(7) řecké orgány přijaly dne 15. ledna 1999 opatření, jimiž se stahují z trhu předměty pro péči o děti vyrobené z měkčeného PVC a určené pro malé děti ke kousání a jimiž se zakazuje dovoz určitých hraček z měkčeného PVC určených pro děti ve věku do tří let a jejich uvádění na trh;
(8) rakouské orgány přijaly dne 4. srpna 1998 zákon, kterým se zakazují hračky obsahující ftaláty, které jsou určeny pro děti ve věku do tří let a které jsou za běžných a předvídatelných podmínek použití cucány, žvýkány nebo jinak často vkládány do úst;
(9) dánské orgány vydaly dne 15. března 1999 zákonné nařízení, kterým se zakazuje vyrábět, dovážet a uvádět na trh předměty pro péči o děti, které jsou určeny pro vkládání do úst nebo u nichž se musí předpokládat, že mohou být vkládány do úst, a vyrábět, dovážet a uvádět na trh hračky, výrobky a jejich části, které mohou být podle očekávání používány dětmi ve věku do tří let jako hračky a které obsahují více než 0,05 % ftalátů;
(10) švédské orgány přijaly dne 10. června 1999 opatření, kterým se zakazuje uvádět na trh a prodávat hračky a předměty pro péči o děti obsahující ftaláty, které jsou určeny pro děti ve věku do tří let a které mohou být vkládány do úst;
(11) finské orgány přijaly dne 23. září 1999 rozhodnutí Státní rady, kterým se zakazují předměty pro péči o děti a hračky, které mohou být vkládány do úst dětmi ve věku do tří let a které jsou vyrobeny z měkčeného PVC a obsahují více než 0,05 % hmot. ftalátů DINP, DEHP, DBP, DIDP, DNOP nebo BBP;
(12) italské orgány přijaly dne 30. září 1999 opatření, kterým se zakazuje uvádět na trh měkké hračky z plastů pro děti ve věku do tří let, které jsou určeny pro vkládání do úst nebo je pravděpodobné, že budou vkládány do úst, a které obsahují více než 0,05 % ftalátů DINP, DIDP, DEHP, DBP, DNOP nebo BBP; italské orgány dále v rámci směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES [2] naposledy pozměněné směrnicí 98/48/ES [3] oznámily Komisi dne 14. června 1999 návrh opatření, kterým se zakazuje použití čtyř ftalátů (DIDP, DEHP, DINP, DBP) v materiálech z plastů a v elastomerech a kterým se omezuje použití určitých dalších ftalátů ve předmětech pro péči o děti na nejvýše 5 % hmot.;
(13) francouzské orgány přijaly dne 5. července 1999 opatření, kterým se pozastavuje uvádění na trh, výroba, dovoz a vývoz určitých hraček a předmětů pro péči o děti určených pro vkládání do úst dětmi do 36 měsíců a vyrobených z měkčeného PVC obsahujícího ftaláty DINP, DIDP, DEHP, DBP, DNOP a BBP a kterým se nařizuje jejich stažení z trhu; francouzské orgány dále v rámci směrnice 98/34/ES oznámily Komisi návrh opatření, kterým se zakazuje použití ftalátů DINP, DIDP, DEHP, DBP, DNOP a BBP v hračkách a předmětech pro péči o děti určených pro vkládání do úst dětmi ve věku do tří let;
(14) německé orgány v rámci směrnice 98/34/ES oznámily Komisi dne 24. srpna 1999 návrh opatření, kterým se zakazuje uvádět na trh, vyrábět a dovážet kousací kroužky a některé hračky z plastů pro děti ve věku do tří let, které jsou zcela nebo zčásti vyrobeny z plastů, jejichž části z plastů jsou určeny pro vkládání do úst nebo u nichž lze předvídat, že mohou být vkládány do úst, a které obsahují více než 0,1 % jakýchkoli ftalátů;
(15) všechna výše uvedená oznámení a opatření se týkají rizika spojeného s expozicí dětí ftalátům a předmětů pro péči o děti a hraček vyrobených z měkčeného PVC obsahujícího určité ftaláty, které jsou určeny pro vkládání do úst malými dětmi, nebo u nichž lze předvídat, že mohou být vkládány do úst;
(16) Komise přijala dne 1. července 1998 na základě tehdy dostupných vědeckých znalostí doporučení 98/485/ES [4] o ftalátech v určitých předmětech pro péči o děti a v určitých hračkách, přičemž vyzvala členské státy, aby sledovaly úroveň migrace ftalátů z dotyčných výrobků s přihlédnutím ke stanovisku Vědeckého výboru pro toxikologii, ekotoxikologii a životní prostředí (SCTEE) ze dne 24. dubna 1998 a aby přijaly opatření nezbytná pro zajištění vysoké úrovně ochrany zdraví dětí;
(17) Vědecký výbor pro toxikologii, ekotoxikologii a životní prostředí (SCTEE) poté, co se na něj obrátila Komise, potvrdil ve svém stanovisku ze dne 27. listopadu 1998 o ftalátech v hračkách, že nízká míra bezpečnosti, pokud jde o expozici dětí ftalátům DEHP a DINP, je v souvislosti s použitím určitých hraček a předmětů pro péči o děti vyrobených z měkčeného PVC důvodem k obavám, přičemž vzal v úvahu výsledky nejnovějších relevantních studií;
(18) výbor SCTEE došel k tomuto závěru mimo jiné na základě nepříznivých účinků ftalátu DINP na játra a ledviny a na základě testikulárního poškození způsobeného ftalátem DEHP pozorovaného při laboratorních zkouškách; ukazuje se tedy, že za určitých podmínek mohu mít tyto ftaláty závažné nepříznivé účinky na zdraví;
(19) ve světle stanoviska výboru SCTEE má Komise za to, že malé děti používající určité hračky a předměty pro péči o děti, které se vkládají do úst a které jsou vyrobeny z měkčeného PVC obsahujícího ftaláty, mohou být vystaveny vyšším denním úrovním expozice ftalátům DINP a DEHP než takovým, které se pokládají za bezpečné;
(20) výbor SCTEE zjistil, že uvolňování ostatních ftalátů (DNOP, DIDP, BBP a DBP) je nízké a za současných podmínek používání nepředstavuje žádné riziko.
Výbor však poznamenal, že by k vyššímu uvolňování mohlo dojít, pokud by tyto látky byly používány jako změkčovadla ve vyšších koncentracích;
(21) Komise má za to, že bude-li v důsledku zákazu ftalátů DINP a DEHP jako změkčovadel povoleno jejich nahrazení v dotyčných výrobcích ftaláty DNOP, DIDP, BBP a DBP, dojde u dětí ke zvýšení expozice těmto ftalátům a riziko bude v důsledku toho vyšší.
Komise tedy má za to, že by se z preventivních důvodů mělo rozhodnutí vztahovat také na tyto ftaláty;
(22) malé děti jsou vystaveny také ftalátům z jiných zdrojů než z hraček a předmětů pro péči o děti vyrobených z PVC, ale úrovně expozice z těchto zdrojů nemohou být podle stanoviska výboru SCTEE kvantifikovány z důvodu nedostatku uspokojivých údajů; existence této přídatné expozice by však měla být zohledněna při managementu dotyčného rizika;
(23) ačkoli se výše uvedené závažné účinky po určitou dobu od expozice neprojeví, je riziko spojené s dotyčnými výrobky bezprostřední, neboť přímo souvisí s expozicí ftalátům; tyto výrobky mohou po obvyklé době používání dítětem vést k významné expozici se závažnými účinky v pozdějším věku;
(24) Komise tedy má za to, že hračky a předměty pro péči o děti určené pro malé děti a vyrobené z měkčeného PVC obsahujícího ftaláty mohou představovat vážné a bezprostřední riziko pro zdraví;
(25) výrobky, které představují výše uvedené riziko, jsou hračky a předměty pro péči o děti určené pro vkládání do úst malými dětmi a vyrobené z měkčeného PVC obsahujícího jeden nebo více uvedených ftalátů, neboť se předpokládá, že budou vkládány do úst po dostatečně dlouhou dobu a takovým způsobem, aby mohly způsobit vyšší denní uvolňování ftalátů, než se pokládá za bezpečné; toto rozhodnutí se s ohledem na povahu tohoto rizika týká jak výrobků vyrobených ve Společenství, tak dovezených výrobků;
(26) Dánsko, Rakousko, Řecko, Finsko, Švédsko, Itálie, Francie a Německo se rozhodly podrobit výrobky z uvedené kategorie omezením různého rozsahu, zaměřeným na vyloučení tohoto použití ftalátů; Komise zjistila, že se členské státy neshodují v přijímání opatření pro zvládnutí dotyčného rizika;
(27) v důsledku rozdílů v přístupech členských států k řešení a rozdílů v rozsahu opatření se jeví jako nezbytné opatření Společenství, kterým by se vyloučilo riziko a účinně zajistila jednotná vysoká úroveň ochrany zdraví dětí a řádné fungování vnitřního trhu;
(28) směrnice Rady 76/769/EHS ze dne 27. července 1976 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se omezení uvádění na trh a používání některých nebezpečných látek a přípravků [5], naposledy pozměněná směrnicí 1999/77/ES [6], se vztahuje na nebezpečné látky a přípravky, avšak neobsahuje ještě ustanovení týkající se ftalátů; směrnice Rady 88/378/EHS ze dne 3. května 1988 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se bezpečnosti hraček [7], naposledy pozměněná směrnicí 93/68/EHS [8], v souvislosti s nebezpečnými látkami, odkazuje na relevantní právní předpisy Společenství, které se týkají se určitých kategorií výrobků nebo zákazu či omezení jejich použití nebo označování určitých nebezpečných látek a přípravků; nevztahuje se na předměty pro péči o děti a nestanoví postup v nouzových situacích;
(29) dánské orgány požádaly dne 15. dubna 1998 Komisi, aby v souvislosti s dotyčnými výrobky přijala rozhodnutí zavádějící omezující opatření podle článku 9 směrnice 92/59/EHS;
(30) Evropský parlament ve svém usnesení o akčním plánu spotřebitelské politiky přijatém dne 4. května 1999 vyzval Komisi, aby přijala opatření pro odstranění ftalátů z hraček vyrobených z PVC a určených pro kojence a malé děti [9];
(31) výbor SCTEE poté, co se na něj obrátila Komise, ve svém usnesení ze dne 28. září 1999 ke zprávám TNO, LGC a US-CPSC o validaci migračních zkoušek pro ftaláty dospěl k závěru, že žádná z migračních zkoušek pro ftaláty, které byly podrobeny validaci, není v současné době vhodná pro kontrolní účely;
(32) při neexistenci zkušební metody pro migraci ftalátů, která by byla validována a standardizována na úrovni Společenství, nelze v současné době přijatelným způsobem zaručit jednotnou vysokou úroveň ochrany zdraví dětí prostřednictvím stanovení limitů migrace těchto ftalátů z uvedených hraček a předmětů pro péči o děti a zajistit standardní a nediskriminující použití těchto limitů; kromě toho je v současné době velmi obtížné stanovit limity migrace ftalátů, které by zohlednily příspěvek jiných zdrojů než hraček a předmětů pro péči o děti vyrobených z PVC k expozici dětí;
(33) vědecké poznatky o výše uvedených zkušebních metodách analýzy migrace ftalátů, které byly nedávno zpřístupněny, ukazují, že doporučení 98/485/ES nestačí k zajištění jednotné vysoké úrovně ochrany zdraví dětí; v současné době je naléhavě třeba urychleně zakázat uvádění na trh hraček a předmětů pro péči o děti, které jsou vkládány do úst dětmi ve věku do tří let, protože je nyní zřejmé, že v současné době není pro regulační účely k dispozici žádné jiné účinné kontrolní opatření;
(34) Komise předložila návrh změny směrnice 76/769/EHS o omezení uvádění nebezpečných látek a přípravků na trh a jejich používání, v níž se zakazuje použití ftalátů DINP, DEHP, DIDP, DNOP, DBP a BBP v hračkách a předmětech pro péči o děti, které jsou vyrobeny z měkčeného PVC a jsou určeny pro vkládání do úst dětmi ve věku do tří let.
Dále se nepovoluje uvádění těchto výrobků na trh, jestliže obsahují uvedené ftaláty; návrh má za cíl zajistit, aby byly ostatní hračky a předměty pro péči o děti, které jsou vyrobené z měkčeného PVC a určené pro děti ve věku do tří let a které by mohly být vkládány do úst, opatřeny etiketou s cílem zabránit tomu, aby je děti vkládaly do úst;
(35) má-li být zajištěna jednotná vysoká úroveň ochrany zdraví dětí v celém Společenství do doby, než bude navržená směrnice schválena Evropským parlamentem a Radou a než bude provedena v členských státech a vzhledem k tomu, že hračky a předměty pro péči o děti vyrobené z měkčeného PVC obsahujícího ftaláty a určené pro vkládání do úst dětmi ve věku do tří let představují závažné a bezprostřední riziko, je nezbytné okamžitě zakázat jejich uvádění na trh;
(36) do působnosti tohoto rozhodnutí musí spadat všechny relevantní ftaláty, aby se vyloučilo použití ftalátů, které jsou používány v současné době, a aby bylo zabráněno použití dalších ftalátů, které představují srovnatelné riziko pro zdraví dětí;
(37) tímto rozhodnutím by se mělo vyloučit záměrné používání relevantních ftalátů jako změkčovadel v uvedených výrobcích, přičemž by měla být tolerována jejich přítomnost ve stopovém množství do 0,1 % hmot., které lze považovat za nezáměrnou přítomnost nečistot, které nejsou důvodem k obavám o zdraví dětí;
(38) platnost tohoto rozhodnutí je omezena na tři měsíce; platnost může být v případě nutnosti prodloužena;
(39) podle čl. 11 odst. 3 směrnice 92/59/EHS přijmou členské státy veškerá nezbytná opatření pro provedení přijatého rozhodnutí do 10 dnů;
(40) opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro mimořádné situace,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Toto rozhodnutí se vztahuje na hračky a předměty pro péči o děti
- vyrobené nebo částečně vyrobené z měkčeného PVC obsahujícího více než 0,1 % hmot. jedné nebo více následujících látek:
- diisononyl-ftalát (DINP), CAS 28553-12-0, Einecs 249-079-5,
- di(2-ethylhexyl)-ftalát (DEHP), CAS 117-81-7, Einecs 204-211-0,
- di-n-oktyl-ftalát (DNOP), CAS 117-84-0, Einecs 204-214-7,
- diisodecyl-ftalát (DIDP), CAS 26761-40-0, Einecs 247-977-1,
- butyl-benzyl-ftalát (BBP), CAS 85-68-7, Einecs 201-622-7,
- dibutyl-ftalát (DBP), CAS 84-74-2, Einecs 201-557-4,
- určené pro vkládání do úst dětmi ve věku do tří let.
Článek 2
Pro účely tohoto rozhodnutí se
- "hračkou" rozumí jakýkoli výrobek navržený nebo jednoznačně určený dětem ke hraní,
- "předmětem pro péči o děti" rozumí jakýkoli výrobek určený pro usnadnění usínání, zklidnění a krmení dětí nebo k cucání dětmi.
Článek 3
Členské státy zakáží uvádět na trh hračky a předměty pro péči o děti uvedené v článku 1.
Článek 4
Členské státy přijmou opatření nezbytná pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím do deseti dnů od jeho oznámení.
Neprodleně o tom uvědomí Komisi.
Článek 5
Toto rozhodnutí se použije do 8. března 2000.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 24. listopadu 1999,
kterým se v souladu s čl. 16 odst. 1 a čl. 42 odst. 3 přizpůsobují přílohy II, III, IV a V nařízení Rady (EHS) č. 259/93 o dozoru nad přepravou odpadů v rámci Evropského společenství, do něj a z něj a o její kontrole
(oznámeno pod číslem K(1999) 3880)
(Text s významem pro EHP)
(1999/816/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (EHS) č. 259/93 ze dne 1. února 1993 o dozoru nad přepravou odpadů v rámci Evropského společenství, do něj a z něj a o její kontrole [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2408/98 [2], a zejména na čl. 16 odst. 1 a čl. 42 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na směrnici Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 [3] o odpadech, naposledy pozměněnou rozhodnutím Komise 96/350/ES [4], a zejména na článek 18 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) v souladu s čl. 42 odst. 3 nařízení EHS č. 259/93 musí být přílohy II, III a IV přizpůsobeny, aby zohlednily jen ty změny, které již byly dohodnuty v rámci revizního mechanismu Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (OECD);
(2) Rada OECD [5] rozhodla v rámci revizního mechanismu změnit zelený, žlutý a červený seznam odpadů;
(3) je nezbytné změnit přílohy II, III a IV nařízení, aby tyto změny zohlednily;
(4) příloha V nařízení obsahuje v části 3 odpady z příloh III a IV;
(5) v souladu s čl. 16 odst. 1 nařízení (EHS) č. 259/93 ve znění nařízení Rady (ES) č. 120/97 [6] se příloha V přezkoumá a popřípadě znovu pozmění;
(6) je nezbytné změnit též přílohu V část 3, aby odrážela změny, o nichž se rozhodlo v rámci revizního mechanismu OECD za účelem změny žlutého a červeného seznamu odpadů;
(7) za účelem přizpůsobení příloh II, III, IV a V nařízení je při plnění tohoto úkolu Komisi nápomocen výbor zřízený podle článku 18 směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1997 o odpadech ve znění pozdějších předpisů;
(8) opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výše uvedeného výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Přílohy II, III, IV a V nařízení (EHS) č. 259/93 se nahrazují přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 16. listopadu 1999
o přistoupení Evropského společenství pro atomovou energii (Euratom) k Úmluvě o jaderné bezpečnosti z roku 1994
(oznámeno pod číslem K(1999) 3223)
(1999/819/Euratom)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na čl. 101 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na rozhodnutí Rady ze dne 7. prosince 1998, kterým se schvaluje přistoupení Evropského společenství pro atomovou energii k Úmluvě o jaderné bezpečnosti,
vzhledem k tomu, že všechny členské státy jsou smluvními stranami Úmluvy o jaderné bezpečnosti;
vzhledem k tomu, že Evropské společenství pro atomovou energii by mělo přistoupit k Úmluvě o jaderné bezpečnosti,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Přistoupení k Úmluvě o jaderné bezpečnosti se schvaluje jménem Evropského společenství pro atomovou energii.
Znění této úmluvy a prohlášení Evropského společenství pro atomovou energii podle čl. 30 odst. 4 bodu iii) se připojují k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Přístupová listina bude uložena u generálního ředitele Mezinárodní agentury pro atomovou energii v den následující po přijetí tohoto rozhodnutí.
Rozhodnutí Rady
ze dne 15. listopadu 1999,
kterým se mění rozhodnutí č. 97/132/ES o uzavření Dohody mezi Evropským společenstvím a Novým Zélandem o hygienických opatřeních použitelných při obchodu s živými zvířaty a živočišnými produkty
(1999/837/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Rady 97/132/ES ze dne 17. prosince 1996 o uzavření Dohody mezi Evropským společenstvím a Novým Zélandem o hygienických opatřeních použitelných při obchodu s živými zvířaty a živočišnými produkty [1] dosud nevstoupilo v platnost, protože dříve, než může být dohoda použita v praxi, je nezbytné provést určité technické změny v přílohách této dohody.
(2) Rozhodnutí 97/132/ES nestanoví postup pro změnu příloh; Rada však přijala rozhodnutí 98/258/ES ze dne 16. března 1998 o uzavření Dohody mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými o hygienických opatřeních na ochranu lidského zdraví a zdraví zvířat při obchodu s živými zvířaty a živočišnými produkty [2], které takový postup zahrnuje.
(3) Od uzavření dohody s Novým Zélandem byla v zásadě schválena rovnocennost pro několik dalších produktů a vzhledem k tomu je nezbytné změnit přílohu V uvedené dohody; je také nezbytné změnit některé další přílohy a zohlednit změny poplatků za prohlídky a změny dalších správních záležitostí.
(4) Aby se zajistilo účinné provádění dohody s Novým Zélandem, a z důvodů konzistence, je třeba doplnit rozhodnutí 97/132/ES o postup, který již platí pro dohodu se Spojenými státy americkými, jak měnit přílohy.
(5) Společenství a příslušné orgány Nového Zélandu se dohodly formou výměny dopisů na stanovení hygienických opatření použitelných při obchodu s živými zvířaty a živočišnými produkty; tato výměna dopisů by měla být schválena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Rozhodnutí 97/132/ES se mění takto:
1. Článek 3 se nahrazuje tímto: "Článek 3
Komise, jíž jsou nápomocni zástupci členských států, zastupuje Společenství ve Smíšeném řídícím výboru uvedeném v čl. 16 odst. 1 dohody.
Stanovisko Společenství k otázkám, které má řešit tento výbor, se přijme v rámci příslušných orgánů Rady v souladu s ustanoveními Smlouvy.
Změny příloh dohody, které jsou výsledkem doporučení Smíšeného řídícího výboru, se přijímají postupem podle článku 29 směrnice 72/462/EHS [3]."
2. Článek 4 se nahrazuje tímto: "Článek 4
Opatření nezbytná pro provádění dohody, včetně opatření týkajících se záruk na čerstvé maso a masné výrobky rovnocenné zárukám stanoveným směrnicí 72/462/EHS, se stanoví postupem podle článku 30 uvedené směrnice."
Článek 2
Výměna dopisů o změně příloh k Dohodě mezi Evropským společenstvím a Novým Zélandem o hygienických opatřeních použitelných při obchodu s živými zvířaty a živočišnými produkty se schvaluje jménem Společenství.
Znění výměny dopisů, včetně změn příloh dohody, se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 3
Toto rozhodnutí se vyhlásí
Rozhodnutí Rady
ze dne 9. prosince 1999
o zavedení akčního programu Společenství v oblasti civilní ochrany
(1999/847/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 308 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) z důvodu posílení spolupráce mezi členskými státy je třeba nadále pokračovat v akcích uskutečněných Společenstvím v této oblasti od roku 1985; základem této spolupráce jsou usnesení přijatá od roku 1987 [5] a rozhodnutí Rady 98/22/ES ze dne 19. prosince 1997 o zavedení akčního programu Společenství v oblasti civilní ochrany [6];
(2) jednotlivé akce uskutečněné Společenstvím za účelem provádění programu přispívají k ochraně osob, životního prostředí a majetku v případě přírodních a technologických katastrof a k většímu povědomí o vzájemných vztazích mezi lidskou činností a přírodou, což může v budoucnu zabránit mnohým katastrofám, včetně povodní;
(3) program Společenství týkající se politiky a činnosti ve vztahu k životnímu prostředí a udržitelnému rozvoji [7] předložený Komisí předpokládá, že činnost Společenství bude zintenzívněna zejména v oblasti mimořádných událostí týkajících se životního prostředí; stejný program vyzývá k tomu, aby tato činnost přihlédla k vědeckému výzkumu a technologickému pokroku;
(4) akční program Společenství bude pokračovat za účelem ještě účinnější pomoci rozvoji spolupráce v této oblasti; program by měl být ve velké míře založen na zkušenostech již v této oblasti získaných;
(5) spolupráce Společenství, v souladu se zásadou subsidiarity, podporuje a doplňuje vnitrostátní politiky v oblasti civilní ochrany za účelem jejich zefektivnění; výměna zkušeností a vzájemná pomoc pomůže zdůrazněním cílů sociální soudržnosti a solidarity snížit ztráty na životech, počet zranění, materiální a hospodářské škody a škody na životním prostředí v celém Společenství;
(6) izolované a okrajové regiony Unie mají zvláštní charakteristiky z důvodu své zeměpisné polohy, terénu a sociálních a hospodářských podmínek, které mají nepříznivý vliv a ztěžují poskytnutí pomoci a prostředků pomoci v případě závažného nebezpečí;
(7) akční program Společenství zaručí průhlednost a konsoliduje a posílí různé činnosti při dalším dosahování cílů Smlouvy;
(8) činnost k předcházení rizik a škod, stejně jako poskytování informací a příprava osob odpovědných a zapojených do civilní ochrany v členských státech je důležitá a zvyšuje úroveň připravenosti na katastrofy; je rovněž důležité, aby Společenství zahájilo činnost zaměřenou na zlepšení technik a způsobů zásahů a okamžité pomoci při mimořádných událostech;
(9) je rovněž důležité zahájit činnost zaměřenou na obecnou veřejnost, za účelem pomoci evropským občanům chránit se účinněji;
(10) Stálá síť národních korespondentů pro civilní ochranu bude nadále hrát aktivní roli u záležitostí vztahujících se k civilní ochraně;
(11) opatření nezbytná pro provádění tohoto rozhodnutí se přijmou v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [8];
(12) ustanovení tohoto rozhodnutí vstupují v platnost od 1. ledna 2000 na místo akčního programu ustanoveného rozhodnutím 98/22/ES, jehož platnost končí 31. prosince 1999;
(13) finanční referenční částka, ve smyslu bodu 34 interinstitucionální dohody ze dne 6. května 1999 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni a o zdokonalení rozpočtového procesu [9], je zahrnuta v tomto rozhodnutí po celé trvání programu, aniž jsou tím ovlivněny pravomoci rozpočtového orgánu, jak je definuje Smlouva;
(14) smlouva nestanoví pro přijetí tohoto rozhodnutí jiné pravomoci, než jaké uvádí článek 308,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Zavádí se akční program Společenství v oblasti civilní ochrany (dále jen "program") pro období od 1. ledna 2000 do 31. prosince 2004.
2. Tento program je zaměřen na podporu a doplňování úsilí členských států v ochraně osob, majetku a životního prostředí na vnitrostátní, regionální a místní úrovni v případě přírodní nebo technologické katastrofy, aniž je dotčeno vnitřní rozdělení pravomocí v členských státech.
Cílem je rovněž umožnění spolupráce, výměny zkušeností a vzájemná pomoc členských států v této oblasti.
3. Tento program vylučuje jakákoli opatření zaměřená na harmonizaci právních předpisů členských států nebo organizování národní připravenosti členských států.
Článek 2
1. Komise provede akce stanovené tímto programem.
2. V souladu s postupem podle čl. 4 odst. 2 se pro provádění tohoto programu přijme tříletý plán, který bude každoročně přezkoumáván.
3. Finanční referenční částka pro provádění tohoto programu je 7,5 milionu EUR.
Roční rozpočtové položky je schválena rozpočtovým orgánem v rámci finančního výhledu.
4. Akce v rámci tohoto programu a finanční opatření pro příspěvek Společenství jsou stanoveny v příloze.
Článek 3
1. Plán k provádění tohoto programu obsahuje jednotlivé činnosti, které se mají uskutečnit.
2. Jednotlivé činnosti se vyberou především na základě následujících kritérií:
a) přínos k předcházení rizik ohrožení osob a škod na majetku a životním prostředí, v případě přírodní nebo technologické katastrofy;
b) přínos ke zvýšení úrovně připravenosti osob zapojených do civilní ochrany v členských státech z důvodu zvýšení jejich schopnosti zásahu při mimořádné události;
c) přínos v rozpoznávání a studiu příčin katastrof;
d) přínos ke zlepšení prostředků a metod předvídání a technik a metod zásahu a okamžité pomoci bezprostředně po mimořádné události;
e) přínos k veřejné informovanosti, vzdělání a povědomí za účelem pomoci občanům účinněji se chránit.
3. Každá jednotlivá činnost se provádí v úzké spolupráci s členskými státy.
4. Pokud je to vhodné, měly by akce v rámci tohoto programu přispívat k:
- začleňování cílů civilní ochrany do další politiky a činnosti Společenství, zejména začleněním hodnocení rizika při posuzování dopadu zařízení a činností,
- zajištění provázanosti tohoto programu s dalšími činnostmi Společenství.
5. Každá činnost zohlední výsledky výzkumu Společenství a vnitrostátního výzkumu v příslušných oblastech.
Článek 4
1. Komisi je nápomocen výbor.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme vlastní jednací řád.
Článek 5
Komise zhodnotí provádění tohoto programu v polovině jeho trvání a před jeho koncem a podá do 30. září 2002 a 31. března 2004 zprávu Evropskému parlamentu a Radě.
Článek 6
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. ledna 2000.
Článek 7
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 13. prosince 1999
o úplném používání schengenského acquis v Řecku
(1999/848/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na čl. 2 odst. 2 Protokolu o začlenění schengenského acquis do rámce Evropské unie,
s ohledem na rozhodnutí výkonného výboru ze dne 16. září 1998, kterým se zřizuje Stálý výbor pro hodnocení a provádění Schengenu,
s ohledem na rozhodnutí přijaté Výborem stálých zástupců dne 30. června 1999 o zřízení výboru ad hoc pro Řecko,
s ohledem na rozhodnutí Schengenského výkonného výboru ze dne 7. října 1997 (SCH/Com-ex(97)29 rev. 2) a ze dne 16. prosince 1998 (SCH/Com-ex(98)49 rev. 3),
(1) vzhledem k tomu, že při návštěvách bylo zjištěno, že požadavky na pracovní síly, hmotné prostředky, odborné vzdělání orgánů pro kontrolu a ostrahu hranic a spolupráce mezi dotčenými útvary jsou splněny;
(2) vzhledem k tomu, že ke dni 1. ledna 2000 byly splněny podmínky pro zrušení kontrol osob na vnitřních hranicích s Řeckem,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Kontroly osob na vnitřních hranicích mezi Řeckem a členskými státy úplně používajícími schengenské acquis budou zrušeny během doby od 1. ledna 2000 do 26. března 2000.
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. ledna 2000 na vnitřní námořní dopravu v přístavech.
Pokud jde o hraniční kontroly pro vnitřní lety do Řecka a z Řecka, doby jejich zrušení budou dohodnuty mezi Řeckem a každým jiným dotyčným členským státem k 1. lednu 2000 na těch letištích, kde je to technicky možné.
Kontroly budou v každém případě zrušeny nejpozději 26. března 2000.
Dotyčné členské státy před 1. dubnem 2000 vyrozumí Radu a Komisi o opatřeních, která přijaly k provedení tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Pracovní skupina pro hodnocení Schengenu přezkoumá během roku 2000 úplné používání schengenského acquis
Rozhodnutí Rady
ze dne 6. prosince 1999
o zásadách, prioritách, dílčích cílech a podmínkách přístupového partnerství s Rumunskem
(1999/852/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 622/98 ze dne 16. března 1998 o pomoci kandidátským státům v rámci předvstupní strategie, a zejména o zřízení přístupového partnerství [1], a zejména na článek 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská rada na svém zasedání v Lucemburku prohlásila, že přístupové partnerství je novým nástrojem a těžištěm posílené předvstupní strategie.
(2) Nařízení (ES) č. 622/98 stanoví, že Rada na návrh Komise rozhodne kvalifikovanou většinou o zásadách, prioritách, dílčích cílech a podmínkách obsažených v jednotlivých přístupových partnerstvích, jak jsou předloženy každému kandidátskému státu, a stejně tak o jejich dalších důležitých úpravách.
(3) Poskytnutí pomoci Společenství je podmíněno splněním podstatných předpokladů, a zejména dodržením závazků obsažených v Evropských dohodách a pokrokem při plnění kodaňských kritérií.
Není-li některý podstatný předpoklad splněn, může Rada na návrh Komise přijmout kvalifikovanou většinou vhodná opatření v souvislosti s každou předvstupní pomocí.
(4) Evropská rada na svém zasedání v Lucemburku rozhodla, že provádění přístupových partnerství a pokrok při přijímání acquis bude přezkoumán v rámci orgánů zřízených podle Evropských dohod.
(5) Pravidelné zpráva Komise z roku 1999 obsahuje objektivní analýzu přípra
Rozhodnutí Rady
ze dne 6. prosince 1999
o zásadách, prioritách, dílčích cílech a podmínkách přístupového partnerství s Bulharskou republikou
(1999/857/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 622/98 ze dne 16. března 1998 o pomoci kandidátským státům v rámci předvstupní strategie, a zejména o zřízení přístupového partnerství [1], a zejména na článek 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská rada na svém zasedání v Lucemburku prohlásila, že přístupové partnerství je novým nástrojem a těžištěm posílené předvstupní strategie.
(2) Nařízení (ES) č. 622/98 stanoví, že Rada na návrh Komise rozhodne kvalifikovanou většinou o zásadách, prioritách, dílčích cílech a podmínkách obsažených v jednotlivých přístupových partnerstvích, jak jsou předloženy každému kandidátskému státu, a stejně tak o jejich dalších důležitých úpravách.
(3) Poskytnutí pomoci Společenství je podmíněno splněním podstatných předpokladů, a zejména dodržením závazků obsažených v Evropských dohodách a pokrokem při plnění kodaňských kritérií.
Není-li některý podstatný předpoklad splněn, může Rada na návrh Komise přijmout kvalifikovanou většinou vhodná opatření v souvislosti s každou předvstupní pomocí.
(4) Evropská rada v Lucemburku rozhodla, že provádění přístupového partnerství a pokrok při přijímání acquis bude přezkoumán v rámci orgánů zřízených podle Evropských dohod.
(5) Pravidelné zpráva Komise z roku 1999 obsahuje objektivní analýzu příprav Bulharské republiky na členství a stanoví řadu prioritních oblastí pro další práci.
(6) V rámci příprav na členství by Bulharská republika měla aktualizovat svůj národní program pro přijetí acquis. Tento program by měl stanovit časový plán pro dosažení priorit a dílčích cílů přístupového partnerství,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
V souladu s článkem 2 nařízení (ES) č. 622/98 jsou zásady, priority, dílčí cíle a podmínky přístupového partnerství pro Bulharskou republiku stanoveny v příloze, která tvoří nedílnou součást tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Provádění přístupového partnerství bude přezkoumáno orgány zřízenými v rámci Evropských dohod a příslušnými útvary Rady, kterým Komise pravidelně podává zprávu.
Článek 3
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost třetím dnem po zveřejnění
Rozhodnutí Rady
ze dne 21. prosince 1999
o prozatímním provádění Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Běloruskou republikou, kterou se mění Dohoda mezi Evropským společenstvím a Běloruskou republikou o obchodu s textilními výrobky
(1999/869/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 ve spojení s čl. 300 odst. 2 první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Komise sjednala jménem Společenství dohodu ve formě výměny dopisů za účelem přezkoumání a rozšíření stávající dvoustranné dohody a protokolů o obchodu s textilními výrobky s Běloruskou republikou.
(2) Tato dohoda ve formě výměny dopisů by se měla, s ohledem na ustanovení o zvýšení kvót v roce 1999, prozatímně provádět co nejdříve před koncem roku 1999, po vyhlášení tohoto rozhodnutí
Rozhodnutí Rady
ze dne 17. prosince 1999
o zmocnění náměstka generálního tajemníka Rady Evropské unie k zastupování některých členských států při uzavírání smluv týkajících se zřízení a fungování komunikační infrastruktury pro schengenské prostředí "SISNET" a ke správě těchto smluv
(1999/870/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
na základě článku 7 Protokolu o začlenění schengenského acquis do rámce Evropské unie, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství (dále jen "schengenský protokol"),
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Generální tajemník Rady byl zmocněn ke správě smlouvy týkající se zřízení a fungování sítě SIRENE II. etapa [1] jménem dotčených členských států.
(2) Uvedené členské státy se rozhodly neprodloužit smlouvu na síť SIRENE II. etapa, která proto skončí dnem 23. srpna 2001.
(3) Do 23. srpna 2001 proto musí být zajištěna nová komunikační infrastruktura pro schengenské prostředí, která se bude nazývat "SISNET", což vyžaduje provedení přípravných opatření pro uzavření příslušných smluv, uzavření smluv samotných a správu těchto smluv.
(4) Dotčené členské státy požádaly náměstka generálního tajemníka Rady, aby je zastupoval, pokud jde o provedení nezbytných přípravných opatření a o uzavření a správu dotyčných smluv.
(5) Úkol, který náměstek generálního tajemníka vykonává jménem některých členských států, se liší od úkolů, které náměstek generálního tajemníka vykonává v souladu se svými povinnostmi vyplývajícími ze Smlouvy o založení Evropského společenství a ze Smlouvy o Evropské unii.
(6) Je proto vhodné, aby byla tato úloha náměstkovi generálního tajemníka přidělena výslovným rozhodnutím Rady,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
1. Rada zmocňuje náměstka generálního tajemníka Rady, aby zastupoval dotčené členské státy (Belgii, Dánsko, Německo, Řecko, Španělsko, Francii, Itálii, Lucembursko, Nizozemsko, Rakousko, Portugalsko, Finsko a Švédsko) ve věcech
a) vyhlášení nabídkového řízení na dodávku, zřízení a správu SISNET a provedení veškerých přípravných opatření, která mohou být v tomto ohledu nezbytná, a
b) uzavírání a správu smluv na dodávku, zřízení a správu SISNET a na dodávku služeb spojených s používáním této sítě.
2. Zmocnění podle odstavce 1 platí tak dlouho, dokud platby podle shora zmíněných smluv nebudou zaznamenávány do souhrnného rozpočtu Evropské unie, nýbrž budou nadále hrazeny dotčenými členskými státy.
3. Náměstek generálního tajemníka se též zmocňuje k zastupování Irska nebo Spojeného království ve věcech stanovených v odstavci 1, podle jakéhokoli budoucího rozhodnutí Rady o zapojení některého z těchto členských států do některých nebo všech ustanovení schengenského acquis, v souladu s článkem 4 schengenského protokolu.
Článek 2
Práci zahrnující přípravu vyhlášení nabídkového řízení a správu následných smluv podle čl. 1 odst. 1 jménem dotčených členských států provádí generální sekretariát Rady v rámci plnění svých obvyklých správních úkolů.
Článek 3
Veškeré otázky týkající se případné mimosmluvní odpovědnosti vyplývající z jednání nebo opomenutí generálního sekretariátu Rady při plnění jeho správních úkolů podle tohoto rozhodnutí se řídí čl. 288 odst.
2 Smlouvy o založení Evropského společenství. Článek 235 této Smlouvy se proto použije na všechny spory týkající se náhrady škody.
Článek 4
1. Pro rozpočet na uzavírání a správu smluv zmíněných v čl. 1 odst. 1 se použije zvláštní bankovní účet znějící na jméno generálního tajemníka Rady, otevřený za účelem správy smluv zmíněných v rozhodnutí 1999/322/ES.
2. Náměstek generálního tajemníka se zmocňuje k používání bankovního účtu uvedeného v odstavci 1 pro účely plnění svých povinností podle tohoto nařízení.
Článek 5
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.
Článek 6
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady
ze dne 21. prosince 1999
o prozatímním provádění Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Ukrajinou, kterou se mění Dohoda mezi Evropským společenstvím a Ukrajinou o obchodu s textilními výrobky
(1999/871/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 ve spojení s čl. 300 odst. 2 první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Komise sjednala jménem Společenství Dohodu ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Ukrajinou, kterou se mění Dohoda mezi Evropským společenstvím a Ukrajinou o obchodu s textilními výrobky.
(2) Tato dohoda ve formě výměny dopisů by se měla, s ohledem na ustanovení o zvýšení kvót v roce 1999, provádět prozatímně, do ukončení postupů požadovaných k uzavření, s výhradou vzájemného prozatímního provádění Ukrajinou,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Ukrajinou, kterou se mění Dohoda mezi Evropským společenstvím a Ukrajinou o obchodu s textilními výrobky, bude prozatímně prováděna než bude oficiálně uzavřena a s výhradou vzájemného prozatímního provádění Ukrajinou [1].
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí bude vyhlášeno
Rozhodnutí rady
ze dne 17. prosince 1999
o jmenování osmi členů Účetního dvora Evropských společenství
(1999/872/ES, ESUO, Euratom)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 247 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství uhlí a oceli, a zejména na čl. 45 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na čl. 160b odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na stanoviska Evropského parlamentu [1],
(1) vzhledem k tomu, že dne 9. února 2000 skončí funkční období pánů Patricka Everarda, Jørgena Mohra, Antoniho Castellse, Barryho Desmonda, Giorgia Clementeho, Arminda de Jesus de Sousa Ribeiroy, Aunuse Salmiho a Jana O. Karlssona;
(2) vzhledem k tomu, že by proto měli být jmenováni noví členové,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
- pan Robert Reynders
- pan Jørgen Mohr
- pan Juan Manuel Fabra Valles
- paní Máire Geoghepan-Quinnová
- pan Vitor Manuel da Silva Caldeira
- pan Aunus Salmi
- pan Jan O. Karlsson.
Článek 2
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady
ze dne 17. prosince 1999
o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Tuniskou republikou o dovozním režimu pro nezpracovaný olivový olej pocházející z Tuniska do Společenství
(1999/873/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy ve spojení s čl. 300 odst. 2,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Mezi Evropským společenstvím a Tuniskou republikou byla sjednána dohoda ve formě výměny dopisů, aby se prodloužil dovozní režim pro nezpracovaný olivový olej pocházející z Tuniska do Společenství na období od 1. ledna do 31. prosince, jak je stanoveno v článku 3 protokolu 1 Evropsko-středomořské dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Tuniskou republikou na straně druhé [1].
(2) Uvedená dohoda by se měla jménem Společenství schválit,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Tuniskou republikou o dovozním režimu pro nezpracovaný olivový olej pocházející z Tuniska do Společenství se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat dohodu zavazující Společenství.
Rozhodnutí Komise
ze dne 10. prosince 1999,
kterým se mění rozhodnutí 93/70/EHS o kódování pro sdělení "Animo" za účelem zahrnutí některých druhů zpracovaných bílkovin ze savců
(oznámeno pod číslem K(1999) 4251)
(Text s významem pro EHP)
(1999/874/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], naposledy pozměněnou směrnicí 92/118/EHS [2], a zejména na čl. 20 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) S cílem umožnit rychlé porozumění sdělením "Animo" Komise svým rozhodnutím 93/70/EHS [3], naposledy pozměněným rozhodnutím 98/168/ES [4] stanovila kódy, které mají být používány pro zvířata a živočišné produkty.
(2) Rozhodnutím 97/735/ES [5] Komise stanovila nová ustanovení týkající se obchodu s některými druhy živočišného odpadu ze savců.
Uvedená ustanovení zejména stanoví, že se členské státy původu a určení zboží musejí vzájemně informovat o druhu a místě určení uvedeného zboží prostřednictvím počítačového systému "Animo".
(3) Rozhodnutím 98/168/ES Komise změnila rozhodnutí 93/70/EHS, aby doplnila kódy používané v obchodě s některými druhy živočišného odpadu ze savců.
(4) V tomto ohledu se prokázalo, že změněné kódy pro živá zvířata a živočišné produkty jsou neúplné, a že je nutno zahrnout chybějící produkty.
(5) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 93/70/EHS se mění takto: V kapitole
se v bodě 12 "Zpracované živočišné bílkoviny, též určené k výrobě krmiv (moučky a škvarky) – krmiva pro zvířata v zájmovém chovu" doplňují tyto údaje: _BAR_ "1 _BAR_ 2 _BAR_ 3 _BAR_ 05 Zpracované živočišné bílkoviny ze savců určené k výrobě krmiv, nezahrnuté v bodě 12-01 _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ 01 – Masokostní moučka _BAR_ 47010501000000 _BAR_ _BAR_ _BAR_ 02 – Krevní moučka _BAR_ 47010503000000 _BAR_ _BAR_ _BAR_ 03 – Kostní moučka _BAR_ 47010504000000 _BAR_ _BAR_ _BAR_ 04 – Sušené škvarky _BAR_ 47010508000000 _BAR_ _BAR_ _BAR_
05 – Směs těchto mouček _BAR_ 47010599000000" _BAR_ _BAR_ _BAR_
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 21. prosince 1999
o prozatímním provádění Dohody mezi Evropským společenstvím a bývalou jugoslávskou republikou Makedonií o obchodu s textilními výrobky
(1999/875/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 ve spojení s čl. 300 odst. 2 větou 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Komise sjednala jménem Evropského společenství s bývalou jugoslávskou republikou Makedonií dohodu o obchodu s textilním výrobky;
(2) tato dohoda měla být prozatímně prováděna od 1. ledna 2000 do té doby, než budou ukončeny postupy nezbytné pro její uzavření, pokud ji bude prozatímně provádět také bývalá jugoslávská republika Makedonie,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Dohoda mezi Evropským společenstvím a bývalou jugoslávskou republikou Makedonií o obchodu s textilními výrobky se prozatímně provádí od 1. ledna 2000 do té doby, než budou ukončeny postupy nezbytné pro její uzavření, pokud ji bude prozatímně provádět také bývalá jugoslávská republika Makedonie [1].
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Rozhodnutí Rady
ze dne 21. prosince 1999
o prozatímním provádění Dohody ve formě výměny dopisů, kterou se mění dohoda mezi Evropským společenstvím a Čínskou lidovou republikou o obchodu s textilními výrobky
(1999/876/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 ve spojení s čl. 300 odst. 2 první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Komise sjednala jménem Společenství Dohodu ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Čínskou lidovou republikou, kterou se mění dohoda mezi Evropským společenstvím a Čínskou lidovou republikou o obchodu s textilními výrobky, naposledy pozměněnou dohodou ve formě výměny dopisů parafovanou dne 20. listopadu 1998, a o změně dohody mezi Evropským společenstvím a Čínskou lidovou republikou parafované dne 19. ledna 1995 o obchodu s textilními výrobky, na které se nevztahuje dvoustranná dohoda o obchodu s textilem (MFA).
(2) Dohoda ve formě výměny dopisů by měla být prováděna prozatímně od 1. ledna 2000 až do ukončení postupů nezbytných k jejímu uzavření, s výhradou vzájemného prozatímního provádění dohody Čínskou lidovou republikou,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Čínskou lidovou republikou parafovaná
Rozhodnutí Rady
ze dne 17. prosince 1999
o uvádění na trh a podávání bovinního somatotropinu a o zrušení rozhodnutí 90/218/EHS
(1999/879/EHS)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
vzhledem k tomu, že:
(1) rozhodnutí Rady 90/218/EHS ze dne 25. dubna 1990 o uvádění na trh a podávání bovinního somatotropinu (BST) [3] stanoví v článku 1, že členské státy zajistí, aby na jejich území nebylo do 31. prosince 1999 povoleno uvádění na trh bovinního somatotropinu za účelem prodeje a jakýkoli způsobu podávání dojnicím;
(2) na základě čl. 2 odst. 2 uvedeného rozhodnutí Rada pověřila Komisi, aby pověřila pracovní skupinu nezávislých vědeckých pracovníků ve spolupráci s členskými státy vyhodnocením účinků BST s ohledem na stanovisko Výboru pro veterinární léčivé přípravky, zejména pokud jde o vliv používání tohoto produktu na případy mastitidy;
2 odst. 1 uvedeného rozhodnutí povolil členským státům provádět omezené praktické testy používání bovinního somatotropinu pod dohledem úředního veterinárního lékaře za účelem získání dalších vědeckých údajů, které by mohly být Radou vzaty v úvahu při konečném rozhodování.
Komise neobdržela o takových testech žádné informace a s ohledem na zákaz stanovený tímto rozhodnutím již neexistuje potřeba dále takové testy povolovat;
(4) Protokol o ochraně a dobrých životních podmínkách zvířat připojený ke Smlouvě vyzývá Komisi a členské státy, aby při tvorbě a provádění zemědělské politiky Společenství věnovaly plnou pozornost požadavkům na zdraví a dobré životní podmínky zvířat;
(5) rozhodnutím 78/923/EHS [4] Společenství schválilo Evropskou úmluvu o ochraně zvířat chovaných pro hospodářské účely (dále jen "Úmluva") a uložilo svou listinu o schválení.
Tuto úmluvu rovněž ratifikovaly všechny členské státy;
(6) směrnice Rady 98/58/ES ze dne 20. dubna 1998 o ochraně zvířat chovaných pro hospodářské účely [5] v bodě 18 přílohy uvádí, že zvířatům nesmí být podávány žádné jiné látky kromě látek stanovených k léčebným nebo preventivním účelům, pokud nebylo vědeckými studiemi dobrých životních podmínek zvířat nebo na základě zkušeností prokázáno, že tyto látky nemají škodlivý vliv na zdraví nebo dobré životní podmínky zvířat;
(7) BST není vyráběn k tomu, aby byl u skotu používán k terapeutickým účelům, ale pouze ke zvýšení produkce mléka;
(8) Vědecký výbor pro otázky zdraví zvířat a řádného zacházení se zvířaty (SCAWAH) přijal dne 10. března 1999 zprávu dopadech podávání bovinního somatotropinu na zdraví a dobré životní podmínky zvířat a konstatoval, že BST zvyšuje nebezpečí klinických mastitid, jakož i dobu léčení mastitid, že zvyšuje výskyt lézí končetin a může nepříznivě ovlivňovat reprodukci, jakož i vyvolávat vážné reakce v místě vpichu;
(9) pro zdraví a produktivitu dojnic je důležité, aby byly vystaveny co nejmenšímu stressu, který podle stanoviska SCAWAH může vést k zvýšení počtu chorob, jako jsou mastitidy, léze končetin a reakce v místě vpichu.
Ze zprávy vyplývá, že bylo prokázáno, že používání BST vede ke zvýšení těchto stavů, které jsou jak bolestivé, tak oslabující, a které mohou vést ke zhoršení životních podmínek a zvýšení úmrtnosti zvířat.
SCAWAH se tudíž domnívá, že by BST neměl být u dojnic používán,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Po vstupu tohoto rozhodnutí v platnost členské státy zajistí, aby na území Společenství nebo na území podléhajícím jejich pravomoci bylo zakázáno uvádění bovinního somatotropinu na trh za účelem jeho prodeje a jakýkoli způsob jeho podávání dojnicím.
Článek 2
Podniky nakupující nebo vyrábějící bovinní somatotropin a podniky mající povolení k obchodování s takovými látkami jsou povinny vést podrobné chronologické záznamy o jeho vyrobeném nebo získaném množství, o množství prodaném nebo použitém k jiným účelům, než je uvádění na trh stanovené v čl. 1, a o jménech osob, kterým tato množství byly prodána nebo od kterých byla koupena.
Výše uvedené údaje musí být na požádání sděleny příslušnému orgánu.
Pokud jsou tyto údaje v elektronických databankách, musí být dány dispozici ve formě výtisku z počítače.
Článek 3
Zákazem stanoveným v článku 1 není dotčena výroba bovinního somatotropinu v členských státech ani jeho dovoz za účelem vývozu do třetích zemí.
Článek 4
Rozhodnutí 90/218/EHS se zrušuje.
Článek 5
Toto rozhodnutí nabývá účinku dne 1. ledna 2000.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1419/1999/ES
ze dne 25. května 1999
o zavedení akce Společenství na podporu projektu "Evropské hlavní město kultury" pro roky 2005 až 2019
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 151 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
(1) vzhledem k tomu, že po celou svou historii byla Evropa místem neobyčejně plodného a různorodého uměleckého vývoje; že městský život hrál zásadní úlohu při vytváření a působení evropských kultur;
(2) vzhledem k tomu, že článek 151 Smlouvy uděluje Společenství pravomoc v kulturní oblasti; že všechny akce Společenství za účelem podpory kulturních činností by měly být prováděny na tomto právním základě v souladu s cíli a prostředky udělenými Společenstvím ve Smlouvě;
(3) vzhledem k tomu, že ministři odpovídající za kulturní záležitosti na zasedání v Radě, přijali dne 13. června 1985 usnesení o každoroční organizaci projektu "Evropské město kultury" [4], jejímž hlavním cílem je zpřístupnit evropské veřejnosti některé kulturní aspekty dotčeného města, regionu nebo země, projekt, pro který Společenství poskytlo finanční podporu;
(4) vzhledem k tomu, že studie výsledků dosažených Evropskými městy kultury ukazuje, že projekt má pozitivní vliv, pokud jde o ohlas ve sdělovacích prostředcích, o kulturní a turistický rozvoj a o poznání významu výběru jejich města obyvateli;
(5) vzhledem k tomu, že tyto pozitivní dopady neměly nicméně výsledky přesahující dobu trvání samotného projektu a že by se měla pozornost veřejných činitelů rozhodujících ve vybraných městech, i když je jejich pravomoc rozhodovat o obsahu vlastního projektu nesporná, obrátit k potřebě začlenit kulturní projekt do dynamického střednědobého procesu;
(6) vzhledem k významu tohoto podnětu jak pro posílení místní a regionální identity, tak pro podporu evropské integrace;
(7) vzhledem k tomu, že v diskusi, která předcházela vydání stanoviska ze dne 7. dubna 1995 [5] k programu Kaleidoskop zřízenému rozhodnutím č. 719/96/ES [6], požádal Evropský parlament Komisi, aby předložila konkrétní program pro "Evropské město kultury" po roce 2000 založený na článku 151 Smlouvy;
(8) vzhledem k tomu, že by měl být zaveden s ohledem na význam a vliv projektu "Evropské město kultury" rotační systém jmenování, který umožní každému členskému státu, aby v pravidelných intervalech vybral jedno své město; že nejlepším prostředkem pro zavedení předpověditelného, stálého a průhledného rotačního systému je jednorázové rozhodnutí, kterým se přijímá pořadí, v němž budou členské státy projekt pořádat;
(9) vzhledem k tomu, že by Rada měla jmenovat "Evropská hlavní města kultury" s ohledem na velký symbolický význam takového jmenování v členských státech;
(10) vzhledem k tomu, že podnět Společenství na podporu "Evropského města kultury" musí vyhovovat vymezeným cílům a využívat prostředků stanovených ve Smlouvě;
(11) vzhledem k tomu, že Společenství až dosud přispívalo na projekt "Evropské město kultury" a "Evropský kulturní měsíc" v rámci programu Kaleidoskop, který v roce 1999 vyprší;
(12) vzhledem k tomu, že dne 22. září 1997 Rada přijala rozhodnutí o kulturní budoucnosti v Evropě [7], ve kterém žádá Komisi, v souladu s článkem 208 Smlouvy, aby do května 1998 předložila návrhy na vypracování a financování jednotného kulturního programu, do kterého bude začleněna akce "Evropské hlavní město kultury";
(13) vzhledem k tomu, že Komise předložila Evropskému parlamentu a Radě sdělení o prvním rámcovém programu Evropského společenství na podporu kultury včetně návrhu rozhodnutí o vypracování jednotného nástroje pro plánování a financování kulturní spolupráce,
ROZHODLY TAKTO:
Článek 1
Zavádí se akce Společenství nazvaná "Evropské hlavní město kultury".
Jejím cílem je zhodnotit bohatství, rozmanitost a společné charakteristické rysy evropské kultury a podporovat větší vzájemné poznání mezi evropskými občany.
Článek 2
1. Jedno z měst členského státu je jmenováno "Evropským hlavním městem kultury" v pořadí stanoveném v příloze I. Časové pořadí uvedené v příloze I lze změnit vzájemnou dohodou mezi dotčenými členskými státy.
Navržené město nebo navržená města oznámí dotčený členský stát Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a Výboru regionů případně společně s doporučením Výboru regionů nejpozději čtyři roky před začátkem konání dotyčného projektu.
2. Komise každý rok sestaví porotu, která vydá zprávu o navrženém městu nebo městech posuzovaných v závislosti na cílech a charakteristikám této akce.
Porota je složena ze sedmi nezávislých významných osobností, které jsou odborníky v oblasti kultury, z nichž dva jmenuje Evropský parlament, dva Rada, dva Komise a jednoho Výbor regionů.
Porota předkládá svou zprávu Komisi, Evropskému parlamentu a Radě.
3. Evropský parlament může zaslat Komisi stanovisko o navrženém městu nebo navržených městech ve lhůtě tří měsíců od obdržení zprávy.
Rada jednající na základě doporučení Komise vypracovaném s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu a na zprávu poroty úředně jmenuje město "Evropským hlavním městem kultury" na rok, pro který bylo navrženo.
Článek 3
Návrh obsahuje kulturní projekt evropského rozměru, který je v zásadě založen na kulturní spolupráci, v souladu s cíli a akcemi uvedenými v článku 151 Smlouvy.
Návrh upřesňuje, jak navrhované město zamýšlí:
- zdůrazňovat kulturní směry a styly společné Evropanům, které toto město podnítilo nebo ke kterým významně přispělo,
- podporovat projekty, kterých se účastní kulturní představitelé z jiných měst členských států a které vedou k trvalé kulturní spolupráci, a podporovat jejich pohyb uvnitř Evropské unie,
- podporovat a rozvíjet tvůrčí práci, která je základním článkem každé kulturní politiky,
- zajistit mobilizaci a účast širokých vrstev obyvatelstva a zaručit tak společenský dopad akce a její pokračování přesahující rok konání projektu,
- podporovat přijetí občanů Unie a co nejširší možné rozšíření rozmanitých projektů s využitím všech multimediálních prostředků,
- podporovat dialog mezi evropskými kulturami a ostatními světovými kulturami a v tom duchu zhodnotit otevření se druhému a porozumění druhému, což představuje základní kulturní hodnoty,
- zhodnotit historické dědictví, městskou architekturu a kvalitu života ve městě.
Článek 4
Této akce se mohou účastnit i evropské třetí země.
Tyto země mohou navrhnout jedno město jako kandidáta na "Evropské hlavní město kultury" a oznámí tento návrh Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a Výboru regionů.
Rada jednomyslně na doporučení Komise úředně jmenuje jedno z navržených měst "Evropským hlavním městem kultury" pro daný rok a neopomene vhodnost čtyřletého přípravného období.
Článek 5
Každé město vypracuje program kulturních projektů, který zdůrazňuje jeho kulturu, kulturní dědictví a jeho místo ve společném kulturním dědictví a do kterého zapojí kulturní představitele jiných evropských zemí s cílem založit trvalou spolupráci.
Kromě zmíněných prvků by mělo jmenované město přihlížet při přípravě svého programu co nejvíce k seznamu, který obsahuje kritéria pro plánování a hodnocení uvedené v příloze II.
V zásadě by měl tento program trvat jeden rok, výjimečně si mohou města zvolit kratší časový úsek.
Města mohou zahrnout do svého programu okolní region.
Programy měst jmenovaných pro stejný rok by měly představovat určitou vazbu.
Článek 6
Komise vypracuje každý rok zprávu hodnotící výsledky projektu uskutečněného v předešlém roce doplněnou rozborem provedeným organizátory tohoto projektu.
Tato zpráva se předkládá Evropskému parlamentu, Radě a Výboru regionů.
Komise může rovněž podat návrhy, za účelem přezkoumání tohoto rozhodnutí, které považuje za nezbytné pro řádný průběh této akce, zejména s ohledem na budoucí rozšíření Unie.
Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1719/1999/ES
ze dne 12. července 1999
o hlavních směrech a o projektech společného zájmu v oblasti transevropských sítí pro elektronickou výměnu dat mezi správními orgány (IDA)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 156 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [3],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [4],
(1) vzhledem k tomu, že Rada v usnesení ze dne 20. června 1994 [5] zdůraznila potřebu koordinace při výměně informací mezi správními orgány;
(2) vzhledem k tomu, že Rada v usnesení ze dne 21. listopadu 1996 [6] stanovila nové priority politiky týkající se informační společnosti;
(3) vzhledem k tomu, že Komise ve sdělení ze dne 19. července 1994 navrhla akční plán pro informační společnost;
(4) vzhledem k tomu, že Komise navrhla akční plán pro jednotný trh;
(5) vzhledem k tomu, že Evropský parlament v usnesení ze dne 12. června 1997 [7] vyzval Evropskou unii a členské státy k přijetí opatření pro rozvoj a zavádění nových informačních a komunikačních technologií (ICT) v příštích deseti letech;
(6) vzhledem k tomu, že Evropský parlament a Rada v rozhodnutí č. 2717/95/ES [8] přijaly hlavní směry pro rozvoj Euro-ISDN jako transevropské sítě;
(7) vzhledem k tomu, že Evropský parlament a Rada v rozhodnutí č. 1336/97/ES [9] přijaly hlavní směry pro transevropské telekomunikační sítě;
(8) vzhledem k tomu, že pro vytvoření hospodářské a měnové unie a pro uskutečňování politik a činností Společenství potřebují správní orgány členských států a Společenství získávat, vyměňovat a zpracovávat rostoucí množství informací;
(9) vzhledem k tomu, že pro výkon svěřených pravomocí musí orgány Společenství získávat, vyměňovat a zpracovávat rostoucí množství informací;
(10) vzhledem k tomu, že výkonná, účinná a bezpečná výměna informací ke zpracování vyžaduje integrovaný systém pro poskytování dat (dále jen "telematické sítě");
(11) vzhledem k tomu, že telematickými sítěmi propojujícími informační systémy správních orgánů členských států a Společenství po celé Evropě jsou transevropské telekomunikační sítě pro správní orgány;
(12) vzhledem k tomu, že řádné fungování vnitřního trhu a odstraňování překážek komunikace mezi správními orgány a soukromým sektorem jsou důležitými činiteli prosperity a konkurenceschopnosti průmyslu Společenství;
(13) vzhledem k tomu, že používání telematických sítí může přispět k ochraně finančních zájmů Společenství a k boji proti podvodům;
(14) vzhledem k tomu, že by členské státy měly věnovat pozornost telematickým sítím vyvíjeným v rámci akcí Společenství pro rozvoj projektů, které společně uskutečňují v oblastech obsažených ve Smlouvě o založení Evropského společenství na základě Amsterdamské smlouvy a v dalších oblastech, na které se vztahuje Smlouva o založení Evropské unie, jakož i v rámci ostatních akcí, které mohou provádět pro dosažení cílů Smlouvy o založení Evropského společenství, a zejména čl. 3 písm. d) a článků 14, 18 a 39 této Smlouvy;
(15) vzhledem k tomu, že během přípravy rozšíření Evropské unie může být požadována změna a posílení telematických sítí;
(16) vzhledem k tomu, že schopnost jednat a transparentnost správních orgánů motivují občany Evropské unie, aby využívali výhod informační společnosti;
(17) vzhledem k tomu, že Společenství je uživatelem nebo oprávněnou osobou telematických sítí, které podporují politiky a činnosti Společenství, komunikaci mezi orgány a hospodářskou a měnovou unii;
(18) vzhledem k tomu, že úkol vybudovat tyto sítě spočívá jak na Společenství, tak na členských státech;
(19) vzhledem k tomu, že je důležité maximálně využívat normy, veřejně dostupné specifikace a aplikace z veřejné oblasti, aby byla bez přerušení souvislosti zajištěna interoperabilita pro dosažení úspor z rozsahu a většího užitku z těchto sítí;
(20) vzhledem k tomu, že cestou koordinovaného vývoje by se takové sítě měly stát společným telematickým rozhraním mezi Společenstvím a členskými státy;
(21) vzhledem k tomu, že pro účinné využívání finančních zdrojů Společenství je vhodné rovnoměrně rozdělit náklady na tyto sítě mezi členské státy a Společenství a zároveň zamezit zbytečně velkému množství zařízení, opakování výzkumu a různorodým přístupům;
(22) vzhledem k tomu, že každý členský stát v zásadě nese náklady, které vzniknou v důsledku provádění projektů a služeb IDA;
(23) vzhledem k tomu, že je tedy nezbytné vymezit zvláštní směry obecně se vztahující na všechny takové sítě, jakož i zvláštní finanční rámec pro projekty společného zájmu, které jsou v souladu s těmito směry;
(24) vzhledem k tomu, že v souladu se zásadou subsidiarity a proporcionality podle článku 5 Smlouvy nemohou jednotlivé členské státy uspokojivě dosáhnout cíle vybudovat tyto sítě, a proto mohou být z důvodů rozsahu či účinků navrhovaného opatření lépe dosaženy na úrovni Společenství; že navrhovaná akce nepřekročí rámec toho, co je nezbytné pro dosažení daných cílů;
(25) vzhledem k tomu, že provádění Dohody o evropském hospodářském prostoru a dohod o přidružení k Evropskému společenství vyžaduje změnu a rozvoj daných telematických sítí;
(26) vzhledem k tomu, že telematické sítě a elektronická komunikace mají přirozený mezinárodní rozměr;
(27) vzhledem k tomu, že opatření pro zajištění interoperability telematických sítí mezi správními orgány jsou v souladu s prioritami stanovenými pro hlavní směry transevropských telekomunikačních sítí;
(28) vzhledem k tomu, že v souladu s rozhodnutím Rady č. 95/468/ES ze dne 6. listopadu 1995 o příspěvku Společenství na telematickou výměnu dat mezi správními orgány ve Společenství (IDA) [10] byly akce již zahájeny; že Soudní dvůr zrušil dne 28. května 1998 rozhodnutí č.
95/468/ES; že účinky opatření přijatých Komisí na základě uvedeného rozhodnutí před jeho zrušením Soudem jsou zachovány;
(29) vzhledem k tomu, že toto rozhodnutí vytváří finanční rámec, který je pro rozpočtový orgán základem pro účely sestavení ročního rozpočtu ve smyslu bodu 1 prohlášení Evropského parlamentu, Rady a Komise ze dne 6. března 1995 [11];
(30) vzhledem k tomu, že dne 20. prosince 1994 byl mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí uzavřen modus vivendi o prováděcích opatřeních k aktům přijatým postupem podle článku 251 Smlouvy [12],
PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Oblast působnosti a cíle
1. Společenství ve spolupráci s členskými státy bude činné v oblasti transevropských telematických sítí pro správní orgány a přijme opatření uvedená v tomto rozhodnutí s těmito cíli:
a) vytvořit funkční a interoperabilní transevropské telematické sítě mezi správními orgány členských států, vnitrostátními nebo regionálními, jakož i podle potřeby mezi uvedenými správními orgány a orgány a subjekty Společenství, které umožní výkonnou, účinnou a bezpečnou výměnu informací a tím přispějí k vytvoření hospodářské a měnové unie a pomohou členským státům a Společenství provádět v oblastech jejich pravomocí politiku a činnosti Společenství uvedené v článcích 3 a 4 Smlouvy, s ohledem na již probíhající práci v rámci stávajících programů Společenství nebo členských států;
b) vybudovat integrované telematické sítě pro usnadnění komunikace mezi orgány Společenství a pro podporu postupu rozhodování Společenství.
2. Toto rozhodnutí se vztahuje na všechny sítě v rámci programu IDA.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto rozhodnutí se rozumí:
a) "telematickou sítí": ucelený systém pro sdělování dat, jenž zahrnuje nejen materiální infrastrukturu a spojení, ale také služby a aplikace, které jsou vybudované na uvedené infrastruktuře, a které tak umožňují výměnu informací mezi subjekty a jednotlivci elektronickou cestou;
b) "sítí IDA": transevropská telematická síť pro správní orgány zřízená nebo provozovaná podle tohoto rozhodnutí.
Tato síť je zřízena z podnětu Společenství jako uživatele sítě, účastníka sítě či jako oprávněné osoby, která má zájem na zajištění jejího provozu;
c) "odvětvovou sítí": transevropská telematická síť pro správní orgány nebo soubor služeb a aplikací, zvláště určená, aby umožnila a usnadnila ve správní oblasti provádění politiky, činnosti nebo cíle Společenství (dále jen "správní oblast");
d) "projektem IDA": soubor vzájemně propojených akcí, které byly zahájeny nebo prováděny podle tohoto rozhodnutí, jak jsou uvedeny v příloze a které se týkají zřízení nebo rozvoje odvětvových sítí.
Článek 3
Projekty společného zájmu
1. Pro dosažení cílů uvedených v článku 1 provádějí Společenství a členské státy projekty společného zájmu uvedené v příloze.
2. Tyto projekty jsou prováděny v souladu s pracovním programem IDA a s obecnými prováděcími plány uvedenými v článku 5.
Článek 4
Priority
Pro účely vypracování pracovního programu IDA a přidělování finančních zdrojů Společenství na projekty IDA mají přednost projekty, které zlepšují hospodářskou životnost správních orgánů, orgánů Evropského společenství, členských států a regionů a které zřízením nebo rozvojem odvětvové sítě:
a) přímo přispívají k odstraňování překážek volného pohybu zboží, osob, služeb a kapitálu nebo
b) přímo přispívají k úspěšnému zavádění nebo k uspokojivému fungování hospodářské a měnové unie nebo
c) podporují meziinstitucionální spolupráci mezi orgány Společenství, jakož i mezi nimi a vnitrostátními a regionálními správními orgány, včetně vnitrostátních a regionálních parlamentů nebo
d) přispívají k ochraně finančních zájmů Společenství a členských států nebo k boji proti podvodům nebo
e) přispívají k přípravě rozšíření Evropské unie nebo
f) podporují průmyslovou konkurenceschopnost Společenství, a zejména malých a středních podniků nebo
g) poskytují výhody osobám v Evropské unii.
Článek 5
Hlavní rysy provádění
1. Při provádění projektů IDA musí být dodržovány zásady uvedené v tomto článku.
2. Provádění projektů IDA musí mít právní základ.
Pro účely tohoto rozhodnutí se má za to, že projekt IDA splňuje tento požadavek, pokud daná síť nebo sítě usnadňují komunikaci mezi správními orgány při provádění jednoho nebo několika aktů Společenství.
První pododstavec se nepoužije na projekty, které usnadňují meziinstitucionální komunikaci nebo postup rozhodování Společenství, ani na společné činnosti podporující alespoň dva projekty IDA.
3. Projekty IDA zahrnují všechny akce nezbytné pro zřizování nebo rozvíjení odvětvových sítí, zejména studie a prokázání proveditelnosti, vytvoření pracovních skupin složených ze znalců členských států a Společenství a případně zprostředkování zboží a služeb určených Společenství.
4. Projekty IDA zahrnují přípravnou fázi, fázi zkoumání proveditelnosti, fázi vývojovou a hodnotící a prováděcí fázi.
Přípravná fáze směřuje k vypracování předběžné zprávy týkající se cílů, oblasti působnosti a smyslu projektu, a zejména předpokládaných nákladů a přínosů, a jejím cílem je ujistit se, že účastníci poté, co byli řádně konzultováni, věc pochopili a jsou připraveni se zavázat.
Fáze zkoumání proveditelnosti směřuje k vypracování obecného prováděcího plánu, který zahrnuje:
a) popis cílů, funkcí, účastníků a technického přístupu sítě nebo sítí, které mají být zřízeny v rámci projektu;
b) rozdělení rolí a úkolů mezi Společenství a členské státy během následujících fází vývoje a hodnocení a fáze provádění;
c) podrobný popis očekávaných přínosů a kritérií, která umožní tyto přínosy zhodnotit po prováděcí fázi;
d) schéma rovnoměrného rozdělení výdajů na provoz a údržbu daných sítí mezi Společenství a členské státy po dokončení prováděcí fáze.
Fáze vývoje a hodnocení může případně spočívat ve vypracování, zkoušení, hodnocení a kontrole navrženého řešení pro danou síť nebo sítě v malém měřítku a podle výsledků může být upraven obecný prováděcí plán.
Prováděcí fáze spočívá ve zřízení dané sítě nebo sítí, které musí být plně funkční, podle obecného prováděcího plánu.
5. Projekty IDA jsou založeny na horizontálních akcích a opatřeních přijatých Společenstvím v rámci rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1720/1999/ES ze dne 12. července 1999, kterým se přijímá soubor akcí a opatření pro zajištění interoperability transevropských sítí pro elektronickou výměnu dat mezi správními orgány (IDA) a přístupu k nim [13]; je-li to možné, použijí se zejména společné obecně použitelné služby a aplikace.
6. K zahájení a provádění projektu IDA, k vymezení jeho fází, jakož i k vymezení jak technických, tak funkčních požadavků uživatelů pro danou síť nebo sítě v rámci tohoto projektu musí dojít v rámci dotyčné politiky nebo činnosti Společenství a musí být případně kontrolováno použitelným postupem výboru.
Neuplatní-li se žádný postup odvětvového výboru, zřídí Společenství a členské státy odvětvové skupiny znalců pověřených prozkoumáním těchto otázek.
Komise sdělí závěry odvětvových výborů a skupin znalců výboru uvedenému v článku 8 společně s návrhy opatření uvedených v článku 7.
7. Každý projekt IDA je technicky upřesněn odkazy na evropské normy nebo případně na veřejně dostupné specifikace, jakou jsou otevřené normy Internetu, aby byl zajištěn vysoký stupeň interoperability vnitrostátních systémů a systémů Společenství uvnitř správních odvětví a mezi nimi a soukromým sektorem.
Zvláštní pozornost je věnována hlavním směrům a podpůrným nástrojům Společenství v oblasti normalizace veřejných zakázek v odvětví systémů a služeb z oblasti informačních a komunikačních technologií (ICT).
8. Vymezení a provádění každého projektu IDA se zakládá na vhodných výsledcích dosažených v rámci jiných souvisejících činností Společenství, zejména programů Společenství týkajících se výzkumu a technického rozvoje a činností Společenství v oblasti transevropských telekomunikačních sítí.
9. O každém projektu bude v koordinaci s členskými státy v rámci určité politiky nebo činnosti Společenství vypracován přehled a ve lhůtě jednoho roku od skončení prováděcí fáze bude předložen příslušnému odvětvovému výboru a výboru uvedenému v článku 8.
Přehled zahrnuje analýzu nákladů a přínosů.
Článek 6
Finanční příspěvek Společenství
1. Náklady na provádění projektů IDA nese Společenství poměrně podle významu, který pro něj představují.
2. Finanční příspěvek Společenství na každý projekt IDA je určen podle odstavců 3 až 7.
Tento příspěvek nezahrnuje výdaje na další používání aplikací nebo specifikací, které je v rozporu s prioritami nebo požadavky tohoto rozhodnutí nebo rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1720/1999/ES.
3. V přípravné fázi a ve fázi zkoumání proveditelnosti projektu může příspěvek Společenství pokrývat veškeré náklady na nezbytné studie.
4. Ve vývojové a hodnotící fázi a v prováděcí fázi projektu nese Společenství náklady na ty úkoly, které mu byly svěřeny obecným prováděcím plánem projektu.
5. Ve výjimečných případech a postupem podle článku 8 může Společenství přispět formou přímých subvencí na část výdajů, které vznikly jednomu nebo několika členským státům, aby tyto členské státy:
a) vykonávaly činnosti týkající se projektu nebo sítě IDA, o kterých se předpokládá, že mají význam pro jiné účastníky nebo pro jiné projekty nebo sítě IDA,
b) zavedly do systému zdokonalení považované za nezbytné pro zlepšení nebo zjednodušení obecného zavedení konkrétní sítě IDA.
Výše předpokládaných subvencí je upřesněna v pracovním programu IDA pro každý dotyčný projekt nebo síť IDA pro probíhající rozpočtový rok s ohledem na maximální povolenou výši, očekávané přínosy pro projekty a sítě IDA, cíle, které mají být dosaženy, přijímající správní orgány členských států a úkoly, které mají být financovány pomocí těchto subvencí.
Kromě výjimečných případů subvence nepřesáhnou polovinu výdajů skutečně vynaložených každým přijímajícím členským státem při provádění úkolů, na které je podpora poskytována.
6. Financování ze strany Společenství podle tohoto rozhodnutí skončí uplynutím prováděcí fáze projektu IDA; toto rozhodnutí však umožňuje výjimečně a postupem podle článku 8 poskytnutí dalších prostředků na pokrytí všech nebo části nákladů na provoz a údržbu sítě IDA až do konce roku následujícího po roce, kdy bylo zřízení sítě dokončeno.
7. Společenství rovněž může v rámci tohoto rozhodnutí a do konce roku 1999 nést náklady na provoz a údržbu sítí IDA, které budou dále provozovány na základě tohoto rozhodnutí a které již byly v provozu ke dni vstupu tohoto rozhodnutí v platnost.
8. Finanční zdroje poskytované podle tohoto rozhodnutí nesmí být zásadně přiděleny na projekty nebo fáze projektů, které využívají jiné zdroje financování Společenství.
Článek 7
Provádění
1. Akce Společenství vymezené v článcích 3 až 6 provádí Komise.
2. Postup uvedený v článku 8 se použije pro schvalování, v souladu s prioritami podle článku 4 a se zásadami podle článku 5, části pracovního programu IDA týkající se provádění tohoto rozhodnutí, který Komise každoročně sestaví.
Pracovní program IDA obsahuje rozdělení dosavadních výdajů pro každý projekt za předchozí rok(y).
3. Postup uvedený v článku 8 se použije pro schvalování, v souladu se zásadami podle článku 5, předběžné zprávy a obecného prováděcího plánu pro každý projekt IDA na konci fáze zkoumání proveditelnosti a na konci vývojové a hodnotící fáze, jakož i pro schvalování přijetí všech následných podstatných změn prováděcího plánu.
4. Postup uvedený v článku 8 se použije pro schvalování, v souladu s prioritami podle článku 4 a se zásadami podle článků 5 a 6, rozdělení ročních rozpočtových výdajů podle projektů na základě tohoto rozhodnutí. Návrhy na jakékoli úpravy rozpočtu přesahující částku 250000 EUR v jedné položce projektu za rok rovněž podléhají tomuto postupu.
5. Technické specifikace nabídkových řízení vyhlašovaných při provádění tohoto rozhodnutí, pokud hodnota smlouvy přesahuje 500000 EUR, jsou vymezeny v koordinaci s členskými státy.
Článek 8
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen výbor složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
Název výboru je Výbor pro telematiku mezi správními orgány.
Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
205 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
Komise přijme opatření, která jsou okamžitě použitelná.
Pokud však tato opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru, sdělí je Komise neprodleně Radě.
V tomto případě:
Komise odloží nejvýše o tři měsíce ode dne tohoto sdělení použitelnost opatření, o kterých rozhodla;
Rada může kvalifikovanou většinou ve lhůtě stanovené v předchozím pododstavci přijmout jiné rozhodnutí.
2. Komise každoročně předkládá Výboru pro telematiku mezi správními orgány zprávu o provádění tohoto rozhodnutí.
Článek 9
Přezkum a hodnocení
1. Komise v koordinaci se členskými státy hodnotí každé dva roky provádění tohoto rozhodnutí.
2. Hodnocení zjišťuje pokrok projektů společného zájmu uvedených v příloze.
S ohledem na výdaje Společenství Komise rovněž zkoumá přínosy ze sítí IDA pro Společenství za účelem pokroku společných politik a spolupráce mezi orgány, pro členské státy, pro evropské podniky a pro občany Evropské unie, a určuje oblasti, které by měly být zlepšeny, a prověřuje návaznost s jinými činnostmi Společenství v oblasti transevropských telekomunikačních sítí.
3. Po přezkoumání hodnocení Výborem pro telematiku mezi správními orgány je Komise předkládá Evropskému parlamentu a Radě a připojuje k němu veškeré vhodné návrhy na změnu přílohy.
Hodnocení jsou předkládána nejpozději v okamžiku předložení návrhů rozpočtu pro roky 2001, 2003 a 2005.
Článek 10
Rozšíření na EHP a přidružené země
1. Program IDA může být otevřen v rámci příslušných dohod s Evropským společenstvím účasti zemí Evropského hospodářského prostoru a přidružených zemí střední a východní Evropy a Kypru na projektech společného zájmu, kterých se tyto dohody týkají.
2. Při provádění projektů je podporována spolupráce se třetími zeměmi a případně mezinárodními organizacemi nebo subjekty.
Článek 11
Jiné odvětvové sítě
1. Pokud jde o zřízení nebo rozvoj jiných odvětvových sítí, které nejsou projekty IDA (dále jen "jiné odvětvové sítě"), zajistí členské státy a Společenství v souladu s ustanoveními právních předpisů Společenství, jež upravují provoz těchto odvětvových sítí, aby byly dodržovány odstavce 2 až 6.
2. Jiné odvětvové sítě využívají horizontální akce a opatření přijatá Společenstvím v rámci rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1720/1999/ES, pokud tyto akce a opatření nemohou vyhovět požadavkům uživatelů vymezeným pro jiné odvětvové sítě.
3. Každá z jiných odvětvových sítí je technicky upřesněna odkazy na evropské normy nebo případně na veřejně přístupné specifikace, jako jsou otevřené normy Internetu, aby byl zajištěn vysoký stupeň introperability vnitrostátních systémů a systémů Společenství uvnitř správních odvětví a mezi nimi a soukromým sektorem.
Zvláštní pozornost je věnována hlavním směrům a podpůrným nástrojům Společenství v oblasti normalizace veřejných zakázek v odvětví systémů a služeb informačních a komunikačních technologií (ICT).
4. Zřízení a provoz jiných odvětvových sítí by se měly zakládat na vhodných výsledcích dosažených v rámci jiných činností Společenství, zejména programů Společenství týkajících se výzkumu a technického rozvoje a činností Společenství na poli transevropských telekomunikačních sítí.
5. O každé z jiných odvětvových sítí bude vypracován přehled.
6. Náklady na zřizování jiných odvětvových sítí nese Společenství poměrně podle významu, který pro něj představují.
7. Nejpozději do 3. října 1999 a poté každý rok předkládá Komise Výboru pro telematiku mezi správními orgány zprávu o provádění odstavců 1 až 6. Ve zprávě Komise uvede všechny požadavky uživatelů, které brání jiným odvětvovým sítím využívat obecně použitelné služby uvedené v odstavci 2, a prozkoumá možnosti zlepšení těchto služeb, aby vyhovovaly požadavkům uživatelů.
Článek 12
Finanční rámec
Finanční rámec pro výkon akce Společenství podle tohoto rozhodnutí činí na období 1998 až 2000 38,5 milionů EUR.
Roční přidělovaná částka je povolována rozpočtovým orgánem v mezích finančního výhledu.
Článek 13
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí bude zveřejněno v Úředním věstníku Evropských společenství.
Vstupuje v platnost dnem vyhlášení a použije se do 31. prosince 2004.
Článek 14
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1720/1999/ES
ze dne 12. července 1999,
kterým se přijímá soubor akcí a opatření pro zajištění interoperability transevropských sítí pro elektronickou výměnu dat mezi správními orgány (IDA) a přístupu k nim
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 156 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [3],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [4],
(1) vzhledem k tomu, že Rada v usnesení ze dne 20. června 1994 [5] zdůraznila potřebu koordinace při výměně informací mezi správními orgány;
(2) vzhledem k tomu, že Rada v usnesení ze dne 21. listopadu 1996 [6] stanovila nové priority politiky týkající se informační společnosti;
(3) vzhledem k tomu, že Komise ve sdělení ze dne 19. července 1994 navrhla akční plán pro informační společnost;
(4) vzhledem k tomu, že Komise navrhla akční plán pro jednotný trh;
(5) vzhledem k tomu, že Evropský parlament v usnesení ze dne 12. června 1997 [7] vyzval Evropskou unii a členské státy k přijetí opatření pro rozvoj a zavádění nových informačních a komunikačních technologií (ICT) v příštích deseti letech;
(6) vzhledem k tomu, že Evropský parlament a Rada v rozhodnutí č. 2717/95/ES [8] přijaly hlavní směry pro rozvoj Euro-ISDN jako transevropské sítě;
(7) vzhledem k tomu, že Evropský parlament a Rada v rozhodnutí č. 1336/97/ES [9] schválily hlavní směry pro transevropské telekomunikační sítě;
(8) vzhledem k tomu, že Rada ve svém doporučení ze dne 7. dubna 1995 o obecných kritériích pro hodnocení bezpečnosti informačních technologií (ITSEC) [10] doporučila používat kritéria pro hodnocení bezpečnosti v systémech hodnocení a certifikace;
(9) vzhledem k tomu, že pro vytvoření hospodářské a měnové unie, pro provádění politik a činností Společenství a pro usnadnění komunikace mezi orgány a subjekty Společenství je třeba vybudovat integrované systémy pro poskytování dat mezi správními orgány (dále jen "telematické sítě");
(10) vzhledem k tomu, že tyto sítě propojují stávající i budoucí informační systémy správních orgánů členských států a Společenství po celé Evropě a tvoří tak transevropské telekomunikační sítě mezi správními orgány;
(11) vzhledem k tomu, že účinné propojení těchto informačních systémů vyžaduje dosažení maximálního stupně interoperability různých systémů a jejich součástí;
(12) vzhledem k tomu, že je důležité maximálně využívat normy, veřejně dostupné specifikace a aplikace z veřejné oblasti, aby byla bez přerušení souvislosti zajištěna interoperabilita pro dosažení úspor z rozsahu a většího užitku z těchto sítí;
(13) vzhledem k tomu, že dokonalejší spojení se správními orgány motivuje občany Evropské unie, aby informační společnost využívali;
(14) vzhledem k tomu, že odstraňování překážek komunikace mezi správními orgány a soukromým sektorem je důležitým činitelem prosperity a konkurenceschopnosti průmyslu Společenství;
(15) vzhledem k tomu, že Společenství používá nebo využívá telematické sítě, které podporují politiky a činnosti Společenství, meziinstitucionální komunikaci a hospodářskou a měnovou unii;
(16) vzhledem k tomu, že úkol vytvořit tyto sítě leží na Společenství i na členských státech;
(17) vzhledem k tomu, že pro účinné využívání finančních zdrojů Společenství je vhodné zamezit zbytečně velkému množství zařízení, opakování výzkumu a různorodým přístupům;
(18) vzhledem k tomu, že společné nástroje a techniky pro aplikace odvětvových sítí se mimo jiné mohou týkat správy a šíření dokumentů, shromažďování dat, vícejazyčných uživatelských rozhraní a bezpečnosti elektronických komunikací;
(19) vzhledem k tomu, že vytvoření a provozování těchto sítí, při němž bude brán ohled na výnosnost, schopnost reagovat, flexibilitu a přizpůsobivost technickému pokroku, lze nejlépe dosáhnout přijetím tržně orientovaného přístupu a výběrem dodavatelů na základě hospodářské soutěže mezi velkým počtem poskytovatelů;
(20) vzhledem k tomu, že všechna opatření pro zajištění přístupu k těmto sítím a jejich interoperability musí dbát na zachování rozumné rovnováhy mezi uspokojováním společných potřeb a ochranou vnitrostátních specifik;
(21) vzhledem k tomu, že je tedy nezbytné provádět zvláštní horizontální akce a opatření, aby byla zajištěna introperabilita těchto sítí;
(22) vzhledem k tomu, že v souladu se zásadou subsidiarity a proporcionality podle článku 5 Smlouvy nemohou jednotlivé členské státy uspokojivě dosáhnut cíle spočívajícího v provádění těchto horizontálních akcí a opatření, a proto může být z důvodů rozsahu či účinků navrhovaného opatření lépe dosaženo na úrovni Společenství; že navrhované opatření nepůjdou dále, než je nezbytné pro dosažení daných cílů;
(23) vzhledem k tomu, že provádění Dohody o Evropském hospodářském prostoru a dohod o přidružení k Evropskému společenství vyžaduje vysoký stupeň interoperability daných telematických sítí;
(24) vzhledem k tomu, že telematické sítě a elektronická komunikace mají přirozený mezinárodní rozměr;
(25) vzhledem k tomu, že opatření pro zajištění vzájemné interoperability telematických sítí mezi správními orgány jsou v souladu s prioritami stanovenými pro hlavní směry transevropských telekomunikačních sítí;
(26) vzhledem k tomu, že v souladu s rozhodnutím Rady 95/468/ES ze dne 6. listopadu 1995 o příspěvku Společenství na telematickou výměnu dat mezi správními orgány ve Společenství (IDA) [11] byly akce již provedeny; že Soudní dvůr zrušil dne 28. května 1998 rozhodnutí 95/468/ES; že účinky opatření přijatých Komisí na základě uvedeného rozhodnutí před jeho zrušením Soudem jsou zachovány;
(27) vzhledem k tomu, že toto rozhodnutí vytváří finanční rámec, který je pro rozpočtový orgán základem pro účely sestavení ročního rozpočtu ve smyslu bodu 1 prohlášení Evropského parlamentu, Rady a Komise ze dne 6. března 1995 [12],
ROZHODLY TAKTO:
Článek 1
Oblast působnosti a cíle
1. Společenství bude činné v oblasti transevropských telematických sítí pro správní orgány a přijme opatření uvedená v tomto rozhodnutí s těmito cíli:
a) dosáhnout vysokého stupně interoperability v rámci různých správních odvětví a mezi nimi a případně mezi nimi a soukromým sektorem, mezi telematickými sítěmi vytvořenými v členských státech a mezi Společenstvím a členskými státy, s cílem podpořit zavedení hospodářské a měnové unie a provádění politik a činností Společenství uvedených v článcích 3 a 4 Smlouvy s ohledem na již probíhající práce ve stávajících programech Společenství nebo členských států;
b) zajistit sblížení těchto sítí směrem ke společnému telematickému rozhraní mezi Společenstvím a členskými státy;
c) dosáhnout podstatných výhod pro správní orgány členských států a Společenství racionalizací provozu, snížením nákladů na údržbu, urychlením zavádění nových sítí a jejich zdokonalování, dosažením celkově bezpečné a spolehlivé výměny dat, jakož i dosáhnout vytvoření a provozování těchto sítí zvýšením zhodnocení, schopnosti reagovat, flexibility a přizpůsobivosti technickému pokroku a vývoji trhu;
d) výhody těchto sítí uvedené v předchozím písmenu rozšířit na podniky Společenství a občany Evropské unie;
e) podporovat šíření nejlepší praxe a povzbuzovat vypracování inovačních telematických řešení ve správních orgánech.
2. Toto rozhodnutí je součástí programu IDA.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto rozhodnutí se rozumí:
a) "telematickou sítí": ucelený systém pro sdělování dat, jenž zahrnuje nejen materiální infrastrukturu a spojení, ale také služby a aplikace, které jsou vybudované na uvedené infrastruktuře, a které tak umožňují výměnu informací mezi subjekty a jednotlivci elektronickou cestou;
b) "odvětvovou sítí": transevropská telematická síť pro správní orgány nebo soubor služeb a aplikací, zvláště určená, aby umožnila nebo usnadnila ve správní oblasti provádění politiky, činnosti nebo cíle Společenství (dále jen "správní oblast");
c) "obecně použitelnými službami": funkce telematické sítě, které uspokojují společné požadavky uživatelů, jakými jsou shromažďování, šíření, výměna dat a bezpečnost.
Vlastnosti každé služby jsou přesně stanovené a odpovídají zaručené úrovni kvality.
Článek 3
Horizontální akce a opatření
1. Pro dosažení cílů uvedených v článku 1 provádí Společenství horizontální akce a opatření za podmínek podle článků 4 až 10 ve prospěch odvětvových sítí a v souladu s pracovním programem IDA.
2. Pro každou plánovanou akci nebo opatření podle tohoto rozhodnutí obsahuje pracovní program IDA podle potřeby:
- úplný popis plánovaných akcí včetně jejich cílů, oblasti působnosti, odůvodnění a potenciálních subjektů, které z nich mohou mít přínos, jakož i popis předpokládaných nákladů a přínosů,
- úplný popis funkcí a technického přístupu a
- podrobný plán provádění s určením jednotlivých úkolů a jejich pořadí.
3. Provádění horizontálních akcí a opatření zahrnuje zejména studie nebo ukázky proveditelnosti, vytvoření pracovních skupin složených ze znalců členských států a Společenství a případné zprostředkování zboží a služeb pro Společenství.
4. Provádění horizontálních akcí a opatření musí být založeno na vhodných výsledcích získaných z jiných souvisejících činností Společenství, zejména z programů Společenství pro výzkum a technologický rozvoj a z činností Společenství v oblasti transevropských telekomunikačních sítí.
5. Horizontální akce a opatření odkazují na evropské normy nebo na veřejně dostupné specifikace, jako jsou otevřené normy Internetu, aby byl zajištěn vysoký stupeň interoperability vnitrostátních systémů a systémů Společenství uvnitř správních odvětví a mezi nimi, a mezi nimi a soukromým sektorem.
Pozornost je věnována hlavním směrům a podpůrným nástrojům v oblasti normalizace veřejných zakázek na systémy a služby informačních a komunikačních technologií (ICT).
Článek 4
Obecně použitelné služby
1. Společenství přijme veškerá nezbytná opatření, aby zajistilo vhodný výběr společných obecně použitelných služeb, které vyhovují požadavkům uživatelů v odvětví a které musí být zpřístupněny odvětvovým sítím na základě hospodářské soutěže mezi velkým počtem poskytovatelů.
Tato opatření zahrnují případné pokračování v provádění vhodných opatření přijatých na základě rozhodnutí 95/468/ES.
2. S cílem umožnit uživatelům odvětvových sítí, aby si určili své technické požadavky, a nabídnout jim vhodný výběr společných obecně použitelných služeb, které vyhovují požadavkům odvětvových uživatelů, Společenství zejména dbá na:
a) stanovení hlavních směrů pro strukturu odvětvových sítí, aby byla zajištěna interoperabilita různých materiálních infrastruktur a služeb;
b) vypracování a zveřejnění specifikací obecně použitelných služeb, které obecně vyžadují telematické sítě mezi správními orgány, a zejména se týkají kvality služeb a příslušných požadavků interoperability, jež vyplývají z konkurenčního prostředí a z velkého počtu poskytovatelů;
c) určení a/nebo upřesnění vhodných normativních rozhraní, aby byla podpořena přenositelnost a reprodukovatelnost výsledků aplikačního vývoje;
d) vypracování a zavedení mechanizmu, který umožní zhodnocení a zveřejnění stupně introperability služeb nabízených poskytovateli telematických služeb;
e) trvalý rozvoj společných požadavků a vykonávání průběžné kontroly telematických služeb nabízených danými poskytovateli.
Článek 5
Společné nástroje a techniky
Společenství zajistí, aby společné nástroje a techniky pro aplikace odvětvových sítí byly získány na trhu nebo aby byly vyvinuty, pokud trh nemůže řádně vyhovět požadavkům na snížení celkových nákladů spojených s rozvojem aplikací, na racionalizaci a zdokonalení technických řešení, na zkrácení času nezbytného pro zavedení operačních systémů a na zjednodušení údržby systému.
Pro tyto účely Společenství v rámci odvětvových sítí určí a upřesní základní opakující se funkce, které mohou vytvořit základ společných nástrojů a technik nebo modulů.
Rovněž podporuje vývoj a provozování těchto společných nástrojů, technik a modulů v odvětvových sítích; zejména zajistí šíření vhodných řešení vyvinutých v rámci odvětvových sítí.
Článek 6
Interoperabilita obsahu informace
1. Společenství podporuje interoperabilitu na úrovni obsahu informací vyměňovaných v rámci správních oblastí, mezi nimi a mezi nimi a soukromým sektorem.
Pro tento účel a s výhradou právních požadavků, požadavků na bezpečnost, na ochranu dat a na důvěrnost uživatelů odvětvových sítí přijme Společenství vhodná opatření, zejména pro:
a) podporu úsilí správních orgánů členských států zajistit tuto interoperabilitu, zjednodušit správní postupy a zlepšit informační toky;
b) koordinaci požadavků odvětvových sítí na výměnu formátovaných informací a pro zajištění šíření vhodných řešení;
c) kontrolování vhodného technologického vývoje v oblasti elektronického přenosu dat, zejména inovačních mechanizmů shromažďování a prezentace dat, pro posuzování jejich dopadu a pro podporu jejich přijímání odvětvovými sítěmi.
2. Pro účely odstavce 1 jsou upřednostňována řešení, která usnadňují interoperabilitu mezi různými formáty zpráv, před vývojem harmonizovaných formátů zpráv, toto řešení však není zcela vyloučeno.
Patřičná pozornost je věnována jazykové různorodosti ve Společenství.
Rovněž jsou upřednostňována řešení, která soukromému sektoru umožňují snadno včleňovat správní požadavky do obchodních postupů.
Článek 7
Referenční praktické postupy v oblasti práva a bezpečnosti
Aniž je dotčena pravomoc a specifické povinnosti členských států v oblastech, na něž se vztahuje tento článek, přispěje Společenství k určení překážek, které brání řádné výměně dat mezi uživateli sítí, a zajistí odpovídající stupeň bezpečnosti v rámci odvětvových sítí.
Společenství, zejména:
a) stanoví ve spolupráci s členskými státy referenční praktické postupy v oblasti práva a bezpečnosti pro výměnu dat na transevropské úrovni mezi správními orgány a mezi správními orgány a soukromým sektorem na podporu společného přístupu;
b) vydá vhodná doporučení na podporu snahy členských států používat praktické postupy uvedené v písmenu a) v rámci jejich správního prostředí;
c) v souladu s praktickými postupy uvedenými v písmenu a) u odvětvových sítí dbá: v rámci správního prostředí Společenství na uznání průkazné hodnoty vyměňovaných dat; na stanovení metody pro ochranu osobních údajů; na vymezení práv a povinností uživatelů; na důvěrnost, ucelenost, ověřitelnost a nemožnost odmítnutí vyměňovaných informací, jakož i opatření pro kontrolu přístupu k sítím.
d) určí a analyzuje různé úrovně bezpečnosti podle povahy a účelu odvětvových sítí;
e) vypracuje hlavní směry a navrhne společná řešení pro výběr a zavedení nástrojů, součástí a systémů, které zajistí stanovenou úroveň bezpečnosti.
Článek 8
Zajištění a kontrola kvality
Společenství s ohledem na výsledky obdobných akcí vypracuje, zavede a trvale aktualizuje zvláštní soudržný a integrovaný program zajištění kvality, který se vztahuje na horizontální akce a opatření podle tohoto rozhodnutí a na projekty společného zájmu podle rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1719/1999/ES ze dne 12. července 1999 o hlavních směrech a o projektech společného zájmu v oblasti transevropských sítí pro elektronickou výměnu dat mezi správními orgány (IDA) [13].
Tento program zajištění kvality zahrnuje akce nezbytné pro:
a) zlepšení způsobu, jakým jsou vymezeny požadavky uživatelů a technické podmínky projektu;
b) zlepšení kvality částí projektů schopných dodání z hlediska jejich slučitelnosti s technickými podmínkami projektu a z hlediska uspokojení očekávání uživatele;
c) zajištění, aby získané zkušenosti byly poučné zkušenosti a aby byly šířeny nejlepšími praxí uvedenou v článku 10.
Článek 9
Interoperabilita s vnitrostátními a regionálními iniciativami
Při provádění programu IDA usiluje Společenství o případnou podporu interoperability a návaznosti s obdobnými vnitrostátními a regionálními iniciativami, které byly přijaty v členských státech a které se týkají výměny dat mezi správními orgány.
Článek 10
Šíření nejlepší praxe
1. Společenství zajistí koordinaci a výměnu názorů, znalostí a zkušeností v odvětvových sítích i mezi nimi s cílem podpořit přijímání uspokojivých a inovačních řešení v širším měřítku.
2. Odpovídající pozornost je věnována jazykové různorodosti Společenství.
Společenství zajistí, aby se dosažené výsledky a přínosy programu IDA dostaly do širokého povědomí, aby byly šířeny hlavní směry a doporučení programu IDA a aby byly koordinovány potřeby a zkušenosti uživatelů se subjekty pro normalizaci a s iniciativami Společenství souvisejícími s normalizací.
Článek 11
Provádění
1. Komise provede akce Společenství vymezené v článcích 3 až 10.
2. Část pracovního programu IDA týkající se provádění tohoto rozhodnutí, kterou Komise vypracuje na celé období trvání programu a která bude přezkoumávána nejméně dvakrát za rok, je schvalována v souladu s články 3 až 10 postupem podle článku 12.
3. Společná pravidla a postupy pro dosažení technické a správní interoperability jsou přijímány postupem podle článku 12.
4. Postup uvedený v článku 12 se rovněž použije pro schvalování rozdělení ročních rozpočtových výdajů v souvislosti s tímto rozhodnutím.
Návrhy na jakékoli úpravy rozpočtu přesahující částku 250000 EUR v jedné položce projektu za rok rovněž podléhají tomuto postupu.
5. Technické specifikace nabídkových řízení vyhlášených k provedení tohoto rozhodnutí, pokud hodnota smluv přesahuje 500000 EUR, jsou vymezeny v koordinaci s členskými státy.
Článek 12
Postupy výboru
1. Komisi je nápomocen výbor složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
Název výboru je Výbor pro telematiku mezi správními orgány (TAC).
Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
205 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
Komise přijme opatření, která jsou okamžitě použitelná.
Pokud však tato opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru, sdělí je Komise neprodleně Radě.
V tomto případě:
Komise odloží nejvýše o tři měsíce ode dne tohoto sdělení použitelnost opatření, o kterých rozhodla;
Rada může kvalifikovanou většinou ve lhůtě stanovené v předchozím pododstavci přijmout jiné rozhodnutí.
2. Komise každoročně předkládá Výbor pro telematiku mezi správními orgány zprávu o provádění tohoto rozhodnutí.
Článek 13
Hodnocení
1. Komise v koordinaci se členskými státy každé dva roky provede hodnocení provádění tohoto rozhodnutí.
2. Hodnocení spočívá v určení pokroku horizontálních akcí a opatření podle tohoto rozhodnutí.
S ohledem na vynaložené výdaje ze strany Společenství Komise rovněž zkoumá přínosy těchto horizontálních akcí a opatření pro Společenství, členské státy, podniky Společenství a občany Evropské unie a určuje oblasti, které by bylo možné zlepšit a ověřuje návaznost s jinými činnostmi Společenství v oblasti transevropských telekomunikačních sítí.
3. Komise předkládá své hodnocení Evropskému parlamentu a Radě poté, co je projedná Výbor pro telematiku mezi správními orgány.
Komise předkládá rovněž veškeré vhodné návrhy na změnu tohoto rozhodnutí.
Hodnocení předkládá nejpozději v okamžiku předložení návrhů rozpočtu pro roky 2001, 2003 a 2005.
Článek 14
Rozšíření na EHP a přidružené země
1. Program IDA může být otevřen v rámci příslušných dohod s Evropským společenstvím účasti zemí Evropského hospodářského prostoru a přidružených zemí střední a východní Evropy a Kypru na horizontálních akcích a opatřeních podle tohoto rozhodnutí.
2. Při provádění tohoto rozhodnutí je podporována spolupráce se třetími zeměmi a případně mezinárodními organizacemi nebo subjekty.
Článek 15
Finanční rámec
Finanční rámec pro výkon akce Společenství podle tohoto rozhodnutí na období 1998 až 2000 činí 33,1 milionů EUR.
Roční přidělovaná částka je povolována rozpočtovým orgánem v mezích finančního výhledu.
Článek 16
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí bude zveřejněno v Úředním věstníku Evropských společenství.
Vstupuje v platnost dnem vyhlášení a použije se do 31. prosince 2004.
Společný postoj
ze dne 16. dubna 1999
k Libyi, zaujatý Radou na základě článku J.2 Smlouvy o Evropské unii
(1999/261/SZBP)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek J.2 této smlouvy,
vzhledem k tomu, že dne 22. listopadu 1993 přijala Rada rozhodnutí o společném postoji (93/614/SZBP) [1] k omezení hospodářských vztahů s Libyí v souladu s odpovídajícími ustanoveními rezoluce Rady bezpečnosti OSN 883 (1993);
vzhledem k tomu, že dne 27. srpna 1998 přijala Rada bezpečnosti OSN rezoluci 1192 (1998), jíž znovu potvrdila platnost opatření stanovených v rezolucích 748 (1992) a 883 (1993) a rozhodla, že výše uvedená opatření budou okamžitě pozastavena, pokud generální tajemník OSN předloží Radě bezpečnosti OSN zprávu, že dvě osoby obviněné z bombového útoku na let Pan Am 103 se dostavily do Nizozemska za účelem soudního projednání a že libyjská vláda spolupracuje s francouzskými soudními orgány, pokud jde o bombový útok na let UTA 772;
vzhledem k tomu, že dne 5. dubna 1999 generální tajemník OSN předložil zprávu v tomto smyslu; že opatření přijatá proti Libyi na základě rezoluce Rady bezpečnosti OSN 748 (1992) a 883 (1993) by tudíž měla být pozastavena;
vzhledem k tomu, že generální tajemník OSN bude do 90 dnů od pozastavení informovat, zda Libye dodržuje ostatní ustanovení rezoluce Rady bezpečnosti OSN 731 (1992) a 748 (1992), s cílem zrušit pozastavená opatření poté, co Libye plně splní požadavky a rozhodnutí uvedená v těchto rezolucích, v souladu s odstavcem 16 rezoluce Rady bezpečnosti OSN 883 (1993);
vzhledem k tomu, že Komise do té doby považuje za vhodné pokračovat v provádění opatření, na kterých se členské státy dohodly vůči Libyi v roce 1986 kvůli její podpoře terorismu,
ZAUJALA TENTO SPOLEČNÝ POSTOJ:
Článek 1
V souladu s rezolucí Rady bezpečnosti Organizace spojených národů 1192 (1998) se pozastavují omezující opatření přijatá vůči Libyi na základě rezoluce Rady bezpečnosti OSN 748 (1992), s výjimkou opatření přijatých na základě odstavce 8 rezoluce Rady bezpečnosti OSN 883 (1993).
Článek 2
1. Opatření, o nichž členské státy rozhodly dne 27. ledna a dne 14. dubna 1986, jmenovitě:
a) embargo na vývoz zbraní nebo jiného vojenského vybavení;
b) omezení svobody pohybu diplomatických a konzulárních zaměstnanců;
c) snížení počtu personálu diplomatických a konzulárních misí;
d) přísnější požadavky a řízení při vydávání víz,
zůstávají v platnosti.
2. V souladu s rezolucí Rady bezpečnosti OSN 1192 (1998) se Nizozemsko vyjímá z opatření uvedených v odst. 1 písm. b) a c) pro účely usnadnění konání "řízení ve věci Lockerbie".
Článek 3
Tento společný postoj bude přezkoumán s ohledem na zprávu generálního tajemníka OSN o dodržování ostatních ustanovení rezoluce Rady bezpečnosti OSN 731 (1992) a 748 (1992) Libyí.
Článek 4
Tento společný postoj nabývá účinku dnem dne 6. dubna 1999.
Článek 5
Tento společný postoj bude zveřejněn
Společný postoj
ze dne 10. května 1999
o dalších omezujících opatřeních vůči Svazové republice Jugoslávii, přijatý Radou na základě článku 15 Smlouvy o Evropské unii
(1999/318/SZBP)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 15 této smlouvy,
(1) vzhledem k tomu, že dne 8. dubna 1999 Rada dospěla k závěru, že extrémní a zločinně nezodpovědná politika Svazové republiky Jugoslávie (SRJ) a její opakované porušování rezolucí Rady bezpečnosti OSN učinily nezbytným a oprávněným použití nejtvrdších opatření, včetně vojenského zásahu;
(2) vzhledem k tomu, že dne 26. dubna 1999 vyjádřila Rada svou pevnou a pokračující podporu maximálního tlaku na orgány SRJ, aby přijaly pět podmínek mezinárodního společenství;
(3) vzhledem k tomu, že Rada se rozhodla dnem 30. dubna 1999 zavést zakáz prodeje a dodávky ropy a ropných produktů a rozšířit režim sankcí Evropské unie, zejména rozšířit zákaz cestování a rozsah zmrazení prostředků, zakázat financování vývozu soukromým sektorem, čímž se doplňuje stávající moratorium na vládou financované vývozní úvěry, rozšířit zákaz na nové investice, rozšířit zákaz vývozu materiálu pro vnitřní represe tak, aby zahrnoval zboží, služby, technologii a materiál pro účely obnovy a oprav objektů poškozených leteckými údery, bránit účasti SRJ v mezinárodních sportovních utkáních a zakázat všechny lety mezi SRJ a Evropským společenstvím;
(4) vzhledem k tomu, že Unie posoudí všechny možnosti pomoci Černé Hoře při vypořádání se s důsledky konfliktu v Kosovu pro tuto zemi;
(5) vzhledem k tomu, že Evropská unie považuje připojení se přidružených zemí střední a východní Evropy a Kypru, jakož i států ESVO, za důležité pro dosažení maximálního účinku tohoto společného postoje;
(6) vzhledem k tomu, že k provedení některých níže uvedených opatření je nutná akce Společenství,
PŘIJALA TENTO SPOLEČNÝ POSTOJ:
Článek 1
1. Prezidentu Miloševićovi, jeho rodinným příslušníkům, všem ministrům a vysokým činitelům vlád SRJ a Srbska a osobám blízkým režimu, jejichž činnost podporuje prezidenta Miloševiće, nesmějí být udělena víza.
2. Potvrzují se zákazy udělování víz stanovené společnými postoji 98/240/SZBP [1] a 98/725/SZBP [2].
3. Osoby uvedené v prováděcím rozhodnutí Rady byly určeny jako osoby, na které se vztahují zákazy vymezené v odstavcích 1 a 2, a oznamují se pro účely odepření vstupu na území členských států.
Veškeré aktualizace uvedeného seznamu se činí prováděcím rozhodnutím Rady.
4. Ve výjimečných případech mohou být povoleny výjimky, jestliže to přispívá k dosažení důležitých cílů Unie a k politickému řešení.
Článek 2
Rozsah zmrazení prostředků držených v zahraničí vládami SRJ a Srbska se rozšiřuje na osoby spojené s prezidentem Miloševićem a společnosti kontrolované vládami SRJ a Srbska nebo jednající jejich jménem.
Článek 3
Vládě SRJ, vládě Srbské republiky, společnostem, institucím, podnikům nebo subjektům vlastněným nebo ovládaným těmito vládami, jakož i kterékoli osobě jednající v jejich zastoupení se zakazuje poskytovat finanční prostředky soukromého sektoru k financování vývozu.
Článek 4
Zakazují se veškeré obchodní i soukromé lety mezi SRJ a Evropským společenstvím.
Článek 5
Do SRJ se zakazuje vyvážet jakékoli zboží, služby, technologie a materiál, které jsou způsobilé k nápravě škod způsobených leteckými údery objektům, infrastruktuře nebo materiálu, jež umožňují vládě SRJ provádět její politiku vnitřní represe.
Článek 6
Předsednictví požádá přidružené země střední a východní Evropy a Kypr a členy ESVO, aby se připojily k tomuto společnému postoji za účelem dosažení maximálního účinku uvedených opatření.
Článek 7
Tento společný postoj je neustále přezkoumáván.
Článek 8
Tento společný postoj nabývá účinku dnem přijetí.
Článek 9
Tento společný postoj bude zveřejněn
Společný postoj
ze dne 17. května 1999
o Paktu o stabilitě pro jihovýchodní Evropu, přijatý Radou na základě článku 15 Smlouvy o Evropské unii
(1999/345/SZBP)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 15 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ve dnech 8. a 26. dubna 1999 Rada přijala závěry týkající se jihovýchodní Evropy.
(2) Politické řešení kosovské krize musí být součástí úsilí vedoucího ke stabilizaci celého regionu.
(3) Je třeba připravit Pakt o stabilitě pro jihovýchodní Evropu.
(4) Tento pakt by měl být založen na Chartě OSN, zásadách a závazcích Organizace pro bezpečnost a spolupráci v Evropě (OBSE) a na souvisejících smlouvách a úmluvách Rady Evropy, zejména na Evropské úmluvě o lidských právech.
(5) Evropská unie by měla hrát vedoucí úlohu v paktu o stabilitě, OBSE musí hrát klíčovou úlohu při prosazování bezpečnosti a stability a pakt o stabilitě je třeba vypracovat a provádět v úzké spolupráci s OBSE.
(6) Evropská unie již, v rámci regionálního přístupu i mimo něj, vyvíjí činnost posilující demokratické a ekonomické instituce v oblasti prostřednictvím řady osvědčených programů.
(7) Evropská unie přistupuje k oblasti s výhledem plného zapojení těchto zemí do svých struktur na základě nového smluvního vztahu, který bere v úvahu zvláštní situaci každé země, a nabízí vyhlídku na členství v Evropské unii na základě Amsterodamské smlouvy a po splnění kodaňských kritérií.
(8) Svazová republika Jugoslávie by měla být přizvána k účasti na paktu o stabilitě, jakmile splní nezbytné podmínky,
PŘIJALA TENTO SPOLEČNÝ POSTOJ:
Článek 1
1. Evropská unie bude hrát vedoucí úlohu při vypracování Paktu o stabilitě pro jihovýchodní Evropu.
2. Cílem tohoto paktu o stabilitě je přispět k zajištění spolupráce mezi jeho účastníky na komplexních opatřeních k dlouhodobé stabilizaci, bezpečnosti, demokratizaci, hospodářské obnově a rozvoji oblasti a na vytvoření trvalých a dobrých sousedských vztahů s ostatními účastníky i s mezinárodním společenstvím.
3. Evropská unie bude svou prací usilovat o vytvoření "Regionálního kulatého stolu pro jihovýchodní Evropu" mezi samotnými účastníky s cílem pokročit v provádění paktu o stabilitě.
Článek 2
1. Na podporu cílů uvedených v článku 1 svolá Evropská unie konferenci o jihovýchodní Evropě.
2. Konference se uskuteční na úrovni ministrů zahraničí, pokud možno nejpozději do konce července 1999.
Konference se bude konat v royaumontském složení (s výjimkou Svazové republiky Jugoslávie, dokud nesplní podmínky mezinárodního společenství pro její účast).
Mimoto se konference zúčastní zástupci Kanady, Japonska, EBOR, EIB, MMF, WB, OECD, OSN, NATO, ZEU, UNHCR a zástupci regionálních iniciativ.
3.
Konference bude připravena na zasedání
Společný postoj
ze dne 17. května 1999
o pokroku v přípravě závazného protokolu, který posílí dodržování Úmluvy o biologických a toxinových zbraních (BTWC), s cílem úspěšně dokončit hlavní práce pracovní skupiny ad hoc do konce roku 1999, přijatý Radou na základě článku 15 Smlouvy o Evropské unii
(1999/346/SZBP)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu oEvropské unii, a zejména na článek 15 této smlouvy,
(1) vzhledem k tomu, že dne 25. června 1996 zaujala Rada společný postoj 96/408/SZBP k přípravám na čtvrtou konference o revizi k Úmluvy o zákazu vývoje, výroby a hromadění zásob bakteriologických (biologických) zbraní a toxinových zbraní a o jejich zničení (BTWC) [1];
(2) vzhledem k tomu, že dne 4. března 1998 zaujala Rada společný postoj 98/197/SZBP o pokroku v přípravě závazného protokolu, který posílí dodržování Úmluvy o biologických a toxinových zbraních (BTWC), a o zintenzivnění činnosti pracovní skupiny ad hoc za tímto účelem [2];
(3) vzhledem k tomu, že je vhodné přezkoumat společný postoj 98/197/SZBP a podpořit činnost pracovní skupiny ad hoc, aby bylo do konce roku 1999 dosaženo konkrétního pokroku;
(4) vzhledem k tomu, že je vhodné připomenout prohlášení rakouského předsednictví ze dne 22. prosince 1998 učiněné jménem Evropské unie o vyjednávání protokolu k Úmluvě o biologických a toxinových zbraních (BTWC);
(5) vzhledem k tomu, že je dále vhodné připomenout, že se smluvní strany Úmluvy o biologických a toxinových zbraní na čtvrté revizní konferenci v závěrečném prohlášení rozhodly posílit účinnost a zlepšit provádění úmluvy prostřednictvím právně závazného nástroje a přivítaly zřízení pracovní skupiny ad hoc otevřené všem členským státům úmluvy, která má jednat o protokolu, s cílem dosáhnout tohoto cíle před zahájením páté revizní konference, která by se měla konat nejpozději v roce 2001,
PŘIJALA TENTO SPOLEČNÝ POSTOJ:
Článek 1
V souladu s rozhodnutím čtvrté revizní konference je cílem tohoto společného postoje podpořit úspěšné dokončení jednání v pracovní skupině ad hoc BTWC o právně závazném protokolu zakládajícím režim kontroly a dodržování, který účinně posílí úmluvu BTWC.
Pro dosažení tohoto cíle je nezbytné dokončit všechny etapy nutné pro přijetí protokolu na mimořádné konferenci členských států úmluvy v roce 2000.
Článek 2
Kromě nutnosti vyhradit pracovní skupině ad hoc potřebný čas je nezbytné, aby všichni účastníci jednání intenzivně pracovali na vyřešení klíčových otázek.
Pro dosažení tohoto cíle do konce roku 1999 je nutné aktivně podpořit úsilí, které vynakládá předseda pracovní skupiny ad hoc a "přátelé předsednictví".
Článek 3
Je podporována dohoda, zvláště v průběhu jednání, o následujících opatřeních, která jsou ústředními a základními částmi účinného protokolu, který posílí dodržování BTWC:
- prohlášení o rozsáhlém katalogu zařízení a činností, na které by se úmluva měla vztahovat, mimo jiné s cílem prohloubit transparentnost,
- účinná následná kontrola těchto prohlášení v podobě prohlídek založených na vhodných mechanismech náhodného výběru, které posílí transparentnost ohlášených zařízení a činností, zpřesní ohlašování a zajistí splnění závazků uvedených v prohlášení, s cílem zajistit lepší dodržování protokolu,
- vhodné objasňovací postupy doplněné v případě potřeby místním šetřením, kdykoli ohlášení předložené členským státem obsahuje odchylku, nejasnost nebo opomenutí vyžadující takový postup.
Vhodné objasňovací řízení se dále použije v případě, kdy nebylo a mělo být ohlášeno zařízení, které splňuje kritéria pro ohlášení,
- možnost provedení rychlého a účinného šetření v odpověď na obavy z porušení závazku, včetně šetření v zařízeních a v terénu,
- zřízení nákladově přiměřené a nezávislé organizace s malým počtem stálých zaměstnanců, která je schopná protokol účinně uplatňovat,
- zvláštní opatření s ohledem na článek 7 protokolu směřující ke zlepšení mezinárodní spolupráce a výměny v oblasti biotechnologie.
Tato opatření zahrnují pomoc na podporu provádění protokolu.
Článek 4
Činnost na podporu cílů uvedených v článcích 2 a 3 zahrnuje:
- hledání společných postojů během vyjednávání, včetně případného předkládání zvláštních dokumentů a návrhů pracovní skupině ad hoc, zejména ohledně ústředních oblastí a prvků vymezených v článku 3,
- výzvy předsednictví vůči smluvním stranám za podmínek stanovených v čl. 18 odst. 3 a 4 Smlouvy, s cílem vyzvat je k podpoře cílů stanovených v článcích 1, 2 a 3,
- kontakty mezi vládami členských států a průmyslem, podporované případně Komisí, s cílem posílit porozumění mezi představiteli evropského průmyslu a osobami, které se účastní jednání v pracovní skupině ad hoc.
Článek 5
Členské státy také pokračují v podpoře univerzálnosti úmluvy BTWC.
Článek 6
Tento společný postoj nabývá účinku dnem přijetí.
Nahrazuje společný postoj 98/197/SZBP.
Článek 7
Tento společný postoj bude zveřejněn
Společný postoj Rady
ze dne 29. července 1999
o příspěvku Evropské unie k brzkému vstupu Smlouvy o všeobecném zákazu jaderných zkoušek (CTBT) v platnost
(1999/533/SZBP)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 15 této smlouvy,
vzhledem k tomu, že Valné shromáždění OSN vyzvalo v rezoluci 50/245 ze dne 10. září 1996 členské státy, aby podepsaly smlouvu CTBT a přistoupily k ní co nejdříve,
s odvoláním na čl. XIV odst. 2 uvedené smlouvy, který stanoví, že se na žádost většiny států, které již smlouvu ratifikovaly, svolá konference s cílem posoudit, do jaké míry byly splněny požadavky stanovené v odstavci 1 zmíněného článku, a zvážit a jednohlasně rozhodnout, jaká opatření, která jsou v souladu s mezinárodním právem, lze přijmout k urychlení ratifikace smlouvy, a tím napomoci brzkému vstupu CTBT v platnost,
PŘIJALA TENTO SPOLEČNÝ POSTOJ:
Článek 1
Cílem společného postoje je přispět k brzkému vstupu CTBT v platnost, což jako významný krok na cestě k nešíření jaderných zbraní a k odzbrojení přispěje k mezinárodní důvěře, stabilitě a míru.
Článek 2
Evropská unie především přispěje k úspěšnému průběhu první konference konané na základě článku XIV CTBT, která se má uskutečnit ve Vídni v říjnu 1999 s cílem urychlit ratifikaci CTBT, a tím napomoci brzkému vstupu CTBT v platnost.
Evropská unie za tímto účelem podpoří:
a) konání konference na politické úrovni;
b) konání dalších konferencí podle článku XIV uvedené smlouvy, dokud nevstoupí CTBT v platnost;
c) co nejširší účast států, které již CTBT ratifikovaly či podepsaly, jakož i států, které smlouvu ještě nepodepsaly;
d) účast nevládních organizací na konferenci;
e) přijetí opatření v souladu s mezinárodním právem, která urychlí ratifikaci CTBT, a tím napomohou brzkému vstupu CTBT v platnost;
f) přijetí závěrečného prohlášení konference, které by dostatečně politicky podpořilo snahy o urychlení ratifikace CTBT, a tím brzký vstup CTBT v platnost;
g) hledání možných způsobů, jak pomoci jednotlivým zemím v jejich ratifikačním a prováděcím procesu, včetně výměny informací o zřizování vnitrostátních orgánů a prováděcích předpisech.
Článek 3
Evropská unie nadále podpoří úsilí Přípravné komise pro organizaci CTBT zřídit účinný systém kontroly CTBT včas a v souladu s CTBT.
Článek 4
Evropská unie povzbuzuje všechny státy, které ještě nepodepsaly nebo neratifikovaly CTBT, aby tak bez odkladu učinily, zejména státy na seznamu těch 44 států, jejichž ratifikace je nezbytná pro vstup CTBT v platnost.
Článek 5
Rada přezkoumá provádění tohoto společného postoje a zváží možnost dalších opatření, které mohou napomoci brzkému vstupu CTBT v platnost.
Článek 6
Tento společný postoj vstupuje v platnost dnem přijetí.
Článek 7
Tento společný postoj bude zveřejněn
Společný postoj Rady
ze dne 3. září 1999,
kterým se mění společný postoj 1999/273/SZBP o zákazu dodávek a prodeje ropy a ropných produktů Svazové republice Jugoslávii (SRJ) a společný postoj 1999/318/SZBP o dalších omezujících opatřeních vůči Svazové republice Jugoslávii
(1999/604/SZBP)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 15 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 23. dubna 1999 Rada přijala společný postoj 1999/273/SZBP o zákazu dodávek a prodeje ropy a ropných produktů Svazové republice Jugoslávii (SRJ) [1] a dne 10. května 1999 společný postoj 1999/318/SZBP o dalších omezujících opatřeních vůči Svazové republice Jugoslávii [2].
(2) Dne 19. července 1999 Rada připomněla svou podporu demokraticky zvolené vlády prezidenta Djukanoviće v Černé hoře a programu hospodářských a politických reforem Černohorské republiky, a zdůraznila nutnost urychleného vynětí Kosova a Černé Hory z oblasti působnosti ropného embarga a dalších sankcí.
(3) V této souvislosti je nutné změnit článek 1 společného postoje 1999/273/SZBP a článek 4 společného postoje 1999/318/SZBP.
(4) Evropská unie považuje připojení se přidružených zemí střední a východní Evropy, Kypru, Malty a zemí ESVO za důležité pro dosažení maximálního účinku tohoto společného postoje.
(5) K provedení níže uvedených opatření je nutná urychlená odpovídající akce Společenství,
PŘIJALA TENTO SPOLEČNÝ POSTOJ:
Článek 1
V článku 1 společného postoje 1999/273/SZBP se doplňuje nový odstavec, který zní: "3. Zákaz uvedený v odstavci 1 se nevztahuje na dodávky a prodej ropy a ropných produktů do oblasti Kosova a Černohorské republiky za účelem činnosti vyvíjené v Černé Hoře nebo Kosovu anebo z jejich území vedené, aniž je dotčena použitelnost tohoto článku vůči zbytku Svazové republiky Jugoslávie."
Článek 2
V článku 4 společného postoje 1999/318/SZBP se doplňuje nový odstavec, který zní: "Výše uvedený zákaz se nevztahuje na lety provozované pro obchodní nebo soukromé účely mezi Společenstvím a Černohorskou republikou i oblastí Kosovo nejugoslávskými dopravci nebo leteckými společnostmi Černé Hory, aniž je dotčena použitelnost tohoto článku vůči zbytku Svazové republiky Jugoslávie."
Článek 3
Předsednictví požádá přidružené země střední a východní Evropy, Kypr, Maltu a členy ESVO, aby se k tomuto společnému postoji připojily.
Článek 4
Tento společný postoj nabývá účinku dnem přijetí.
Článek 5
Tento společný postoj bude zveřejněn
Společný postoj rady
ze dne 22. října 1999
o podpoře demokratických sil ve Svazové republice Jugoslávie (SRJ)
(1999/691/SZBP)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 15 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ve svých závěrech ze dne 19. července 1999 Rada zdůraznila velký význam rozvoje vztahů se všemi demokratickými silami země, včetně demokraticky spravovaných obcí, s cílem podpořit demokratizaci ve Svazové republice Jugoslávii.
(2) Rada se také shodla na tom, že by měly být určeny způsoby a prostředky, jak ulehčit situaci těchto sil, včetně zásobování energií.
(3) Rada také zdůraznila rozdíl mezi bělehradským režimem a obyvatelstvem Svazové republiky Jugoslávie, k němuž se bude přihlížet při rozhodování o sankcích.
(4) Ve svých závěrech ze dne 13. září 1999 Rada opětovně potvrdila svůj záměr dále podporovat demokratickou přeměnu ve Svazové republice Jugoslávii a podat pomocnou ruku srbskému lidu a demokratickým silám v zemi v jejich úsilí o rozvoj demokracie a občanské společnosti.
(5) Rada se dohodla na tom, že nastal čas k navázání formálních styků s představiteli demokratických sil ve Svazové republice Jugoslávii.
(6) Rada se rozhodla pozvat představitele demokratických opozičních stran a občanské společnosti ze Srbska a zástupce vlády Černé Hory k jednáním, která by je podpořila v jejich úsilí o rozvoj demokracie.
(7) Rada se také dohodla na přehodnocení současné podpory a na zintenzivnění konkrétních projektů, které Unie provádí v Srbsku v příslušných oblastech, jako je například podpora demokratických médií.
(8) Rada rezolutně podpořila zahájení pilotního projektu navrženého G17 v rámci iniciativy "Energie pro demokracii", podle něhož bude dodán topný olej jako energetická pomoc nejprve městům Niš a Pirot; projekt by později mohl být rozšířen na další obce,
PŘIJALA TENTO SPOLEČNÝ POSTOJ:
Článek 1
S cílem napomoci demokratizaci ve Svazové republice Jugoslávii bude Evropská unie aktivně podporovat všechny síly, které projevují plnou oddanost demokratickým hodnotám.
Článek 2
Podpora uvedená v článku 1 je spojena zejména s těmito činnostmi:
- rozvoj dialogu s demokraticky orientovanými místními představiteli a představiteli občanských organizací, mimo jiné prostřednictvím setkání zorganizovaných při zasedání Rady ve složení pro obecné záležitosti;
- zavedení společného jednání, které poslouží jako fórum pro věrohodnou diskusi o politických a technických otázkách;
- podpora zahájení pilotního projektu navrženého G17 v rámci iniciativy "Energie pro demokracii" o poskytování energie srbským obcím;
- zintenzivnění podpory demokratických médií a dalších významných oblastí.
Článek 3
Tento společný postoj nabývá účinku dnem přijetí.
Článek 4
Tento společný postoj bude zveřejněn
ze dne 29. března 1999 vymezený Radou na základě článku K.3 Smlouvy o Evropské unii o navrhované úmluvě OSN proti organizované trestné činnosti
(1999/235/SVV) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. K.3 odst. 2 a článek K.5 této smlouvy,
uznávajíc význam soudní spolupráce v trestních věcech a policejní spolupráce pro předcházení všem závažným formám mezinárodní trestné činnosti a boj proti nim, jak je stanoveno v článku K.1 Smlouvy,
vzhledem k tomu, že členské státy považují boj proti mezinárodní trestné činnosti za předmět společného zájmu;
vzhledem k tomu, že Evropská rada na svém zasedání v Amsterdamu v červnu 1997 schválila akční plán skupiny na vysoké úrovni pro boj proti organizované trestné činnosti, který obsahuje širokou škálu návrhů na posílení boje proti organizované trestné činnosti;
vzhledem k tomu, že je třeba přihlédnout k opatřením, která Evropská unie již přijala nebo která se připravují nebo jsou v procesu přijímání, pro účely provádění akčního plánu, a zejména ke společné akci 98/733/SVV ze dne 21. prosince 1998, kterou se stanoví, že účast na zločinném spolčení je v členských státech Evropské unie trestným činem [1];
vzhledem k tomu, že bylo stanoveno vypracovat a sjednat úmluvu OSN proti organizované trestné činnosti;
vzhledem k tomu, že Rada v závěrech ze dne 5. října 1998 vyzvala předsednictví, aby předložilo jeden nebo více společných postojů v souladu s článkem K.3 Smlouvy o Evropské unii k návrhu úmluvy OSN a jejím protokolům;
vzhledem k tomu, že je vhodné co nejvíce přispět k jednáním o návrhu úmluvy a vyhnout se rozporům tohoto návrhu s akty vypracovanými v rámci Unie,
PŘIJALA TENTO SPOLEČNÝ POSTOJ:
Článek 1
1. Členské státy podpoří vypracování návrhu úmluvy OSN proti organizované trestné činnosti a všech případných protokolů.
Členské státy doporučují, aby do návrhu úmluvy byla zahrnuta ustanovení, která co nejvíce usnadní účinný boj proti organizované trestné činnosti na úrovni prevence, vyšetřování a stíhání.
2. Členské státy zajistí, aby ustanovení návrhu úmluvy týkající se povinnosti prohlášení určitých činností za trestné činy byla v souladu zejména s články 1 a 2 společné akce 98/733/SVV.
3. Ostatní ustanovení návrhu úmluvy by se měla co nejvíce vztahovat na činnosti zločinných spolčení a na mezinárodní spolupráci v boji proti takovým spolčením.
V zásadě by se odpovídající ustanovení návrhu úmluvy měla vztahovat na činnosti osob, které jednají za účelem spáchání závažného trestného činu, zapojených v jakémkoli zločinném spolčení, které má strukturu a existuje nebo existovalo po určitou dobu.
Nemělo by být omezeno pouze na skupiny s dokonale vyvinutou strukturou nebo trvalou povahou, jako jsou organizace typu mafie; spolčení nemusí nezbytně mít pro své účastníky formálně vymezené role ani nemusí mít stálé členy.
4. Ustanovení o mezinárodní spolupráci, která budou zahrnuta do návrhu úmluvy, by měla poskytovat přiměřené záruky pro ochranu lidských práv a usnadňovat tuto spolupráci.
Měla by se uplatňovat, pokud dožádaný stát v počáteční fázi vyšetřování nemůže s jistotou určit, zda je daný čin spojen s organizovanou trestnou činností.
Rovněž by bylo užitečné stanovit některá kritéria, která by umožnila prokázat spojení s organizovanou trestnou činností.
5. Pokud jde o opatření boje proti praní peněz, měla by úmluva rozšířit svou oblast působnosti na velký počet trestných činů, a zejména by měla být sladěna se čtyřiceti doporučeními Skupiny pro finanční činnost.
6. Žádná ustanovení návrhu úmluvy, která se týkají majetku pocházejícího z trestné činnosti, by neměla být v rozporu se společnou akcí 98/669/SVV ze dne 3. prosince 1998 o praní peněz, identifikaci, vysledování, zmrazení, zajištění a propadnutí nástrojů trestné činnosti a výnosů z ní [2].
7. Příslušná ustanovení návrhu úmluvy by mohla případně vycházet z úmluvy OSN z roku 1998 proti nedovolenému obchodu s omamnými a psychotropními látkami.
Kromě toho by měla přihlížet k Úmluvě Rady Evropy z roku 1990 o praní, vysledování, zajištění a propadnutí výnosů z trestné činnosti.
Článek 2
Při jednáních o návrhu úmluvy OSN a všech případných protokolech koordinují členské státy, je-li to možné, na podnět předsednictví své postoje, a snaží se tak dospět ke společnému postoji ke všem otázkám, které jsou pro ochranu zájmů Evropské unie významné.
Komise se plně účastní těchto prací.
Podle potřeby a s ohledem na vývoj jednání se posoudí, jaká další opatření je třeba přijmout.
Článek 3
Členské státy zajistí, aby ustanovení návrhu úmluvy OSN a všechny případné protokoly nebyly v rozporu s akty vypracovanými mezi nimi.
Článek 4
Rada usiluje podle potřeby o dosažení dalších společných postojů k návrhu úmluvy, a zejména ke všem případným protokolům.
Článek 5
Tento společný postoj bude zveřejněn
ze dne 12. března 1999,
kterým se na základě článku K.3 Smlouvy o Evropské unii vypracovává protokol o oblasti působnosti praní výnosů
Společný postoj Rady
ze dne 27. května 1999,
přijatý Radou na základě článku 34 Smlouvy o Evropské unii k jednáním v Radě Evropy týkajícím se návrhu Úmluvy o počítačové trestné činnosti
(1999/364/SVV)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 34 odst. 2 písm. a) této smlouvy,
uznávajíc význam vyvinutí účinných prostředků pro prevenci zneužívání nových technologií používaných ve stále větší míře a boj proti takovému zneužívání;
vzhledem k tomu, že Evropská rada na svém zasedání v Amsterodamu v červnu 1997 schválila akční plán Skupiny na vysoké úrovni pro otázky organizované trestné činnosti, který mimo jiné zahrnuje návrhy na posílení boje s trestnou činností páchanou s využitím špičkové techniky;
s přihlédnutím k opatřením pro boj s trestnou činností páchanou s využitím špičkové techniky, která již Evropská unie přijala nebo která jsou ve fázi příprav nebo přijetí;
vzhledem k tomu, že byla přijata opatření pro vypracování a sjednání úmluvy Rady Evropy o počítačové trestné činnosti;
vzhledem k tomu, že v dokumentu "Prvky strategie Unie proti trestné činnosti páchané s využitím špičkové techniky", který schválila Rada dne 3. prosince 1998, byly členské státy požádány, aby soustředily své úsilí v této oblasti, například přijímáním společných postojů k práci jiných mezinárodních fór v oblasti trestné činnosti páchané s využitím špičkové techniky;
s přihlédnutím ke společné akci Evropské unie o boji proti rasismu a xenofobii;
s ohledem na akční plán Evropské unie na podporu bezpečného používání internetu,
s přáním co nejvíce přispět k jednáním o navrhované úmluvě o počítačové trestné činnosti a vyhnout se neslučitelnosti této úmluvy a nástrojů vypracovaných v Evropské unii,
PŘIJALA TENTO SPOLEČNÝ POSTOJ:
Článek 1
1. Členské státy podpoří vypracování návrhu úmluvy Rady Evropy o počítačové trestné činnosti (dále jen "úmluva").
Doporučí, aby do úmluvy byla zahrnuta ustanovení, která usnadní účinné vyšetřování a trestní stíhání trestných činů týkajících se počítačových systémů a dat.
2. Ustanovení úmluvy by měla přiměřeně doplnit hmotné trestní právo a měla by zahrnovat trestné činy proti důvěrnosti, integritě a použitelnosti počítačových dat, počítačové trestné činy jako počítačový podvod a počítačové padělání a trestné činy týkající se obsahu, především v oblasti dětské pornografie.
Členské státy by měly zajistit, aby široká oblast zvláštních trestných jednání týkajících se oblasti dětské pornografie byla definována jako trestný čin.
Členské státy se dále ve vhodných případech zasadí o zavedení trestnosti jednání spáchaných prostřednictvím počítačového systému a týkajících se obsahu.
3. Členské státy zajistí určení justičních orgánů příslušných pro trestné činy stanovené v úmluvě.
4. Členské státy by měly podporovat přijetí ustanovení, která usnadní mezinárodní spolupráci, včetně ustanovení týkajících se vzájemné právní pomoci v nejširším možném rozsahu.
Úmluva by měla usnadnit plynulou spolupráci v oblasti počítačových trestných činů a trestných činů spáchaných za pomoci počítačů.
Tato forma spolupráce by mohla zahrnovat zřízení kontaktních míst s nepřetržitou službou u donucovacích orgánů, která by doplňovala stávající struktury vzájemné pomoci.
5. Členské státy by měly podporovat přijetí ustanovení, která jako podpůrné opatření ukládají smluvním stranám úmluvy, aby na žádost jiné smluvní strany uchovávaly po nezbytnou dobu uložená data, přičemž postup pro uchování musí být v souladu s jejich vnitrostátními právními předpisy.
6. Členské státy by měly podporovat přijetí ustanovení, kterými se smluvní strany úmluvy zaváží provést urychlené prošetření dat uložených na jejich vlastním území v případě vyšetřování závažných trestných činů.
7. S výhradou ústavních zásad a zvláštních ochranných doložek pro náležité respektování svrchovanosti, bezpečnosti, veřejného pořádku nebo jiných důležitých zájmů ostatních států lze ve výjimečných případech zvážit přeshraniční prohlídku počítačů pro účely vyšetřování závažných trestných činů, které je třeba dále definovat v úmluvě, zejména v naléhavých případech, například pokud je to nutné k tomu, aby se zabránilo zničení nebo pozměnění důkazů týkajících se závažného trestného činu nebo aby se zabránilo spáchání trestného činu, který by mohl vést ke smrti nebo těžké újmě na zdraví.
8. Ustanovení o přeshraniční prohlídce počítačů týkající se závažných trestných činů by měla být plně v souladu s předpisy Evropské unie týkajícími se přístupu k provozním údajům a jejich užívání.
Článek 2
V rámci konzultací o úmluvě členské státy v nejvyšší možné míře koordinují své postoje z podnětu předsednictví a snaží se dosáhnout společného stanoviska ke všem otázkám, které mají podstatný význam pro zájmy Evropské unie.
Komise je do těchto prací plně zapojena.
Článek 3
Rada usiluje podle potřeby o dosažení dalších společných postojů k úmluvě.
Článek 4
Tento společný postoj bude zveřejněn
ze dne 22. února 1999 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se potravin a složek potravin ošetřovaných ionizujícím zářením
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy [3], s ohledem na společný návrh schválený dohodovacím výborem dne 9. prosince 1998,
(1) vzhledem k tomu, že rozdíly mezi vnitrostátními právními předpisy týkajícími se ošetřování potravin a složek potravin ionizujícím zářením a podmínek jeho použití brání volnému pohybu potravin a mohou vytvářet podmínky nerovné hospodářské soutěže, a tím přímo ovlivňovat fungování společného trhu;
(2) vzhledem k tomu, že je nezbytné přijmout opatření k zajištění hladkého fungování vnitřního trhu; že vnitřní trh zahrnuje prostor bez vnitřních hranic, v němž je zajištěn volný pohyb zboží, osob, služeb a kapitálu; že tomu tak v současné době není z důvodu rozdílné praxe, kdy je v některých členských státech ozařování potravin povoleno a v jiných nikoli;
(3) vzhledem k tomu, že tato rámcová směrnice bude doplněna směrnicí Evropského parlamentu a Rady 1999/3/ES ze dne 22. února 1999 o stanovení seznamu Společenství potravin a složek potravin ošetřovaných ionizujícím zářením [4], dále jen "prováděcí směrnice";
(4) vzhledem k tomu, že v několika členských státech je ozařování potravin citlivým tématem veřejné diskuse a že spotřebitelé mohou mít důvod k obavám z důsledků ozařování potravin;
(5) vzhledem k tomu, že je vhodné, aby do doby, než vstoupí ve Společenství v platnost pozitivní seznam potravin, které mohou být ošetřovány ionizujícím zářením, mohly členské státy v souladu s pravidly Smlouvy nadále používat stávající vnitrostátní omezení nebo zákazy ozařování potravin a obchodování s ozářenými potravinami, které nejsou zařazeny do prvního pozitivního seznamu stanoveného prováděcí směrnicí;
(6) vzhledem k tomu, že by při použití ionizujícího záření pro ošetřování potravin měly být zohledněny především požadavky na ochranu lidského zdraví; že je však v mezích stanovených pro ochranu zdraví třeba také zohlednit hospodářské a technické potřeby;
(7) vzhledem k tomu, že je použitelná směrnice 96/29/Euratom ze dne 13. května 1996, kterou se stanoví základní bezpečnostní standardy na ochranu zdraví pracovníků a obyvatelstva před riziky vyplývajícími z ionizujícího záření [5];
(8) vzhledem k tomu, že by schválené ozařovny měly podléhat úřednímu dozoru v rámci inspekčního systému, který má být vytvořen pro potřeby této směrnice;
(9) vzhledem k tomu, že by měly schválené ozařovny vést záznamy, aby bylo zajištěno dodržování pravidel této směrnice;
(10) vzhledem k tomu, že již směrnice Rady 79/112/EHS ze dne 18. prosince 1978 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin určených k prodeji konečnému spotřebiteli, jejich obchodní úpravy a související reklamy [6] stanovila pravidla týkající se označování ozářených potravin určených k prodeji konečnému spotřebiteli;
(11) vzhledem k tomu, že by měla být stanovena také vhodná pravidla pro označování potravin, které jsou ošetřeny ionizujícím zářením a nejsou určeny konečnému spotřebiteli;
(12) vzhledem k tomu, že aniž jsou dotčeny rozhodovací postupy stanovené ve Smlouvě o založení Evropského společenství nebo v této směrnici, měl by být ke všem otázkám týkajícím se této směrnice, které mohou mít vliv na veřejné zdraví, konzultován Vědecký výbor pro potraviny, zřízený rozhodnutím 74/234/EHS [7];
(13) vzhledem k tomu, že potraviny mohou být ošetřovány účinky ionizujícího záření pouze na základě potřeby zajistit hygienu potravin nebo na základě prokazatelné technologické nebo jiné výhody, nebo v zájmu spotřebitele, přičemž musí být zdravotně nezávadné a v bezvadném stavu, neboť by ionizující záření nemělo být používáno jako náhrada hygienické nebo zdravotně nezávadné praxe nebo správné zemědělské výrobní praxe;
(14) vzhledem k tomu, že by toto ošetření nemělo být používáno jako náhrada správné výrobní praxe a že u potravin uvedených v příloze prováděcí směrnice je tato podmínka splněna;
(15) vzhledem k tomu, že pro všechny případy, kdy Rada svěří Komisi přijímání prováděcích pravidel týkajících se ozařování potravin, by měl být stanoven postup zajišťující úzkou spolupráci mezi členskými státy a Komisí v rámci Stálého výboru pro potraviny a podle potřeby i v rámci Stálého veterinárního výboru nebo Stálého rostlinolékařského výboru;
(16) vzhledem k tomu, že pokud by použití procesu ozařování nebo použití potravin ošetřených ionizujícím zářením povolených na základě této směrnice představovalo zdravotní riziko, mělo by být členským státům povoleno pozastavit nebo omezit použití ozařování nebo snížit stanovené limity až do přijetí rozhodnutí na úrovni Společenství;
(17) vzhledem k tomu, že směrnice Rady 89/397/EHS ze dne 14. června 1989 o úředním dozoru nad potravinami [8] ponechává vnitrostátním orgánům dozoru volnost při volbě prostředků a metod; že směrnice Rady 93/99/EHS ze dne 29. října 1993 o doplňujících opatřeních týkajících se úředního dozoru nad potravinami [9] stanoví normy jakosti pro laboratoře a vyžaduje používání uznávaných metod analýzy, pokud jsou k dispozici; že se článek 5 uvedené směrnice vztahuje na dohled nad prováděním této směrnice;
(18) vzhledem k tomu, že dne 20. prosince 1994 byl Evropským parlamentem, Radou a Komisí přijat modus vivendi, pokud jde o prováděcí opatření k právním aktům přijímaným postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy [10],
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Tato směrnice se vztahuje na výrobu potravin a složek potravin (dále jen "potravin") ošetřovaných ionizujícím zářením, jejich uvádění na trh a dovoz.
2. Tato směrnice se nevztahuje na
a) potraviny vystavené ionizujícímu záření generovanému měřicími nebo inspekčními přístroji, pokud absorbovaná dávka není u inspekčních přístrojů využívajících neutrony vyšší než 0,01 Gy a u ostatních přístrojů vyšší 0,5 Gy, a to při maximální energii rentgenového záření 10 MeV, neutronů 14 MeV a ostatního záření 5 MeV;
b) ozařování potravin připravovaných pod lékařským dohledem pro pacienty vyžadující sterilní diety.
Článek 2
Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření, aby ozářené potraviny mohly být uváděny na trh pouze tehdy, pokud jsou v souladu s touto směrnicí.
Článek 3
1. Podmínky, které musí být splněny, aby mohlo být povoleno ošetřování potravin ionizujícím zářením, jsou stanoveny v příloze I. V době ozařování musí být potraviny ve vyhovujícím zdravotně nezávadném stavu.
2. Ozařování se smí provádět pouze s použitím zdrojů uvedených v příloze II a v souladu s kodexem zásad podle čl. 7 odst. 2. Celková průměrná absorbovaná dávka se vypočte způsobem stanoveným v příloze III.
Článek 4
1. Seznam Společenství, v němž se s vyloučením všech ostatních stanoví potraviny, které mohou být ošetřovány ionizujícím zářením, a nejvyšší dávky záření, stanoví s přihlédnutím k podmínkám povolení stanoveným v příloze I prováděcí směrnice, která bude přijata postupem stanoveným v článku 100a Smlouvy.
2. Tento seznam bude vytvářen po etapách.
3. Komise přezkoumá platná vnitrostátní povolení a po konzultaci s Vědeckým výborem pro potraviny předloží postupem stanoveným v článku 100a Smlouvy návrhy na vytvoření seznamu.
Nejpozději do 31. prosince 2000 předloží Komise postupem stanoveným v článku 100a Smlouvy návrh s cílem doplnit pozitivní seznam uvedený v odstavci 1.
4. Než vstoupí v platnost směrnice přijatá na základě návrhu podle odst. 3 druhého pododstavce, mohou členské státy ponechat v platnosti stávající povolení týkající se ošetřování potravin ionizujícím zářením, pokud
a) k ošetřování dotyčných potravin vydal kladné stanovisko Vědecký výbor pro potraviny;
b) celková průměrná absorbovaná dávka nepřekročí limity doporučené Vědeckým výborem pro potraviny;
c) ozařování a uvádění na trh probíhá v souladu s touto směrnicí.
5. Než vstoupí v platnost směrnice přijatá na základě návrhu podle odst. 3 druhého pododstavce, může kterýkoli členský stát rovněž povolit ošetřování těch potravin, jejichž povolení ponechal v platnosti podle odstavce 4 jiný členský stát, pokud jsou splněny podmínky stanovené v odstavci 4.
6. Členské státy neprodleně oznámí Komisi a ostatním členským státům povolení ponechaná v platnosti podle odstavce 4 nebo udělená podle odstavce 5 a podmínky, které se k nim váží.
Komise zveřejní tato oznámení v Úředním věstníku Evropských společenství.
7. Než vstoupí v platnost směrnice přijatá na základě návrhu podle odst. 3 druhého pododstavce, mohou členské státy v souladu se Smlouvou nadále používat stávající vnitrostátní omezení nebo zákazy ozařování potravin ionizujícím zářením a omezení nebo zákazy obchodování s ozářenými potravinami, které nejsou uvedeny v prvním pozitivním seznamu stanoveném prováděcí směrnicí.
Článek 5
1. Nejvyšší dávka záření může být u potravin rozložena na dílčí dávky; nesmí však být překročena nejvyšší dávka záření podle článku 4.
Ošetření ozářením nesmí být použito v kombinaci s žádným chemickým ošetřením, které má stejný účel jako toto ošetření.
2. O výjimkách z odstavce 1 může být rozhodnuto postupem podle článku 12.
Článek 6
Označování potravin ošetřených ionizujícím zářením se řídí těmito ustanoveními:
1. V případě výrobků určených konečnému spotřebiteli a provozovatelům společného stravování:
a) prodává-li se výrobek v kusovém balení, uvedou se na etiketě slova "ozářeno" nebo "ošetřeno ionizujícím zářením" v souladu s čl. 5 odst. 3 směrnice 79/112/EHS.
Je-li výrobek prodáván nebalený, uvedou se tato slova společně s názvem výrobku na tabulce nebo štítku nad nádobou, v níž je výrobek umístěn, nebo vedle ní;
b) je-li ozářený výrobek použit jako složka, uvedou se tytéž slova u jeho názvu v seznamu složek.
Je-li výrobek prodáván nebalený, uvedou se tato slova společně s názvem výrobku na tabulce nebo štítku nad nádobou, v níž je výrobek umístěn, nebo vedle ní;
c) odchylně od čl. 6 odst. 7 směrnice 79/112/EHS musí být táž slova uvedena k označení ozářených složek použitých jako směsné složky potravin, i pokud tvoří méně než 25 % konečného výrobku.
2. V případě výrobků, které nejsou určeny konečnému spotřebiteli ani provozovatelům společného stravování:
a) slova stanovená v předchozím odstavci se použijí jako informace o ošetření jak potravin, tak složek, které jsou obsaženy v neozářených potravinách;
b) uvede se identifikace a adresa ozařovny nebo její referenční číslo podle článku 7.
3. Údaj o ošetření musí být v každém případě uveden v dokumentech, které doprovázejí ozářenou potravinu nebo se k ní vztahují.
Článek 7
1. Členské státy oznámí Komisi orgán nebo orgány příslušné pro:
- předběžné schvalování ozařoven,
- udělování úředního referenčního čísla ozařovnám,
- úřední dozor a inspekci,
- odnětí schválení a jeho změny.
2. Ozařovna může být schválena pouze tehdy, pokud:
- splňuje požadavky Kodexu zásad doporučeného smíšenou komisí FAO/WHO pro Codex Alimentarius na provoz ozařoven používaných pro ošetřování potravin (viz FAO/WHO/CAC, díl XV, 1. vydání) a dodatečné požadavky, které mohou být přijaty postupem podle článku 12 této směrnice,
- určí osobu odpovědnou za dodržení všech podmínek nezbytných pro použití procesu.
3. Každý členský stát sdělí Komisi:
- jména, adresy a referenční čísla ozařoven, které schválil, znění schvalovacího dokumentu a všechna případná rozhodnutí o pozastavení schválení nebo o jeho odnětí.
Kromě toho sdělí členské státy Komisi každoročně:
- výsledky kontrol provedených v ozařovnách, zejména pokud jde o kategorie a množství ošetřených produktů a použité dávky,
- výsledky kontrol provedených u výrobku ve fázi uvádění na trh.
Členské státy zajistí, aby metody použité pro prokazování ošetření ionizujícím zářením byly v souladu s body 1 a 2 přílohy směrnice 85/591/EHS [11] a aby byly co nejdříve, nejpozději do 1. ledna 2003, normalizovány nebo validovány.
Členské státy sdělí Komisi používané metody a Komise posoudí použití a vývoj těchto metod s přihlédnutím ke stanovisku Vědeckého výboru pro potraviny.
4. Na základě údajů předložených podle odstavce 3 zveřejní Komise v Úředním věstníku Evropských společenství:
- podrobné údaje o ozařovnách a všechny změny jejich postavení,
- zprávu vycházející z údajů poskytnutých každoročně vnitrostátními orgány dozoru.
Článek 8
1. Ozařovny schválené podle článku 7 musí pro každý zdroj vést záznam, v němž se pro každou šarži ošetřené potraviny uvedou:
a) druh a množství ozářené potraviny;
b) číslo šarže;
c) objednavatel ošetření ozářením;
d) příjemce ošetřených potravin;
e) den ozáření;
f) obalové materiály použité při ozařování;
g) údaje pro kontrolu procesu ozařování podle přílohy III, podrobné údaje o provedené dosimetrické kontrole a její výsledky, zejména horní a dolní meze absorbované dávky a druh ionizujícího záření;
h) odkaz na uznávané měření dávky prováděné před ozařováním.
2. Záznamy podle odstavce 1 musí být uchovávány po dobu pěti let.
3. Prováděcí pravidla k tomuto článku budou přijata postupem podle článku 12.
Článek 9
1. Potravina ošetřená ionizujícím zářením smí být dovezena ze třetí země pouze tehdy, pokud:
- splňuje podmínky, které se na ni vztahují,
- je doprovázena dokumenty, v nichž jsou uvedeny jméno a adresa ozařovny, která provedla ošetření ozářením, a údaje podle článku 8,
- byla ošetřena v ozařovně schválenou Společenstvím a uvedenou v seznamu podle odstavce 2 tohoto článku.
2. a) Postupem podle článku 12 vypracuje Komise seznam schválených ozařoven, u nichž je úředním dozorem zaručeno dodržení požadavků článku 7.
Pro účely vypracování tohoto seznamu může Komise podle článku 5 směrnice 93/99/EHS pověřit odborníky, aby jejím jménem provedli hodnocení a inspekce ozařoven ve třetích zemích.
Komise zveřejní tento seznam a jeho změny v Úředním věstníku Evropských společenství.
b) Komise může s příslušnými organizacemi ve třetích zemích uzavřít technické dohody o způsobu provádění hodnocení a inspekcí podle písmene a).
Článek 10
Materiály používané pro balení potravin určených k ozáření musí být vhodné pro tento účel.
Článek 11
Změny příloh s cílem zohlednit vědecký a technický pokrok se přijímají postupem stanoveným v článku 100a Smlouvy.
Článek 12
1. Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, je Komisi nápomocen Stálý výbor pro potraviny (dále jen "výbor").
Předseda přednese věc neprodleně výboru, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce členského státu.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
3. a) Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
b) Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese do tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise.
Článek 13
Jakákoli otázka spadající do oblasti působnosti této směrnice, která by mohla mít vliv na veřejné zdraví, je konzultována s Vědeckým výborem pro potraviny.
Článek 14
1. Pokud členský stát na základě podrobného odůvodnění v důsledku nových informací nebo přehodnocení stávajících informací provedeného po přijetí této směrnice shledá, že ozařování určitých potravin představuje hrozbu pro lidské zdraví, třebaže je v souladu s touto směrnicí, může přechodně pozastavit nebo omezit používání daných ustanovení na svém území.
Uvědomí o tom neprodleně ostatní členské státy a Komisi a uvede důvody svého rozhodnutí.
2. Komise v rámci Stálého výboru pro potraviny co nejdříve přezkoumá důvody uvedené členským státem podle odstavce 1 a přijme vhodná opatření postupem podle článku 12.
Členský stát, který přijal rozhodnutí podle odstavce 1, je v tom případě může ponechat, dokud tato opatření nevstoupí v platnost.
3. Tato směrnice nebo prováděcí směrnice mohou být změněny postupem podle článku 12 pouze v rozsahu nezbytném pro zajištění ochrany veřejného zdraví a změny musí být ve všech případech omezeny na zákazy nebo omezení ve srovnání s předchozím právním stavem.
Článek 15
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí tak, aby
- povolily uvádění ozářených potravin na trh a jejich používání do 20. září 2000,
- zakázaly uvádění ozářených potravin na trh, které nejsou v souladu s touto směrnicí, a jejich používání do 20. března 2001.
Uvědomí o nich Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 16
Tato směrnice vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 17
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/3/ES ze dne 22. února 1999 o stanovení seznamu Společenství potravin a složek potravin ošetřovaných ionizujícím zářením
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy [3], s ohledem na společný návrh schválený dohodovacím výborem dne 9. prosince 1998,
vzhledem k tomu, že čl.
4 odst. 1 a 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/2/ES ze dne 22. února 1999 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se potravin a složek potravin ošetřovaných ionizujícím zářením [4] (dále jen "rámcová směrnice") stanoví přijetí seznamu potravin, v němž se s vyloučením všech ostatních stanoví potraviny, které mohou být ošetřovány ionizujícím zářením; že se tento seznam vytvoří po etapách;
vzhledem k tomu, že sušené aromatické byliny, koření a zeleninové ochucovací přípravky jsou často kontaminovány nebo nakaženy organismy a jejich metabolity, které jsou lidskému zdraví škodlivé;
vzhledem k tomu, že proti takové kontaminaci nebo nákaze již nelze použít fumiganty, například ethylen-oxid, kvůli možné toxicitě jejich reziduí;
vzhledem k tomu, že ionizující záření je účinným prostředkem nahrazujícím tyto látky;
vzhledem k tomu, že s tímto způsobem ošetření souhlasí Vědecký výbor pro potraviny;
vzhledem k tomu, že takové ošetření je tedy v zájmu ochrany veřejného zdraví,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Aniž je dotčen pozitivní seznam Společenství, který má být stanoven podle čl. 4 odst. 3 druhého pododstavce rámcové směrnice, stanoví tato směrnice první pozitivní seznam Společenství obsahující potraviny a složky potravin (dále jen "potraviny"), které mohou být ošetřovány ionizujícím zářením, a rovněž nejvyšší dávky povolené pro tento účel.
2. Ošetřování těchto výrobků ionizujícím zářením může být prováděno pouze v souladu s rámcovou směrnicí. Zejména použití zkušebních metod musí být v souladu s čl. 7 odst. 3 rámcové směrnice.
3. Potraviny, které mohou být ošetřovány ionizujícím zářením, a nejvyšší povolená celková průměrná dávka jsou uvedeny v příloze.
Článek 2
Členské státy nezakáží ani neomezí uvádění potravin ozářených v souladu s obecnými ustanoveními rámcové směrnice a. s. touto směrnicí, ani mu nebudou bránit z důvodu tohoto způsobu ošetření.
Článek 3
Případné změny této směrnice se přijímají postupem stanoveným v článku 100a Smlouvy.
Článek 4
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí tak, aby povolily uvádění ozářených potravin, které jsou v souladu s touto směrnicí, na trh a jejich používání do 20. září 2000.
Uvědomí o nich Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 5
Tato směrnice vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 22. února 1999 o kávových a cikorkových extraktech
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy [3], s ohledem na společný návrh schválený dohodovacím výborem dne 8. prosince 1998,
vzhledem k tomu, že v souladu se závěry zasedání Evropské rady ve dnech 11. a 12. prosince 1992, které byly potvrzeny závěry zasedání Evropské rady v Bruselu ve dnech 10. a 11. prosince 1993, by měly být některé vertikální směrnice týkající se potravin zjednodušeny, aby v nich byly zohledněny pouze základní požadavky, které musí výrobky v jejich působnosti splňovat, aby se mohly volně pohybovat na vnitřním trhu;
vzhledem k tomu, že směrnice Rady 77/436/EHS ze dne 27. června 1977 o sbližování předpisů členských států týkajících se kávových a cikorkových extraktů [4] byla odůvodněna skutečností, že rozdíly mezi vnitrostátními právními předpisy o kávových a cikorkových extraktech by mohly vytvořit podmínky pro nekalou hospodářskou soutěž, a tím mohly uvádět spotřebitele v omyl, a přímo tak ovlivňovat vytváření a fungování společného trhu;
vzhledem k tomu, že účelem uvedené směrnice bylo tedy definovat kávové a cikorkové extrakty, stanovit látky, které mohou být přidány v průběhu jejich výroby, stanovit společná pravidla, pokud jde o balení a označování těchto extraktů, a vymezit podmínky, za nichž mohou být použita jednotlivá označení pro některé z těchto výrobků, aby byl zajištěn jejich volný pohyb ve Společenství;
vzhledem k tomu, že směrnice 77/436/EHS musí být uvedena do souladu s obecnými právními předpisy Společenství o potravinách, zejména s právními předpisy o označování a metodách analýzy;
vzhledem k tomu, že Komise zamýšlí navrhnout, aby byla do směrnice 80/232/EHS [5] co nejrychleji, a v každém případě do 1. července 2000, zařazena řada jmenovitých hmotností výrobků definovaných touto směrnicí;
vzhledem k tomu, že obecná pravidla pro označování potravin stanovená ve směrnici Rady 79/112/EHS ze dne 18. prosince 1978 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin určených k prodeji konečnému spotřebiteli, jejich obchodní úpravy a související reklamy [6], by měla být použitelná s výhradou určitých podmínek;
vzhledem k tomu, že v souladu se zásadou proporcionality stanovenou v článku 3b Smlouvy tato směrnice nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné pro dosažení jejích cílů;
vzhledem k tomu, že při budoucím přizpůsobování této směrnice obecným předpisům Společenství o potravinách bude Komisi nápomocen Stálý výbor pro potraviny, zřízený rozhodnutím 69/414/EHS [7];
vzhledem k tomu, že by neměly být vytvářeny nové překážky volného pohybu, a proto by členské státy neměly přijímat pro dotyčné výrobky vnitrostátní předpisy, které nejsou stanoveny v této směrnici,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Tato směrnice se vztahuje na kávové a cikorkové extrakty definované v příloze.
Tato směrnice se nevztahuje na "café torrefacto soluble".
Článek 2
Směrnice 79/112/EHS se vztahuje na výrobky vymezené v příloze za těchto podmínek:
a) obchodní označení uvedená v příloze jsou vyhrazena pouze pro výrobky tam uvedené a musí být při obchodování s nimi použita pro jejich pojmenování.
Tato obchodní označení jsou případně doplněna slovy:
- "pasta" nebo "ve formě pasty" nebo
- "tekutina" nebo "v tekuté formě".
Obchodní označení však mohou být doplněna pojmem "koncentrovaný"
- v případě výrobku vymezeného v příloze v bodě 1 písm. c) za předpokladu, že obsah sušiny na bázi kávy činí více než 25 % hmotnostních,
- v případě výrobku vymezeného v příloze v bodě 2 písm. c) za předpokladu, že obsah sušiny na bázi cikorky činí více než 45 % hmotnostních;
b) označení na etiketě musí zahrnovat pojem "bez kofeinu" v případě výrobků vymezených v příloze v bodě 1 za předpokladu, že obsah bezvodého kofeinu v sušině na bázi kávy nepřesáhne 0,3 % hmotnostních.
Tento údaj musí být uveden ve stejném zorném poli jako obchodní označení;
c) v případě výrobků vymezených v příloze v bodě 1 písm. c) a v bodě 2 písm. c) musí označení zahrnovat pojmy "s…", "konzervováno…", "s přídavkem…" nebo "praženo s…" společně s označením nebo označeními použitého druhu nebo druhů cukru.
Tento údaj musí být uveden ve stejném zorném poli jako obchodní označení;
d) označení na etiketě musí v případě výrobků vymezených v příloze v bodech 1 písm. b) a c) udávat minimální obsah sušiny na bázi kávy a v případě výrobků vymezených v příloze v bodě 2 písm. b) a c) minimální obsah sušiny na bázi cikorky.
Tento obsah musí být vyjádřen v hmotnostních procentech konečného výrobku.
Článek 3
Pro výrobky vymezené v příloze členské státy nepřijmou vnitrostátní předpisy, které nejsou stanoveny v této směrnici.
Článek 4
Rozhodnutí o uvedení této směrnice do souladu s obecnými předpisy Společenství týkajícími se potravin se přijímají postupem podle článku 5.
Článek 5
1. Komisi je nápomocen Stálý výbor pro potraviny (dále jen "výbor") složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k tomuto návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese do tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise.
Článek 6
Směrnice 77/436/EHS se zrušuje s účinkem od 13. září 2000.
Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici.
Článek 7
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 13. září 2000.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Právní a správní předpisy se uplatňují tak, aby
- povolily uvádění výrobků vymezených v příloze na trh, pokud vyhovují definicím a pravidlům stanoveným v této směrnici, od 13. září 2000,
- zakázaly uvádění výrobků, které nevyhovují této směrnici, na trh od 13. září 2001.
Uvádění na trh výrobků, které nevyhovují této směrnici, ale byly označeny před 13. zářím 2001 v souladu se směrnicí 77/436/EHS, je však povoleno do vyčerpání zásob.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí takový odkaz být učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 8
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 9
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/5/ES
ze dne 9. března 1999
o rádiových zařízeních a telekomunikačních koncových zařízeních a vzájemném uznávání jejich shody
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy [3] s ohledem na společný návrh schválený dohodovacím výborem dne 8. prosince 1998,
(1) vzhledem k tomu, že oblast rádiových zařízení a telekomunikačních koncových zařízení je významnou součástí telekomunikačního trhu, který je klíčovým činitelem ekonomiky ve Společenství; že dosavadní směrnice, které upravují oblast telekomunikačních koncových zařízení, již nejsou schopny se přizpůsobovat očekávaným změnám v této oblasti vyvolaným novou technologií, vývojem na trhu a právními předpisy pro sítě;
(2) vzhledem k tomu, že v souladu se zásadami subsidiarity a proporcionality podle článku 3b Smlouvy nemůže být cíle, kterým je vytvoření otevřeného konkurenčního jednotného trhu pro telekomunikační zařízení, dosaženo uspokojivě na úrovni členských států, a proto může být tohoto cíle lépe dosaženo na úrovni Společenství; že tato směrnice nepřekročí rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle;
(3) vzhledem k tomu, že členské státy mohou k vyloučení některých tříd zařízení z oblasti působnosti této směrnice použít článek 36 Smlouvy;
(4) vzhledem k tomu, že ve směrnici 98/13/ES [4] byla kodifikována ustanovení týkající se telekomunikačních koncových zařízení a zařízení družicových pozemských stanic, včetně opatření pro vzájemné uznávání jejich shody;
(5) vzhledem k tomu, že se uvedená směrnice nevztahuje na značnou část trhu rádiových zařízení;
(6) vzhledem k tomu, že zboží dvojího užití podléhá režimu Společenství pro kontroly vývozu, který byl zaveden nařízením Rady (ES) č. 3381/94 [5];
(7) vzhledem k tomu, že široká oblast působnosti této směrnice vyžaduje nové definice pojmů "rádiové zařízení" a "telekomunikační koncové zařízení"; že by systém předpisů pro vytvoření jednotného trhu rádiových zařízení a telekomunikačních koncových zařízení měl umožňovat, aby investice, výroba a uvádění na trh držely krok s vývojem technologie a trhu;
(8) vzhledem k tomu, že v souvislosti s rostoucím významem telekomunikačních koncových zařízení a sítí používajících rádiový přenos, vedle zařízení spojených kabelovými spoji, by se jakákoli úprava výroby, uvádění na trh a používání rádiových zařízení a telekomunikačních koncových zařízení měla vztahovat na obě třídy těchto zařízení;
(9) vzhledem k tomu, že směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/10/ES ze dne 26. února 1998 o uplatňování otevřeného přístupu k síti (ONP) pro hlasovou telefonii a o univerzální službě v oblasti telekomunikací v konkurenčním prostředí [6] vyzývá vnitrostátní regulační orgány, aby zajistily zveřejnění podrobných technických specifikací rozhraní pro přístup k sítím v zájmu zajištění konkurenčního trhu pro dodávky koncových zařízení;
(10) vzhledem k tomu, že pro rádiová zařízení a telekomunikační koncová zařízení jsou postačující cíle směrnice Rady 73/23/EHS ze dne 19. února 1973 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se elektrických zařízení určených pro užívání v určitých mezích napětí [7],avšak nevztahují se na dolní mez napětí;
(11) vzhledem k tomu, že pokud se týká elektromagnetické kompatibility, postačují pro rádiová zařízení a telekomunikační koncová zařízení požadavky na ochranu, které stanoví směrnice Rady 89/336/EHS ze dne 3. května 1989 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se elektromagnetické kompatibility [8];
(12) vzhledem k tomu, že právo Společenství stanoví, že překážky volného pohybu zboží uvnitř Společenství, které vyplývají z rozdílů ve vnitrostátních právních předpisech vztahujících se na uvádění výrobků na trh, jsou oprávněné pouze tehdy, jsou-li vnitrostátní ustanovení nezbytná a přiměřená; že se proto harmonizace právních předpisů musí omezit na ustanovení, která jsou nezbytná ke splnění základních požadavků týkajících se rádiových zařízení a telekomunikačních koncových zařízení;
(13) vzhledem k tomu, že by základní požadavky vztahující se na určitou třídu rádiových zařízení a telekomunikačních koncových zařízení měly záviset na charakteru a potřebách této třídy zařízení; že tyto požadavky musí být uplatňovány uvážlivě, aby se nebránilo technologickým inovacím nebo uspokojování potřeb tržního hospodářství;
(14) vzhledem k tomu, že by se mělo dbát na to, aby rádiová zařízení a telekomunikační koncová zařízení neohrožovala zdraví způsobem, kterého je možné se vyvarovat;
(15) vzhledem k tomu, že telekomunikace jsou důležitým prostředkem pro blaho a zaměstnání zdravotně postižených osob, které tvoří významnou a narůstající část evropského obyvatelstva; že by rádiová zařízení a telekomunikační koncová zařízení měla být proto v příslušných případech konstruována takovým způsobem, aby je zdravotně postižené osoby mohly používat bez úprav nebo jen s minimální úpravou;
(16) vzhledem k tomu, že rádiová zařízení a telekomunikační koncová zařízení mohou zabezpečovat určité funkce nezbytné pro tísňové služby;
(17) vzhledem k tomu, že může být zapotřebí vybavit rádiová zařízení a telekomunikační koncová zařízení určitými funkcemi, které brání neoprávněnému zasahování do osobních údajů a soukromí uživatele a účastníka a/nebo podvodu;
(18) vzhledem k tomu, že v některých případech může být nezbytná vzájemná spolupráce prostřednictvím sítí s jinými přístroji ve smyslu této směrnice a připojení k rozhraním vhodného typu po celém Společenství;
(19) vzhledem k tomu, že by proto mělo být možné stanovit a doplňovat zvláštní základní požadavky týkající se soukromí uživatelů, funkcí pro zdravotně postižené uživatele, funkcí pro tísňové služby a/nebo funkcí, které brání podvodu;
(20) vzhledem k tomu, že jsou systémy dobrovolné certifikace a označování, zaváděné spotřebitelskými organizacemi, výrobci, provozovateli a jinými průmyslovými činiteli, uznány jako systémy, které přispívají na konkurenčním trhu k jakosti a jsou užitečným prostředkem ke zvyšování důvěry spotřebitelů v telekomunikační výrobky a služby; že členské státy mohou tyto systémy podporovat; že by tyto systémy měly být slučitelné s pravidly hospodářské soutěže stanovenými Smlouvou;
(21) vzhledem k tomu, že by se mělo předcházet nepřijatelnému zhoršení služby poskytované jiným osobám než uživatelům rádiových zařízení a telekomunikačních koncových zařízení; že by výrobci koncových zařízení měli tato zařízení konstruovat způsobem, který při jejich používání za běžných provozních podmínek zabrání nepříznivým vlivům na sítě způsobujícím takovéto zhoršení; že by provozovatelé sítí měli budovat své sítě způsobem, který nenutí výrobce koncových zařízení přijímat k ochraně sítí před nepříznivými vlivy nepřiměřená opatření; že by Evropský institut pro normalizaci v telekomunikacích (ETSI) měl tento cíl brát patřičně v úvahu při tvorbě norem týkajících se přístupu k veřejným sítím;
(22) vzhledem k tomu, že by mělo být zajištěno efektivní využívání rádiového spektra, aby se zabránilo škodlivým interferencím; že je třeba v souladu s dosaženým stavem techniky podporovat co možná nejefektivnější využívání omezených zdrojů, jako je rádiové frekvenční spektrum;
(23) vzhledem k tomu, že harmonizovaná rozhraní mezi koncovým zařízením a telekomunikačními sítěmi přispívají k podpoře konkurenčního trhu jak pro koncová zařízení, tak pro síťové služby;
(24) vzhledem k tomu, že by však provozovatelé veřejných telekomunikačních sítí měli být schopni definovat technické vlastnosti svých rozhraní, s výhradou pravidel hospodářské soutěže stanovených Smlouvou; že by proto měli zveřejnit přesné a dostatečné technické specifikace těchto rozhraní, aby výrobcům umožnili konstruovat telekomunikační koncová zařízení splňující požadavky této směrnice;
(25) vzhledem k tomu, že pravidla hospodářské soutěže stanovená Smlouvou a směrnicí Komise 88/301/EHS ze dne 16. května 1988 o hospodářské soutěži na trhu s telekomunikačními koncovými zařízeními [9] přitom stanoví zásadu rovného, průhledného a nediskriminačního nakládání s veškerými technickými specifikacemi, které mají regulativní důsledky; že je proto úkolem Společenství a členských států zabezpečit v konzultaci s hospodářskými subjekty, aby předpisový rámec vytvářený touto směrnicí byl korektní;
(26) vzhledem k tomu, že úkolem evropských normalizačních organizací, zejména ETSI, je zajistit, aby harmonizované normy byly vhodně aktualizovány a formulovány způsobem, který umožňuje jednoznačný výklad; že zachovávání harmonizovaných norem, jejich výklad a uplatňování jsou vysoce specializovanými oblastmi o stále větší technické složitosti; že tyto úkoly vyžadují aktivní účast odborníků vybraných z okruhu hospodářských subjektů; že za určitých okolností může být nezbytné provést výklad harmonizovaných norem nebo jejich opravu v kratším termínu, než jaký umožňují běžné postupy evropských normalizačních organizací pracujících v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů a pravidel pro služby informační společnosti [10];
(27) vzhledem k tomu, že je ve veřejném zájmu, aby v souvislosti s vývojem a výrobou rádiových zařízení a telekomunikačních koncových zařízení byly na evropské úrovni k dispozici harmonizované normy; že při dodržování těchto harmonizovaných norem lze předpokládat shodu se základními požadavky; že jsou přípustné jiné způsoby ověřování shody se základními požadavky;
(28) vzhledem k tomu, že by při přidělování identifikátorů tříd zařízení měly být využity odborné znalosti CEPT/ERC a příslušných evropských normalizačních subjektů v oboru radiotechniky; že by podle možností měly být podporovány i jiné formy spolupráce s těmito subjekty;
(29) vzhledem k tomu, že by členské státy měly poskytovat příslušné informace týkající se typů rozhraní, nevhodných nebo nesprávně uplatňovaných harmonizovaných norem, oznámených subjektů a orgánů dozoru, aby Komise byla schopna efektivně sledovat, jak je vykonáván dozor nad trhem;
(30) vzhledem k tomu, že by si oznámené subjekty a orgány dozoru měly v zájmu účinného dozoru nad trhem vyměňovat informace týkající se rádiových zařízení a telekomunikačních koncových zařízení; že by při této spolupráci měly být v co největší míře využívány elektronické prostředky; že by tato spolupráce zejména měla vnitrostátním orgánům umožňovat, aby byly informovány o rádiových zařízeních uváděných na jejich trh, která pracují ve frekvenčních pásmech, jež nejsou ve Společenství harmonizována;
(31) vzhledem k tomu, že by výrobci měli členským státům oznamovat svůj záměr uvést na trh rádiová zařízení používající frekvenční pásma, jejichž používání není v rámci Společenství harmonizováno; že členské státy proto potřebují stanovit oznamovací postupy; že by tyto postupy měly být přiměřené a neměly by představovat další postup posuzování shody vedle těch, které jsou uvedeny v příloze IV nebo V; že je žádoucí, aby tyto oznamovací postupy byly harmonizovány a přednostně se uskutečňovaly pomocí elektronických prostředků a přes jediné místo (one-stop-shopping);
(32) vzhledem k tomu, že by v případě rádiových zařízení a telekomunikačních koncových zařízení, která splňují příslušné základní požadavky, měl být povolen volný oběh; že by v případě těchto zařízení mělo být povoleno, aby byla uváděna do provozu za účelem, k němuž jsou určena; že toto uvádění do provozu může být vázáno udělením oprávnění k využívání rádiového spektra a k poskytování dotyčné služby;
(33) vzhledem k tomu, že na veletrzích, výstavách apod. musí být možné vystavovat rádiová zařízení a telekomunikační koncová zařízení, která nejsou ve shodě s touto směrnicí; že zúčastněné strany by však měly být řádně informovány, že tato zařízení nejsou ve shodě a nemohou být v tomto stavu prodávána; že členské státy mohou omezit uvádění těchto vystavovaných rádiových zařízení do provozu, včetně jejich zapínání, z důvodů spojených s efektivním a vhodným využíváním rádiového spektra, se zabráněním škodlivým interferencím nebo se záležitostmi týkajícími se veřejného zdraví;
(34) vzhledem k tomu, že rádiové frekvence se přidělují na vnitrostátní úrovni a pokud nejsou harmonizovány, zůstávají ve výlučné pravomoci členských států; že je nezbytné zavést ochranné opatření, které v souladu s článkem 36 Smlouvy členským států umožní zakázat, omezit nebo požadovat stažení z trhu těch rádiových zařízení, která způsobila nebo se lze důvodně domnívat, že způsobí škodlivé interference; že rušení vnitrostátně přidělených rádiových frekvencí je pro členské státy oprávněným důvodem k použití ochranných opatření;
(35) vzhledem k tomu, že výrobci odpovídají za škodu způsobenou vadnými přístroji podle ustanovení směrnice Rady 85/374/EHS [11]; že aniž je dotčena odpovědnost ze strany výrobce, každá osoba, která v rámci své obchodní činnosti dováží přístroje do Společenství za účelem prodeje, odpovídá podle výše uvedené směrnice; že výrobce, jeho zplnomocněný zástupce nebo osoba odpovědná za uvádění přístrojů na trh Společenství odpovídá podle ustanovení právních předpisů členských států o smluvní a mimosmluvní odpovědnosti;
(36) vzhledem k tomu, že vhodná opatření, která mají členské státy nebo Komise přijmout v případě, kdy přístroj, u něhož byla prohlášena shoda s ustanoveními této směrnice, způsobuje vážné poškození sítě nebo škodlivé interference, je třeba stanovovat v souladu s obecnými zásadami práva Společenství, zejména se zásadou objektivity, proporcionality a zákazu diskriminace;
(37) vzhledem k tomu, že dne 22. července 1993 přijala Rada rozhodnutí 93/465/EHS o modulech pro různé fáze postupů posuzování shody a o pravidlech pro připojování a používání označení shody CE, které jsou určeny k použití ve směrnicích technické harmonizace [12]; že by použitelné postupy posuzování shody měly být vybrány především z dostupných modulů stanovených výše uvedeným rozhodnutím;
(38) vzhledem k tomu, že členské státy mohou požadovat, aby oznámené subjekty, které jmenovaly, a jejich orgány dozoru byly akreditovány v souladu s příslušnými evropskými normami;
(39) vzhledem k tomu, že je vhodné, aby shoda rádiových zařízení a telekomunikačních koncových zařízení s požadavky směrnic 73/23/EHS a 89/336/EHS mohla být ověřována použitím postupů stanovených v uvedených směrnicích, pokud příslušné zařízení spadá do oblasti jejich působnosti; že v důsledku toho lze tam, kde použití harmonizovaných norem umožňuje předpokládat shodu s požadavky na ochranu, použít postup podle čl. 10 odst.
1 směrnice 89/336/EHS; že pokud výrobce nepoužil harmonizované normy nebo takové normy neexistují, lze použít postup podle čl. 10 odst [13];
(40) vzhledem k tomu, že by podniky Společenství měly mít efektivní a srovnatelný přístup na trhy třetích zemí a požívat ve třetích zemích zacházení podobné tomu, jaké se ve Společenství poskytuje podnikům, které jsou v plném vlastnictví státních příslušníků dotyčných třetích zemí nebo jsou jimi kontrolovány na základě jejich většinového vlastnictví nebo jsou jimi fakticky kontrolovány;
(41) vzhledem k tomu, že je žádoucí zřídit výbor sdružující strany, které se přímo podílejí na uplatňování předpisů pro rádiová zařízení a telekomunikační koncová zařízení, zejména vnitrostátní subjekty provádějící posuzování shody a vnitrostátní subjekty odpovědné za dozor nad trhem, aby byl Komisi nápomocen při dosahování harmonizovaného a přiměřeného uplatňování právních předpisů k uspokojení potřeb trhu a obyvatelstva; že by případně měli být konzultováni zástupci telekomunikačních operátorů, uživatelů, spotřebitelů, výrobců a poskytovatelů služeb;
(42) vzhledem k tomu, že dne 20. prosince 1994 byl mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí dohodnut modus vivendi týkající se prováděcích opatření k aktům přijatým v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy [14];
(43) vzhledem k tomu, že by Komise měla sledovat provádění a praktické uplatňování této směrnice i dalších příslušných směrnic a přijímat opatření zajišťující koordinaci při uplatňování všech příslušných směrnic, aby se zabránilo poruchám telekomunikačních zařízení, které ohrožují lidské zdraví nebo mohou poškodit majetek;
(44) vzhledem k tomu, že by provádění této směrnice mělo být v přiměřené době přezkoumáno s ohledem na vývoj v odvětví telekomunikací a s ohledem na zkušenost získanou při uplatňování základních požadavků a postupů posuzování shody stanovených touto směrnicí;
(45) vzhledem k tomu, že při zavádění změn v systému předpisů je nezbytné zajistit hladký přechod od předcházejícího systému, aby se předešlo poruchám na trhu a právní nejistotě;
(46) vzhledem k tomu, že tato směrnice nahrazuje směrnici 98/13/ES, která by proto měla být zrušena; že směrnice 73/23/EHS a 89/336/EHS se již nebudou vztahovat na přístroje spadající do oblasti působnosti této směrnice, s výjimkou požadavků na ochranu a bezpečnost a některých postupů posuzování shody,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I
OBECNÁ HLEDISKA
Článek 1
Oblast působnosti a cíl
1. Tato směrnice vytváří předpisový rámec pro volný pohyb a uvádění na trh a do provozu ve Společenství radiových zařízení a telekomunikačních koncových zařízení.
2. Jestliže přístroj podle definice v čl. 2 písm. a) obsahuje jako nedílnou součást nebo jako příslušenství:
a) zdravotnický prostředek ve smyslu článku 1 směrnice Rady 93/42/EHS ze dne 14. června 1993 o zdravotnických prostředcích [15], nebo
b) aktivní implantabilní zdravotnický prostředek ve smyslu článku 1 směrnice Rady 90/385/EHS ze dne 20. června 1990 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se aktivních implantabilních zdravotnických prostředků [16],
vztahuje se na něj tato směrnice, aniž by bylo dotčeno použití směrnic 93/42/EHS a 90/385/EHS pro zdravotnické prostředky, resp. aktivní implantabilní zdravotnické prostředky.
3. Je-li přístroj součástí či samostatnou technickou jednotkou vozidla ve smyslu směrnice Rady 72/245/EHS [17] týkající se odrušení (elektromagnetické kompatibility) vozidel nebo je součástí či samostatnou technickou jednotkou vozidla ve smyslu článku 1 směrnice Rady 92/61/EHS ze dne 30. června 1992 o schvalování typu dvoukolových a tříkolových motorových vozidel, vztahuje se na přístroj tato směrnice, aniž by bylo dotčeno použití směrnice 72/245/EHS, resp. směrnice 92/61/EHS.
4. Tato směrnice se nevztahuje na zařízení uvedená v příloze I.
5. Tato směrnice se nevztahuje na přístroje výlučně používané pro činnosti, které souvisejí s veřejnou bezpečností, obranou, bezpečností státu (včetně hospodářského blahobytu státu, pokud tyto činnosti souvisejí se záležitostmi bezpečnosti státu) a činnosti státu v oblasti trestního práva.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice platí tyto definice:
a) "přístrojem" se rozumí jakékoli zařízení, které je buď rádiovým zařízením, nebo telekomunikačním koncovým zařízením, nebo obojím;
b) "telekomunikačním koncovým zařízením" se rozumí výrobek nebo jeho důležitá část umožňující komunikaci, určený k připojení přímo nebo nepřímo k rozhraním veřejných telekomunikačních sítí (tj. telekomunikačních sítí plně nebo částečně používaných k poskytování veřejně přístupných telekomunikačních služeb);
c) "rádiovým zařízením" se rozumí výrobek nebo jeho důležitá část umožňující komunikaci na základě vyzařování a/nebo příjmu rádiových vln s použitím rádiového spektra přiděleného pro zemské/kosmické radiokomunikace;
d) "rádiovými vlnami" se rozumí elektromagnetické vlny o frekvenci od 9 kHz do 3000 GHz šířené prostorem bez umělého vedení;
e) "rozhraním" se rozumí
i) koncový bod sítě, tj. bod fyzického připojení, který je uživateli k dispozici pro přístup k veřejné telekomunikační síti, a/nebo
ii) rádiové rozhraní pro cestu rádiových vln mezi rádiovými zařízeními
a jejich technické specifikace;
f) "třídou zařízení" se rozumí třída rozlišující určité typy přístrojů, které se podle této směrnice pokládají za podobné, a rozhraní, pro která je přístroj určen.
Přístroje mohou spadat do více než jedné třídy zařízení;
g) "souborem technických konstrukčních podkladů" se rozumí soubor informací, který obsahuje popis přístroje a podává informace a vysvětlení, jakým způsobem byly provedeny příslušné základní požadavky;
h) "harmonizovanou normou" se rozumí technická specifikace přijatá uznaným normalizačním orgánem na základě pověření Komise v souladu s postupem stanoveným směrnicí 98/34/ES za účelem stanovení evropského požadavku, jehož splnění není povinné;
i) "škodlivou interferencí" se rozumí interference, která ohrožuje funkci radionavigační služby nebo jiných bezpečnostních služeb nebo která jinak vážně zhoršuje, znemožňuje nebo opakovaně přerušuje radiokomunikační službu provozovanou v souladu s použitelnými předpisy Společenství nebo vnitrostátními předpisy.
Článek 3
Základní požadavky
1. Na všechny přístroje se vztahují tyto základní požadavky:
a) ochrana zdraví a bezpečnosti uživatele a jakýchkoli dalších osob, včetně dosažení cílů obsažených ve směrnici 73/23/EHS s ohledem na požadavky na bezpečnost, avšak bez použití mezní hodnoty napětí;
b) požadavky na ochranu týkající se elektromagnetické kompatibility, obsažené ve směrnici 89/336/EHS.
2. Rádiová zařízení musí být navíc konstruována tak, aby efektivně využívala rádiového spektra přiděleného pro zemskou/kosmickou radiokomunikaci a orbitálních zdrojů, aby se tak zabránilo škodlivým interferencím.
3. V souladu s postupem stanoveným v článku 15 může Komise rozhodnout, aby přístroje v určitých třídách zařízení nebo přístroje určitých typů byly konstruovány takovým způsobem,
a) aby vzájemně spolupracovaly prostřednictvím sítí s jinými přístroji a aby mohly být připojeny k rozhraním vhodného typu po celém Společenství, a/nebo
b) aby ani neměly nepříznivý vliv na síť či její provoz, ani aby nezneužívaly zdroje sítě, a tím nezpůsobovaly nepřijatelné zhoršení služby, a/nebo
c) aby byly vybaveny bezpečnostním zařízením zajišťujícím ochranu osobních údajů a soukromí uživatele a účastníka, a/nebo
d) aby podporovaly určité funkce, které zabraňují podvodu, a/nebo
e) aby podporovaly určité funkce, které zajišťují přístup k tísňovým službám, a/nebo
f) aby podporovaly určité funkce, které usnadňují jejich používání zdravotně postiženým uživatelům.
Článek 4
Oznamování a zveřejňování specifikací rozhraní
1. Členské státy oznámí Komisi rozhraní, která upravují svými předpisy, pokud tato rozhraní již nebyla oznámena podle ustanovení směrnice 98/34/ES.
Komise po konzultaci s výborem v souladu s postupem stanoveným v článku 15 stanoví ekvivalenci oznámených rozhraní a přidělí identifikátor třídy zařízení; podrobnosti o něm zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství.
2. Členské státy oznámí Komisi typy rozhraní, které v daném státě provozovatelé veřejných telekomunikačních sítí nabízejí.
Členské státy zajistí, aby tito provozovatelé zveřejnili přesné a postačující technické specifikace těchto rozhraní, dříve než budou služby poskytované prostřednictvím těchto rozhraní k dispozici veřejnosti, a aby pravidelně zveřejňovali veškeré aktualizované specifikace.
Tyto specifikace musí být dostatečně podrobné, aby umožňovaly konstruovat telekomunikační koncová zařízení schopná využívat všechny služby, které jsou prostřednictvím odpovídajících rozhraní poskytovány.
Tyto specifikace musí mimo jiné obsahovat veškeré informace, které jsou nezbytné k tomu, aby výrobci mohli podle svého uvážení provádět příslušné zkoušky týkající se základních požadavků použitelných pro telekomunikační koncová zařízení.
Členské státy zajistí, aby tyto specifikace provozovatelé učinili snadno dostupnými.
Článek 5
Harmonizované normy
1. Jestliže přístroj vyhovuje příslušným harmonizovaným normám nebo jejich částem, jejichž referenční čísla byla zveřejněna v Úředním věstníku Evropských společenství, předpokládají členské státy splnění těchto základních požadavků uvedených v článku 3, které jsou obsaženy v dotyčné harmonizované normě nebo v jejích částech.
2. Pokud má členský stát nebo Komise za to, že shoda s harmonizovanou normou nezajišťuje splnění základních požadavků uvedených v článku 3, které měly být předmětem dotyčné normy, předloží Komise nebo příslušný členský stát tuto záležitost výboru.
3. Vykazují-li harmonizované normy, pokud jde o základní požadavky, nedostatky, může Komise po konzultaci s výborem a v souladu s postupem stanoveným v článku 14 zveřejnit v Úředním věstníku Evropských společenství obecné zásady pro výklad harmonizovaných norem nebo podmínky, za nichž splnění dotyčné normy opravňuje k předpokladu shody.
Po konzultaci s výborem a v souladu s postupem stanoveným v článku 14 může Komise odvolat harmonizované normy zveřejněním oznámení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 6
Uvádění na trh
1. Členské státy zajistí, aby přístroje byly uváděny na trh pouze tehdy, pokud splňují příslušné základní požadavky podle článku 3 a další příslušná ustanovení této směrnice, jsou-li řádně instalovány a udržovány a používány ke stanovenému účelu.
Pokud jde o uvádění na trh, nepodléhají již žádným dalším vnitrostátním předpisům.
2. Při rozhodování o uplatnění základních požadavků podle čl. 3 odst. 3 stanoví Komise datum uplatnění těchto požadavků. Je-li stanoveno, že určitá třída zařízení musí splňovat některé základní požadavky podle čl. 3 odst. 3, může být každý přístroj této třídy zařízení, který byl poprvé uveden na trh před datem uplatnění stanoveným Komisí, po přiměřenou dobu nadále uváděn na trh. Datum uplatnění i délku této doby stanoví Komise v souladu s postupem stanoveným v článku 14.
3. Členské státy zajistí, aby výrobce nebo osoba odpovědná za uvádění přístroje na trh poskytli uživatelům informace o stanoveném způsobu použití spolu s prohlášením o shodě se základními požadavky.
U rádiových zařízení musí být přitom na obalu a v návodu k použití přístroje uvedeny dostatečné údaje o tom, ve kterých členských státech nebo zeměpisných oblastech určitého členského státu je přístroj určen k používání, a označení na přístroji podle bodu 5 přílohy VII musí uživatele upozornit na případná omezení nebo požadavky na povolení k používání rádiových zařízení v určitých členských státech.
U telekomunikačních koncových zařízení musí být uvedeny dostatečné údaje pro rozlišení rozhraní veřejných telekomunikačních sítí, k nimž má být zařízení připojeno.
U všech přístrojů musí být tyto informace uvedeny nápadným způsobem.
4. V případě rádiových zařízení používajících frekvenční pásma, jejichž použití není v rámci Společenství harmonizováno, výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství nebo osoba odpovědná za uvádění zařízení na trh oznámí vnitrostátnímu orgánu, který v dotyčném členském státě odpovídá za správu frekvenčního spektra, záměr uvést tato zařízení na jeho vnitrostátní trh.
Toto oznámení musí být učiněno nejpozději čtyři týdny před uvedením na trh a musí obsahovat informace o radiotechnických vlastnostech zařízení (zejména o frekvenčních pásmech, odstupu kanálů, druhu modulace a vysokofrekvenčním výkonu) a identifikační číslo oznámeného subjektu podle přílohy IV nebo V.
Článek 7
Uvádění do provozu a právo na připojení
1. Členské státy povolí uvádění přístroje do provozu k účelu, pro nějž je určen, pokud splňuje příslušné základní požadavky podle článku 3 a další příslušná ustanovení této směrnice.
2. Bez ohledu na odstavec 1 a aniž by byly dotčeny podmínky spojené s oprávněním pro poskytování příslušné služby v souladu s právem Společenství, mohou členské státy omezit uvádění rádiových zařízení do provozu pouze z důvodů týkajících se efektivního a vhodného využívání rádiového spektra, zabránění škodlivým interferencím nebo záležitostí týkajících se veřejného zdraví.
3. Aniž je dotčen odstavec 4, zajistí členské státy, aby provozovatelé veřejných telekomunikačních sítí neodmítali z technických důvodů připojení telekomunikačních koncových zařízení k vhodným rozhraním, jestliže tato zařízení splňují použitelné požadavky podle článku 3.
4. Pokud má členský stát za to, že přístroj, u něhož byla prohlášena shoda s ustanoveními této směrnice, způsobuje vážné poškození sítě nebo škodlivé interference nebo má na síť či její provoz nepříznivý vliv, je provozovatel oprávněn odmítnout připojení takového přístroje, odpojit jej nebo stáhnout jej z provozu.
Členské státy oznámí každé takové oprávnění Komisi, která svolá schůzi výboru, aby zaujal k této věci své stanovisko.
Po konzultaci s výborem může Komise zahájit postupy podle čl. 5 odst.
2 a 3. Komise a členské státy též mohou přijmout jiná vhodná opatření.
5. Provozovatel může v případě mimořádné události přístroj odpojit, jestliže ochrana sítě vyžaduje, aby zařízení bylo neprodleně odpojeno, a jestliže uživateli může být neprodleně a pro něj bezplatně nabídnuto alternativní řešení.
Provozovatel o tom okamžitě uvědomí vnitrostátní orgán odpovědný za provádění odstavce 4 a článku 9.
Článek 8
Volný pohyb přístrojů
1. Členské státy nesmějí na svém území zakazovat, omezovat nebo bránit uvedení přístrojů na trh nebo do provozu, jestliže jsou tyto přístroje opatřeny označením CE podle přílohy VII, které potvrzuje jejich shodu se všemi ustanoveními této směrnice, včetně postupů posuzování shody uvedených v kapitole II. Toto ustanovení platí, aniž jsou dotčena ustanovení čl. 6 odst. 4, čl. 7 odst. 2 a čl. 9 odst. 5.
2. Členské státy nebudou na veletrzích, výstavách, při předváděcích akcích apod. bránit vystavování přístrojů, které nejsou v souladu s touto směrnicí, jestliže bude jejich viditelné označení jasně udávat, že tyto přístroje nesmějí být uváděny na trh nebo do provozu, dokud nebude zajištěna jejich shoda.
3. Pokud se na přístroj vztahují jiné směrnice, které se týkají jiných hledisek a v nichž se rovněž stanoví připojení označení CE, pak toto označení vyjadřuje, že přístroj také splňuje ustanovení těchto jiných směrnic.
Pokud však jedna nebo více takových směrnic výrobci dovoluje, aby v průběhu přechodného období zvolil, který režim použije, pak označení CE vyjadřuje, že přístroj splňuje ustanovení pouze těch směrnic, které výrobce použil.
V tomto případě musí být v dokumentech, upozorněních nebo návodech vyžadovaných těmito směrnicemi a přikládaných k příslušným výrobkům uvedeny odkazy na tyto směrnice, tak jak byly zveřejněny v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 9
Ochranná doložka
1. Pokud členský stát zjistí, že přístroje, které spadají do oblasti působnosti této směrnice, nesplňují požadavky této směrnice, přijme na svém území veškerá vhodná opatření k tomu, aby tyto přístroje byly staženy z trhu nebo z provozu, aby bylo zakázáno jejich uvádění na trh nebo do provozu a aby byl omezen jejich volný pohyb.
2. Dotyčný členský stát neprodleně uvědomí Komisi o každém takovém opatření s uvedením důvodů svého rozhodnutí a se sdělením, zda je neshoda způsobena:
a) nesprávným použitím harmonizovaných norem podle čl. 5 odst. 1;
b) nedostatky v harmonizovaných normách podle čl. 5 odst. 1;
c) nesplněním požadavků podle článku 3, jestliže přístroje neodpovídají harmonizovaným normám podle čl. 5 odst. 1.
3. Pokud opatření podle odstavce 1 vyplývají z nesprávného použití harmonizovaných norem podle čl. 5 odst. 1 nebo nesplnění požadavků podle článku 3, jestliže přístroje neodpovídají harmonizovaným normám podle čl. 5 odst. 1, Komise co nejdříve uskuteční konzultace s dotčenými stranami. Komise neprodleně oznámí členským státům své závěry a své stanovisko, zda považuje tato opatření za oprávněná, sdělí členským státům do dvou měsíců od doby, kdy jí byla oznámena příslušná opatření.
4. Pokud rozhodnutí podle odstavce 1 vyplývá z nedostatků v harmonizovaných normách podle čl. 5 odst. 1, předloží Komise do dvou měsíců záležitost výboru. Výbor zaujme své stanovisko v souladu s postupem stanoveným v článku 14. Po této konzultaci Komise uvědomí členské státy o svých závěrech a o svém stanovisku, zda považuje jednání dotyčného členského státu za oprávněné. Pokud Komise shledá, že toto jednání bylo oprávněné, neprodleně zahájí postup podle čl. 5 odst. 2.
5. a) Bez ohledu na článek 6 může členský stát, v souladu se Smlouvou a zejména s jejími články 30 a 36, přijmout jakékoli vhodné opatření, aby v případě rádiových zařízení, včetně typů rádiových zařízení, které způsobily škodlivé interference, včetně interferencí s existujícími či plánovanými službami na vnitrostátně přidělených frekvenčních pásmech, nebo u nichž lze důvodně předpokládat, že tyto interference způsobí,
i) zakázal nebo omezil jejich uvádění na trh, a/nebo
ii) požádal o jejich stažení ze svého trhu.
b) Pokud členský stát přijme opatření podle písmene a), neprodleně o nich uvědomí Komisi s uvedením důvodů pro jejich přijetí.
6. Pokud členský stát oznámí Komisi opatření podle odstavce 1 nebo 5, Komise uvědomí ostatní členské státy a konzultuje v této věci výbor.
Pokud po této konzultaci Komise shledá, že
- opatření je oprávněné, okamžitě o tom uvědomí členský stát, který k tomu dal podnět, a ostatní členské státy,
- opatření je neoprávněné, okamžitě o tom uvědomí členský stát a požádá ho, aby zrušil toto opatření.
7. O případech oznámených členskými státy povede Komise záznamy, které budou na požádání k dispozici.
KAPITOLA II
POSUZOVÁNÍ SHODY
Článek 10
Postupy posuzování shody
1. Postupy posuzování shody stanovené v tomto článku se používají k ověřování shody přístrojů se všemi příslušnými základními požadavky stanovenými v článku 3.
2. Alternativně k postupům stanoveným níže může být shoda přístrojů se základními požadavky podle čl. 3 odst. 1 písm. a) a b) podle volby výrobce ověřována pomocí postupů stanovených ve směrnici 73/23/EHS, resp. ve směrnici 89/336/EHS, pokud dotyčné přístroje spadají do oblasti působnosti těchto směrnic.
3. Telekomunikační koncová zařízení, která nepoužívají frekvenční spektrum přidělené pro zemskou/kosmickou radiokomunikaci, a přijímací části rádiových zařízení se podle volby výrobce podrobí některému z postupů popsaných v přílohách II, IV nebo V.
4. Pokud výrobce použil harmonizované normy podle čl. 5 odst. 1, podrobí se rádiová zařízení, která nespadají do oblasti působnosti odstavce 3, podle volby výrobce některému z postupů popsaných v přílohách III, IV nebo V.
5. Pokud výrobce nepoužil nebo jen částečně použil harmonizované normy podle čl. 5 odst. 1, podrobí se rádiová zařízení, která nespadají do oblasti působnosti odstavce 3 tohoto článku, podle volby výrobce některému z postupů popsaných v příloze IV nebo V.
6. Záznamy a korespondence týkající se postupů posuzování shody podle odstavců 2 až 5 se vedou v úředním jazyce členského státu, ve kterém bude postup prováděn, nebo v jazyce přijatém příslušným oznámeným subjektem.
Článek 11
Oznámené subjekty a orgány dozoru
1. Členské státy oznamují Komisi subjekty, které jmenovaly pro provádění příslušných úkolů podle článku 10.
Při určení subjektů, které mají být jmenovány, použijí členské státy kritéria stanovená v příloze VI.
2. Členské státy oznamují Komisi subjekty usazené na jejich území, které mají provádět úkoly dozoru vztahující se k provádění této směrnice.
3. Komise zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství seznam těchto oznámených subjektů s uvedením jejich identifikačních čísel a úkolů, pro které byly oznámeny.
Komise rovněž zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství seznam orgánů dozoru.
Členské státy poskytnou Komisi všechny informace nezbytné k aktualizaci těchto seznamů.
KAPITOLA III
OZNAČENÍ SHODY CE A NÁPISY
Článek 12
Označení CE
1. Přístroje, které splňují všechny příslušné základní požadavky, jsou opatřeny označením shody CE podle přílohy VII.
Za připojení označení je odpovědný výrobce, jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství nebo osoba odpovědná za uvádění přístrojů na trh.
Pokud se použijí postupy stanovené v přílohách III, IV nebo V, je toto označení doprovázeno identifikačním číslem oznámeného subjektu podle čl. 11 odst.
1. U rádiových zařízení se navíc uvádí identifikátor třídy zařízení, pokud byl přidělen.
K zařízení může být připojeno jakékoli jiné označení pod podmínkou, že se tím nesníží viditelnost a čitelnost označení CE.
2. Žádný přístroj, nezávisle na tom, zda splňuje, nebo nesplňuje příslušné základní požadavky, nesmí být opatřen jiným označením, které by mohlo uvádět třetí osoby v omyl, pokud jde o význam a tvar označení CE podle přílohy VII.
3. Příslušný členský stát přijme vhodné opatření proti jakékoli osobě, která připojila označení, které není ve shodě s odstavci 1 a 2.
Pokud nelze osobu, která toto označení připojila, zjistit, může být vhodné opatření přijato proti osobě, v jejímž držení se přístroj nachází v době, kdy byla neshoda zjištěna.
4. K identifikaci přístroje výrobce uvede tyto údaje: označení typu, číslo výrobní série a/nebo výrobní číslo a jméno výrobce nebo osoby odpovědné za uvedení přístroje na trh.
KAPITOLA IV
VÝBOR
Článek 13
Složení výboru
Komisi je nápomocen Výbor pro posuzování shody a pro dozor nad trhem v oblasti telekomunikací složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
Článek 14
Postup projednávání v poradním výboru
1. Výbor je konzultován v záležitostech týkajících se článku 5, čl. 6 odst. 2, čl. 7 odst. 4, čl. 9 odst. 4 a bodu 5 přílohy VII.
2. Komise s výborem pravidelně konzultuje úkoly dozoru, které souvisí s prováděním této směrnice a případně vydává k těmto záležitostem řídící zásady.
3. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci, případně hlasováním.
Stanovisko je uvedeno v zápisu; kromě toho má každý členský stát právo požádat, aby byl v tomto zápise uveden jeho postoj.
Komise přihlíží co nejvíce ke stanovisku výboru.
Sdělí výboru způsob, jakým vzala toto stanovisko na vědomí, a do jednoho měsíce od obdržení stanoviska přijme rozhodnutí.
4. Komise pravidelně konzultuje zástupce provozovatelů telekomunikačních sítí, spotřebitelů a výrobců.
O výsledku těchto konzultací pravidelně informuje výbor.
Článek 15
Postup projednávání v regulativním výboru
1. Bez ohledu na ustanovení článku 14 se při řešení záležitostí týkajících se ustanovení čl. 3 odst. 3 a čl. 4 odst. 1 použije tento postup.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavost věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
3. Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnáší kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese ve lhůtě tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise.
KAPITOLA V
ZÁVĚREČNÁ A PŘECHODNÁ USTANOVENÍ
Článek 16
Třetí země
1. Členské státy mohou Komisi uvědomit o všech jim známých obecných obtížích právních nebo faktických, se kterými se setkávají podniky Společenství v souvislosti s uváděním zařízení na trh ve třetích zemích.
2. Kdykoli je Komise informována o takových obtížích, může v případě nutnosti předložit Radě návrh, aby jí byl uděleno příslušné pověření ke sjednání srovnatelných práv pro podniky Společenství v dotyčných třetích zemích.
Rada rozhoduje kvalifikovanou většinou.
3. Opatřeními přijatými podle odstavce 2 zůstávají nedotčeny závazky Společenství a členských států, které vyplývají z příslušných mezinárodních dohod.
Článek 17
Přezkum a předkládání zpráv
Komise přezkoumá provádění této směrnice a podá o tom zprávu Evropskému parlamentu a Radě, poprvé nejpozději do 7. října 2000 a poté každé tři roky.
Zpráva se bude zabývat pokrokem při tvorbě příslušných norem, jakož i veškerými problémy, které při provádění této směrnice vzniknou.
Zpráva rovněž podá přehled o činnosti výboru, posoudí pokrok při vytváření otevřeného konkurenčního trhu přístrojů na úrovni Společenství a posoudí, jak by se měl vyvíjet předpisový rámec pro uvádění přístrojů na trh a do provozu s cílem:
a) zajistit, aby na úrovni Společenství vznikl koherentní systém pro všechny přístroje;
b) umožnit konvergenci odvětví telekomunikací, audiovizuálního a odvětví informačních technologií,
c) umožnit sblížení regulačních opatření na mezinárodní úrovni.
Přezkoumáno zejména bude, zda jsou základní požadavky nadále nezbytné pro všechny kategorie přístrojů, které spadají do oblasti působnosti této směrnice, a zda postupy uvedené ve třetím odstavci přílohy IV jsou přiměřené cíli zajistit, aby přístroje, na něž se tato příloha vztahuje, splňovaly základní požadavky.
V případě nutnosti mohou být ve zprávě navržena další opatření k plnému dosažení cíle této směrnice.
Článek 18
Přechodná ustanovení
1. Normy podle směrnice 73/23/EHS nebo 89/336/EHS, na které byly zveřejněny odkazy v Úředním věstníku Evropských společenství, mohou být použity jako základ pro domněnku shody se základními požadavky podle čl. 3 odst. 1 písm. a) a čl. 3 odst. 1 písm. b). Pro domněnku shody s ostatními příslušnými základními požadavky uvedenými v článku 3 mohou být jako základ použity společné technické předpisy podle směrnice 98/13/ES, na které byly zveřejněny odkazy v Úředním věstníku Evropských společenství. Seznam odkazů na výše uvedené normy Komise zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství ihned po vstupu této směrnice v platnost.
2. Členské státy nebudou bránit uvádění na trh a do provozu přístrojů, které jsou ve shodě s ustanoveními směrnice 98/13/ES nebo s předpisy platnými na jejich území a které byly poprvé uvedeny na trh před vstupem této směrnice v platnost nebo nejpozději dva roky po vstupu této směrnice v platnost.
3. Nezávisle na základních požadavcích uvedených v čl. 3 odst. 1 mohou členské státy vyžadovat, aby po dobu nejdéle 30 měsíců od data uvedeného v první větě čl. 19 odst. 1 a v souladu s ustanoveními Smlouvy mohly trvat na požadavku, že telekomunikační koncová zařízení nesmí nepřijatelným způsobem narušovat hlasovou telefonní službu přístupnou v rámci univerzální služby ve smyslu směrnice 98/10/ES.
Členské státy uvědomí Komisi o důvodech žádosti o další trvání tohoto požadavku, o datu, po kterém příslušná služba již nebude tento požadavek potřebovat, a o zamýšlených opatřeních k dodržení tohoto termínu.
Komise tuto žádost posoudí s přihlédnutím ke konkrétní situaci v dotyčném členském státě a k potřebě zajistit na úrovni Společenství koherentní regulační prostředí a oznámí členskému státu, zda se má za to, že konkrétní situace v tomto státě opravňuje k dalšímu trvání požadavku, a pokud ano, do kdy je toto trvání oprávněné.
Článek 19
Provedení
1. Členské státy nejpozději do 7. dubna 2000 přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Členské státy budou tyto předpisy uplatňovat od 8. dubna 2000.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 20
Zrušovací ustanovení
1. Směrnice 98/13/ES se zrušuje od 8. dubna 2000.
2. Tato směrnice není zvláštní směrnicí ve smyslu čl. 2 odst. 2 směrnice 89/336/EHS. Ustanovení směrnice 89/336/EHS se nevztahují na přístroje, které spadají do oblasti působnosti této směrnice, s výjimkou požadavků na ochranu podle článku 4 a přílohy III a postupu posuzování shody podle čl. 10 odst. 1 a 2 a přílohy I směrnice 89/336/EHS, a to od 8. dubna 2000.
3. Ustanovení směrnice 73/23/EHS se nevztahují na přístroje, které spadají do oblasti působnosti této směrnice, s výjimkou cílů týkajících se požadavků na bezpečnost podle článku 2 a přílohy I a postupu posuzování shody podle bodu B přílohy III a přílohy IV směrnice 73/23/EHS, a to od 8. dubna 2000.
Článek 21
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 22
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 70/311/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se mechanismu řízení motorových vozidel a jejich přípojných vozidel (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/311/EHS ze dne 8. června 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se mechanismu řízení motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [1], naposledy pozměněnou směrnicí Rady 96/62/ES [2], a zejména na článek 3 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že směrnice 70/311/EHS je jednou ze zvláštních směrnic pro postup ES schvalování typu zavedeného směrnicí Rady 70/156/EHS [3], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 98/14/ES [4], týkající se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel; že v důsledku toho se ustanovení směrnice 70/156/EHS o systémech, konstrukčních částech a samostatných technických celcích vozidel vztahují i na směrnici 70/311/EHS;
vzhledem k tomu, že z hlediska praktického uplatňování směrnice 70/311/EHS je nezbytné zajistit, aby ve všech členských státech byly stanoveny jednotné požadavky, které budou v souladu také s nejnovější verzí předpisu EHK/OSN č. 79;
vzhledem k tomu, že příloha VII směrnice 70/156/EHS stanoví formát a obsah čísla ES schválení typu; že by stejné specifikace měly být přijaty pro účely této směrnice;
vzhledem k tomu, že by podle toho měla být upravena směrnice 70/311/EHS;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování technickému pokroku zřízeného směrnicí 70/156/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 70/311/EHS se mění takto:
1. Článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
Pro účely této směrnice se "vozidlem" rozumí každé vozidlo podle definice v článku 2 směrnice 70/156/EHS."
2. V článku 3 se slovo "přílohy" nahrazuje slovem "příloh".
3. Přílohy se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Od 1. ledna 1999 nesmějí členské státy z důvodů týkajících se mechanismu řízení
- odmítnout udělit ES schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu vozidla nebo
- zakázat registraci, prodej nebo uvedení do provozu vozidel,
jestliže tato vozidla vyhovují požadavkům směrnice 70/311/EHS ve znění této směrnice.
2. Od 1. října 2000 členské státy
- již neudělí ES schválení typu a
- mohou odmítnout udělit vnitrostátní schválení typu
pro nový typ vozidla z důvodů týkajících se mechanismu řízení, jestliže nejsou splněny požadavky směrnice 70/311/EHS ve znění této směrnice.
3. Od 1. října 2001 mohou členské státy odmítnout registraci, prodej nebo uvádění do provozu nových vozidel kategorie M2, M3, N2 nebo N3 vybavených pomocným mechanismem řízení, který nesplňuje požadavky směrnice 70/311/EHS ve znění této směrnice.
Článek 3
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 30. června 1999.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musejí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 18. února 1999, kterou se mění směrnice Rady 66/402/EHS o uvádění osiva obilovin na trh
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 66/402/EHS ze dne 14. června 1966 o uvádění osiva obilovin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí 98/96/ES [2], a zejména na článek 21a uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že členské státy mohou snížit minimální klíčivost stanovenou v příloze II pro osivo tritikale, které je určeno k uvedení do oběhu na jejich území, na 80 %;
vzhledem k tomu, že tato možnost, v souladu s uvedenou směrnicí, již nebude od 1. února 2000 poskytována;
vzhledem k tomu, že na základě stávajících vědeckých a technických poznatků se v některých oblastech Společenství jeví obtížné produkovat osivo tritikale s klíčivostí stanovenou v příloze II;
vzhledem k tomu, že s ohledem na vývoj vědeckých a technických poznatků je vhodné snížit stanovenou minimální klíčivost na 80 % čistého osiva;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro osivo a sadbu v zemědělství, zahradnictví a lesnictví,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha II bod 2 oddíl A směrnice 66/402/EHS se mění takto: U Triticosecale se čísla "85" ve sloupci 2 nahrazují číslem "80".
Článek 2
1. Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději 1. února 2000.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice je určena členským státům.
kterou se mění směrnice 97/17/ES, kterou se provádí směrnice Rady 92/75/EHS, pokud jde o uvádění spotřeby energie na energetických štítcích myček nádobí pro domácnost (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/75/EHS ze dne 22. září 1992 o uvádění spotřeby energie a jiných zdrojů na energetických štítcích spotřebičů pro domácnost a v normalizovaných informacích o výrobku [1], a zejména na článek 9 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že směrnicí 97/17/ES [2] se provádí směrnice 92/75/EHS, pokud jde o uvádění spotřeby energie na energetických štítcích myček nádobí pro domácnost;
vzhledem k tomu, že při vypracování a schvalování metod měření (EN 50242) došlo ke zpoždění; že bez harmonizované normy pro měření není možné, aby dodavatelé plnili své povinnosti podle směrnice 97/17/ES; že používání uvedené směrnice musí být proto odloženo;
vzhledem k tomu, že opatření stanovená v této směrnici jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 10 směrnice 92/75/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Ustanovení čl. 4 odst. 1 směrnice 97/17/ES se nahrazuje tímto:
"1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 28. února 1999.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Použijí tyto předpisy ode dne 1. března 1999.
Členské státy však musí do 31. července 1999 umožnit:
- uvedení na trh, komercializaci a/nebo vystavení výrobků a
- distribuci tiskovin uvedených v čl. 2 odst. 4,
které neodpovídají této směrnici.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy."
Článek 2
Tato směrnice vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
kterou se stanoví odchylky od ustanovení článku 7 směrnice Rady 79/112/EHS, pokud jde o označování potravin (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 79/112/EHS ze dne 18. prosince 1978 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin určených k prodeji konečnému spotřebiteli, jejich obchodní úpravy a související reklamy [1], naposledy pozměněnou směrnicí Evropského parlamentu a Rady 97/4/ES [2], a zejména na čl. 7 odst.
3 písm. d) a odstavec 4 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že článek 7 odst. 2 písm. a) a b) směrnice 79/112/EHS stanoví, že pokud je daná složka uvedena v názvu, pod kterým je potravina prodávána, nebo je v označení zdůrazněna, musí být množství složky uvedeno v označení;
vzhledem k tomu, že na jedné straně směrnice Komise 94/54/ES [3], ve znění směrnice Rady 96/21/ES [4] požaduje, aby byly údaje "s náhradním sladidlem (s náhradními sladidly)" nebo "s cukrem (s cukry) a s náhradním sladidlem (s náhradními sladidly)" uvedeny v označení výrobku obsahujícího takové složky; že tyto údaje musí být uvedeny spolu s názvem, pod kterým je výrobek prodáván;
vzhledem k tomu, že uvádění těchto údajů požadované směrnicí 94/54/ES má za následek povinné uvádění množství této složky nebo složek v souladu s čl. 7 odst. 2 písm. a) nebo b) směrnice 79/112/EHS;
vzhledem k tomu, že však údaj o množství náhradních sladidel pravděpodobně není pro zákazníka při koupi výrobku rozhodující;
vzhledem k tomu, že na druhé straně uvedení údajů o přidání vitaminů a minerálních látek má za následek povinnost uvádět nutriční označování v souladu se směrnicí Rady 90/496/EHS [5];
vzhledem k tomu, že tyto údaje jsou považovány za nedílnou součást názvu, pod kterým je výrobek prodáván, nebo za zdůraznění složky ve smyslu ustanovení čl. 7 odst. 2 písm. a) nebo b) směrnice 79/112/EHS, což znamená povinnost uvádět množství vitaminů a minerálních látek;
vzhledem k tomu, že opakování těchto informací není pro spotřebitele užitečné a dokonce jej může uvést v omyl, neboť množství je uváděno v procentech podle čl. 7 odst. 4 směrnice 79/112/EHS a v mg v nutričním označení;
vzhledem k tomu, že za těchto okolností je nutné stanovit další výjimky z pravidla o uvádění množství složek;
vzhledem k tomu, že čl. 7 odst. 4 směrnice 79/112/EHS stanoví, že množství uvedené v procentech musí odpovídat množství složky nebo složek v okamžiku použití; že však uvedený odstavec stanoví možnost odchylek od této zásady;
vzhledem k tomu, že se navíc složení některých potravin znatelně mění vařením nebo jiným zpracováním, které způsobuje dehydrataci jejich složek;
vzhledem k tomu, že odchylka od způsobu výpočtu množství složek uvedeného v čl. 7 odst. 4 směrnice 79/112/EHS je u těchto produktů nutná za účelem lepšího vyjádření skutečného složení potravin, a tím předejít uvedení spotřebitele v omyl;
vzhledem k tomu, že čl. 6 odst. 5 písm. a) směrnice 79/112/EHS uplatňuje stejnou zásadu na pořadí složek uvedených v seznamu složek;
vzhledem k tomu, že však článek 6 stanoví odchylky pro určité potraviny nebo složky; že za účelem zachování souvislosti by měly být stejné odchylky stanoveny pro způsoby výpočtu množství;
vzhledem k tomu, že v souladu se zásadou subsidiarity a zásadou proporcionality, jak jsou stanoveny článkem 3a Smlouvy, nelze cílů navrhované činnosti, které má zajistit účinné provádění zásady množstevního označování složek, uspokojivě dosáhnout na úrovni členských států v takovém rozsahu, aby byla základní pravidla zahrnuta do právních předpisů Společenství; že se tato směrnice nepřekračuje minimum nutné k dosažení těchto cílů;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potraviny,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Čl. 7 odst. 2 písm. a) a b) směrnice 79/112/EHS se nevztahuje na případy, kdy jsou slova "s náhradním sladidlem (s náhradními sladidly)" nebo "s cukrem (s cukry) a s náhradním sladidlem (s náhradními sladidly)" uvedeny spolu s názvem, pod kterým je potravina prodávána, jak je uvedeno ve směrnici 94/54/ES.
2. Čl. 7 odst. 2 písm. a) a b) směrnice 79/112/EHS se nevztahuje na údaje o přidání vitaminů a minerálních látek v případech, kdy tyto látky podléhají nutričnímu označení.
Článek 2
1. Odchylně od zásad stanovených v čl. 7 odst. 4 směrnice 79/112/EHS se odstavce 2 a 3 tohoto článku vztahují na uvádění množství složek.
2. V případě potravin, které ztratily po tepelné nebo jiné úpravě vodu, uvedené množství odpovídá množství použité složky nebo použitých složek v hotovém výrobku.
Množství se vyjádří v procentech.
Jestliže však množství složky nebo celkové množství všech složek vyjádřené v označení překračuje 100 %, nahradí se údaj v procentech hmotností složky (složek) použité (použitých) k přípravě 100 g hotového výrobku.
3. Množství těkavých složek se uvádí v závislosti na jejich hmotnostních podílech v konečném výrobku.
Množství složek použitých v koncentrované nebo dehydratované formě a obnovených během zpracování může být uvedeno na základě jejich hmotnostních podílů před koncentrací nebo dehydratací.
V případě koncentrovaných nebo dehydratovaných potravin, které mají být obnoveny přidáním vody, může být množství složek uvedeno na základě jejich hmotnostních podílů v obnoveném výrobku.
Článek 3
Členské státy provedou do 31. srpna 1999 potřebné změny svých právních a správních předpisů tak, aby:
- byl nejpozději 1. září 1999 povolen obchod s výrobky, které jsou v souladu s touto směrnicí,
- byl s účinkem od 14. února 2000 zakázán obchod s výrobky, které nejsou v souladu s touto směrnicí.
Obchod s výrobky uvedenými na trh nebo označenými před uvedeným dnem, které nejsou v souladu s touto směrnicí, však může pokračovat až do spotřebování zásob.
Neprodleně o tom informují Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
kterou se přizpůsobují technickému pokroku zásady správné laboratorní praxe uvedené ve směrnici Rady 87/18/EHS o harmonizaci právních a správních předpisů týkajících se používání zásad správné laboratorní praxe a ověřování jejich používání při zkouškách chemických látek (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 87/18/EHS ze dne 18. prosince 1986 o harmonizaci právních a správních předpisů týkajících se používání zásad správné laboratorní praxe a ověřování jejich používání při zkouškách chemických látek[1], a zejména na článek 4 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že zásady správné laboratorní praxe (SLP) uvedené ve směrnici 87/18/EHS byly změněny rozhodnutím Rady OECD [C(97)186 v konečném znění];
vzhledem k tomu, že je nutné přizpůsobit odkaz na zásady SLP uvedený ve směrnici 87/18/EHS tak, aby se zohlednily tyto změny, a zveřejněním úplného znění revidovaných zásad SLP usnadnit jednotný výklad a používání těchto zásad;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobení technickému pokroku směrnic pro odstranění technických překážek obchodu na úseku nebezpečných látek a přípravků,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
V článku 1 směrnice 87/18/EHS se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření, aby laboratoře, které provádějí zkoušky chemických výrobků v souladu se směrnicí 67/548/EHS, dodržovaly zásady správné laboratorní praxe uvedené v příloze této směrnice."
Článek 2
Příloha této směrnice se připojuje jako příloha ke směrnici 87/18/EHS.
Článek 3
1. Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. září 1999 a neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí takový odkaz být učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům.
kterou se podruhé přizpůsobuje technickému pokroku příloha směrnice Rady 88/320/EHS o inspekci a ověřování správné laboratorní praxe (SLP) (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 88/320/EHS ze dne 9. června 1988 o inspekci a ověřování správné laboratorní praxe (SLP)[1] ve znění směrnice Komise 90/18/EHS[2], a zejména na čl. 7 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že dne 9. března 1995 Rada OECD přijala rozhodnutí o změně příloh rozhodnutí-doporučení Rady o shodě se zásadami správné laboratorní praxe, které ovlivnilo znění přílohy směrnice 88/320/EHS;
vzhledem k tomu, že je nutné podruhé přizpůsobit přílohu směrnice 88/320/EHS tak, aby se zohlednilo rozhodnutí Rady OECD ze dne 9. března 1995, a zveřejněním úplného znění příloh o inspekci a ověřování správné laboratorní praxe usnadnit jednotnou interpretaci tohoto rozhodnutí;
vzhledem k tomu, že opatření stanovená v této směrnici jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobení technickému pokroku směrnic pro odstranění technických překážek obchodu na úseku nebezpečných látek a přípravků,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha směrnice 88/320/EHS se nahrazuje přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. září 1999 a neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 11. března 1999 o omezování emisí těkavých organických sloučenin vznikajících při používání organických rozpouštědel při některých činnostech a v některých zařízeních
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 130s odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189c Smlouvy [3],
(1) vzhledem k tomu, že akční programy Evropského společenství pro životní prostředí schválené Radou a zástupci vlád členských států zasedajících v Radě usneseními ze dne 22. listopadu 1973 [4], 17. května 1977 [5], 7. února 1983 [6], 19. října 1987 [7] a 1. února 1993 [8] zdůrazňují význam prevence a snižování znečištění ovzduší;
(2) vzhledem k tomu, že zejména usnesení ze dne 19. října 1987 zdůrazňuje potřebu opatření na úrovni Společenství zaměřeného mimo jiné na zavedení vhodných norem k zajištění vysoké úrovně ochrany veřejného zdraví a životního prostředí;
(3) vzhledem k tomu, že Evropské společenství a jeho členské státy jsou stranami Protokolu k Úmluvě o dálkovém znečišťování ovzduší přecházejícím hranice států z roku 1979, který se týká omezování emisí těkavých organických sloučenin s cílem snížit jejich toky přes hranice států a rovněž snížit toky z nich vznikajících sekundárních fotochemických oxidantů tak, aby bylo chráněno lidské zdraví a životní prostředí před nepříznivými účinky;
(4) vzhledem k tomu, že znečištění způsobené těkavými organickými sloučeninami v jednom členském státě často ovlivňuje ovzduší a vodu v jiných členských státech; že v souladu s článkem 130r Smlouvy je nezbytné provádět opatření na úrovni Společenství;
(5) vzhledem k tomu, že vlastnosti organických rozpouštědel způsobují, že jejich používání při některých činnostech a v některých zařízeních vede k emisím organických sloučenin, které mohou být škodlivé pro lidské zdraví, do ovzduší, nebo že jejich používání může přispívat k tvorbě fotochemických oxidantů v mezní vrstvě troposféry v místním rozsahu i v rozsahu překračujícím hranice států a tyto oxidanty poškozují přírodní zdroje životně důležité pro životní prostředí a hospodářství a za určitých podmínek expozice mají škodlivé účinky na lidské zdraví;
(6) vzhledem k tomu, že častý výskyt vysokých koncentrací troposférického ozonu v posledních letech vyvolal obecně sdílené obavy z dopadů na veřejné zdraví a na životní prostředí;
(7) vzhledem k tomu, že k ochraně veřejného zdraví a životního prostředí před důsledky zvláště škodlivých emisí z používání organických rozpouštědel a k zaručení práva občanů na čisté a zdravé životní prostředí je proto nutné učinit preventivní opatření;
(8) vzhledem k tomu, že při mnoha činnostech a v mnoha zařízeních je možné emise organických sloučenin vyloučit nebo snížit, protože jsou nebo v nejbližších letech budou dostupné potenciálně méně škodlivé náhražky; že v případech, kdy nejsou vhodné náhražky dostupné, je třeba přijmout jiná technická opatření ke snížení emisí do životního prostředí do té míry, do jaké je to ekonomicky a technicky možné;
(9) vzhledem k tomu, že by mělo být omezeno používání organických rozpouštědel a sníženy emise organických sloučenin, které mají nejzávažnější účinky na veřejné zdraví, do té míry, do jaké je to technicky možné;
(10) vzhledem k tomu, že zařízení a postupy, na které se vztahuje tato směrnice a které nepodléhají povolení podle právních předpisů Společenství nebo podle vnitrostátních právních předpisů, by se měly alespoň registrovat;
(11) vzhledem k tomu, že stávající zařízení a činnosti musí být případně přizpůsobeny tak, aby v odpovídající lhůtě splňovaly požadavky stanovené pro nová zařízení a činnosti; že by tato lhůta měla být slučitelná s harmonogramem plnění požadavků směrnice 96/61/ES ze dne 24. září 1996 o integrované prevenci a omezování znečištění [9];
(12) vzhledem k tomu, že podstatně změněné části stávajících zařízení musí ze zásady splňovat požadavky stanovené pro nová zařízení;
(13) vzhledem k tomu, že organická rozpouštědla jsou využívána v mnoha různých druzích zařízení a činností, a že je tudíž třeba kromě obecných požadavků definovat také specifické požadavky a současně stanovit prahové hodnoty pro velikost zařízení či rozsah činností, které musí odpovídat požadavkům této směrnice;
(14) vzhledem k tomu, že vysoká úroveň ochrany životního prostředí vyžaduje stanovení a dodržování mezních hodnot emisí pro organické sloučeniny a také stanovení a dodržování vhodných provozních podmínek v souladu se zásadou nejlepších dostupných technik pro některá zařízení a činnosti používající ve Společenství organická rozpouštědla;
(15) vzhledem k tomu, že v některých případech mohou členské státy udělit provozovatelům výjimku z povinnosti dodržovat mezní hodnoty emisí, protože je možné dosáhnout rovnocenného snížení emisí pomocí jiných opatření jako např. používáním produktů nebo postupů s nízkým nebo nulovým obsahem rozpouštědel;
(16) vzhledem k tomu, že je třeba vhodným způsobem zohlednit opatření ke snížení emisí, která byla přijata před vstupem této směrnice v platnost;
(17) vzhledem k tomu, že alternativní postupy mohou být účinnější cestou k dosažení cílů této směrnice než uplatňování jednotných mezních hodnot emisí; že členské státy proto mohou zprostit stávající zařízení povinnosti plnit stanovené mezní hodnoty emisí v případě, že realizují národní plán, který povede ve lhůtách stanovených v této směrnici minimálně ke stejnému snížení emisí organických sloučenin z těchto činností a zařízení;
(18) vzhledem k tomu, že stávající zařízení, na něž se vztahuje směrnice 96/61/ES a jichž se současně týká i příslušný národní plán, nelze za žádných okolností zprostit povinnosti dodržovat ustanovení uvedené směrnice včetně čl. 9 odst. 4;
(19) vzhledem k tomu, že v mnoha případech lze na malá a střední zařízení, a to nová i stávající, klást poněkud mírnější požadavky s ohledem na zachování jejich konkurenceschopnosti;
(20) vzhledem k tomu, že pro chemické čištění je s výhradou konkrétních výjimek vhodná nulová prahová hodnota;
(21) vzhledem k tomu, že je nutné zajistit monitorování emisí, a to též za použití měřicích metod, k posouzení hmotnostních koncentrací nebo množství znečišťujících látek, jejichž vypouštění do prostředí je povoleno;
(22) vzhledem k tomu, že provozovatelé by měli snižovat emise organických rozpouštědel včetně fugitivních emisí a emise organických sloučenin; že důležitým nástrojem k ověřování tohoto faktu je plán hospodaření s rozpouštědly; že plán hospodaření s rozpouštědly sice poskytuje jistá vodítka, avšak zatím není rozpracován do té míry, aby mohla být zavedena metodika Společenství;
(23) vzhledem k tomu, že členské státy musejí stanovit postup a opatření pro případ překročení mezních hodnot emisí;
(24) vzhledem k tomu, že Komise a členské státy by měly spolupracovat s cílem zajistit výměnu informací o provádění této směrnice a o pokroku v možnostech používání náhradních látek,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1 Účel a oblast působnosti
Účelem této směrnice je prevence nebo snižování přímých a nepřímých účinků emisí těkavých organických sloučenin (VOC) na životní prostředí, a to zejména na ovzduší, a možných rizik pro lidské zdraví stanovením opatření a postupů, které je třeba uplatňovat při činnostech definovaných v příloze I, pokud spotřeba rozpouštědel překračuje prahové hodnoty uvedené v příloze II A.
Článek 2 Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
"zařízením" stacionární technická jednotka, v níž se provádí jedna nebo více činností spadajících do oblasti působnosti podle článku 1 a jakékoli jiné přímo související činnosti, které technicky souvisejí s činnostmi provozovanými v daném místě a které by mohly mít vliv na emise;
"stávajícím zařízením" zařízení, které je v provozu, nebo zařízení, které bylo v souladu s právními předpisy platnými přede dnem provedení této směrnice povoleno či registrováno nebo z hlediska příslušného orgánu podléhalo povinnosti žádat o povolení, a to za podmínky, že bude uvedeno do provozu nejpozději jeden rok po provedení této směrnice;
"malým zařízením" zařízení, které spadá do pásma nižších prahových hodnot v případě položek 1, 3, 4, 5, 8, 10, 13, 16 nebo 17 přílohy II A nebo které v případě jiných činností uvedených v příloze II A má roční spotřebu rozpouštědel nižší než 10 t;
"podstatnou změnou" - v případě zařízení, na něž se vztahuje směrnice 96/61/ES, podstatná změna podle definice v uvedené směrnici,
- v případě malých zařízení změna jmenovité kapacity vedoucí ke zvýšení emisí těkavých organických sloučenin o více než 25 %.
Podstatnou změnou se rozumí také jakákoli změna, která může mít podle názoru příslušného orgánu významný nepříznivý vliv na lidské zdraví nebo životní prostředí,
- v případě všech ostatních zařízení změna jmenovité kapacity vedoucí ke zvýšení emisí těkavých organických sloučenin o více než 10 %.
Podstatnou změnou se rozumí také jakákoli změna, která může mít podle názoru příslušného orgánu významný nepříznivý vliv na lidské zdraví nebo životní prostředí;
"příslušným orgánem" orgán popř. orgány nebo subjekty odpovědné podle právních předpisů členského státu za plnění úkolů vyplývajících z této směrnice;
"provozovatelem" jakákoli fyzická nebo právnická osoba, která provozuje nebo řídí zařízení, nebo osoba, na niž byla převedena rozhodující hospodářská pravomoc nad technickým provozem zařízení, upravují-li tuto možnost vnitrostátní právní předpisy;
"povolením" písemné rozhodnutí, kterým příslušný orgán vydává souhlas s provozem celého zařízení nebo jeho části;
"registrací" postup popsaný v právním předpisu a zahrnující přinejmenším oznámení provozovatele příslušnému orgánu o záměru provozovat zařízení nebo provádět činnost z oblasti působnosti této směrnice;
"emisemi" jakékoli vypouštění těkavých organických sloučenin ze zařízení do životního prostředí;
"fugitivními emisemi" jakékoli emise těkavých organických sloučenin do ovzduší, půdy a vody, které nejsou součástí odpadních plynů, a pokud není uvedeno v příloze II A jinak, též rozpouštědla obsažená v jakýchkoli produktech.
Fugitivní emise zahrnují rovněž nezachycené emise uvolněné do vnějšího prostředí okny, dveřmi, větracími průduchy a podobnými otvory;
"odpadními plyny" konečný plynný odpad obsahující těkavé organické sloučeniny nebo jiné znečišťující látky vypouštěný do ovzduší z komína nebo z jiného zařízení na snižování emisí.
Objemový průtok se vyjadřuje v metrech krychlových za hodinu za normálních podmínek;
"celkovými emisemi" součet fugitivních emisí a emisí v odpadních plynech;
"mezní hodnotou emisí" hmotnost těkavých organických sloučenin vyjádřená pomocí určitých specifických parametrů, koncentrace, procentního podílu nebo úrovně emise vypočtené za normálních podmínek (N), která nesmí být překročena během jednoho nebo více období;
"látkami" jakýkoli chemický prvek a jeho sloučeniny ve stavu, v jakém se vyskytují v přírodě, nebo tak, jak jsou vyrobeny v průmyslu, a to v pevném, kapalném nebo plynném skupenství;
"přípravkem" směs nebo roztok složený ze dvou či více látek;
"organickou sloučeninou" jakákoli sloučenina obsahující přinejmenším uhlík a jeden nebo více z těchto prvků: vodík, halogeny, kyslík, síra, fosfor, křemík nebo dusík, s výjimkou oxidů uhlíku a anorganických uhličitanů a hydrogenuhličitanů;
"těkavou organickou sloučeninou" jakákoli organická sloučenina, která má při teplotě 293,15 K tlak par 0,01 kPa nebo vyšší nebo která za konkrétních podmínek použití vykazuje odpovídající těkavost.
Pro účely této směrnice se za těkavou organickou sloučeninu považuje i frakce kreosotu, která překračuje uvedenou hodnotu tlaku par při teplotě 293,15 K;
"organickým rozpouštědlem" jakákoli těkavá organická sloučenina, která se používá samostatně nebo ve spojení s jinými látkami, aniž by přitom prošla chemickou změnou, k rozpouštění surovin, produktů nebo odpadů nebo která se používá jako čisticí prostředek k rozpouštění znečišťujících látek, jako odmašťovací prostředek, jako dispergační činidlo, jako prostředek používaný k úpravě viskozity či povrchového napětí, jako plastifikátor nebo jako konzervant;
"halogenovaným organickým rozpouštědlem" organické rozpouštědlo, které obsahuje v každé molekule alespoň jeden atom bromu, chloru, fluoru nebo jodu;
"nátěrovou hmotou" jakýkoli přípravek, včetně všech organických rozpouštědel nebo přípravků obsahujících organická rozpouštědla nezbytná pro jejich správné použití, který se používá k dosažení dekoračního, ochranného nebo jiného funkčního účinku na určitém povrchu;
"adhesivním materiálem" jakýkoli přípravek, včetně všech organických rozpouštědel nebo přípravků obsahujících organická rozpouštědla nezbytná pro jejich správné použití, který se používá ke slepení oddělených částí výrobku;
"tiskařskou barvou" přípravek, včetně všech organických rozpouštědel nebo přípravků obsahujících organická rozpouštědla nezbytná pro jejich správné použití, který se používá k tisku textu nebo obrazu na určitý povrch;
"lakem" průhledná nátěrová hmota;
"spotřebou" celkové množství organických rozpouštědel spotřebovaných v zařízení za kalendářní rok nebo za jakékoli jiné období dvanácti měsíců, snížené o všechny těkavé organické sloučeniny, které jsou regenerovány pro opětovné využití;
"vstupním množstvím organických rozpouštědel" celkové množství organických rozpouštědel v čisté formě a v přípravcích, které se používá při provádění určité činnosti, včetně rozpouštědel recyklovaných uvnitř zařízení i mimo něj, přičemž se organická rozpouštědla počítají pokaždé, kdy jsou použita při provádění dané činnosti;
"opětovným využitím organických rozpouštědel" použití regenerovaných organických rozpouštědel ze zařízení k jakémukoli technickému nebo komerčnímu účelu včetně jejich využití jako paliva, s vyloučením definitivního zneškodnění regenerovaných rozpouštědel jakožto odpadu;
"hmotnostním tokem" množství uvolňovaných těkavých organických sloučenin vyjádřené v jednotkách hmotnosti za hodinu;
"jmenovitou kapacitou" maximální hmotnost organických rozpouštědel použitých v zařízení za běžných provozních podmínek a při projektovaném výkonu vyjádřená jako denní průměr;
"běžným provozem" všechna období provozu zařízení nebo provádění činnosti s výjimkou doby uvádění zařízení do provozu, odstavování z provozu a údržby provozního vybavení;
"podmínkami záchytu" takové podmínky provozu zařízení, kdy jsou těkavé organické sloučeniny uvolňované během činnosti zachycovány a vedeny do komína nebo jiného zařízení na snižování emisí, a nejsou proto zcela fugitivní;
"normálními podmínkami" teplota 273,15 K a tlak 101,3 kPa;
"dvacetičtyřhodinovým průměrem" aritmetický průměr všech platných odečtených hodnot získaných během 24 hodin běžného provozu;
"uváděním do provozu a odstavováním z provozu" operace, kterými se uvádí technologický proces, provozní zařízení nebo zásobník do provozního nebo pohotovostního stavu nebo kterými se tento stav ukončuje.
Pravidelné fáze provozních výkyvů v podmínkách běžného provozu nejsou pokládány za uvádění do provozu a odstavování z provozu.
Článek 3 Povinnosti nových zařízení
Členské státy přijmou nezbytná opatření k tomu, aby:
1. všechna nová zařízení splňovala ustanovení článků 5, 8 a 9;
2. všechna nová zařízení, na něž se nevztahuje směrnice 96/61/ES, byla před zahájením provozu registrována nebo povolena.
Článek 4 Povinnosti stávajících zařízení
Aniž je dotčena směrnice 96/61/ES, členské státy přijmou nezbytná opatření k tomu, aby:
1. stávající zařízení splňovala ustanovení článků 5, 8 a 9 nejpozději do 31. října 2007;
2. všechna stávající zařízení byla nejpozději do 31. října 2007 registrována nebo povolena;
3. zařízení, která mají být povolena nebo registrována a uplatňují plán snižování emisí podle přílohy II B, tuto skutečnost oznámila příslušným orgánům nejpozději do 31. října 2005;
4. v případech:
- kdy se na zařízení provádí podstatná změna nebo
- kdy se v důsledku podstatné změny na zařízení poprvé vztahuje tato směrnice,
ta část zařízení, která prošla podstatnou změnou, byla považována buď za nové zařízení, nebo za stávající zařízení v případě, že celkové emise z celého zařízení nepřekračují úroveň, která by musela být dodržena, pokud by se část zařízení, na níž byla uskutečněna podstatná změna, považovala za nové zařízení.
Článek 5 Požadavky
1. Členské státy přijmou vhodná opatření, která zajistí splnění ustanovení odstavců 2 až 12, a to buď specifikací podmínek povolení, nebo vydáním obecně závazných předpisů.
2. Všechna zařízení musí splňovat:
a) buď mezní hodnoty emisí v odpadních plynech a hodnoty fugitivních emisí, nebo mezní hodnoty celkových emisí a ostatní požadavky stanovené v příloze II A;
nebo
b) požadavky plánu snižování emisí podle přílohy II B.
3. a) V případě fugitivních emisí uplatní členské státy na zařízení hodnoty těchto emisí jako mezní hodnotu emisí.
Avšak pokud bylo příslušnému orgánu uspokojivým způsobem prokázáno, že pro určité zařízení není tato hodnota ekonomicky a technicky dosažitelná, může příslušný orgán tomuto konkrétnímu zařízení udělit výjimku za předpokladu, že není důvod obávat se významných rizik pro lidské zdraví nebo životní prostředí.
U každé takovéto výjimky musí provozovatel příslušnému orgánu uspokojivým způsobem prokázat, že je používána nejlepší dostupná technika.
b) Činnosti, které nelze provádět za podmínek záchytu, mohou být vyňaty z požadavků přílohy II A, je-li v této příloze tato možnost výslovně uvedena.
V takových případech se použije plán snižování emisí podle přílohy II B, ovšem s výjimkou situace, kdy je příslušnému orgánu uspokojivým způsobem prokázáno, že tato možnost není technicky a ekonomicky proveditelná.
V takovém případě musí provozovatel příslušnému orgánu uspokojivým způsobem prokázat, že je používána nejlepší dostupná technika.
Členské státy oznámí Komisi v souladu s článkem 11 výjimky udělené podle písmen a) a b).
4. U zařízení, která neuplatňují plán snižování emisí, musí jakékoli zařízení na snižování emisí instalované po dni provedení této směrnice splňovat požadavky přílohy IIA.
5. Zařízení, ve kterých se provádí dvě nebo více činností, z nichž každá překračuje prahové hodnoty uvedené v příloze IIA, musí:
a) co se týče látek uvedených v odstavcích 6, 7 a 8 splňovat požadavky podle těchto odstavců pro každou činnost zvlášť;
b) co se týče všech ostatních látek buď:
i) splňovat požadavky odstavce 2 pro každou činnost zvlášť, nebo
ii) mít celkové emise pod úrovní, jež by musela být dodržena v případě uplatnění bodu i).
6. Látky nebo přípravky, kterým jsou přiřazeny věty označující specifickou rizikovost R45, R46, R49, R60 a R61 nebo které musí být těmito větami označovány z důvodu obsahu těkavých organických sloučenin klasifikovaných směrnicí 67/548/EHS [10] jako karcinogenní, mutagenní nebo toxické pro reprodukci, musí být co nejdříve nahrazeny méně škodlivými látkami nebo přípravky do té míry, do jaké je to možné, a s ohledem na doporučení čl. 7 odst. 1.
7. V případě emisí těkavých organických sloučenin uvedených v odstavci 6 o celkovém hmotnostním toku všech sloučenin, které jsou příčinou označení podle výše uvedeného odstavce, větším nebo rovném 10 g/h musí být dodržena mezní hodnota emisí 2 mg/Nm3.
Tato mezní hodnota emisí se týká součtu hmotností jednotlivých sloučenin.
8. V případě emisí halogenovaných těkavých organických sloučenin, jimž je přiřazena věta označující specifickou rizikovost R40, o celkovém hmotnostním toku všech sloučenin, které jsou příčinou označení R40, větším nebo rovném 100 g/h musí být dodržena mezní hodnota emisí 20 mg/Nm3.
Tato mezní hodnota emisí se týká součtu hmotností jednotlivých sloučenin.
Za účelem ochrany lidského zdraví a životního prostředí musí být k emisím těkavých organických sloučenin podle odstavců 6 a 8 přistupováno stejně jako k emisím ze zařízení v podmínkách záchytu, a to do té míry, do jaké je to technicky a ekonomicky proveditelné.
9. Emise těkavých organických sloučenin, kterým je po vstupu této směrnice v platnost přiřazena jedna z vět označujících specifickou rizikovost uvedených v odstavcích 6 a 8 nebo které musí být touto větou označovány, musí co nejdříve splňovat mezní hodnoty emisí uvedené v odstavci 7 a 8.
10. Je třeba přijmout veškerá vhodná preventivní opatření k minimalizaci emisí během operací uvádění do provozu a odstavování z provozu.
11. Stávající zařízení, jež používají stávající zařízení na snižování emisí a splňují následující mezní hodnoty emisí:
- 50 mg C/Nm3 v případě spalovacích zařízení,
- 150 mg C/Nm3 v případě jiných zařízení na snižování emisí,
jsou zproštěna povinnosti dodržovat mezní hodnoty emisí v odpadních plynech uvedené v tabulce v příloze II A po dobu 12 let ode dne uvedeného v článku 15 pod podmínkou, že celkové emise z celého zařízení nepřekročí hodnotu, která by musela být dodržena v případě splňování všech požadavků uvedených v tabulce.
12. Plán snižování emisí ani uplatňování odstavce 11 nebo článku 6 nezprošťuje zařízení vypouštějící látky uvedené v odstavcích 6, 7 a 8 povinnosti splňovat požadavky obsažené v těchto odstavcích.
13. V případech, kdy je v souladu s nařízením Rady (EHS) 793/93 [11] a nařízením Komise (ES) 1488/94 [12] nebo směrnicí Rady 67/548/EHS a směrnicí Komise 93/67/EHS [13] provedeno posouzení rizika některé látky, která je příčinou označení R40, R60 nebo R61 a která spadá do oblasti působnosti této směrnice, Komise uváží závěry tohoto posouzení rizika a případně přijme nezbytná opatření.
Článek 6 Národní plány
1. Aniž tím je dotčena směrnice 96/61/ES, členské státy mohou stanovit a provádět národní plány snižování emisí z činností a z průmyslových zařízení, na něž se vztahuje článek 1, s výjimkou činností 4 a 11 podle přílohy IIA.
Žádná z ostatních činností nesmí být národním plánem z oblasti působnosti této směrnice vyňata.
Tyto plány musí vést ke snížení ročních emisí těkavých organických sloučenin ze stávajících zařízení, na něž se vztahuje tato směrnice, přinejmenším o stejné množství a ve stejném časovém horizontu, jakého by bylo dosaženo použitím mezních hodnot emisí podle čl. 5 odst.
2 a 3 a podle přílohy II během doby platnosti národního plánu. Národní plán bude Komisi předkládán každé tři roky s případnými aktualizacemi.
Členský stát, který vypracuje a provádí národní plány, může zprostit stávající zařízení povinnosti dodržovat mezní hodnoty emisí stanovené v čl. 5 odst.
2 a 3 a v příloze II. Národní plán za žádných okolností nemůže zprostit stávající zařízení povinnosti dodržovat ustanovení uvedená ve směrnici 96/61/ES.
2. Národní plán obsahuje seznam přijatých nebo plánovaných opatření pro dosažení cíle uvedeného v odstavci 1 včetně podrobností o navrhovaném mechanismu sledování realizace plánu.
Národní plán rovněž obsahuje závazné cíle průběžného snižování emisí, podle nichž je možné posuzovat pokrok v plnění konečného cíle.
Plán musí být v souladu s příslušnými platnými právními předpisy Společenství včetně příslušných ustanovení této směrnice a musí obsahovat:
- specifikaci činnosti nebo činností, na něž se vztahuje,
- snížení emisí, kterého má být u těchto činností dosaženo, odpovídající snížení, jehož by se dosáhlo uplatněním mezních hodnot emisí podle odstavce 1,
- počet zařízení dotčených plánem, jejich celkové emise a celkové emise z každé dotčené činnosti.
Národní plán musí rovněž obsahovat úplný popis všech nástrojů, jejichž pomocí budou plněny jeho požadavky, doklad o tom, že použití uvedených nástrojů je reálné, a podrobnosti o způsobech prokazování plnění plánu.
3. Členský stát předloží plán Komisi.
K plánu musí být přiložena doprovodná dokumentace postačující pro ověření skutečnosti, že bude dosaženo cíle podle odstavce 1, včetně dokumentace konkrétně vyžádané Komisí.
Stávající zařízení, která procházejí podstatnou změnou, zůstanou v oblasti působnosti národního plánu, pokud byla součástí tohoto plánu i před uskutečněním dané změny.
4. Členský stát pověří vnitrostátní orgán shromažďováním a vyhodnocováním údajů požadovaných podle odstavce 3 a prováděním národního plánu.
5. a) Komise sdělí výboru ustavenému podle článku 13 kritéria pro posuzování národních plánů nejpozději jeden rok po vstupu této směrnice v platnost.
b) Jestliže Komise na základě zkoumání plánu, opětovně předloženého plánu nebo zprávy o realizaci předložené členským státem podle článku 11 dojde k závěru, že cíle plánu nebudou ve stanovené lhůtě splněny, sdělí své stanovisko příslušnému členskému státu a výboru ustavenému podle článku 13 spolu s důvody, které ji k tomuto stanovisku vedly.
Komise tak učiní do šesti měsíců od obdržení plánu nebo zprávy. Členský stát pak do tří měsíců oznámí Komisi a výboru nápravná opatření, která přijme za účelem dosažení stanovených cílů.
6. Pokud Komise do šesti měsíců od oznámení nápravných opatření rozhodne, že tato opatření nepostačují ke splnění cílů plánu ve stanovené lhůtě, je příslušný členský stát povinen splnit požadavky stanovené v čl. 5 odst. 2 a 3 a v příloze II ve lhůtě stanovené v této směrnici, co se týče stávajících zařízení. Komise o svém rozhodnutí informuje výbor ustavený podle článku 13.
Článek 7 Nahrazování
1. Komise zajistí výměnu informací mezi členskými státy a dotčenými odvětvími ohledně používání organických látek a jejich potenciálních náhražek.
Komise zváží jejich:
- vhodnost,
- potenciální účinky na lidské zdraví, zejména v případě expozice na pracovišti,
- potenciální účinky na životní prostředí a
- ekonomické důsledky, zejména náklady a přínosy dostupných možností,
a to s cílem vypracovat doporučení pro používání látek a postupů, které mají nejmenší potenciální účinky na ovzduší, vodu, půdu, ekosystémy a lidské zdraví.
Na základě této výměny informací vydá Komise doporučení pro každou činnost.
2. Členské státy zajistí, aby doporučení podle odstavce 1 byla zohledněna v povolovacím řízení a při formulaci obecně závazných předpisů.
Článek 8 Monitorování
1. Členské státy zavedou povinnost provozovatelů zařízení, na něž se vztahuje tato směrnice, poskytovat příslušnému orgánu jednou ročně nebo na vyžádání údaje, na jejichž základě bude moci ověřovat dodržování této směrnice.
2. Členské státy zajistí, aby výpusti, k nimž je připojeno zařízení na snižování emisí a které na svém konci emitují v průměru více než 10 kg celkového organického uhlíku za hodinu, byly kontinuálně monitorovány z hlediska dodržování ustanovení této směrnice.
3. V ostatních případech členské státy zajistí provádění kontinuálních nebo pravidelných měření.
V případě pravidelných měření musí být při každém jednotlivém měření naměřeny nejméně tři hodnoty.
4. Měření se nevyžaduje v případě, že pro dodržování této směrnice není nutné využívat zařízení na snižování emisí na konci procesu.
5. Komise organizuje výměnu informací o realizaci plánů hospodaření s rozpouštědly v členských státech na základě údajů získaných v rámci provádění této směrnice v průběhu tří let ode dne uvedeného v článku 15.
Článek 9 Dodržování mezních hodnot emisí
1. Příslušnému orgánu musí být uspokojivým způsobem prokazováno dodržování:
- mezních hodnot emisí v odpadních plynech, hodnot fugitivních emisí a mezních hodnot celkových emisí,
- požadavků plánu snižování emisí podle přílohy II B,
- ustanovení čl. 5 odst. 3.
Pokyny pro prokazování souladu s těmito parametry jsou uvedeny v příloze III týkající se plánů hospodaření s rozpouštědly.
Za účelem chlazení nebo ředění je možné smíchat odpadní plyn s jiným plynem, pokud je tento postup technicky odůvodnitelný, avšak tento přidaný plyn nebude brán v úvahu při stanovování hmotnostní koncentrace znečišťující látky v odpadním plynu.
2. Po uskutečnění podstatné změny musí být dodržování výše uvedených parametrů znovu ověřeno.
3. V případě kontinuálního měření se mezní hodnoty emisí považují za splněné, pokud:
a) žádný dvacetičtyřhodinový průměr při běžném provozu nepřekročí mezní hodnoty emisí a
b) žádný hodinový průměr nepřekročí mezní hodnoty emisí více než 1,5krát.
4. V případě pravidelných měření se mezní hodnoty emisí považují za splněné, pokud při daném měření:
a) průměr všech naměřených hodnot nepřekročí mezní hodnoty emisí a
b) žádný hodinový průměr nepřekročí mezní hodnoty emisí více než 1,5krát.
5. Dodržování ustanovení čl. 5 odst. 7 a 8 se ověřuje na základě součtu hmotnostních koncentrací všech příslušných těkavých organických sloučenin. Ve všech ostatních případech se dodržování ověřuje na základě celkové hmotnosti emitovaného organického uhlíku, pokud není v příloze IIA uvedeno jinak.
Článek 10 Nesplnění požadavků této směrnice
1. Členské státy přijmou vhodná opatření k tomu, aby v případě zjištěného porušení požadavků této směrnice:
a) provozovatel informoval příslušný orgán a přijal opatření, která zajistí nápravu v nejkratší možné době;
b) způsobí-li nesplnění požadavků této směrnice bezprostřední ohrožení lidského zdraví a není-li zjednána náprava za podmínek uvedených v písmenu a), bylo provozování činnosti pozastaveno.
Článek 11 Informační systémy a podávání zpráv
1. Každé tři roky zasílají členské státy Komisi informace o provádění této směrnice v podobě zprávy.
Tato zpráva se vypracovává na základě dotazníku nebo osnovy, které sestaví Komise postupem podle článku 6 směrnice 91/692/EHS [14].
Tento dotazník nebo osnova se zasílá členským státům šest měsíců před začátkem období, jehož se zpráva týká.
Zpráva musí být Komisi doručena do devíti měsíců od konce tříletého období, jehož se týká.
Členské státy vypracované zprávy zveřejní současně s jejich předložením Komisi, s výhradou omezení uvedených v čl. 3 odst.
2 a 3 směrnice 90/313/EHS [15]. První zpráva se týká období prvních tří let ode dne uvedeného v článku 15.
2. Údaje předkládané podle odstavce 1 musí obsahovat zejména dostatek reprezentativních údajů prokazujících splnění požadavků článku 5 a případně požadavků článku 6.
3. Nejpozději do pěti let od předložení prvních zpráv členskými státy vypracuje Komise na základě údajů poskytnutých členskými státy zprávu o provádění této směrnice.
Komise předloží tuto zprávu a případně i návrhy opatření Evropskému parlamentu a Radě.
Článek 12 Přístup veřejnosti k informacím
1. Aniž je dotčena směrnice 90/313/EHS, členské státy přijmou nezbytná opatření k tomu, aby byly veřejnosti po vhodnou dobu zpřístupněny přinejmenším žádosti o povolení nových zařízení nebo podstatných změn zařízení, jež vyžadují povolení podle směrnice 96/61/ES, aby veřejnost měla možnost k nim vznést připomínky před tím, než příslušný orgán učiní rozhodnutí.
Aniž je dotčena směrnice Rady 96/61/ES, toto ustanovení nezakládá žádnou povinnost informace určené veřejnosti formálně upravovat.
Veřejnosti musí být také zpřístupněno rozhodnutí příslušného orgánu včetně nejméně jedné kopie povolení a všech jeho následných aktualizací.
Veřejnosti musí být dále zpřístupněny obecně závazné předpisy vztahující se na zařízení a seznam registrovaných a povolených činností.
2. Výsledky monitorování emisí požadovaného v rámci podmínek povolení nebo registrace podle článků 8 a 9, které má k dispozici příslušný orgán, musí být rovněž zpřístupněny veřejnosti.
3. Ustanovení odstavců 1 a 2 platí s výhradou omezení uvedených v čl. 3 odst. 2 a 3 směrnice 90/313/EHS, která se týkají důvodů pro odmítnutí poskytnutí informací státními orgány, a to zejména důvodů spojených s ochranou obchodního a průmyslového tajemství.
Článek 13 Výbor
Komisi je nápomocen poradní výbor složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci, případně hlasováním.
Stanovisko je uvedeno do zápisu; kromě toho má každý členský stát právo požádat, aby byl v tomto zápisu uveden jeho postoj.
Komise přihlíží co nejvíce ke stanovisku výboru.
Sdělí výboru způsob, jakým vzala toto stanovisko na vědomí.
Článek 14 Sankce
Členské státy stanoví sankce za porušení vnitrostátních předpisů přijatých podle této směrnice a přijmou všechna opatření nezbytná k zajištění jejich uplatňování.
Stanovené sankce musejí být účinné, přiměřené a musejí mít odstrašující účinek.
Členské státy oznámí tato ustanovení Komisi nejpozději ke dni uvedenému v článku 15 a neprodleně sdělí Komisi i jakékoli jejich následné změny.
Článek 15 Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. dubna 2001.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 16 Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 17 Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Komise 1999/14/ES
ze dne 16. března 1999,
kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 77/538/EHS o zadních mlhových svítilnách motorových vozidel a jejich přípojných vozidel
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [1], naposledy pozměněnou směrnicí Evropského parlamentu a Rady 98/91/ES [2], a zejména na čl. 13 odst. 2 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 77/538/EHS ze dne 28. června 1977 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zadních mlhových svítilen motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [3], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
(1) vzhledem k tomu, že směrnice 77/538/EHS je jednou ze zvláštních směrnic týkajících se postupu ES schvalování typu zavedeného směrnicí 70/156/EHS; že se proto ustanovení směrnice 70/156/EHS týkající se systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků vztahují i na směrnici 77/538/EHS;
(2) vzhledem k tomu, že podle čl. 3 odst. 4 a čl. 4 odst. 3 směrnice 70/156/EHS je zejména nutné, aby byl ke každé zvláštní směrnici připojen informační dokument a certifikát schválení typu podle přílohy VI uvedené směrnice, aby schválení typu mohlo být zpracováno výpočetní technikou; že je proto třeba certifikát schválení typu uvedený ve směrnici 77/538/EHS změnit;
(3) vzhledem k tomu, že je třeba při změně předpisů zjednodušit postupy pro zachování rovnocennosti některých zvláštních směrnic s jim odpovídajícími předpisy Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů, stanovené v čl. 9 odst.
2 směrnice 70/156/EHS; že nejprve je třeba nahradit technické požadavky směrnice 77/538/EHS odkazy na požadavky obsažené v předpisu EHK č. 38;
(4) vzhledem k tomu, že je nutné zajistit, aby byly splněny požadavky směrnice Rady 76/756/EHS [4] naposledy pozměněné směrnicí Komise 97/28/ES [5] a směrnice Rady 76/761/EHS [6] naposledy pozměněné směrnicí Komise 1999/17/ES [7];
(5) vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování technickému pokroku zřízeného směrnicí 70/156/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 77/538/EHS se mění takto:
1. V článku 1 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Každý členský stát udělí ES schválení typu konstrukční části pro každý typ zadní mlhové svítilny, který splňuje požadavky na konstrukci a zkoušení stanovené v odpovídajících přílohách."
2. V článku 2 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"Pro každý typ zadní mlhové svítilny, který schválí podle článku 1, přidělí členské státy výrobci značku ES schválení typu konstrukční části podle vzoru uvedeného v dodatku 3 přílohy I."
3. Článek 4 se nahrazuje tímto:
"Článek 4
Příslušné orgány členských států se postupem podle čl. 4 odst. 6 směrnice 70/156/EHS vzájemně informují o každém schválení typu, které udělily, odmítly udělit nebo odejmuly v souladu s touto směrnicí."
4. Článek 9 se nahrazuje tímto:
"Článek 9
Pro účely této směrnice se "vozidlem" rozumí každé motorové vozidlo určené k provozu na pozemních komunikacích, s karoserií nebo bez karoserie, které má nejméně čtyři kola a maximální konstrukční rychlost vyšší než 25 km/h, s výjimkou kolejových vozidel, zemědělských a lesnických traktorů a všech pojízdných strojů."
5. Přílohy se nahrazují přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Od 1. října 1999 nebo, pokud by byly texty uvedené v článku 3 zveřejněny až po 1. dubnu 1999, po uplynutí šesti měsíců od skutečného dne zveřejnění těchto textů nesmějí členské státy z důvodů týkajících se zadních mlhových svítilen:
- odmítnout udělení ES schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu pro typ vozidla nebo zadní mlhové svítilny ani
- zakázat registraci, prodej nebo uvedení do provozu vozidla nebo prodej nebo uvedení do provozu zadních mlhových svítilen,
pokud tyto zadní mlhové svítilny splňují požadavky směrnice 77/538/EHS ve znění této směrnice a pokud jsou na dané vozidlo namontovány v souladu s požadavky směrnice 76/756/EHS.
2. Od 1. dubna 2000 členské státy
- nesmějí již udělit ES schválení typu a
- mohou odmítnout udělit vnitrostátního schválení typu
pro typ vozidla z důvodů týkajících se zadních mlhových svítilen a jakýkoli typ zadní mlhové svítilny, pokud nejsou splněny požadavky směrnice 77/538/EHS ve znění této směrnice.
3. Od 1. dubna 2001 se pro účely čl. 7 odst. 2 směrnice 70/156/EHS použijí požadavky směrnice 77/538/EHS ve znění této směrnice, které se týkají zadních mlhových svítilen jako konstrukčních částí.
4. Aniž jsou dotčeny odstavce 2 a 3, udělují členské státy ES schválení typu pro zadní mlhové svítilny učené jako náhradní díly a povolují jejich prodej a uvádění do provozu podle předchozích znění směrnice 76/762/EHS, pokud tyto zadní mlhové svítilny
- jsou určeny k montáži na vozidla, která jsou již v provozu, a
- splňují požadavky uvedené směrnice použitelné v době, kdy byla vozidla poprvé registrována.
Článek 3
Odstavce a přílohy předpisu Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů č. 38, na něž odkazuje bod 1 přílohy II, budou zveřejněny v Úředním věstníku Evropských společenství do 1. dubna 1999.
Článek 4
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. října 1999.
Budou-li však texty uvedené v článku 3 zveřejněny po 1. dubnu 1999, splní členské státy tuto povinnost šest měsíců po skutečném dni zveřejnění těchto textů.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Použijí tyto předpisy ode dne 1. října 1999 nebo, budou-li texty uvedené v článku 3 zveřejněny po 1. dubnu 1999, šest měsíců po skutečném dni zveřejnění těchto textů.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 5
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 1999/15/ES
ze dne 16. března 1999,
kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 76/759/EHS o směrových svítilnách motorových vozidel a jejich přípojných vozidel
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [1], naposledy pozměněnou směrnicí Evropského parlamentu a Rady 98/91/ES [2], a zejména na čl. 13 odst. 2 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 76/759/EHS ze dne 27. června 1976 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se směrových svítilen motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [3], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
(1) vzhledem k tomu, že směrnice 76/759/EHS je jednou ze zvláštních směrnic týkajících se postupu ES schvalování typu zavedeného směrnicí 70/156/EHS; že se proto ustanovení směrnice 70/156/EHS týkající se systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků vozidel vztahují i na směrnici 76/759/EHS;
(2) vzhledem k tomu, že podle čl. 3 odst. 4 a čl. 4 odst. 3 směrnice 70/156/EHS je zejména nutné, aby byl ke každé zvláštní směrnici připojen informační dokument a certifikát schválení typu podle přílohy VI uvedené směrnice, aby schválení typu mohlo být zpracováno výpočetní technikou; že je proto třeba certifikát schválení typu uvedený ve směrnici 76/759/EHS změnit;
(3) vzhledem k tomu, že je třeba při změně předpisů zjednodušit postupy pro zachování rovnocennosti některých zvláštních směrnic s jim odpovídajícími předpisy Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů, stanovené v čl. 9 odst.
2 směrnice 70/156/EHS; že nejprve je třeba nahradit technické požadavky směrnice 76/759/EHS odkazy na požadavky obsažené v předpisu EHK č. 6;
(4) vzhledem k tomu, že je nutné zajistit, aby byly splněny požadavky směrnice Rady 76/756/EHS [4] naposledy pozměněné směrnicí Komise 97/28/ES [5] a směrnice Rady 76/761/EHS [6] naposledy pozměněné směrnicí Komise 1999/17/ES [7];
(5) vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování technickému pokroku, zřízeného směrnicí 70/156/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 76/759/EHS se mění takto:
1. V článku 1 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Každý členský stát udělí ES schválení typu konstrukční části pro každý typ směrové svítilny, který splňuje požadavky na konstrukci a zkoušení stanovené v odpovídajících přílohách."
2. V článku 2 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"Pro každý typ směrové svítilny, který schválí podle článku 1, přidělí členské státy výrobci značku ES schválení typu konstrukční části podle vzoru uvedeného v dodatku 3 přílohy I."
3. Článek 4 se nahrazuje tímto:
"Článek 4
Příslušné orgány členských států se postupem podle čl. 4 odst. 6 směrnice 70/156/EHS vzájemně informují o každém schválení typu, které udělily, odmítly udělit nebo odejmuly v souladu s touto směrnicí."
4. Článek 9 se nahrazuje tímto:
"Článek 9
Pro účely této směrnice se, "vozidlem" rozumí každé motorové vozidlo určené k provozu na pozemních komunikacích, s karoserií nebo bez karoserie, které má nejméně čtyři kola a maximální konstrukční rychlost vyšší než 25 km/h, s výjimkou kolejových vozidel, zemědělských a lesnických traktorů a všech pojízdných strojů."
5. Přílohy se nahrazují přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Od 1. října 1999, nebo pokud by byly texty uvedené v článku 3 zveřejněny až po 1. dubnu 1999, po uplynutí šesti měsíců od skutečného dne zveřejnění těchto textů nesmějí členské státy z důvodů týkajících se směrových svítilen
- odmítnout udělit ES schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu pro typ vozidla nebo směrové svítilny, ani
- zakázat registraci, prodej nebo uvedení do provozu vozidla nebo prodej nebo uvedení do provozu směrových svítilen,
pokud tyto směrové svítilny splňují požadavky směrnice 76/759/EHS ve znění této směrnice a pokud jsou na dané vozidlo namontovány v souladu s požadavky směrnice 76/756/EHS.
2. Od 1. dubna 2000 členské státy
- nesmějí již udělit ES schválení typu a
- mohou odmítnout udělit vnitrostátní schválení typu
pro typ vozidla z důvodů týkajících se směrových svítilen a pro typ směrové svítilny, pokud nejsou splněny požadavky směrnice 76/759/EHS ve znění této směrnice.
3. Od 1. dubna 2001 se pro účely čl. 7 odst. 2 směrnice 70/156/EHS použijí požadavky směrnice 76/759/EHS ve znění této směrnice, které se týkají směrových svítilen jako konstrukčních částí.
4. Aniž jsou dotčeny odstavce 2 a 3, udělují členské státy nadále ES schválení typu pro směrové svítilny určené jako náhradní díly a povolují jejich prodej a uvádění do provozu podle předchozích znění směrnice 76/759/EHS, pokud tyto směrové svítilny
- jsou určeny k montáži na vozidla, která jsou již v provozu, a
- splňují požadavky uvedené směrnice použitelné v době, kdy byla vozidla poprvé registrována.
Článek 3
Odstavce a přílohy předpisu Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů č. 6, na něž odkazuje bod 1 přílohy II, budou zveřejněny v Úředním věstníku Evropských společenství do 1. dubna 1999.
Článek 4
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. října 1999.
Budou-li však texty uvedené v článku 3 zveřejněny po 1. dubnu 1999, splní členské státy tuto povinnost šestměsíců po skutečném dni zveřejnění těchto textů.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Použijí tyto předpisy ode dne 1. října 1999, nebo budou-li texty uvedené v článku 3 zveřejněny po 1. dubnu 1999, od uplynutí šesti měsíců po skutečném dni zveřejnění těchto textů.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 5
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 1999/16/ES
ze dne 16. března 1999,
kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 77/540/EHS týkající se parkovacích svítilen motorových vozidel
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
S ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [1], naposledy pozměněnou směrnicí Evropského parlamentu a Rady 98/91/ES [2], a zejména na čl. 13 odst. 2 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 77/540/EHS ze dne 28. června 1977 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se parkovacích svítilen motorových vozidel [3], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
(1) vzhledem k tomu, že směrnice 77/540/EHS je jednou ze zvláštních směrnic týkajících se postupu ES schvalování typu zavedeného směrnicí 70/156/EHS; že se proto ustanovení směrnice 70/156/EHS týkající se systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků vztahují i na směrnici 77/540/EHS;
(2) vzhledem k tomu, že podle čl. 3 odst. 4 a čl. 4 odst. 3 směrnice 70/156/EHS je zejména nutné, aby byl ke každé zvláštní směrnici připojen informační dokument a certifikát schválení typu podle přílohy VI uvedené směrnice, aby schválení typu mohlo být zpracováno výpočetní technikou; že je proto třeba certifikát schválení typu uvedený ve směrnici 77/540/EHS změnit;
(3) vzhledem k tomu, že je třeba při změně předpisů zjednodušit postupy pro zachování rovnocennosti některých zvláštních směrnic s jim odpovídajícími předpisy Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů, stanovené v čl. 9 odst.
2 směrnice 70/156/EHS; že nejprve je třeba nahradit technické požadavky směrnice 77/540/EHS odkazy na požadavky obsažené v předpisu EHK č. 77;
(4) vzhledem k tomu, že je nutné zajistit, aby byly splněny požadavky směrnice Rady 76/756/EHS [4] naposledy pozměněné směrnicí Komise 97/28/ES [5] a směrnice Rady 76/761/EHS [6] naposledy pozměněné směrnicí Komise 1999/17/ES [7];
(5) vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování technickému pokroku, zřízeného směrnicí 70/156/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 77/540/EHS se mění takto:
1. V článku 1 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Každý členský stát udělí ES schválení typu konstrukční části pro každý typ parkovací svítilny, který splňuje požadavky na konstrukci a zkoušení stanovené v odpovídajících přílohách."
2. V článku 2 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"Pro každý typ parkovací svítilny, který schválí podle článku 1, přidělí členské státy výrobci značku ES schválení typu konstrukční části podle vzoru uvedeného v dodatku 3 přílohy I."
3. Článek 4 se nahrazuje tímto:
"Článek 4
Příslušné orgány členských států se postupem podle čl. 4 odst. 6 směrnice 70/156/EHS vzájemně informují o každém schválení typu, které udělily, odmítly udělit nebo odejmuly v souladu s touto směrnicí."
4. Článek 9 se nahrazuje tímto:
"Článek 9
Pro účely této směrnice se "vozidlem" rozumí každé motorové vozidlo určené k provozu na pozemních komunikacích, s karoserií nebo bez karoserie, které má nejméně čtyři kola a maximální konstrukční rychlost vyšší než 25 km/h, s výjimkou kolejových vozidel, zemědělských a lesnických traktorů a všech pojízdných strojů."
5. Přílohy se nahrazují přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Od 1. října 1999, nebo pokud by byly texty uvedené v článku 3 zveřejněny až po 1. dubnu 1999, po uplynutí šesti měsíců od skutečného dne zveřejnění těchto textů nesmějí členské státy z důvodů týkajících se parkovacích svítilen:
- odmítnout udělit ES schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu pro typ vozidla nebo parkovací svítilny, ani
- zakázat registraci, prodej nebo uvedení do provozu vozidel nebo prodej nebo uvedení do provozu parkovacích svítilen,
pokud tyto parkovací svítilny splňují požadavky směrnice 77/540/EHS ve znění této směrnice a pokud jsou na dané vozidlo namontovány v souladu s požadavky směrnice 76/756/EHS.
2. Od 1. dubna 2000 členské státy
- nesmějí již udělit ES schválení typu a
- mohou odmítnout udělit vnitrostátní schválení typu
pro typ vozidla z důvodů týkajících se parkovacích svítilen a pro typ parkovací svítilny, pokud nejsou splněny požadavky směrnice 77/540/EHS ve znění této směrnice.
3. Od 1. dubna 2001 se pro účely čl. 7 odst. 2 směrnice 70/156/EHS použijí požadavky směrnice 77/540/EHS ve znění této směrnice, které se týkají parkovacích svítilen jako konstrukčních částí.
4. Aniž jsou dotčeny odstavce 2 a 3, udělují členské státy ES schválení typu pro parkovací svítilny učené jako náhradní díly a povolují jejich prodej a uvádění do provozu podle předchozích znění směrnice 77/540/EHS, pokud tyto parkovací svítilny
- jsou určeny k montáži na vozidla, která jsou již v provozu, a
- splňují požadavky uvedené směrnice použitelné v době, kdy byla vozidla poprvé registrována.
Článek 3
Odstavce a přílohy předpisu Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů č. 77, na něž odkazuje bod 1 přílohy II, budou zveřejněny v Úředním věstníku Evropských společenství do 1. dubna 1999.
Článek 4
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. října 1999.
Budou-li však texty uvedené v článku 3 zveřejněny po 1. dubnu 1999, splní členské státy tuto povinnost šestměsíců po skutečném dni zveřejnění těchto textů.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Použijí tyto předpisy ode dne 1. října 1999 nebo, budou-li texty uvedené v článku 3 zveřejněny po 1. dubnu 1999, od uplynutí šesti měsíců po skutečném dni zveřejnění těchto textů.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 5
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 1999/17/ES
ze dne 18. března 1999,
kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 76/761/EHS o světlometech motorových vozidel, které slouží jako dálkové nebo potkávací světlomety, a žárovkách pro tyto světlomety
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
S ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [1], naposledy pozměněnou směrnicí Evropského parlamentu a Rady 98/91/ES [2], a zejména na čl. 13 odst. 2 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 76/761/EHS ze dne 27. července 1976 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se světlometů motorových vozidel, které slouží jako dálkové nebo potkávací světlomety, a žárovek pro tyto světlomety [3], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
(1) vzhledem k tomu, že směrnice 76/761/EHS je jednou ze zvláštních směrnic týkajících se postupu ES schvalování typu zavedeného směrnicí 70/156/EHS; že se proto ustanovení směrnice 70/156/EHS týkající se systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků vztahují i na směrnici 76/761/EHS;
(2) vzhledem k tomu, že podle čl. 3 odst. 4 a čl. 4 odst. 3 směrnice 70/156/EHS je zejména nutné, aby byl ke každé zvláštní směrnici připojen informační dokument a certifikát schválení typu podle přílohy VI uvedené směrnice, aby schválení typu mohlo být zpracováno výpočetní technikou; že je proto třeba certifikát schválení typu uvedený ve směrnici 76/761/EHS změnit;
(3) vzhledem k tomu, že je třeba při změně předpisů zjednodušit postupy pro zachování rovnocennosti některých zvláštních směrnic s jim odpovídajícími předpisy Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů, stanovené v čl. 9 odst.
2 směrnice 70/156/EHS; že nejprve je třeba nahradit technické požadavky směrnice 76/761/EHS odkazy na požadavky obsažené v předpisech EHK č.
1, 5, 8, 20, 31, 37, 98 a 99;
(4) vzhledem k tomu, že je nutné zajistit, aby byly splněny požadavky směrnice Rady 76/756/EHS [4], naposledy pozměněné směrnicí Komise 97/28/ES [5];
(5) vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování technickému pokroku, zřízeného směrnicí 70/156/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 77/761/EHS se mění takto:
1. Název se nahrazuje tímto:
"o sbližování právních předpisů členských států týkajících se světlometů motorových vozidel, které slouží jako dálkové nebo potkávací světlomety, a zdrojů světla (žárovek a jiných zdrojů) užitých ve schválených světlometech nebo svítilnách motorových vozidel a jejich přípojných vozidel".
2. V článku 1 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Každý členský stát udělí ES schválení typu konstrukční části pro každý typ světlometu, který slouží jako dálkový nebo potkávací světlomet, a pro každý typ zdroje světla (žárovky a jiného zdroje) užitý ve schválených světlometech nebo svítilnách, který splňuje požadavky na konstrukci a zkoušení stanovené v odpovídajících přílohách."
3. Články 2, 3 a 4 se nahrazují tímto:
"Článek 2
Pro každý typ světlometu, který slouží jako dálkový nebo potkávací světlomet, a pro každý typ zdroje světla (žárovky a jiného zdroje) užitý ve schválených světlometech nebo svítilnách, který schválí podle článku 1, přidělí členské státy výrobci značku ES schválení typu konstrukční části podle vzoru uvedeného v dodatku 5 přílohy I.
Členské státy přijmou veškerá vhodná opatření, aby zabránily užívání značek, které by mohly vést k záměně světlometů, které slouží jako dálkové nebo potkávací světlomety, nebo zdrojů světla (žárovek a jiných zdrojů) užitých ve schválených světlometech nebo svítilnách, jejichž typ byl schvál podle článku 1, s jinými zařízeními.
Článek 3
1. Členské státy nesmějí zakázat uvedení na trh světlometů, které slouží jako dálkové nebo potkávací světlomety, nebo zdrojů světla (žárovek a jiných zdrojů) užitých ve schválených světlometech nebo svítilnách z důvodů jejich konstrukce nebo funkčního principu, jestliže jsou opatřeny značkou ES schválení typu konstrukční části.
2. Členský stát však může zakázat uvedení na trh světlometů, které slouží jako dálkové nebo potkávací světlomety, nebo zdrojů světla (žárovek a jiných zdrojů) užitých ve schválených světlometech nebo svítilnách opatřených značkou ES schválení typu konstrukční části, jestliže soustavně nevykazují shodu se schváleným typem.
O přijatých opatřeních dotyčný členský stát neprodleně uvědomí ostatní členské státy a Komisi a uvede důvody svého rozhodnutí.
Článek 4
Příslušné orgány členských států se postupem podle čl. 4 odst. 6 směrnice 70/156/EHS vzájemně informují o každém schválení typu, které udělily, odmítly udělit nebo odejmuly v souladu s touto směrnicí."
4. V čl. 5 odst. 1 se první věta nahrazuje tímto:
"1. Pokud členský stát, který udělil ES schválení typu konstrukční části zjistí, že se více světlometů, které slouží jako dálkové nebo potkávací světlomety, nebo zdrojů světla (žárovek a jiných zdrojů) užitých ve schválených světlometech nebo svítilnách opatřených touž značkou ES schválení typu konstrukční části neshoduje s typem, který byl schválen, přijme nezbytná opatření, aby byla znovu zajištěna shodnost vyráběných zařízení se schváleným typem."
5. V článku 6 se první věta nahrazuje tímto:
"Veškerá rozhodnutí o odmítnutí nebo odejmutí schválení typu konstrukční části pro typ světlometu, který slouží jako dálkový nebo potkávací světlomet, nebo zdroje světla (žárovky a jiného zdroje) užitého ve schválených světlometech nebo svítilnách nebo o zákazu jeho uvedení na trh nebo jeho užívání, učiněná na základě předpisů přijatých k provedení této směrnice, musí být podrobně odůvodněna."
6. Články 7, 8 a 9 se nahrazují tímto:
"Článek 7
Členské státy nesmějí odmítnout udělit ES schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu pro určitý typ vozidla z důvodů týkajících se světlometů, které slouží jako dálkové nebo potkávací světlomety, nebo zdrojů světla (žárovek a jiných zdrojů) užitých ve schválených světlometech nebo svítilnách, jestliže jsou tyto světlomety a zdroje opatřeny značkou ES schválení typu konstrukční části a jestliže jsou namontovány v souladu s požadavky stanovenými ve směrnici 76/756/EHS.
Článek 8
Členské státy nesmějí odmítnout nebo zakázat prodej, registraci, uvedení do provozu nebo užívání vozidla z důvodů týkajících se světlometů, které slouží jako dálkové nebo potkávací světlomety, nebo zdrojů světla (žárovek a jiných zdrojů) užitých ve schválených světlometech nebo svítilnách, jestliže jsou tyto světlomety a zdroje opatřeny značkou ES schválení typu konstrukční části a jestliže jsou namontovány v souladu s požadavky stanovenými ve směrnici 76/756/EHS.
Článek 9
Pro účely této směrnice se "vozidlem" rozumí každé motorové vozidlo určené k provozu na pozemních komunikacích, s karoserií nebo bez karoserie, které má nejméně čtyři kola a maximální konstrukční rychlost vyšší než 25 km/h, s výjimkou kolejových vozidel, zemědělských a lesnických traktorů a všech pojízdných strojů."
7. Přílohy se nahrazují přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Od 1. října 1999, nebo pokud by byly texty uvedené v článku 3 zveřejněny až po 1. dubnu 1999, po uplynutí šesti měsíců od skutečného dne zveřejnění těchto textů nesmějí členské státy z důvodů týkajících se světlometů, které slouží jako dálkové nebo potkávací světlomety, a zdrojů světla (žárovek a jiných zdrojů) užitých ve schválených světlometech nebo svítilnách (dále jen "světlomety" a "zdroje světla")
- odmítnout udělit ES schválení typu nebo vnitrostátní schválení pro typ vozidla nebo světlometu nebo zdroje světla, ani
- zakázat registraci, prodej nebo uvedení do provozu vozidla nebo světlometů nebo zdrojů světla,
pokud tyto světlomety a zdroje světla splňují požadavky směrnice 76/761/EHS ve znění této směrnice a pokud jsou na dané vozidlo namontovány v souladu s požadavky směrnice 76/756/EHS.
2. Od 1. dubna 2000 členské státy:
- nesmějí již udělit ES schválení typu a
- mohou odmítnout udělit vnitrostátní schválení typu
pro typ vozidla z důvodů týkajících se světlometů a zdrojů světla nebo pro typ světlometu nebo zdroje světla, pokud nejsou splněny požadavky směrnice 76/761/EHS ve znění této směrnice.
3. Od 1. dubna 2001 se pro účely čl. 7 odst. 2 směrnice 70/156/EHS použijí požadavky směrnice 76/761/EHS ve znění této směrnice, které se týkají světlometů a zdrojů světla jako konstrukčních částí.
4. Aniž jsou dotčeny odstavce 2 a 3, udělují členské státy ES schválení typu pro světlomety a zdroje světla určené jako náhradní díly a povolují jejich prodej a uvádění do provozu podle předchozích znění směrnice 76/761/EHS, pokud tyto světlomety a zdroje světla:
- jsou určeny k montáži na vozidla, která jsou již v provozu, a
- splňují požadavky uvedené směrnice použitelné v době, kdy byla vozidla poprvé registrována.
Článek 3
Odstavce a přílohy předpisů Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů č.
1, 5, 8, 20, 31, 37, 98 a 99, na něž odkazuje bod 2.1 příloh II, III, IV, V, VI, VII, VIII a IX, budou zveřejněny v Úředním věstníku Evropských společenství do 1. dubna 1999.
Článek 4
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. října 1999.
Budou-li však texty uvedené v článku 3 zveřejněny po 1. dubnu 1999, splní členské státy tuto povinnost šest měsíců po skutečném dni zveřejnění těchto textů.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Použijí tyto předpisy ode dne 1. října 1999, nebo budou-li texty uvedené v článku 3 zveřejněny po 1. dubnu 1999, od uplynutí šesti měsíců po skutečném dni zveřejnění těchto textů.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 5
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 1999/18/ES
ze dne 18. března 1999,
kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 76/762/EHS o předních mlhových světlometech motorových vozidel a žárovek pro tyto světlomety
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 týkající se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [1], naposledy pozměněnou směrnicí Evropského parlamentu a Rady 98/91/ES [2], a zejména na čl. 13 odst. 2 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 76/762/EHS ze dne 27. června 1976 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se předních mlhových světlometů motorových vozidel a žárovek pro tyto světlomety [3], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
(1) vzhledem k tomu, že směrnice 76/762/EHS je jednou ze zvláštních směrnic týkajících se postupu ES schvalování typu zavedeného směrnicí 70/156/EHS; že se proto ustanovení směrnice 70/156/EHS týkající se systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků vztahují i na směrnici 76/762/EHS;
(2) vzhledem k tomu, že podle čl. 3 odst. 4 a čl. 4 odst. 3 směrnice 70/156/EHS je zejména nutné, aby byl ke každé zvláštní směrnici připojen informační dokument a certifikát schválení typu podle přílohy VI uvedené směrnice, aby schválení typu mohlo být zpracováno výpočetní technikou; že je proto třeba certifikát schválení typu uvedený ve směrnici 76/762/EHS změnit;
(3) vzhledem k tomu, že je třeba při změně předpisů zjednodušit postupy pro zachování rovnocennosti některých zvláštních směrnic s jim odpovídajícími předpisy Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů, stanovené v čl. 9 odst.
2 směrnice 70/156/EHS; že nejprve je třeba nahradit technické požadavky směrnice 76/762/EHS odkazy na požadavky obsažené v předpisu EHK č. 19;
(4) vzhledem k tomu, že je nutné zajistit, aby byly splněny požadavky směrnice Rady 76/756/EHS [4] naposledy pozměněné směrnicí Komise 97/28/ES [5] a směrnice Rady 76/761/EHS [6] naposledy pozměněné směrnicí Komise 1999/17/ES [7];
(5) vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování technickému pokroku, zřízeného směrnicí 70/156/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 76/762/EHS se mění takto:
1. Název se nahrazuje tímto:
"o sbližování právních předpisů členských států týkajících se předních mlhových světlometů motorových vozidel".
2. V článku 1 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Každý členský stát udělí ES schválení typu konstrukční části pro každý typ předního mlhového světlometu, který splňuje požadavky na konstrukci a zkoušení stanovené v odpovídajících přílohách."
3. V článku 2 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"Pro každý typ předního mlhového světlometu, který schválí podle článku 1, přidělí členské státy výrobci značku ES schválení typu konstrukční části podle vzoru uvedeného v dodatku 3 přílohy I."
4. Článek 4 se nahrazuje tímto:
"Článek 4
Příslušné orgány členských států se postupem podle čl. 4 odst. 6 směrnice 70/156/EHS vzájemně informují o každém schválení typu, které udělily, odmítly udělit nebo odejmuly v souladu s touto směrnicí."
5. Článek 9 se nahrazuje tímto:
"Článek 9
Pro účely této směrnice se "vozidlem" rozumí každé motorové vozidlo určené k provozu na pozemních komunikacích, s karoserií nebo bez karoserie, které má nejméně čtyři kola a maximální konstrukční rychlost vyšší než 25 km/h, s výjimkou kolejových vozidel, zemědělských a lesnických traktorů a všech pojízdných strojů."
6. Přílohy se nahrazují přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Od 1. října 1999 nebo, pokud by byly texty uvedené v článku 3 zveřejněny až po 1. dubnu 1999, po uplynutí šesti měsíců od skutečného dne zveřejnění těchto textů nesmějí členské státy z důvodů týkajících se předních mlhových světlometů
- odmítnout udělit ES schválení typu nebo vnitrostátní schválení pro typ vozidla nebo předního mlhového světlometu, ani
- zakázat registraci, prodej nebo uvedení do provozu vozidla nebo prodej nebo uvedení do provozu předních mlhových světlometů,
pokud tyto přední mlhové světlomety splňují požadavky směrnice 76/762/EHS ve znění této směrnice a pokud jsou na dané vozidlo namontovány v souladu s požadavky směrnice 76/756/EHS.
2. Od 1. dubna 2000 členské státy
- nesmějí již udělit ES schválení typu a
- mohou odmítnout udělit vnitrostátní schválení typu
pro typ vozidla z důvodů týkajících se předních mlhových světlometů a pro typ mlhového světlometu, pokud nejsou splněny požadavky směrnice 76/762/EHS ve znění této směrnice.
3. Od 1. dubna 2001 se pro účely čl. 7 odst. 2 směrnice 70/156/EHS použijí požadavky směrnice 76/762/EHS ve znění této směrnice, které se týkají předních mlhových světlometů jako konstrukčních částí.
4. Aniž jsou dotčeny odstavce 2 a 3, udělují členské státy ES schválení typu pro přední mlhové světlomety učené jako náhradní díly a povolují jejich prodej a uvádění do provozu podle předchozích znění směrnice 76/762/EHS, pokud tyto přední mlhové světlomety
- jsou určeny k montáži na vozidla, která jsou již v provozu, a
- splňují požadavky uvedené směrnice použitelné v době, kdy byla vozidla poprvé registrována.
Článek 3
Odstavce a přílohy předpisu Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů č. 19, na něž odkazuje bod 1 přílohy II, budou zveřejněny v Úředním věstníku Evropských společenství do 1. dubna 1999.
Článek 4
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. října 1999.
Budou-li však texty uvedené v článku 3 zveřejněny po 1. dubnu 1999, splní členské státy tuto povinnost šest měsíců po skutečném dni zveřejnění těchto textů.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Použijí tyto předpisy ode dne 1. října 1999, nebo budou-li texty uvedené v článku 3 zveřejněny po 1. dubnu 1999, od uplynutí šesti měsíců po skutečném dni zveřejnění těchto textů.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 5
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
kterou se mění směrnice 97/70/ES, kterou se stanoví harmonizovaný bezpečnostní režim pro rybářská plavidla o délce nejméně 24 metrů (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 97/70/ES ze dne 11. prosince 1997, kterou se stanoví harmonizovaný bezpečnostní režim pro rybářská plavidla o délce nejméně 24 metrů [1], a zejména článek 8 uvedené směrnice,
(1) vzhledem k tomu, že Komise přezkoumala ustanovení kapitoly IX přílohy II uvedené směrnice s ohledem na jejich používání pro nová rybářská plavidla o délce 24 až 45 metrů, čímž řádně zohlednila omezený rozměr plavidel a počet osob na lodi;
(2) vzhledem k tomu, že přezkum prokázal, že s ohledem na radiokomunikace lze pro tato plavidla zaručit stejnou úroveň bezpečnosti, pokud tato plavidla působí výhradně v mořské oblasti A1, je-li požadováno, aby byla vybavena dalším radiem VHF používajícím digitální výběrové volání (DSC) místo nouzové radiobóje pro udávání polohy (EPIRB);
(3) vzhledem k tomu, že s ohledem na tento přezkum má být příloha II uvedené směrnice změněna;
(4) vzhledem k tomu, že tato změna je v souladu s řídícími zásadami pro účast lodí, na které se nevztahuje úmluva SOLAS a účastnících se globálního námořního tísňového a bezpečnostního systému (GMDSS), jak je zaveden oběžníkem 803 ze dne 9. června 1997 Výboru pro námořní bezpečnost Mezinárodní námořní organizace;
(5) vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 12 směrnice Rady 93/75/EHS [2] naposledy pozměněné směrnicí Komise 98/74/ES [3],
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
V příloze II směrnice 97/70/ES se připojuje pod záhlaví "KAPITOLA IX: RADIOKOMUNIKACE" nové pravidlo, které zní:
"Pravidlo 7: Radiové zařízení - mořská oblast A1
Vkládá se nový odstavec 4, který zní:
"Odchylně od pravidla 4 písmene a) může nová rybářská plavidla o délce nejméně 24 metrů, ale nejvíce 45 metrů, zabývající se výhradně plavbami v mořské oblasti A1, správa osvobodit od požadavků pravidel 6 odst. 1 písm. f) a 7 odst. 3, pokud jsou vybavena radiovým zařízením VHF, jak je předepsáno pravidlem 6 odst. 1 písm. a), a navíc radiovým zařízením VHF užívajícím digitální selektivní volání pro předávání tísňových signálů z lodi na břeh, jak je předepsáno pravidlem 7 odst. 1 písm. a).""
Článek 2
1. Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. května 2000.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musejí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 22. března 1999, kterou se mění směrnice 70/524/EHS o doplňkových látkách v krmivech, 82/471/EHS o určitých produktech používaných k výživě zvířat, 95/53/ES, kterou se stanoví zásady organizace úředních kontrol v oblasti výživy zvířat a 95/69/ES, kterou se stanoví podmínky a postupy pro schvalování a registraci některých provozoven a dodavatelů působících v krmivářském odvětví
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že články 13 až 16 směrnice 70/524/EHS [4], ve znění směrnice 96/51/ES [5], stanoví určitá opatření týkající se distribuce doplňkových látek a premixů, jejich zapracování do krmiv a označování doplňkových látek, premixů a krmných směsí;
vzhledem k tomu, že směrnice 82/471/EHS [6] stanoví v článku 3 a v příloze určitá opatření týkající se distribuce a označování těchto produktů;
vzhledem k tomu, že datum 1. dubna 1998, do kterého mají členské státy provést změny směrnic 70/524/EHS a 82/471/EHS, zavedené směrnicí 96/51/ES a směrnicí 95/69/ES [7], je neslučitelné s daty, která stanoví směrnice 95/69/ES pro dokončení schvalovacího (1. duben 2001) a registračního řízení (1. září 1998) u některých provozoven a dodavatelů působících v krmivářském odvětví; že použitím dotyčných ustanovení nejsou dotčeny lhůty stanovené ve směrnici 95/69/ES; že směrnice 70/524/EHS a 82/471//EHS musejí být nicméně z důvodů právní jednotnosti změněny;
vzhledem k tomu, že směrnice Rady 95/53/ES ze dne 25. října 1995, kterou se stanoví zásady organizace úředních kontrol v oblasti výživy zvířat [8], se musí vztahovat na všechny produkty a látky užívané v krmivech ve Společenství;
vzhledem k tomu, že k dosažení tohoto cíle musí být směrnice 96/25/ES zahrnuta do seznamu právních předpisů, na které se vztahuje směrnice 95/53/ES; že kromě toho musí být zrušen odkaz na směrnici Rady 77/101/EHS ze dne 23. listopadu 1976 o uvádění krmných surovin na trh [9], protože uvedená směrnice byla zrušena směrnicí 96/25/ES;
vzhledem k tomu, že podle směrnice 95/69/ES musejí členské státy každý rok zaslat ostatním členským státům seznam schválených provozoven; že řízení ohledně schválení provozoven musejí být ukončena do 1. dubna 2001; že je mezitím nezbytné s ohledem na úřední kontroly v oblasti výživy zvířat, a zejména pokud jde o obchodování v rámci Společenství, aby v těchto sděleních byly uvedeny rovněž provozovny, které, ačkoliv doposud nebyly schváleny, mohou i nadále, v souladu s podmínkami stanovenými touto směrnicí, vykonávat svoji činnost;
vzhledem k tomu, že by proto měly být změněny směrnice 70/524/ES, 82/471/EHS, 95/53/ES a 95/69/ES,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 70/524/EHS se mění takto:
1. V článku 13 se vkládá odstavec 6:
"6.6. Použitím odstavců 1 až 3 není dotčen čl. 4 odst. 2 a čl. 9 odst. 2 směrnice 95/69/ES."
2. Vkládá se článek 16a:
"Článek 16a
Články 14 až 16 týkající se schvalovacích a registračních čísel uvedených ve směrnici 95/69/E se použijí ode dne 1. dubna 2001."
Článek 2
Směrnice 82/471/EHS se mění takto:
1. V článku 3 se vkládá odstavec 4:
"4.4. Použitím odstavce 3 není dotčen čl. 4 odst. 2 směrnice 95/69/ES."
2. V příloze u produktů uvedených v kapitole I bodě 1 a) směrnice 95/69/ES ve sloupci 7 ( "zvláštní ustanovení" ) se poslední odrážka u údajů, které mají být uvedeny na obalu produktu, nádobě nebo etiketě na nich připevněné, nahrazuje tímto:
"— od 1. dubna 2001: schvalovací číslo."
Článek 3
Ve směrnici 95/53/ES se v čl. 2 odst. 1 písm. a) třetí odrážka nahrazuje tímto:
"— směrnici Rady 96/25/ES ze dne 29. dubna 1996 o oběhu krmných surovin, kterou se mění směrnice 70/524/EHS, 74/63/EHS, 82/471/EHS a 93/74/EHS a zrušuje směrnice 77/101/EHS."
Článek 4
Ve směrnici 95/69/EHS v čl. 6 odst. 2 se druhá a třetí věta nahrazují tímto:
"Každý rok do 31. prosince členské státy zašlou ostatním členským státům seznam schválených provozoven uvedených v čl. 2 odst. 2 písm. a) a b) a dodavatelů podle čl. 3 odst. 1 a seznam provozoven a dodavatelů uvedených v čl. 4 odst. 2, o jejichž žádostech o schválení členské státy dosud nerozhodly.
Členské státy zašlou na požádání ostatním členským státům úplný nebo částečný seznam provozoven uvedených v čl. 2 odst. 2 písm. c) až f) a úplný nebo částečný seznam provozoven uvedených v čl. 4 odst. 2, o jejichž žádostech o schválení členské státy dosud nerozhodly."
Článek 5
1. Členské státy nejpozději do 30. září 1999 přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Budou tyto předpisy používat od 1. října 1999.
2. Opatření podle odstavce 1 přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
3. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 6
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Směrnice Komise 1999/21/ES
ze dne 25. března 1999
o dietních potravinách pro zvláštní léčebné účely
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/398/EHS ze dne 3. května 1989 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se potravin určených pro zvláštní výživu [1], ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/84/ES [2], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedené směrnice,
po konzultaci s Vědeckým výborem pro potraviny,
(1) vzhledem k tomu, že dietní potraviny pro zvláštní léčebné účely musí odpovídat zvláštním požadavkům na výživu osob, které trpí určitou chorobou, poruchou nebo zdravotním stavem nebo jsou v důsledku toho podvyživené; že proto musí být používány pod lékařským dohledem, který může být zajišťován za pomoci jiných příslušných zdravotnických odborníků;
(2) vzhledem k tomu, že těchto potravin je mnoho a jejich složení se může zásadně lišit v závislosti na konkrétní chorobě, poruše nebo zdravotním stavu pacientů, pro něž jsou určeny, v závislosti na věku pacientů a na místech, kde se jim dostává zdravotní péče, v závislosti na tom, zda jsou potraviny určeny pro použití jako jediný zdroj výživy či nikoli, a případně na jiných faktorech;
(3) vzhledem k tomu, že z důvodu různorodosti těchto potravin a rychle se rozvíjejících vědeckých znalostí, na nichž jsou založeny, není vhodné stanovit podrobná pravidla pro jejich složení;
(4) vzhledem k tomu, že některá základní pravidla týkající se obsahu vitaminových a minerálních látek však mohou být stanovena pro výrobky považované za nutričně kompletní, které pokrývají zvláštní nutriční požadavky spotřebitele, jemuž jsou určeny; že tato pravidla mohou být pro nutričně nekompletní potraviny podle potřeby stanovena pouze pro nejvyšší přípustná množství těchto látek;
(5) vzhledem k tomu, že tato směrnice odráží současné znalosti o těchto výrobcích; že o jakékoliv změně umožňující inovace založené na vědeckém a technickém pokroku bude rozhodnuto postupem stanoveným v článku 13 směrnice 89/398/EHS;
(6) vzhledem k tomu, že podle čl. 4 odst. 2 směrnice 89/398/EHS má předpisy týkající se látek pro zvláštní výživové účely používaných při výrobě potravin pro zvláštní léčebné účely stanovit zvláštní směrnice Komise;
(7) vzhledem k tomu, že podle článku 7 směrnice 89/398/EHS se na výrobky, na které se vztahuje výše uvedená směrnice, vztahují obecná pravidla stanovená ve směrnici Rady 79/112/EHS ze dne 18. prosince 1978 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin určených k prodeji konečnému spotřebiteli, jejich obchodní úpravy a související reklamy [3], naposledy pozměněné směrnicí Komise 1999/10/ES [4]; že tato směrnice podle potřeby přijímá a rozšiřuje dodatky k těmto obecným pravidlům a odchylky od nich;
(8) vzhledem k tomu, že zejména s ohledem na povahu a určení dietních potravin pro zvláštní léčebné účely je nezbytné poskytnout informace o energetické hodnotě a hlavních živinách obsažených v těchto potravinách;
(9) vzhledem k tomu, že při zvláštní povaze dietních potravin pro zvláštní léčebné účely by kromě již dostupných prostředků měly být orgánům dozoru k dispozici dodatečné prostředky usnadňující účinný dozor nad těmito výrobky;
(10) vzhledem k tomu, že podle zásady proporcionality je pro dosažení cíle sbližování právních předpisů členských států týkajících se potravin určených pro zvláštní výživu nezbytné a vhodné stanovit pravidla pro potraviny pro zvláštní léčebné účely; že tato směrnice nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné pro dosažení sledovaných cílů v souladu s čl. 3b třetím pododstavcem Smlouvy;
(11) vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potraviny,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Tato směrnice je zvláštní směrnicí ve smyslu článku 4 odst. 1 směrnice 89/398/EHS a stanoví požadavky na složení a označování dietních potravin pro zvláštní léčebné účely vymezených v odstavci 2, které jsou jako takové nabízeny.
2. Pro účely této směrnice se rozumí:
a) "kojenci" děti do 12 měsíců věku;
b) "dietními potravinami pro zvláštní léčebné účely" kategorie potravin pro zvláštní výživu, které jsou zvláštním způsobem zpracovány nebo složeny a určeny pro řízenou dietní výživu pacientů a které jsou určeny k použití pod lékařským dohledem.
Jsou určeny jako jediná nebo částečná výživa pacientů s omezenou, sníženou nebo narušenou schopností přijímat, trávit, vstřebávat, metabolizovat nebo vylučovat obvyklé potraviny nebo určité živiny v nich obsažené či jejich metabolity nebo pacientů s jinými lékařsky stanovenými požadavky na výživu, jejichž řízené dietní výživy nelze dosáhnout pouhou změnou normální stravy, jinými potravinami pro zvláštní výživu nebo jejich kombinací.
3. Dietní potraviny pro zvláštní léčebné účely jsou rozděleny do těchto tří kategorií:
a) nutričně kompletní potraviny se standardním nutričním složením, které, jsou-li používány podle pokynů výrobce, mohou být jediným zdrojem pro výživu osob, pro něž jsou určeny;
b) nutričně kompletní potraviny s upraveným nutričním složením určeným pro chorobu, poruchu nebo zdravotní stav, které, jsou-li používány podle pokynů výrobce, mohou být jediným zdrojem výživy osob, pro něž jsou určeny;
c) nutričně nekompletní potraviny se standardním složením nebo se složením nutričně upraveným pro chorobu, poruchu nebo zdravotní stav, které nejsou vhodné jako jediný zdroj výživy.
Potraviny uvedené v písmenech a) a b) mohou být také použity jako částečná náhrada nebo doplněk výživy pacienta.
Článek 2
Členské státy zajistí, aby dietní potraviny pro zvláštní léčebné účely mohly být uváděny na trh ve Společenství pouze tehdy, jsou-li v souladu s pravidly stanovenými v této směrnici.
Článek 3
Složení dietních potravin pro zvláštní léčebné účely musí být založeno na vhodných lékařských a nutričních zásadách.
Jejich použití podle pokynů výrobce musí být bezpečné, prospěšné a účinné a odpovídat zvláštním potřebám na výživu osob, pro něž jsou určeny, což musí být doložené obecně přijímanými vědeckými údaji.
Musí splňovat kritéria složení stanovená v příloze.
Článek 4
1. Dietní potraviny pro zvláštní léčebné účely se prodávají pod těmito názvy:
- ve španělštině:
"Alimento dietético para usos médicos especiales"
- v dánštině:
"Levnedsmiddel/Levnedsmidler til særlige medicinske formål"
- v němčině:
"Diätetisches/Diätetische Lebensmittel für besondere medizinische Zwecke (Bilanzierte Diäten)"
- v řečtině:
"Διαιτητικά τρόφιμα για ειδικούς ιατρικούς σκοπούς"
- v angličtině:
"Food(s) for special medical purposes"
- ve francouzštině:
"Aliment(s) diététique(s) destiné(s) à des fins médicales spéciales"
- v italštině:
"Alimento dietetico destinato a fini medici speciali"
- v nizozemštině:
"Dieetvoeding voor medisch gebruik"
- v portugalštině:
"Produto dietético de use clínico"
- ve finštině:
"Kliininen ravintovalmiste/kliinisiä ravintovalmisteita"
- ve švédštině:
"Livsmedel för speciella medicinska ändamål"
2. Kromě údajů uvedených v článku 3 směrnice 79/112/EHS musí být při označování uvedeny tyto povinné údaje:
a) využitelná energetická hodnota vyjádřená v kJ a kcal a obsah bílkovin, sacharidů a tuků vyjádřený číselně na 100 g nebo na 100 ml výrobku, jak je prodáván, a podle potřeby na 100 g nebo na 100 ml výrobku připraveného k použití podle pokynů výrobce.
Tyto informace mohou být navíc vztaženy na dávku, jak je kvantifikována na etiketě, nebo na porci, je-li uveden počet porcí obsažených v balení;
b) průměrné množství veškerých minerálních látek a veškerých vitaminů uvedených v příloze přítomných ve výrobku, vyjádřené číselně na 100 g nebo na 100 ml výrobku, jak je prodáván, a podle potřeby na 100 g nebo na 100 ml výrobku připraveného k použití podle pokynů výrobce.
Tyto informace mohou být navíc vztaženy na dávku, jak je kvantifikována na etiketě, nebo na porci, je-li uveden počet porcí obsažených v balení;
c) nepovinně obsah bílkovinných složek, sacharidů a tuků nebo jiných živin a jejich složek, pokud je nezbytné uvést tuto informaci pro příslušné zamýšlené použití výrobku, vyjádřený číselně na 100 g nebo na 100 ml výrobku, jak je prodáván, a podle potřeby na 100 g nebo na 100 ml výrobku připraveného k použití podle pokynů výrobce.
Tyto informace mohou být navíc vztaženy na dávku, jak je kvantifikována na etiketě, nebo na porci, je-li uveden počet porcí obsažených v balení;
d) podle potřeby informace o osmolalitě nebo osmolaritě výrobku;
e) informace o původu a povaze bílkovin nebo bílkovinných hydrolyzátů obsažených ve výrobku.
3. Na etiketě musí být dále uvedeny tyto povinné údaje, kterým předchází slova "důležité upozornění" nebo rovnocenný výraz:
a) údaj, že výrobek musí být používán pod lékařským dohledem;
b) údaj, zda je výrobek vhodný k použití jako jediný zdroj výživy;
c) popřípadě údaj, že výrobek je určen pro zvláštní věkovou skupinu;
d) popřípadě údaj, že výrobek může škodit zdraví, je-li konzumován osobami, které nemají choroby, poruchy nebo nejsou v zdravotním stavu, pro něž je výrobek určen.
4. Označení musí rovněž obsahovat
a) údaj "Pro řízenou dietní výživu…", kde se doplní choroby, poruchy nebo zdravotní stav, pro něž je výrobek určen;
b) popřípadě údaj týkající se přiměřené opatrnosti a kontraindikací;
c) popřípadě popis vlastností nebo znaků, které činí výrobek užitečným, týkající se živin, jejichž množství bylo zvýšeno, sníženo, živin, které byly vyloučeny nebo jinak změněny, a důvody pro použití výrobku;
d) popřípadě upozornění, že výrobek není určen pro vnitřní použití.
5. Na etiketě musí být popřípadě uveden návod na správnou přípravu, použití a skladování výrobku po otevření obalu.
Článek 5
1. Pro usnadnění úředního dozoru nad dietními potravinami pro zvláštní léčebné účely informuje výrobce, nebo je-li výrobek vyroben ve třetí zemi, dovozce příslušný orgán členského státu, ve kterém je výrobek uváděn na trh, tím, že mu předá vzor etikety použité pro tento výrobek.
Členské státy nemusí tuto povinnost uložit, jestliže jsou schopny prokázat, že oznámení není nezbytné pro účinný dozor nad těmito výrobky na jejich území.
2. Příslušnými orgány ve smyslu tohoto článku se rozumějí orgány uvedené v čl. 9 odst. 4 směrnice 89/398/EHS.
Článek 6
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. dubna 2000.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto právní a správní předpisy se použijí tak, aby
- umožnily obchodování s výrobky, které jsou v souladu s touto směrnicí, od 1. května 2000,
- zakázaly obchodování s výrobky, které nejsou v souladu s touto směrnicí, od 1. listopadu 2001.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 7
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Rady 1999/22/ES
ze dne 29. března 1999
o chovu volně žijících živočichů v zoologických zahradách
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 130s odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [1],
v souladu s postupem podle článku 189c Smlouvy [2],
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (EHS) č.
338/97 ze dne 9. prosince 1996 o ochraně druhů volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin regulováním obchodu s nimi [3] vyžaduje důkaz o dostupnosti přiměřených zařízení pro živé jedince mnoha druhů, v nichž je lze umístit a pečovat o ně ještě před povolením dovozu do Společenství; že uvedené nařízení zakazuje ke komerčním účelům veřejně předvádět jedince druhů uvedených v seznamu v příloze A uvedeného nařízení, pokud nebyla udělena zvláštní výjimka pro účely výuky, výzkumu nebo rozmnožování;
vzhledem k tomu, že směrnice Rady 79/409/EHS ze dne 2. dubna 1979 o ochraně volně žijících ptáků [4] a směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin [5] zakazují odchyt a chov celé řady druhů a obchod s nimi a připouštějí výjimky pouze na základě zvláštních důvodů, jako je výzkum a výuka, obnova stavů, opětovní vysazování a rozmnožování;
vzhledem k tomu, že řádné provádění stávajících i budoucích právních předpisů Společenství o ochraně volně žijících živočišných druhů a potřeba, aby zoologické zahrady odpovídajícím způsobem plnily důležitou úlohu při ochraně druhů, vzdělávání veřejnosti a/nebo vědeckém výzkumu, vytváří nutnost zajistit společný základ pro právní předpisy členských států týkající se udělování licencí zoologickým zahradám a dohledu nad nimi, chovu živočišných druhů v zoologických zahradách, výcviku personálu a vzdělávání návštěvnické veřejnosti;
vzhledem k tomu, že na úrovni Společenství je zapotřebí přijmout opatření, aby zoologické zahrady v celém Společenství přispěly k uchovávání biologické rozmanitosti v souladu se závazkem Společenství přijmout opatření na ochranu ex situ podle článku 19 Úmluvy o biologické rozmanitosti;
vzhledem k tomu, že řada organizací, jako Evropská asociace zoologických zahrad a akvárií, vypracovala směrnice pro ošetřovaní a ustájení živočichů v zoologických zahradách, které by mohly v případě potřeby přispět k vypracování a přijetí vnitrostátních norem,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Cíl
Cílem této směrnice je ochrana volně žijících živočichů a zachování biologické rozmanitosti tím, že směrnice zajistí, aby členské státy přijaly opatření pro udělování licencí zoologickým zahradám a pro dohled nad nimi v rámci Společenství a posílily tak úlohu zoologických zahrad v zachování biologické rozmanitosti.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se "zoologickou zahradou" rozumí trvalé zařízení, kde mohou být živočichové volně žijících druhů vystaveni veřejnosti sedm nebo více dní v roce, s výjimkou cirkusů, obchodů s oblíbenými zvířaty a zařízení, která členské státy vyjmou z působnosti této směrnice, pokud nevystavují větší počet živočichů nebo druhů a výjimka neohrozí cíle této směrnice.
Článek 3
Požadavky na zoologické zahrady
Členské státy přijmou opatření podle článků 4, 5, 6 a 7, aby zajistily, že všechny zoologické zahrady provedou následující ochranná opatření:
- zúčastní se výzkumů, z nichž vyplyne prospěch pro ochranu jednotlivých druhů, a/nebo výcviku v příslušných ochranářských dovednostech a/nebo výměny informací týkajících se ochrany druhů a/nebo případně chovu v zajetí, obnovování stavů a opětovného vysazování živočišných druhů do volné přírody,
- budou podporovat výchovu veřejnosti k povědomí o ochraně biologické rozmanitosti, zejména prostřednictvím informací o předváděných druzích a o jejich přirozených stanovištích,
- budou chovat živočichy v podmínkách zaměřených na uspokojení biologických a ochranářských požadavků pro jednotlivé druhy, mimo jiné také specifickým obohacováním vybavení jejich výběhů; budou udržovat vysoký standard chovu a ustájení živočichů s rozpracovaným programem veterinární péče a výživy,
- budou bránit živočichům v útěku, aby se předešlo ekologickému ohrožení původních druhů, a budou bránit pronikání škodlivých organismů z vnějšího prostředí,
- povedou aktualizované záznamy o kolekci zoologické zahrady v rozsahu odpovídajícím jednotlivým druhům.
Článek 4
Udělování licencí a dohled
1. Členské státy přijmou opatření pro udělování licencí stávajícím a novým zoologickým zahradám a pro dohled nad nimi, aby bylo zajistěno splnění požadavků článku 3.
2. Každá zoologická zahrada musí mít licenci do čtyř let po vstupu této směrnice v platnost nebo u nových zoologických zahrad před jejich zpřístupněním veřejnosti.
3. Každá licence musí obsahovat podmínky k zajištění požadavků článku 3.
Plnění podmínek bude sledováno mezi jiným pomocí pravidelných kontrol a k zajištění plnění budou podnikány příslušné kroky.
4. Před udělením, zamítnutím, prodloužením platnosti nebo podstatnou změnou licence provedou příslušné orgány členských států kontrolu, aby bylo zjištěno, zda jsou stávající nebo navrhované podmínky licence plněny.
5. Pokud licence zoologické zahradě není v souladu s touto směrnicí nebo nejsou plněny podmínky licence, zoologická zahrada nebo její část:
a) bude příslušnými orgány uzavřena pro veřejnost a/nebo
b) splní odpovídající požadavky nařízené příslušným orgánem, aby byly podmínky licence dodrženy.
Pokud by tyto požadavky nebyly splněny ve vhodném termínu stanoveném příslušným orgánem, ne delším než dva roky, příslušný orgán licenci odejme nebo změní a zoologickou zahradu nebo její část uzavře.
Článek 5
Podmínky licence stanovené článkem 4 nebudou uplatněny, pokud členský stát může Komisi uspokojivě prokázat, že cíle této směrnice stanovené článkem 1 a požadavky použitelné pro zoologické zahrady stanovené v článku 3 jsou plněny a průběžně sledovány prostřednictvím nějakého systému nebo regulace a registrace.
Takový systém by měl mezi jiným obsahovat též ustanovení týkající se dohledu a uzavírání zoologických zahrad odpovídající ustanovením v čl. 4 odst.
Článek 6
Uzavření zoologických zahrad
V případě uzavření zoologické zahrady nebo její části zajistí příslušný orgán, aby se s příslušnými živočichy zacházelo a aby byli odstraňováni podle podmínek, které členský stát považuje za vhodné a v souladu s účelem a ustanoveními této směrnice.
Článek 7
Příslušné orgány
Členské státy stanoví pro účely této směrnice příslušné orgány.
Článek 8
Sankce
Členské státy stanoví sankce použitelné při porušení vnitrostátních ustanovení přijatých podle této směrnice.
Sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Článek 9
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 9. dubna 2002.
Neprodleně o tom uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 10
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Směrnice Komise 1999/23/ES
ze dne 9. dubna 1999,
kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 93/33/EHS o ochranných zařízeních bránících neoprávněnému použití dvoukolových a tříkolových motorových vozidel
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/61/EHS ze dne 30. června 1992 o schvalování typu dvoukolových a tříkolových motorových vozidel [1], ve znění aktu o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 16 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 93/33/EHS ze dne 14. června 1993 o ochranných zařízeních bránících neoprávněnému použití dvoukolových a tříkolových motorových vozidel [2], a zejména na článek 4 uvedené směrnice,
(1) vzhledem k tomu, že směrnice 93/33/EHS je jednou ze zvláštních směrnic pro postup ES schvalování typu zavedeného směrnicí 92/61/EHS; že se v důsledku toho ustanovení směrnice 92/61/EHS o systémech, konstrukčních částech a samostatných technických celcích vozidel vztahují i na tuto směrnici;
(2) vzhledem k tomu, že technologický vývoj nyní dovoluje přizpůsobit směrnici Rady 93/33/EHS technickému pokroku; že k zajištění řádného fungování systému schvalování typu jako celku je nutné některé požadavky zmíněné směrnice vyjasnit nebo doplnit;
(3) vzhledem k tomu, že je nutno upravit požadavky pro úhel zablokování řízení u čtyřkolek a požadavky pro vyjímání klíče ze zařízení typu 3 konstruovaných pro montáž na tříkolky a čtyřkolky; že se dále považuje za účelné povolit u dvoukolových a tříkolových motorových vozidel montáž zařízení bránících neoprávněnému použití, která byla schválena jako typ pro čtyřkolová motorová vozidla;
(4) vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování technickému pokroku zřízeného článkem 13 směrnice Rady 70/156/EHS [3] naposledy pozměněné směrnicí Evropského parlamentu a Rady 98/91/ES [4],
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice 93/33/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Od 1. ledna 2000 nesmějí členské státy z důvodů týkajících se ochranných zařízení bránících neoprávněnému použití
- odmítnout udělit ES schválení typu pro typ dvoukolového nebo tříkolového vozidla nebo pro typ ochranného zařízení bránícího neoprávněnému použití,
- zakázat registraci, prodej nebo uvedení do provozu dvoukolového nebo tříkolového vozidla nebo prodej nebo uvedení do provozu ochranného zařízení bránícího neoprávněnému použití,
jestliže ochranná zařízení bránící neoprávněnému použití vyhovují požadavkům směrnice 93/33/EHS ve znění této směrnice.
2. Od 1. července 2000 členské státy odmítnou udělit ES schválení typu pro jakýkoli typ dvoukolového nebo tříkolového motorového vozidla z důvodů týkajících se ochranných zařízení bránících neoprávněnému použití nebo pro jakýkoli typ ochranného zařízení bránícího neoprávněnému použití, jestliže nejsou splněny požadavky směrnice 93/33/EHS ve znění této směrnice.
Článek 3
1. Členské státy přijmou a zveřejní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 31. prosince 1999.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Použijí tyto předpisy od 1. ledna 2000.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si určí členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po jejím vyhlášení
Směrnice Komise 1999/24/ES
ze dne 9. dubna 1999,
kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 93/32/EHS o ručních držadlech pro spolujezdce na dvoukolových motorových vozidlech
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/61/EHS ze dne 30. června 1992 o schvalování typu dvoukolových a tříkolových motorových vozidel [1], ve znění aktu o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 16 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 93/32/EHS ze dne 14. června 1993 o ručních držadlech pro spolujezdce na dvoukolových motorových vozidlech [2], a zejména na článek 3 uvedené směrnice,
(1) vzhledem k tomu, že směrnice 93/32/EHS je jednou ze zvláštních směrnic pro postup ES schvalování typu zavedeného směrnicí 92/61/EHS; že se v důsledku toho ustanovení směrnice 92/61/EHS o systémech, konstrukčních částech a samostatných technických celcích vozidel vztahují i na tuto směrnici;
(2) vzhledem k tomu, že technologický vývoj nyní dovoluje přizpůsobit směrnici 93/32/EHS technickému pokroku; že k zajištění řádného fungování systému schvalování typu jako celku je nutné některé požadavky zmíněné směrnice vyjasnit nebo doplnit;
(3) vzhledem k tomu, že je nutné upravit požadavky pro uchycení popruhu a rovněž odkazy v části B informačního dokumentu;
(4) vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování technickému pokroku zřízeného článkem 13 směrnice Rady 70/156/EHS [3], naposledy pozměněné směrnicí Evropského parlamentu a Rady 98/91/ES [4],
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha směrnice 93/32/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Od 1. ledna 2000 nesmějí členské státy z důvodů týkajících se ručních držadel pro spolujezdce na dvoukolových motorových vozidlech
- odmítnout udělit ES schválení typu pro typ dvoukolového vozidla nebo pro typ ručního držadla pro spolujezdce,
- zakázat registraci, prodej nebo uvedení do provozu dvoukolových motorových vozidel nebo prodej a uvedení do provozu ručních držadel pro spolujezdce,
jestliže ruční držadla pro spolujezdce splňují požadavky směrnice 93/32/EHS ve znění této směrnice.
2. Od 1. července 2000 členské státy odmítnou udělit ES schválení typu pro jakýkoli typ dvoukolového motorového vozidla z důvodů týkajících se ručních držadel pro spolujezdce nebo pro jakýkoli typ ručního držadla v případě, že nejsou splněny požadavky směrnice 93/32/EHS ve znění této směrnice.
Článek 3
1. Členské státy přijmou a zveřejní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. prosince 1999.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Použijí tyto předpisy od 1. ledna 2000.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po jejím zveřejnění
Směrnice Komise 1999/25/ES
ze dne 9. dubna 1999,
kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 93/34/EHS o povinném označení dvoukolových a tříkolových motorových vozidel
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/61/EHS ze dne 30. června 1992 o schvalování typu dvoukolových a tříkolových motorových vozidel [1], ve znění aktu o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 16 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 93/34/EHS ze dne 14. června 1993 o povinném označení dvoukolových a tříkolových motorových vozidel [2], a zejména na článek 3 této směrnice,
(1) vzhledem k tomu, že směrnice 93/34/EHS je jednou ze zvláštních směrnic pro postup ES schvalování typu zavedeného směrnicí 92/61/EHS; že v důsledku toho se ustanovení směrnice 92/61/EHS o systémech, konstrukčních částech a samostatných technických celcích vozidel vztahují i na tuto směrnici;
(2) vzhledem k tomu, že technologický vývoj nyní dovoluje přizpůsobit směrnici Rady 93/34/EHS technickému pokroku; že zajištění řádného fungování systému schvalování typu jako celku je nutné některé požadavky zmíněné směrnice vyjasnit nebo doplnit;
(3) vzhledem k tomu, že je nutné upravit určité použité značky a vyjasnit některé požadavky na značky a znaky používané k označení povinných údajů na štítku s údaji výrobce;
(4) vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování technickému pokroku zřízeného článkem 13 směrnice Rady 70/156/EHS [3], naposledy pozměněné směrnicí Evropského parlamentu a Rady 98/91/ES [4],
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha směrnice 93/34/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. S účinností od 1. ledna 2000 nesmějí členské státy z důvodů týkajících se povinného označení
- odmítnout udělit ES schválení typu pro typ dvoukolového nebo tříkolového vozidla,
- zakázat registraci, prodej nebo uvedení do provozu dvoukolových nebo tříkolových motorových vozidel,
jestliže jejich povinné označení splňuje požadavky směrnice 93/34/EHS ve znění této směrnice.
2. Od 1. července 2000 členské státy odmítnou udělit ES schválení typu pro jakýkoli typ dvoukolového nebo tříkolového motorového vozidla z důvodů povinného označení, jestliže nejsou splněny požadavky směrnice 93/34/EHS ve znění této směrnice.
Článek 3
1. Členské státy přijmou a zveřejní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. prosince 1999.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Použijí tyto předpisy od 1. ledna 2000.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 1999/26/ES
ze dne 20. dubna 1999,
kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 93/94/EHS o místu pro montáž zadní registrační tabulky dvoukolových a tříkolových motorových vozidel
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/61/EHS ze dne 30. června 1992 o schvalování typu dvoukolových a tříkolových motorových vozidel [1], ve znění aktu o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 16 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 93/94/EHS ze dne 29. října 1993 o místu pro montáž zadní registrační tabulky dvoukolových a tříkolových motorových vozidel [2], a zejména na článek 3 uvedené směrnice,
(1) vzhledem k tomu, že směrnice 93/94/EHS je jednou ze zvláštních směrnic pro postup ES schvalování typu zavedeného směrnicí 92/61/EHS; že se v důsledku toho ustanovení směrnice 92/61/EHS o systémech, konstrukčních částech a samostatných technických celcích vozidel vztahují i na tuto směrnici;
(2) vzhledem k tomu, že technologický vývoj nyní dovoluje přizpůsobit směrnici Rady 93/94/EHS technickému pokroku; vzhledem k tomu, že k zajištění řádného fungování systému schvalování typu jako celku je nutné některé požadavky zmíněné směrnice vyjasnit nebo doplnit;
(3) vzhledem k tomu, že je nutné upravit požadavky týkající se podmínek zatěžování vozidel při měření sklonu a dalších údajů o rozměrech místa pro montáž zadní registrační tabulky čtyřkolek vybavených karoserií a odpovídajícím způsobem upravit obrázek 1 pro skutečnou polohu vozidel během zkoušení a zpřesnit určité odkazy v informačním dokumentu;
(4) vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování technickému pokroku zřízeného článkem 13 směrnice Rady 70/156/EHS [3], naposledy pozměněné směrnicí Evropského parlamentu a Rady 98/91/ES [4],
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha směrnice 93/94/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Od 1. ledna 2000 nesmějí členské státy z důvodů týkajících se místa pro montáž zadní registrační tabulky
- odmítnout udělit ES schválení typu pro typ dvoukolového nebo tříkolového vozidla,
- zakázat registraci, prodej nebo uvedení do provozu dvoukolových a tříkolových vozidel,
jestliže místo pro montáž zadní registrační tabulky vyhovuje požadavkům směrnice 93/94/EHS ve znění této směrnice.
2. Od 1. července 2000 členské státy odmítnou udělit ES schválení typu pro jakýkoli typ dvoukolového nebo tříkolového motorového vozidla z důvodů týkajících se místa pro montáž zadní registrační tabulky, jestliže nejsou splněny požadavky směrnice 93/94/EHS ve znění této směrnice.
Článek 3
1. Členské státy přijmou a zveřejní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 31. prosince 1999.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Použijí tyto předpisy od 1. ledna 2000.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si určí členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou pro oblast, která je předmětem této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po jejím vyhlášení
Směrnice Komise 1999/27/ES
ze dne 20. dubna 1999,
kterou se stanoví analytické metody Společenství pro stanovení amprolia, diclazurilu a carbadoxu v krmivech, mění směrnice 71/250/EHS a 73/46/EHS a zrušuje směrnice 74/203/EHS
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/373/EHS ze dne 20. července 1970, kterou se zavádí metody odběru vzorků a analytické metody Společenství pro úřední kontrolu krmiv [1], naposledy pozměněnou Aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 2 této směrnice,
(1) vzhledem k tomu, že podle směrnice 70/373/EHS se úřední kontroly krmiv za účelem zjištění, zda jsou splněny požadavky právních a správních předpisů na jakost a složení krmiv, provádějí metodami odběru vzorků a analytickými metodami Společenství;
(2) vzhledem k tomu, že podle směrnice Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech [2], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 45/1999 [3], musí být při etiketování uváděn obsah amprolia a diclazurilu, pokud tyto látky byly přidány do premixů nebo krmiv; že povolení carbadoxu jako doplňkové látky ve výživě zvířat bylo zrušeno nařízením Komise (ES) č.
2788/98 ze dne 22. prosince 1998, kterým se mění směrnice Rady 70/524/EHS o doplňkových látkách v krmivech s ohledem na zrušení povolení určitých růstových stimulátorů [4], a že je nutná úřední kontrola možného protiprávního použití zakázaných látek;
(3) vzhledem k tomu, že je třeba stanovit analytické metody Společenství pro kontrolu těchto látek;
(4) vzhledem k tomu, že první směrnicí Komise 71/250/EHS ze dne 15. června 1971, kterou se stanoví analytické metody Společenství pro úřední kontrolu krmiv [5], naposledy pozměněnou směrnicí 98/54/ES [6], se stanoví mimo jiné analytické metody pro hořčičnou silici a theobromin; že s ohledem na vědecko-technický pokrok nejsou popsané metody již vhodné pro zamýšlený účel, a proto je třeba je zrušit;
(5) vzhledem k tomu, že čtvrtou směrnicí Komise 73/46/EHS ze dne 5. prosince 1972, kterou se stanoví analytické metody Společenství pro úřední kontrolu krmiv [7], naposledy pozměněnou směrnicí 98/54/ES, se stanoví mimo jiné analytické metody pro retinol (vitamin A); že s ohledem na vědecko-technický pokrok nejsou popsané metody již vhodné pro zamýšlený účel, a proto je třeba je zrušit;
(6) vzhledem k tomu, že pátou směrnicí Komise 74/203/EHS ze dne 25. března 1974, kterou se stanoví analytické metody Společenství pro úřední kontrolu krmiv [8], naposledy pozměněnou směrnicí 81/680/EHS [9], se stanoví analytické metody pro škrob a produkty jeho odbourávání vysoké molekulové hmotnosti v krmivech obsahujících řízky a vyloužené řízky z řep, sušené řepné listy a řepný chrást, bramborový rmut, sušené kvasnice, výrobky obsahující inulin nebo škvarky, amprolium, ethopabát, dinitolmid, nicarbazin a menadion (vitami K3); že s ohledem na vědecko-technický pokrok všechny popsané metody již nejsou vhodné pro zamýšlený účel, a proto je třeba je zrušit;
(7) vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro krmiva,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Členské státy stanoví, že analýzy pro úřední kontrolu obsahu amprolia, diclazurilu a carbadoxu v krmivech se provádějí metodami popsanými v příloze.
Článek 2
Směrnice 71/250/EHS se mění takto:
1. V článku 1 se zrušují slova "hořčičné silice" a "theobrominu".
2. Body 8 a 13 přílohy se zrušují.
Článek 3
Směrnice 73/46/EHS se mění takto:
1. Článek 2 se zrušuje.
2. Příloha II se zrušuje.
Článek 4
Pátá směrnice 74/203/EHS se zrušuje.
Článek 5
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. října 1999.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Budou tyto předpisy používat od 1. listopadu 1999.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 6
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 1999/28/ES
ze dne 21. dubna 1999,
kterou se mění příloha směrnice Rady 92/14/EHS o omezení provozu letadel uvedených v části II kapitoly 2 svazku 1 přílohy 16 k Úmluvě o mezinárodním civilním letectví, druhé vydání (1988)
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/14/EHS ze dne 2. března 1992 o omezení provozu letadel uvedených v části II kapitoly 2 svazku 1 přílohy 16 k Úmluvě o mezinárodním civilním letectví, druhé vydání (1988) [1], naposledy pozměněnou směrnicí 98/20/ES [2], a zejména na článek 9a uvedené směrnice,
(1) vzhledem k tomu, že článek 3 směrnice 92/14/EHS stanoví pro letadla uvedená v příloze této směrnice výjimku, zejména pokud jsou nadále používána fyzickými nebo právnickými osobami usazenými ve státě registrace v daném období;
(2) vzhledem k tomu, že s ohledem na zajištění plného souladu s kritériíem způsobilosti stanoví článek 9a směrnice 92/14/EHS zjednodušený postup pro změny přílohy;
(3) vzhledem k tomu, že některá letadla uvedená v příloze byla zničena a jiná byla vymazána z registru daných rozvojových států; že je proto nutné přílohu změnit;
(4) vzhledem k tomu, že ustanovení této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro řízení letové bezpečnosti zřízeného nařízením Rady (EHS) č. 3922/91 [3] [4] ve znění nařízení Komise (ES) č. 2176/96 [5],
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha směrnice 92/14/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. září 1999.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si určí členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátního práva, která přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Rady 1999/29/ES
ze dne 22. dubna 1999
o nežádoucích látkách a produktech ve výživě zvířat
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
(1) Vzhledem k tomu, že směrnice Rady 74/63/EHS ze dne 17. prosince 1973 o nežádoucích látkách a produktech ve výživě zvířat [3] byla několikrát a podstatným způsobem změněna; že z důvodů srozumitelnosti a přehlednosti by výše uvedená směrnice měla být kodifikována.
(2) Vzhledem k tomu, že produkce hospodářských zvířat zaujímá v zemědělství Společenství velmi důležité místo; že uspokojivé výsledky záleží do značné míry na používání vhodných krmiv dobré kvality.
(3) Vzhledem k tomu, že důležitým faktorem zvýšení produktivity v zemědělství jsou pravidla týkající se krmiv.
(4) Vzhledem k tomu, že krmiva často obsahují nežádoucí látky nebo produkty, které mohou ohrozit zdraví zvířat nebo i zdraví lidí, jsou-li přítomny v živočišných produktech.
(5) Vzhledem k tomu, že přítomnost těchto látek a produktů nelze zcela vyloučit; že je důležité přinejmenším omezit jejich obsah v krmivech, aby se předešlo nežádoucím a škodlivých účinkům; že je v současnosti nemožné stanovit tento obsah pod úrovní hladin detekovatelných analytickými metodami definovanými Společenstvím.
(6) Vzhledem k tomu, že nežádoucí látky a produkty se mohou vyskytovat v krmivech pouze v souladu s podmínkami stanovenými touto směrnicí a nemohou být použity pro účely výživy zvířat jiným způsobem; že tato směrnice proto musí být uplatňována bez dotčení dalších ustanovení Společenství o krmivech, a zejména ustanovení týkajících se krmných směsí.
(7) Vzhledem k tomu, že členské státy však musí mít možnost povolit za určitých podmínek krmiva s vyšším obsahem nežádoucích látek a produktů, než stanoví příloha I.
(8) Vzhledem k tomu, že tato směrnice musí být použitelná pro krmné suroviny a krmiva od okamžiku jejich vstupu na území Společenství; že by proto mělo být stanoveno, že maximální obsahy nežádoucích látek nebo produktů se obecně vztahují na krmné suroviny a krmiva od okamžiku jejich uvedení do oběhu včetně všech stadií obchodu, a zejména od okamžiku jejich dovozu.
(9) Vzhledem tomu, že by měla být stanovena zásada, že krmné suroviny používané ve výživě zvířat musí být nezávadné a v přiměřené tržní jakosti; že je proto nutné zakázat používání nebo uvádění do oběhu krmných surovin, které vzhledem k příliš vysokému obsahu nežádoucích látek nebo produktů způsobují, že jsou překročeny maximální obsahy stanovené v příloze I pro krmné směsi.
(10) Vzhledem k tomu, že by měla být stanovením vhodných maximálních obsahů omezena přítomnost určitých nežádoucích látek nebo produktů v doplňkových krmivech.
(11) Vzhledem k tomu, že členským státům musí být ponechána pravomoc dočasně snížit maximální povolené obsahy nebo stanovit maximálně přípustné obsahy pro jiné látky nebo produkty anebo přítomnost takových látek nebo produktů v krmivech zakázat v případě ohrožení zdraví zvířat nebo lidí; že proti zneužití této pravomoci některým členským státem musí být na základě průkazných podkladů v naléhavém řízení Společenství rozhodnuto o možných změnách příloh I a II.
(12) Vzhledem k tomu, že krmiva splňující požadavky této směrnice nesmí být při uvádění do oběhu podrobeny, pokud jde o úroveň nežádoucích látek a produktů, jiným omezením než těm, která ukládá tato směrnice.
(13) Vzhledem k tomu, že členské státy musí učinit vhodná kontrolní opatření, aby bylo zaručeno, že při uvádění krmiv do oběhu jsou splněny požadavky týkající se nežádoucích látek a produktů.
(14) Vzhledem k tomu, že členské státy by v rámci informačního systému zavedeného touto směrnicí na úrovni úředních kontrolních orgánů měly být rovněž informovány hospodářskými subjekty o případech, kdy nebyla dodržena ustanovení této směrnice; že v takových případech jsou členské státy povinny přijmout veškerá opatření, která jsou způsobilá zabránit použití těchto nežádoucích látek a produktů ve výživě zvířat; že členské státy jsou v případě potřeby povinny zajistit, aby zásilky krmných surovin nebo krmiv byly zničeny, jestliže o tom rozhodne jejich majitel.
(15) Vzhledem k tomu, že je nutný vhodný postup Společenství, aby technická ustanovení uvedená v přílohách I a II byla přizpůsobena vývoji vědeckých a technických poznatků.
(16) Vzhledem k tomu, že k usnadnění provádění navržených opatření by měl být stanoven postup pro úzkou spolupráci mezi členskými státy a Komisí v rámci Stálého výboru pro krmiva zřízeného rozhodnutím 70/372/EHS [4].
(17) Vzhledem k tomu, že touto směrnicí nesmí být dotčeny závazky členských států týkající se lhůt k provedení směrnic uvedených v části B přílohy III,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Tato směrnice se týká nežádoucích látek a produktů ve výživě zvířat.
2. Touto směrnicí nejsou dotčena ustanovení:
a) o doplňkových látkách v krmivech;
b) o uvádění krmiv do oběhu;
c) o stanovení maximálních obsahů reziduí pesticidů na a v produktech určených pro krmení zvířat, pokud tato rezidua nejsou uvedena v oddílu B přílohy I;
d) o mikroorganismech v krmivech;
e) o určitých produktech používaných ve výživě zvířat;
f) o krmivech pro zvláštní účely výživy.
Článek 2
Pro účely této směrnice se rozumí:
a) krmivy: produkty rostlinného nebo živočišného původu v původním stavu, čerstvé nebo konzervované, produkty vzniklé jejich průmyslovým zpracováním a organické nebo anorganické látky, používané jednotlivě nebo ve směsích, s obsahem doplňkových látek nebo bez nich, které jsou určeny ke krmení zvířat orální cestou;
b) krmnými surovinami: různé produkty rostlinného nebo živočišného původu v původním stavu, čerstvé nebo konzervované, produkty vzniklé jejich průmyslovým zpracováním a organické nebo anorganické látky obsahující doplňkové látky či nikoliv, které jsou určeny ke krmení zvířat orální cestou buď přímo jako takové či po úpravě, při přípravě krmných směsí nebo jako nosiče pro premixy;
c) kompletními krmivy: směsi krmiv, které vzhledem ke svému složení pokrývají denní krmnou dávku;
d) doplňkovými krmivy: směsi krmiv s vysokým obsahem určitých živin, které vzhledem ke svému složení dostačují pro denní dávku pouze, jsou-li použity v kombinaci s jinými krmivy;
e) krmnými směsmi: směsi krmných surovin, s obsahem doplňkových látek nebo bez nich, které jsou určeny ke krmení zvířat orální cestou jako kompletní nebo doplňková krmiva;
f) denní krmnou dávkou: celkové množství krmiv přepočtené na obsah vlhkosti 12 %, které denně v průměru potřebuje zvíře určitého druhu, stáří a užitkovosti k uspokojení všech svých potřeb;
g) zvířaty: zvířata náležející k druhům, které člověk běžně krmí a chová nebo konzumuje a zvířata volně žijící v případech, že jsou přikrmována krmivy;
h) domácími zvířaty: zvířata náležející k druhům, které člověk běžně krmí a chová, avšak nekonzumuje, s výjimkou zvířat chovaných pro kožešiny.
Článek 3
1. Členské státy stanoví, že krmné suroviny smějí být uváděny do oběhu ve Společenství pouze, pokud jsou nezávadné a v přiměřené tržní jakosti.
2. S výhradou ustanovení uvedených v části A přílohy II nelze považovat za nezávadné a v přiměřené tržní jakosti zejména takové krmné suroviny, u nichž obsah nežádoucích látek a produktů je tak vysoký, že neumožňuje dodržet maximální obsahy stanovené pro krmné směsi v příloze I.
Článek 4
1. Členské státy stanoví, že látky a produkty uvedené v příloze I smějí být tolerovány v krmivech pouze za podmínek, které jsou stanoveny v této příloze.
2. Členské státy mohou povolit, aby maximálně přípustné obsahy stanovené pro krmiva v příloze I byly překročeny v případě krmiva, které je vyrobeno a použito ve stejném státě a ve stejném zemědělském podniku, pokud je to nutné s ohledem na zvláštní místní podmínky.
Dotčené členské státy zajistí, aby tím lidé ani zvířata neutrpěli újmu na zdraví.
Článek 5
1. Členské státy stanoví, že krmné suroviny uvedené v části A přílohy II mohou být uváděny do oběhu pouze tehdy, nepřesáhne-li u nich obsah nežádoucích látek nebo produktů uvedených ve sloupci 1 této přílohy maximální obsah uvedený ve sloupci 3 téže přílohy.
2. Pokud obsah nežádoucích látek nebo produktů uvedených ve sloupci 1 v části A přílohy II překročí obsah stanovený ve sloupci 3 přílohy I pro krmné suroviny, mohou být krmné suroviny uvedené ve sloupci 2 v části A přílohy II uvedeny do oběhu bez dotčení ustanovení odstavce 1 pouze:
a) jsou-li určeny pro použití v provozovnách, které splňují podmínky směrnice Rady 95/69/ES ze dne 22. prosince 1995, kterou se stanoví podmínky a postupy pro schvalování a registraci některých provozoven a dodavatelů působících v krmivářském odvětví [5]; a
b) jsou-li vybaveny dokumentem, který uvádí:
- že krmná surovina je určena pro výrobce krmných směsí, kteří splňují podmínky uvedené pod písm. a),
- že krmná surovina nesmí být zkrmována hospodářskými zvířaty bez úpravy,
- množství nežádoucí látky nebo produktu obsažené v krmné surovině.
3. Členské státy stanoví, že odst. 2 písm. a) a b) se rovněž vztahuje na krmné suroviny a nežádoucí látky nebo produkty uvedené v části B přílohy II, jejichž maximální obsah v části A není stanoven, jestliže obsah nežádoucí látky nebo produktu v krmné surovině přesahuje hodnotu stanovenou ve sloupci 3 přílohy I pro odpovídající krmné suroviny.
Článek 6
Členské státy mohou omezit použití čl. 5 odst. 2 písm. a) pouze na ty výrobce krmných směsí, kteří používají zmíněné krmné suroviny pro výrobu a uvádění krmných směsí do oběhu.
Článek 7
Členské státy stanoví, že šarže některé z krmných surovin vyjmenovaných v části A přílohy II s obsahem nežádoucí látky nebo produktu vyšším, než je maximální obsah stanovený ve sloupci 3 uvedené přílohy, nesmí být smíchána s jinými šaržemi krmných surovin nebo s šaržemi krmiv.
Článek 8
Členské státy stanoví, že obsahy látek a produktů uvedených v příloze I v doplňkových krmivech nesmí být v případě neexistence zvláštních ustanovení pro doplňková krmiva po ředění předepsaném pro jejich užití vyšší než obsahy stanovené pro kompletní krmiva.
Článek 9
1. Pokud členský stát na základě podrobného zdůvodnění v důsledku nových údajů nebo po přezkoumání dosavadních údajů získaných po přijetí dotčených ustanovení konstatuje, že maximální obsah stanovený v příloze I nebo II anebo látka či produkt v těchto přílohách neuvedené představují nebezpečí pro zdraví zvířat nebo lidí nebo pro životní prostředí, může tento členský stát dočasně snížit takový obsah, stanovit maximální obsah nebo zakázat přítomnost takové látky nebo produktu v krmivech nebo v krmných surovinách.
Neprodleně o tom informuje ostatní členské státy a Komisi, s uvedením důvodů pro své rozhodnutí.
2. Postupem podle článku 14 musí být okamžitě rozhodnuto, zda budou přílohy pozměněny.
Dokud Rada nebo Komise neučiní žádné rozhodnutí, může členský stát zachovat opatření, která přijal.
Článek 10
Postupem podle článku 13 a s přihlédnutím k vývoji vědeckých a technických poznatků:
a) se přijmou změny příloh;
b) je pravidelně vypracovávána konsolidovaná verze příloh, která zahrnuje pozdější změny podle písm. a);
c) mohou být stanovena kritéria pro přípustnost krmných surovin, které byly podrobeny určitým dekontaminačním postupům.
Článek 11
Členské státy zajistí, aby krmiva a krmné suroviny, které jsou v souladu s touto směrnicí, nepodléhala při jejich uvádění do oběhu dalším omezením, pokud jde o přítomnost nežádoucích látek a produktů.
Článek 12
1. Členské státy přijmou veškerá nutná opatření k zajištění úřední kontroly krmiv a krmných surovin alespoň namátkovým odebíráním vzorků, aby se ověřilo, zda jsou dodržovány podmínky stanovené touto směrnicí.
2. Členské státy sdělí ostatním členským státům a Komisi název orgánů pověřených prováděním těchto kontrol.
3. Členské státy stanoví, že pokud hospodářský subjekt (dovozce, výrobce atd.) nebo osoba, která z důvodu své profesní činnosti vlastní, vlastnila nebo přišla do přímého styku s šarží krmných surovin nebo krmiv, má informace o tom, že:
- šarže krmných surovin je nezpůsobilá k použití jako krmivo, protože je kontaminována nežádoucí látkou nebo produktem uvedenými v přílohách I a II, odporuje tak ustanovení čl. 3 odst. 1 a představuje tudíž vážné riziko pro zdraví zvířat nebo lidí,
- že šarže krmiv není v souladu s ustanoveními přílohy I, a proto představuje vážné riziko pro zdraví zvířat nebo lidí,
oznámí to neprodleně úředním orgánům, i když má být šarže zničena.
Po ověření obdržených informací členské státy zabezpečí, že v případě kontaminované šarže budou přijata nezbytná opatření k zajištění toho, aby taková šarže nebyla použita pro výživu zvířat.
Členské státy zajistí, aby konečné rozhodnutí o kontaminované šarži včetně jejího případného zničení nemělo škodlivé účinky na zdraví lidí nebo zvířat anebo na životní prostředí.
4. Pokud šarže krmných surovin nebo šarže krmiv má být odeslána do členského státu, ačkoliv v jiném členském státě bylo shledáno, že neodpovídá ustanovením této směrnice vzhledem k nadměrnému obsahu nežádoucích látek nebo produktů, tento jiný stát neprodleně sdělí ostatním členským státům a Komisi veškeré potřebné informace týkající se dotčené šarže.
Článek 13
1. Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, přednese věc Stálému výboru pro krmiva (dále jen "výbor") neprodleně jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost některého členského státu.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
Komise přijme zamýšlená opatření a ihned je provede, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
Pokud nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada přijme opatření kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese do tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise a ihned je provede, s výjimkou případů, kdy se Rada proti opatřením vysloví prostou většinou.
Článek 14
1. Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, přednese věc výboru neprodleně jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost některého členského státu.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě dvou dnů. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
Komise přijme zamýšlená opatření a ihned je provede, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
Pokud nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada přijme opatření kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese do 15 dnů ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise a ihned je provede, s výjimkou případů, kdy se Rada proti opatřením vysloví prostou většinou.
Článek 15
1. Na krmiva určená na vývoz do třetích zemí. použijí členské státy alespoň ustanovení této směrnice.
2. Ustanovením odstavce 1 není dotčeno právo členských států povolit zpětný vývoz šarží krmiv, která nevyhovují ustanovením této směrnice, do vyvážející třetí země.
Článek 16
1. Směrnice uvedené v části A přílohy III se zrušují, aniž jsou dotčeny závazky členských států týkající se lhůt pro provedení těchto směrnic, které jsou stanoveny v části B přílohy III.
2. Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze IV.
Článek 17
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Směrnice Rady 1999/30/ES
ze dne 22. dubna 1999
o mezních hodnotách pro oxid siřičitý, oxid dusičitý a oxidy dusíku, částice a olovo ve vnějším ovzduší
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 130s odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem podle článku 189c Smlouvy [3],
(1) vzhledem k tomu, že na základě zásad stanovených v článku 130r Smlouvy předpokládá program Evropského společenství pro politiku životního prostředí a opatření týkající se životního prostředí a udržitelného a rozvoje (pátý environmentální akční program) [4] zaměřený zejména na změny stávajících právních předpisů pro látky znečišťující ovzduší; že tento program doporučuje zavedení dlouhodobých cílů kvality ovzduší;
(2) vzhledem k tomu, že podle článku 129 Smlouvy jsou požadavky v oblasti ochrany zdraví součástí jiných politik Společenství; že podle čl.
3 písm. o) Smlouvy zahrnuje činnost Společenství příspěvek k dosažení vysoké úrovně ochrany zdraví;
(3) vzhledem k tomu, že podle čl. 4 odst. 5 směrnice 96/62/ES Rady ze dne 27. září 1996 o posuzování a řízení kvality vnějšího ovzduší [5] Rada přijala právní předpisy stanovené v odstavci 1 tohoto článku a ustanovení uvedená v odstavcích 3 a 4 tohoto článku;
(4) vzhledem k tomu, že u mezních hodnot stanovených v této směrnici se jedná o minimální požadavky; že podle článku 130t Smlouvy mohou členské státy ponechat nebo zavést zesílená ochranná opatření; že přísnější mezní hodnoty lze stanovit zejména na ochranu zdraví obzvláště zranitelných skupin osob, jako jsou děti nebo hospitalizovaní pacienti; že členské státy mohou vyžadovat, aby byly mezní hodnoty dodržovány k dřívějšímu dni, než stanoví tato směrnice;
(5) vzhledem k tomu, že ekosystémy by měly být chráněny proti nepříznivým účinkům oxidu siřičitého; že vegetace by měla být chráněna proti nepříznivým účinkům oxidů dusíku;
(6) vzhledem k tomu, že různé druhy částic mohou mít škodlivé účinky na lidské zdraví; že existují důkazy, že rizika pro lidské zdraví spojená s vystavením částicím antropogenního původu jsou větší než rizika z částic přirozeně se vyskytujících ve vnějším ovzduší;
(7) vzhledem k tomu, že směrnice 96/62/ES požaduje pro dodržování mezních hodnot od stanovených dat vytvoření akčních plánů pro území, na kterých koncentrace látek znečišťujících ovzduší překračuje mezní hodnoty, a časově omezené meze tolerance; že pokud se tyto akční plány a další strategie vztahují na částice, měly by směřovat ke snižování koncentrace částic v rámci celkového snižování koncentrací částic;
(8) vzhledem k tomu, že směrnice 96/62/ES stanoví, že číselně vyjádřené mezní hodnoty a výstražné prahové hodnoty se mají zakládat na výsledcích práce mezinárodních vědeckých skupin činných v tomto oboru; že Komise má při přezkoumávání základů pro stanovení mezních hodnot a prahových hodnot přihlížet k nejnovějším výsledkům vědeckého výzkumu v příslušných oblastech epidemiologie a ekologických výzkumů a k nejnovějším pokrokům měřicích metod;
(9) vzhledem k tomu, že pro usnadnění přezkoumání této směrnice v roce 2003 by Komise a členské státy měly zvážit podporu výzkumu týkajícího se působení uvedených znečišťujících látek, tj. oxidu siřičitého, oxidu dusičitého a oxidů dusíku, částic a olova;
(10) vzhledem k tomu, že pro posuzování kvality vnějšího ovzduší s ohledem na získání údajů srovnatelných v rámci Společenství mají zásadní význam normalizované, přesné měřicí techniky a společná kritéria pro volbu umístění měřicích stanic;
(11) vzhledem k tomu, že podle čl. 12 odst. 1 směrnice 96/62/ES se změny potřebné pro přizpůsobení vědeckému a technickému pokroku smějí vztahovat pouze na kritéria a techniky posuzování koncentrace oxidu siřičitého, oxidu dusičitého a oxidů dusíku, částic a olova ve vnějším ovzduší nebo podrobných úprav pro dodávání údajů Komisi a nesmějí způsobit přímou ani nepřímou změnu mezních hodnot nebo výstražných prahových hodnot;
(12) vzhledem k tomu, že aktuální informace o koncentraci oxidu siřičitého, oxidu dusičitého a oxidů dusíku, částic a olova ve vnějším ovzduší by měly být snadno přístupné veřejnosti,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Cíle
Cíli této směrnice je:
- stanovení mezních hodnot a případně výstražných prahových hodnot pro koncentrace oxidu siřičitého, oxidu dusičitého a oxidů dusíku, částic a olova ve vnějším ovzduší s ohledem na zamezení nebo snížení škodlivého působení na lidské zdraví a životní prostředí jako celek,
- posouzení koncentrací oxidu siřičitého, oxidu dusičitého a oxidů dusíku, částic a olova ve vnějším ovzduší na základě jednotných metod a kritérií,
- získání vhodných informací o koncentracích oxidu siřičitého, oxidu dusičitého a oxidů dusíku, částic a olova ve vnějším ovzduší a zajištění, aby tyto byly zpřístupněny veřejnosti,
- udržení kvality ovzduší tam, kde je dobrá, a zlepšení kvality ovzduší v ostatních případech s ohledem na zatížení oxidem siřičitým, oxidem dusičitým a oxidy dusíku, částicemi a olovem.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
1. "vnějším ovzduším" ovzduší ve vnější troposféře s výjimkou ovzduší na pracovištích;
2. "znečišťující látkou" každá látka člověkem přímo nebo nepřímo emitovaná do vnějšího ovzduší, která má pravděpodobně škodlivé účinky na lidské zdraví nebo na životní prostředí jako celek;
3. "úrovní" koncentrace znečišťující látky ve vnějším ovzduší nebo její depozice na zemský povrch v dané době;
4. "posuzováním" všechny metody měření, výpočtu, předpovědi nebo odborného odhadu úrovně znečišťujících látek ve vnějším ovzduší;
5. "mezní hodnotou" hodnota stanovená na základě vědeckých poznatků s cílem vyvarování se, prevence nebo snížení škodlivých účinků na lidské zdraví nebo životní prostředí jako celek, které je třeba dosáhnout v daném časovém rozmezí a která poté nesmí být překročena;
6. "výstražnou prahovou hodnotou" hodnota, při jejímž překročení při krátkodobé expozici existuje nebezpečí pro lidské zdraví a při které členské státy neprodleně učiní opatření podle směrnice 96/62/ES;
7. "mezí tolerance" procento mezní hodnoty, o které tato hodnota smí být překročena za podmínek stanovených směrnicí 96/62/ES;
8. "zónou" členskými státy vymezená část jejich území;
9. "aglomerací" území s více než 250000 obyvateli nebo, pokud na tomto území bydlí 250000 nebo méně obyvatel, s hustotou obyvatel na čtvereční kilometr, která podle pojetí členských států opravňuje k posuzování a řízení kvality vnějšího ovzduší;
10. "oxidy dusíku" součet oxidu dusnatého a oxidu dusičitého vyjádřený v ppb jako oxid dusičitý v μg/m3;
11.
"PM10" částice, které projdou selektivním vstupním filtrem s odlučovací účinností 50 % pro aerodynamický průměr 10 μm;
12.
"PM 2,5" částice, které projdou selektivním vstupním filtrem s odlučovací účinností 50 % pro aerodynamický průměr 2,5 μm;
13. "horním prahem posuzování" hodnota podle přílohy V, pod nímž lze podle čl. 6 odst. 3 směrnice 96/62/ES použít kombinaci měření a modelování k posouzení kvality vnějšího ovzduší;
14. "dolním prahem posuzování" hodnota podle přílohy V, pod nímž podle čl. 6 odst. 4 směrnice 96/62/ES stačí k posouzení kvality ovzduší použít jen modelování nebo technik objektivního odhadu;
15. "přírodní událostí" výbuchy sopky, zemětřesení, geotermální činnost, požár krajiny, bouře nebo atmosférická resuspenze zvíření nebo atmosférický přenos přirozených částic ze suchých území;
16. "stacionární měřením" měření prováděná podle čl. 6 odst. 5 směrnice 96/62/ES.
Článek 3
Oxid siřičitý
1. Členské státy učiní nezbytná opatření k zajištění toho, aby koncentrace oxidu siřičitého ve vnějším ovzduší posuzované podle článku 7 nepřekračovaly mezní hodnoty přílohy I oddílu I ode dne v ní uvedeného.
Meze tolerance stanovené v příloze I oddílu I se uplatní podle článku 8 směrnice 96/62/ES.
2. Výstražná prahová hodnota pro koncentrace oxidu siřičitého ve vnějším ovzduší je stanovena v příloze I oddílu II.
3. Pro pomoc Komisi při přípravě zprávy podle článku 10 členské státy zaznamenávají, je-li to možné, až do 31. prosince 2003 údaje o koncentraci oxidu siřičitého jako desetiminutové průměrné hodnoty z vlastních měřicích stanicích, které zvolily jako reprezentativní pro kvalitu ovzduší v obydlených oblastech ležících v blízkosti zdrojů emisí a na nichž se měří hodinové koncentrace. Zároveň s údaji o hodinových koncentracích podle čl. 11 odst. 1 směrnice 96/62/ES uvědomí členské státy Komisi o počtu desetiminutových koncentrací, na vybraných měřicích stanicích, které překročily 500 μg/m3, o počtu dnů v kalendářním roce, kdy se tak stalo, v kolika z těchto dní hodinové koncentrace oxidu siřičitého překročily 350 μg/m3 a jaká maximální desetiminutová koncentrace byla naměřena.
4. Členské státy mohou vymezit zóny nebo aglomerace, v nichž jsou překročeny mezní hodnoty oxidu siřičitého podle přílohy I oddílu I, na základě koncentrací oxidu siřičitého ve vnějším ovzduší z přirozených zdrojů.
Členské státy předají Komisi seznam těchto území a aglomerací společně s údaji o tamních koncentracích a zdrojích oxidu siřičitého. Když členské státy uvědomují podle čl.
11 odst. 1 směrnice 96/62/ES Komisi, poskytnou nezbytné odůvodnění, aby prokázaly, že jakékoli překročení pochází z přirozených zdrojů.
V těchto zónách nebo aglomeracích jsou členské státy povinny provádět akční plány podle čl. 8 odst. 3 směrnice 96/62/ES, pouze pokud jsou mezní hodnoty uvedené v příloze I oddílu I překročeny vlivem antropogenních emisí.
Článek 4
Oxid dusičitý a oxidy dusíku
1. Členské státy učiní nezbytná opatření k zajištění toho, aby koncentrace oxidu dusičitého a popřípadě oxidů dusíku ve vnějším ovzduší posuzované podle článku 7 nepřekračovaly mezní hodnoty přílohy II oddílu I ode dne v ní uvedeného.
Meze tolerance stanovené v příloze II oddílu I se uplatní podle článku 8 směrnice 96/62/ES.
2. Výstražná prahová hodnota pro koncentrace oxidu dusičitého ve vnějším ovzduší je stanovena v příloze II oddílu II.
Článek 5
Částice
1. Členské státy učiní nezbytná opatření k zajištění toho, aby koncentrace PM10 ve vnějším ovzduší posuzované podle článku 7 nepřekračovaly mezní hodnoty přílohy III oddílu I ode dne v ní uvedeného.
Meze tolerance stanovené v příloze III oddílu I se uplatní podle článku 8 směrnice 96/62/ES.
2. Členské státy zajistí zřízení a provoz měřicích stanic k poskytnutí údajů o koncentraci PM2,5.
Počet a polohy stanic pro měření koncentrace PM2,5 stanoví členský stát tak, aby koncentrace PM2,5 byla v rámci členského státu měřena reprezentativně.
Pokud je to možné, sloučí se místa odběru vzorků s místy odběru vzorků pro koncentrace PM10.
Do devíti měsíců po konci každého roku předají členské státy Komisi aritmetický průměr, median, 98. percentil a maximální koncentraci, které byly v dotyčném roce vypočteny na základě hodnot koncentrace PM2,5 naměřených za 24 hodin.
98. percentil se vypočte postupem stanoveným v příloze I oddílu 4 rozhodnutí 97/101/ES Rady ze dne 27. ledna 1997 o zavedení výměny informací a údajů ze sítí a jednotlivých stanic měřících znečištění ovzduší v členských státech [6].
3. Akční plány pro PM10 připravené podle článku 8 směrnice 96/62/ES a všeobecné strategie snižování koncentrace PM10 se zaměří také na snižování koncentrace PM2,5.
4. Překračují-li koncentrace PM10 ve vnějším ovzduší mezní hodnoty PM10 stanovené v příloze III oddílu I v důsledku přírodních událostí vedoucích ke koncentracím, které výrazně převyšují běžné pozaďové koncentrace z přirozených zdrojů, uvědomí členské státy Komisi podle čl. 11 odst. 1 směrnice 96/62/ES a uvedou nezbytné odůvodnění, aby prokázaly, že tato překročení mají původ v přírodních událostech. V těchto případech jsou členské státy povinny provádět akční plány podle čl. 8 odst. 3 směrnice 96/62/ES, pouze pokud překročení mezních hodnot stanovených v příloze III oddílu I má jiné příčiny než přírodní události.
Členské státy mohou vymezit zóny nebo aglomerace, v nichž koncentrace PM10 ve vnějším ovzduší v důsledku zvíření částic po posypu silnic pískem v zimě překročí mezní hodnoty PM10 uvedené v příloze III oddílu I. Členské státy předají Komisi seznam těchto území a aglomerací společně s údaji o tamních koncentracích a zdrojích PM10. Když členské státy uvědomují podle čl.
11 odst. 1 směrnice 96/62/ES Komisi, poskytnou nezbytné odůvodnění, aby prokázaly, že k jakýmkoli překročením dochází v důsledku resuspenze částic a že byla učiněna přiměřená opatření ke snížení jejich koncentrace.
V těchto zónách nebo aglomeracích jsou členské státy povinny provádět akční plány podle čl. 8 odst. 3 směrnice 96/62/ES, pouze pokud jsou mezní hodnoty uvedené v příloze III oddílu I překročeny na základě hodnot PM10, které mají jiné příčiny než sypání silnic pískem v zimě.
Článek 6
Olovo
Členské státy učiní nezbytná opatření k zajištění toho, aby koncentrace olova ve vnějším ovzduší posuzované podle článku 7 nepřekračovaly mezní hodnoty přílohy IV oddílu I ode dne v ní uvedeného.
Meze tolerance stanovené v příloze IV oddílu I uplatní podle článku 8 směrnice 96/62/ES.
Článek 7
Posuzování koncentrací
1. Dolní a horní prahy posuzování jsou pro oxid siřičitý, oxid dusičitý a oxidy dusíku, částice a olovo, pro účely článku 6 směrnice 96/62/ES, stanoveny v příloze V oddílu I.
Klasifikace každé zóny nebo aglomerace podle článku 6 směrnice 96/62/ES se přezkoumá nejpozději každých pět let postupy stanovenými podle přílohy V oddílu II.
Při výrazných změnách činností významných pro koncentrace oxidu siřičitého, oxidu dusičitého nebo případně oxidů dusíku, částic a olova ve vnějším ovzduší se koncentrace přezkoumává dříve.
2. V příloze VI jsou stanovena kritéria pro stanovení míst odběru vzorků pro měření oxidu siřičitého, oxidu dusičitého a oxidů dusíku, částic a olova ve vnějším ovzduší.
V příloze VII je stanoven minimální počet míst odběru vzorků pro stacionární měření koncentrace každé příslušné znečišťující látky, která je třeba zřídit v každé zóně nebo aglomeraci, ve které se vyžaduje stacionární měření, pokud se údaje o koncentracích v zóně nebo aglomeraci získávají výhradně měřením.
3. V zónách a aglomeracích, v nichž se údaje stacionárních měřicích stanic doplňují údaji z jiných zdrojů, jako jsou emisní inventury, orientační měření nebo modely kvality ovzduší, musí počet stacionárních měřicích stanic a prostorové rozlišení jiných technik dostačovat pro zjišťování koncentrací látek znečišťujících ovzduší v souladu s přílohou VI oddíl I a přílohou VIII oddíl I.
4. Pro zóny a aglomerace, pro něž se nepožadují žádná měření, lze užít modelování nebo techniky objektivního odhadu.
5. Referenční metody pro rozbor oxidu siřičitého, oxidu dusičitého a oxidů dusíku, jakož i odběr vzorků a rozbor olova jsou stanoveny v příloze IX oddílu I až III.
Referenční metoda pro odběr vzorků a měření koncentrace PM10 je stanovena v příloze IX oddílu IV.
Předběžná referenční metoda pro odběr vzorků a měření koncentrace PM2,5 je stanovena v příloze IX oddílu V.
Referenční techniky pro modelování kvality ovzduší jsou stanoveny v příloze IX oddílu VI.
6. Datem, do kterého členské státy Komisi podle čl. 11 odst. 1 písm. d) směrnice 96/62/ES sdělí, jaké metody byly použity pro předběžné posouzení kvality ovzduší, je 18 měsíců od vstupu této směrnice v platnost.
7. Jakékoli změny nezbytné pro přizpůsobení tohoto článku a příloh V až IX vědeckému a technickému pokroku se přijmou postupem podle článku 12 směrnice 96/62/ES.
Článek 8
Informování veřejnosti
1. Členské státy zajistí, aby veřejnosti a příslušným organizacím, jako jsou organizace na ochranu životního prostředí, spotřebitelské svazy, zájmová zastoupení ohrožených skupin obyvatel, a jiným příslušným místům zabývajícím se ochranou zdraví, byly například prostřednictvím rozhlasu, tisku, oznamovacích tabulí nebo počítačovými sítěmi systematicky poskytovány aktuální údaje o koncentracích oxidu siřičitého, oxidu dusičitého a oxidů dusíku, částic a olova ve vnějším ovzduší.
Údaje o koncentracích oxidu siřičitého, oxidu dusičitého, částic a olova ve vnějším ovzduší se aktualizují minimálně denně a hodinové hodnoty pro oxid siřičitý a oxid dusičitý se aktualizují, je-li to možné, každou hodinu.
Údaje o koncentracích olova ve vnějším ovzduší se aktualizují každé tři měsíce.
V rámci těchto údajů se poskytují přinejmenším všechna překročení koncentrací mezních hodnot a výstražných prahových hodnot v obdobích stanovených podle příloh I až IV.
Dále je třeba zajistit stručné posouzení mezních hodnot a výstražných prahových hodnot a náležitě informovat o účincích zvýšených koncentrací na zdraví.
2. Jsou-li veřejnosti zpřístupněny plány nebo programy podle čl. 8 odst. 3 směrnice 96/62/ES, včetně plánů nebo programů podle čl. 3 odst. 4, čl. 5 odst. 4 a čl. 5 odst. 5 této směrnice využívané veřejností, zpřístupňuje je členský stát i organizacím uvedeným v odstavci 1.
3. Při překročení výstražné prahové hodnoty podle přílohy I oddílu II a přílohy II oddílu II musí podrobné údaje, které se oznámí veřejnosti podle článku 10 směrnice 96/62/ES, obsahovat alespoň údaje uvedené v příloze I oddílu III a příloze II oddílu III.
4. Údaje poskytované veřejnosti a příslušným organizacím podle odstavců 1 a 3 musí být jasné, srozumitelné a přístupné.
Článek 9
Zrušení a přechodná ustanovení
1. Zrušuje se směrnice Rady 80/779/EHS ze dne 15. července 1980 o mezních a směrných hodnotách kvality ovzduší pro oxid siřičitý a suspendované částice [7] se s účinkem od 19. července 2001, s výjimkou článku 1, čl. 2 odst. 1, čl. 3 odst. 1, čl. 9, čl. 15 a čl. 16 jakož i příloh I, IIIb a IV, které se zrušují s účinkem od 1. ledna 2005.
2. Zrušuje se směrnice Rady 82/884/EHS ze dne 3. prosince 1982 o mezních hodnotách pro olovo v ovzduší [8] s účinkem od 19. července 2001, s výjimkou článku 1, čl. 2, čl. 3 odst. 1, čl. 7, čl. 12 a čl. 13, které se zrušují s účinkem od 1. ledna 2005.
3. Zrušuje se směrnice Rady 85/203/EHS ze dne 7. března 1985 o normách kvality ovzduší pro oxid dusičitý [9] s účinkem od 19. července 2001, s výjimkou článku 1 odst. 1 první odrážka, čl. 1 odst. 2, čl. 2 první odrážka, čl. 3 odst. 1, články 5, 9, 15, 16 a příloha I, které se zrušují s účinkem od 1. ledna 2010.
4. K dosažení souladu s touto směrnicí používají členské státy od 19. července 2001 měřicí stanice a ostatní metody posuzování kvality ovzduší k posouzení koncentrace oxidu siřičitého, oxidu dusičitého a olova ve vnějším ovzduší a získaly tak údaje za účelem prokázání dodržování mezních hodnot stanovených ve směrnici 80/779/EHS, směrnici 82/884/EHS a směrnici 85/203/EHS, dokud nepřestanou platit mezní hodnoty stanovené touto směrnicí.
5. Od 19. července 2001 mohou členské státy používat měřicí stanice a ostatní metody posuzování kvality ovzduší, které jsou v souladu s touto směrnicí, týkající se koncentrací PM10 k posouzení suspendovaných částic pro účely prokázání souladu s mezními hodnotami pro celkové suspendované částice stanovenými v příloze IV směrnice 80/779/EHS; pro účely prokázání tohoto souladu se shromážděné údaje vynásobí faktorem 1,2.
6. Do devíti měsíců po konci každého roku uvědomí členské státy Komisi postupem podle článku 11 směrnice 96/62/ES o všech překročeních mezních hodnot stanovených ve směrnicích 80/779/EHS, 82/884/EHS a 85/203/EHS a současně jí předá naměřené hodnoty, důvody všech případů překročení a opatření k zamezení opětných překročení, a to dokud nepřestanou platit mezní hodnoty stanovené touto směrnicí.
7. V zónách, ve kterých členský stát považuje za nezbytné omezit předvídatelný nárůst znečištění oxidem siřičitým, oxidy dusíku nebo suspendovanými částicemi nebo mu předejít, může nadále používat směrné hodnoty pro ochranu ekosystémů stanovených v příloze II směrnice 80/779/ES a příloze II směrnice 85/203/EHS.
Článek 10
Zpráva a přezkoumání
Nejpozději do 31. prosince 2003 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o zkušenostech při uplatňování této směrnice, obzvláště o nejnovějších výsledcích vědeckých výzkumů týkajících se účinků působení oxidu siřičitého, oxidu dusičitého, oxidů dusíku, různých frakcí částic a olova na lidské zdraví a na ekosystémy, jakož i o technologických vývojích včetně pokroků u metod měření a jiným způsobem prováděného posuzování koncentrací částic ve vnějším ovzduší a depozic částic a olova na površích.
Pro zachování vysoké úrovně ochrany lidského zdraví a životního prostředí se s ohledem na zkušenosti členských států s uplatňováním této směrnice, obzvláště s ohledem na podmínky stanovené v příloze VI, za kterých se měření uskutečnila, případně připojí k této zprávě návrhy na změnu směrnice.
Komise přezkoumá obzvláště, zda mají být mezní hodnoty PM10 pro druhý stupeň závazné, a zváží, zda potvrdí nebo změní mezní hodnoty pro druhý stupeň a případně pro první stupeň.
Dále, je-li to vhodné, věnuje Komise zvláštní pozornost stanovení mezních hodnot PM2,5 nebo mezních hodnot pro jiné frakce částic. Komise rovněž přezkoumá roční mezní hodnotu oxidu dusičitého pro ochranu lidského zdraví a podá návrh na potvrzení nebo změnu této hodnoty.
Kromě toho přezkoumá hodinovou mezní hodnotu pro oxid dusičitý s ohledem na pokyny Světové zdravotnické organizace a zváží, zda mezní hodnotu potvrdí nebo změní.
Komise rovněž uváží, zda případně lze stanovit zvláštní výstražné prahové hodnoty pro PM10, PM2,5 nebofrakce částic, slučitelné s hodnotami pro jiné znečišťující látky uvedené v této směrnici.
Článek 11
Sankce
Členské státy stanoví sankce za porušení vnitrostátních předpisů přijatých podle této směrnice.
Sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Článek 12
Provádění
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 19. července 2001.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti této směrnice.
Článek 13
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Rady 1999/31/ES
ze dne 26. dubna 1999
o skládkách odpadů
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 130s odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189c Smlouvy [3],
(1) vzhledem k tomu, že usnesení Rady ze dne 7. května o odpadové politice [4] vítá a podporuje dokument o strategii Společenství a vyzývá Komisi, aby navrhla kritéria a normy pro odstraňování odpadů skládkováním;
(2) vzhledem k tomu, že Rada ve svém usnesení ze dne 9. prosince 1996 o politice v oblasti odpadů bere v úvahu, že v budoucnosti bude možno ve Společenství používat pouze bezpečné a kontrolované způsoby ukládání odpadů na skládky;
(3) vzhledem k tomu, že je nutno podporovat předcházení vzniku odpadů, jejich recyklaci a využívání, jakož i používání druhotných surovin a energie získané z odpadu, a tak ochraňovat přírodní zdroje a bránit nešetrnému využívání půdy;
(4) vzhledem k tomu, že je nutno nadále se zabývat otázkami týkajícími se spalování komunálního odpadu a odpadu, který není klasifikován jako nebezpečný, otázkou kompostování, biometanizace a úpravy vytěžených kalů;
(5) vzhledem k tomu, že na základě zásady "znečišťovatel platí" je mimo jiné nutné přihlédnout k jakémukoli poškozování životního prostředí způsobenému skládkami;
(6) vzhledem k tomu, že skládkování stejně jako kterýkoli jiný způsob nakládání s odpady musí být kontrolováno a řízeno odpovídajícím způsobem umožňujícím předcházet případným nepříznivým vlivům na životní prostředí a ohrožování lidského zdraví anebo takové vlivy omezit;
(7) vzhledem k tomu, že je nutno přijmout příslušná opatření k vyloučení svévolného vyhazování, vysypávání nebo nekontrolovaného odstraňování odpadů; že je za tímto účelem nutno mít možnost kontrolovat skládky, pokud jde o látky obsažené v odpadech uložených na skládkách; že tyto látky by pokud možno neměly reagovat nepředvídatelným způsobem;
(8) vzhledem k tomu, že jak množství, tak i nebezpečné vlastnosti odpadů určených k ukládání na skládky by měly být pokud možno omezeny; že by měla být usnadněna manipulace s odpady a podporováno jejich využívání; že by pro zajištění ukládání odpadu na skládky v souladu s cíli této směrnice mělo být podporováno využívání technologií úpravy odpadů; že třídění je součástí definice úpravy odpadů;
(9) vzhledem k tomu, že je nutno, aby členské státy, pokud jde o odpady vznikající na úrovni Společenství a na vnitrostátní úrovni, byly schopny uplatnit zásady jejich odstraňování v místě blízkém vzniku odpadů a soběstačnosti při odstraňování v souladu se směrnicí Rady EHS 75/442 ze dne 15. července 1975 o odpadech [5]; že je nutno cíle této směrnice naplňovat a upřesňovat zřízením odpovídající integrované sítě zařízení na odstraňování odpadů na základě zvýšené úrovně ochrany životního prostředí;
(10) vzhledem k tomu, že nepoměr mezi technickými normami a náklady na odstraňování odpadů skládkováním by mohl způsobit zvýšené odstraňování odpadů v zařízeních s nízkými normami ochrany životního prostředí, což by mohlo závažně ohrozit životní prostředí jak z důvodu zbytečně dlouhé přepravy odpadů, tak i pro nevhodný způsob jejich odstraňování;
(11) vzhledem k tomu, že je tudíž nutno na úrovni Společenství stanovit technické normy pro skládkování odpadů s cílem ochrany, zachování a zlepšování kvality životního prostředí Společenství;
(12) vzhledem k tomu, že je nezbytné jasně stanovit požadavky, kterým musí skládky vyhovovat, pokud jde o jejich umístění, uspořádání, řízení, kontrolu, uzavírání a preventivní a ochranná opatření, která musí být z krátkodobého i dlouhodobého hlediska přijata v zájmu ochrany životního prostředí, především s ohledem na znečištění podzemních vod prosakováním průsakové vody do půdy;
(13) vzhledem k tomu, že s ohledem na výše uvedené je nutno jasně definovat kategorie příslušných skládek a druhy odpadů, které budou v těchto kategoriích skládek přijímány;
(14) vzhledem k tomu, že místa dočasného skladování odpadů musí vyhovovat požadavkům směrnice 75/442/EHS;
(15) vzhledem k tomu, že v souladu se směrnicí 75/442/EHS nemusí být využívání inertních odpadů nebo odpadů neklasifikovaných jako nebezpečné, které jsou používány při terénních úpravách, rekonstrukcích, zavážkách nebo některých stavebních pracích, považováno za skládku;
(16) vzhledem k tomu, že je mimo jiné nutné v zájmu snížení globálního oteplování přijmout opatření ke snížení vzniku methanu na skládkách pomocí omezeného skládkování biologicky rozložitelného odpadu a je povinností zavést kontrolu skládkových plynů;
(17) vzhledem k tomu, že opatření přijatá pro omezení skládkování biologicky rozložitelných odpadů by měla být zaměřena rovněž na podporu odděleného sběru biologicky rozložitelného odpadu, třídění odpadu obecně, jakož i na jeho využívání a recyklaci;
(18) vzhledem k tomu, že zvláštní charakter odstraňování odpadů metodou skládkování si vynucuje zavedení zvláštního povolovacího řízení pro jednotlivé kategorie skládek v souladu s obecnými požadavky na udělování licencí, které již byly stanoveny ve směrnici 75/442/EHS, jakož i s obecnými požadavky směrnice Rady 96/61/ES o integrované prevenci a omezování znečištění [6]; že je nutno před zahájením provozu skládky ověřit prostřednictvím inspekce příslušného orgánu, zda skládka tomuto povolení odpovídá;
(19) vzhledem k tomu, že je nutno ve všech případech kontrolovat, zda mohou být odpady uloženy na skládku, pro kterou jsou určeny, zejména pokud se jedná o odpady nebezpečné;
(20) vzhledem k tomu, že pro předcházení poškození životního prostředí je nutno zavést jednotný postup pro přijímání odpadů, založený na klasifikaci odpadů přijatelných pro jednotlivé kategorie skládek, který by obsahoval především normalizované mezní hodnoty; že v tomto ohledu musí být včas vytvořen odpovídající a normalizovaný systém charakterizace, odběru a rozboru vzorků odpadů, aby bylo usnadněno zavádění této směrnice; že kritéria pro přijímání na skládku musí být obzvláště přesná, pokud jde o inertní odpady;
(21) vzhledem k tomu, že do doby, než budou tyto analytické metody nebo mezní hodnoty nezbytné pro charakterizaci stanoveny, budou moci členské státy pro účely této směrnice udržovat nebo sestavovat vnitrostátní seznamy odpadů, které lze ukládat na skládky či nikoli, nebo stanovit kritéria včetně mezních hodnot podobná hodnotám stanoveným v této směrnici za účelem jednotného postupu přijímání odpadů na skládky;
(22) vzhledem k tomu, že technický výbor musí vypracovat kritéria pro přijímání odpadů na skládky, aby některé nebezpečné odpady mohly být přijaty na skládky pro odpady neklasifikované jako nebezpečné;
(23) vzhledem k tomu, že je nutno stanovit společné postupy pro dohled nad skládkami po dobu jejich provozu a po jejich uzavření tak, aby bylo možno identifikovat jakýkoli nepříznivý vliv skládky na životní prostředí a přijmout příslušná nápravná opatření;
(24) vzhledem k tomu, že je nutno stanovit termín a způsob ukončení provozu skládky, jakož i povinnosti a následnou odpovědnost provozovatele, pokud jde o prostor skládky po jejím uzavření;
(25) vzhledem k tomu, že na skládky, k jejichž uzavření došlo před termínem stanoveným pro provedení této směrnice se ustanovení této směrnice týkající se postupu uzavírání skládek nevztahují;
(26) vzhledem k tomu, že je nutno upravit podmínky dalšího provozu stávajících skládek, aby mohla být ve stanovených termínech přijata opatření nutná pro jejich přizpůsobení této směrnici na základě plánu úprav skládek;
(27) vzhledem k tomu, že provozovatelé stávajících skládek, kteří v souladu se závaznými vnitrostátními předpisy shodnými s úpravou podle článku 14 této směrnice již před vstupem této směrnice v platnost předložili dokumentaci uvedenou v čl. 14 písm. a) této směrnice a kterým bylo příslušným orgánem vydáno povolení k dalšímu provozu skládky, nemusejí tuto dokumentaci znovu předkládat ani žádat u příslušného orgánu o nové povolení;
(28) vzhledem k tomu, že provozovatel musí přijmout vhodná opatření v podobě finanční jistiny nebo jakéhokoli jiného ekvivalentu, aby zajistil plnění veškerých povinností vyplývajících z povolení včetně povinností týkajících se ukončení provozu a následné péče o skládku;
(29) vzhledem k tomu, že je nutno přijmout opatření zabezpečující, aby cena za uložení odpadů na skládce byla stanovena tak, aby byly pokryty veškeré náklady spojené se zřízením a provozem skládky, zahrnující v nejvyšší možné míře finanční jistinu nebo její ekvivalent, které musí provozovatel složit, a předpokládané náklady na ukončení provozu skládky a nutnou následnou péči;
(30) vzhledem k tomu, že pokud příslušný orgán usoudí, že je nepravděpodobné, aby skládka způsobila riziko pro životní prostředí po dobu delší než určité časové období, mohou být předpokládané náklady zahrnované do ceny požadované provozovatelem omezeny na náklady související s uvedeným obdobím;
(31) vzhledem k tomu, že je nutno v celém Společenství zajistit správné používání opatření k provádění této směrnice a zabezpečit, aby provozovatelé skládek a jejich zaměstnanci dosáhli na základě školení a získaných znalostí potřebné kvalifikace;
(32) vzhledem k tomu, že je nutno, aby Komise v souladu s postupem činnosti výboru stanoveným v článku 18 směrnice 75/442/EHS stanovila jednotný postup přijímání odpadů a stanovila normalizovanou klasifikaci odpadů vhodných k ukládání na skládky;
(33) vzhledem k tomu, že pro přizpůsobení příloh této směrnice vědeckému a technickému pokroku a pro normalizaci kontrolních metod, metod odběru a rozboru vzorků bude nutno ve výboru použít stejný jednací postup;
(34) vzhledem k tomu, že členské státy musejí pravidelně předkládat Komisi zprávy o provádění této směrnice s tím, že zvláštní pozornost je nutno věnovat národním strategiím, které je třeba stanovit v souladu s článkem 5; že na základě těchto zpráv Komise podá zprávu Evropskému parlamentu a Radě,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Obecný cíl
1. Se zřetelem ke splnění požadavků směrnice 75/442/EHS, zejména článků 3 a 4, si tato směrnice klade za cíl stanovit pomocí přísných technických a provozních požadavků na odpady a skládky opatření, postupy a návody pro předcházení nebo maximální omezení negativních účinků skládkování odpadů na životní prostředí, a zejména znečištění povrchových vod, podzemních vod, půdy a ovzduší a také globální účinky včetně skleníkového efektu, jakož i veškerá z toho plynoucí rizika ohrožení lidského zdraví, a to v průběhu celého životního cyklu skládky.
2. Co se týče technických charakteristik skládek, obsahuje tato směrnice, pokud jde o skládky, na které se vztahuje směrnice 96/61/ES, příslušné technické požadavky nezbytné pro uskutečnění zde uvedených obecných požadavků v konkrétních podmínkách.
Příslušné požadavky dané směrnice jsou považovány za splněné, pokud jsou splněny požadavky této směrnice.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se:
a) "odpadem" rozumí jakákoli látka nebo předmět, na které se vztahuje směrnice 75/442/ES;
b) "komunálním odpadem" rozumějí odpady z domácností a rovněž ostatní odpady obdobné povahy nebo složení jako odpady z domácností;
c) "nebezpečnými odpady" rozumějí veškeré odpady, na které se vztahuje čl. 1 odst. 4 směrnice Rady 91/689/EHS ze dne 12. prosince 1991 o nebezpečných odpadech [7];
d) "odpady neklasifikovanými jako nebezpečné" rozumějí veškeré odpady, na které se nevztahuje bod c);
e) "inertními odpady" rozumějí odpady, které nepodléhají žádným fyzikálním, chemickým nebo biologickým změnám.
Inertní odpady se nerozkládají, nehoří a nejsou fyzikálně ani chemicky reaktivní, nejsou biologicky rozložitelné a nenarušují jiné látky, se kterými jsou ve styku, způsobem schopným vyvolat znečištění životního prostředí nebo poškodit lidské zdraví.
Celkové množství vznikajících průsakových vod a obsah znečišťujících látek v odpadech stejně jako ekotoxicita průsakových vod musejí být zanedbatelné, zejména pak nesmějí poškozovat jakost povrchových nebo podzemních vod;
f) "podzemním úložištěm" rozumí stálé místo pro ukládání odpadů v hluboké geologické dutině, jako je např. solný nebo draselný důl;
g) "skládkou" rozumí místo pro odstraňování odpadů pomocí jejich povrchového nebo podpovrchového ukládání, včetně:
- vlastní skládky (tj. skládky, kde původce sám odstraňuje odpady v místě jejich vzniku) a
- dočasné skládky (tj. na dobu delší než jeden rok), používané pro dočasné skladování odpadů
s výjimkou:
- zařízení, kde jsou odpady složeny za účelem jejich přípravy k další přepravě s cílem jejich využití, úpravy nebo odstranění na jiném místě a
- skladování odpadů před využitím nebo úpravou po dobu obvykle kratší než tři roky nebo
- skladování odpadů po dobu kratší než jeden rok, předcházející jejich odstranění;
h) "úpravou" rozumí fyzikální, tepelné, chemické nebo biologické procesy zahrnující třídění, které mění charakteristiky odpadů tak, že snižují jejich objem nebo jejich nebezpečné vlastnosti s cílem usnadnit manipulaci s nimi nebo podpořit jejich využití;
i) "průsakovou vodou" rozumí jakákoli kapalina prosakující odpady uloženými na skládce a vytékající ze skládky nebo ve skládce zadržovaná;
j) "skládkovým plynem" rozumějí veškeré plyny produkované odpady uloženými na skládce;
k) "eluátem" rozumí roztok získaný při výluhových testech modelovaných v laboratoři;
l) "provozovatelem" rozumí fyzická či právnická osoba odpovědná za skládku v souladu s vnitrostátními právními předpisy členského státu, v němž se skládka nachází; tato osoba se může změnit v období mezi přípravami na zřízení skládky a obdobím následné péče po ukončení provozu;
m) "biologicky rozložitelným odpadem" rozumí veškerý odpad podléhající anaerobnímu či aerobnímu rozkladu, jako jsou potravinářské a zahradní odpady a rovněž papír a lepenka;
n) "držitelem" rozumí původce odpadu nebo fyzická či právnická osoba, která tyto odpady vlastní;
o) "žadatelem" rozumí osoba předkládající žádost o povolení k provozování skládky ve smyslu této směrnice;
p) "příslušným orgánem" rozumí orgán určený členským státem a pověřený úkoly vyplývajícími z této směrnice;
q) "kapalným odpadem" rozumí jakýkoli odpad v kapalné podobě, a zejména odpadní vody avšak s výjimkou kalů;
r) "odloučeným sídlištěm" rozumí sídliště:
- mající maximálně 500 obyvatel na obec nebo sídliště s maximálně 5 obyvateli na kilometr čtvereční a
- jehož vzdálenost k nejbližší městské aglomeraci s minimálně 250 obyvateli na kilometr čtvereční není menší než 50 km nebo které má po značnou část roku obtížný přístup po silnici k nejbližší z těchto aglomerací z důvodu nepříznivých meteorologických podmínek.
Článek 3
Oblast působnosti
1. Členské státy použijí tuto směrnici na veškeré skládky podle čl. 2 písm. g).
2. Aniž jsou dotčeny stávající právní předpisy Společenství, jsou z působnosti této směrnice vyňaty:
- aplikace kalů včetně čistírenských kalů a kalů vytěžených z vodních toků či ploch a jiných podobných látek na půdu za účelem jejího zúrodnění nebo hnojení,
- používání vhodných inertních odpadů při terénních úpravách, rekonstrukcích a zavážkách nebo pro stavební účely,
- ukládání vytěžených kalů neklasifikovaných jako nebezpečné podél malých vodních toků, z nichž byly vytěženy, a kalů neklasifikovaných jako nebezpečné v povrchových vodách včetně jejich řečiště a podloží,
- ukládání neznečištěné zeminy nebo inertních odpadů neklasifikovaných jako nebezpečné pocházejících z průzkumných a těžebních prací, z úpravy a skladování minerálních zdrojů a rovněž z provozu lomů a povrchových dolů.
3. Aniž je dotčena směrnice 75/442/EHS, mohou členské státy na základě své volby prohlásit, že ukládání odpadů neklasifikovaných jako nebezpečné, které budou definovány výborem zřízeným podle článku 17 této směrnice, jiných než inertních odpadů pocházejících z průzkumu a těžby, úpravy a skladování minerálních zdrojů a rovněž z povrchové těžby, které jsou uloženy tak, že nedochází ke znečištění životního prostředí nebo k škodlivým vlivům na lidské zd raví, lze vyjmout z ustanovení přílohy I bodů 2, 3.1, 3.2 a 3.3 této směrnice.
4. Aniž je dotčena směrnice 75/442/EHS, mohou členské státy na základě své volby prohlásit, že se čl. 6 písm. d), čl. 7 písm. i), čl. 8 písm. a) bod iv, článek 10, čl. 11 odst. 1 písm. a), b) a c), čl. 12 písm. a) a c) jakož i příloha I body 3 a 4, příloha II (s výjimkou bodu 3, úrovně 3 a bodu 4) a příloha III body 3 až 5 této směrnice, plně nebo částečně nevztahují na:
a) skládky odpadů neklasifikovaných jako nebezpečné nebo inertních odpadů o celkové kapacitě nepřesahující 15000 tun nebo přijímající nejvýše 1000 tun ročně, které slouží pro ostrovy, pokud je toto místo jedinou skládkou na ostrově, a je určeno pouze pro odstraňování odpadů z tohoto ostrova.
Při plném využití kapacity skládky musí být každá nová skládka zřízená na ostrově v souladu s požadavky této směrnice;
b) skládky odpadů neklasifikovaných jako nebezpečné nebo inertních odpadů v odloučených sídlištích, pokud je skládka určena pouze k přijímání odpadů produkovaných tímto odloučeným sídlištěm.
18 odst. 1 oznámí členské státy Komisi seznam ostrovů a odloučených sídlišť, které jsou vyňaty z působnosti této směrnice.
Komise zveřejní tento seznam ostrovů a odloučených sídlišť.
5. Aniž je dotčena směrnice 75/442/EHS, mohou členské státy na základě své volby prohlásit, že podzemní úložiště ve smyslu čl. 2 písm. f) této směrnice může být vyňato z ustanovení uvedených v čl. 13 písm. d), v příloze I bodu 2 s výjimkou první odrážky a bodech 3, 4 a 5 a v příloze III v bodech 2, 3 a 5 této směrnice.
Článek 4
Kategorie skládek
Každá skládka je zařazena do jedné z následujících kategorií:
- skládky nebezpečných odpadů,
- skládky odpadů neklasifikovaných jako nebezpečné,
- skládky inertních odpadů.
Článek 5
Odpady a způsoby úpravy nezpůsobilé k přijetí na skládku
1. Členské státy stanoví vnitrostátní strategii za účelem provádění omezení biologicky rozložitelných odpadů ukládaných na skládku nejpozději dva roky po dni stanoveném v čl. 18 odst. 1 a oznámí tuto strategii Komisi. Tato strategie by měla obsahovat opatření zaměřená na dosažení cílů stanovených v odstavci 2, zejména pomocí recyklace, kompostování, výroby bioplynu nebo materiálového a energetického využití. Ve lhůtě třiceti měsíců počínaje dnem stanoveným v čl. 18 odst. 1 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu obsahující syntézu vnitrostátních strategií.
2. Tato strategie zajistí, aby:
a) nejpozději do pěti let ode dne stanoveného v čl. 18 odst. 1 bylo množství komunálních biologicky rozložitelných odpadů ukládaných na skládku sníženo na 75 % (hmotnostních) z celkového množství biologicky rozložitelných komunálních odpadů vyprodukovaných v roce 1995 nebo během posledního roku před rokem 1995, pro který jsou k dispozici normalizované údaje Eurostat;
b) nejpozději osm let ode dne stanoveného v čl. 18 odst. 1 bylo množství biologicky rozložitelných komunálních odpadů ukládaných na skládky sníženo na 50 % (hmotnostních) z celkového množství biologicky rozložitelných komunálních odpadů vyprodukovaných v roce 1995 nebo v průběhu posledního roku před rokem 1995, pro který jsou k dispozici normalizované údaje Eurostat;
c) nejpozději patnáct let ode dne stanoveného v čl. 18 odst. 1 bylo množství biologicky rozložitelných komunálních odpadů ukládaných na skládku sníženo na 35 % (hmotnostních) z celkového množství biologicky rozložitelných komunálních odpadů vyprodukovaných v roce 1995 nebo v průběhu posledního roku před rokem 1995, pro který jsou k dispozici normalizované údaje Eurostat.
Dva roky přede dnem uvedeným v písmenu c) posoudí znovu Rada výše uvedený cíl na základě zprávy Komise obsahující praktické zkušenosti, které členské státy získaly při sledování cílů stanovených v písmenech a) a b), doplněné případně návrhem na potvrzení nebo změnu tohoto cíle za účelem zajištění vysoké úrovně ochrany životního prostředí.
Členské státy, které v průběhu roku 1995 nebo během posledního roku předcházejícího roku 1995, pro který jsou k dispozici normalizované údaje Eurostat, uložily na skládku více než 80 % komunálních odpadů, které shromáždily, mohou na období ne delší než čtyři roky odložit splnění cílů stanovených v písmenech a), b) nebo c).
Členské státy, které zamýšlejí využít této možnosti, sdělí své rozhodnutí v předstihu Komisi.
Komise uvědomí o těchto rozhodnutích ostatní členské státy a Evropský parlament.
Provádění ustanovení předchozího odstavce nesmí v žádném případě vést k oddálení uskutečnění cíle uvedeného v písmenu c) o více než čtyři roky ode dne uvedeného v daném bodu.
3. Členské státy přijmou taková opatření, aby na skládky nebyly přijímány tyto odpady:
a) kapalné odpady;
b) odpady, které jsou v podmínkách skládky výbušné, žíravé, oxidující, vysoce hořlavé nebo hořlavé v souladu s definicemi přílohy III směrnice 91/689/EHS;
c) nemocniční odpad a jiné klinické odpady pocházející z léčebných nebo veterinárních zařízení a které jsou infekční podle definice (charakteristika H9 podle přílohy III) ve směrnici 91/689/EHS, jakož i odpady spadající do kategorie 14 (přílohy IA) téže směrnice;
d) celé použité pneumatiky — do dvou let počínaje ode dne stanoveného v čl. 18 odst. 1 — kromě pneumatik používaných jako surovina; drcené použité pneumatiky — do pěti let od uvedeného dne (v obou případech s výjimkou pneumatik jízdních kol a pneumatik, jejichž vnější průměr je větší než 1400 mm);
e) jakýkoli jiný druh odpadu neodpovídající kritériím pro přijetí na skládku definovaným v příloze II.
4. Je zakázáno ředit nebo mísit odpady pouze za účelem splnění kritérií pro přijímání na skládku.
Článek 6
Odpady přijímané na skládky různých kategorií
Členské státy přijmou opatření, aby:
a) odpady byly ukládány na skládku pouze po předchozí úpravě.
Toto ustanovení nelze vztahovat na inertní odpady, u kterých není úprava technicky proveditelná nebo na jakékoli jiné odpady, u nichž taková úprava nepřispívá k naplnění cílů této směrnice stanovených v článku 1 tím, že by došlo ke snížení množství odpadů nebo rizika pro zdraví lidí nebo životní prostředí;
b) na skládky nebezpečných odpadů byly odesílány pouze nebezpečné odpady odpovídající kritériím stanoveným v souladu s přílohou II;
c) skládky odpadů neklasifikovaných jako nebezpečné mohly být používány pro:
i) komunální odpad,
ii) odpady neklasifikované jako nebezpečné nezávisle na jejich původu, které odpovídají kritériím pro přijetí na skládku odpadů neklasifikovaných jako nebezpečné, stanoveným v souladu s přílohou II,
iii) stabilní a nereaktivní odpady (například zpevněné nebo vitrifikované), jejichž chování, pokud jde o průsakovou vodu, je stejné jako u odpadů neklasifikovaných jako nebezpečné, uvedených v bodu ii) a které vyhovují požadovaným kritériím pro přijetí na skládku stanoveným v souladu s přílohou II.
Tyto nebezpečné odpady nelze ukládat do prostor určených pro biologicky rozložitelné odpady neklasifikované jako nebezpečné;
d) skládky inertních odpadů byly používány pouze pro inertní odpady.
Článek 7
Žádost o povolení
Členské státy přijmou opatření, aby žádost o povolení k provozování skládky obsahovala alespoň následující údaje:
a) identifikační údaje o žadateli, a pokud se jedné o dvě různé osoby, i o provozovateli;
b) popis druhů ukládaných odpadů a jejich celkového množství;
c) navrhovaná kapacita skládky;
d) popis místa, včetně hydrogeologických a geologických poměrů;
e) navrhované postupy pro předcházení znečištění a jeho omezování;
f) návrh plánu provozování skládky, monitorování a její kontroly;
g) návrh plánu postupu uzavírání a následné péče o uzavřenou skládku;
h) pokud se požaduje posouzení dopadů podle směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí [8], uvádí se informace poskytnuté investorem v souladu s článkem 5 této směrnice;
i) finanční jistina žadatele nebo jakýkoli jiný ekvivalent požadovaný v čl. 8 písm. a) bodu iv.
Po kladném vyřízení žádosti o povolení jsou tyto informace dány k dispozici příslušným vnitrostátním orgánům a příslušným orgánům Společenství z oblasti statistiky, pokud je požadují pro statistické účely.
Článek 8
Podmínky pro vydávání povolení
Členské státy přijmou opatření, aby:
a) příslušný orgán nevydal pro skládku povolení, pokud nejsou splněny následující podmínky:
i) aniž je dotčen čl. 3 odst. 4 a 5, musí být projekt skládky v souladu se všemi požadavky této směrnice včetně příloh,
ii) řízení provozu skládky je svěřeno fyzické osobě splňující technické požadavky na tuto činnost; musí být zajištěna odborná a technická průprava a školení provozovatelů a zaměstnanců skládky,
iii) skládka bude provozována takovým způsobem, aby byla přijata nezbytná opatření pro vyloučení havárií a omezení jejich důsledků,
iv) před zahájením ukládání odpadů žadatel učinil příslušná opatření formou složení finanční jistiny nebo jejího ekvivalentu, a to způsobem stanoveným členskými státy tak, aby byly splněny povinnosti (včetně ustanovení týkajících se následné péče po ukončení provozu skládky) smluvně stanovené z titulu povolení vydaného v souladu s ustanoveními této směrnice a aby byly splněny postupy spojené s ukončením provozu, požadované podle článku 13.
Tato jistina nebo její ekvivalent budou drženy po dobu požadovanou s ohledem na činnosti spojené s udržováním a následnou péčí o skládku, na které byl ukončen provoz v souladu s čl.
13 písm. d). Členské státy mohou dle své volby prohlásit, že tento bod se nevztahuje na skládky inertního odpadu;
b) projekt skládky byl v souladu s příslušnými plány pro nakládání s odpady podle článku 7 směrnice 75/442 EHS;
c) před zahájením činností spojených s odstraňováním odpadů příslušný orgán provedl inspekci místa, aby se přesvědčil, že je skládka v souladu s podmínkami stanovenými v povolení, což nijak nesnižuje odpovědnost provozovatele plynoucí z povolení.
Článek 9
Obsah povolení
S cílem upřesnit a doplnit ustanovení článku 9 směrnice 75/442/EHS a článku 9 směrnice 96/61/ES musí povolení pro skládku obsahovat alespoň následující údaje:
a) kategorie skládky;
b) seznam stanovených druhů odpadů a celkové množství odpadů, jejichž uložení na skládce je povoleno;
c) požadavky, kterým musí odpovídat příprava na zřízení skládky, ukládání odpadů na skládky a postupy pro monitorování a kontrolu, včetně intervenčních plánů (příloha III bod 4. B), jakož i prozatímní požadavky týkající se operací spojených s uzavřením skládky a následnou péčí o skládku po ukončení provozu;
d) povinnost žadatele podávat příslušnému orgánu nejméně jednou ročně hlášení o druzích a množství uložených odpadů a o výsledcích programu monitorování podle článků 12 a 13 a přílohy III.
Článek 10
Náklady spojené s ukládáním odpadů na skládku
Členské státy přijmou taková opatření, aby cena požadovaná provozovatelem za ukládání jakéhokoli druhu odpadu na skládce zahrnovala náklady na zřízení a provozování skládky, pokud možno včetně nákladů na finanční jistinu nebo její ekvivalent uvedený v čl. 8 písm. a) bodu iv) a předpokládané náklady na uzavření skládky a následnou péči ukončení provozu alespoň po dobu třiceti let.
Na základě požadavků směrnice Rady 90/313/EHS ze dne 7. června 1990 o svobodě přístupu k informacích o životním prostředí [9] zajistí členské státy transparentnost v oblasti shromažďování a využívání veškerých nutných informací týkajících se nákladů.
Článek 11
Postup při přijímání odpadů
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby před přijetím odpadů na místo skládky:
a) držitel nebo provozovatel, před dodávkou nebo v okamžiku dodávky odpadu, resp. před první z řady dodávek nebo v její době, za předpokladu, že se druh odpadu nezmění, mohl pomocí odpovídající dokumentace prokázat, že dané odpady mohou být přijaty na skládku v souladu s podmínkami stanovenými v povolení a že odpovídají kritériím pro přijetí stanoveným v příloze II;
b) provozovatel skládky dodržoval následující přijímací postup:
- ověření dokladů o odpadech, zejména dokladů požadovaných podle čl. 5 odst. 3 směrnice 92/689 EHS a případně dokladů požadovaných nařízením Rady EHS č. 259/93 ze dne 1. února 1993 o dozoru nad přepravou odpadů v rámci Evropského společenství, do něj, z něj a o její kontrole [10],
- vizuální kontrola odpadů na vstupu a v místě uložení a případně ověření shody s popisem obsaženým v dokladech předaných držitelem.
Pokud mají být odebrány reprezentativní vzorky podle přílohy II bodu 3 úrovně 3, výsledky rozborů jsou uloženy a odběr je uskutečněn v souladu s přílohou II bodem 5.
Tyto vzorky musí být uloženy po dobu nejméně jednoho měsíce,
- vedení evidence, kde je zapsáno množství a vlastnosti uložených odpadů, jakož i jejich původ, datum dodávky, identita původce nebo subjektu, který provedl sběr v případě komunálního odpadu, a v případě nebezpečných odpadů jejich přesné umístění na skládce.
Tyto informace jsou dány k dispozici příslušným vnitrostátním orgánům a orgánům Společenství z oblasti statistiky, pokud je vyžadují ke statistickým účelům;
c) provozovatel skládky vždy vystavil o každé dodávce přijaté na skládku písemné potvrzení o přijetí;
d) aniž je dotčeno nařízení EHS č. 259/93, pokud odpady nejsou na skládku přijaty, oznámil provozovatel tuto skutečnost bez odkladu příslušnému orgánu.
2. Pro skládky, které jsou na základě čl. 3 odst. 4 a 5 vyňaty z působnosti této směrnice, přijmou členské státy nezbytná opatření k zajištění:
- pravidelných vizuálních kontrol v místě uložení s cílem zaručit, aby byly přijímány pouze odpady neklasifikované jako nebezpečné, pocházející z ostrova nebo z odloučeného sídliště a
- vedení evidence o množství odpadů uložených na skládce.
Členské státy dbají, aby informace o množství a pokud možno i o druzích odpadů skládkovaných na vyloučených místech byly uvedeny v pravidelných hlášeních předkládaných Komisi o provádění směrnice.
Článek 12
Postupy kontroly a monitorování během provozu
Během provozu členské státy dbají, aby postupy používané při kontrolách a monitorování splňovaly alespoň následující požadavky:
a) během provozu skládky zajišťuje provozovatel program kontroly a monitorování specifikovaný v příloze III;
b) provozovatel oznámí příslušnému orgánu nepříznivé účinky na životní prostředí zjištěné při kontrolách a monitorování a řídí se rozhodnutím příslušného orgánu, pokud jde o povahu a harmonogram nápravných opatření, která mají být přijata.
Tato opatření se provádějí na náklady provozovatele.
Podle harmonogramu stanoveného příslušným orgánem, minimálně však jednou ročně, předloží provozovatel příslušným orgánům na základě získaných údajů zprávu o veškerých výsledcích monitorování s cílem prokázat dodržování podmínek povolení a zlepšení znalostí o chování odpadů na skládkách;
c) kontrola kvality rozborů prováděných v rámci kontrol a monitorování nebo rozborů uvedených v čl. 11 odst. 1 písm. b) je prováděna příslušnými laboratořemi.
Článek 13
Postup uzavření a následné péče o skládku
Členské státy přijmou taková opatření, aby v souladu s příslušným povolením:
a) postup uzavírání skládky nebo části skládky byl zahájen:
i) pokud jsou splněny příslušné podmínky uvedené v povolení nebo
ii) po povolení příslušného orgánu, na žádost provozovatele nebo
iii) na základě odůvodněného rozhodnutí příslušného orgánu;
b) skládka nebo její část mohla být považována za definitivně uzavřenou až poté, co příslušný orgán provede konečnou inspekci na místě a vyhodnotí všechny zprávy předložené provozovatelem a udělí provozovateli souhlas s uzavřením skládky.
Tento postup nijak nesnižuje odpovědnost, která pro provozovatele z povolení vyplývá;
c) po definitivním uzavření skládky její provozovatel odpovídal za údržbu, monitorování a kontrolu skládky po celé období následné péče, které příslušný orgán považuje za nutné s ohledem na dobu, po kterou skládka může představovat určité riziko.
Provozovatel oznámí příslušnému orgánu veškeré nepříznivé účinky na životní prostředí zjištěné při kontrolách a podřídí se rozhodnutí příslušného orgánu, pokud jde o povahu a harmonogram plánovaných nápravných opatření;
d) po dobu, po kterou příslušný orgán považuje za možné, že by skládka mohla představovat nebezpečí pro životní prostředí, a aniž jsou dotčeny jakékoli právní předpisy Společenství nebo vnitrostátní právní předpisy v oblasti odpovědnosti držitele odpadu, byl provozovatel skládky v souladu s přílohou III odpovědný za provádění monitorování a rozborů skládkových plynů a průsakových vod z místa skládky, jakož i za režim podzemních vod nacházejících se v blízké vzdálenosti.
Článek 14
Stávající skládky
Členské státy přijmou opatření, aby povolené skládky nebo skládky, které jsou v období provádění této směrnice již provozovány, mohly nadále fungovat pouze tehdy, budou-li v nejbližší možné době zavedena dále uvedená opatření, nejpozději však osm let ode dne stanoveného v čl. 18 odst. 1.
a) Ve lhůtě jednoho roku ode dne stanoveného v čl. 18 odst. 1 provozovatel skládky zpracuje a předloží ke schválení příslušnému orgánu plán úprav místa skládky obsahující prvky uvedené v článku 8, jakož i veškerá nápravná opatření, která považuje za nutná pro splnění požadavků této směrnice s výjimkou požadavků uvedených v příloze 1 bodu 1.
b) Po předložení plánu úprav místa skládky přijme příslušný orgán konečné rozhodnutí, pokud jde o další provozování na základě zmíněného plánu a této směrnice.
Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby v souladu s čl. 7 písm. g) a článkem 13 byl v nejkratším termínu ukončen provoz těch skládek, které neobdržely v souladu s článkem 8 povolení k pokračování provozu.
c) Na základě schváleného plánu úprav místa skládky povolí příslušný orgán nezbytné práce a stanoví přechodné období pro uskutečnění tohoto plánu.
Veškeré stávající skládky, s výjimkou skládek uvedených v příloze I bodu 1, musí být ve lhůtě osmi let ode dne stanoveného v čl. 18 odst.
d) i) Ve lhůtě jednoho roku ode dne stanoveného v čl. 18 odst. 1 se články 4, 5 a 11 jakož i příloha II použijí na skládky nebezpečného odpadu.
ii) Po dobu tří let ode dne stanoveného v čl. 18 odst. 1 se článek 6 použije na skládky nebezpečného odpadu.
Článek 15
Povinnost předkládat zprávy
Každé tři roky předkládají členské státy Komisi zprávy o provádění této směrnice s tím, že zvláštní pozornost věnují vnitrostátní strategii, která musí být stanovena podle článku 5.
Zprávy jsou sestavovány na základě dotazníku nebo schématu zpracovaného Komisí podle postupu v článku 6 směrnice 91/692/EHS [11].
Dotazník nebo schéma se zasílá členským státům šest měsíců před zahájením období, kterého se zpráva týká.
Zpráva se zasílá Komisi do devíti měsíců po ukončení tříletého období, kterého se týká.
Do devíti měsíců po obdržení zpráv členských států zveřejní Komise zprávu Společenství o provádění této směrnice.
Článek 16
Výbor
Veškeré změny nezbytné pro přizpůsobení příloh této směrnice vědeckému a technickému pokroku a jakýkoli návrh zaměřený na normalizaci kontrolních postupů, metody odběru a rozboru vzorků týkajících se ukládání odpadů na skládky přijímá Komise, které je nápomocný výbor zřízený článkem 18 směrnice 75/442/EHS, a postupem podle článku 17 této směrnice.
Veškeré změny příloh musí být v souladu se zásadami uvedenými v této směrnici, jak je stanoví přílohy.
Za tímto účelem, pokud jde o přílohu II, zohlední výbor skutečnost, že vzhledem k obecným zásadám a obecným postupům pro ověřování, jakož i vzhledem ke kritériím pro přijímání na skládku stanoveným v příloze II, musí být pro každou kategorii skládek stanovena zvláštní kritéria nebo zkušební postupy a rovněž příslušné mezní hodnoty, případně včetně dalších typů skládek v rámci každé kategorie, a to i pokud jde o podzemní úložiště.
Návrhy na normalizaci kontrolních postupů, metod odběru a rozboru vzorků týkajících se příloh této směrnice přijímá Komise ve spolupráci s výborem dva roky po vstupu této směrnice v platnost.
Komise ve spolupráci s výborem přijme ustanovení týkající se harmonizace a náležitého předávání statistických údajů uvedených v článcích 5, 7 a 11 této směrnice do dvou let od vstupu této směrnice v platnost, jakož i změny těchto ustanovení, pokud se to ukáže jako nezbytné.
Článek 17
Postup výboru
Komisi je nápomocen výbor složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
Zástupce Komise předkládá výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese po uplynutí tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise.
Článek 18
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do dvou let od vstupu této směrnice v platnost.
Neprodleně o tom uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 19
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 20
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Rady 1999/32/ES
ze dne 26. dubna 1999
o snižování obsahu síry v některých kapalných palivech a o změně směrnice 93/12/EHS
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 130s odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189c uvedené Smlouvy [3],
(1) vzhledem k tomu, že cíle a zásady environmentální politiky Společenství stanovené v environmentálních akčních programech, zejména v Pátém environmentálním akčním programu [4], na základě principů zakotvených v článku 130r Smlouvy, se zaměřují zvláště na účinnou ochranu lidstva před prokázanými riziky emisí oxidu siřičitého a na ochranu životního prostředí předcházením depozici síry překračující kritická zatížení a limity;
(2) vzhledem k tomu, že článek 129 Smlouvy stanoví, že požadavky na ochranu zdraví tvoří nedílnou součást ostatních politik Společenství; že čl.
3 písm. o) také stanoví, že aktivity Společenství by měly přispívat k dosažení vysoké úrovně ochrany zdraví;
(3) vzhledem k tomu, že emise oxidu siřičitého výrazně přispívají k problému acidifikace ve Společenství; že oxid siřičitý má také přímý vliv na lidské zdraví a životní prostředí;
(4) vzhledem k tomu, že acidifikace a atmosférický oxid siřičitý poškozují citlivé ekosystémy, omezují biologickou rozmanitost a omezují hodnotu životních podmínek stejně jako škodlivě ovlivňují produkci plodin a růst lesů; že kyselý déšť může ve městech způsobovat významné škody na budovách a architektonickém dědictví; že znečištění oxidem siřičitým může také mít významný účinek na lidské zdraví, zvláště u skupin populace trpících respiračními chorobami;
(5) vzhledem k tomu, že acidifikace je jev, který překračuje hranice, a vyžaduje řešení jak na úrovni Společenství, tak i na vnitrostátní nebo místní úrovni;
(6) vzhledem k tomu, že emise oxidu siřičitého přispívají k tvorbě částic v ovzduší;
(7) vzhledem k tomu, že Společenství a jednotlivé členské státy jsou smluvními stranami Úmluvy EHK OSN o dálkovém znečišťování ovzduší přesahujícím hranice států; že druhý protokol EHK OSN o dálkovém znečišťování emisemi oxidu siřičitého stanoví, že smluvní strany by měly omezit emise oxidu siřičitého o 30 % nebo více, jak je stanoveno v prvním protokolu; že protokol EHK OSN je založený na předpokladu, že bude pokračovat překračování kritických zatížení a limitů v některých citlivých oblastech; že budou ještě vyžadována další opatření ke snížení emisí oxidu siřičitého k zabezpečení cílů Pátého environmentálního akčního programu; že by smluvní strany měly uskutečnit další významné snížení emisí oxidu siřičitého;
(8) vzhledem k tomu, že síra přítomná v malých množstvích v ropě a uhlí se po desetiletí pokládá za převládající zdroje emisí oxidu siřičitého, které jsou jednou z hlavních příčin "kyselého deště" a jednou ze závažných příčin znečištění ovzduší v mnohých městských a průmyslových oblastech;
(9) vzhledem k tomu, že Komise nedávno zveřejnila sdělení o hospodárné strategii potlačování acidifikace ve Společenství; že omezování emisí oxidu siřičitého pocházejících ze spalování určitých druhů kapalných paliv je nedílnou součástí této hospodářské strategie; že Společenství uznává nutnost opatření týkajících se všech ostatních paliv;
(10) vzhledem k tomu, že studie prokázaly, že prospěch ze snižování emisí síry dosahovaný snížením obsahu síry v palivech bude často podstatně větší než průmyslem odhadované náklady uváděné v této směrnici a že existují úspěšně ověřené technologie pro snižování obsahu síry v kapalných palivech;
(11) vzhledem k tomu, že ve shodě s principem subsidiarity a s principem proporcionality podle článku 3b Smlouvy nelze cíle snížení emisí oxidu siřičitého vznikajících spalováním určitých druhů kapalných paliv účinně dosáhnout, budou-li členské státy jednat samostatně; že nekoordinovaný postup nedává žádnou záruku dosažení požadovaných cílů, je potenciálně kontraproduktivní a může vyústit v nejistotu na trhu; že z hlediska potřeby snížení emisí oxidu siřičitého v celém Společenství je podstatně účinnější přijmout opatření na úrovni Společenství; že tato směrnice se omezuje na minimální požadavky nezbytné k dosažení požadovaných cílů;
(12) vzhledem k tomu, že ve směrnici Rady 93/12/EHS ze dne 23. března 1999 o obsahu síry v některých kapalných palivech [5] byla Komise vyzvána, aby předložila Radě návrh předepisující nižší mezní hodnoty pro obsah síry v plynovém oleji a nové mezní hodnoty pro letecké petroleje; že by bylo účelné stanovit mezní hodnoty obsahu síry i pro další kapalná paliva, zvláště těžké topné oleje, lodní topné oleje, lodní plynové oleje a plynové oleje, a to na základě studií účinnosti vynaložených nákladů;
(13) vzhledem k tomu, že tato směrnice, v souladu s článkem 130t Smlouvy, nebrání žádnému členskému státu v udržování nebo přijímání přísnějších ochranných opatření; že taková opatření musí být slučitelná se Smlouvou a měla by být oznámena Komisi;
(14) vzhledem k tomu, že členské státy mají před zavedením nových, přísnějších ochranných opatření sdělit Komisi návrh opatření v souladu se směrnicí Rady 83/189/EHS ze dne 28. března 1983 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů [6];
(15) vzhledem k tomu, že s ohledem na mezní hodnoty obsahu síry v těžkých olejích je prozíravé žádat o odchylky pro členské státy a regiony, kde to environmentální podmínky dovolují;
(16) vzhledem k tomu, že s ohledem na mezní hodnoty obsahu síry v těžkém topném oleji je také prozíravé žádat odchylky pro jejich používání ve spalovacích zařízeních, která dodržují mezní hodnoty emisí stanovené směrnicí Rady 88/609/EES ze dne 24. listopadu 1988 [7] o omezení emisí některých znečišťujících látek z velkých spalovacích zařízení do ovzduší; že s pohledu nadcházejícího přezkumu směrnice 88/609/EHS může být nutné přezkoumat a v případě nutnosti revidovat některých ustanovení této směrnice;
3 odst. 3 písm. i písm. c této směrnice by emise oxidu siřičitého vypočtené jako průměr pro tato zařízení neměly překročit mezní hodnoty stanovené směrnicí 88/609/EHS nebo kteroukoliv budoucí změn této směrnice; že by členské státy při uplatňování této směrnice měly mít na mysli, že nahrazení paliv jinými, než těmi, která jsou uvedena v článku 2, by nemělo způsobit přírůstek emisí škodlivin způsobujících acidifikaci;
(18) vzhledem k tomu, že mezní hodnota 0,2 % pro obsah síry v plynových olejích byla již stanovena na základě směrnice 93/12/EHS; že tato mezní hodnota má být do 1. ledna 2008 změněna na 0,1 %;
(19) vzhledem k tomu, že v souladu s aktem o přistoupení z roku 1994 mají Rakousko a Finsko odchylku na období čtyř let od data přistoupení, pokud jde o ustanovení směrnice 93/12/EHS o obsahu síry v plynovém oleji;
(20) vzhledem k tomu, že mezní hodnoty 0,2 % (od roku 2000) a 0,1 % (od roku 2008) obsahu síry v plynových olejích užívaných v námořní dopravě na oceánských plavidlech mohou působit technické a hospodářské problémy na celém území Řecka, ve Španělsku, pokud jde o Kanárské ostrovy, ve Francii, pokud jde o zámořské departementy, a v Portugalsku, pokud jde o autonomní oblasti Madeira a Azory; že by odchylka poskytnutá Řecku, Kanárským ostrovům, francouzským zámořským departementům a autonomním oblastem Madeira a Azory neměla mít negativní vliv na trh s plynovými oleji užívanými v námořní dopravě za předpokladu, že by vývozy plynového oleje užívaného v námořní dopravě z Řecka, Kanárských ostrovů, francouzských zámořských departementů a souostroví Madeira a Azory do jiných členských států měly splňovat požadavky platné v dovážejícím členském státu; že by se tedy Řecku, Kanárským ostrovům, francouzským zámořským departementům a autonomním oblastem Madeira a Azory měly povolit odchylky od mezních hodnot hmotnostního obsahu síry v plynových olejích používaných v námořní dopravě;
(21) vzhledem k tomu, že emise síry z lodní dopravy pocházející ze spalování lodních topných olejů s vysokým obsahem síry přispívají ke znečištění oxidem siřičitým a k problémům acidifikace; že Společenství se bude při nastávajících jednáních o úmluvě MARPOL v rámci Mezinárodní námořní organizace (IMO) zasazovat o účinnější ochranu oblastí citlivých k emisím SOx a o snížení obvyklých mezních hodnot pro lodní topný olej (ze současných 4,5 %); že by měly pokračovat iniciativy Společenství vyhlásit Severní moře/průliv La Manche za oblast zvláště nízkých emisí SOx;
(22) vzhledem k tomu, že je potřeba mnohem důkladnější výzkum účinků acidifikace na ekosystémy a lidský organismus; že Společenství takovému výzkumu napomáhá Pátým rámcovým výzkumným programem [8];
(23) vzhledem k tomu, že v případě přerušení dodávky ropy, ropných produktů nebo jiných uhlovodíků může Komise povolit členskému státu používat na svém území vyšší mezní hodnotu;
(24) vzhledem k tomu, že členské státy by měly zavést vhodný mechanismus sledování souladu s požadavky této směrnice; že zprávy o obsahu síry v kapalných palivech mají být předkládány Komisi;
(25) vzhledem k tomu, že z důvodů srozumitelnosti bude nezbytné pozměnit směrnici 93/12/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Účel a oblast působnosti
1. Účelem této směrnice je snížit emise oxidu siřičitého vznikající spalováním určitých typů kapalných paliv a tím snížit škodlivé účinky těchto emisí na člověka a životní prostředí.
2. Snížení emisí oxidu siřičitého vznikajících spalováním některých kapalných paliv vyráběných z ropy se dosáhne zavedením mezních hodnot obsahu síry v takových palivech jako podmínky pro jejich používání na území jednotlivých členských států.
Mezní hodnoty obsahu síry v některých kapalných palivech vyráběných z ropy, jak jsou stanoveny touto směrnicí, se však nevztahují na:
a) - kapalná paliva vyrobená z ropy používaná v námořních lodích s výjimkou těch, která jsou definována v čl. 2 odst. 3,
- lodní a plynový olej používaný v lodích překračujících hranice mezi třetí zemí a členskými státem;
b) paliva určená k přepracování před jejich konečným spálením;
c) paliva, která se budou dále zpracovávat v rafinérském průmyslu.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
1. těžkým topným olejem:
- jakékoliv kapalné palivo vyrobené z ropy kódů KN 27100071 až 27100078 nebo
- jakékoliv kapalné palivo vyrobené z ropy, jiné než plynový olej definovaný v bodech 2 a 3, které v důsledku svého destilačního rozmezí náleží do kategorie těžkých olejů určených k použití jako palivo a z něhož se do teploty 250 °C vydestiluje s použitím metody ASTM D86 méně než 65 % objemových (včetně ztrát).
Pokud není možno provést destilaci podle metody ASTM D86, pokládá se ropný produkt za těžký topný olej;
2. plynovým olejem:
- jakékoliv kapalné palivo vyrobené z ropy kódu KN 27100067 nebo 27100068 nebo
- jakékoliv kapalné palivo vyrobené z ropy, které v důsledku svého destilačního rozmezí náleží do kategorie středních destilátů určených k použití jako palivo a z něhož se do teploty 350 °C vydestiluje za použití metody ASTM D86 nejméně 85 % objemových (včetně ztrát).
Motorové nafty definované v čl. 2 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/70/ES ze dne 13. října 1998 o jakosti benzinu a motorové nafty a o změně směrnice Rady 93/12/EHS [9] se z této definice vylučují. Paliva používaná v pojízdných strojích určených pro používání mimo vozovku a v zemědělských traktorech se rovněž z této definice vylučují;
3. lodním plynovým olejem paliva určená k použití v námořní dopravě, která vyhovují definici v bodu 2 nebo jejichž viskozita nebo hustota je uvnitř rozsahu viskozity nebo hustoty definovaných pro lodní destiláty paliva v tabulce I normy ISO 8217 (1996);
4. metodou ASTM metoda zavedená Americkou společností pro zkoušení a materiály ve sbírce normovaných definic a specifikací pro ropné výrobky a maziva vydané roku 1976;
5. spalovacím zařízením jakékoliv technické zařízení, v němž se oxidují paliva s cílem využití vzniklého tepla;
6. kritickým zatížením kvantitativní odhad nejvyššího vystavení působení jedné nebo více škodlivin, při němž, dle současných znalostí, ještě nenastávají škodlivé účinky na citlivé prvky životního prostředí.
Článek 3
Maximální obsah síry v těžkém topném oleji
1. Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření, aby zajistily, že se od 1. ledna 2003 nebudou na jejich územích používat těžké topné oleje, jejichž obsah síry překročí 1,00 % hmotnostní.
2. Za předpokladu, že jsou respektovány normy kvality ovzduší pro oxid siřičitý stanovené ve směrnici 80/779/EHS [10] nebo v jakémkoliv právním předpisu Společenství, kterým se zrušují a nahrazují tyto normy, a v jiných příslušných předpisech Společenství, a že emise nepřispívají k tomu, aby bylo v kterémkoliv členském státě překročeno kritické zatížení, může členský stát povolit použití těžkých topných olejů s obsahem síry v rozmezí 1,00 % až 3,00 % hmotnostních na svém území nebo jeho části.
Takové povolení může být poskytnuto jen tehdy, pokud emise z členského státu nepřispívají k překračování kritického zatížení v kterémkoliv členském státě.
3. i) Za podmínky náležitého sledování emisí příslušnými orgány neplatí odstavce 1 a 2 pro těžké topné oleje používané:
a) ve spalovacích zařízeních spadajících do oblasti působnosti směrnice 88/609/EHS, která se v souladu s definicí v čl. 2 odst. 9 této směrnice pokládají za nová a která splňují mezní hodnoty emisí oxidu siřičitého stanovené pro taková zařízení v článku 4 a v příloze IV výše uvedené směrnice;
b) v jiných spalovacích zařízeních, která nespadají do oblasti působnosti podle písm. a), u nichž emise oxidu siřičitého jsou nižší nebo se rovnají 1700 mg/Nm3 při obsahu kyslíku ve spalinách 3 % objemových vztaženo na suchý plyn;
c) pro spalování v rafineriích, kde měsíční průměr emisí oxidu siřičitého vypočtený pro všechna zařízení v rafinerii (s výjimkou spalovacích zařízení spadajících do oblasti působnosti podle písm. a)), bez ohledu na typ paliva nebo kombinace používaných paliv, v rozmezí stanoveném každým členským státem, které však nepřekročí 1700 mg/Nm3.
ii) Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zajistily, že žádné spalovací zařízení používající těžký topný olej s obsahem síry vyšším, než je uvedeno v odstavci 1 nebude v provozu bez povolení vydaného příslušným orgánem, který stanoví mezní hodnoty emisí.
4. Ustanovení odstavce 3 musí být přezkoumány a v případě potřeby pozměněny s ohledem na každou budoucí změnou směrnice 88/609/EHS.
5. Pokud členský stát využije možností uvedených v odstavci 2, uvědomí o tom nejméně 12 měsíců předem Komisi a veřejnost.
Komisi musí být předložen dostatek informací, aby mohla posoudit, zda jsou splněna kritéria uvedená v odstavci 2.
Komise uvědomí ostatní členské státy.
Komise do šesti měsíců ode dne, kdy obdržela od členského státu informace, přezkoumá zamýšlená opatření a postupem stanoveným v článku 9 přijme rozhodnutí, které sdělí členským státům.
Toto rozhodnutí bude přezkoumáno každých osm let na základě informací poskytnutých Komisi dotyčným členským státem v souladu s postupem stanoveným v článku 9.
Článek 4
Maximální obsah síry v plynovém oleji
1. Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření, aby zajistily, že se plynové oleje včetně lodních plynových olejů nebudou na jejich území používat s účinností od:
- července 2000, pokud jejich obsah síry překročí 0,20 % hmotnostních,
- 1. ledna 2008, pokud jejich obsah síry překročí 0,10 % hmotnostních.
2. Odchylně od odstavce 1 může Španělsko pro Kanárské ostrovy, Francie pro zámořské departementy, Řecko pro celé své území nebo jeho část a Portugalsko pro autonomní oblasti Madeiry a Azor povolit používání plynových olejů s obsahem síry přesahujícím mezní hodnoty stanovené v odstavci 1 v námořní dopravě.
3. Za předpokladu, že jsou respektovány normy kvality ovzduší pro oxid siřičitý stanovené ve směrnici 80/779/EHS nebo v jakémkoliv právním předpisu Společenství, kterým se zrušují a nahrazují tyto normy, a v jiných příslušných předpisech Společenství a emise nepřispívají k tomu, aby bylo v kterémkoliv členském státě překročeno kritické zatížení, může členský stát povolit používání plynového oleje s obsahem síry v rozmezí 0,10 % až 0,20 % hmotnostních na svém území nebo jeho části.
Takové povolení platí jen do 1. ledna 2013 a pouze tehdy, pokud emise z členského státu nepřispívají k překračování kritického zatížení v kterémkoliv členském státě.
4. Pokud některý členský stát využije možností uvedených v odstavci 3, uvědomí o tom nejméně 12 měsíců předem Komisi a veřejnost.
Komisi musí být předložen dostatek informací k posouzení, zda jsou splněna kritéria uvedená v odstavci 3.
Komise uvědomí ostatní členské státy.
Komise do šesti měsíců ode dne, kdy obdržela od členského státu informace, přezkoumá zamýšlená opatření a postupem stanoveným v článku 9 přijme rozhodnutí, které sdělí členským státům.
Článek 5
Změna v dodávce paliv
Jestliže nastanou členskému státu následkem náhlé změny v dodávce ropy, ropných výroků nebo jiných uhlovodíků obtíže s dodržováním mezních hodnot maximálního obsahu síry podle článků 3 a 4, uvědomí o tom Komisi.
Komise může povolit vyšší mezní hodnoty na území tohoto členského státu po dobu nepřesahující šest měsíců; své rozhodnutí sdělí Radě a členským státům.
Každý členský stát může předložit toto rozhodnutí do jednoho měsíce Radě.
Rada může do dvou měsíců kvalifikovanou většinou přijmout jiné rozhodnutí.
Článek 6
Odběr vzorků a analýza
1. Členské státy přijmou všechna nezbytná opatření ke kontrole odběrem vzorků za účelem zjištění toho, zda obsah síry v používaných palivech je v souladu s články 3 a 4.
Odběr vzorků začne do šesti měsíců ode dne, kdy vstoupí v platnost příslušné mezní hodnoty obsahu síry v palivu.
Musí se provádět dostatečně často a takovým způsobem, aby vzorky reprezentovaly zkoumané palivo.
2. Ke stanovení obsahu síry se používají tyto referenční metody:
a) metoda ISO 8754 (1992) a PrEN ISO 14596 pro těžký topný olej a lodní plynový olej;
b) metoda EN 24260 (1987), ISO 8754 (1992) a PrEN ISO 14596 pro plynový olej.
Rozhodující metodou bude PrEN ISO 14596.
Statistická interpretace ověřování obsahu síry v používaných plynových olejích se bude provádět podle normy ISO 4259 (1992).
Článek 7
Zprávy a přezkum
1. Na základě výsledků odběru vzorků a analýz provedených podle článku 6 předkládají členské státy každoročně do 30. června Komisi krátkou zprávu o obsahu síry v kapalných palivech spadajících do oblasti působnosti této směrnice a používaných na jejich území během předchozího kalendářního roku. Tato zpráva zahrnuje souhrn odchylek poskytnutých na základě čl. 3 odst. 3.
2. Na základě, mimo jiné, výročních zpráv předkládaných podle odstavce 1 a pozorovaného vývoje kvality ovzduší a acidifikace předloží Komise do 31. prosince 2006 Evropskému parlamentu a Radě zprávu. Komise může předložit se svou zprávou návrhy zaměřené na změnu této směrnice, zejména mezních hodnot stanovených pro jednotlivé kategorie paliv a odchylek uvedených v čl. 3 odst. 2 a 3 a čl. 4 odst. 2 a 3.
3. Komise uváží, která opatření by mohla být přijata, aby se snížil příspěvek spalování jiných lodních paliv, než jsou vymezena v čl. 2 odst. 3, k acidifikaci a popřípadě předloží příslušný návrh do konce roku 2000.
Článek 8
Změny směrnice 93/12/EHS
1. Směrnice 93/12/EHS se mění takto:
a) v článku 1 se zrušuje odst. 1 písm. a) a odstavec 2;
b) v článku 2 se zrušuje první pododstavec v odstavci 2 a odstavec 3;
c) články 3 a 4 se zrušují.
2. Odstavec 1 nabývá účinnosti dnem 1. července 2000.
Článek 9
Poradní výbor
Komisi je nápomocen výbor s poradní funkcí složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci, případně hlasováním.
Stanovisko je uvedeno v zápisu, kromě toho má každý členský stát právo požádat, aby byl v tomto zápisu uveden jeho postoj.
Komise přihlíží co nejvíce ke stanovisku výboru.
Sdělí výboru způsob, jakým vzala toto stanovisko na vědomí.
Článek 10
Provedení
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. července 2000.
Neprodleně o tom uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášením.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Členské státy sdělí Komisi znění ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 11
Sankce
Členské státy stanoví sankce za porušování vnitrostátních předpisů přijatých podle této směrnice.
Sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Článek 12
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 13
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Evropského Parlamentu A Rady 1999/33/ES
ze dne 10. května 1999,
kterou se mění směrnice Rady 67/548/EHS, pokud jde o označování určitých nebezpečných látek v Rakousku a ve Švédsku
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
(1) vzhledem k tomu, že se v článku 30 směrnice Rady 67/548/EHS ze dne 27. června 1967 o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek [4] stanoví, že členské státy nesmějí zakazovat, omezovat nebo bránit uvádění na trh nebezpečných látek, které jsou v souladu s výše uvedenou směrnicí;
23 odst. 2 písm. c) směrnice 67/548/EHS musí být na každém obalu látky umístěny symboly nebezpečnosti, jak jsou stanoveny v příloze II; že podle čl.
23 odst. 2 písm. e) výše uvedené směrnice musí být na každém obalu látky uvedeny specifické S-věty (standardní pokyny pro bezpečné zacházení) týkající se bezpečného používání látky a že znění těchto S-vět je stanoveno v příloze IV k uvedené směrnici;
(3) vzhledem k tomu, že se v článku 69 aktu o přistoupení z roku 1994 a v příloze III tohoto aktu stanoví, že se článek 30 ve spojení s čl. 23 odst. 2 směrnice 67/548/EHS nevztahuje do 1. ledna 1999 na Rakousko do té míry, že Rakousko může požadovat použití označení s doplňkovými symboly, které nejsou uvedeny v příloze II, a dále označení s doplňkovými S-větami, které nejsou uvedeny v příloze IV k výše uvedené směrnici a které se vztahují k protiopatřením v případě nehody, a dále že tyto předpisy mají být do 31. prosince 1998 přezkoumány v souladu s postupy ES;
23 odst. 2 písm. d) směrnice 67/548/EHS musí být na každém obalu látky uvedeny R-věty (standardní věty označující specifickou rizikovost) označující zvláštní rizika vyplývající z nebezpečí při používání látky a že znění těchto R-vět je stanoveno v příloze III k uvedené směrnice;
(5) vzhledem k tomu, že se v článku 112 aktu o přistoupení z roku 1994 a v příloze XII tohoto aktu stanoví, že se článek 30 ve spojení s čl. 23 odst. 2 písm. d) směrnice 67/548/EHS nevztahuje do 1. ledna 1999 na Švédsko do té míry, že Švédsko může požadovat použití dodatečných R-vět "R-322" a "R-340", které nejsou uvedeny v příloze III uvedené směrnice, a dále že tyto předpisy mají být do 31. prosince 1998 přezkoumány v souladu s postupy ES;
(6) vzhledem k tomu, že směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/45/ES ze dne 31. května 1999 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných přípravků [5] stanoví určité zvláštní podmínky pro použití směrnice, mimo jiné pokud jde o doplňkové symboly, R-věty a S-věty pro Rakousko a Švédsko, aby byla zohledněna úroveň jejich norem týkajících se ochrany zdraví a ochrany životního prostředí; že výše uvedené zvláštní podmínky jsou omezeny na dobu dvou let od 1. ledna 1999 do 31. prosince 2000; že během tohoto období by se mělo usilovat o vyrovnání podmínek pro obchodování s nebezpečnými látkami a přípravky;
(7) vzhledem k tomu, že pokud jde o větu "R-322", lze předvídat v rámci mezinárodních jednání o harmonizaci klasifikace nebezpečných látek vědecký a technický pokrok a že se s ohledem na probíhající mezinárodní jednání o označování nebezpečných látek a s ohledem na kontrolu označování prováděnou Komisí odborníci členských států shodli na tom, že důkladné přezkoumání existujících právních předpisů Společenství, pokud jde o větu "R-340", je důležitou prioritou;
(8) vzhledem k tomu, že právní předpisy Společenství budou muset být přezkoumány s ohledem na výsledky jednání o mezinárodní harmonizaci klasifikace nebezpečných látek a že lze očekávat, že tyto výsledky povedou ke sblížení norem v této oblasti v celém Společenství;
(9) vzhledem k tomu, že se v usnesení Rady a zástupců vlád členských států, kteří se sešli v Radě, ze dne 3. prosince 1990 o zlepšení prevence a léčby akutních otrav člověka [6] vyzývá k harmonizaci postupů sběru klinických toxikologických údajů prostřednictvím všech toxikologických středisek ve Společenství, aby se usnadnil vývoj zásad prevence toxikologického rizika; že z těchto důvodů mají příslušné orgány ve spolupráci s Komisí vytvořit mezi toxikologickými středisky nebo popřípadě jinými příslušnými orgány systém Společenství pro informace a spolupráci týkající se dostupnosti protijedů;
(10) vzhledem k tomu, že by symbol informující o tom, že by měly být zbytky určitých nebezpečných látek shromažďovány odděleně od ostatního odpadu, mohl omezit možné riziko uvolnění nebezpečných látek do životního prostředí tím, že by se zlepšilo využití systému sběru zvláštního odpadu veřejností; že kvůli nedostatku určitých informací vyžaduje zvážení nezbytnosti takového symbolu ve Společenství ještě určitý čas;
(11) vzhledem k tomu, že přezkoumání právních předpisů Společenství o nebezpečných látkách, pokud jde o ustanovení aktu o přistoupení z roku 1994 týkající se Rakouska a Švédska, nemohlo být dokončeno do 31. prosince 1998;
(12) vzhledem k tomu, že přezkoumávání předpisů v působnosti této směrnice bude pokračovat v souladu s postupy Společenství v průběhu stanovené výjimečné lhůty; že se však, aniž bude dotčen výsledek tohoto přezkoumání, na konci této lhůty bude acquis communautaire vztahovat na Rakousko a Švédsko stejným způsobem, jako se vztahuje na ostatní členské státy;
(13) vzhledem k tomu, že v předpisech Společenství lze na omezenou dobu stanovit odchylku pro určité členské státy s ohledem na jejich zvláštní situace,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
V článku 23 směrnice 67/548/EHS se doplňují tyto odstavce: "5. Rakousko může od 1. ledna 1999 do 31. prosince 2000 požadovat použití:
- doplňkového symbolu "přeškrtnutého odpadkového koše", který se týká zneškodňování odpadu a není uveden v příloze II a
- doplňkové S-věty "Protijed existuje; nechť se lékařský personál spojí se službou lékařské pomoci Toxikologického informačního střediska", která se týká protiopatření pro případ nehody a není uvedena v příloze IV.
6. Švédsko může od 1. ledna 1999 do 31. prosince 2000 požadovat použití těchto doplňkových R-vět, které nejsou uvedeny v příloze III:
- "R-322" pro látky, které vykazují akutní toxické účinky, na něž se nevztahují kritéria klasifikace přílohy VI (švédská kategorie "mírně zdraví škodlivý") a
- "R-340" pro látky klasifikované jako karcinogenní, kategorie 3, namísto R-věty R 40."
Článek 2
Rakouská republika a Švédské království přijmou a zveřejní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. července 2000.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté dotyčnými členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí takový odkaz být učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/34/ES
ze dne 10. května 1999,
kterou se mění směrnice Rady 85/374/EHS o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se odpovědnosti za vadné výrobky
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
(1) vzhledem k tomu, že bezpečnost výrobků a náhrada škody způsobené vadnými výrobky jsou nezbytnými sociálními požadavky, které musejí být splněny v rámci vnitřního trhu; že Společenství na tyto požadavky odpovědělo směrnicí Rady 85/374/EHS [4] a směrnicí Rady 92/59/EHS ze dne 29. června 1992 o obecné bezpečnosti výrobků [5];
(2) vzhledem k tomu, že směrnice Rady 85/374/EHS zavedla spravedlivé rozdělení rizik, která jsou vlastní vysoce technizované společnosti; že tím uvedená směrnice vytvořila rozumnou rovnováhu mezi dotčenými zájmy, zejména mezi ochranou zdraví spotřebitele, podporou inovací a vědeckého a technického vývoje, zajištěním nenarušené hospodářské soutěže a usnadněním obchodu, a to na základě harmonizovaného systému občanskoprávní odpovědnosti; že tím uvedená směrnice pomohla zvýšit povědomí obchodníků o problému bezpečnosti výrobků a jeho významu;
(3) vzhledem k tomu, že stupeň harmonizace právních předpisů členských států dosažený směrnicí 85/374/EHS není vzhledem ke stanoveným odchylkám úplný, zejména pokud jde o oblast působnosti, ze které jsou vyňaty nezpracované zemědělské produkty;
(4) vzhledem k tomu, že Komise sleduje provádění a dopady směrnice 85/374/EHS a zejména její aspekty týkající se ochrany spotřebitele a fungování vnitřního trhu, což již bylo předmětem první zprávy; že v této souvislosti se v souladu s článkem 21 od Komise požaduje, aby předložila druhou zprávu o uplatňování uvedené směrnice;
(5) vzhledem k tomu, že zahrnutí prvotních zemědělských produktů do oblasti působnosti směrnice 85/374/EHS by pomohlo obnovit důvěru spotřebitelů v bezpečnost zemědělských produktů; že takové opatření by splnilo požadavky na vysokou úroveň ochrany spotřebitele;
(6) vzhledem k tomu, že okolnosti vyžadují pozměnění směrnice 85/374/EHS s cílem usnadnit ve prospěch spotřebitelů zákonnou náhradu škody na zdraví způsobené vadnými zemědělskými produkty;
(7) vzhledem k tomu, že tato směrnice má dopad na fungování vnitřního trhu do té míry, že obchod zemědělskými produkty nebude nadále ovlivňován rozdíly mezi pravidly o odpovědnosti výrobců;
(8) vzhledem k tomu, že zásada odpovědnosti bez zavinění stanovená směrnicí 85/374/EHS musí být rozšířena na všechny druhy výrobků, včetně zemědělských produktů, jak jsou definovány v druhé větě čl. 32 odst. 1 Smlouvy a uvedeny v příloze I uvedené smlouvy;
(9) vzhledem k tomu, že v souladu se zásadou proporcionality je nezbytné a pro dosažení základních cílů zvýšené ochrany všech spotřebitelů a řádného fungování vnitřního trhu vhodné zahrnout zemědělské produkty do oblasti působnosti směrnice 85/374/EHS; že se uvedená směrnice omezuje na to, co je nezbytné pro dosažení cílů prosazovaných v souladu s čl. 5 odst.
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 85/374/EHS se mění takto:
1. Článek 2 se nahrazuje tímto: "Článek 2
Pro účely této směrnice se "výrobkem" rozumějí všechny movité věci, také tehdy, jsou-li zabudovány do jiné movité věci nebo do nemovitosti.
"Výrobek" zahrnuje i elektřinu."
2. V čl. 15 odst. 1 se zrušuje písmeno a).
Článek 2
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Použijí tyto předpisy ode dne 4. prosince 2000.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Směrnice Rady 1999/35/ES
ze dne 29. dubna 1999
o systému povinných prohlídek pro bezpečné provozování liniové dopravy loděmi typu ro-ro a vysokorychlostními osobními plavidly
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 84 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem uvedeným v článku 189c Smlouvy [3],
(1) vzhledem k tomu, že v rámci společné dopravní politiky musí být přijata další opatření k zlepšení bezpečnosti námořní osobní dopravy;
(2) vzhledem k tomu, že Společenství je vážně znepokojeno nehodami lodní dopravy, které postihují lodě typu ro-ro a mají za následek hromadné ztráty na životech; že ve Společenství mají uživatelé lodí typu ro-ro a vysokorychlostních osobních plavidel právo očekávat a spolehnout se na přiměřenou úroveň bezpečnosti;
(3) vzhledem k tomu, že Rada ve svém usnesení ze dne 22. prosince 1994 o bezpečnosti osobních lodí typu ro-ro [4] vyzvala Komisi, aby předložila návrhy na režim povinného dohledu a režim kontroly všech osobních lodí typu ro-ro provozovaných na trasách do přístavů Společenství a z nich, včetně práva na vyšetřování námořních nehod;
(4) vzhledem k tomu, že zejména s ohledem na rozsah vnitřního trhu námořní osobní dopravy je činnost na úrovni Společenství nejúčinnějším způsobem zavedení společné minimální úrovně bezpečnosti pro lodě v celém Společenství;
(5) vzhledem k tomu, že akce na úrovni Společenství je nejlepší cestou k zajištění harmonizovaného zavedení některých zásad schválených Mezinárodní námořní organizací (IMO), čímž se lze vyhnout porušování hospodářské soutěže mezi různými přístavy Společenství a loděmi typu ro-ro a vysokorychlostními osobními plavidly;
(6) vzhledem k tomu, že vzhledem k zásadě proporcionality je směrnice Rady vhodným nástrojem, protože poskytuje rámec pro jednotné a povinné uplatňování společných bezpečnostních norem členskými státy, přičemž se ponechává každému členskému státu právo rozhodovat o prováděcích nástrojích nejvhodnějších pro vnitřní systém;
(7) vzhledem k tomu, že bezpečnost lodí je v prvé řadě odpovědností států vlajky; že každý členský stát by měl zajistit soulad s bezpečnostními požadavky použitelnými pro lodě typu ro-ro a vysokorychlostní osobní plavidla plující pod vlajkou tohoto členského státu a pro společnosti, které je provozují;
(8) vzhledem k tomu, že pro lodě typu ro-ro a vysokorychlostní osobní plavidla státní přístavní inspekce nezajišťuje pravidelné hloubkové preventivní prohlídky a ověřování; že by proto mělo být pomocí systému pravidelných povinných inspekcí hostitelským státem ověřováno, zda společnosti a jejich lodě a plavidla vyhovují bezpečnostním normám schváleným IMO a případně na regionální úrovni; že společnostem by mělo být zabráněno, aby provozovaly tyto lodě a plavidla, u nichž inspekce objeví nebezpečný nesoulad s těmito bezpečnostními normami;
(9) vzhledem k tomu, že tato směrnice je určena členským státům v jejich postavení hostitelských států; že výkon povinností v rámci tohoto postavení je založen na specifické odpovědnosti přístavního státu, která je plně v souladu s Úmluvou Organizace spojených národů o námořním právu (Unclos) z roku 1982;
(10) vzhledem k tomu, že by v zájmu zvýšení bezpečnosti a zamezení narušování hospodářské soutěže měly společné bezpečnostní normy platit pro všechny lodě typu ro-ro a vysokorychlostní osobní plavidla bez ohledu na to, pod jakou vlajkou plují, které zajišťují liniovou dopravu do přístavů členských států a z nich jak v mezinárodní plavbě, tak ve vnitrostátní plavbě v námořních oblastech 20 mil od pobřežní linie, kam mohou být osoby při ztroskotání dopraveny, přičemž se členským státům ponechává možnost rozšířit působnost této směrnice na lodě typu ro-ro a vysokorychlostní osobní plavidla provozující vnitrostátní plavbu v námořních oblastech do 20 mil od pobřežní linie;
(11) vzhledem k tomu, že je nezbytné, aby hostitelské státy ověřovaly, zda lodě typu ro-ro a vysokorychlostní osobní plavidla plující do přístavů Společenství a z nich vyhovují určitým harmonizovaným požadavkům na vydávání osvědčení a prohlídky vykonávané státem vlajky;
(12) vzhledem k tomu, že tyto lodě typu ro-ro a vysokorychlostní osobní plavidla by ve stadiu stavby a během celé doby své životnosti měly rovněž vyhovovat použitelným klasifikačním normám co do konstrukce a údržby jejich lodního trupu, hlavní a pomocné strojovny, elektrického zařízení a kontrolního zařízení a měly by být vybaveny zařízením pro automatické zaznamenávání plavby vyhovujícím odpovídajícím mezinárodním požadavkům;
(13) vzhledem k tomu, že by hostitelské státy měly ověřovat, zda společnosti poskytující tyto služby provozují své lodě typu ro-ro a vysokorychlostní osobní plavidla tak, aby tyto zaručovaly maximální bezpečnost; že dotčeným členským státům jiným než státům vlajky by mělo být dovoleno plně se účastnit každého vyšetřování námořních nehod;
(14) vzhledem k tomu, že je zásadní, aby správy třetího státu vlajky souhlasily se závazky společností spolupracovat s každým vyšetřováním námořních nehod nebo mimořádných událostí a dodržovaly pravidla uznaných klasifikačních subjektů a případně uznaných subjektů vydávajících osvědčení; že tyto správy by měly přijímat uplatňování postupů harmonizovaných prohlídek a vydávání osvědčení;
(15) vzhledem k tomu, že v zájmu zajistit trvalý soulad lodí typu ro-ro a vysokorychlostních osobních plavidel s požadavky této směrnice by hostitelské státy měly provádět prohlídky před zahájením provozu a poté v pravidelných odstupech a kdykoliv nastanou podstatné změny v provozních poměrech;
(16) vzhledem k tomu, že v zájmu snížit zátěž ukládanou na společnosti by měl být brán patřičný ohled na předchozí ověřování a prohlídky; že lodě typu ro-ro a vysokorychlostní osobní plavidla by měly být osvobozeny od prohlídek, jestliže bylo potvrzeno, že vyhovují této směrnici pro provoz na podobných trasách, a náhradní lodě a plavidla by měly být zvýhodněny zvláštními opatřeními; že lodě typu ro-ro a vysokorychlostní osobní plavidla, které byly dostatečně prohlédnuty podle požadavků hostitelského státu, by neměly podléhat rozšířeným inspekcím podle směrnice Rady 95/21/ES ze dne 19. června 1995 o uplatňování mezinárodních norem pro bezpečnost lodí, zabránění znečištění a životní a pracovní podmínky na lodích, které využívají přístavy Společenství a plují ve výsostných vodách členských států (státní přístavní inspekce) [5] ;
(17) vzhledem k tomu, že členské státy by při vykonávání povinností jako hostitelské státy měly spolupracovat;
(18) vzhledem k tomu, že členské státy by mohly považovat za užitečné, aby jim při plnění jejich úkolů pomáhaly uznané subjekty, které vyhovují požadavkům směrnice Rady 94/57/ES ze dne 22. listopadu 1994, kterou se stanoví společná pravidla a normy pro subjekty pověřené inspekcemi a prohlídkami lodí a pro související činnosti námořní správy [6];
(19) vzhledem k tomu, že při plánování prohlídek by měl být brán patřičný ohled na provozní a údržbářské systémy lodí typu ro-ro a vysokorychlostních osobních plavidel;
(20) vzhledem k tomu, že by členské státy měly zajistit, aby jejich vnitřní právní systémy umožňovaly jim a všem ostatním členským státům s významným zájmem účastnit se nebo spolupracovat při vyšetřování nehod, nebo vést tato vyšetřování na základě předpisu IMO pro vyšetřování námořních nehod; že výsledek těchto vyšetřování by měl být veřejně přístupný;
(21) vzhledem k tomu, že soubor průvodních opatření v oblastech navigačních systémů řízení, plánování pro případ nouzových situací a místní provozní omezení dále zvyšují bezpečnost;
(22) vzhledem k tomu, že v zájmu usnadnit sledování uplatňování této směrnice by měla být zřízena databáze informací zjištěných při prohlídkách;
(23) vzhledem k tomu, že je nezbytné, aby byl Komisi při účinném uplatňování této směrnice nápomocen výbor složený ze zástupců členských států; že tento úkol může převzít výbor zřízený článkem 12 směrnice Rady 93/75/EHS ze dne 13. září 1993 o minimálních požadavcích na plavidla směřující do přístavů Společenství nebo opouštějící přístavy Společenství a přepravující nebezpečné nebo znečišťující věci [7];
(24) vzhledem k tomu, že některá ustanovení směrnice může výbor upravit tak, aby byla uvedena v soulad s opatřeními Společenství nebo IMO a aby byl zdokonalen jejich režim v zájmu respektování budoucích změn Mezinárodní úmluvy o bezpečnosti lidského života na moři (úmluva SOLAS), které vstoupí v platnost, a aby bylo zajištěno harmonické uplatňování změn některých rezolucí IMO, aniž by se rozšiřovala jejich oblast působnosti,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Účel
Účelem této směrnice je stanovit systém povinných prohlídek, který zajistí větší záruku bezpečného provozu liniové dopravy loděmi typu ro-ro a vysokorychlostními osobními plavidly do přístavů Společenství a z nich a který stanoví právo členských států vést jakákoliv vyšetřování ztrát na životech při námořních nehodách nebo vyšetřování mimořádných námořních událostí při této dopravě, nebo se těchto vyšetřování účastnit nebo při nich spolupracovat.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice a jejích příloh se rozumí:
a) "lodí typu ro-ro" námořní osobní plavidlo, které přepravuje více než 12 cestujících, vybavené zařízením umožňujícím silničním nebo železničním vozidlům najet na loď nebo sjet z lodi;
b) "vysokorychlostním osobním plavidlem" vysokorychlostní plavidlo vymezené v pravidle 1 kapitoly X úmluvy SOLAS 1974, ve znění platném ke dni přijetí této směrnice, které přepravuje více než 12 cestujících;
c) "cestujícím" každá osoba jiná než
i) velitel lodi a členové posádky nebo jiné osoby zaměstnané nebo působící na lodi v jakékoli funkci pro potřeby této lodi a
ii) dítě mladší jednoho roku;
d) "úmluvou SOLAS 1974" Mezinárodní úmluva o bezpečnosti lidského života na moři, spolu s jejími protokoly a změnami platnými ke dni přijetí této směrnice;
e) "předpisem HSC" Mezinárodní předpis pro bezpečnost vysokorychlostních plavidel obsažený v rezoluci Výboru pro námořní bezpečnost IMO (MSC) 36(63) ze dne 20. května 1994, ve znění platném ke dni přijetí této směrnice;
f) "liniovou dopravou" řada plaveb lodí typu ro-ro nebo vysokorychlostních osobních plavidel provozovaných tak, aby sloužily dopravě mezi dvěma nebo více stejnými přístavy, nebo řada plaveb do stejného přístavu nebo ze stejného přístavu bez mezipřistání buď
i) podle zveřejněného jízdního řádu, nebo
ii) s plavbami tak pravidelnými nebo tak četnými, že tvoří zřejmou systematickou řadu;
g) "námořními oblastmi" každá námořní oblast obsažená v seznamu sestaveném podle článku 4 směrnice Rady 98/18/ES ze dne 17. března 1998 o bezpečnostních pravidlech a normách pro osobní lodě [8];
(h) "osvědčeními":
i) osvědčení o bezpečnosti pro lodě typu ro-ro a vysokorychlostní osobní plavidla, která se zabývají mezinárodními plavbami, vydaná podle úmluvy SOLAS 1974 v platném znění, spolu s příslušnými záznamy o zařízení a případně osvědčeními o udělení výjimky a povoleními k provozu,
ii) osvědčení o bezpečnosti pro lodě typu ro-ro a vysokorychlostní osobní plavidla, které se zabývají vnitrostátními plavbami, vydaná podle úmluvy SOLAS 1974 v platném znění spolu s příslušnými záznamy o zařízení a případně osvědčeními o udělení výjimky a povoleními k provozu;
i) "osvědčením o udělení výjimky" každé osvědčení vydané podle pravidla I B/12 písm. a) bod vi) úmluvy SOLAS 1974;
j) "správou státu vlajky" příslušné orgány státu, pod jehož vlajkou jsou loď typu ro-ro nebo vysokorychlostní osobní plavidlo oprávněny plout;
k) "hostitelským státem" členský stát, do jehož přístavů nebo z jehož přístavů loď typu ro-ro nebo vysokorychlostní osobní plavidlo provozuje liniovou dopravu;
l) "mezinárodní plavbou" plavba po moři z přístavu členského státu do přístavu mimo tento členský stát nebo opačně;
m) "vnitrostátní plavbou" plavba v námořních oblastech z přístavu členského státu do stejného přístavu nebo jiného přístavu tohoto členského státu;
n) "uznaným subjektem" subjekt uznaný v souladu s článkem 4 směrnice 94/57/ES;
o) "společností" společnost provozující jeden nebo více lodí typu ro-ro, ke kterým byl doklad o shodě vydán v souladu s čl. 5 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 3051/95 ze dne 8. prosince 1995 o řízení bezpečnosti osobních lodí typu ro-ro [9] nebo společnost provozující vysokorychlostní osobní plavidla, ke kterým byl vydán doklad o shodě v souladu s pravidlem IX/4 úmluvy SOLAS 1974 ve znění platném ke dni přijetí této směrnice;
p) "předpisem pro vyšetřování námořních nehod" předpis pro vyšetřování námořních nehod a mimořádných událostí přijatý IMO v rezoluci jejího shromáždění A.849(20) ze dne 27. listopadu 1997;
q) "zvláštní prohlídkou" prohlídka vykonávaná hostitelským státem, jak je stanoveno v článcích 6 a 8;
r) "odborným inspektorem" zaměstnanec veřejného sektoru nebo jiná osoba řádně oprávněná příslušným orgánem členského státu vykonávat prohlídky a inspekce týkající se osvědčení, která splňuje kritéria odbornosti a nezávislosti uvedená v příloze V;
s) "nedostatkem" stav zjištěný jako neshodující se s požadavky této směrnice.
Článek 3
Oblast působnosti
1. Tato směrnice se vztahuje na všechny lodě typu ro-ro a vysokorychlostní osobní plavidla provozující liniovou dopravu z přístavu členského státu nebo do přístavu členského státu bez ohledu na jejich vlajku, jestliže se zabývají mezinárodními plavbami nebo vnitrostátními plavbami v námořních oblastech třídy A, jak uvedeno v článku 4 směrnice 98/18/ES.
2. Členské státy mohou uplatňovat tuto směrnici na lodě typu ro-ro a vysokorychlostní osobní plavidla zabývající se vnitrostátními plavbami v námořních oblastech jiných než uvedených v odstavci 1.
V tom případě jsou na všechny lodě typu ro-ro a vysokorychlostní osobní plavidla provozovaná za stejných podmínek uplatňována odpovídající pravidla uplatňovaná bez diskriminace na základě vlajky, státní příslušnosti nebo místa usazení společnosti.
Článek 4
Počáteční ověřování požadované ve vztahu k lodím typu ro-ro a vysokorychlostním osobním plavidlům
1. Před zahájením provozu liniové dopravy lodí typu ro-ro nebo vysokorychlostním osobním plavidlem nebo do 12 měsíců ode dne uvedeného v čl. 19 odst. 1 pro loď typu ro-ro a vysokorychlostní osobní plavidlo již provozující liniovou dopravu k tomuto dni musí hostitelské státy ověřit, že lodě typu ro-ro a vysokorychlostní osobní plavidla:
a) mají platná osvědčení vydaná správou státu vlajky nebo uznaným subjektem jednajícím jejím jménem;
b) byly pro vydání osvědčení prohlédnuty v souladu s odpovídajícími postupy a pokyny připojenými k rezoluci shromáždění IMO A.746(18) o pokynech pro prohlídky podle harmonizovaného systému prohlídek a vydávání osvědčení, ve znění platném ke dni přijetí této směrnice, nebo v souladu s postupy určenými k dosažení stejného cíle;
c) vyhovují normám pro klasifikaci specifikovaným v pravidlech uznaného subjektu nebo pravidlech považovaných za rovnocenné správou státu vlajky pro stavbu a údržbu jejich lodních trupů, strojního zařízení a elektrického a kontrolního technického vybavení;
d) jsou vybaveny zařízením pro automatické zaznamenávání plavby (VDR) určeným k poskytování informací pro potřebu případného vyšetřování při nehodách.
Zařízení musí vyhovovat výkonnostním normám stanoveným v rezoluci A.861(20) shromáždění IMO ze dne 27. listopadu 1997 a zkušebním normám stanoveným v normě č. 61996 Mezinárodní elektrotechnické komise.
Nicméně pro zařízení pro automatické zaznamenávání plavby, která mají být umístěna na lodích typu ro-ro a vysokorychlostních osobních plavidlech postavených před přijetím této směrnice, mohou být pro soulad s některými požadavky uděleny výjimky.
Tyto výjimky a podmínky, za kterých mohou být uděleny, budou přijaty postupem podle článku 16;
e) vyhovují zvláštním požadavkům na stabilitu přijatým na regionální úrovni a provedeným v jejich vnitrostátních právních předpisech v souladu s oznamovacím postupem stanoveným ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů [10] při provozování služeb v tomto regionu podléhajících vnitrostátním právním předpisům za předpokladu, že tyto požadavky nejsou vyšší než požadavky specifikované v příloze k rezoluci 14 (požadavky na stabilitu vztahující se k dohodě) konference SOLAS z roku 1995 a byly oznámeny generálnímu tajemníku IMO v souladu s postupy uvedenými v bodě 3 zmíněné rezoluce.
2. Ustanovení odst. 1 písm. e) se vztahují na vysokorychlostní osobní plavidla pouze ve vhodných případech.
Článek 5
Počáteční ověřování požadované ve vztahu ke společnostem a státům vlajky
Před zahájením provozování liniové dopravy lodí typu ro-ro nebo vysokorychlostními osobními plavidly nebo do 12 měsíců ode dne uvedeného v čl. 19 odst. 1 pro loď typu ro-ro nebo vysokorychlostní osobní plavidlo již provozující liniovou dopravu k tomuto dni musí hostitelský stát ověřit:
1. zda společnosti provozující nebo zamýšlející provozovat liniovou dopravu touto lodí nebo plavidlem
a) přijímají opatření nezbytná k zajištění, že zvláštní požadavky stanovené v příloze I jsou uplatněny, a poskytují hostitelskému státu, jehož se tato liniová doprava týká, důkaz shody s tímto odstavcem a s článkem 4,
b) předem souhlasí, že hostitelský stát a každý členský stát s významným zájmem mohou vést každé vyšetřování námořních nehod a mimořádných událostí na moři, plně se jej účastnit nebo spolupracovat při něm v souladu s článkem 12, a poskytují jim přístup k informacím získaným ze zařízení pro automatické zaznamenávání plavby jejich lodi nebo plavidla, kterého se tato nehoda nebo mimořádná událost týká;
2. u lodě nebo plavidla plujícího pod vlajkou jinou než členského státu, zda existuje souhlas tohoto státu vlajky s tím, že společnost je zavázána dodržovat požadavky této směrnice.
Článek 6
Počáteční zvláštní prohlídky
1. Před zahájením provozování liniové dopravy lodí typu ro-ro nebo vysokorychlostním osobním plavidlem nebo do 12 měsíců ode dne uvedeného v čl. 19 odst. 1 u lodě typu ro-ro a vysokorychlostního osobního plavidla již provozujícího liniovou dopravu k tomuto dni musí hostitelské státy v souladu s přílohami I a III provést počáteční zvláštní prohlídku, aby se přesvědčily, že tato loď nebo plavidlo splňuje požadavky nezbytné pro bezpečný provoz liniové dopravy.
2. Jestliže se tento článek použije před zahájením provozu, stanoví hostitelské státy datum počáteční zvláštní prohlídky, které nečiní více než jeden měsíc po obdržení důkazu nezbytného k dokončení ověření podle článků 4 a 5.
Článek 7
Zvláštní ustanovení
1. Jestliže je loď typu ro-ro nebo vysokorychlostní osobní plavidlo převedeno na jinou linku, vynasnaží se nový hostitelský stát vzít v úvahu ověření a prohlídky dříve provedené pro předchozí linku této lodě nebo plavidla, na kterou se vztahovala tato směrnice.
Považuje-li nový hostitelský stát tato předchozí ověření a prohlídky za odpovídající novým provozním podmínkám, nemusí být články 4, 5 a 6 použity před zahájením provozu lodi typu ro-ro nebo vysokorychlostního osobního plavidla na nové lince.
2. Články 4, 5 a 6 se nemusí použít, jestliže je loď typu ro-ro nebo vysokorychlostní osobní plavidlo, která je v souladu s touto směrnicí a již provozuje liniovou dopravu, na kterou se vztahuje tato směrnice, převedena na jinou linku, kde jsou charakteristiky trasy příslušnými hostitelskými státy uznány jako podobné, a všechny hostitelské státy souhlasí, že tato loď typu ro-ro nebo vysokorychlostní osobní plavidlo splňuje všechny požadavky bezpečného provozu na této lince.
Na požádání společnosti může dotyčný hostitelský stát předem potvrdit svůj souhlas ohledně podobnosti charakteristik trasy.
3. V případech, kdy na základě nepředvídaných okolností musí být loď typu ro-ro nebo vysokorychlostní osobní plavidlo rychle uvedeny do provozu s cílem zajistit pokračování dopravy na lince a kdy odstavce 1 a 2 nejsou použitelné, může hostitelský stát dotyčné lodi typu ro-ro nebo vysokorychlostnímu osobnímu plavidlu povolit zahájení provozu za předpokladu, že
a) vizuální inspekce a kontrola dokladů nevyvolávají obavu, že dotyčná loď typu ro-ro nebo vysokorychlostní osobní plavidlo nesplňují nezbytné požadavky bezpečného provozu, a
b) že hostitelský stát do jednoho měsíce dokončí ověřování a prohlídky podle článků 4, 5 a 6.
Článek 8
Pravidelné zvláštní prohlídky a ostatní prohlídky
1. Jednou za každých 12 měsíců provedou hostitelské státy:
- zvláštní prohlídku v souladu s přílohou III a
- prohlídku během provozu liniové dopravy, jehož cílem je zahrnout dostatečný počet položek uvedených v přílohách I, III a IV, aby přesvědčily hostitelský stát, že loď typu ro-ro nebo vysokorychlostní osobní plavidlo nadále splňují všechna nezbytná opatření k bezpečnému provozu.
Počáteční zvláštní prohlídka v souladu s článkem 6 se pro účely tohoto článku považuje za zvláštní prohlídku.
2. V souladu s přílohou III provede hostitelský stát zvláštní prohlídku pokaždé, kdy jsou loď typu ro-ro nebo vysokorychlostní osobní plavidlo podrobeny opravám, změnám nebo přeměnám významné povahy nebo když nastane změna ve správě nebo ve vlajce nebo při převodu třídy.
Nicméně v případě změny ve správě nebo vlajce nebo při převodu třídy a s ohledem na ověřování a prohlídky dříve vydaná pro loď typu ro-ro nebo plavidlo, pokud touto změnou nebo převodem není dotčen bezpečný provoz lodě nebo plavidla, nemusí hostitelský stát trvat na zvláštní prohlídce této lodě nebo plavidla požadovaném tímto odstavcem.
3. Pokud prohlídky podle odstavce 1 potvrdí nebo prokáží nedostatky vztahující se k požadavkům této směrnice a opravňující k zákazu provozu, hradí společnost všechny náklady vztahující se k prohlídkám za celé běžné účetní období.
Článek 9
Oznámení
Hostitelské státy okamžitě písemně vyrozumějí společnosti o výsledku ověřování a prohlídek podle článků 4, 5, 6 a 8.
Článek 10
Zákaz provozu
1. Hostitelský stát zakáže provoz liniové dopravy lodí typu ro-ro nebo vysokorychlostním osobním plavidlem,
a) jestliže nebyl schopen potvrdit dodržení požadavků stanovených v článcích 4 a 5;
b) jestliže byly během zvláštních prohlídek podle článků 6 a 8 zjištěny nedostatky, které představují bezprostřední ohrožení života, lodě nebo plavidla, jejich posádky nebo cestujících;
c) jestliže byl zjištěn nesoulad s právními akty Společenství uvedenými v příloze II, který představuje bezprostřední ohrožení života, lodě nebo plavidla, jejich posádky nebo cestujících;
d) jestliže nebyl konzultován státem vlajky ve věcech uvedených v čl. 13 odst. 1 nebo 5,
dokud hostitelský stát neshledá, že ohrožení bylo odstraněno a požadavky směrnice splněny.
Hostitelský stát písemně vyrozumí společnost o rozhodnutí zakázat provoz této lodi typu ro-ro nebo vysokorychlostního osobního plavidla a své rozhodnutí odůvodní.
2. Jestliže však loď typu ro-ro nebo vysokorychlostní osobní plavidlo již provozují liniovou dopravu a byly zjištěny nedostatky, požádá hostitelský stát společnost, aby přijala opatření nezbytná k jejich nápravě rychle nebo v přiměřené lhůtě, pokud tyto nedostatky nepředstavují bezprostřední ohrožení bezpečnosti lodě nebo plavidla, jejich posádky a cestujících.
Po nápravě nedostatků dotyčné hostitelské státy ověří, že náprava byla provedena k jejich plné spokojenosti.
Není-li tomu tak, zakáží provoz lodě nebo plavidla.
3. V souladu s vnitrostátními právními předpisy členské státy zavedou a zachovávají vhodné postupy vztahující se k právu společnosti odvolat se proti rozhodnutím o zákazu provozu.
Odvolání musí být řešena urychleně.
Odvolání není důvodem k pozastavení rozhodnutí bez dalšího.
Příslušný orgán náležitě informuje společnost o jejím právu na odvolání.
4. Jsou-li články 4, 5 a 6 uplatněny před zahájením provozování liniové dopravy lodí typu ro-ro nebo vysokorychlostním osobním plavidlem, musí být rozhodnutí o zákazu lodního provozu přijato do jednoho měsíce od počáteční zvláštní prohlídky a musí být společnosti neprodleně sděleno.
Článek 11
Postupy vztahující se k počátečním a pravidelným zvláštním prohlídkám
1. Lodě typu ro-ro nebo vysokorychlostní osobní plavidla, které byly předmětem zvláštních prohlídek podle požadavků zúčastněných hostitelských států, tyto státy osvobodí od rozšířených inspekcí uvedených v čl. 7 odst. 4 směrnice 95/21/ES a od rozšířených inspekcí odůvodněných tím, že patří do kategorie osobních lodí uvedených v čl. 7 odst. 1 přílohy V.A.3 uvedené směrnice.
2. Správy dvou nebo více hostitelských států, kterých se týká zvláštní prohlídka určité lodě nebo plavidla, navzájem spolupracují.
Zvláštní prohlídky provádí tým skládající se z kvalifikovaných inspektorů dotčených hostitelských států.
Jestliže je třeba kvalitativně posoudit splnění předpisů týkající se třídy, zajistí hostitelské státy, aby měl tým nezbytnou odbornou způsobilost, a případně do něj zahrnou inspektora uznaného subjektu.
Inspektoři podají správám hostitelských států zprávu o nedostatcích.
Hostitelský stát tyto informace sdělí státu vlajky, jestliže tento stát není hostitelským státem účastnícím se prohlídky.
3. Dotčený hostitelský stát může souhlasit s provedením prohlídky na žádost jiného dotčeného hostitelského státu.
4. Hostitelské státy, jestliže je o to společnosti požádají, vyzvou správu státu vlajky, který není hostitelským státem, aby byla zastoupena při každé zvláštní prohlídce podle této směrnice.
5. Při plánování prohlídek v souladu s články 6 a 8 bere hostitelský stát náležitě v úvahu provozní a údržbový rozpis lodě nebo plavidla.
6. Výsledky zvláštních prohlídek jsou zaznamenávány ve zprávě, jejíž forma bude stanovena postupem podle článku 16.
7. V případě trvající neshody mezi hostitelskými státy ohledně plnění požadavků článku 4 a čl. 5 odst. 1 oznámí správa každého hostitelského státu účastnícího se zvláštního přezkoušení neprodleně Komisi důvody neshody.
8. Komise zahájí neprodleně řízení s cílem přijmout rozhodnutí postupem podle článku 16.
Článek 12
Vyšetřování nehody
1. V rámci svých vnitřních právních systémů vymezí členské státy právní postavení, které jim a každému jinému členskému státu s významným zájmem umožní účastnit se každého vyšetřování ztrát na životech při námořních nehodách nebo vyšetřování nehod, kterých se účastní loď typu ro-ro nebo vysokorychlostní osobní plavidlo, spolupracovat při něm nebo, jestliže je tak stanoveno v předpise pro vyšetřování ztrát na životech při námořních nehodách, vést je.
2. "Stát s významným zájmem", "stát vedoucí vyšetřování" a "ztráty na životech při námořních nehodách" mají stejný význam jako v předpise pro vyšetřování ztrát na životech při námořních nehodách.
3. Jestliže se loď typu ro-ro nebo vysokorychlostní osobní plavidlo účastní námořní nehody, zahájí vyšetřování stát, v jehož vodách nehoda nebo mimořádná událost nastala, nebo členský stát naposledy navštívený lodí nebo plavidlem, jestliže jde o ostatní vody.
Tento stát zůstává příslušný pro vyšetřování a koordinaci s ostatními státy s významným zájmem až do doby, kdy je vzájemně dohodnuto, který stát má vést vyšetřování.
4. Členské státy, které tato vyšetřování vedou, účastní se jich nebo při nich spolupracují, zajistí, aby vyšetřování bylo uzavřeno co nejúčinnějším způsobem a v co nejkratší době, přičemž vezmou v úvahu předpis pro vyšetřování ztrát na životech při námořních nehodách.
5. Členské státy zajistí, aby zprávy vyplývající z těchto vyšetřování byly zveřejněny v souladu s bodem 12.3 předpisu pro vyšetřování ztrát na životech při námořních nehodách a oznámeny Komisi.
Článek 13
Doprovodná opatření
1. Členské státy vydávající nebo uznávající osvědčení o udělení výjimky spolupracují s dotčeným hostitelským státem nebo správou státu vlajky v zájmu vyřešit před počáteční zvláštní prohlídkou každou neshodu ohledně vhodnosti výjimek.
2. Členské státy by měly provozovat pobřežní systémy řízení plavby a ostatní informační systémy v souladu s rezolucí IMO A.795(19) s cílem napomáhat lodím typu ro-ro nebo vysokorychlostním osobním plavidlům v bezpečném provozování liniové dopravy nebo její části s ohledem na bezpečnost, za kterou nesou odpovědnost.
3. Každý členský stát poskytne Komisi kopie zpráv o prohlídkách uvedených v čl.
11 odst. 6, spolu s identifikačním číslem IMO, pokud existuje.
Postupem podle článku 16 může Komise rozhodnout o vhodných prostředcích pro přidělení identifikačního čísla jiným plavidlům.
Účastní-li se liniové dopravy dva nebo více hostitelských států, může tyto údaje poskytnout jeden z nich.
Komise zřídí a vede databázi obsahující poskytnuté informace. O podmínkách přístupu k databázi bude rozhodnuto postupem podle článku 16.
4. Členské státy zajistí, aby společnosti provozující liniovou dopravy loďmi typu ro-ro nebo vysokorychlostními osobními plavidly do svých přístavů nebo z nich byly schopny zavést a provozovat integrovaný systém plánování pro případ nouzových situací na lodi.
K tomuto cíli využívají rámce zajištěného rezolucí shromáždění IMO A.852 (20) o řídících zásadách struktury integrovaného systému pro nouzové situace.
Jestliže se dva nebo více členských států účastní liniové dopravy jako hostitelské státy, stanoví společně plán pro různé trasy.
5. Členské státy zajistí, aby ve svém postavení hostitelského státu plně spolupracovaly se správou státu vlajky před tím, než je pro provozování vysokorychlostních osobních plavidel vydáno povolení v souladu s odstavcem 1.9.3 předpisu HSC.
Zajistí, aby provozní omezení vyžadovaná místními podmínkami a nezbytná k ochraně života, přírodních zdrojů a pobřežních činností byla zavedena a udržována, a přijmou opatření k zajištění účinného uplatňování těchto omezení.
Článek 14
Spolupráce mezi hostitelskými státy
Hostitelské státy, kterých se týká stejná liniová doprava, spolupracují při uplatňování této směrnice.
Článek 15
Podpůrná opatření
Členské státy informují třetí země, které mají buď odpovědnosti státu vlajky nebo odpovědnosti podobné těm, které má hostitelský stát za lodě typu ro-ro nebo vysokorychlostní osobní plavidla spadající do oblasti působnosti této směrnice a provozované mezi přístavem členského státu a přístavem třetího státu, o požadavcích uložených touto směrnicí každé společnosti zajišťující liniovou dopravu do přístavu Společenství nebo z něj.
Článek 16
Regulativní výbor
1. Komisi je nápomocen výbor zřízený podle čl. 12 odst. 1 směrnice 93/75/EHS.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme své stanovisko k tomuto návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Při hlasování ve výboru je hlasům zástupců členských států přidělena váha stanovená ve zmíněném článku.
Předseda nehlasuje.
3. a) Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
b) Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese ve lhůtě osmi měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise.
Článek 17
Postup změn
Postupem podle článku 16 mohou být v míře nezbytné k jejich uvedení do souladu s opatřeními Společenství nebo IMO, která vstoupila v platnost, ale bez rozšiřování oblasti působnosti této směrnice změněny:
a) přílohy,
b) definice,
c) odkazy na právní akty Společenství,
d) odkazy na rezoluce IMO.
Přílohy mohou být rovněž měněny postupem podle článku 16, pokud to je nezbytné ke zdokonalení opatření zavedených touto směrnicí, ale bez rozšiřování oblasti působnosti této směrnice.
Článek 18
Sankce
Členské státy stanoví systém sankcí za porušení vnitrostátních předpisů přijatých v souladu s touto směrnicí a přijmou veškerá opatření nezbytná k zajištění, aby tyto sankce byly uplatňovány.
Sankce takto stanovené musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Článek 19
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. prosince 2000 a neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Ustanovení čl. 4 odst. 1 písm. d) se použijí nejpozději do 30 měsíců po zveřejnění normy IEC č. 61996 nebo od 1. ledna 2001, podle toho, co nastane dříve.
3. Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si určí členské státy.
4. Členské státy neprodleně oznámí Komisi všechny vnitrostátní právní předpisy, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Komise o nich uvědomí ostatní členské státy.
Článek 20
Posouzení provádění
Tři roky po dni uvedeném v čl. 19 odst. 1 Komise na základě sdělení, které má být poskytnuto členskými státy v souladu s článkem 13, posoudí provádění této směrnice.
Článek 21
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 22
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Rady 1999/36/ES
ze dne 29. dubna 1999
o přepravitelném tlakovém zařízení
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 75 odst. 1 písm. c) této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189c Smlouvy [3],
(1) vzhledem k tomu, že v rámci společné dopravní politiky je pro zajištění bezpečnosti dopravy nutné přijmout další opatření;
(2) vzhledem k tomu, že každý členský stát v současné době vyžaduje, aby přepravitelné zařízení, které se má používat na jeho území, prošlo procesem certifikace a kontroly, včetně pravidelných kontrol prováděných jeho určenými subjekty; že tato praxe vyžadující vícenásobné schvalování v případě, že se zařízení v průběhu přepravní operace má používat ve více než jednom státě, představuje překážku ustanovení o dopravních službách v rámci Společenství; že zásah ze strany Společenství je oprávněný za účelem harmonizace postupu schvalování přepravitelného tlakového zařízení na území jiného členského státu v souvislosti s přepravní operací;
(3) vzhledem k tomu, že je zapotřebí přijmout opatření pro postupné vytváření jednotného trhu v dopravě a zejména pro volný pohyb přepravitelného tlakového zařízení;
(4) vzhledem k tomu, že postup na úrovni Společenství je jediným možným způsobem, jak dosáhnout této harmonizace, jelikož při nezávislém postupu jednotlivých členských států nebo při uzavírání mezinárodních smluv by nebylo možné dosáhnout srovnatelného stupně harmonizace ve schvalování tohoto zařízení; že v současné době uznávání schválení udělených v různých členských státech není uspokojivé z důvodu možného volného výkladu při rozhodování;
(5) vzhledem k tomu, že směrnice Rady je přiměřeným právním nástrojem pro zvýšení bezpečnosti tohoto zařízení, protože poskytuje rámec pro jednotné a závazné uplatňování schvalovacích postupů jednotlivých členských států;
(6) vzhledem k tomu, že směrnice Rady 94/55/ES [4] a 96/49/ES [5] rozšířily uplatňování ustanovení ADR [6] a RID [7] k začlenění vnitrostátní dopravy pro harmonizaci podmínek uvnitř Společenství, za kterých je možné přepravovat nebezpečné věci po silnici a po železnici;
(7) vzhledem k tomu, že směrnice Rady 94/55/ES a 96/49/ES poskytují možnost uplatňovat postupy posuzování shody založené na modulech v souladu s rozhodnutím 93/465/EHS [8] na nová přepravitelná tlaková zařízení; že tato možnost by měla být nahrazena povinností rozšířenou na veškerá nová přepravitelná tlaková zařízení používaná pro dopravu nebezpečných věcí a spadající do oblasti působnosti směrnic 94/55/ES a 96/49/ES;
(8) vzhledem k tomu, že směrnice 97/23/ES [9] stanoví obecné požadavky na volný pohyb a bezpečnost tlakového zařízení;
(9) vzhledem k tomu, že aerosolové rozprašovače a lahve na stlačený plyn pro dýchací přístroje by mohly být z rozsahu působnosti této směrnice vyloučeny, protože jejich volný pohyb a bezpečnost jsou již upraveny směrnicemi 75/324/EHS [10] a 97/23/ES;
(10) vzhledem k tomu, že uznávání certifikátů schválení, které vydaly kontrolní subjekty určené příslušnými orgány členských států, postupů posuzování shody a postupů nového posuzování shody a pravidelných kontrolních postupů přispívá k odstraňování překážek volnému poskytování dopravních služeb; že tohoto cíle nemohou členské státy uspokojivě dosáhnout na jiné úrovni; že pro omezení volného výkladu při rozhodování je nutné jasně stanovit, které postupy by se měly dodržovat;
(11) vzhledem k tomu, že je nutné stanovit společná pravidla pro uznání určených kontrolních subjektů, což zajistí soulad se směrnicemi 94/55/ES a 96/49/ES; že účinek těchto společných pravidel spočívá v omezení zbytečných nákladů a administrativních postupů souvisejících se schvalováním zařízení a v omezení technických překážek obchodu;
(12) vzhledem k tomu, že tato směrnice by se neměla uplatňovat na přepravitelná tlaková zařízení používaná výlučně pro přepravu nebezpečných věcí mezi územím Společenství a územím třetích zemí, aby se nebránilo přepravním operacím mezi členským státem a třetími zeměmi;
(13) vzhledem k tomu, že členské státy musí určit kontrolní subjekty oprávněné vykonávat postupy posuzování shody nebo postupy nového posuzování shody a pravidelné kontroly; že musí také zabezpečit dostatečnou nezávislost těchto subjektů, jejich výkonnost a profesionální schopnost provádět úkoly, pro které byly určeny;
(14) vzhledem k tomu, že by se měly zavést zvláštní postupy pro posuzování shody nových ventilů a dalšího příslušenství používaného v dopravě;
(15) vzhledem k tomu, že by měla být zavedena ustanovení týkající se nového posuzování stávajícího zařízení, jak je definuje příloha IV, část II; a to tak, aby se tato směrnice na takové zařízení vztahovala;
(16) vzhledem k tomu, že musí být prokázána shoda s technickými ustanoveními příloh směrnic 94/55/ES a 96/49/ES pro nová zařízení, a to prostřednictvím postupů posuzování shody uvedených v příloze IV části I; že se pravidelné kontroly stávajícího zařízení provádějí podle postupů uvedených v příloze IV části III;
(17) vzhledem k tomu, že by zařízení uvedené v této směrnici mělo být opatřeno označením, které informuje o souladu se směrnicí 94/55/ES nebo 96/49/ES a touto směrnicí, aby zařízení mohlo být uvedeno na trh, plněno, používáno a a znovu plněno v souladu s určeným účelem;
(18) vzhledem k tomu, že jsou členské státy povinny na svém území umožnit přepravitelnému tlakovému zařízení s označením uvedeným v příloze VII volný pohyb, jeho uvedení na trh, jeho používání v průběhu jakékoliv přepravní operace a používání v souladu s určeným účelem, aniž by muselo podstoupit další posouzení nebo aniž by muselo splnit další technické požadavky;
(19) vzhledem k tomu, že je vhodné, aby členský stát, pokud informoval Komisi, mohl omezit nebo zakázat uvedení na trh a používání zařízení v případech, kde to představuje zvláštní riziko z hlediska bezpečnosti;
(20) vzhledem k tomu, že by se měl dodržovat postup výboru pro změny příloh této směrnice a pro odklad účinnosti této směrnice pro určité přepravitelné tlakové zařízení;
(21) vzhledem k tomu, že je nutné přijmout ustanovení pro přechodná ujednání s cílem umožnit, aby tlakové zařízení, které bylo vyrobeno ve shodě s vnitrostátními právními předpisy platnými dříve, než tato směrnice vstoupí v platnost, mohlo být uvedeno na trh a do provozu;
(22) vzhledem k tomu, že směrnice 84/525/EHS [11], 84/526/EHS [12] a 84/527/EHS [13] o lahvích se stlačeným plynem upravují postupy schvalování jinak než tato směrnice; že pro všechna přepravitelná tlaková zařízení by měl být zaveden jednotný postup;
(23) vzhledem k tomu, že je zaveden postup pravidelné kontroly pro stávající lahve se stlačeným plynem, které jsou v souladu se směrnicemi 84/525/EHS, 84/526/EHS a 84/527/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Oblast působnosti
1. Účelem této směrnice je zvýšit bezpečnost přepravitelných tlakových zařízení schválených pro vnitrozemskou silniční a železniční přepravu nebezpečných věcí a zajistit volný pohyb těchto zařízení v rámci Společenství, včetně uvedení na trh a uvedení do provozu a opakovaného použití.
2. Tato směrnice se vztahuje na
a) uvedení na trh nového přepravitelného tlakového zařízení definovaného v článku 2;
b) nové posuzování shody v případě stávajícího přepravitelného tlakového zařízení, jak je definováno v článku 2, a které splňuje technické požadavky stanovené ve směrnicích 94/55/EHS a 96/49/EHS;
c) opakované použití a pravidelné kontroly
- přepravitelných tlakových zařízení uvedených v bodech a) a b),
- stávajících lahví se stlačeným plynem, které jsou opatřeny označením shody, uvedené ve směrnicích 84/525/EHS, 84/526/EHS a 84/527/EHS.
3. Přepravitelná tlaková zařízení, která byla uvedena na trh před 1. červencem 2001, nebo v případě článku 18 během dvou let od tohoto dne, a která neprošla novým posouzením shody s požadavky směrnice 94/55/ES a 96/49/ES, nepatří do oblasti působnosti této směrnice.
4. Přepravitelná tlaková zařízení, která se používají výlučně pro přepravu nebezpečných věcí mezi územím Společenství a územím třetí země, provozovaná v souladu s čl. 6 odst. 1 a článkem 7 směrnice 94/55/ES nebo čl. 6 odst. 1 a čl. 7 odst. 1 a 2 směrnice 96/49/ES, nepatří do oblasti působnosti této směrnice.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
1. "přepravitelným tlakovým zařízením":
- veškeré nádoby (lahve, trubkové nádoby, tlakové bubny, kryogenické nádoby, svazky tlakových lahví, jak je definuje příloha A směrnice 94/55/ES),
- všechny cisterny, včetně demontovatelných cisteren, cisternové kontejnery (mobilní nádrže), řada cisternových vagonů, nádrže nebo nádoby akumulátorových vozíků, řady cisternových vozidel,
které se používají pro přepravu plynů třídy 2 v souladu s přílohami směrnic 94/55/ES a 96/49/ES a pro přepravu určitých nebezpečných látek nebo jiných tříd uvedených v příloze VI této směrnice, včetně jejich ventilů a dalšího příslušenství používaného při dopravě.
Tato definice vylučuje zařízení, na která se vztahují principy obecné výjimky platné pro malá množství a pro zvláštní případy uvedené v příloze směrnice 94/55/ES a v příloze směrnice 96/49/ES, stejně jako aerosolové rozprašovače (UN číslo 1950) a lahve se stlačeným plynem pro dýchací zařízení;
2. "označením" symbol uvedený v článku 10;
3. "postupy posuzování shody" postupy uvedené v příloze IV části I;
4. "novým posouzením shody" postup následného posouzení shody, a to na žádost vlastníka, nebo jeho zplnomocněného zástupce usazeného ve Společenství, nebo na žádost držitele přepravitelného tlakového zařízení již vyrobeného a uvedeného do provozu do 1. července 2001, nebo v případě článku 18, do dvou let od tohoto dne;
5. "oznámeným subjektem" kontrolní subjekt určený příslušným orgánem členského státu v souladu s článkem 8 a splňující kritéria příloh I a II;
6. "schváleným subjektem" kontrolní subjekt určený příslušným orgánem členského státu v souladu s článkem 9 a splňující kritéria příloh I a III.
Článek 3
Posuzování shody pro uvedení nového přepravitelného tlakového zařízení na trh Společenství
1. Nové nádoby a nové cisterny musí splňovat příslušná ustanovení směrnic 94/55/ES a 96/49//ES.
Shodu těchto přepravitelných tlakových zařízení s těmito ustanoveními zjistí oznámený subjekt podle postupů posuzování shody uvedených v příloze IV části I a upřesněných v příloze V.
2. Nové ventily a ostatní příslušenství používané pro přepravu budou splňovat příslušná ustanovení příloh směrnic 94/55/ES a 96/49/ES.
3. Ventily a ostatní příslušenství, které má přímou bezpečnostní funkci v přepravitelném tlakovém zařízení, především bezpečnostní ventily, plnicí a vypouštěcí ventily a ventily u lahví, budou podléhat postupu posuzování shody alespoň tak přísnému, jakému je podrobena vlastní nádoba nebo cisterna, ke které jsou připojeny.
Takové ventily a ostatní příslušenství používané pro přepravu mohou podléhat odlišnému postupu posuzování shody, který je oddělen od postupu používaného pro nádobu nebo cisternu.
4. Jestliže směrnice 94/55/ES a 96/49/ES neobsahují podrobná technická ustanovení týkající se ventilů a příslušenství uvedených v odstavci 3, musí tyto ventily a příslušenství splňovat požadavky směrnice 97/23/ES a na základě této směrnice podléhat postupu posuzování shody kategorie II, III nebo IV podle článku 10 směrnice 97/23/ES, podle toho, zda nádoba nebo cisterna patří do kategorie 1, 2 nebo 3, jak je uvedeno v příloze V této směrnice.
5. Žádný členský stát nebude na svém území bránit, omezovat nebo zdržovat uvedení na trh nebo do provozu přepravitelného tlakového zařízení podle čl. 1 odst. 2 písm. a), které splňuje požadavky této směrnice a je opatřeno příslušným označením uvedeným v čl. 10 odst. 1 a 2.
Článek 4
Posuzování shody pro uvedení nového přepravitelného tlakového zařízení na vnitrostátní trh
1. Odchylně od článku 3 mohou členské státy na svém území schválit uvedení na trh, přepravu a uvedení do provozu uživateli nádob — včetně jejich ventilů a ostatního příslušenství používaného pro přepravu — uvedených v čl. 1 odst. 2 písm. a), jejichž shoda byla posouzena schváleným subjektem.
2. Přepravitelné tlakové zařízení, jehož shodu posoudil schválený subjekt, nesmí být označeno způsobem uvedeným v čl. 10 odst. 1.
3. Schválený subjekt pracuje výlučně pro skupinu, jejímž je členem.
4. Postupy použitelnými pro posuzování shody schválenými subjekty jsou moduly A1, C1, F a G, jak je popisuje příloha IV část I.
5. Účinky tohoto článku sleduje Komise a hodnotí je počínaje 1. červencem 2004.
K tomuto účelu zašlou členské státy Komisi veškeré užitečné informace týkající se provádění tohoto článku.
Je-li to nutné, je hodnocení doprovázeno pozměňovacím návrhem této směrnice.
Článek 5
Nové posuzování shody stávajících přepravitelných tlakových zařízení
1. Shodu přepravitelných tlakových zařízení uvedenou v čl. 1 odst. 2 písm. b) s příslušnými ustanoveními příloh směrnic 94/55/ES a 96/49/ES posoudí oznámený subjekt v souladu s postupem nového posuzování shody uvedeným v příloze IV části II této směrnice.
V případech, kdy toto zařízení bylo vyrobeno sériově, mohou členské státy povolit nové posuzování shody nádob, včetně jejich ventilů a dalšího příslušenství používaného pro přepravu tak, aby bylo prováděno schváleným subjektem za předpokladu, že shoda typu je nově posouzena oznámeným subjektem.
2. Žádný členský stát nebude na svém území bránit, omezovat nebo zdržovat uvedení na trh nebo do provozu přepravitelného tlakového zařízení uvedeného v čl. 1 odst. 2 písm. b), které splňuje požadavky této směrnice a je označeno způsobem uvedeným v čl. 10 odst. 1.
Článek 6
Pravidelná kontrola a opakované použití
1. Oznámený nebo schválený subjekt v souladu s postupem uvedeným v příloze IV části III zajišťuje pravidelné kontroly nádob, včetně jejich ventilů a příslušenství používaného pro přepravu, uvedených v čl. 1 odst. 2 písm.c). Pravidelné kontroly cisteren, včetně jejich ventilů a dalšího příslušenství používaného pro přepravu, zajišťuje oznámený subjekt v souladu s postupem uvedeným v příloze IV části III modulu 1.
Členské státy však mohou povolit, aby pravidelné kontroly cisteren, které se provádějí na jejich území, vykonávaly také schválené subjekty, které byly uznány způsobilými pro provádění pravidelných kontrol cisteren a které jednají pod dohledem subjektu oznámeného podle přílohy IV části III modulu 2 o pravidelných kontrolách prostřednictvím zabezpečení jakosti.
2. Přepravitelné tlakové zařízení uvedené v čl. 1 odst. 2 může být podrobeno pravidelné kontrole v kterémkoliv členském státě.
3. Žádný členský stát nemůže na svém území z důvodu týkajícího se přepravitelného tlakového zařízení jako takového zakazovat, omezovat nebo zdržovat používání (včetně plnění, skladování, vyprazdňování a opětovného plnění) následujících přepravitelných tlakových zařízení:
- zařízení uvedených v čl. 1 odst. 2 písm. a) a b) a v první odrážce čl. 1 odst. 2 písm. c) splňujících ustanovení této směrnice a opatřených odpovídajícím označením,
- stávajících lahví se stlačeným plynem, opatřených označením shody uvedeným ve směrnicích 84/525/EHS, 84/526/EHS a 84/527/EHS, a označením a identifikačním číslem uvedeným v čl. 10 odst. 3 této směrnice, které prokazuje, že prošly pravidelnou kontrolou.
4. Členské státy mohou zavést vlastní požadavky na skladování nebo používání přepravitelného tlakového zařízení, avšak ne pro přepravitelné tlakové zařízení samotné nebo pro příslušenství, které se používá v průběhu přepravy.
Členské státy však mohou v souladu s článkem 7 zachovat vnitrostátní požadavky na spojovací zařízení, barevné kódy a referenční teploty.
Článek 7
Vnitrostátní právní předpisy
1. Členský stát může zachovat své vnitrostátní právní předpisy týkající se zařízení určeného pro připojení jiného zařízení a barevné kódy platné pro přepravitelné tlakové zařízení do té doby, než budou do příloh směrnic 94/55/ES a 96/49/ES připojeny evropské normy pro používání.
Avšak v případech, kdy se objeví problémy týkající se bezpečnosti přepravy nebo používání určitých druhů plynu, může být postupem podle článku 15 povoleno krátké přechodné období s cílem, aby se členským státům umožnilo ponechat si své vnitrostátní právní předpisy i poté, kdy budou k přílohám směrnic 94/55/ES a 96/49/ES připojeny evropské normy.
2. Členský stát, ve kterém pravidelně klesá vnější teplota pod −20 °C, může zavést přísnější normy týkající se provozní teploty technického vybavení určeného pro použití ve vnitrostátní přepravě nebezpečných věcí na svém území, dokud nebudou do příloh směrnic 94/55/ES a 96/49/ES začleněna ustanovení o příslušných referenčních teplotách.
Článek 8
Oznámené subjekty
1. Členské státy sdělí Komisi a ostatním členským státům seznam oznámených subjektů určených v rámci Společenství, které státy určily pro provádění postupů posuzování shody nových přepravitelných tlakových zařízení podle přílohy IV části I, pro nové posuzování shody stávajících typů zařízení s požadavky příloh směrnic 94/55/ES a 96/49/ES v souladu s přílohou IV částí II, případně pro provádění pravidelných kontrol podle přílohy IV části III modulu 1 nebo pro zajišťování dozoru podle přílohy IV části III modulu 2.
Zároveň sdělí i identifikační čísla, která jim již dříve Komise přidělila.
Komise zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství seznam oznámených subjektů spolu s jejich identifikačními čísly a úkoly, kterými byly pověřeny.
Komise zajistí, aby tento seznam byl aktualizován.
2. Členské státy uplatní kritéria uvedená v přílohách I a II pro určování oznámených subjektů.
Každý subjekt předloží členskému státu, který má v úmyslu jej určit, kompletní informace týkající se shody s kritérii uvedenými v přílohách I a II, včetně důkazů.
3. Členský stát, který oznámil subjekt, toto oznámení odvolá, pokud dojde k názoru, že subjekt již nesplňuje kritéria uvedená v odstavci 2.
Neprodleně informuje Komisi a ostatní členské státy o každém takovém odvolání oznámení.
Článek 9
Schválené subjekty
1. Členské státy předají Komisi a ostatním členským státům seznam schválených subjektů usazených ve Společenství, které pověřily podle kritérií odstavce 2 prováděním pravidelných kontrol nádob, včetně jejich ventilů a dalšího příslušenství používaného pro přepravu, uvedených v čl. 2 odst. 1 první odrážce, nebo novým posuzováním shody stávajících nádob, včetně jejich ventilů a dalšího příslušenství pro přepravu, které splňuje nové posouzení typu oznámeným subjektem, s cílem zajistit stálý soulad s příslušnými ustanoveními směrnic 94/55/ES a 96/49/ES podle postupů uvedených v příloze IV části III modulu 1. Zároveň sdělí i identifikační čísla, která jim byla již dříve přidělena Komisí.
Členské státy využívající variantu uvedenou v čl. 6 odst. 1 druhém pododstavci předají zároveň Komisi a ostatním členským státům seznam schválených subjektů usazených ve Společenství, které uznaly za účelem provádění pravidelných kontrol cisteren.
Komise zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství seznam uznaných schválených subjektů spolu s jejich identifikačními čísly a úkoly, kterými byly pověřeny.
Komise zajistí, aby byl tento seznam aktualizován.
2. Členské státy uplatní kritéria uvedená v přílohách I a III pro uznání schválených subjektů.
Každý subjekt předloží členskému státu, který jej hodlá uznat, kompletní informace týkající se shody s kritérii uvedenými v těchto přílohách, a to včetně odpovídajících důkazů.
3. Členský stát, který uznal tento subjekt, odvolá schválení, jestliže dojde k názoru, že subjekt již nesplňuje kritéria uvedená v odstavci 2.
Neprodleně informuje Komisi a ostatní členské státy o každém případě odňatého schválení.
Článek 10
Označení
Aniž je dotčen požadavek na označení nádob a cisteren uvedený ve směrnicích 94/55/ES a 96/49/ES, budou mít nádoby a cisterny vyhovující ustanovením čl. 3 odst.
1 a čl. 5 odst.
1 na sobě připevněné označení podle přílohy IV části I. Formu používaného označení stanoví příloha VII. Toto označení bude viditelně a pevně připevněno a bude doplněno identifikačním číslem oznámeného subjektu, který provedl posouzení shody nádob a cisteren.
V případě nového posuzování bude toto označení doplněno identifikačním číslem oznámeného nebo schváleného subjektu.
V případě přepravitelného tlakového zařízení splňujícího ustanovení čl. 7 odst. 2 musí být za identifikačním číslem oznámeného nebo schváleného subjektu vždy údaj "− 40 °C".
2. Nové ventily a ostatní příslušenství s přímou bezpečnostní funkcí jsou opatřeny buď označením uvedeným v příloze VII této směrnice, nebo uvedeným v příloze VI směrnice 97/23/ES.
Tato označení nemusí být doplněna identifikačním číslem oznámeného subjektu, který posuzoval shodu ventilů a ostatního příslušenství používaného k přepravě.
Ostatní ventily a příslušenství nepodléhají žádným zvláštním požadavkům na označování.
3. Aniž jsou dotčeny požadavky týkající se označování nádob a cisteren uvedené ve směrnicích 94/55/ES a 96/49/ES, jsou pro účely pravidelných kontrol všechna přepravitelná tlaková zařízení uvedená v čl. 6 odst. 1 označena identifikačním číslem subjektu, který uskutečnil pravidelnou kontrolu zařízení s cílem určit, že je možné jej nadále používat.
Pokud jde o tlakové lahve, na které se vztahují směrnice 84/525/EHS, 84/526/EHS a 84/527/EHS, a je-li první pravidelná kontrola provedena v souladu s touto směrnicí, pak se před výše uvedeným identifikačním číslem uvádí označení podle přílohy VII.
4. Pro posuzování shody i pro nové posuzování shody a pro pravidelné kontroly je identifikační číslo oznámeného nebo schváleného subjektu viditelně a pevně připevněno na jeho odpovědnost buď subjektem samotným, nebo výrobcem, nebo jeho zplnomocněným zástupcem usazeným ve Společenství, nebo vlastníkem, nebo jeho zplnomocněným zástupcem usazeným ve Společenství, nebo držitelem.
5. Je zakázáno připojovat na přepravitelné tlakové zařízení takové označení, které by mohlo být zavádějící pro třetí strany, co se týče významu nebo grafiky označení uvedeného v této směrnici.
Na zařízení může být připojeno jakékoliv jiné označení za předpokladu, že viditelnost a čitelnost označení uvedeného v příloze VII tím není snížena.
Článek 11
Ochranná doložka
1. V případech, kdy členský stát shledá, že přepravitelné tlakové zařízení při správné údržbě a při používání pro zamýšlený účel může způsobit v průběhu přepravy, případně při používání, ohrožení zdraví nebo života osob, a v případech, kde přichází v úvahu ohrožení domácích zvířat nebo majetku, bez ohledu na to, že je zařízení označeno, může členský stát omezit nebo zakázat uvedení na trh, přepravu nebo užívání uvedeného zařízení nebo jej může stáhnout z trhu nebo z oběhu.
O každém takovém opatření neprodleně informuje Komisi, přičemž uvede důvody pro svoje rozhodnutí.
2. Komise co nejdříve zahájí konzultace se zúčastněnými stranami.
Jestliže Komise po těchto konzultacích zjistí, že opatření je oprávněné, neprodleně o tom uvědomí členský stát, který opatření přijal, a ostatní členské státy.
Shledá-li Komise po těchto konzultacích, že opatření není oprávněné, informuje o tom ihned členský stát, který převzal iniciativu, a vlastníka, nebo jeho zplnomocněného zástupce usazeného ve Společenství, nebo držitele, nebo výrobce, nebo jeho zplnomocněného zástupce usazeného ve Společenství.
3. Pokud je přepravitelné tlakové zařízení, které nevyhovuje příslušným požadavkům, opatřeno označením podle článku 10, přijme příslušný členský stát vhodná opatření vůči tomu, kdo označení připojil, a uvědomí o tom Komisi a ostatní členské státy.
4. Komise zajistí, aby členské státy byly informovány o průběhu a výsledku tohoto postupu.
Článek 12
Nepřípustné označování
Aniž je dotčen článek 11, v případech, kdy členský stát dojde k názoru, že označení shody popsané v příloze VII bylo připojeno neoprávněně, bude mít vlastník, nebo jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství, nebo držitel nebo výrobce, nebo jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství povinnost uvést přepravitelné tlakové zařízení do shody s ustanoveními o označování a zamezit porušování podmínek stanovených členským státem.
Jestliže neshoda trvá, informuje o tom členský stát neprodleně Komisi a přijme všechna vhodná opatření s cílem omezit nebo zakázat uvedení na trh, přepravu nebo používání předmětného zařízení nebo zajistí, aby bylo staženo z trhu nebo z oběhu v souladu s postupem uvedeným v článku 11.
Článek 13
Rozhodnutí vedoucí k zamítnutí nebo k omezení
V každém rozhodnutí přijatém na základě této směrnice, které má za účinek omezení uvádění na trh, dopravy nebo používání nebo vyžaduje stažení z trhu nebo z oběhu přepravitelného tlakového zařízení, musí být uvedeny přesné důvody, z nichž vychází. Takové rozhodnutí je neprodleně oznámeno dotyčné straně, která je současně informována o zákonných opravných prostředcích, které má k dispozici podle platných právních předpisů příslušného členského státu, a o časových limitech, kterým tyto opravné prostředky podléhají.
Článek 14
Výbor
Změny, které jsou nutné pro úpravu příloh této směrnice, se přijímají postupem podle článku 15.
Článek 15
1. Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, je Komisi nápomocen Výbor pro přepravu nebezpečných věcí zřízený článkem 9 směrnice 94/55/ES (dále jen "výbor") složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme své stanovisko k tomuto návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která přijímá Rada na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
3. Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise neprodleně Radě návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnáší kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese ve lhůtě tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise.
Článek 16
Přijetí a zveřejnění
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. prosince 2000.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 17
Provedení
1. Členské státy budou pro přepravitelná tlaková zařízení používat nejpozději od 1. července 2001 předpisy, které přijmou pro dosažení souladu s touto směrnicí.
2. Pro některá přepravitelná tlaková zařízení, pro která neexistují žádné podrobné technické specifikace nebo pro která nebyly do příloh směrnic 94/55/ES a 96/49/ES doplněny odkazy na související evropské normy, bude stanoveno pozdější datum, než které je uvedeno v odstavci 1.
Zařízení, kterých se tento odklad týká, a den, od kterého se tato směrnice použije, budou stanoveny postupem podle článku 15.
Článek 18
Přechodná ustanovení
Členské státy povolí uvedení na trh a do provozu takového přepravitelného tlakového zařízení, které na jejich území splňuje předpisy platné před 1. červencem 2001, a to na období až 24 měsíců od tohoto dne, a také následné uvedení do provozu zařízení uvedeného na trh před tímto dnem.
Článek 19
Sankce
Členské státy stanoví systém sankcí za porušení vnitrostátních právních předpisů přijatých v souladu s touto směrnicí a přijmou všechna opatření nezbytná pro uplatňování těchto sankcí.
Takto stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Členské státy oznámí Komisi tyto předpisy nejpozději do 1. prosince 2000 a neprodleně ji uvědomí o každé následné změně.
Článek 20
Použitelnost ustanovení jiných směrnic
Od 1. července 2001 nebo v případě článku 18 do dvou let od tohoto dne jsou jedinými ustanoveními směrnic 84/525/EHS, 84/526/EHS a 84/527/EHS, která zůstávají v platnosti, článek 1 a části 1 až 3 přílohy I každé z těchto směrnic.
Od 1. července 2001 nebo v případě článku 18 do dvou let od tohoto dne se směrnice 76/767/EHS [14] nevztahuje na přepravitelná tlaková zařízení spadající do oblasti působnosti této směrnice.
Certifikáty EHS schválení typu lahví se stlačeným plynem, vydané v souladu se směrnicemi 84/525/EHS, 84/526/EHS a 84/527/EHS, se však uznávají jako rovnocenné k certifikátům ES přezkoušení typu uvedeným v této směrnici.
Článek 21
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 22
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Rady 1999/37/ES
ze dne 29. dubna 1999
o registračních dokladech vozidel
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 75 odst. 1 písm. d) této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189c Smlouvy [3],
(1) vzhledem k tomu, že Společenství přijalo určitý počet opatření k vytvoření vnitřního trhu zahrnujícího prostoru bez vnitřních hranic, v němž je v souladu se Smlouvou zajištěn volný pohyb zboží, osob, služeb a kapitálu;
(2) vzhledem k tomu, že všechny členské státy vyžadují, aby řidič vozidla registrovaného v jiném členském státě byl držitelem osvědčení o registraci vztahujícího se k dotyčnému vozidlu, aby se toto vozidlo mohlo účastnit provozu na pozemních komunikacích na jejich území;
(3) vzhledem k tomu, že harmonizace formy a obsahu osvědčení o registraci v jiném členském státě usnadní jeho srozumitelnost a tím napomůže volnému pohybu vozidel registrovaných v určitém členském státě na pozemních komunikacích ostatních členských států;
(4) vzhledem k tomu, že obsah osvědčení o registraci musí umožňovat kontrolu, že držitel řidičského průkazu vydaného podle směrnice Rady 91/439/EHS ze dne 29. července 1991 o řidičských průkazech [4] řídí výlučně vozidla skupin, pro které má oprávnění; že tato kontrola pomůže zlepšit bezpečnost provozu na pozemních komunikacích;
(5) vzhledem k tomu, že jako předpoklad pro registraci vozidla, které bylo předtím registrováno v jiném členském státě, vyžadují všechny členské státy doklad osvědčující tuto registraci a technické vlastnosti vozidel;
(6) vzhledem k tomu, že harmonizace osvědčení o registraci usnadní znovuuvedení do provozu vozidel, která byla předtím registrována v jiném členském státě, a přispěje k řádnému fungování vnitřního trhu;
(7) vzhledem k tomu, že členské státy používají osvědčení o registraci sestávající buď z jediné části, nebo ze dvou oddělených částí, a že je v současné době vhodné umožnit existenci obou systémů;
(8) vzhledem k tomu, že mezi členskými státy zůstávají rozdíly týkající se výkladu náležitostí obsažených v osvědčení o registraci; že je v zájmu řádného fungování vnitřního trhu a volného pohybu a kontrol s tím souvisejících proto vhodné určit oprávnění, podle kterého osoby uvedené v osvědčení mohou používat vozidlo, pro které bylo osvědčení o registraci vydáno;
(9) vzhledem k tomu, že v zájmu usnadnění těchto kontrol zejména k boji proti podvodům a nedovolenému obchodu s odcizenými vozidly je vhodné zavést úzkou spolupráci mezi členskými státy založenou na účinném systému výměny informací;
(10) vzhledem k tomu, že je vhodné stanovit zjednodušený postup pro úpravu technických hledisek obsažených v přílohách I a II,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Tato směrnice se vztahuje na doklady vydávané členskými státy při registraci vozidel.
Není jí dotčeno právo členských států používat pro dočasnou registraci vozidel doklady, které nemusí v každém ohledu vyhovovat požadavkům této směrnice.
Článek 2
Pro účely této směrnice se:
a) "vozidlem" rozumí každé vozidlo vymezené v článku 2 směrnice Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [5] a v článku 1 směrnice Rady 92/61/EHS ze dne 30. června 1992 o schvalování typu dvoukolových a tříkolových motorových vozidel [6];
b) "registrací" rozumí správní povolení pro uvedení vozidla do provozu na pozemních komunikacích, které zahrnuje identifikaci vozidla a vydání pořadového čísla vozidlu, zvaného registrační značka;
c) "osvědčením o registraci" rozumí doklad osvědčující, že vozidlo je registrováno v členském státě;
d) "držitelem osvědčení o registraci" rozumí osoba, na jejíž jméno je vozidlo registrováno.
Článek 3
1. Členské státy vydávají osvědčení o registraci na vozidla podléhající registraci podle jejich vnitrostátních právních předpisů.
Osvědčení sestává buď z jediné části podle přílohy I, nebo ze dvou částí podle příloh I a II.
Členské státy mohou oprávnit subjekty, které k tomuto účelu určí, zejména výrobce, aby vyplňovaly technické části osvědčení o registraci.
2. Pokud je vydáváno nové osvědčení o registraci pro vozidlo registrované před provedením této směrnice, použijí členské státy vzor osvědčení podle této směrnice a mohou omezit náležitosti uvedené v tomto vzoru na ty, pro které jsou požadované údaje k dispozici.
3. Údaje uvedené v souladu s přílohami I a II v osvědčení o registraci se vyjadřují harmonizovanými kódy Společenství uvedenými v těchto přílohách.
Článek 4
Pro účely této směrnice uznává každý členský stát osvědčení o registraci vydané kterýmkoli jiným členským státem pro identifikaci vozidla v mezinárodní dopravě nebo pro novou registraci vozidla v jiném členském státě.
Článek 5
1. Pro účely identifikace vozidla v provozu na pozemních komunikacích mohou členské státy požadovat, aby řidič měl u sebe část I osvědčení o registraci.
2. S ohledem na novou registraci vozidla dříve registrovaného v jiném členském státě mohou příslušné orgány v každém případě požadovat předložení části I předchozího osvědčení o registraci a předložení části II, pokud byla vydána.
Tyto orgány odejmou předanou část nebo části předchozího osvědčení o registraci a ponechají si ji na dobu nejméně šesti měsíců.
Do dvou měsíců musí uvědomit orgány členských států, které osvědčení vydaly, o jeho odejmutí.
Osvědčení, které odejmuly, vrátí těmto orgánům na jejich žádost do šesti měsíců od odejmutí osvědčení.
Pokud osvědčení o registraci sestává z částí I a II a část II chybí, mohou příslušné orgány v členském státě, kde je vyžadována nová registrace, ve výjimečných případech rozhodnout o nové registraci vozidla, ale jen po obdržení písemného nebo elektronického potvrzení od příslušných orgánů členského státu, kde bylo vozidlo předtím registrováno, že žadatel je oprávněn k nové registraci vozidla v jiném členském státě.
Článek 6
Veškeré změny nezbytné v zájmu přizpůsobení příloh této směrnice technickému pokroku jsou přijímány postupem podle článku 7.
Článek 7
1. Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, je Komisi nápomocen výbor zřízený podle článku 8 směrnice Rady 96/96/ES ze dne 20. prosince 1996 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se technických prohlídek motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [7], (dále jen "výbor") složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
3. a) Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
b) Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese ve lhůtě tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise.
Článek 8
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. června 2004.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Komise sdělí členským státům všechny vzory osvědčení o registraci používané vnitrostátními správními orgány.
Článek 9
Členské státy si jsou při provádění této směrnice vzájemně nápomocny.
Mohou si vyměňovat informace na dvoustranné nebo mnohostranné úrovni, aby zejména před každou registrací vozidla v případě potřeby mohly zkontrolovat právní postavení vozidla v členském státě, ve kterém bylo předtím registrováno.
Tato kontrola může zahrnovat zejména použití elektronické sítě.
Článek 10
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 11
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Rady 1999/38/ES
ze dne 29. dubna 1999,
kterou se podruhé mění směrnice 90/394/EHS o ochraně zaměstnanců před riziky spojenými s expozicí karcinogenům při práci a rozšiřuje se na mutageny
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 118a této smlouvy,
s ohledem na směrnici Rady 90/394/EHS ze dne 28. června 1990 o ochraně zaměstnanců před riziky spojenými s expozicí karcinogenům při práci (šestá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS) [1],
s ohledem na návrh Komise [2], předložený po konzultaci s Poradním výborem pro bezpečnost, hygienu a ochranu zdraví při práci,
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
v souladu s postupem uvedeným v článku 189c Smlouvy [4],
(1) Vzhledem k tomu, že článek 118a Smlouvy stanoví, že Rada přijímá směrnice určující minimální požadavky na podporu zlepšování zejména pracovního prostředí a k zabezpečení vyšší úrovně ochrany bezpečnosti a zdraví pracovníků.
(2) Vzhledem k tomu, že podle uvedeného článku by tyto směrnice neměly ukládat žádná správní, finanční ani právní omezení bránící zakládání a rozvoji malých a středních podniků.
(3) Vzhledem k tomu, že mutageny zárodečných buněk jsou látky schopné vyvolat trvalou změnu množství nebo struktury genetického materiálu buňky způsobující změnu fenotypických znaků této buňky, které mohou být přenášeny na dceřiné buňky.
(4) Vzhledem k tomu, že kvůli svému mechanismu činnosti mohou mít mutageny zárodečných buněk karcinogenní účinky.
(5) Vzhledem k tomu, že vinylchlorid monomer je zařazen mezi karcinogeny kategorie 1 podle směrnice Rady 67/548/EHS ze dne 27. června 1967 o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek [5].
(6) Vzhledem k tomu, že z důvodů důslednosti a jasnosti by nezbytná ustanovení směrnice Rady 78/610/EHS ze dne 29. června 1978 o sbližování právních a správních předpisů členských států o ochraně zdraví zaměstnanců vystavených vinylchloridu monomeru [6] měla být zahrnuta do této směrnice, aniž by došlo ke snížení úrovně bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců.
(7) Vzhledem k tomu, že směrnice 78/610/EHS může být po provedení této směrnice zrušena.
(8) Vzhledem k tomu, že epidemiologickými studiemi o exponovaných zaměstnancích byla potvrzena karcinogenita dubového a bukového prachu; že je velmi pravděpodobné, že také ostatní typy prachu tvrdých dřev mohou u lidí vyvolat rakovinu; že jsou proto dotyční zaměstnanci vystaveni vážnému potenciálnímu riziku rakoviny.
(9) Vzhledem k tomu, že pro ochranu zdraví zaměstnanců musí být uplatňována zásada předběžné opatrnosti; že by proto měla být oblast působnosti směrnice 90/394/EHS rozšířena, aby zahrnovala všechny typy prachů tvrdých dřev.
(10) Vzhledem k tomu, že by měl být proveden rozsáhlý výzkum karcinogenity ostatních prachů tvrdých dřev; že Komise musí předložit návrhy na ochranu zdraví zaměstnanců, pokud je zjištěno riziko.
(11) Vzhledem k tomu, že článek 16 směrnice 90/394/EHS stanoví na základě dostupných informací, včetně vědeckých a technických údajů, zavedení limitních hodnot pro všechny karcinogeny, u nichž je to možné.
(12) Vzhledem k tomu, že je vhodné stanovit tyto limitní hodnoty pro prach tvrdých dřev; že současné limitní hodnoty pro vinylchlorid monomer by měly být sníženy, aby odpovídaly nejlepším minimálním normám pro technologické postupy slučitelným s faktory proveditelnosti, při zachování cíle zajištění zdraví zaměstnanců při práci.
(13) Vzhledem k tomu, že zaměstnanci musí být účinně chráněni před riziky rozvinutí rakoviny jako výsledku expozice prachu tvrdých dřev při práci; že účelem této směrnice není omezovat použití dřeva ani jeho nahrazením jinými materiály, ani nahrazením používání určitých druhů dřeva jinými.
(14) Vzhledem k tomu, že dodržování minimálních požadavků na bezpečnost a ochranu zdraví zaměstnanců proti specifickým rizikům spojeným s karcinogeny je určeno nejen k zajištění ochrany zdraví a bezpečnosti, ale také k poskytnutí minimální míry ochrany všem zaměstnancům ve Společenství.
(15) Vzhledem k tomu, že pro Společenství jako celek musí být zavedena jednotná úroveň ochrany proti rizikům spojeným s karcinogeny a že tato úroveň ochrany musí být stanovena rámcem obecných zásad umožňujících členským státům uplatňovat minimální požadavky jednotně.
(16) Vzhledem k tomu, že změny uvedené v této směrnici představují konkrétní příspěvek k vytvoření sociálního rozměru vnitřního trhu.
(17) Vzhledem k tomu, že na základě rozhodnutí 74/325/EHS [7] konzultuje Komise při vypracovávání návrhů v této oblasti Poradní výbor pro bezpečnost, hygienu a ochranu zdraví při práci,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 90/394/EHS se mění takto:
1. V článku 1 se odstavec 4 nahrazuje tímto: "4. Pokud jde o azbest, na který se vztahuje směrnice 83/477/EHS [8], použijí se ustanovení této směrnice, jestliže jsou příznivější pro bezpečnost a ochranu zdraví při práci."
2. V článku 2 se za písmeno a) vkládá nové písmeno, které zní: "aa) "mutagenem" se rozumí:
i) látka, která splňuje kritéria klasifikace v kategorii 1 nebo 2 mutagenů stanovené v příloze VI směrnice 67/548/EHS;
ii) přípravek složený z jedné nebo více látek uvedených v bodě i), pokud koncentrace jedné nebo více jednotlivých látek splňuje požadavky na limity koncentrace pro klasifikaci přípravku do kategorie 1 nebo 2 mutagenů stanovené:
- buď v příloze I směrnice 67/548/EHS, nebo
- v příloze I směrnice 88/379/EHS, pokud látka nebo látky nejsou uvedeny v příloze I směrnice 67/548/EHS nebo v ní jsou uvedeny bez limitu koncentrace;"
3. V čl. 1 odst. 1, čl. 3 odst. 1, čl. 3 odst. 2 prvním a druhém pododstavci, čl. 3 odst. 4, čl. 5 odst. 5 písm. c), d), e) a j), čl. 6 písm. a) a b), čl. 10 odst. 1 úvodní věty a čl. 11 odst. 2 písm. a), čl. 14 odst. 3, čl. 16 odst. 1, čl. 17 odst. 2 a v bodě 1 přílohy II se slova "karcinogeny", "karcinogenům" a "karcinogenů" nahrazují v tomto pořadí slovy "karcinogeny nebo mutageny", "karcinogenům nebo mutagenům" a "karcinogenů nebo mutagenů";
4. V čl. 2 písm. b), čl.4odst.1, čl. 5 odst. 2 a 5 v úvodním textu a písm. a) se slova "karcinogenem", "karcinogenu" a "karcinogen" nahrazují v tomto pořadí slovy "karcinogenem nebo mutagenem", "karcinogenu nebo mutagenu" a "karcinogen nebo mutagen";
5. V příloze I se doplňuje nový bod, který zní: "5. Práce zahrnující expozici prachu tvrdých dřev [9].";
6. V příloze III se část A nahrazuje tímto: "A. LIMITNÍ HODNOTY EXPOZICE NA PRACOVIŠTI
Prach tvrdých dřev _BAR_ – _BAR_ – _BAR_ 5,0 _BAR_ – _BAR_ – _BAR_ –" _BAR_
Článek 2
Směrnice 78/610/EHS se zrušuje od 29. dubna 2003.
Článek 3
Na základě nejnovějších dostupných vědeckých údajů může Komise do dvou let ode dne přijetí této směrnice předložit Radě návrh pro přijetí revidovaných limitních hodnot pro vinylchlorid monomer a prach tvrdých dřev v souladu s článkem 118a Smlouvy.
Článek 4
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 29. dubna 2003.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 5
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 6
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Komise 1999/39/ES
ze dne 6. května 1999,
kterou se mění směrnice 96/5/ES o obilných a ostatních příkrmech pro kojence a malé děti
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/398/EHS ze dne 3. května 1989 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se potravin určených pro zvláštní výživu [1], ve znění směrnice 96/84/ES [2], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedené směrnice,
po konzultaci s Vědeckým výborem pro potraviny,
(1) vzhledem k tomu, že článek 6 směrnice Komise 96/5/ES [3], ve znění směrnice 98/36/ES [4] stanoví, že obilné a ostatní příkrmy pro kojence nesmějí obsahovat žádnou látku v takovém množství, které by ohrozilo zdraví kojenců a malých dětí, a že nezbytné nejvyšší přípustné hodnoty pro tyto látky budou stanoveny neprodleně;
(2) vzhledem k tomu, že rozdílné úpravy maximálních limitů reziduí pesticidů v obilných a ostatních příkrmech pro kojence vytvářejí překážky obchodu mezi některými členskými státy;
(3) vzhledem k tomu, že se použijí maximální limity reziduí pesticidů stanovené ve směrnici Rady 76/895/EHS ze dne 23. listopadu 1976 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v ovoci a zelenině a na jejich povrchu [5], ve znění směrnice 97/41/ES [6], ve směrnici Rady 86/362/EHS ze dne 24. července 1986 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v obilovinách a na jejich povrchu [7], naposledy pozměněné směrnicí 98/82/ES [8], ve směrnici Rady 86/363/EHS ze dne 24. července 1986 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v potravinách živočišného původu a na jejich povrchu [9], naposledy pozměněné směrnicí 98/82/ES, a ve směrnici Rady 90/642/EHS ze dne 27. listopadu 1990 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v některých produktech rostlinného původu, včetně ovoce a zeleniny, a na jejich povrchu [10], naposledy pozměněné směrnicí 98/82/ES, aniž jsou dotčena zvláštní ustanovení vztahující se na obilné a ostatní příkrmy pro kojence a malé děti;
(4) vzhledem k tomu, že je s ohledem na mezinárodní závazky Společenství možné na základě zásady obezřetnosti v případech, kdy jsou příslušné vědecké důkazy nedostatečné, přijmout dočasně opatření na základě důležitých dostupných informací až do dodatečného posouzení rizika a přezkoumání jeho míry v přiměřené lhůtě;
(5) vzhledem k tomu, že na základě dvou stanovisek předložených Vědeckým výborem pro potraviny dne 19. září 1997 a 4. června 1998 existují v současné době pochybnosti o vhodnosti současných hodnot přípustného denního příjmu (ADI) pro ochranu zdraví kojenců a malých dětí; že tyto vyjádřené pochybnosti se týkají nejen pesticidů a jejich reziduí, ale také nebezpečných chemických látek, a Komise v důsledku toho co nejdříve posoudí možnost stanovení nejvyšších přípustných množství pro těžké kovy v potravinách určených pro kojence a malé děti;
(6) vzhledem k tomu, že pokud jde o potraviny pro zvláštní výživu určené pro kojence a malé děti, je tedy vhodné přijmout velice nízké společné limity pro veškeré pesticidy až do vědeckého prověření a zhodnocení látek případ od případu;
(7) vzhledem k tomu, že by pro tento velice nízký společný limit měla být stanovena hodnota 0,01 mg/kg, která v praxi odpovídá nejnižšímu detekovatelnému množství;
(8) vzhledem k tomu, že Komise ve spolupráci se zúčastněnými stranami bude usilovat o neprodlené dokončení posuzování a o stanovení vhodných a vědecky odůvodněných limitů, které budou zahrnuty do nové přílohy VII;
(9) vzhledem k tomu, že by měla být požadována přísná omezení reziduí pesticidů; že při pečlivém výběru surovin a za předpokladu, že obilné a ostatní příkrmy procházejí při výrobě rozsáhlou úpravou, je možné vyrábět výrobky obsahující velice nízká množství reziduí pesticidů;
(10) vzhledem k tomu, že však pro nevelký počet pesticidů ani takto nízké limity nezabrání možnosti, že za nejnepříznivějších příjmových podmínek je hodnota ADI těchto pesticidů překročena; že obilné a ostatní příkrmy pro kojence a malé děti by tedy neměly obsahovat tyto pesticidy a měly by být vyráběny bez použití těchto pesticidů;
(11) vzhledem k tomu, že hodnoty ADI byly odvozeny z vědeckého hodnocení pesticidů provedeného na základě směrnice Rady 91/414/EHS [11], naposledy pozměněné směrnicí Komise 1999/1/ES [12], a proto mají být tyto hodnoty ADI používány jako základ pro stanovení maximálních limitů reziduí pro obilné a ostatní příkrmy pro kojence za případného použití přístupu podle směrnic 86/362/EHS, 86/363/EHS a 90/642/EHS;
(12) vzhledem k tomu, že tato směrnice odráží současné znalosti o těchto látkách; že o jakékoliv změně založené na vědeckém nebo technickém pokroku bude rozhodnuto postupem stanoveným v článku 13 směrnice 89/398/EHS;
(13) vzhledem k tomu, že by proto směrnice 96/5/ES měla být změněna;
(14) vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potraviny,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 96/5/ES se mění takto:
1. V čl. 1 odst. 4 se doplňuje tato odrážka, která zní: "— "reziduem pesticidu" se míní reziduum přípravku na ochranu rostlin ve smyslu čl. 2 bodu 1 směrnice Rady 91/414/EHS [13] v obilných a ostatních příkrmech pro kojence a malé děti, včetně jeho metabolitů, produktů odbourávání nebo reakčních produktů."
2. Článek 6 se nahrazuje tímto: "Článek 6
1. Obilné a ostatní příkrmy pro kojence a malé děti nesmějí obsahovat žádnou látku v takovém množství, které by ohrozilo zdraví kojenců a malých dětí.
Nezbytné nejvyšší přípustné hodnoty budou stanoveny neprodleně.
2. Obilné a ostatní příkrmy pro kojence a malé děti nesmějí obsahovat rezidua jednotlivých pesticidů v množstvích překračujících 0,01 mg/kg s výjimkou těch látek, pro něž byly stanoveny specifické limity v příloze VII, v jejichž případě platí tyto specifické limity.
Uvedené limity se vztahují na obilné a ostatní příkrmy pro kojence a malé děti připravené k použití tak, jak jsou prodávány, nebo rekonstituovány podle návodu výrobce.
Pro stanovení množství reziduí pesticidů se použijí obecně přijímané standardní analytické metody.
3. Pesticidy uvedené v příloze VIII nesmějí být používány v zemědělských produktech určených pro výrobu obilných a ostatních příkrmů pro kojence a malé děti.
4. V případě potřeby budou stanovena mikrobiologická kritéria."
3. Doplňují se tyto přílohy, které zní:"
Směrnice Komise 1999/40/ES
ze dne 6. května 1999,
kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 79/622/EHS týkající se ochranných konstrukcí chránících při převrácení kolových zemědělských a lesnických traktorů (statické zkoušky)
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 74/150/EHS ze dne 4. března 1974 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu kolových zemědělských a lesnických traktorů [1], naposledy pozměněnou směrnicí Evropského parlamentu a Rady 97/54/ES [2], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 79/622/EHS ze dne 25. června 1979 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se ochranných konstrukcí chránících při převrácení kolových zemědělských a lesnických traktorů (statické zkoušky) [3], naposledy pozměněnou směrnicí 88/413/EHS [4], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
(1) vzhledem k tomu, že v zájmu zvýšení bezpečnosti je v současné době třeba upřesnit podmínky zkoušení ochranných konstrukcí chránících při převrácení se zřetelem k širokému rozsahu používaných zařízení;
(2) vzhledem k tomu, že podmínky zkoušení těchto konstrukcí je třeba harmonizovat s podmínkami, které stanoví kodex 4 Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (OECD) pro úřední zkoušky ochranných konstrukcí zemědělských traktorů (statické zkoušky);
(3) vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování technickému pokroku zřízeného článkem 12 směrnice 74/150/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Přílohy II a III směrnice 79/622/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Od 1. července 2000 členské státy nesmějí
- odmítnout udělit ES schválení typu nebo vydat doklad uvedený v čl. 1 odst. 1 třetí odrážce směrnice 74/150/EHS nebo udělit vnitrostátní schválení typu pro typ traktoru, ani
- zakázat první uvedení traktorů do provozu,
pokud tento typ traktoru nebo tyto traktory splňují požadavky směrnice 79/622/EHS ve znění této směrnice.
2. Od 1. ledna 2001 členské státy
- nesmějí již vydat doklad uvedený v čl. 10 odst. 1 třetí odrážce směrnice 74/150/EHS pro typ traktoru, který nesplňuje požadavky směrnice 79/622/EHS ve znění této směrnice,
- mohou odmítnout udělit vnitrostátní schválení typu pro typ traktoru, který nesplňuje požadavky směrnice 79/622/EHS ve znění této směrnice.
Článek 3
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. června 2000.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních a správních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 1999/41/ES
ze dne 7. června 1999,
kterou se mění směrnice 89/398/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se potravin určených pro zvláštní výživu
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise[1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru[2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy[3] s ohledem na společný návrh schválený dohodovacím výborem dne 18. března 1999,
(1) vzhledem k tomu, že článek 4 směrnice 89/398/EHS[4] stanoví, že zvláštní ustanovení týkající se skupin potravin uvedených v příloze I dané směrnice stanoví zvláštní směrnice;
(2) vzhledem k tomu, že do dnešního dne byly takové zvláštní směrnice přijaty pro počáteční a pokračovací kojeneckou výživu[5], pro obilné příkrmy a ostatní příkrmy pro kojence a malé děti[6] a pro potraviny pro nízkoenergetickou výživu ke snižování hmotnosti[7]; že z důvodu veřejného zdraví by měla být podle článku 4 směrnice 89/398/EHS přijata zvláštní ustanovení pro dietní potraviny pro zvláštní léčebné účely a pro potraviny určené pro krytí výdajů při zvýšené svalové námaze, zejména u sportovců, jak je uvedeno v příloze I dané směrnice;
(3) vzhledem k tomu, že v případě skupin potravin se sníženým obsahem sodíku, včetně dietních solí se sníženým obsahem sodíku nebo bez sodíku, a u bezlepkových potravin mohou být tyto výrobky uspokojivě uvedeny na trh a mohou již účinně podléhat úřednímu dozoru podle obecných ustanovení směrnice 89/398/EHS za předpokladu, že jsou definovány podmínky pro užívání určitých pojmů používaných při označování zvláštních nutričních vlastností výrobků;
(4) vzhledem k tomu, že odstranění těchto skupin z přílohy I směrnice 89/398/EHS by bylo v souladu s úsilím zamezit zbytečně podrobným právním předpisům;
(5) vzhledem k tomu, že není jasné, zda existují dostatečné důvody pro zvláštní ustanovení, která mají být přijata pro skupinu uvedenou v bodě 9 přílohy I směrnice 89/398/EHS, tj. pro skupinu potravin určených pro osoby s poruchami metabolismu sacharidů (diabetes);
(6) vzhledem k tomu, že z tohoto důvodu by mělo být kromě jiného před přijetím konečného rozhodnutí o této otázcevyžádáno stanovisko Vědeckého výboru pro potraviny;
(7) vzhledem k tomu, že ustanovení pro další skupiny potravin určených pro zvláštní výživu mohou být na úrovni Společenství ještě harmonizována v zájmu ochrany spotřebitele a volného pohybu těchto potravin,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 89/398/EHS se mění takto:
1. Vkládá se nový článek, který zní: "Článek 4a
Pravidla pro použití pojmů týkajících se
- snížení obsahu sodíku nebo soli (chlorid sodný, stolní sůl) nebo jejich nepřítomnosti,
- nepřítomnosti lepku,
které mohou být používány k popisu výrobků uvedených v článku 1, budou přijata postupem podle článku 13.
Článek 4b
Do 8. července 2002 předloží Komise po konzultaci s Vědeckým výborem pro potraviny Evropskému parlamentu a Radě zprávu o potřebě zvláštních ustanovení pro potraviny určených pro osoby s poruchami metabolismu sacharidů (diabetes).
S přihlédnutím k závěrům této zprávy vypracuje Komise buď postupem podle článku 13 odpovídající zvláštní ustanovení, nebo předloží postupem podle článku 95 Smlouvy vhodné návrhy změn této směrnice."
2. V článku 9 se bod 5 nahrazuje tímto: "5. Do 8. července 2002 a poté každé tři roky předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování tohoto článku."
3. Příloha I se nahrazuje tímto:
"PŘÍLOHA I
- Skupiny potravin pro zvláštní výživu, pro které budou stanovena zvláštní ustanovení ve zvláštních směrnicích1:
1. počáteční a pokračovací kojenecká výživa,
2. obilné příkrmy a ostatní příkrmy určené pro kojence a malé děti,
3. potraviny určené pro nízkoenergetickou výživu ke snižování hmotnosti,
4. dietní potraviny pro zvláštní léčebné účely,
5. potraviny určené pro krytí výdajů při zvýšené svalové námaze, zejména pro sportovce;
- Skupiny potravin určené pro zvláštní výživu, pro které budou stanovena zvláštní ustanovení ve zvláštní směrnici v závislosti na výsledku postupu podle článku 4b1:
1. Potraviny pro osoby s poruchami metabolismu sacharidů (diabetes). _____________
1 Rozumí se, že na výrobky, které již byly na trhu ke dni přijetí této směrnice, nemá tato směrnice vliv."
Článek 2
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 8. července 2000.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy se použijí tak, aby
- bylo od 8. července 2000 povoleno obchodování s výrobky, které odpovídají této směrnici,
- bylo od 8. ledna 2001 zakázáno obchodování s výrobky, které této směrnici neodpovídají.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí takový odkaz být učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/42/ES
ze dne 7. června 1999,
kterou se zavádí postup pro uznávání dokladů o dosažené kvalifikaci pro profesní činnosti upravené směrnicemi o liberalizaci a o přechodných opatřeních a kterou se doplňuje obecný systém uznávání dokladů o dosažené kvalifikaci
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 40, čl. 47 odst. 1, čl. 47 odst. 2 první a třetí větu a článek 55 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3] a s ohledem na společný návrh schválený dne 22. dubna 1999 dohodovacím výborem,
(1) vzhledem k tomu, že podle Smlouvy je po skončení přechodného období zakázána veškerá diskriminace na základě státní příslušnosti v oblasti svobody usazování a volného pohybu služeb; že některá ustanovení směrnic týkajících se této oblasti se tak stala pro provádění zásady národního zacházení nadbytečná, neboť Smlouva ji upravuje jako přímo použitelnou;
(2) vzhledem k tomu, že pro usnadnění účinného výkonu práva usazování a volného pohybu služeb by však některá ustanovení těchto směrnic měla být zachována, zejména pokud přínosným způsobem upřesňují, jak mají být plněny závazky podle Smlouvy;
(3) vzhledem k tomu, že pro usnadnění výkonu svobody usazování a volného pohybu služeb byly přijaty pro řadu činností směrnice zavádějící přechodná opatření na dobu, dokud nedojde k vzájemnému uznávání dokladů o dosažené kvalifikaci; že tyto směrnice připouštějí za dostatečnou podmínku pro přístup k dotyčným činnostem v členských státech, ve kterých je tato oblast upravena, skutečnost, že činnost byla vykonávána po přiměřenou a časově blízkou dobu v členském státě posledního pobytu;
(4) vzhledem k tomu, že hlavní ustanovení zmíněných směrnic by měla být nahrazena v souladu se závěry zasedání Evropské rady v Edinburghu ve dnech 11. a 12. prosince 1992 o subsidiaritě, o zjednodušení právních předpisů Společenství, a zejména o přezkumu poměrně starých směrnic o profesní kvalifikaci Komisí; že by proto dotyčné směrnice měly být zrušeny;
(5) vzhledem k tomu, že směrnice Rady 89/48/EHS ze dne 21. prosince 1988 o obecném systému pro uznávání vysokoškolských diplomů vydaných po ukončení nejméně tříletého odborného vzdělávání a přípravy [4] a směrnice Rady 92/51/EHS ze dne 18. června 1992 o druhém obecném systému pro uznávání odborného vzdělávání a přípravy, kterou se doplňuje směrnice 89/48/EHS [5], se nevztahují na některé profesní činnosti upravené směrnicemi z této oblasti (příloha A část první této směrnice); že by proto měl být stanoven postup pro uznávání dokladů o dosažené kvalifikaci, který se uplatní na profesní činnosti, které nejsou upraveny směrnicemi 89/48/EHS a 92/51/EHS; že profesní činnosti vyjmenované v příloze A části druhé této směrnice spadají, pokud jde o uznávání dokladů o dosažené kvalifikaci, většinou do oblasti působnosti směrnice 92/51/EHS;
(6) vzhledem k tomu, že byl Radě podán návrh na pozměnění směrnic 89/48/EHS a 92/51/EHS, pokud jde o prokazování finanční způsobilosti a pojištění proti finančním rizikům, které může hostitelský členský stát požadovat od oprávněné osoby; že se Rada hodlá zabývat tímto návrhem později;
(7) vzhledem k tomu, že byl Radě podán návrh na zjednodušení volného pohybu odborných zdravotních sester, které nejsou držitelkami diplomů, osvědčení ani jiných dokladů o dosažené kvalifikaci uvedených v článku 3 směrnice 77/452/EHS [6]; že se Rada hodlá zabývat tímto návrhem později;
(8) vzhledem k tomu, že by mělo být stanoveno, že se o provádění směrnice pravidelně sestavují zprávy;
(9) vzhledem k tomu, že touto směrnicí není dotčeno použití čl. 39 odst. 4 a článku 45 Smlouvy,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
HLAVA I
Oblast působnosti
Článek 1
1. Členské státy přijmou opatření vymezená v této směrnici pro usazování fyzických osob a společností uvedených v hlavě I obecných programů pro odstranění omezení svobody volného pohybu služeb [7] a svobody usazování [8] a pro volný pohyb služeb poskytovaných těmito osobami a společnostmi (dále jen "oprávněné osoby"), které chtějí vykonávat činnosti uvedené v příloze A.
2. Tato směrnice se vztahuje na činnosti vyjmenované v příloze A, které příslušníci členských států chtějí vykonávat v hostitelském členském státě jako osoby samostatně výdělečně činné nebo jako zaměstnanci.
Článek 2
Členské státy, ve kterých přístup k některé z činností uvedených v příloze A nebo její výkon závisí na splnění určitých podmínek kvalifikace, zajistí, aby oprávněná osoba, která o to požádá, byla před usazením nebo před zahájením poskytování služeb informována o právní úpravě, kterou se řídí činnost, již zamýšlí vykonávat.
HLAVA II
Uznávání úředních dokladů o dosažené kvalifikaci vydaných jiným členským státem
Článek 3
1. Aniž je dotčen článek 4, nesmí členský stát odepřít státnímu příslušníkovi jiného členského státu pro nedostatečnou kvalifikaci přístup k některé z činností vyjmenovaných v příloze A části první nebo její výkon za stejných podmínek, jaké platí pro vlastní státní příslušníky, aniž by nejprve porovnal znalosti a dovednosti doložené diplomy, osvědčeními nebo jinými doklady o dosažené kvalifikaci, které oprávněná osoba získala za účelem výkonu stejné činnosti kdekoli jinde ve Společenství, a znalosti a dovednosti vyžadované jeho vnitrostátními právními předpisy.
Prokáže-li se porovnáním, že znalosti a dovednosti doložené diplomem, osvědčením nebo jiným dokladem o dosažené kvalifikaci vydanými jiným členským státem odpovídají znalostem a dovednostem požadovaným vnitrostátními právními předpisy, nemůže hostitelský členský stát zamítnout jejich držiteli právo na výkon dané činnosti.
Pokud však porovnání prokáže podstatný rozdíl, poskytne hostitelský členský stát oprávněné osobě možnost prokázat, že chybějící znalosti a dovednosti nabyla.
V tomto případě ponechá hostitelský členský stát žadateli výběr mezi rekvalifikačním kurzem a zkouškou schopností obdobně, jak je stanoveno směrnicemi 89/48/EHS a 92/51/EHS.
Odchylně od tohoto pravidla může hostitelský členský stát požadovat absolvování rekvalifikačního kurzu nebo složení zkoušky schopností, pokud přistěhovalec hodlá vykonávat profesní činnosti v nezávislém postavení nebo v postavení ředitele podniku, na něž se vztahuje první část přílohy A a které vyžadují znalost a používání konkrétních platných vnitrostátních právních předpisů za předpokladu, že znalost a používání těchto vnitrostátních právních předpisů vyžadují příslušné orgány hostitelského členského státu pro přístup k činnostem rovněž od vlastních státních příslušníků.
Členské státy se snaží přihlížet k výběru oprávněné osoby mezi těmito možnostmi.
2. Řízení o posouzení žádosti o uznání ve smyslu odstavce 1 musí být ukončeno v co nejkratších lhůtách vydáním odůvodněného rozhodnutí příslušným orgánem hostitelského členského státu, a to nejpozději čtyři měsíce ode dne předložení úplného spisu zúčastněné osoby.
Ohledně tohoto rozhodnutí, nebo není-li rozhodnutí vydáno, je možné se podle vnitrostátních právních předpisů obrátit na soud.
HLAVA III
Uznávání profesních kvalifikací na základě profesní zkušenosti získané v jiném členském státě
Článek 4
Pokud v členském státě závisí přístup k některé z činností vyjmenované v příloze A nebo její výkon na získání obecných, obchodních nebo odborných znalostí a schopností, uzná členský stát za dostatečný důkaz o těchto znalostech a schopnostech skutečnost, že činnost byla vykonávána v jiném členském státě.
Je-li činnost zmíněna v první části přílohy A, musí být vykonávána:
1. v případě činností na seznamu I:
a) po dobu šesti po sobě následujících let v nezávislém postavení nebo v postavení ředitele podniku; nebo
b) po dobu tří po sobě následujících let v nezávislém postavení nebo v postavení ředitele podniku, prokáže-li oprávněná osoba, že pro dotyčnou činnost dříve získala nejméně tříleté vzdělání doložené osvědčením uznaným státem nebo považovaným příslušným profesním sdružením za platné; nebo
c) po dobu tří po sobě následujících let v nezávislém postavení, prokáže-li oprávněná osoba, že vykonávala dotyčnou činnost nejméně pět let v postavení zaměstnance; nebo
d) po dobu pěti po sobě následujících let ve vedoucím postavení, z toho nejméně tři roky v technické funkci představující odpovědnost alespoň za jedno oddělení podniku, prokáže-li oprávněná osoba, že pro dotyčnou činnost dříve získala nejméně tříleté vzdělání doložené osvědčením uznaným státem nebo považovaným příslušným profesním sdružením za platné.
V případech uvedených v písmenech a) a c) nesmí být činnost ke dni podání žádosti podle článku 8 ukončena před více než deseti lety;
2. v případě činností na seznamu II:
a) po dobu šesti po sobě následujících let v nezávislém postavení nebo v postavení ředitele podniku; nebo
b) - po dobu tří po sobě následujících let v nezávislém postavení nebo v postavení ředitele podniku, prokáže-li oprávněná osoba, že pro dotyčnou činnost dříve získala nejméně tříleté vzdělání doložené osvědčením uznaným státem nebo považovaným příslušným profesním sdružením za platné, nebo
- po dobu čtyř po sobě následujících let v nezávislém postavení nebo v postavení ředitele podniku, prokáže-li oprávněná osoba, že pro dotyčnou činnost dříve získala nejméně dvouleté vzdělání doložené osvědčením uznaným státem nebo považovaným příslušným profesním sdružením za platné, nebo
c) po dobu tří po sobě následujících let v nezávislém postavení nebo v postavení ředitele podniku, prokáže-li oprávněná osoba, že vykonávala dotyčnou činnost nejméně pět let v postavení zaměstnance; nebo
d) - po dobu pěti po sobě následujících let v postavení zaměstnance, prokáže-li oprávněná osoba, že pro dotyčnou činnost dříve získala nejméně tříleté vzdělání doložené osvědčením uznaným státem nebo považovaným příslušným profesním sdružením za platné, nebo
- po dobu šesti po sobě následujících let v postavení zaměstnance, prokáže-li oprávněná osoba, že pro dotyčnou činnost dříve získala nejméně dvouleté vzdělání doložené osvědčením uznaným státem nebo považovaným příslušným profesním sdružením za platné.
V případech uvedených v písmenech a) a c) nesmí být činnost ke dni podání žádosti podle článku 8 ukončena před více než deseti lety;
3. v případě činností na seznamu III:
a) po dobu šesti po sobě následujících let v nezávislém postavení nebo v postavení ředitele podniku; nebo
b) po dobu tří po sobě následujících let v nezávislém postavení nebo v postavení ředitele podniku, prokáže-li oprávněná osoba, že pro dotyčnou činnost dříve získala nejméně tříleté vzdělání doložené osvědčením uznaným státem nebo považovaným příslušným profesním sdružením za platné; nebo
c) po dobu tří po sobě následujících let v nezávislém postavení, prokáže-li oprávněná osoba, že vykonávala dotyčnou činnost nejméně pět let v postavení zaměstnance.
V případech uvedených v písmenech a) a c) nesmí být činnost ke dni podání žádosti podle článku 8 ukončena před více než deseti lety;
4. v případě činností na seznamu IV:
a) po dobu pěti po sobě následujících let v nezávislém postavení nebo v postavení ředitele podniku; nebo
b) po dobu dvou po sobě následujících let v nezávislém postavení nebo v postavení ředitele podniku, prokáže-li oprávněná osoba, že pro dotyčnou činnost dříve získala nejméně tříleté vzdělání doložené osvědčením uznaným státem nebo považovaným příslušným profesním sdružením za platné; nebo
c) po dobu tří po sobě následujících let v nezávislém postavení nebo v postavení ředitele podniku, prokáže-li oprávněná osoba, že pro dotyčnou činnost dříve získala nejméně dvouleté vzdělání doložené osvědčením uznaným státem nebo považovaným příslušným profesním sdružením za platné; nebo
d) po dobu dvou po sobě následujících let v nezávislém postavení nebo v postavení ředitele podniku, prokáže-li oprávněná osoba, že vykonávala dotyčnou činnost nejméně tři roky v postavení zaměstnance; nebo
e) po dobu tří po sobě následujících let v postavení zaměstnance, prokáže-li oprávněná osoba, že pro dotyčnou činnost dříve získala nejméně dvouleté vzdělání doložené osvědčením uznaným státem nebo považovaným příslušným profesním sdružením za platné;
5. v případě činností na seznamu V oddílech a) a b):
a) po dobu tří po sobě následujících let v nezávislém postavení nebo v postavení ředitele podniku, pokud tato činnost nebyla ke dni podání žádosti podle článku 8 ukončena před více než dvěma lety;
b) po dobu tří po sobě následujících let v nezávislém postavení nebo v postavení ředitele podniku, pokud tato činnost nebyla ke dni podání žádosti podle článku 8 ukončena před více než dvěma lety, ledaže hostitelský členský stát dovoluje svým státním příslušníkům přerušit výkon profesní činnosti na delší dobu;
6. v případě činností na seznamu VI:
a) po dobu tří po sobě následujících let v nezávislém postavení nebo v postavení ředitele podniku; nebo
b) po dobu dvou po sobě následujících let v nezávislém postavení nebo v postavení ředitele podniku, prokáže-li oprávněná osoba, že pro dotyčnou činnost dříve získala vzdělání doložené osvědčením uznaným státem nebo považovaným příslušným profesním sdružením za platné; nebo
c) po dobu dvou po sobě následujících let v nezávislém postavení nebo v postavení ředitele podniku, prokáže-li oprávněná osoba, že vykonávala dotyčnou činnost nejméně tři roky v postavení zaměstnance; nebo
d) po dobu tří po sobě následujících let v postavení zaměstnance, prokáže-li oprávněná osoba, že pro dotyčnou činnost dříve získala vzdělání doložené osvědčením uznaným státem nebo považovaným příslušným profesním sdružením za platné.
V případech uvedených v písmenech a) a c) nesmí být činnost ke dni podání žádosti podle článku 8 ukončena před více než deseti lety.
Článek 5
Je-li oprávněná osoba držitelem osvědčení uznávaného na vnitrostátní úrovni, které získala v některém členském státě a které dokládá znalosti a schopnosti pro danou činnost odpovídající nejméně dvěma nebo případně třem letům odborného vzdělání, může hostitelský členský stát toto osvědčení považovat za osvědčení dokládající vzdělání, které trvalo po dobu požadovanou podle čl. 4 bodu 1 písm. b) a d), bodu 2 písm. b) a d), bodu 3 písm. b) a bodu 4 písm. b), c) a e).
Článek 6
Je-li doba vzdělání oprávněné osoby delší než dva roky a kratší než tři roky, jsou podmínky stanovené v článku 4 splněny, pokud je délka odborné praxe získané v nezávislém postavení nebo v postavení ředitele podle čl. 4 bodu 1 písm. b) a d), bodu 2 písm. b) první odrážky, bodu 3 písm. b) a bodu 4 písm. b), nebo v postavení zaměstnance podle čl. 4 bodu 2 písm. d) první odrážky prodloužena ve stejném poměru tak, aby vyrovnala rozdíl délky vzdělání.
Článek 7
Osobou, která vykonává činnost v postavení ředitele podniku, se ve smyslu článku 4 rozumí osoba, která vykonávala v podniku příslušného odborného odvětví:
a) funkci ředitele podniku nebo vedoucího pobočky; nebo
b) funkci zástupce vlastníka nebo ředitele podniku, jestliže tato funkce zahrnuje odpovědnost odpovídající odpovědnosti zastoupeného vlastníka nebo ředitele podniku; nebo
c) funkci vedoucího pracovníka pověřeného obchodními nebo technickými záležitostmi a odpovědného nejméně za jedno oddělení podniku.
Článek 8
Důkaz o splnění podmínek stanovených v článku 4 vyplývá z potvrzení o druhu a trvání činnosti vydaného příslušným orgánem nebo subjektem členského státu původu nebo členského státu posledního pobytu, které musí oprávněná osoba předložit k odůvodnění žádosti o povolení výkonu činnosti nebo činností v hostitelském členském státě.
HLAVA IV
Uznávání ostatních profesních kvalifikací získaných v jiném členském státě
Článek 9
1. Požaduje-li hostitelský členský stát od svých státních příslušníků pro přístup k některé z činností uvedených v čl. 1 odst. 2 důkaz o dobré pověsti a důkaz, že na jejich majetek nebyl v minulosti prohlášen konkurs, nebo pouze jeden z těchto důkazů, přijme jako dostatečný důkaz od státních příslušníků ostatních členských státu výpis z rejstříku trestů nebo popřípadě rovnocenný doklad vydaný příslušným soudním nebo správním orgánem členského státu původu nebo posledního pobytu, které dokládají, že tyto požadavky jsou splněny.
2. Požaduje-li hostitelský členský stát od svých státních příslušníků pro přístup k některé z činností uvedených v čl. 1 odst. 2 splnění podmínky dobré pověsti a vyžaduje-li od nich, aby prokázali, že na jejich majetek není, ani nebyl v minulosti prohlášen konkurs a že jim v minulosti nebyly uloženy profesní nebo správní sankce (např. zákaz výkonu některých funkcí, pozastavení činnosti nebo vyškrtnutí), a není-li možné prokázat to dokladem uvedeným v odstavci 1 tohoto článku, přijme jako dostatečný důkaz od státních příslušníků ostatních členských států potvrzení vydané příslušným soudním nebo správním orgánem členského státu původu nebo členského státu posledního pobytu, které osvědčuje, že tyto podmínky jsou splněny. Toto potvrzení obsahuje přesné údaje, které vyžaduje hostitelský členský stát.
3. Nevydává-li členský stát původu nebo členský stát posledního pobytu doklady uvedené v odstavcích 1 a 2, jsou nahrazeny přísežným prohlášením (nebo ve státech, kde takové prohlášení není upraveno, slavnostním prohlášením) oprávněné osoby před příslušným soudním nebo správním orgánem nebo popřípadě před notářem tohoto členského státu; příslušný orgán nebo notář vydají potvrzení dokládající tato prohlášení.
K prohlášení o tom, že v minulosti nebyl prohlášen konkurs, může dojít rovněž před příslušným profesním sdružením v tomto členském státu.
4. Požaduje-li hostitelský členský stát důkaz finanční způsobilosti, považuje tento členský stát potvrzení vydaná bankami členského státu původu nebo posledního pobytu za rovnocenná potvrzením vydaným na jeho území.
5. Požaduje-li hostitelský členský stát od svých státních příslušníků pro přístup k některé z činností uvedených v čl. 1 odst. 2 nebo pro její výkon důkaz, že jsou pojištěni proti finančním rizikům vyplývajícím z jejich profesní odpovědnosti, přijme tento stát potvrzení vydaná pojišťovnami ostatních členských států jako rovnocenná potvrzením vydaným na jeho území. Potvrzení upřesní, že pojišťovatel dodržel právní a správní předpisy platné v hostitelském členském státě týkající se podmínek a rozsahu pojištění.
6. Doklady uvedené v odstavcích 1, 2, 3 a 5 nesmí být při předložení starší tří měsíců.
HLAVA V
Procedurální ustanovení
Článek 10
1. Členské státy určí ve lhůtě stanovené v článku 14 orgány a subjekty příslušné pro vydávání potvrzení uvedených v článku 8 a čl. 9 odst. 1, 2 a 3 a neprodleně o tom uvědomí ostatní členské státy a Komisi.
2. Každý členský stát může určit koordinátora činností orgánů a subjektů uvedených v odstavci 1 v rámci koordinační skupiny zřízené podle čl. 9 odst. 2 směrnice 89/48/EHS. Koordinační skupina má za úkol:
- usnadňovat provádění této směrnice,
- shromažďovat všechny užitečné informace pro její uplatňování v členských státech, a zejména shromažďovat a porovnávat informace o různých profesních kvalifikacích v odvětvích, která spadají do oblasti působnosti této směrnice.
HLAVA VI
Závěrečná ustanovení
Článek 11
1. Zrušují se směrnice uvedené v příloze B.
2. Odkazy na zrušené směrnice se považují za odkazy na tuto směrnici.
Článek 12
Od 1. ledna 2001 předávají členské státy Komisi každé dva roky zprávu o uplatňování zaváděné úpravy.
Kromě obecných poznámek tato zpráva obsahuje statistický přehled přijatých rozhodnutí a popis hlavních obtíží vyplývajících z provádění této směrnice.
Článek 13
Nejpozději pět let po uplynutí lhůty uvedené v článku 14 podá Komise zprávu Evropskému parlamentu a Radě o uplatňování této směrnice, a zejména článku 5, v členských státech.
Po provedení všech nezbytných jednání, zejména s koordinátory, předloží Komise své závěry o případných změnách stávající úpravy.
Komise případně rovněž předloží návrhy na zdokonalení platné právní úpravy s cílem usnadnit volný pohyb osob, právo usazování a volný pohyb služeb.
Článek 14
1. Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. července 2001.
Uvědomí o nich Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 15
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 16
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Evropského parlamentu A Rady 1999/43/ES
ze dne 25. května 1999,
kterou se posedmnácté mění směrnice 76/769/EHS o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se omezení uvádění na trh a používání některých nebezpečných látek a přípravků
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
(1) vzhledem k tomu, že je nezbytné přijmout opatření pro řádné fungování vnitřního trhu;
(2) vzhledem k tomu, že Evropský parlament a Rada přijaly dne 29. března 1996 rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 646/96/ES, kterým se přijímá akční plán boje proti rakovině v rámci akcí v oblasti veřejného zdraví (1996 až 2000) [4];
(3) vzhledem k tomu, že za účelem zlepšení ochrany zdraví a bezpečnosti spotřebitelů se nemají uvádět na trh pro použití širokou veřejností látky klasifikované jako karcinogenní, mutagenní nebo toxické pro reprodukci a přípravky, které tyto látky obsahují;
(4) vzhledem k tomu, že směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/60/ES ze dne 20. prosince 1994, kterou se počtrnácté mění směrnice 76/769/EHS o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se omezení uvádění na trh a používání některých nebezpečných látek a přípravků [5], stanoví ve formě dodatku, který se týká bodů 29, 30 a 31 přílohy I směrnice 76/769/EHS [6], seznam látek klasifikovaných jako karci nogenní, mutagenní nebo toxické pro reprodukci kategorie 1 a 2; že takové látky a přípravky nesmějí být uvedeny na trh pro použití širokou veřejností;
(5) vzhledem k tomu, že směrnice 94/60/ES požaduje, aby Komise předložila Evropskému parlamentu a Radě návrh na rozšíření tohoto seznamu ve lhůtě šesti měsíců od zveřejnění přizpůsobení přílohy I směrnice 67/548/EHS [7], která obsahuje látky klasifikované jako karcinogenní, mutagenní nebo toxické pro reprodukci kategorie 1 a 2, technickému pokroku;
(6) vzhledem k tomu, že směrnice 96/54/ES [8], kterou se podvaadvacáté přizpůsobuje technickému pokroku směrnice 67/548/EHS, a zejména příloha I této směrnice obsahuje 16 látek nově klasifikovaných jako karcinogenní, mutagenní nebo toxické pro reprodukci kategorie 1 a 2; že je třeba tyto látky doplnit k bodům 29, 30 a 31 dodatku přílohy I směrnice 76/769/EHS, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/56/ES [9], kterou se pošestnácté mění směrnice 76/769/EHS;
(7) vzhledem k tomu, že byla vzata v úvahu rizika a přednosti látek nově klasifikovaných podle směrnice 96/54/ES jako karcinogenní, mutagenní nebo toxické pro reprodukci kategorie 1 a 2;
1 odst. 1 písm. f) směrnice 96/54/ES se vypouští osm položek z přílohy I směrnice 67/548/EHS, protože látky uvedené v těchto položkách jsou již zahrnuty v jiných položkách nebo byla jejich klasifikace jako karcinogenů zrušena; že pět těchto látek se nachází v dodatku k bodu 29 přílohy I směrnice 76/769/EHS; že je nutno tyto položky z této směrnice vypustit;
(9) vzhledem k tomu, že tato směrnice se použije, aniž jsou dotčeny právní předpisy Společenství stanovující minimální požadavky pro ochranu zaměstnanců, které jsou obsaženy ve směrnici Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci [10] a samostatných směrnic, které z ní vycházejí, zejména směrnice Rady 90/394/EHS ze dne 28. června 1990 o ochraně zaměstnanců před riziky spojenými s expozicí karcinogenům při práci (šestá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS) [11],
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Látky uvedené v příloze I této směrnice se doplňují k látkám uvedeným v dodatku k bodům 29, 30 a 31 přílohy I směrnice 76/769/EHS.
Článek 2
Látky uvedené v příloze II této směrnice se vypouští z dodatku k bodu 29 přílohy I směrnice 76/769/EHS.
Článek 3
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do jednoho roku ode dne nabytí platnosti této směrnice.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Použijí tyto předpisy do 18 měsíců ode dne vstupu této směrnice v platnost.
2. Tato opatření přijatá členskými státy musejí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí takový odkaz být učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem jejího vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 5
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/44/ES
ze dne 25. května 1999
o některých aspektech prodeje spotřebního zboží a záruk na toto zboží
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy a na základě společného návrhu dohodovacího výboru schváleného dne 18. března 1999 [3],
(1) vzhledem k tomu, že podle čl.
153 odst. 1 a 3 Smlouvy přispěje Společenství k dosažení vysoké úrovně ochrany spotřebitele prostřednictvím opatření, která Společenství přijme podle článku 95 Smlouvy;
(2) vzhledem k tomu, že vnitřní trh zahrnuje oblast bez vnitřních hranic, v níž je zaručen volný pohyb zboží, osob, služeb a kapitálu; že volný pohyb zboží se netýká pouze podnikatelského sektoru, ale i soukromých fyzických osob; že to znamená, že spotřebitelům z jednoho členského státu musí být na základě existence jednotné minimální soustavy přiměřených pravidel umožněno volně nakupovat na území jiného členského státu;
(3) vzhledem k tomu, že právní předpisy členských států týkající se prodeje spotřebního zboží se liší; že v důsledku toho jsou odbytiště v jednotlivých státech nejednotná a mezi prodávajícími může docházet k narušení soutěže;
(4) vzhledem k tomu, že spotřebiteli, který hodlá využít výhody vnitřního trhu tím způsobem, že si obstará zboží v jiném členském státě než ve státě svého trvalého bydliště, připadá základní úloha při dokončení vnitřního trhu; že se musí zamezit vzniku nových umělých hranic a rozdělení trhů; že možnosti spotřebitelů se na základě nových komunikačních technologií, které umožňují snadnější přístup k odbytištím jiných členských států nebo třetích zemí, podstatně zvýšily; že bez alespoň základní harmonizace ustanovení o prodeji spotřebního zboží by vznikaly překážky na cestě dalšího rozvoje prodeje zboží pomocí nových dálkových komunikačních technik;
(5) vzhledem k tomu, že vytvoření jednotné minimální soustavy pravidel spotřebitelského práva, která platí ve Společenství bez ohledu na místo prodeje zboží, posílí důvěru spotřebitelů a umožní jim lépe využít přednosti vnitřního trhu;
(6) vzhledem k tomu, že příčinou hlavních obtíží spotřebitelů a jejich sporů s prodávajícími je rozpor zboží se smlouvou; že na základě této skutečnosti je nezbytné, aby se sbližovaly právní předpisy jednotlivých států týkající se prodeje spotřebního zboží, avšak bez toho aby takové sbližování omezovalo platnost ustanovení a vnitrostátních právních zásad o úpravě smluvní a mimosmluvní odpovědnosti;
(7) vzhledem k tomu, že zboží musí především odpovídat smluvním ujednáním; že zásada souladu se smlouvou se pokládá za společný prvek odlišných právních tradic jednotlivých států; že v rámci určitých právních tradic jednotlivých států však není možné opírat se pouze o tuto jedinou zásadu, aby byla zajištěna minimální úroveň ochrany spotřebitele; že zejména v rámci takových právních tradic by mohlo být užitečné stanovit dodatečná vnitrostátní ustanovení k zajištění ochrany spotřebitele pro případy, že by se strany nedohodly na zvláštních smluvních podmínkách nebo že by stanovily smluvní podmínky nebo uzavřely dohody, na jejichž základě jsou práva spotřebitele přímo nebo nepřímo popřena nebo omezena; že vznikají-li tato práva za použití této směrnice, nejsou takové smluvní podmínky nebo dohody pro spotřebitele závazné;
(8) vzhledem k tomu, že za účelem usnadnění použití zásady souladu zboží se smlouvou je vhodné zavést vyvratitelnou domněnku souladu se smlouvou, kterou je možno použít ve většině případů; že tato domněnka neomezuje zásadu smluvní volnosti; že v případě neexistence zvláštních smluvních podmínek, jakož i v případě použití doložky o minimální ochraně, mohou být prvky uvedené v této domněnce použity k určení rozporu zboží se smlouvou; že jakost a provedení, které může spotřebitel rozumně očekávat, závisejí mimo jiné rovněž na tom, zda je zboží nové nebo použité; že prvky uvedené v domněnce platí současně; že je-li některý prvek uvedený v domněnce podle okolností konkrétního případu nepoužitelný, zůstává platnost ostatních prvků domněnky nedotčena;
(9) vzhledem k tomu, že prodávající je přímo odpovědný spotřebiteli za soulad zboží se smlouvou; že tato klasická zásada je zakotvena v právních řádech členských států; že prodávající však musí mít podle vnitrostátních právních předpisů možnost uplatnit postih proti výrobci, který předchází prodávajícímu ve stejném smluvním řetězci nebo proti jinému prostředníkovi, ledaže by se tohoto svého práva vzdal; že tato směrnice nemá vliv na zásadu smluvní volnosti ve vztazích mezi prodávajícím, výrobcem, předchozím prodávajícím nebo jinými prostředníky; že vnitrostátní právní předpisy stanoví, proti komu a jakým způsobem může prodávající postih uplatnit;
(10) vzhledem k tomu, že v případě rozporu zboží se smlouvou, musí mít spotřebitel právo požadovat bezplatné uvedení zboží do stavu odpovídajícího smlouvě, přičemž se může rozhodnout mezi opravou a náhradním dodáním zboží, v opačném případě pak musí mít právo na snížení kupní ceny nebo na odstoupení od smlouvy;
(11) vzhledem k tomu, že nejprve může spotřebitel požadovat u prodávajícího opravu zboží nebo náhradu zboží, ledaže by takové zjednání nápravy bylo neproveditelné nebo neúměrné; že se musí objektivně zjišťovat, zda je takové zjednání nápravy neúměrné; že za neúměrné je považováno takové zjednání nápravy, které v porovnání s jinými formami přináší nepřiměřené náklady; že při odpovědi na otázku, zda je jedná o nepřiměřené náklady, bude rozhodující, zda náklady na zjednání takové nápravy by byly jednoznačně vyšší než náklady na zjednání jiné formy nápravy;
(12) vzhledem k tomu, že v případě rozporu se smlouvou může prodejce nabídnout spotřebiteli jakoukoli existující možnost zjednání nápravy, aby došlo ke smírnému narovnání; že o přijetí nebo odmítnutí dotyčného návrhu rozhoduje spotřebitel;
(13) vzhledem k tomu, že se má spotřebiteli umožnit využívat vnitřního trhu a nakupovat spotřební zboží v jiném členském státě, doporučuje se výrobcům spotřebního zboží prodávaného ve více členských státech, aby v zájmu spotřebitele přikládali ke zboží seznam obsahující alespoň jednu kontaktní adresu v každém členském státě, v němž se zboží prodává;
(14) vzhledem k tomu, že odkazy na dobu dodání neznamenají, že členské státy musí změnit své vnitrostátní předpisy o přechodu nebezpečí;
(15) vzhledem k tomu, že členské státy mohou stanovit, že náhrada, která má být vyplacena spotřebiteli, se může snížit s ohledem na dobu, po kterou spotřebitel zboží od doby dodání používal; že pravidla o způsobech odstoupení od smlouvy mohou být stanovena ve vnitrostátních předpisech;
(16) vzhledem k tomu, že zvláštní charakter použitého zboží obecně znemožňuje jeho výměnu; že u tohoto zboží nemá proto spotřebitel zpravidla nárok na náhradní plnění; že členské státy mohou povolit smluvním stranám, aby pro takové zboží sjednaly kratší záruční dobu;
(17) vzhledem k tomu, že je vhodné omezit dobu, během které prodávající odpovídá za rozpor se smlouvou, který nastal v okamžiku dodání zboží; že členské státy mohou dále stanovit lhůtu, během které může spotřebitel uplatnit své nároky, nekončí-li tato lhůta před uplynutím dvou let od okamžiku dodání; že stanoví-li vnitrostátní právní předpisy pro počátek lhůty jiný termín než okamžik dodání zboží, nesmí být celkové trvání lhůty stanovené vnitrostátními právními předpisy kratší než dva roky od okamžiku dodání;
(18) vzhledem k tomu, že v případě opravy nebo náhradního dodání zboží, jakož i v případě dohody mezi prodávajícím a spotřebitelem o smírném narovnání, mohou členské státy rovněž prostřednictvím svých vnitrostátních právních předpisů stanovit, že lhůta, během které se musí projevit rozpor se smlouvou, bude zastavena nebo přerušena a zároveň může být stanovena promlčecí lhůta;
(19) vzhledem k tomu, že členské státy mohou stanovit lhůtu, během které spotřebitelé musí oznámit prodávajícímu rozpor se smlouvou; že členské státy mohou poskytnout vyšší úroveň ochrany spotřebitele tím, že nestanoví žádnou takovou povinnost; že v každém případě mají mít spotřebitelé v celém Společenství k dispozici lhůtu alespoň dvou měsíců, během níž by oznámili prodávajícímu rozpor se smlouvou;
(20) vzhledem k tomu, že členské státy přijmou preventivní opatření, aby taková lhůta neznevýhodňovala spotřebitele při mezinárodních nákupech; že všechny členské státy uvědomí Komisi o řešení, které v tomto případě zvolily; že Komise bude sledovat, jak různé provádění těchto ustanovení ovlivňuje spotřebitele a vnitřní trh; že informace o řešení zvoleném jednotlivým členským státem budou zpřístupněny ostatním členským státům, spotřebitelům a spotřebitelským organizacím v celém Společenství; že proto bude v Úředním věstníku Evropských společenství zveřejněn přehled o stavu příslušných právních předpisů ve všech členských státech;
(21) vzhledem k tomu, že u určitého druhu zboží je obvyklé, že prodejce nebo výrobce nabídne na své zboží záruku uplatnitelnou při všech vadách, které se projeví v určité době; že tato praxe může vést ke zvýšení konkurenceschopnosti na trhu; že takové záruky představují sice právní nástroje marketingu, nesmí však spotřebitele uvést v omyl; že za účelem zajištění toho, že spotřebitel nebude klamán, mají záruky obsahovat určité informace, mimo jiné rovněž prohlášení, že zárukou nejsou dotčena práva spotřebitele;
(22) vzhledem k tomu, že smluvní strany nesmějí na základě společného souhlasu omezit nebo popřít práva, která spotřebiteli náležejí, jinak by se mařila právní ochrana; že tato zásada platí i pro ustanovení, podle nichž byla spotřebiteli v době uzavření smlouvy známa existence rozporu zboží se smlouvou; že ochrana, která je na základě této směrnice spotřebiteli zaručena, nesmí být omezována použitím právních předpisů státu, který není členem Společenství, zvolených jako rozhodné právo pro dotyčnou smlouvu;
(23) vzhledem k tomu, že příslušné právní předpisy a judikatura členských států svědčí o vzrůstajících snahách zajistit vysokou úroveň ochrany spotřebitele; že s ohledem na tento vývoj a na získané zkušenosti při provádění této směrnice se ukazuje, že je nezbytné vzít v úvahu vyšší míru harmonizace, která předpokládá zejména přímou odpovědnost výrobce za vady, za které je odpovědný;
(24) vzhledem k tomu, že členské státy by měly v oblasti působnosti této směrnice přijmout nebo ponechat v platnosti přísnější ustanovení k zajištění ještě vyšší úrovně ochrany spotřebitele;
(25) vzhledem k tomu, že podle doporučení Komise ze dne 30. března 1998 o zásadách pro orgány odpovědné za mimosoudní urovnání spotřebitelských sporů [4], mohou členské státy zřídit subjekty, které zajistí nestranné a účinné vyřízení stížností ve vnitrostátním a mezinárodním rámci a které mohou spotřebitelé využít jako zprostředkovatele;
(26) vzhledem k tomu, že na ochranu kolektivních zájmů spotřebitelů je vhodné zahrnout tuto směrnici do seznamu směrnic, který je součástí přílohy směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/27/ES ze dne 19. května 1998 o žalobách na zdržení se jednání v oblasti ochrany zájmů spotřebitelů [5],
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Oblast působnosti a definice
1. Cílem této směrnice je sblížit právní a správní předpisy jednotlivých členských států týkající se některých aspektů prodeje spotřebního zboží a záruk na spotřební zboží s cílem zajistit jednotnou základní úroveň ochrany spotřebitele v rámci vnitřního trhu.
2. Pro účely této směrnice se rozumí:
a) "spotřebitelem" každá fyzická osoba, která ve smlouvách spadajících do oblasti působnosti této směrnice jedná za účelem, který nelze považovat za její profesní nebo obchodní činnost;
b) "spotřebním zbožím" všechny hmotné movité předměty, s výjimkou:
- zboží, které se prodává na základě výkonu rozhodnutí nebo jiných soudních opatření,
- vody a plynu, nejsou-li stáčeny v omezeném objemu nebo v určitém množství,
- elektrické energie;
c) "prodávajícím" každá fyzická nebo právnická osoba, která prodává spotřební zboží na základě smlouvy v rámci své profesní nebo obchodní činnosti;
d) "výrobcem" výrobce spotřebního zboží, dovozce spotřebního zboží na území Společenství nebo každá jiná osoba, která se prohlásí za výrobce tím, že na spotřební zboží umístí své jméno, ochrannou známku nebo jiné rozlišovací označení;
e) "zárukou" každý závazný slib vrácení kupní ceny, náhradního dodání spotřebního zboží nebo opravy nebo zjednání jiné nápravy ze strany prodávajícího nebo výrobce v případě, že výrobek neodpovídá údajům uvedeným v záručním listě nebo v příslušné reklamě, které jsou spotřebiteli poskytovány bez zvláštního příplatku;
f) "nápravou" v případě rozporu se smlouvou uvedení spotřebního zboží do stavu, který odpovídá smlouvě.
3. Členské státy mohou stanovit, že pojem "spotřební zboží" nezahrnuje použité zboží, které je prodáváno ve veřejné dražbě, při níž mají spotřebitelé možnost se osobně účastnit prodeje.
4. Kupními smlouvami se ve smyslu této směrnice rozumí rovněž smlouvy o dodání spotřebního zboží, které je nutno sestavit nebo vytvořit.
Článek 2
Soulad se smlouvou
1. Prodávající je povinen předat spotřebiteli zboží, které je v souladu s kupní smlouvou.
2. Předpokládá se, že spotřební zboží je v souladu se smlouvou, jestliže:
a) souhlasí s popisem prodávajícího a má vlastnosti spotřebního zboží, které prodávající spotřebiteli předvedl ve formě vzorku nebo vzoru;
b) se hodí k účelu, který spotřebitel požadoval a o němž prodávajícího informoval v době uzavření smlouvy a s nímž prodávající souhlasil;
c) se hodí k účelům, ke kterým se zboží tohoto druhu obvykle používá;
d) vykazuje jakost a vlastnosti, které jsou obvyklé u zboží tohoto druhu a které může spotřebitel rozumně očekávat s ohledem na charakter spotřebního zboží, a rovněž zejména na veřejné vyjádření v reklamě nebo na etiketách prodávajícího, výrobce nebo jeho zástupce o konkrétních vlastnostech zboží.
3. Ve smyslu tohoto článku se nejedná o rozpor se smlouvou v případě, že spotřebitel v okamžiku uzavření smlouvy věděl o rozporu se smlouvou nebo pokud o něm rozumně nemohl nevědět nebo pokud rozpor se smlouvou vznikl na základě materiálu dodaného spotřebitelem.
4. Prodávající není vázán veřejným vyjádřením uvedeným v odst. 2 písm. d), jestliže:
- prokáže, že dotyčné vyjádření neznal a rozumně znát nemohl,
- prokáže, že dotyčné vyjádření bylo v době uzavření smlouvy opraveno nebo
- prokáže, že rozhodnutí o koupi nemohlo být dotyčným vyjádřením ovlivněno.
5. Jakákoli vada mající původ v nesprávné montáži spotřebního zboží se považuje za rozpor zboží se smlouvou v případě, že montáž byla součástí kupní smlouvy a byla prováděna prodávajícím nebo na jeho odpovědnost.
Totéž platí i v případě, že byl výrobek určený k montáži namontován spotřebitelem a nesprávná montáž nastala v důsledku chyby v návodu k montáži.
Článek 3
Práva spotřebitele
1. Prodávající odpovídá spotřebiteli za každý rozpor se smlouvou existující v okamžiku dodání spotřebního zboží.
2. V případě rozporu se smlouvou má spotřebitel nárok buď na bezplatné uvedení spotřebního zboží do stavu odpovídajícího smlouvě prostřednictvím opravy, nebo náhradního dodání zboží podle ustanovení odstavce 3 nebo na přiměřené snížení kupní ceny nebo na odstoupení od smlouvy podle ustanovení odstavců 5 a 6.
3. Spotřebitel může požadovat u prodávajícího nejprve bezplatnou opravu nebo bezplatné náhradní dodání spotřebního zboží za předpokladu, že takové plnění není nemožné nebo nepoměrné.
Zjednání nápravy se považuje za nepoměrné v případě, že by pro prodávajícího znamenalo vznik nákladů, které by ve srovnání s ostatními možnostmi zjednání nápravy zohlednily:
- hodnotu, kterou by spotřební zboží mělo bez rozporu se smlouvou,
- význam rozporu se smlouvou a
- značné obtíže, které by zjednání nápravy představovalo pro spotřebitele.
Oprava nebo náhradní dodání zboží se musí uskutečnit v přiměřené lhůtě a bez značných obtíží pro spotřebitele, přičemž je třeba vzít v úvahu druh spotřebního zboží a účel, pro který spotřebitel spotřební zboží vyžadoval.
4. Výraz "bezplatný" v odstavcích 2 a 3 zahrnuje náklady vynaložené na uvedení spotřebního zboží do stavu souladu, zejména náklady spojené se zasláním a náklady na vynaloženou práci a materiál.
5. Spotřebitel může požadovat přiměřené snížení kupní ceny nebo může odstoupit od smlouvy:
- jestliže nemá nárok na opravu ani na náhradní dodání zboží nebo
- jestliže prodávající nezjednal nápravu v přiměřené lhůtě nebo
- jestliže prodávající nezjednal nápravu bez značných obtíží pro spotřebitele.
6. Při nevýznamném rozporu se smlouvou nemá spotřebitel právo odstoupit od smlouvy.
Článek 4
Právo postihu
Je-li konečný prodávající odpovědný za rozpor se smlouvou, která vznikla v důsledku jednání nebo opomenutí výrobce, předcházejícího prodávajícího ve stejném smluvním řetězci nebo jiného prostředníka, může konečný prodávající uplatnit postih proti ručiteli nebo ručitelům ve smluvním řetězci.
Vnitrostátní právní předpisy stanoví ručitele, proti kterému nebo proti kterým může prodejce uplatnit postih, jakož i příslušné postupy a podmínky uplatnění.
Článek 5
Lhůty
1. Prodávající odpovídá podle ustanovení článku 3 v případě, že se rozpor se smlouvou projeví ve lhůtě dvou let po dodání zboží. V případě, že se podle vnitrostátních předpisů nároky uvedené v čl. 3 odst. 2 promlčují, nesmí být promlčecí lhůta kratší než dva roky po dodání zboží.
2. Členské státy mohou stanovit, že spotřebitel je povinen oznámit prodávajícímu uplatnění svých práv na zjednání nápravy při rozporu se smlouvou do dvou měsíců po zjištění tohoto rozporu.
Členské státy uvědomí Komisi o postupu zvoleném podle tohoto odstavce.
Komise sleduje účinky postupů zvolených členskými státy na spotřebitele a vnitřní trh.
Komise připraví do 7. ledna 2003 zprávu o postupu zvoleném členskými státy podle tohoto odstavce.
Tato zpráva bude zveřejněna v Úředním věstníku Evropských společenství.
3. Do doby, než bude prokázán opak, se předpokládá, že rozpor se smlouvou, který se projeví v průběhu šesti měsíců po dodání zboží, nastal již v okamžiku dodání, ledaže by tato domněnka byla neslučitelná s charakterem zboží nebo rozporem se smlouvou.
Článek 6
Záruky
1. Záruka musí poskytovatele právně zavazovat podle podmínek uvedených v záručním listu a v související reklamě.
2. Záruka musí:
- uvádět, že spotřebitel nabývá na základě koupě spotřebního zboží v rámci platných vnitrostátních právních předpisů určitá práva, a objasnit, že tato práva nejsou zárukou dotčena,
- uvádět v jednoduchých a jasných formulacích, co je jejím obsahem, a podstatné údaje, které jsou nezbytné k jejímu uplatnění, zejména trvání a místní působnost záruky a adresu poskytovatele záruky.
3. Na přání spotřebitele musí mít záruka písemnou formu nebo být uvedena na jiném trvalém nosiči dat, který má spotřebitel k dispozici a k němuž má přístup.
4. Členské státy, v nichž je spotřební zboží uváděno na trh, mohou v souladu s pravidly Smlouvy stanovit pro své území, že záruka musí být vypracována v jednom jazyku nebo více jazycích, které si členský stát zvolí z úředních jazyků Společenství.
5. Nesplněním požadavků na záruku uvedených v odstavcích 2, 3 nebo 4 není v žádném případě dotčena platnost záruky; spotřebitel ji může i nadále uplatňovat a vyžadovat její dodržení.
Článek 7
Závaznost
1. Smluvní podmínky nebo dohody sjednané s prodávajícím před oznámením rozporu se smlouvou, na jejichž základě pozbývají práva zaručená touto směrnicí přímo nebo nepřímo platnosti nebo jsou omezena, nejsou pro spotřebitele podle vnitrostátního práva závazné.
V případě použitého zboží mohou členské státy stanovit, že prodávající nebo spotřebitel si mohou sjednat smluvní podmínky nebo dohody, na jejichž základě prodávající odpovídá za vady zboží po kratší dobu než je uvedena v čl. 5 odst.
1. Tato doba nesmí být kratší než jeden rok.
2. Členské státy přijmou nezbytná opatření k zajištění toho, aby spotřebitelé nebyli zbaveni ochrany zaručené jim na základě této směrnice tím, že by z důvodu úzké souvislosti smlouvy s územím členských států zvolil jako rozhodné právo pro smlouvu právo státu, který není členem Společenství.
Článek 8
Vnitrostátní právo a minimální ochrana
1. Jiné nároky, které může spotřebitel uplatnit na základě vnitrostátních právních předpisů o smluvní nebo mimosmluvní odpovědnosti, nejsou touto směrnicí dotčeny.
2. Členské státy mohou za účelem zajištění vyšší úrovně ochrany spotřebitele v oblasti působnosti této směrnice přijmout nebo ponechat v platnosti přísnější předpisy, které jsou v souladu se Smlouvou.
Článek 9
Členské státy přijmou vhodná opatření k tomu, aby byli spotřebitelé informováni o vnitrostátních právních předpisech, na jejichž základě dojde k provedení této směrnice, a popřípadě vyzvou profesní organizace, aby informovaly spotřebitele o jejich právech.
Článek 10
V příloze směrnice 98/27/ES se doplňuje nový bod, který zní: "10. Směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/44/ES ze dne 25. května 1999 o některých aspektech prodeje spotřebního zboží a záruk na toto zboží (Úř. věst. L 171, 7.7.1999, s. 12)."
Článek 11
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. ledna 2002.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění svých vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 12
Přezkum
Komise přezkoumá provádění této směrnice nejpozději do 7. července 2006 a předloží zprávu Evropskému parlamentu a Radě.
Zpráva mimo jiné prověří možnost zavedení přímé odpovědnosti výrobce a bude doplněna případnými návrhy.
Článek 13
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/45/ES
ze dne 31. května 1999
o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných přípravků
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
(1) vzhledem k tomu, že směrnice Rady 88/379/EHS ze dne 7. června 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných přípravků [4] byla několikrát pozměněna; že při dalších změnách by zmíněná směrnice měla být z důvodů jasnosti přepracována;
(2) vzhledem k tomu, že navzdory opatření Společenství vykazují pravidla používaná v členských státech pro nebezpečné přípravky značné rozdíly, pokud se týká klasifikace, balení a označování; že tyto rozdíly tvoří překážku obchodu, vytvářejí nerovné podmínky soutěže a přímo ovlivňují fungování vnitřního trhu; že je proto nezbytné odstranit tuto překážku obchodu sblížením příslušných právních předpisů existujících v členských státech;
(3) vzhledem k tomu, že opatření pro sbližování předpisů členských států ovlivňujících vytváření a fungování vnitřního trhu musí přijmout jako základ vysokou úroveň ochrany s ohledem na zdraví, bezpečnost a ochranu člověka a životního prostředí; že tato směrnice musí současně zabezpečovat ochranu široké veřejnosti, a zvláště osob přicházejících do styku s nebezpečnými přípravky během práce nebo při zájmových činnostech, ochranu spotřebitelů a životního prostředí;
(4) vzhledem k tomu, že obaly obsahující některé kategorie nebezpečných přípravků nabízených nebo prodávaných široké veřejnosti musí být vybaveny uzávěry odolnými vůči otevření dětmi a/nebo hmatatelnými výstrahami nebezpečí; že některé přípravky, které nepatří do těchto kategorií nebezpečnosti, mohou přesto, vzhledem ke svému složení, představovat pro děti nebezpečí; že obaly takových přípravků by měly být proto vybaveny uzávěry odolnými vůči otevření dětmi;
(5) vzhledem k tomu, že je nutné pro přípravky prodávané v plynné formě stanovit koncentrační limity vyjádřené v objemových procentech;
(6) vzhledem k tomu, že tato směrnice obsahuje zvláštní ustanovení o označování, které je použitelné pro některé přípravky; že pro zajištění přijatelné úrovně ochrany člověka a životního prostředí je rovněž nezbytné zavést zvláštní ustanovení o označování některých přípravků, které mohou představovat pro uživatele nebezpečí, i když nejsou nebezpečné podle této směrnice;
(7) vzhledem k tomu, že dne 30. dubna 1992 Rada přijala směrnici 92/32/EHS, kterou se posedmé mění směrnice 67/548/EHS o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek [5]; že dne 27. dubna 1993 Komise přijala směrnici 93/21/EHS [6], kterou se poosmnácté přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 67/548/EHS; že těmito směrnicemi byla zavedena nová kritéria vypracovaná pro klasifikaci a označování látek nebezpečných pro životní prostředí spolu s příslušnými symboly, označením nebezpečí, větami označujícími riziko a bezpečnostními pokyny, které se musí uvést na označení; že by se měla přijmout ustanovení na úrovni Společenství o klasifikaci a označování přípravků, která budou brát v úvahu jejich vlivy na životní prostředí, a že je proto nutné zavést metodu posouzení nebezpečnosti daného přípravku pro životní prostředí buď výpočtovou metodou, nebo stanovením ekotoxikologických vlastností pomocí zkušebních metod za určitých podmínek;
(8) vzhledem k tomu, že počet zvířat používaných pro pokusy by se měl snížit na minimum v souladu s ustanoveními směrnice Rady 86/609/EHS ze dne 24. listopadu 1986 o sbližování právních a správních předpisů členských států pro ochranu zvířat používaných pro pokusné a jiné vědecké účely [7]; že čl.
7 odst. 2 výše uvedené směrnice vymezuje, že pokus se nesmí provádět, pokud je přijatelně a prakticky dostupná jiná vědecky uznávaná metoda získání hledaných výsledků, při které se nepoužívají zvířata; že tato směrnice proto využívá výsledky hodnocení toxikologických a ekotoxikologických vlastností pouze, pokud jsou tyto výsledky již známé, a neukládá žádnou povinnost provádět další pokusy na zvířatech;
(9) vzhledem k tomu, že je nutné definovat, jaké lidské zkušenosti by se měly brát v úvahu pro hodnocení nebezpečnosti přípravku pro zdraví; že klinické studie je možno přijmout pouze, pokud jsou v souladu s Helsinskou deklarací a pokyny OECD pro správnou klinickou praxi;
(10) vzhledem k tomu, že charakteristiky slitin jsou takové, že není možno přesně stanovit jejich vlastnosti použitím běžně dostupných konvenčních metod; že je proto nutné vypracovat specifickou metodu klasifikace, která bere v úvahu jejich zvláštní chemické vlastnosti; že Komise v rámci konzultací s členskými státy přezkoumá tuto potřebu a předloží v případě potřeby návrh před datem pro provedení této směrnice;
(11) vzhledem k tomu, že klasifikaci, balení a označování přípravků na ochranu rostlin zahrnuté ve směrnici Rady 78/631/EHS ze dne 26. června 1978 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných přípravků (pesticidů) [8] je třeba zrevidovat a zohlednit přitom technický a vědecký vývoj i právní úpravy po provedení směrnice Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [9];
(12) vzhledem k tomu, že směrnice 91/414/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/8/ES o uvádění biocidních přípravků na trh [10], na rozdíl od předpisů použitelných pro chemické přípravky zahrnuté v této směrnici, zavádí pro každý přípravek schvalovací postup na základě dokumentace předložené žadatelem a posouzení provedeného příslušným orgánem každého členského státu; že tento schvalovací postup dále zahrnuje kontrolu vztahující se specificky na klasifikaci, balení a označování každého přípravku před jeho uvedením na trh; že je vhodné jako součást jasného a průhledného informačního procesu klasifikovat a označovat přípravky na ochranu rostlin podle ustanovení této směrnice a rovněž poskytovat návody pro používání v souladu s výsledky hodnocení prováděného v rámci směrnice 91/414/EHS a zabezpečovat, aby označení splňovalo vysokou úroveň ochrany požadovanou jak touto směrnicí, tak směrnicí 91/414/EHS; že dále musí být pro přípravky na ochranu rostlin zavedeny bezpečnostní listy v souladu s touto směrnicí;
(13) vzhledem k tomu, že je vhodné stanovit, ve vztahu k označování v souvislosti s životním prostředím, aby ve specifických případech bylo možno rozhodnout o specifických výjimkách nebo specifických ustanoveních tam, kde je možno prokázat, že celkový dopad přípravků daného typu na životní prostředí je menší než dopad odpovídajícího typu přípravků;
(14) vzhledem k tomu, že přestože se tato směrnice nevztahuje na střelivo, mohou výbušniny uváděné na trh za účelem výbušných nebo pyrotechnických účinků představovat nebezpečí pro zdraví vzhledem k jejich chemickému složení; že je proto nutné tyto látky v rámci průhledného informačního procesu klasifikovat a opatřit bezpečnostními listy v souladu s ustanoveními této směrnice a rovněž je označit v souladu s mezinárodními pravidly pro přepravu nebezpečného zboží;
(15) vzhledem k tomu, že je třeba vzít v úvahu, že pro některé přípravky, které mohou představovat nebezpečí pro uživatele, přestože nejsou považovány za nebezpečné podle této směrnice, je nutno rozšířit některá ustanovení této směrnice tak, aby takové přípravky zahrnovala;
(16) vzhledem k tomu, že označení je pro uživatele nebezpečného přípravku základním nástrojem pro poskytnutí počáteční základní stručné informace; že je přesto potřebné jej doplnit dvojitým systémem podrobnějších informací, který zahrnuje jednak bezpečnostní list určený profesionálním uživatelům, jak je stanoveno ve směrnici Komise 91/155/EHS ze dne 5. března 1991, kterou se k provedení článku 10 směrnice 88/379/EHS [11] vymezují a stanoví podrobná opatření k systému specifických informací pro nebezpečné přípravky, a jednak subjekty určené členskými státy, které jsou odpovědné za poskytování informací pouze pro lékařské účely jak preventivní, tak léčebné;
(17) vzhledem k tomu, že na základě informací, které mají poskytnout členské státy a další dotčené strany, předloží Komise do dvou let ode dne vstupu této směrnice v platnost Evropskému parlamentu a Radě zprávu o zkušenostech se současným celkovým přístupem k označování nebezpečných přípravků a zejména o jeho chápání a používání uživateli, o zkušenostech s propagačními kampaněmi a vzdělávacími a výchovnými programy; že na základě této zprávy předloží Komise v případě potřeby nezbytné návrhy;
(18) vzhledem k tomu, že je nutné požadovat bezpečnostní listy, které poskytují odpovídající informace o nebezpečích pro člověka a životní prostředí vyvolaných přípravky, které nejsou klasifikovány jako nebezpečné podle této směrnice, ale obsahují látky, které jsou klasifikované jako nebezpečné nebo mají stanoven expoziční limit Společenství; že Komise na základě informací poskytnutých členskými státy posoudí směrnici 91/155/EHS a předloží v případě potřeby návrhy před uplynutím data pro provení této směrnice;
(19) vzhledem k tomu, že v případě přípravků klasifikovaných jako nebezpečné podle této směrnice je vhodné dovolit členským státům umožňovat určité odchylky v označování tam, kde je obal příliš malý nebo jinak nevhodný pro označování, nebo tam, kde se používá tak malý obal nebo tak malé množství, že se není nutno obávat nebezpečí pro člověka nebo životní prostředí; že v takových případech by se mělo rovněž uvažovat o sbližování příslušných předpisů na úrovni Společenství; že Komise bude zjišťovat potřebu harmonizace a v případě potřeby předloží návrhy;
(20) vzhledem k tomu, že by mělo být zaručeno utajení některých látek obsažených v přípravcích, a že je proto nutné zavést systém, který umožní osobě odpovědné za uvedení přípravku na trh požadovat utajení takových látek;
(21) vzhledem k tomu, že ustanovení této směrnice se budou týkat závazku usilovat o budoucí harmonizaci systémů klasifikace nebezpečných látek a přípravků, který Společenství a jeho členské státy přijalo v souladu s cíli trvale udržitelného rozvoje stanoveného v kapitole 19 programu 21 konference UNCED konané v červnu 1992 v Rio de Janeiru;
(22) vzhledem k tomu, že Komise by měla být zmocněna k přizpůsobování všech příloh této směrnice technickému pokroku;
(23) vzhledem k tomu, že přijetí této směrnice nesmí ovlivnit povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení směrnic uvedených v příloze VIII do vnitrostátních právních předpisů a pro jejich použitelnost;
(24) vzhledem k tomu, že směrnice uvedené v příloze VIII by se měly za určitých podmínek zrušit; že by se měly specifikovat podmínky pro zrušení směrnic uvedených v příloze VIII pro Rakousko, Finsko a Švédsko tak, aby se vzala v úvahu současná úroveň jejich právních předpisů, zvláště pokud se týká ochrany zdraví a životního prostředí,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Cíle a oblast působnosti
1. Cílem této směrnice je sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se:
- klasifikace, balení a označování nebezpečných přípravků a
- sbližování specifických ustanovení pro některé přípravky, které mohou představovat nebezpečí, ať jsou, nebo nejsou klasifikovány jako nebezpečné podle této směrnice,
pokud jsou takové přípravky uváděny na trh členských států.
2. Tato směrnice se vztahuje na přípravky, které:
- obsahují alespoň jednu látku nebezpečnou ve smyslu článku 2
a
- považují se za nebezpečné ve smyslu článků 5, 6 nebo 7.
3. Specifická ustanovení uvedená:
- v článku 9 a definovaná v příloze IV,
- v článku 10 a definovaná v příloze V a
- v článku 14
se vztahují rovněž na přípravky, které se nepovažují za nebezpečné ve smyslu článků 5, 6 nebo 7, ale mohou přesto představovat specifické nebezpečí.
4. Aniž je dotčena směrnice 91/414/EHS, vztahují se články této směrnice o klasifikaci, balení, označování a bezpečnostních listech na přípravky na ochranu rostlin.
5. Tato směrnice se nevztahuje na následující přípravky v konečném stavu, které jsou určeny pro konečného uživatele:
a) lékařské přípravky pro humánní a veterinární použití definované směrnicí 65/65/EHS [12];
b) kosmetické prostředky definované směrnicí 76/768/EHS [13];
c) směsi látek, které jsou ve formě odpadu zahrnuty ve směrnicích 75/442/EHS [14] a 78/319/EHS [15];
d) potraviny;
e) krmiva;
f) přípravky obsahující radioaktivní látky definované směrnicí 80/386/Euratom [16];
g) zdravotnické prostředky, které jsou invazní nebo se používají v přímém fyzickém styku s lidským tělem, pokud opatření Společenství zavede ustanovení o klasifikaci a označování nebezpečných látek a přípravků, která zajistí stejnou úroveň informací a ochrany jako tato směrnice.
6. Tato směrnice se nepoužije na:
- přepravu nebezpečných přípravků po železnici, silnici, vnitrozemských vodních cestách, po moři nebo letecky,
- přípravky v tranzitu, které jsou pod celním dohledem, za předpokladu, že nejsou upravovány nebo zpracovávány.
Článek 2
Definice
1. Pro účely této směrnice se:
a) "látkami" rozumějí chemické prvky nebo jejich sloučeniny v přírodním stavu nebo získané výrobním procesem včetně všech přídatných látek nutných k uchování stability výrobků a všech nečistot vznikajících v použitém procesu, ale s vyloučením všech rozpouštědel, která je možno oddělit bez ovlivnění stability látky nebo změny jejího složení;
b) "přípravky" rozumějí směsi nebo roztoky složené ze dvou nebo více látek;
c) "polymerem" rozumí látka, která se skládá z molekul charakterizovaných sekvencí jednoho nebo více typů monomerních jednotek a obsahuje prostou hmotnostní většinu molekul obsahujících nejméně tři monomerní jednotky, které jsou kovalentně vázány alespoň k jedné jiné monomerní jednotce nebo jinému reaktantu, a obsahuje méně než prostou hmotnostní většinu molekul stejné molekulární hmotnosti.
U těchto molekul musí existovat rozdělení podle molekulárních hmotností, přičemž rozdíly v molekulární hmotnosti jsou primárně způsobeny rozdíly v počtu monomerních jednotek.
V souvislosti s touto definicí se "monomerní jednotkou" rozumí reagovaná forma monomeru v polymeru;
d) (…); e) "uváděním na trh" rozumí zpřístupnění třetím stranám.
Dovoz na celní území Společenství se pro účely této směrnice považuje za uvádění na trh;
f) "vědeckým výzkumem a vývojem" rozumí vědecké experimenty, analýzy nebo chemický výzkum prováděný za kontrolovaných podmínek; vědecký výzkum a vývoj zahrnuje stanovení vnitřních vlastností, užitkových vlastností a účinnosti i vědecký výzkum týkající se vývoje výrobku;
g) "aplikovaným výzkumem a vývojem" rozumí další vývoj látky, v jehož průběhu se používají poloprovozní a výrobní zkoušky k ověření oblastí použití látky;
h) zkratkou "EINECS" rozumí Evropský seznam existujících obchodovaných chemických látek.
Tento konečný seznam obsahuje všechny chemické látky, o kterých se usuzuje, že byly na trhu Společenství dne 18. září 1981.
2. Ve smyslu této směrnice se rozumějí "nebezpečnými" tyto látky:
a) výbušné látky a přípravky: pevné, kapalné, pastovité nebo gelovité látky a přípravky, které mohou rovněž reagovat exotermicky bez přístupu vzdušného kyslíku, přičemž rychle uvolňují plyny, a které za definovaných zkušebních podmínek detonují, rychle deflagrují nebo po zahřátí vybuchují, pokud jsou v částečně uzavřeném prostoru;
b) oxidující látky a přípravky: látky a přípravky, které vyvolávají vysoce exotermickou reakci ve styku s jinými látkami, zejména hořlavými;
c) extrémně hořlavé látky a přípravky: kapalné látky a přípravky, které mají extrémně nízký bod vzplanutí a nízký bod varu, a plynné látky a přípravky, které jsou hořlavé ve styku se vzduchem při pokojové teplotě a tlaku;
d) vysoce hořlavé látky a přípravky:
- látky a přípravky, které se mohou zahřívat a nakonec se vznítí ve styku se vzduchem při pokojové teplotě bez jakéhokoliv použití energie, nebo
- pevné látky a přípravky, které se mohou snadno vznítit po krátkém styku se zdrojem zapálení a které pokračují v hoření nebo shoří po jeho odstranění, nebo
- kapalné látky a přípravky, které mají velmi nízký bod vzplanutí, nebo
- látky a přípravky, které ve styku s vodou nebo vlhkým vzduchem uvolňují extrémně hořlavé plyny v nebezpečných množstvích;
e) hořlavé látky a přípravky: kapalné látky a přípravky, které mají nízký bod vzplanutí;
f) vysoce toxické látky a přípravky: látky a přípravky, které při vdechnutí, požití nebo při absorpci kůží ve velmi malých množstvích způsobují smrt nebo akutní nebo chronické poškození zdraví;
g) toxické látky a přípravky: látky a přípravky, které při vdechnutí, požití nebo při absorpci kůží v malých množstvích způsobují smrt nebo akutní nebo chronické poškození zdraví;
h) zdraví škodlivé látky a přípravky: látky a přípravky, které při vdechnutí, požití nebo při absorpci kůží mohou způsobit smrt nebo akutní nebo chronické poškození zdraví;
i) žíravé látky a přípravky: látky a přípravky, které mohou zničit živé tkáně při styku s nimi;
j) dráždivé látky a přípravky: látky a přípravky bez žíravých účinků, které mohou při okamžitém, dlouhodobém nebo opakovaném styku s kůží nebo sliznicí vyvolat zánět;
k) senzibilizující látky a přípravky: látky a přípravky, které jsou schopné při vdechování nebo při průniku kůží vyvolat hypersenzibilizující reakci, takže při další expozici dané látce nebo přípravku vzniknou charakteristické nepříznivé účinky;
l) karcinogenní látky a přípravky: látky a přípravky, které při vdechnutí nebo požití nebo průniku kůží mohou vyvolat rakovinu nebo zvýšit její rozsah;
m) mutagenní látky a přípravky: látky a přípravky, které při vdechnutí nebo požití nebo průniku kůží mohou vyvolat dědičné genetické poškození nebo zvýšit jeho rozsah;
n) látky a přípravky, které jsou toxické pro reprodukci: látky a přípravky, které při vdechnutí nebo požití nebo průniku kůží mohou vyvolat nebo zvýšit rozsah nedědičných nepříznivých účinků na potomstvo a/nebo zhoršení mužských nebo ženských reprodukčních funkcí nebo schopností;
o) látky a přípravky, které jsou nebezpečné pro životní prostředí: látky a přípravky, které při vstupu do životního prostředí představují nebo mohou představovat okamžité nebo pozdější nebezpečí pro jednu nebo více složek životního prostředí.
Článek 3
Stanovení nebezpečných vlastností přípravků
1. Hodnocení nebezpečnosti přípravku je založeno na stanovení:
- fyzikálně-chemických vlastností,
- vlastností ovlivňujících zdraví,
- vlastností ovlivňujících životní prostředí.
Tyto rozdílné vlastnosti se stanoví v souladu s články 5, 6 a 7.
Jestliže se provádějí laboratorní zkoušky, musí se provádět na přípravcích ve stavu, ve kterém jsou uváděny na trh.
2. Jestliže se provádí stanovení nebezpečných vlastností v souladu s články 5, 6 a 7, musí se brát v úvahu, v souladu s ustanoveními uvedenými v použitých metodách, všechny látky nebezpečné ve smyslu článku 2 a zvláště ty látky, které:
- jsou uvedeny v příloze I směrnice 67/548/EHS,
- jsou uvedeny v seznamu ELINCS v souladu s článkem 21 směrnice 67/548/EHS,
- jsou klasifikovány a označeny prozatímně osobou odpovědnou za uvedení na trh v souladu s článkem 6 směrnice 67/548/EHS,
- jsou klasifikovány a označeny v souladu s článkem 7 směrnice 67/548/EHS a dosud nejsou zahrnuty do seznamu ELINCS,
- jsou zahrnuty v článku 8 směrnice 67/548/EHS,
- jsou klasifikovány a označeny v souladu s článkem 13 směrnice 67/548/EHS.
3. Pro přípravky, na které se vztahuje tato směrnice, je třeba brát v úvahu nebezpečné látky uvedené v odstavci 2, které jsou klasifikovány jako nebezpečné na základě jejich účinků na zdraví a/nebo životní prostředí, i když jsou přítomné jako nečistoty nebo přídatné látky, pokud jejich koncentrace je rovna koncentraci definované v následující tabulce nebo je vyšší, pokud nejsou uvedeny nižší hodnoty v příloze I směrnice 67/548/EHS nebo v části B přílohy II této směrnice nebo v části B přílohy III této směrnice, nebo pokud nejsou jinak specifikovány v příloze V této směrnice. Kategorie nebezpečnosti látky _BAR_ Koncentrace, která se bere v úvahu pro _BAR_ plynné přípravky % objem. _BAR_ jiné přípravky % hmot. _BAR_ Vysoce toxické _BAR_ ≥ 0,02 _BAR_ ≥ 0,1 _BAR_ Toxické _BAR_ ≥ 0,02 _BAR_ ≥ 0,1 _BAR_ Karcinogenní Kategorie 1 nebo 2 _BAR_ ≥ 0,02 _BAR_ ≥ 0,1 _BAR_ Mutagenní Kategorie 1 nebo 2 _BAR_ ≥ 0,02 _BAR_ ≥ 0,1 _BAR_ Toxické pro reprodukci Kategorie 1 nebo 2 _BAR_ ≥ 0,02 _BAR_ ≥ 0,1 _BAR_ Zdraví škodlivé _BAR_ ≥ 0,2 _BAR_ ≥1 _BAR_ Žíravé _BAR_ ≥ 0,02 _BAR_ ≥1 _BAR_ Dráždivé _BAR_ ≥ 0,2 _BAR_ ≥1 _BAR_ Senzibilizující _BAR_ ≥ 0,2 _BAR_ ≥1 _BAR_ Karcinogenní Kategorie 3 _BAR_ ≥ 0,2 _BAR_ ≥1 _BAR_
Mutagenní Kategorie 3 _BAR_ ≥ 0,2 _BAR_ ≥1 _BAR_
Článek 4
Obecné zásady klasifikace a označování
1. Klasifikace nebezpečných přípravků podle stupně a specifické povahy nebezpečnosti je založena na kategoriích nebezpečnosti uvedených v článku 2.
2. Obecné zásady klasifikace a označování přípravků se použijí v souladu s kritérii uvedenými v příloze VI směrnice 67/548/EHS s výjimkou případů, kdy se použijí alternativní kritéria uvedená v článcích 5, 6, 7 nebo 10 a příslušných přílohách této směrnice.
Článek 5
Hodnocení nebezpečnosti vyplývající z fyzikálně-chemických vlastností
1. Nebezpečnost přípravku vyplývající z jeho fyzikálně-chemických vlastností se hodnotí na základě stanovení fyzikálně-chemických vlastností přípravku nezbytných pro příslušnou klasifikaci a označení v souladu s kritérii uvedenými v příloze VI směrnice 67/548/EHS pomocí metod specifikovaných v části A přílohy V uvedené směrnice.
2. Odchylně od odstavce 1:
není nutné stanovení výbušných, oxidačních, extrémně hořlavých, vysoce hořlavých nebo hořlavých vlastností v případě, že: - žádná ze složek nemá takové vlastnosti a na základě informací dostupných výrobci přípravek pravděpodobně nepředstavuje nebezpečí tohoto druhu,
- v případě změny složení přípravku známého složení ukazují vědecké poznatky, že nové hodnocení jeho nebezpečnosti nepovede ke změně klasifikace,
- přípravky uvedené na trh ve formě aerosolů splňují ustanovení článku 9a směrnice 75/324/EHS [17].
3. Pro určité případy, pro které nejsou vhodné metody uvedené v části A přílohy V směrnice 67/548/EHS, jsou uvedeny alternativní výpočetní metody v části B přílohy I této směrnice.
4. Některé výjimky z použití metod uvedených v části A přílohy V směrnice 67/548/EHS jsou uvedeny v části A přílohy I této směrnice.
5. Nebezpečnost vyplývající z fyzikálně-chemických vlastností přípravků, na něž se vztahuje směrnice 91/414/EHS, se hodnotí pomocí stanovení fyzikálně-chemických vlastností přípravků nezbytných pro příslušnou klasifikaci v souladu s kritérii uvedenými v příloze VI směrnice 67/548/EHS.
Tyto vlastnosti se stanoví pomocí metod uvedených v části A přílohy V směrnice 67/548/EHS, pokud nejsou přijatelné jiné mezinárodně uznané metody v souladu s přílohami II a III směrnice 91/414/EHS.
Článek 6
Hodnocení nebezpečnosti pro zdraví
1. Nebezpečnost přípravku pro zdraví se hodnotí jedním nebo několika z těchto postupů:
a) konvenční metodou popsanou v příloze II;
b) stanovením toxikologických vlastností přípravku nezbytných pro příslušnou klasifikaci v souladu s kritérii uvedenými v příloze VI směrnice 67/548/EHS.
Tyto vlastnosti se určí pomocí metod uvedených v části B přílohy V směrnice 67/548/EHS, pokud nejsou přijatelné, v případě přípravků na ochranu rostlin, jiné mezinárodně uznávané metody v souladu s přílohami II a III směrnice 91/414/EHS.
2. Aniž jsou dotčeny požadavky směrnice 91/414/EHS, pouze v případě, že osoba odpovědná za uvedení přípravku na trh může vědecky prokázat, že toxikologické vlastnosti přípravku nelze přesně stanovit metodou uvedenou v odst. 1 písm. a) nebo na základě existujících výsledků zkoušek na zvířatech, je možno použít metody uvedené v odst. 1 písm. b) za předpokladu, že jsou zdůvodněny nebo výslovně povoleny podle článku 12 směrnice 86/609/EHS.
Pokud se toxikologická vlastnost stanovuje pro získání nových údajů metodami uvedenými v odst. 1 písm. b), provádí se zkouška v souladu se zásadami správné laboratorní praxe uvedenými ve směrnici Rady 87/18/EHS ze dne 18. prosince 1986 o harmonizaci právních a správních předpisů týkajících se používání zásad správné laboratorní praxe a ověřování jejich používání při zkouškách chemických látek [18] a s ustanoveními směrnice 86/609/EHS, a zejména článků 7 a 12 této směrnice.
Při dodržení ustanovení odstavce 3, jestliže byla toxikologická vlastnost stanovena na základě obou metod uvedených v odst. 1 písm. a) a b), použijí se pro klasifikaci přípravku výsledky metod uvedených v odst. 1 písm. b) s výjimkou případů karcinogenních, mutagenních účinků nebo účinků toxických pro reprodukci, pro něž se použije pouze metoda uvedená v odst. 1 písm. a).
Všechny toxikologické vlastnosti přípravku, které nebyly hodnoceny podle metody uvedené v odst. 1 písm. b), musí být hodnoceny v souladu s metodou uvedenou v odst. 1 písm. a).
3. Dále, jestliže je možno prokázat:
- že se toxikologické účinky na člověka, zjištěné na základě epidemiologických studií, vědecky ověřených případových studií specifikovaných v příloze VI směrnice 67/548/EHS nebo statisticky ověřených zkušeností, např. hodnocení údajů informačních center pro otravy nebo týkajících se chorob z povolání, liší od účinků získaných použitím metod uvedených v odstavci 1, potom se přípravek klasifikuje podle jeho účinků na člověka,
- že by konvenční hodnocení podcenilo toxikologickou nebezpečnost vzhledem k účinkům, např. potenciaci, musí se tyto účinky brát v úvahu při klasifikaci přípravku,
- že by konvenční hodnocení přecenilo toxikologickou nebezpečnost vzhledem k účinkům, např. antagonismu, musí se tyto účinky brát v úvahu při klasifikaci přípravku.
4. Pro přípravky známého složení, s výjimkou přípravků, na něž se vztahuje směrnice 91/414/EHS, klasifikovaných v souladu s odst. 1 písm. b), se provádí nové hodnocení nebezpečnosti pro zdraví metodami uvedenými v odst. 1 písm. a) nebo odst. 1 písm. b), pokud - výrobce provede změny ve složení vzhledem k výchozí koncentraci jedné nebo více nebezpečných složek, vyjádřené v hmotnostních nebo objemových procentech, které jsou v souladu s touto tabulkou: Výchozí rozmezí koncentrace složky _BAR_ Přípustná změna ve výchozí koncentraci složky _BAR_
≤ 2,5 % _BAR_ ± 30 % _BAR_
< 10 ≤ 25 % _BAR_ ± 10 % _BAR_ < 25 ≤ 100 % _BAR_ ± 5 % _BAR_
- výrobce změní složení nahrazením nebo přidáním jedné nebo více složek, které mohou nebo nemusí být nebezpečné ve smyslu definic uvedených v článku 2.
Toto nové hodnocení se použije, pokud nelze věrohodně vědecky zdůvodnit, že nové hodnocení nebezpečnosti nezpůsobí změnu klasifikace.
Článek 7
Hodnocení nebezpečnosti pro životní prostředí
1. Nebezpečnost přípravku pro životní prostředí se hodnotí jedním nebo několika z těchto postupů:
a) konvenční metodou popsanou v příloze III této směrnice;
b) stanovením nebezpečných vlastností přípravku pro životní prostředí nezbytných pro příslušnou klasifikaci v souladu s kritérii uvedenými v příloze VI směrnice 67/548/EHS.
Tyto vlastnosti se určí pomocí metod uvedených v části C přílohy V směrnice 67/548/EHS, pokud nejsou přijatelné v případě přípravků na ochranu rostlin jiné mezinárodně uznávané metody v souladu s přílohami II a III směrnice 91/414/EHS.
Aniž jsou dotčeny požadavky na zkoušení uvedené ve směrnici 91/414/EHS, jsou podmínky pro použití zkušebních metod popsány v části C přílohy III této směrnice.
2. Pokud se ekotoxikologická vlastnost stanovuje pro získání údajů jednou z metod uvedených v odst. 1 písm. b), provádí se zkouška v souladu se zásadami správné laboratorní praxe uvedenými ve směrnici Rady 87/18/EHS a v souladu s ustanoveními směrnice 86/609/EHS.
Tam, kde byla nebezpečnost pro životní prostředí hodnocena v souladu s oběma zmíněnými postupy, použijí se pro klasifikaci přípravku výsledky metod uvedených v odst. 1 písm. b).
3. Pro přípravky známého složení, s výjimkou přípravků, na něž se vztahuje směrnice 91/414/EHS, klasifikované v souladu s metodou uvedenou v odst. 1 písm. b), se provádí nové hodnocení nebezpečnosti pro životní prostředí buď metodou uvedenou v odst. 1 písm. a), nebo metodou uvedenou v odst. 1 písm. b), pokud
≤ 2,5 % _BAR_ ± 30 % _BAR_
< 10 ≤ 25 % _BAR_ ± 10 % _BAR_ < 25 ≤ 100 % _BAR_ ± 5 % _BAR_
- výrobce změní složení nahrazením nebo přidáním jedné nebo více složek, které mohou nebo nemusí být nebezpečné ve smyslu definic uvedených v článku 2.
Toto nové hodnocení se použije, pokud nelze věrohodně vědecky zdůvodnit, že nové hodnocení nebezpečnosti nezpůsobí změnu klasifikace.
Článek 8
Závazky a povinnosti členských států
1. Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření, aby zajistily, že přípravky, na něž se vztahuje tato směrnice, nebude možno uvést na trh, pokud nebudou v souladu s touto směrnicí.
2. Pro zajištění souladu s touto směrnicí mohou příslušné orgány členských států požadovat informace o složení přípravku a všechny ostatní související informace od osoby odpovědné za uvedení přípravku na trh.
3. Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření, aby zajistily, že ti, kdo jsou odpovědni za uvedení přípravku na trh, uchovávají pro potřebu příslušných orgánů členských států:
- údaje použité pro klasifikaci a označování přípravku,
- jakékoliv související informace, které se týkají požadavků na balení v souladu s čl. 9 odst. 1.3, včetně osvědčení o zkoušce vydaného v souladu s částí A přílohy IX směrnice 67/548/EHS,
- údaje použité pro vypracování bezpečnostního listu podle článku 14.
4. Členské státy a Komise si vymění informace o názvu a úplné adrese vnitrostátního orgánu (orgánů) odpovědného za poskytování a výměnu informací týkajících se praktického používání této směrnice.
Článek 9
Balení
1. Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření, aby zajistily, že:
1.1 přípravky ve smyslu čl. 1 odst. 2 a přípravky, na něž se vztahuje příloha IV podle čl. 1 odst. 3, nemohou být uvedeny na trh, pokud jejich balení nesplňuje tyto požadavky:
- obal musí být navržen a konstruován tak, aby jeho obsah nemohl uniknout; tento požadavek neplatí tam, kde jsou předepsány speciální bezpečnostní prostředky,
- materiály, které tvoří obal a uzávěry, nesmějí být citlivé k nepříznivému působení obsahu nebo náchylné k tvorbě nebezpečných sloučenin s obsahem,
- obal a uzávěry musí být všude silné a pevné, aby bylo zajištěno, že se neuvolní a bezpečně odolají napětím a deformacím při zacházení,
- obaly vybavené vyměnitelnými uzávěry musí být navrženy tak, aby se obaly mohly opakovaně uzavírat bez úniku obsahu;
1.2 obaly, které obsahují přípravky ve smyslu čl. 1 odst. 2 a přípravky, na něž se vztahuje příloha IV podle čl. 1 odst. 3, nabízené nebo prodávané široké veřejnosti nesmějí mít:
- tvar ani grafickou úpravu, které pravděpodobně mohou přitáhnout nebo vzbudit zvědavost dětí nebo klamat spotřebitele, nebo
- provedení a/nebo označení používané pro potraviny nebo krmiva nebo lékařské nebo kosmetické přípravky;
1.3 obaly, které obsahují některé přípravky nabízené nebo prodávané široké veřejnosti, na něž se vztahuje příloha IV této směrnice:
- jsou vybaveny uzávěry odolnými proti otevření dětmi
a/nebo
- mají hmatatelnou výstrahu nebezpečí.
Toto vybavení musí vyhovovat technickým specifikacím uvedeným v částech A a B přílohy IX směrnice 67/548/EHS.
2. Balení přípravků se považuje za vyhovující požadavkům první, druhé a třetí odrážky odstavce 1.1, jestliže je v souladu s požadavky na přepravu zboží po železnici, silnici, vnitrozemských vodních cestách, moři a letecky.
Článek 10
Označování
1.1 Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření, aby zajistily, že:
a) přípravky ve smyslu čl. 1 odst. 2 nemohou být uvedeny na trh, pokud označení na jejich obalu nesplňuje požadavky tohoto článku a specifická ustanovení části A a B přílohy V;
b) přípravky ve smyslu čl. 1 odst. 3 definované v části B a C přílohy V nemohou být uvedeny na trh, pokud označení na jejich obalu nesplňuje požadavky odstavců 2.1 a 2.2 a specifická ustanovení části B a C přílohy V.
1.2 Pokud se týká přípravků na ochranu rostlin, na které se vztahuje směrnice 91/414/EHS, požadavky na označování v souladu s touto směrnicí se doplňují tímto textem: "Dodržujte pokyny pro používání, abyste se vyvarovali rizik pro člověka a životní prostředí."
Toto označení se použije, aniž jsou dotčeny informace požadované v souladu s článkem 16 a přílohou V směrnice 91/414/EHS.
2. Na každém obalu musí být zřetelně a nesmazatelně uvedeny tyto informace:
2.1 obchodní název nebo označení přípravku;
2.2 jméno, úplná adresa a telefonní číslo osoby usazené ve Společenství, která je odpovědná za uvedení přípravku na trh, bez ohledu na to, zda je to výrobce, dovozce nebo distributor;
2.3 chemický název látky nebo látek přítomných v přípravku v souladu s těmito podrobnými pravidly:
2.3.1 pro přípravky klasifikované T+, T, Xn v souladu s článkem 6 se musí brát v úvahu pouze látky T+, T, Xn přítomné v koncentracích, které se rovnají nejnižšímu limitu (limit Xn) uvedenému pro každou z nich v příloze I směrnice 67/548/EHS nebo jsou vyšší než tento limit nebo, v případě, že tam nejsou takové limity uvedeny, použijí se limity uvedené v části B přílohy II této směrnice;
2.3.2 pro přípravky klasifikované C v souladu s článkem 6 se musí brát v úvahu pouze látky C přítomné v koncentracích, které se rovnají nejnižšímu limitu (limit Xn) uvedenému pro každou z nich v příloze I směrnice 67/548/EHS nebo jsou vyšší než tento limit nebo, v případě, že nejsou takové limity uvedeny, použijí se limity uvedené v části B přílohy II této směrnice;
2.3.3 na štítku musí být uvedeny názvy látek, které jsou důvodem pro klasifikaci přípravku v jedné nebo několika z těchto kategorií nebezpečnosti:
- karcinogenní, kategorie 1, 2 nebo 3,
- mutagenní, kategorie 1, 2 nebo 3,
- toxický pro reprodukci, kategorie 1, 2 nebo 3,
- vysoce toxický, toxický nebo zdraví škodlivý vzhledem k neletálním účinkům po jedné expozici,
- toxický nebo zdraví škodlivý vzhledem k závažným účinkům po opakované nebo dlouhodobé expozici,
- senzibilizující.
Název chemické látky musí být jeden z názvů uvedených v seznamu v příloze I směrnice 67/548/EHS nebo v mezinárodně uznaném chemickém názvosloví, pokud ještě žádný odpovídající název není v této příloze uveden.
2.3.4 V důsledku výše uvedených ustanovení se na štítku nemusí uvádět název jakékoliv látky, která je důvodem pro klasifikaci přípravku v následujících kategoriích nebezpečnosti, pokud se tato látka nemusí uvádět podle odstavců 2.3.1, 2.3.2 nebo 2.3.3:
- výbušný,
- oxidující,
- extrémně hořlavý,
- vysoce hořlavý,
- hořlavý,
- dráždivý,
- nebezpečný pro životní prostředí.
2.3.5 Pro identifikaci látek primárně odpovědných za hlavní rizika pro zdraví, které jsou důvodem pro klasifikaci a výběr vět označujících příslušné riziko, stačí zpravidla názvy maximálně čtyř chemických látek.
V některých případech může být zapotřebí uvést více než čtyři názvy chemických látek.
2.4 Symbol (symboly) a označení nebezpečí
Symboly nebezpečí tam, kde jsou specifikované v této směrnici, a označení nebezpečí související s používáním přípravku musí být v souladu se zněním uvedeným v přílohách II a VI směrnice 67/548/EHS a použijí se v souladu s hodnocením nebezpečnosti provedeným v souladu s přílohami I, II a III této směrnice.
Jestliže se musí přípravku přiřadit více než jeden symbol nebezpečí, povinnost použít symbol
- T znamená, že symboly C a X jsou nepovinné, pokud není uvedeno jinak v příloze I směrnice 67/548/EHS,
- C znamená, že symbol X je nepovinný,
- E znamená, že symboly F a O jsou nepovinné,
- Xn znamená, že symbol Xi je nepovinný.
Symbol (symboly) musí být vytištěny černou barvou na oranžově-žlutém pozadí.
2.5 Věty označující riziko (R věty)
Označení týkající se zvláštních rizik (R věty) musí být v souladu se zněním uvedeným v přílohách III a VI směrnice 67/548/EHS a přiřadí se v souladu s výsledky hodnocení nebezpečnosti provedeným v souladu s přílohami I, II a III této směrnice.
K popisu rizik zpravidla postačí maximálně šest R vět; pro tento účel se považují kombinované věty uvedené v příloze III směrnice 67/548/EHS za jednu větu.
Avšak v případě, že je přípravek zařazen do více než jedné kategorie nebezpečnosti, musí zmíněné standardní věty zahrnovat všechna hlavní rizika související s přípravkem.
V některých případech může být zapotřebí více než šest R vět.
Standardní věty "extrémně hořlavý" nebo "vysoce hořlavý" se nemusí použít tam, kde popisují označení nebezpečí použité v souladu s odstavcem 2.4.
2.6 Bezpečnostní pokyny (S věty)
Označení uvádějící bezpečnostní pokyny (S věty) musí být v souladu se zněním uvedeným v příloze IV a s přílohou VI směrnice 67/548/EHS a přiřadí se v souladu s výsledky hodnocení nebezpečnosti provedeného v souladu s přílohami I, II a III této směrnice.
K formulaci nejvhodnějších bezpečnostních pokynů zpravidla postačí maximálně šest S vět; pro tento účel se považují kombinované věty uvedené v příloze IV směrnice 67/548/EHS za jednu větu.
V některých případech může být zapotřebí více než šest S vět.
Tam, kde je fyzicky nemožné umístit pokyny na štítek nebo obal, musí být bezpečnostní pokyny o používání přípravku k obalu přiloženy.
2.7 Jmenovité množství (jmenovitá hmotnost nebo jmenovitý objem) v případě přípravků nabízených nebo prodávaných široké veřejnosti.
3. Pro některé přípravky klasifikované jako nebezpečné ve smyslu článku 7 se mohou stanovit, odchylně od odstavců 2.4, 2.5 a 2.6 tohoto článku, výjimky z některých ustanovení o označování v souvislosti s životním prostředím nebo specifická ustanovení týkající se označování v souvislosti s životním prostředím v souladu s postupem uvedeným v článku 20 tam, kde je možno prokázat menší dopad na životní prostředí.
Tyto výjimky nebo specifická ustanovení jsou definovány a uvedeny v části A nebo B přílohy V.
4. Jestliže obsah balení nepřesahuje 125 ml:
- v případě přípravků, které jsou klasifikovány jako vysoce hořlavé, oxidující, dráždivé, s výjimkou přípravků s přiřazenou větou R41, nebo nebezpečné pro životní prostředí s přiřazeným symbolem N, není nutné uvádět R věty nebo S věty,
- v případě přípravků, které jsou klasifikovány jako hořlavé nebo nebezpečné pro životní prostředí a nemají přiřazen symbol N, se musí uvádět R věty, ale není nutné uvádět S věty.
5. Aniž je dotčen čl. 16 odst. 4 směrnice 91/414/EHS, nesmí se na obalu nebo označení jakéhokoliv přípravku, na který se vztahuje tato směrnice, objevit označení jako "netoxický", "neškodlivý", "neznečisťující", "ekologický" nebo jakékoliv jiné tvrzení uvádějící, že přípravek není nebezpečný, nebo které může pravděpodobně vést k podcenění nebezpečí vyvolaného daným přípravkem.
Článek 11
Provádění požadavků na označování
1. V případě, že se údaje požadované v článku 10 uvedou na štítku, musí být štítek pevně připevněn k jedné nebo několika stranám obalu tak, aby bylo možno údaje číst ve vodorovné poloze, když je obal uložen běžným způsobem.
Rozměry štítku jsou uvedeny v příloze VI směrnice 67/548/EHS a štítek je určen pouze pro poskytování informací požadovaných touto směrnicí a v případě potřeby doplňkových zdravotních nebo bezpečnostních informací.
2. Štítek se nepožaduje, pokud jsou údaje zřetelně uvedeny na samotném obalu tak, jak je uvedeno v odstavci 1.
3. Barva a provedení štítku nebo, v případě odstavce 2, obalu, musí být takové, aby symbol nebezpečí a jeho pozadí zřetelně vynikaly.
4. Informace požadované na štítku podle článku 10 musí zřetelně vystupovat z jeho pozadí a musí mít takovou velikost a uspořádání, aby byly snadno čitelné.
Specifická ustanovení týkající se provedení a formy těchto informací jsou uvedeny v příloze VI směrnice 67/548/EHS.
5. Členské státy mohou podmiňovat uvádění přípravků, na něž se vztahuje tato směrnice, na trh použitím úředního jazyka nebo jazyků při jejich označování.
6. Pro účely této směrnice se považují požadavky na označování za splněné:
a) v případě, že vnější obal obsahuje jeden nebo několik vnitřních obalů, jestliže je vnější obal označen v souladu s mezinárodními předpisy pro přepravu nebezpečného zboží a vnitřní obal nebo obaly jsou označeny v souladu s touto směrnicí;
b) v případě jednoho obalu:
- pokud je takový obal označen v souladu s mezinárodními předpisy pro přepravu nebezpečného zboží a s čl. 10 odst. 2.1, 2.2, 2.3, 2.5 a 2.6; pro přípravky klasifikované podle článku 7 se navíc použije ustanovení čl. 10 odst. 2.4 s ohledem na danou vlastnost, pokud tak nebyla identifikována na štítku, nebo
- v případě potřeby pro zvláštní typy obalů, např. lahve na přepravu plynů, pokud jsou v souladu se specifickými požadavky uvedenými v příloze VI směrnice 67/548/EHS.
Pokud nebezpečné přípravky neopouštějí území členského státu, je možno povolit označování, které je v souladu s vnitrostátními předpisy, místo mezinárodních předpisů pro přepravu nebezpečného zboží.
Článek 12
Výjimky z požadavků na označování a balení
1. Články 9, 10 a 11 se nepoužijí na výbušniny uváděné na trh pro získání výbušného nebo pyrotechnického účinku.
2. Na některé nebezpečné přípravky ve smyslu článků 5, 6 a 7 definované v příloze VII, které ve formě, v níž se uvádějí na trh, nepředstavují žádné fyzikálně-chemické riziko nebo riziko pro zdraví nebo riziko pro životní prostředí, se články 9, 10 a 11 nevztahují.
3. Členské státy rovněž mohou:
a) povolit, aby se označování požadované podle článku 10 použilo jiným vhodným způsobem na obaly, které jsou příliš malé nebo jinak nevhodné pro označování v souladu s čl. 11 odst. 1 a 2;
b) povolit odchylně od článků 10 a 11, aby obaly nebezpečných přípravků, které jsou klasifikovány jako zdraví škodlivé, extrémně hořlavé, vysoce hořlavé, hořlavé, dráždivé nebo oxidující, nebyly označeny nebo byly označeny jiným způsobem, pokud obsahují tak malá množství, že není důvod se obávat jakéhokoliv nebezpečí pro osoby, které s takovými přípravky zacházejí, nebo pro jiné osoby;
c) povolit odchylně od článků 10 a 11 pro přípravky klasifikované podle článku 7, aby obaly nebezpečných přípravků nebyly označeny nebo byly označeny jiným způsobem, pokud obsahují tak malá množství, že není důvod se obávat jakéhokoliv nebezpečí pro životní prostředí;
d) povolit odchylně od článků 10 a 11, aby obaly nebezpečných přípravků, které nejsou zmíněny v písm. b) a c) výše, byly označeny jiným vhodným způsobem, pokud jsou obaly příliš malé pro označování uvedené v článcích 10 a 11 a pokud není důvod se obávat jakéhokoliv nebezpečí pro osoby, které s takovými přípravky zacházejí, nebo pro jiné osoby.
V případě, že se použije tento odstavec, není povoleno použití jiných symbolů, označení nebezpečí, vět označujících riziko (R) nebo bezpečnostních pokynů (S) než těch, které jsou uvedeny v této směrnici.
4. Jestliže členský stát využije možnosti uvedené v odstavci 3, musí o tom neprodleně uvědomit Komisi a členské státy.
V případě potřeby bude rozhodnuto o opatřeních v rámci přílohy V a v souladu s ustanoveními článku 20.
Článek 13
Prodej na dálku
Každá reklama na přípravek ve smyslu této směrnice, která umožňuje komukoliv ze široké veřejnosti uzavřít kupní smlouvu, aniž by měl před tím možnost vidět štítek přípravku, musí uvádět typ nebo typy nebezpečí označené na štítku.
Tímto požadavkem není dotčena směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES ze dne 20. května 1997 o ochraně spotřebitele v případě smluv uzavřených na dálku [19].
Článek 14
Bezpečnostní list
1. Informace bezpečnostního listu jsou v zásadě určeny profesionálním uživatelům a musí jim umožňovat přijímat příslušná opatření týkající se ochrany zdraví, bezpečnosti a pracovního prostředí.
2.1 Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření, aby zajistily, že:
a) osoba odpovědná za uvedení přípravku ve smyslu čl. 1 odst. 2 na trh poskytne bezpečnostní list;
b) osoba odpovědná za uvedení přípravku na trh poskytne na požádání profesionálního uživatele bezpečnostní list uvádějící přiměřené informace o přípravcích neklasifikovaných jako nebezpečné ve smyslu článků 5, 6 a 7, ale obsahujících v individuální koncentraci ≥ 1 % hmot. pro přípravky jiné než plynné a ≥ 0,2 % objem. pro plynné přípravky alespoň:
- jednu látku, která představuje nebezpečí pro zdraví nebo životní prostředí, nebo
- jednu látku, pro kterou jsou stanoveny expoziční limity Společenství pro pracovní prostředí.
2.2 Bezpečnostní list a jeho poskytování musí být v souladu s ustanoveními směrnice 91/155/EHS.
2.3 Nezbytné změny požadované pro přizpůsobení směrnice 91/155/EHS technickému pokroku se přijmou v souladu s postupem uvedeným v článku 20 této směrnice.
Přede dnem uvedeným v čl. 22 odst. 1 se přijmou zejména změny nezbytné pro zohlednění ustanovení uvedených v odst. 2.1 písm. b).
2.4 Bezpečnostní list může být poskytnut v tištěné formě nebo elektronicky za předpokladu, že adresát má prostředky nutné pro jeho příjem.
Článek 15
Utajení chemických názvů
V případě, že osoba odpovědná za uvedení přípravku na trh může prokázat, že uvedení chemické identifikace látky, která je výlučně klasifikovaná jako:
- dráždivá s výjimkou látek s přiřazením R41 nebo dráždivá v kombinaci s jednou nebo několika jinými vlastnostmi uvedenými v bodu 2.3.4 článku 10, nebo
- zdraví škodlivá nebo zdraví škodlivá v kombinaci s jednou nebo několika jinými vlastnostmi uvedenými v bodu 2.3.4 článku 10 představujícími akutní letální účinky samotné,
na štítku nebo v bezpečnostním listu ohrozí utajovaný charakter jejího duševního vlastnictví, může jí být v souladu s ustanoveními přílohy VI povoleno uvádět tuto látku buď pomocí názvu, který identifikuje nejdůležitější funkční chemické skupiny, nebo pomocí alternativního názvu.
Tento postup se nesmí použít v případě, že byl pro danou látku stanoven expoziční limit Společenství.
V případě, že si osoba odpovědná za uvedení přípravku na trh přeje využít ustanovení o utajení, může o to požádat příslušný orgán členského státu, v kterém má být přípravek poprvé uveden na trh.
Žádost musí být podána v souladu s ustanoveními přílohy VI a musí poskytovat požadované informace ve formě uvedené v části A této přílohy.
Příslušný orgán může požadovat od osoby odpovědné za uvedení přípravku na trh další informace, jestliže se takové informace ukazují jako nezbytné pro posouzení platnosti žádosti.
Orgán členského státu, který obdržel žádost o utajení, oznámí žadateli své rozhodnutí.
Osoba odpovědná za uvedení přípravku na trh poskytne kopie tohoto rozhodnutí všem členským státům, ve kterých má v úmyslu uvést přípravek na trh.
S utajovanými informacemi poskytnutými orgánům členských států nebo Komisi se musí nakládat v souladu s čl. 19 odst. 4 směrnice 67/548/EHS.
Článek 16
Práva členských států týkající se bezpečnosti pracovníků
Tato směrnice nemá vliv na právo členských států upravit v souladu se Smlouvou požadavky, které považují za nezbytné pro zajištění ochrany pracovníků při používání příslušných nebezpečných přípravků za předpokladu, že to neznamená úpravu klasifikace, balení a označování nebezpečných přípravků jiným způsobem, než uvádí tato směrnice.
Článek 17
Orgány odpovědné za přijímání informací týkajících se zdraví
Členské státy určí orgán nebo orgány odpovědné za přijímání informací, včetně chemického složení, které se týkají přípravků uváděných na trh a považovaných za nebezpečné na základě jejich účinků na zdraví nebo na základě jejich fyzikálně-chemických účinků.
Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zajistily, že určené orgány poskytnou všechny požadované záruky pro zachování utajení obdržených informací.
Takové informace je možno použít pouze pro přijetí jakýchkoliv lékařských požadavků při přípravě preventivních a léčebných opatření, zvláště ve stavu nouze.
Členské státy zajistí, aby informace nebyly použity pro jiné účely.
Členské státy zajistí, aby určené orgány měly k dispozici všechny informace požadované od výrobců nebo osob odpovědných za uvádění přípravků na trh, aby mohly plnit úkoly, za které jsou odpovědné.
Článek 18
Doložka o volném pohybu
Aniž jsou dotčena ustanovení uvedená v jiných právních předpisech Společenství, nesmějí členské státy zakázat, omezit nebo bránit uvádění přípravků na trh z důvodu jejich klasifikace, balení, označování nebo bezpečnostních listů, jestliže jsou tyto přípravky v souladu s ustanoveními této směrnice.
Článek 19
Ochranná doložka
1. Pokud má členský stát podrobné důkazy o tom, že přípravek, přestože vyhovuje ustanovením této směrnice, představuje nebezpečí pro člověka nebo životní prostředí z důvodů vztahujících se k ustanovením této směrnice, může na svém území dočasně zakázat jeho uvádění na trh nebo jej podrobit zvláštním podmínkám.
Členský stát o této skutečnosti neprodleně uvědomí Komisi a ostatní členské státy a uvede důvody pro své rozhodnutí.
2. V případě uvedeném v odstavci 1 konzultuje Komise tento problém co nejdříve s členskými státy.
3. Komise rozhodne v souladu s postupem uvedeným v článku 20.
Článek 20
Přizpůsobení technickému pokroku
Změny požadované pro přizpůsobení příloh této směrnice technickému pokroku se přijímají postupem uvedeným v čl. 29 odst. 4 písm. a) směrnice 67/548/EHS.
Komisi je nápomocen výbor složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může stanovit předseda podle naléhavosti věci.
V případě rozhodnutí, které má Rada přijímat na návrh Komise, se přijímá stanovisko většinou podle čl. 205 odst.
2 Smlouvy. Hlasům zástupců členských států je přidělena váha podle uvedeného článku.
Předseda nehlasuje.
Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnáší kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese do tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise.
Článek 21
Zrušení směrnic
1. Směrnice uvedené v části A přílohy VIII se zrušují, aniž jsou dotčeny povinnosti členských států týkající se konečných termínů pro provedení ve vnitrostátních právních předpisech a pro použití směrnic uvedených v části B přílohy VIII.
2. Směrnice uvedené v části A přílohy VIII se použijí pro Rakousko, Finsko a Švédsko za podmínek uvedených v části C uvedené přílohy a v souladu se Smlouvou.
3. Odkazy na zrušené směrnice se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou uvedenou v příloze IX.
Článek 22
Provedení
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 30. července 2002.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Členské státy použijí právní a správní předpisy uvedené v odstavci 1:
a) na přípravky, na něž se nevztahuje směrnice 91/414/EHS nebo směrnice 98/8/ES, ode dne 30. července 2002 a
b) na přípravky, na něž se vztahuje směrnice 91/414/EHS nebo směrnice 98/8/ES, ode dne 30. července 2004.
3. Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 23
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 21 odst. 2 se použije ode dne 1. ledna 1999.
Článek 24
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Komise 1999/46/ES
ze dne 21. května 1999,
kterou se mění směrnice Rady 93/16/EHS o usnadnění volného pohybu lékařů a vzájemného uznávání jejich diplomů, osvědčení a jiných dokladů o dosažené kvalifikaci
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 40, čl. 47 odst. 1 a 2 první a třetí větu a na článek 55 této smlouvy,
s ohledem na směrnici Rady 93/16/EHS ze dne 5. dubna 1993 o usnadnění volného pohybu lékařů a vzájemného uznávání jejich diplomů, osvědčení a jiných dokladů o dosažené kvalifikaci [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 98/63/ES [2], a zejména na článek 44a uvedené směrnice,
(1) vzhledem k tomu, že Itálie podala odůvodněnou žádost o změnu označení gynekologie a porodnictví, oftalmologie a respirační medicína pro tento členský stát v seznamu lékařských odborností, které jsou společné všem členským státům, a označení klinická biologie, lékařská mikrobiologie, plastická chirurgie, gastroenterologie, endokrinologie a rehabilitační lékařství v seznamu lékařských odborností, které jsou společné dvěma nebo více členským státům pro tento členský stát;
(2) vzhledem k tomu, že Itálie podala odůvodněnou žádost o zahrnutí označení biochemie, radiologie a zobrazovací metody, radiační onkologie a geriatrie pro tento členský stát do seznamu lékařských odborností společného dvěma nebo více členským státům; že, pokud jde o radiologii a zobrazovací metody a radiační onkologii, je tudíž třeba doplnit seznam lékařských odborností společných všem členským státům;
(3) vzhledem k tomu, že Španělsko a Itálie podaly odůvodněné žádosti o zařazení označení veřejné zdraví a sociální lékařství pro tyto členské státy do seznamu lékařských odborností společných dvěma nebo více členským státům pro tyto členské státy;
(4) vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru vyšších úředníků pro veřejné zdraví, zřízeného rozhodnutím Rady 75/365/EHS [3],
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Ustanovení čl. 5 odst. 3 směrnice 93/16/EHS se mění takto:
a) v odrážce "gynekologie a porodnictví" se u Itálie nahrazuje označení "ostetricia e ginecologia" označením "ginecologia e ostetricia";
b) v odrážce "oftalmologie" se u Itálie nahrazuje označení "oculistica" označením "oftalmologia";
c) v odrážce "respirační medicína" se u Itálie označení "tisiologia e malattie dell'apparato respiratorio" nahrazuje označením "malattie dell'apparato respiratorio";
d) vkládají se dvě nové odrážky, které znějí: "— radiologie a zobrazovací metody
— radiační onkologie
Lucembursko: _BAR_ radiothérapie _BAR_
Švédsko: _BAR_ onkology _BAR_
Spojené království: _BAR_ radiotherapy" _BAR_
Článek 2
V článku 7 směrnice 93/16/EHS se odstavec 2 mění takto:
a) v odrážce "klinická biologie" se u Itálie označení "patologia diagnostica di laboratoria" nahrazuje označením "patologia clinica";
b) v odrážce "lékařská mikrobiologie" se u Itálie označení "microbiologia" nahrazuje označením "microbiologia e virologia"; c) v odrážce
"biochemie" se doplňuje tento údaj: "Itálie: _BAR_ biochimica clinica;" _BAR_
d) v odrážce "plastická chirurgie" se u Itálie označení "chirurgia plastica" nahrazuje označením "chirurgia plastica e ricostruttiva";
e) v odrážce "gastroenterologie" se u Itálie označení "malattie dell apparato digerente, della nutrizione e del ricambio" nahrazuje označením "gastroenterologia";
f) v odrážce "endokrinologie" se u Itálie označení "endocrinologia" nahrazuje označením "endocrinologia e malattie del ricambio";
g) v odrážce "rehabilitační lékařství" se u Itálie označení "fisioterapia" nahrazuje označením "medicina fisica e riabilitazione"; h) odrážce
"geriatrie" se doplňuje tento údaj: "Itálie: _BAR_ geriatria"; _BAR_ i) v odrážce "hygiena a epidemiologie"
se doplňují tyto údaje: "Španělsko _BAR_ medicina preventiva y salud pública _BAR_ Itálie: _BAR_ igiene e medicina sociale;" _BAR_
j) odrážky "radiologie a zobrazovací metody" a "radiační onkologie" se zrušují.
Článek 3
Do druhé skupiny (čtyři roky) v článku 26 směrnice 93/16/EHS se vkládají dvě nové odrážky, které znějí: "— radiologie a zobrazovací metody
— radiační onkologie" .
Článek 4
Ve druhé skupině (čtyři roky) v článku 27 směrnice 93/16/EHS se zrušují tyto odrážky: "— radiologie a zobrazovací metody
— radiační onkologie" .
Článek 5
1. Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. prosince 1999.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 6
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Rady 1999/49/ES
ze dne 25. května 1999,
kterou se mění, pokud jde o výši základní sazby, směrnice 77/388/EHS o společném systému daně z přidané hodnoty
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 93 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
(1) vzhledem k tomu, že čl.
12 odst. 3 písm. a) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně [4] stanoví, že Rada rozhodne o výši základní sazby, která bude uplatňována po 31. prosinci 1998; že základní sazbu daně z přidané hodnoty stanoví každý členský stát jako procentní podíl ze základu daně a je stejná pro dodání zboží i pro poskytování služeb; že od 1. ledna 1993 do 31. prosince 1998 nesmí být tento procentní podíl nižší než 15 %;
(2) vzhledem k tomu, že zkušenosti ukázaly, že stávající základní sazba daně z přidané hodnoty uplatňovaná v jednotlivých členských státech spolu s mechanismem přechodného systému zajistily, že tento přechodný systém fungoval uspokojivě; že se proto zdá vhodné, pokud se jedná o základní sazbu, zachovat stávající výši minimální sazby pro další období;
(3) vzhledem k tomu, že však zpráva Komise o sazbách vyzdvihla skutečnost, že existují narušení hospodářské soutěže a patrně budou zvýrazněna zavedením jednotné měny; že by doba použitelnosti základní sazby měla být omezena na dva roky, aby mohla Rada v další etapě rozhodnout jak o výši základní sazby, tak o výši snížené sazby nebo sazeb,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
V čl. 12 odst. 3 směrnice 77/388/EHS se písmeno a) nahrazuje tímto: "a) Základní sazbu daně z přidané hodnoty stanoví každý členský stát jako procentní podíl ze základu daně a je stejná pro dodání zboží i pro poskytování služeb. Od 1. ledna 1999 do 31. prosince 2000 nesmí být tento procentní podíl nižší než 15 %.
Na návrh Komise a po konzultaci s Evropským parlamentem a Hospodářským a sociálním výborem rozhodne Rada jednomyslně o výši základní sazby, která bude uplatňována po 31. prosinci 2000.
Členské státy mohou rovněž uplatňovat jednu či dvě snížené sazby.
Tyto sazby se určí jako procentní podíl ze základu daně, který nesmí být nižší než 5 %, a vztahují se pouze na dodání zboží a poskytnutí služeb těch kategorií, které jsou uvedeny v příloze H."
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. ledna 1999.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Směrnice Komise 1999/50/ES
ze dne 25. května 1999,
kterou se mění směrnice 91/321/EHS o počáteční a pokračovací kojenecké výživě
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/398/EHS ze dne 3. května 1989 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se potravin určených pro zvláštní výživu [1], ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/84/ES [2], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedené směrnice,
po konzultaci s Vědeckým výborem pro potraviny,
(1) vzhledem k tomu, že článek 6 směrnice Komise 91/321/EHS [3] ve znění směrnice 96/4/ES [4] stanoví, že počáteční a pokračovací kojenecká výživa nesmí obsahovat žádnou látku v takovém množství, které by ohrozilo zdraví kojenců a malých dětí, a že nezbytné limity pro tyto látky budou neprodleně stanoveny;
(2) vzhledem k tomu, že rozdílné předpisy o maximálních limitech reziduí pesticidů v těchto výrobcích vytvářejí překážky obchodu mezi některými členskými státy;
(3) vzhledem k tomu, že maximální limity reziduí pesticidů stanovené ve směrnici Rady 76/895/EHS ze dne 23. listopadu 1976 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v ovoci a zelenině a na jejich povrchu [5], naposledy pozměněné směrnicí 97/41/ES [6], ve směrnici 86/362/EHS ze dne 24. července 1986 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v obilninách a na jejich povrchu [7], naposledy pozměněné směrnicí Komise 98/82/ES [8], ve směrnici 86/363/EHS ze dne 24. července 1986 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v potravinách živočišného původu a na jejich povrchu [9], naposledy pozměněné směrnicí 98/82/ES, a ve směrnici 90/642/EHS ze dne 27. listopadu 1990 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v některých produktech rostlinného původu, včetně ovoce a zeleniny, a na jejich povrchu [10], naposledy pozměněné směrnicí 98/82/ES, se vztahují na počáteční a pokračovací kojeneckou výživu, aniž jsou dotčena zvláštní opatření;
(4) vzhledem k tomu, že při zohlednění mezinárodních závazků Společenství umožňuje zásada obezřetnosti, aby Společenství v případech, kdy jsou příslušné vědecké důkazy nedostatečné, dočasně přijalo opatření na základě dostupných souvisejících informací, a to až do dodatečného posouzení rizika a do vyhodnocení přijatých opatření v přiměřené lhůtě;
(5) vzhledem k tomu, že na základě dvou stanovisek zaujatých Vědeckým výborem pro potraviny dne 19. září 1997 a 4. června 1998 existují v současnosti pochyby o přiměřenosti stávajících hodnot přijatelného denního příjmu (ADI) pro ochranu zdraví kojenců a malých dětí; že se vyjádřené pochybnosti týkají nejen pesticidů a reziduí pesticidů, ale také nebezpečných chemických látek, a Komise v důsledku toho posoudí možnost co nejdříve stanovit maximální limity pro těžké kovy v potravinách určených pro kojence a malé děti;
(6) vzhledem k tomu, že pokud jde o potraviny určené pro zvláštní výživu pro kojence a malé děti, je vhodné přijmout velice nízký společný limit pro všechny pesticidy;
(7) vzhledem k tomu, že tento velice nízký limit by měl být stanoven na úrovni 0,01 mg/kg, což je v praxi detekční limit;
(8) vzhledem k tomu, že by pro rezidua pesticidů měla být požadována přísná omezení; že při pečlivém výběru surovin a za předpokladu, že počáteční a pokračovací kojeneckávýživa prochází při výrobě rozsáhlým zpracováním, je možné vyrábět výrobky obsahující velice nízká množství reziduí pesticidů;
(9) vzhledem k tomu, že však u několika pesticidů nemohou ani takové nízké limity zabránit tomu, aby v případě příjmu za nejméně příznivých podmínek nebyl ADI pro tyto pesticidy překročen; že by tedy počáteční a pokračovací dětská výživa neměla obsahovat tyto konkrétní pesticidy a měla by být vyráběna bez použití těchto pesticidů;
(10) vzhledem k tomu, že tato směrnice odráží současné znalosti o těchto látkách; že o jakékoli změně na základě vědeckého nebo technického pokroku bude rozhodnuto postupem podle článku 13 směrnice 89/398/EHS;
(11) vzhledem k tomu, že směrnice 91/321/EHS by proto měla být změněna;
(12) vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potraviny,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 91/321/EHS se mění takto:
1. V čl. 1 odst. 2 se doplňuje nové písmeno, které zní: "e) "reziduem pesticidu" v počáteční a pokračovací kojenecké výživě reziduum přípravku na ochranu rostlin ve smyslu čl. 2 odst. 1 směrnice Rady 91/414/EHS [11], včetně jeho metabolitů a produktů vznikajících při jeho odbourávání nebo reakci;"
2. Článek 6 se nahrazuje tímto: "Článek 6
1. Počáteční a pokračovací kojenecká výživa nesmí obsahovat žádnou látku v takovém množství, které by ohrozilo zdraví kojenců a malých dětí.
Nezbytné maximální limity budou neprodleně stanoveny.
2. Počáteční a pokračovací kojenecká výživa nesmí obsahovat rezidua jednotlivých pesticidů v množství překračujícím 0,01 mg/kg výrobku, jak je nabízen k přímé spotřebě nebo obnoven podle pokynů výrobce.
Analytickými metodami pro stanovení limitů reziduí pesticidů jsou obecně přijatelné standardizované metody.
3. Pesticidy uvedené v příloze IX nesmějí být používány v zemědělských produktech určených pro výrobu počáteční a pokračovací kojenecké výživy.
4. Mikrobiologická kritéria budou rovněž stanovena v nezbytné míře."
3. Doplňuje se nová příloha, která zní: "
Směrnice Komise 1999/51/ES
ze dne 26. května 1999,
kterou se popáté přizpůsobuje technickému pokroku příloha I směrnice Rady 76/769/EHS o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se omezení uvádění na trh a používání některých nebezpečných látek a přípravků (cín, PCP a kadmium)
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 76/769/EHS ze dne 27. července 1976 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se omezení uvádění na trh a používání některých nebezpečných látek a přípravků [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 97/64/ES [2], a zejména na článek 2a uvedené směrnice vložený směrnicí Rady 89/678/EHS [3],
(1) Vzhledem k tomu, že v rámci Aktu o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska k Evropské unii, zejména v článcích 69, 84 a 112, se předpokládá, že během období čtyř let od 1. ledna 1995 se některá ustanovení přílohy I směrnice 76/769/EHS nevztahují na Rakousko, Finsko a Švédsko a budou přezkoumána v souladu s postupy stanovenými Smlouvou o ES.
(2) Vzhledem k tomu, že některé organocíničité sloučeniny, zejména tributylcín (TBT), používané v protihnilobných přípravcích, představují riziko pro vodní prostředí a lidské zdraví, včetně možného narušování endokrinní činnosti; že Mezinárodní námořní organizace (IMO) uznala riziko způsobené TBT a Výbor na ochranu mořského prostředí v rámci IMO vyzval ke celosvětovému zákazu používání organocíničitých sloučenin, které se používají jako biocidy v protihnilobních přípravcích na lodích do 1. ledna 2003; že s ohledem na vývoj v IMO musí být ustanovení o TBT přezkoumána; že byly vyvinuty protihnilobní přípravky s regulovaným uvolňováním TBT, a ty se mají používat místo nátěrů s volně přidaným TBT.
(3) Vzhledem k tomu, že vnitrozemské vody a Baltské moře jsou zvlášť citlivá prostředí; že by používání TBT ve vnitrozemských vodách Společenství mělo být zakázáno; že je Rakousku a Švédsku dočasně povoleno zachovat přísnější opatření pro používání TBT v těchto citlivých prostředích.
(4) Vzhledem k tomu, že přes omezení zavedená směrnicí 76/769/EHS představuje pentachlorfenol (PCP) stále ještě riziko pro zdraví a životní prostředí; že se má používání PCP dále omezit; že jsou nicméně z technických důvodů některá použití PCP v členských státech hraničících s mořem nadále nutná.
(5) Vzhledem k tomu, že usnesení Rady ze dne 25. ledna 1988 vyzývá k vypracování celkové strategie pro boj se znečišťováním životního prostředí kadmiem, včetně opatření k omezení používání kadmia a podpoře vyvinutí náhradních látek; že se rizika představovaná kadmiem hodnotí v rámci nařízení Rady (EHS) č.
793/93 [4] a Komise přezkoumá omezení pro kadmium na základě výsledků hodnocení; že dočasná opatření Švédska a Rakouska, které používají daleko rozsáhlejší omezení, mohou být ponechána.
(6) Vzhledem k tomu, že Vědecký výbor pro toxicitu, ekotoxicitu a životní prostředí zaujal stanovisko k organocíničitým sloučeninám a PCP.
(7) vzhledem k tomu, že tato směrnice neovlivňuje právní předpisy Společenství stanovující minimální požadavky na ochranu zaměstnanců, které jsou obsaženy ve směrnici Rady 89/391/EHS [5] a v jednotlivých směrnicích, které z ní vychází, zejména směrnice Rady 90/394/EHS [6] a směrnice Rady 98/24/ES o bezpečnosti a ochraně zdraví zaměstnanců před riziky spojenými s chemickými činiteli při práci [7].
(8) Vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování směrnic o odstraňování technických překážek obchodu s nebezpečnými látkami a přípravky technickému pokroku,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice 76/769/EHS se přizpůsobuje technickému pokroku v souladu se zněním přílohy této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy přijmou a zveřejní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 29. února 2000 a neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Použijí tyto předpisy ode dne 1. září 2000.
Rakousko, Finsko a Švédsko však mohou použít tyto předpisy ode dne 1. ledna 1999 s výjimkou případů, které jsou v příloze vymezeny odlišně.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí takový odkaz být učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění základních vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 1999/52/ES
ze dne 26. května 1999,
kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 96/96/ES o sbližování právních předpisů členských států týkajících se technických prohlídek motorových vozidel a jejich přípojných vozidel
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 96/96/ES ze dne 20. prosince 1996 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se technických prohlídek motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [1], a zejména na čl.
7 odst. 2 uvedené směrnice,
(1) vzhledem k tomu, že z prvního programu Auto-Oil [2] vyplývá, že úroveň údržby motorových vozidel má klíčovou roli v účincích provozu na jakost ovzduší;
(2) vzhledem k tomu, že bod 8.2 přílohy II směrnice 96/96/ES uvádí zkoušky, které se vykonávají při pravidelných technických prohlídkách, aby se ověřilo, zda jsou vozidla správně udržována;
(3) vzhledem k tomu, že bod 8.2.2 přílohy II směrnice Rady 92/55/EHS [3] uvádí, že od 1. ledna 1996 se musí u vozidel se vznětovými motory měřit opacita výfukového plynu při zkoušce přechodových stavů motoru "volnou akcelerací", kdy se otáčky motoru zvyšují při odpojeném motoru;
(4) vzhledem k tomu, že tato směrnice zavádí technické přizpůsobení, které zdokonalí zkoušky emisí z vozidel se vznětovými motory při technických prohlídkách;
(5) vzhledem k tomu, že je nutno vykonat další práce v oblasti vývoje alternativních zkušebních postupů, kterými se bude ověřovat stav údržby vozidel se vznětovými motory, zejména pokud jde o emise částic a NOx;
(6) vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování směrnice o technických prohlídkách motorových vozidel technickému pokroku zřízeného článkem 8 směrnice 96/96/ES,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 96/96/ES se mění takto:
V příloze II se bod 8.2.2 nahrazuje tímto:
"8.2.2 Motorová vozidla se vznětovými motory a) Měření opacity výfukového plynu při volné akceleraci (bez zatížení, zvyšování otáček od volnoběhu do maximálních regulovaných otáček) s řadicí pákou převodovky v neutrálu a s rozpojenou spojkou.
b) Stabilizace vozidla
1. Vozidla se mohou zkoušet bez stabilizace, ačkoliv z bezpečnostních důvodů by se mělo ověřit, že motor je teplý a je ve vyhovujícím mechanickém stavu.
2. S výjimkou případu uvedeného v písm. d) bodu 5 nesmí být odmítnuto žádné vozidlo, které nebylo stabilizováno podle následujících požadavků.
3. Motor musí mít plnou provozní teplotu, např. teplota oleje v motoru měřená snímačem v trubici měrky hladiny oleje musí být nejméně 80 °C, nebo musí mít normální provozní hodnotu, jestliže je nižší, nebo teplota bloku motoru měřená úrovní infračerveného záření musí mít nejméně ekvivalentní hodnotu.
Jestliže toto měření není proveditelné vzhledem ke konfiguraci vozidla, může se určit normální provozní teplota motoru jiným způsobem, např. z činnosti chladicího ventilátoru motoru.
4. Výfukový systém se propláchne nejméně třemi cykly volné akcelerace nebo rovnocenným způsobem.
c) Postup zkoušky
1. Vizuální kontrola příslušných částí výfukového systému vozidla, aby se zjistilo, zda v systému nejsou netěsnosti.
2. Před začátkem každého cyklu volné akcelerace musí mít motor a popřípadě turbodmychadlo otáčky volnoběhu.
U motorů těžkých vozidel to znamená, že je nutno vyčkat nejméně 10 sekund po uvolnění pedálu akcelerátoru.
3. Na začátku každého cyklu volné akcelerace musí být pedál akcelerátoru sešlápnut rychle a rovnoměrně (v době kratší než jedna sekunda), avšak nenásilně, aby se dosáhlo maximální dodávky ze vstřikovacího čerpadla.
4. Při každém cyklu volné akcelerace musí motor dosáhnout maximálních regulovaných otáček nebo u vozidel s automatickou převodovkou otáček uvedených výrobcem nebo není-li tento údaj k dispozici, dvou třetin maximálních regulovaných otáček, předtím, než je uvolněn pedál akcelerátoru.
To se může zkontrolovat např. sledováním otáček motoru nebo ponecháním dostatečné doby, která uplyne od začátku sešlapování pedálu akcelerátoru do jeho uvolnění.
U vozidel kategorií 1 a 2 podle přílohy I by měla tato doba být nejméně dvě sekundy.
d) Mezní hodnoty
1. Úroveň koncentrace nesmí překročit úroveň vyznačenou na štítku podle směrnice Rady 72/306/EHS (2).
2. Jestliže tato informace není k dispozici nebo jestliže příslušné orgány členských států rozhodnou, že ji nebudou používat jako referenční, jsou mezní hodnoty koeficientu absorpce tyto:
- vznětové motory s atmosférickým sáním: = 2,5 m−1,
- přeplňované vznětové motory: = 3,0 m−1,
nebo rovnocenné hodnoty při použití jiného zkušebního přístroje, než byl použit pro ES schválení typu.
3. Tato ustanovení neplatí pro vozidla registrovaná nebo uvedená poprvé do provozu před 1. lednem 1980.
4. Zkouška se hodnotí jako nevyhovující jen tehdy, jestliže aritmetický průměr z nejméně tří posledních cyklů volné akcelerace přesahuje mezní hodnotu.
Tato hodnota se vypočte bez uvažování změřených hodnot, které se významně odchylují od střední hodnoty změřených hodnot, nebo se zjistí jiným způsobem statistického výpočtu, při kterém se uvažuje rozptyl měřených hodnot.
Členské státy mohou omezit maximální počet zkušebních cyklů, které se provedou.
5. Aby se omezilo zbytečné zkoušení, mohou členské státy odchylně od bodu 8.2.2 písm. d) bodu 4 hodnotit jako nevyhovující vozidla, u nichž měřené hodnoty výrazně přesahují mezní hodnoty po méně než třech cyklech volné akcelerace nebo po proplachovacích cyklech uvedených v písm. b) bodu 3 (nebo rovnocenných způsobech).
Členské státy rovněž mohou, aby se omezilo zbytečné zkoušení, odchylně od bodu 8.2.2 písm. d) bodu 4 hodnotit jako vyhovující vozidla, u nichž měřené hodnoty jsou výrazně menší než mezní hodnoty po méně než třech cyklech volné akcelerace nebo po proplachovacích cyklech uvedených v písm. b) bodu 3 (nebo rovnocenných způsobech)."
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. října 2000.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 1999/54/ES
ze dne 26. května 1999,
kterou se mění směrnice Rady 66/402/EHS o uvádění osiva obilovin na trh
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 66/402/EHS ze dne 14. června 1966 o uvádění osiva obilovin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí 1999/8/ES [2], a zejména na čl. 2 odst. 1b a článek 21b uvedené směrnice,
(1) vzhledem k tomu, že výše uvedená směrnice obsahuje ustanovení o zahrnutí samosprašných odrůd triticale do jejího rozsahu platnosti a zmocňuje Komisi ke schválení nezbytných změn definic uvedených v čl. 2 odst.
1; že kvůli narůstajícímu významu hybridů samosprašných odrůd triticale ve Společenství by tyto odrůdy měly být zahrnuty do rozsahu platnosti směrnice a definice pojmů "základní osivo" a "certifikované osivo" by měly být vhodně pozměněny;
(2) vzhledem k tomu, že výše uvedená směrnice neobsahuje žádná ustanovení o požadavcích, které musí splňovat plodiny a osivo hybridů Avena sativa, Hordeum vulgare, Oryza sativa, Triticum aestivum, Triticum durum, Triticum spelta a samosprašné odrůdy Triticosecale; že tyto požadavky mohou být zahrnuty do vhodně pozměněných příloh I a II směrnice 66/402/EHS; že kvůli narůstajícímu významu těchto hybridních odrůd ve Společenství je třeba stanovit podmínky, které plodiny a osivo těchto odrůd musí splňovat, zejména pokud je osivo produkováno za použití gametozidů;
(3) vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro osivo a sadbu v zemědělství, zahradnictví a lesnictví,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 66/402/EHS se mění takto:
1. V čl. 2 odst. 1 části Ca se úvodní věta nahrazuje tímto:
"základním osivem (hybridy ovsa, ječmene, rýže, žita, pšenice obecné, tvrdé a špaldy a samosprašných odrůd tritikale) osivo:". 2. V čl. 2 odst. 1 části E se úvodní věta nahrazuje tímto:
"certifikovaným osivem (lesknice kanárská, jiné než hybridní odrůdy, žito, čirok obecný a sudánský, kukuřice a hybridy ovsa, ječmene, rýže, pšenice obecné, tvrdé a špaldy a samosprašných odrůd tritikale) osivo:".
3. V příloze I bodě 3 se první a druhá věta nahrazují tímto:
"Množitelský porost vykazuje dostatečnou odrůdovou pravost a odrůdovou čistotu nebo, v případě porostů inbredních linií, dostatečnou pravost a čistotu znaků inbrední linie.
U produkce osiva hybridních odrůd se tato ustanovení použijí rovněž na znaky charakterizující genetické komponenty, včetně pylové sterility a fertilitní obnovy." 4.
a) porost splňuje následující normy, pokud jde o vzdálenost od sousedních zdrojů pylu, které mohou vést k nežádoucímu cizosprášení:
- minimální vzdálenost mateřských komponentů musí činit 25 m od každé jiné odrůdy téhož druhu, s výjimkou porostů otcovských komponentů,
- tato vzdálenost nemusí být dodržena, pokud existuje dostatečná ochrana proti nežádoucímu cizosprášení;
b) porost vykazuje dostatečnou odrůdovou pravost a odrůdovou čistotu s ohledem na charakteristické znaky genetických komponentů.
Je-li osivo produkováno za použití gametozidů, splňuje porost následující standardy a jiné požadavky:
i) odrůdová čistota dosahuje alespoň těchto hodnot:
- oves, ječmen, rýže, pšenice obecná, tvrdá a špalda: 99,7 %,
- samosprašné odrůdy tritikale: 99,0 %;
ii) hybridita činí nejméně 95 %.
Stupeň hybridity se posuzuje pomocí obvyklých mezinárodních metod, pokud existují.
Pokud se hybridita určuje při testování osiva před certifikací, může být od stanovení stupně hybridity během inspekce upuštěno."
V příloze II bodě 1 se první a druhá věta nahrazují tímto: "Osivo vykazuje dostatečnou odrůdovou pravost a odrůdovou čistotu nebo, u inbredních linií, dostatečnost pravost a čistotu znaků inbrední linie.
U osiva hybridních odrůd se tato ustanovení použijí rovněž na znaky charakterizující genetické komponenty."
6. V nadpise v příloze II bodě 1 oddíle Aa se za slovo "Triticosecale" vkládají slova "jiné než hybridy".
7. V příloze II bodě 1 se za oddíl Aa vkládá nový oddíl, který zní: "Ab. Hybridy ovsa, ječmene, rýže, pšenice obecné, tvrdé a špaldy a samosprašných odrůd tritikale.
Odrůdová čistota osiva kategorie "certifikované osivo" činí nejméně 90 %.
Úředně se ověří v rámci úřední následné kontroly provedené na přiměřeném počtu vzorků."
Článek 2
1. Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději 1. července 2000.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
3. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 1999/55/ES
ze dne 1. června 1999,
kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 77/536/EHS týkající se ochranných konstrukcí chránících při převrácení kolových zemědělských a lesnických traktorů
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 74/150/EHS ze dne 4. března 1974 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu kolových zemědělských a lesnických traktorů [1], naposledy pozměněnou směrnicí Evropského parlamentu a Rady 97/54/ES [2], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 77/536/EHS ze dne 28. června 1977 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se ochranných konstrukcí chránících při převrácení kolových zemědělských a lesnických traktorů [3], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
(1) vzhledem k tomu, že v zájmu zvýšení bezpečnosti při rostoucí rozmanitosti traktorů na trhu je v současné době zapotřebí zajistit stejné podmínky pro traktory s otočným sedadlem a volantem, tj. se dvěma polohami sedadla a volantu, jejichž účelem je rozšíření možností provozního využití a zlepšení ovládání připojených strojů;
(2) vzhledem k tomu, že podmínky zkoušení ochranných konstrukcí chránících při převrácení je třeba harmonizovat s podmínkami, které stanoví kodex 3 Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (OECD) pro úřední zkoušky ochranných konstrukcí zemědělských traktorů (dynamické zkoušky);
(3) vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobení technickému pokroku zřízeného článkem 12 směrnice 74/150/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Přílohy I, II a III směrnice 77/536/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Od 1. července 2000 členské státy nesmějí
- odmítnout udělit ES schválení typu nebo vydat doklad uvedený v čl. 10 odst. 1 třetí odrážce směrnice 74/150/EHS nebo udělit vnitrostátní schválení typu pro typ traktoru, ani
- zakázat první uvedení traktorů do provozu,
pokud tento typ traktorů nebo tyto traktory splňují požadavky směrnice 77/536/EHS ve znění této směrnice.
2. Od 1. ledna 2001 členské státy
- nesmějí již vydat doklad uvedený v čl. 10 odst. 1 třetí odrážce směrnice 74/150/EHS pro typ traktoru, který nesplňuje požadavky směrnice 77/536/EHS ve znění této směrnice, a
- mohou odmítnout udělit vnitrostátní schválení typu pro typ traktoru, který nesplňuje požadavky směrnice 77/536/EHS ve znění této směrnice.
Článek 3
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. června 2000.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních a správních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 1999/56/ES
ze dne 3. června 1999,
kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 78/933/EHS týkající se montáže zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci na kolové zemědělské a lesnické traktory
(Text s význam pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 74/150/EHS ze dne 4. března 1974 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu kolových zemědělských a lesnických traktorů [1], naposledy pozměněnou směrnicí Evropského parlamentu a Rady 97/54/ES [2], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 78/933/EHS ze dne 17. října 1978 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se montáže zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci na kolové zemědělské a lesnické traktory [3], naposledy pozměněnou směrnicí 97/54/ES, a zejména na článek 5 uvedené směrnice,
(1) vzhledem k tomu, že v zájmu zvýšení bezpečnosti je v současné době zapotřebí upřesnit, jak mají být zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci namontována;
(2) vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování technickému pokroku zřízeného článkem 12 směrnice 74/150/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Přílohy směrnice 78/933/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Od 1. července 2000 členské státy nesmějí
- odmítnout udělit ES schválení typu nebo vydat doklad uvedený v čl. 10 odst. 1 třetí odrážce směrnice 74/150/EHS nebo udělit vnitrostátní schválení typu pro typ traktoru, ani
- zakázat první uvedení traktorů do provozu,
pokud tento typ traktoru nebo tyto traktory splňují požadavky směrnice 78/933/EHS ve znění této směrnice.
2. Od 1. ledna 2001 členské státy
- nesmějí již vydat doklad uvedený v čl. 10 odst. 1 třetí odrážce směrnice 74/150/EHS pro typ traktoru, který nesplňuje požadavky směrnice 78/933/EHS ve znění této směrnice, a
- mohou odmítnout udělit vnitrostátní schválení typu pro typ traktoru, který nesplňuje požadavky směrnice 78/933/EHS ve znění této směrnice.
Článek 3
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. června 2000.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních a správních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 1999/57/ES
ze dne 7. června 1999,
kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 78/764/EHS týkající se sedadla řidiče na kolových zemědělských a lesnických traktorech
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 74/150/EHS ze dne 4. března 1974 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu kolových zemědělských a lesnických traktorů [1], naposledy pozměněnou směrnicí Evropského parlamentu a Rady 97/54/ES [2], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 78/764/EHS ze dne 25. července 1978 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se sedadla řidiče na kolových zemědělských a lesnických traktorech [3], naposledy pozměněnou směrnicí 97/54/ES, a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
(1) vzhledem k tomu, že v zájmu zvýšení bezpečnosti je v současné době zapotřebí upřesnit, jak mají být namontována sedadla řidiče se zřetelem k zásadám ergonomie;
(2) vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování technickému pokroku zřízeného článkem 12 směrnice 74/150/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Bod 1.1.5 přílohy IV směrnice 78/764/EHS se nahrazuje tímto:
"1.1.5 u sedadla seřiditelného jen podélně a výškově byla jeho podélná osa procházející vztažným bodem sedadla rovnoběžná se svislou podélnou rovinou traktoru, která prochází středem volantu, a vzdálená od této roviny nejvýše 100 mm;" .
Článek 2
1. Od 1. července 2000 členské státy nesmějí
- odmítnout udělit ES schválení typu nebo vydat doklad uvedený v čl. 10 odst. 1 třetí odrážce směrnice 74/150/EHS nebo udělit vnitrostátní schválení typu pro typ traktoru, ani
- zakázat první uvedení traktorů do provozu,
pokud tento typ traktoru nebo tyto traktory splňují požadavky směrnice 78/764/EHS ve znění této směrnice.
2. Od 1. ledna 2001 členské státy
- nesmějí již vydat doklad uvedený v čl. 10 odst. 1 třetí odrážce směrnice 74/150/EHS pro typ traktoru, který nesplňuje požadavky směrnice 78/764/EHS ve znění této směrnice, a
- mohou odmítnout udělit vnitrostátní schválení typu pro typ traktoru, který nesplňuje požadavky směrnice 78/764/EHS ve znění této směrnice.
Článek 3
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. června 2000.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 1999/58/ES
ze dne 7. června 1999,
kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 79/533/EHS týkající se odtahových úchytů a zpětného chodu kolových zemědělských a lesnických traktorů
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 74/150/EHS ze dne 4. března 1974 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu kolových zemědělských a lesnických traktorů [1], naposledy pozměněnou směrnicí 97/54/ES [2], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 79/533/EHS ze dne 17. května 1979 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se odtahových úchytů a zpětného chodu kolových zemědělských a lesnických traktorů [3], naposledy pozměněnou směrnicí 97/54/ES, a zejména na článek 4 uvedené směrnice,
(1) vzhledem k tomu, že v zájmu zvýšení bezpečnosti je v současné době třeba upřesnit požadavky na odtahové úchyty;
(2) vzhledem k tomu, že opatření této směrnici jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování technickému pokroku zřízeného článkem 12 směrnice 74/150/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Bod 3 přílohy I směrnice 79/533/EHS se mění takto:
První odstavec se nahrazuje tímto: "Zařízení musí být vidlicového typu.
Rozevření v ose blokovacího čepu musí mít rozměr 60 mm + 0,5/– 1,5 mm a hloubka vidlice měřená od osy čepu musí být 62 mm ± 0,5 mm".
2. Zrušuje se obrázek.
Článek 2
1. Od 1. července 2000 členské státy nesmějí
- odmítnout udělit ES schválení typu nebo vydat doklad uvedený v čl. 10 odst. 1 třetí odrážce směrnice 74/150/EHS nebo udělit vnitrostátní schválení typu pro typ traktoru, ani
- zakázat první uvedení traktorů do provozu,
pokud tento typ traktoru nebo tyto traktory splňují požadavky směrnice 79/533/EHS ve znění této směrnice.
2. Od 1. ledna 2001 členské státy
- nesmějí již vydat doklad uvedený v čl. 10 odst. 1 třetí odrážce směrnice 74/150/EHS pro typ traktoru, který nesplňuje požadavky směrnice 79/533/EHS ve znění této směrnice, a
- mohou odmítnout udělit vnitrostátní schválení typu pro typ traktoru, který nesplňuje požadavky směrnice 79/533/EHS ve znění této směrnice.
Článek 3
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. června 2000.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Rady 1999/59/ES
ze dne 17. června 1999,
kterou se mění směrnice 77/388/EHS, pokud se jedná o úpravu daně z přidané hodnoty pro telekomunikační služby
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 93 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) článek 14 Smlouvy vymezuje vnitřní trh jako prostor bez vnitřních hranic, v němž je zajištěn volný pohyb zboží, osob, služeb a kapitálu v souladu s ustanoveními Smlouvy;
(2) stávající pravidla pro DPH, která se vztahují na telekomunikační služby podle článku 9 šesté směrnice Rady (77/388/EHS) ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně [4], nejsou dostatečná pro zdaňování všech těchto služeb určených pro příjemce uvnitř Společenství a pro předcházení narušení hospodářské soutěže v této oblasti;
(3) v zájmu řádného fungování vnitřního trhu by tato narušení měla být odstraněna a měla by být pro tento druh činnosti zavedena nová harmonizovaná pravidla;
(4) měla by být provedena opatření k zajištění toho, aby telekomunikační služby využívané zákazníky usazenými ve Společenství byly ve Společenství také zdaňovány;
(5) telekomunikační služby poskytované osobám povinným k dani ve Společenství nebo zákazníkům ve třetích zemích by proto měly v zásadě podléhat dani v místě přijetí služeb;
(6) aby zajistily jednotné zdanění telekomunikačních služeb poskytovaných osobami povinnými k dani usazenými ve třetích zemích osobám nepovinným k dani usazeným ve Společenství, kde jsou tyto služby skutečně využívány a převzaty, měly by členské státy využít čl. 9 odst. 3 písm. b) směrnice 77/388/EHS o změně místa poskytování služeb. Ustanovení čl. 9 odst. 3 zmíněné směrnice se však může nadále použít na případy, kdy jsou odpovídající telekomunikační služby poskytovány ostatním příjemcům v rámci Společenství;
(7) k vytvoření zvláštního pravidla pro určení místa poskytování telekomunikačních služeb musí být tyto služby jasně vymezeny.
Tato definice by měla být odvozena od definic již dříve přijatých na mezinárodní úrovni, mezi něž patří směrování mezinárodních telefonních hovorů, koncové služby a přístup do celosvětových informačních sítí;
(8) zdanění v místě příjmu služeb rovněž znamená, že osoby povinné k dani nebudou moci využít postupů podle směrnic 79/1072/EHS [5] a 86/560/EHS [6].
Nová pravidla pro určení místa poskytování služeb by však neměla znamenat, že zahraniční osoby povinné k dani musí být identifikovány pro daňové účely v jiném státě.
Toho lze dosáhnout tím, že bude stanoveno, že daň je povinen odvádět příjemce služeb, pokud je osobou povinnou k dani;
(9) směrnici 77/388/EHS je třeba přiměřeně změnit,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 77/388/EHS se mění takto:
1. V čl. 9 odst. 2 písm. e) se tečka na konci nahrazuje čárkou a doplňuje se nová odrážka, která zní:
"— telekomunikace.
Za telekomunikační služby se považují služby vztahující se k přenosu, vysílání a příjmu signálů, písma, obrazu a zvuku nebo informací jiného druhu po okruzích, radiovými, optickými nebo jinými prostředky využívajícími elektromagnetických vln, včetně souvisejícího převedení či přidělení práv na užívání zařízení pro takový přenos, vysílání či příjem.
Telekomunikační služby ve smyslu tohoto ustanovení zahrnují rovněž poskytování přístupu do celosvětových informačních sítí."
2. V článku 9 se doplňuje nový odstavec, který zní: "4. Na telekomunikační služby uvedené v odst. 2 písm. e), které poskytuje osoba povinná k dani usazená mimo Společenství osobám nepovinným k dani usazeným ve Společenství, použijí členské státy odst. 3 písm. b)."
3. V čl. 21 bodě 1 se písmeno b) nahrazuje tímto: "b) osoby povinné k dani, kterým poskytuje služby uvedené v čl. 9 odst. 2 písm. e) osoba povinná k dani usazená v zahraničí, anebo osoby, které jsou registrovány pro daň z přidané hodnoty v tuzemsku a kterým poskytuje služby uvedené v čl. 28b částech C, D, E a F osoba povinná k dani usazená v zahraničí; členské státy mohou nicméně požadovat, aby poskytovatel služeb byl povinen odvádět daň společně a nerozdílně,"
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. ledna 2000.
Uvědomí o nich Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 1999/61/ES
ze dne 18. června 1999,
kterou se mění přílohy směrnic Rady 79/373/EHS a 96/25/ES
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 79/373/EHS ze dne 2. dubna 1979 o uvádění krmných směsí na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí 98/87/ES [2], a zejména na čl. 10 písm. e) uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 96/25/ES ze dne 29. dubna 1996 o oběhu krmných surovin, kterou se mění směrnice 70/524/EHS, 74/63/EHS, 82/471/EHS a 93/74/EHS a zrušuje směrnice 77/101/EHS [3], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 98/67/ES [4], a zejména na čl. 11 písm. b) uvedené směrnice,
(1) vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 94/381/ES ze dne 27. června 1994 o některých ochranných opatření týkajících se bovinní spongiformní encefalopatie a zkrmování proteinu získaného ze savčí tkáně [5], naposledy pozměněné rozhodnutím 1999/129/ES [6], zakazuje krmit přežvýkavce proteiny ze savčích tkání, kromě některých produktů, které nepředstavují žádné zdravotní riziko;
(2) vzhledem k tomu, že rozhodnutí 1999/129/ES rozšiřuje seznam povolených produktů o "hydrolyzované proteiny o molekulární váze nižší než 10000 daltonů, získané z kůží a usní zvířat", které jsou vyrobeny za určitých podmínek;
(3) vzhledem k tomu, že z praktických důvodů a v zájmu právní jednotnosti rozhodnutí Komise 1999/420/ES [7] pozměňuje rozhodnutí Komise 91/516/EHS [8], kterým se stanoví seznam komponentů, jejichž použití v krmných směsích je zakázáno;
(4) vzhledem k tomu, že směrnice 96/25/ES a 79/373/EHS stanoví obecná i zvláštní pravidla pro označování krmných surovin a krmných směsí; že ve snaze zabránit, aby chovatelé z neznalosti předpisů týkajících se krmiv a veterinárních předpisů podávali přežvýkavcům krmiva obsahující proteiny ze savčích tkání, upravují tyto směrnice takové označení krmiv, které upozorňuje na zákaz jejich používání ke zkrmování přežvýkavcům a ve kterém je obsažen seznam povolených produktů; že je tedy třeba tento seznam odpovídajícím způsobem změnit;
(5) vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro krmiva,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
V příloze části A bodu 7.1 druhém pododstavci směrnice 79/373/EHS se třetí odrážka nahrazuje tímto: "— hydrolyzované proteiny o molekulární váze nižší než 10000 daltonů:
i) získané z kůží a usní zvířat poražených na jatkách, která byla před poražením podrobena prohlídce úředním veterinárním lékařem v souladu s ustanoveními kapitoly VI přílohy I směrnice 64/433/EHS a na základě této prohlídky schválena k porážce ve smyslu výše uvedené směrnice
a
ii) vyrobené postupem, který zahrnuje příslušná opatření k minimalizaci kontaminace kůží a usní, úpravu kůží a usní v solném láku, vápnění a důkladné praní, následné vystavení suroviny pH vyššímu než 11 po dobu delší než tři hodiny při teplotě vyšší než 80 °C, a dále tepelné zpracování při teplotě vyšší než 140 °C po dobu 30 minut a tlaku vyšším než 3,6 barů nebo rovnocenným výrobním postupem schváleným Komisí po konzultaci s příslušným vědeckým výborem
a
iii) pocházející z provozů, které provádějí vlastní kontrolní programy (HACCP)."
Článek 2
V příloze části A bodu 1 druhém pododstavci směrnice 96/25/ES se třetí odrážka nahrazuje tímto: "— hydrolyzované proteiny o molekulární váze nižší než 10000 daltonů:
i) získané z kůží a usní zvířat poražených na jatkách, která byla před poražením podrobena prohlídce úředním veterinárním lékařem v souladu s ustanoveními kapitoly VI přílohy I směrnice 64/433/EHS a na základě této prohlídky schválena k porážce ve smyslu výše uvedené směrnice
a
ii) vyrobené postupem, který zahrnuje příslušná opatření k minimalizaci kontaminace kůží a usní, úpravu kůží a usní v solném láku, vápnění a důkladné praní, následné vystavení suroviny pH vyššímu než 11 po dobu delší než tři hodiny při teplotě vyšší než 80 °C, a dále tepelné zpracování při teplotě vyšší než 140 °C po dobu 30 minut a tlaku vyšším než 3,6 barů nebo rovnocenným výrobním postupem schváleným Komisí po konzultaci s příslušným vědeckým výborem
a
iii) pocházející z provozů, které provádějí vlastní kontrolní programy (HACCP)."
Článek 3
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. října 1999.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/62/ES
ze dne 17. června 1999
o výběru poplatků za užívání určitých pozemních komunikací těžkými nákladními vozidly
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 71 odst. 1 a článek 93 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [3],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) K zamezení narušování hospodářské soutěže mezi dopravci v členských státech je třeba harmonizovat systémy poplatků a zavést spravedlivé mechanismy hrazení nákladů na pozemní komunikace dopravci.
(2) Těchto cílů lze dosáhnout jen postupně.
(3) Určitého stupně harmonizace systémů poplatků bylo již dosaženo přijetím směrnice Rady 92/81/EHS ze dne 19. října 1992 o harmonizaci struktury spotřebních daní z minerálních olejů [5] a směrnice Rady 92/82/EHS ze dne 19. října 1992 o sbližování sazeb spotřebních daní z minerálních olejů [6].
(4) Rozsudkem ze dne 5. července 1995 ve věci C-21/94 Evropský parlament vs. Rada [7] zrušil Soudní dvůr Evropských společenství směrnici Rady 93/89/EHS ze dne 25. října 1993 o zdaňování určitých vozidel určených k přepravě zboží členskými státy a o výběru mýtného a poplatků za užívání určitých pozemních komunikací [8], přičemž účinky uvedené směrnice zůstávají zachovány, dokud Rada nepřijme novou směrnici.
Směrnice 93/89/EHS má být proto nahrazena touto směrnicí.
(5) Za současných podmínek by mělo být sblížení vnitrostátních systémů poplatků omezeno na užitková vozidla nad určitou celkovou hmotnost.
(6) Pro tento účel by se měly stanovit minimální sazby daní z vozidel, které jsou v současnosti ukládány v členských státech nebo které je případně nahradí.
(7) Rozlišením daní a poplatků by se mělo podporovat používání vozidel, která více šetří jak komunikace, tak životní prostředí, pokud toto rozlišení nenaruší fungování jednotného trhu.
(8) Aby se mohly členské státy snáze přizpůsobit úrovni vyžadované touto směrnicí, mělo by být pro určité členské státy stanoveno období pro odchylky od minimálních sazeb.
(9) Pro některé formy vnitrostátní místní přepravy zboží, které jen nepatrně ovlivňují trh dopravy Společenství, platí v současné době snížené sazby daně z vozidel.
K zajištění hladkého přechodu by měly být členské státy oprávněny stanovit dočasné odchylky od minimálních sazeb.
(10) Členským státům by mělo být dovoleno uplatňovat snížené sazby nebo osvobození od daně na vozidla, jejichž použití nemůže ovlivnit dopravní trh Společenství.
(11) K zohlednění určitých zvláštních situací by měl být stanoven postup, kterým lze členským státům povolit, aby ponechaly v platnosti další osvobození od daně nebo daňové úlevy.
(12) Stávajícím narušením hospodářské soutěže nelze zcela zamezit pouze harmonizací daní a spotřebních daní z paliva. Do zavedení technicky a hospodářsky vhodnějších forem zdanění mohou však být tato narušení snížena možností zachovat v platnosti nebo zavést mýtné nebo dálniční poplatky.
Kromě toho by členským státům mělo být povoleno vybírat poplatky za použití mostů, tunelů a horských průsmyků.
(13) Se zřetelem k zvláštním podmínkám určitých alpských tras může být pro členský stát vhodné neuplatňovat systémy poplatků za užívání nějakého přesně vymezeného úseku své dálniční sítě, aby mohl uplatňovat poplatek vztahující se k infrastruktuře.
(14) Mýtné a poplatky za užívání by neměly být diskriminující, neměly by vyžadovat nadměrné formality nebo vytvářet překážky na vnitřních hranicích.
Proto by měla být přijata vhodná opatření, aby mýtné a poplatky za užívání mohly být hrazeny v kteroukoli denní a noční dobu a různými platebními prostředky.
(15) Poplatky za užívání by měly být úměrné době užívání pozemní komunikace a být rozlišeny s přihlédnutím k nákladům vzniklým na základě používání silničními vozidly.
(16) Pro vozidla evidovaná v Řecku by se měly, z důvodu obtíží vzniklých na základě geopolitické situace země, dočasně uplatnit snížené sazby poplatků za užívání.
(17) K zajištění jednotného uplatňování mýtného a poplatků za užívání by měla být stanovena jednotná pravidla tohoto uplatňování, například vymezení pozemních komunikací, za jejichž užívání jsou poplatky ukládány, maximální sazba poplatků a jiné obecné podmínky, které mají být splněny.
Vážené průměrné mýtné by se mělo vztahovat k nákladům na výstavbu, provoz a rozvoj dané dopravní sítě.
(18) Členským státům by mělo být umožněno přidělit určitou procentní část mýtného nebo poplatku za užívání k využití na ochranu životního prostředí a vyváženému rozvoji dopravních sítí, přičemž tato částka se vypočítá v souladu s touto směrnicí.
(19) Částky v této směrnici vyjádřené v národních měnových jednotkách členských států, které zavedly euro, byly stanoveny 1. ledna 1999, kdy byla hodnota eura určena v souladu s nařízením Rady (ES) č. 2866/98 ze dne 31. prosince 1998 o přepočítacích koeficientech mezi eurem a měnami členských států, které přijaly euro [9].
Je žádoucí, aby členské státy, které nepřijaly euro, ročně přehodnocovaly částky v této směrnici přepočítané do národních měn a případně je s přihlédnutím ke změnám směnných kurzů upravovaly.
Roční úpravy kurzů národních měn nemusí být povinné, pokud by změna na základě nového směnného kurzu byla nižší než určitá procentní sazba.
(20) Měl by být uplatněn územní princip.
Na zavedení společného systému poplatků za užívání mohou spolupracovat dva nebo více členských států, pokud jsou splněny určité další podmínky.
(21) V souladu se zásadou proporcionality tato směrnice nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné pro dosažení sledovaných cílů podle čl. 5 třetího pododstavce Smlouvy.
(22) Měl by být stanoven pevný harmonogram přezkumu této směrnice a její případné úpravy za účelem rozvoje územně více vázaného systému poplatků,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I
Obecná ustanovení
Článek 1
Tato směrnice se vztahuje na daně z vozidel, mýtné a poplatky za užívání ukládané na vozidla, jak jsou definovány v článku 2.
Tato směrnice se nevztahuje na vozidla, která jsou používána pro dopravu výlučně na mimoevropských územích členských států.
Nevztahuje se rovněž na vozidla evidovaná na Kanárských ostrovech, Ceutě a Melille, Azorech nebo Madeiře, která jsou používána pro dopravu výlučně na těchto územích nebo mezi těmito územími a pevninským územím Španělska, popřípadě Portugalska.
Článek 2
Pro účely této směrnice se rozumí:
a) "dálnicí" pozemní komunikace určená a postavená speciálně pro dopravu motorovými vozidly, z níž není přímý přístup na sousedící pozemky a která
i) má, s výjimkou jednotlivých míst nebo na dočasnou dobu, samostatné pruhy pro oba směry jízdy, které jsou od sebe odděleny buď dělícím pruhem, jenž není určen pro dopravu, nebo výjimečně jinak;
ii) se úrovňově nekříží s žádnou silnicí, železnicí nebo tramvajovou tratí ani stezkou pro pěší;
iii) je zvlášť označena jako dálnice;
b) "mýtným" určitá částka, která se platí za jízdu vozidla mezi dvěma body pozemní komunikace uvedené v čl. 7 odst. 2; částka se stanoví podle ujeté vzdálenosti a typu vozidla;
c) "poplatkem za užívání" určitá částka, která se platí za oprávnění využívat vozidlem po určitou dobu pozemní komunikaci uvedenou v čl. 7 odst. 2;
d) "vozidlem" motorové vozidlo nebo jízdní souprava, které jsou určeny výlučně k přepravě zboží a jejichž celková hmotnost činí nejméně 12 tun;
e) "vozidlem EURO I" vozidlo s vlastnostmi definovanými v řádku A tabulky v části 8.3.1.1 přílohy I směrnice Rady 88/77/EHS ze dne 3. prosince 1987 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti emisím plynných znečisťujících látek ze vznětových motorů vozidel [10];
f) "vozidlem EURO II" rozumí vozidlo s vlastnostmi definovanými v řádku B tabulky v části 8.3.1.1 přílohy I směrnice 88/77/EHS.
KAPITOLA II
Zdanění vozidel
Článek 3
1. Daně z vozidel zmíněné v článku 1 jsou následující:
- Belgie:
taxe de circulation sur les véhicules automobilesverkeersbelasting op de autovoertuigen,
- Dánsko:
vægtafgift af motorkøretøjer m.v.,
- Německo:
Kraftfahrzeugsteuer,
- Řecko:
Τέλη κυκλοφορίας
- Španělsko:
a) impuesto sobre vehículos de tracción mecánica;
b) impuesto sobre actividades económicas (pouze část poplatku týkající se motorových vozidel),
- Francie:
a) taxe spéciale sur certains véhicules routiers;
b) taxe différentielle sur les véhicules à moteur,
- Irsko:
vehicle excise duty,
- Itálie:
a) assa automobilistica;
b) addizionale del 5 % sulla tassa automobilistica,
- Lucembursko:
taxe sur les véhicules automoteurs,
- Nizozemsko:
motorrijtuigenbelasting,
- Rakousko:
Kraftfahrzeugsteuer,
- Portugalsko:
a) imposto de camionagem;
b) imposto de circulaçao,
- Finsko:
varsinainen ajoneuvovero/egentlig fordonsskatt,
- Švédsko:
fordonsskatt,
- Spojené království:
a) vehicle excise duty;
b) motor vehicle licence.
2. Členské státy, které nahradí kteroukoli daň uvedenou v odstavci 1 daní stejného druhu, o tom uvědomí Komisi, která provede nezbytné změny.
Článek 4
Postupy vyměřování a vybírání daní uvedených v článku 3 stanoví každý členský stát.
Článek 5
V případě vozidel evidovaných v členských státech vybírá daně uvedené v článku 3 pouze členský stát, v němž je vozidlo evidováno.
Článek 6
1. Bez ohledu na strukturu daní uvedených v článku 3 stanoví členské státy jejich sazby tak, aby pro každou kategorii nebo podkategorii vozidel uvedenou v příloze I nebyla daňová sazba nižší než minimální sazba stanovená v uvedené příloze.
Do dvou let od vstupu této směrnice v platnost smějí Řecko, Itálie, Portugalsko a Španělsko uplatňovat sazby nižší než minimální sazby stanovené v příloze I, nejméně však ve výši 65 % minimálních sazeb.
2. Členské státy mohou poskytnout snížené sazby nebo osvobození od daně:
a) vozidlům používaným pro účely národní obrany nebo civilní ochrany, požárním nebo jiným záchranným vozidlům, vozidlům pořádkových služeb a vozidlům údržby pozemních komunikací;
b) vozidlům, která jsou v silničním provozu používána pouze příležitostně v členském státě, v němž jsou evidována, a která používají pouze fyzické nebo právnické osoby, jejichž hlavní činností není přeprava zboží, pokud přeprava uskutečňovaná těmito vozidly nenarušuje hospodářskou soutěž a pokud to schválí Komise.
3. a) Rada může jednohlasně na návrh Komise zmocnit členský stát, aby ponechal v platnosti další osvobození od daně nebo sníženou sazbu ze zvláštních sociálně ekonomických důvodů nebo z důvodů infrastruktury daného státu.
Tato osvobození od daně nebo snížené sazby se mohou vztahovat pouze na vozidla, která jsou evidována v daném členském státě a uskutečňují přepravu výlučně v rámci přesně vymezené části jeho území.
b) Každý členský stát, který hodlá ponechat v platnosti toto osvobození od daně nebo snížené sazby, o tom uvědomí Komisi a zašle jí rovněž všechny nezbytné informace.
Komise uvědomí do jednoho měsíce ostatní členské státy o návrhu na osvobození od daně nebo sníženou sazbu.
Má se za to, že Rada schválila ponechání navrhovaného osvobození od daně nebo snížené sazby v platnosti, pokud do dvou měsíců ode dne, kdy byly ostatní členské státy uvědoměny podle prvního pododstavce, nepožádá Komise ani žádný členský stát, aby Rada věc přezkoumala.
4. Aniž jsou dotčeny odst. 1 druhý pododstavec, odstavce 2 a 3 tohoto článku nebo článek 6 směrnice Rady 92/106/EHS ze dne 7. prosince 1992 o zavedení společných pravidel pro určité druhy kombinované přepravy zboží mezi členskými státy [11], nesmějí členské státy poskytnout žádné osvobození od daně nebo snížení sazeb daní uvedených v článku 3, které by vedlo k tomu, že by vyměřená daň poklesla pod minimální sazbu zmíněnou v odstavci 1 tohoto článku.
KAPITOLA III
Mýtné a poplatky za užívání
Článek 7
1. Členské státy mohou ponechat v platnosti nebo zavést mýtné nebo poplatky za užívání podle podmínek uvedených v odstavcích 2 až 10.
2. a) Mýtné a poplatky za užívání budou ukládány pouze za užívání dálnic nebo víceproudých silnic pro motorová vozidla, za užívání mostů, tunelů a horských průsmyků.
V členském státě, kde se nenalézá obecná síť dálnic nebo silnic pro motorová vozidla, mohou být nicméně mýtné a poplatky za užívání ukládány za užívání pozemních komunikací nejvyšší kategorie, která se v tomto státě nalézá.
b) Po konzultaci Komise a postupem podle rozhodnutí Rady ze dne 21. března 1962 o zavedení postupu pro předchozí prověření a konzultace určitých právních a správních předpisů navrhovaných členskými státy v oblasti dopravy [12]
i) mohou být mýtné a poplatky za užívání uloženy rovněž za užívání jiných úseků hlavních sítí pozemních komunikací, zejména
- pokud k tomu existují bezpečnostní důvody,
- v členském státě, který nemá na převážné části svého území žádnou souvislou síť dálnic nebo silnic pro motorová vozidla, mohou být poplatky uloženy v této části země, avšak pouze na pozemních komunikacích sloužících přepravě zboží těžkými nákladními vozidly jak mezinárodní, tak mezi regiony, pokud poptávka po dopravě a hustota obyvatelstva hospodářsky neodůvodňují výstavbu dálnic nebo silnic pro motorová vozidla;
ii) může být členským státem zaveden zvláštní režim pro pohraniční území dotyčného členského státu;
iii) může Rakousko vyjmout z rakouského poplatku za užívání úsek dálnice mezi Kufsteinem a Brennerem.
3. Mýtné a poplatky za užívání nesmějí být ukládány současně za užívání téhož úseku pozemní komunikace.
Členské státy nicméně mohou u sítí, kde se ukládají poplatky za užívání, uložit rovněž mýtné za užívání mostů, tunelů a horských průsmyků.
4. Mýtné a poplatky za užívání nesmí být přímo ani nepřímo diskriminující na základě státní příslušnosti dopravce nebo výchozího či cílového místa přepravy.
5. Mýtné a poplatky za užívání jsou ukládány, vybírány a kontrolovány tak, aby co nejméně ovlivňovaly plynulost dopravy a aby nebyly nutné povinné kontroly na vnitřních hranicích Společenství.
Přitom členské státy spolupracují, aby dopravcům umožnily poplatky za užívání hradit zejména na větších výběrčích místech v kterékoli denní a noční době a prostřednictvím všech běžných platebních prostředků, a to jak uvnitř, tak za hranicemi členského státu, ve kterém jsou ukládány.
Členské státy přiměřeně vybaví výběrčí místa pro placení mýtného a poplatků za užívání tak, aby nebyla ohrožena bezpečnost silničního provozu.
6. Členský stát může stanovit, že vozidla v něm evidovaná podléhají poplatku za užívání celé sítě pozemních komunikací na jeho území.
7. Poplatek za užívání, včetně správních výdajů, který takový členský stát stanoví, nepřekročí pro žádnou kategorii vozidel maximální sazby uvedené v příloze II.
Maximální sazby budou přezkoumány k 1. červenci 2002 a poté každé dva roky.
Bude-li to nezbytné, navrhne Komise vhodné úpravy a Evropský parlament a Rada o nich rozhodnou postupem stanoveným ve Smlouvě.
Členské státy vybírající poplatky za užívání budou po dobu dvou let ode dne, od kterého se použije tato směrnice, ukládat kvůli geopolitické situaci Řecka vozidlům evidovaným v této zemi sazbu poplatků za užívání sníženou o 50 %.
Komise může každoročně rozhodnutím povolit, aby členské státy tuto sníženou sazbu uplatňovaly i nadále.
8. Sazby poplatků za užívání jsou úměrné době užívání pozemní komunikace.
Členský stát je oprávněn ukládat vozidlům evidovaným v tomto státě pouze roční poplatky.
9. Vážené mýtné musí odpovídat nákladům na stavbu, provoz a rozvoj dané sítě pozemních komunikací.
10. Aniž je dotčeno vážené mýtné uvedené v odstavci 9, mohou členské státy rozlišit sazby mýtného podle:
a) emisní třídy vozidla, pokud žádné mýtné nepřesáhne o 50 % sazbu stanovenou pro obdobná vozidla, která splňují nejpřísnější emisní normy;
b) denní doby, pokud žádné mýtné nepřesáhne o 100 % sazbu stanovenou pro nejlevnější období dne.
Jakékoli rozlišení poplatků podle emisní třídy vozidla nebo denní doby musí být přiměřené sledovanému cíli.
Článek 8
1. Dva nebo více členských států mohou spolupracovat při zavádění společného systému poplatků za užívání na svých územích.
V tom případě spolupracují tyto členské státy úzce s Komisí stejně jako při následném chodu systému a případných změnách.
2. Kromě podmínek stanovených v článku 7 platí pro společný systém tyto podmínky:
a) zúčastněné členské státy určí roční poplatek za společné užívání, který není vyšší než sazba zmíněná v čl. 7 odst. 7;
b) platba poplatku za společné užívání opravňuje k využití sítě, jak ji vymezí každý zúčastněný členský stát v souladu s čl. 7 odst. 2;
c) ke společnému systému se mohou připojit další členské státy;
d) zúčastněné členské státy sestaví rozdělovací klíč, na jehož základě každý z nich obdrží spravedlivý podíl z příjmů plynoucích z poplatků za užívání.
KAPITOLA IV
Závěrečná ustanovení
Článek 9
1. Touto směrnicí není dotčeno vybírání následujících daní a poplatků členskými státy:
a) zvláštní daně nebo poplatky:
- ukládané při evidenci vozidla, nebo
- ukládané na vozidla nebo náklady nadměrných hmotností nebo rozměrů;
b) parkovací poplatky a zvláštní poplatky za používání městských komunikací;
c) regulační poplatky určené k zabránění časovým a místním dopravním zácpám.
2. Touto směrnicí není rovněž dotčeno přidělení určité procentní části mýtného a poplatků za užívání k využití na ochranu životního prostředí a vyváženému rozvoji dopravních sítí, přičemž tato částka musí být vypočítána v souladu s čl. 7 odst. 7 nebo čl. 7 odst. 9.
Článek 10
1. Pro účely této směrnice jsou směnnými kurzy eura a národních měn členských států, které nepřijaly euro, kurzy platné první pracovní den v měsíci říjnu a zveřejněné v Úředním věstníku Evropských společenství; tyto kurzy se použijí od 1. ledna následujícího kalendářního roku.
2. Členské státy, které nepřijaly euro, mohou při ročních úpravách uvedených v odstavci 1 zachovat v platnosti dosavadní částky, pokud by přepočet částek vyjádřených v eurech vedl ke změně menší než 5 % vyjádřené v národních měnách.
Článek 11
1. K datům uvedeným v čl. 7 odst. 7 druhém pododstavci předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o provádění této směrnice, přičemž přihlédne k technologickému rozvoji a vývoji hustoty provozu.
2. Členské státy zašlou Komisi nejpozději do šesti měsíců před daty stanovenými v odstavci 1 údaje nezbytné k sestavení uvedené zprávy.
3. Kromě toho přihlížejí členské státy při zavádění elektronických systémů vybírání mýtného nebo poplatků za užívání k tomu, že by tyto systémy měly být mezi sebou přiměřeně slučitelné.
Článek 12
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. července 2000.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Komise o tom uvědomí ostatní členské státy.
Článek 13
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 14
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Rady 1999/63/ES
ze dne 21. června 1999
o dohodě o úpravě pracovní doby námořníků uzavřené mezi Svazem provozovatelů námořních plavidel Evropského společenství (ECSA) a Federací odborů pracovníků v dopravě v Evropské unii (FST)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 139 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Po vstupu v platnost Amsterodamské smlouvy byla Dohoda o sociální politice připojená k Protokolu (č. 14) o sociální politice připojenému ke Smlouvě o založení Evropského společenství pozměněné Maastrichtskou smlouvou zahrnuta do článků 136 až 139 Smlouvy o založení Evropského společenství.
(2) Sociální partneři mohou v souladu s čl. 139 odst. 2 Smlouvy společně žádat, aby byly dohody uzavřené na úrovni Společenství prováděny rozhodnutím Rady na návrh Komise.
(3) Rada přijala směrnici 93/104/ES ze dne 23. listopadu 1993 o některých aspektech úpravy pracovní doby [1], která uvádí námořní dopravu mezi činnostmi, které nespadají do oblasti její působnosti.
(4) Měly by se vzít v úvahu úmluvy Mezinárodní organizace práce o úpravě pracovní doby, zejména úmluvy o pracovní době námořníků.
(5) Komise v souladu s čl. 3 odst. 2 Dohody o sociální politice konzultovala se sociálními partnery otázku možného zaměření akce Společenství týkající se odvětví a činností, na něž se směrnice 93/104/ES nevztahuje.
(6) Komise po této konzultaci usoudila, že akce Společenství v této oblasti je účelná, a znovu konzultovala se sociálními partnery na úrovni Společenství obsah zamýšleného návrhu v souladu s čl. 3 odst. 3 uvedené dohody.
(7) Svaz provozovatelů námořních plavidel v Evropském společenství (ECSA) a Federace odborů pracovníků v dopravě v Evropské unii (FST) informovaly Komisi o svém úmyslu zahájit postup podle článku 4 Dohody o sociální politice.
(8) Uvedené organizace uzavřely dne 30. září 1998 dohodu o pracovní době námořníků; uvedená dohoda obsahuje společnou žádost vyzývající Komisi, aby ji provedla rozhodnutím Rady na návrh Komise, v souladu s čl. 4 odst.
(9) Rada v usnesení ze dne 6. prosince 1994 o některých výhledech sociální politiky Evropské unie: příspěvek k hospodářské a sociální konvergenci v Unii [2] vyzvala sociální partnery, aby využili daných příležitostí k uzavření dohod, neboť jsou zpravidla blíže sociální realitě a sociálním problémům.
(10) Dohoda se vztahuje na námořníky všech námořních plavidel, soukromých nebo veřejných, která jsou registrována na území některého členského státu a zpravidla využívána pro obchodní námořní plavby.
(11) Vhodným nástrojem pro provedení dohody je směrnice ve smyslu článku 249 Smlouvy; směrnice je pro členské státy závazná, pokud jde o výsledek, jehož má být dosaženo, přičemž volba formy a prostředků se ponechává vnitrostátním orgánům.
(12) Vzhledem k tomu, že v souladu se zásadami subsidiarity a proporcionality stanovenými v článku 5 Smlouvy nemůže být cílů této směrnice uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jich může být lépe dosaženo na úrovni Společenství; že tato směrnice nepřekračuje rámec toho, co je pro dosažení těchto cílů nezbytné.
(13) Pokud jde o pojmy použité v dohodě, které v ní nejsou zvlášť vymezeny, ponechává tato směrnice členským státům volnost vymezit je v souladu s vnitrostátními právními předpisy a zvyklostmi, obdobně jako u jiných směrnic z oblasti sociální politiky používajících obdobné pojmy, za předpokladu, že tyto definice odpovídají obsahu dohody.
(14) Komise vypracovala návrh směrnice v souladu se svým sdělením ze dne 20. května 1998 o přizpůsobení a podpoře sociálního dialogu na úrovni Společenství s ohledem na reprezentativnost podepsaných stran a právnost každého ustanovení dohody.
(15) V souladu se svým sdělením za dne 14. prosince 1993 o provádění Dohody o sociální politice uvědomila Komise Evropský parlament a Hospodářský a sociální výbor a zaslala jim návrh směrnice obsahující dohodu.
(16) Provedení dohody přispívá k dosažení cílů uvedených v článku 136 Smlouvy,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Účelem této směrnice je provedení dohody uzavřené dne 30. září 1998 mezi organizacemi zastupujícími zaměstnavatele a odbory v námořní dopravě (ECSA a FST), která je obsažena v příloze.
Článek 2
Minimální požadavky
1. Členské státy mohou zachovat v platnosti nebo zavést úpravu příznivější, než jakou stanoví tato směrnice.
2. Provádění této směrnice za žádných okolností neodůvodňuje pokles obecné úrovně ochrany pracovníků v oblastech, na které se tato směrnice vztahuje.
Právo členských států nebo sociálních partnerů přijímat s ohledem na vývoj okolností právní nebo smluvní ustanovení, která se liší od ustanovení platných v okamžiku přijetí této směrnice, není dotčeno, pokud jsou zachovány minimální požadavky podle této směrnice.
Článek 3
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. června 2002 nebo zajistí, aby nejpozději k uvedenému dni sociální partneři zavedli nezbytná opatření dohodou; členské státy musí přijmout veškerá nezbytná opatření, která jim umožní kdykoli zaručit výsledky stanovené touto směrnicí.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Opatření podle odstavce 1 přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 4
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Komise 1999/65/ES
ze dne 24. června 1999,
kterou se mění směrnice Rady 86/362/EHS a 90/642/EHS o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v obilovinách a v některých produktech rostlinného původu, včetně ovoce a zeleniny, a na jejich povrchu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 86/362/EHS ze dne 24. července 1986 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v obilovinách a na jejich povrchu [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 98/82/ES [2], a zejména na čl. 7 odst. 4 písm. a) uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 90/642/EHS ze dne 27. listopadu 1990 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v některých produktech rostlinného původu, včetně ovoce a zeleniny, a na jejich povrchu [3], naposledy pozměněnou směrnicí 98/82/ES, a zejména na čl. 4 odst. 4 písm. a) uvedené směrnice,
(1) vzhledem k tomu, že se v čl.
7 odst. 2 písm. a) směrnice 86/362/EHS a v čl.
4 odst. 2 písm. a) směrnice 90/642/EHS požaduje, aby členské státy každoročně do 30. června zaslaly Komisi své vnitrostátní programy pro sledování reziduí pesticidů v ovoci, zelenině a obilovinách nebo na jejich povrchu pro následující rok; že zkušenosti získané členskými státy při plánování, sestavování, provádění a hodnocení předešlých ročních programů sledování a při podávání zpráv o nich ukazují, že tato lhůta je nevyhovující, protože neponechává během plánování pro následující rok dostatek času na zohlednění výsledků předcházejícího roku; že dodatečná lhůta tří měsíců je považována za dostatečnou pro odpovídající zhodnocení předešlých výsledků a pro plánování budoucích vnitrostátních programů sledování;
7 odst. 2 písm. b) směrnice 86/362/EHS a v čl.
4 odst. 2 písm. b) směrnice 90/642/EHS požaduje, aby Komise každoročně do 30. září předložila Stálému fytosanitárnímu výboru návrh doporučení týkajícího se koordinovaného programu sledování na úrovni Společenství, v němž budou uvedeny odběry specifických vzorků, které mají být zařazeny do programu sledování; že obsah takového návrhu doporučení závisí na informacích poskytnutých členskými státy o jejich zamýšlených programech sledování; že dodatečná tříměsíční lhůta pro předložení vnitrostátních plánů členskými státy Komisi by měla za následek tříměsíční zpoždění při předkládání návrhu doporučení Komise Stálému fytosanitárnímu výboru;
(3) vzhledem k tomu, že v praxi Komise a členské státy plánují koordinované programy sledování na úrovni Společenství na víceletém základu;
(4) vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého fytosanitárního výboru,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
V článku 7 směrnice 86/362/EHS:
- v odst. 2 písm. a) se datum "30. června" nahrazuje datem "30. září",
- v odst. 2 písm. b) a v odstavci 3 se datum "30. září" nahrazuje datem "31. prosince".
Článek 2
V článku 4 směrnice 90/642/EHS:
- v odst. 2 písm. a) se datum "30. června" nahrazuje datem "30. září",
- v odst. 2 písm. b) a v odstavci 3 se datum "30. září" nahrazuje datem "31. prosince".
Článek 3
1. Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení.
2. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 31. prosince 1999.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
3. Budou tyto předpisy používat od 1. ledna 2000.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Komise 1999/66/ES
ze dne 28. června 1999,
kterou se stanoví požadavky na návěsku nebo jiný dokument vystavený dodavatelem na základě směrnice Rady 98/56/ES
(1999/66/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 98/56/ES ze dne 20. července 1998 o uvádění rozmnožovacího materiálu okrasných rostlin na trh [1], a zejména na čl.
8 odst. 3 uvedené směrnice,
(1) vzhledem k tomu, že návěska nebo jiné dokumenty by měly uvádět údaje potřebné jak pro úřední kontrolu, tak pro informaci pěstitele;
(2) vzhledem k tomu, že je-li rozmnožovací materiál vybaven rostlinolékařským pasem podle rostlinolékařského režimu Společenství, může rostlinolékařský pas za určitých podmínek nahrazovat návěsku nebo jiný dokument vystavený dodavatelem;
(3) vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro rozmnožovací materiál okrasných rostlin,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Tato směrnice stanoví požadavky týkající se návěsky nebo jiného dokumentu vystaveného dodavatelem rozmnožovacího materiálu okrasných rostlin, uvedených v článku 8 směrnice 98/56/ES.
Článek 2
1. Návěska nebo dokument dodavatele uvedený v článku 1 musí být z vhodného, dosud nepoužitého materiálu a vytištěn alespoň v jednom z úředních jazyků Společenství.
Musí obsahovat tyto pole pro informace:
i) označení "Jakost ES";
ii) kód členského státu Evropského společenství;
iii) příslušný úřední orgán nebo jeho rozlišovací kód;
iv) registrační číslo;
v) pořadové číslo nebo číslo týdne nebo šarže;
vi) botanický název;
vii) případný název odrůdy.
V případě podnoží: název odrůdy nebo její označení;
viii) případný název skupiny rostlin;
ix) množství;
x) v případě dovozu ze třetích zemí podle čl. 11 odst. 2 směrnice 98/56/ES jméno země produkce.
2. Je-li rozmnožovací materiál vybaven rostlinolékařským pasem podle směrnice Komise 92/105/EHS [2], může rostlinolékařský pas nahrazovat návěsku nebo dokument dodavatele uvedený v odstavci 1.
Přesto však musí být uvedeno označení "Jakost ES" a označení příslušného úředního orgánu podle směrnice 98/56/ES a případně název odrůdy, podnože nebo skupiny rostlin. V případě dovozů ze třetích zemí podle čl.
11 odst. 2 směrnice 98/56/ES je nutné uvést také jméno země produkce.
Tyto údaje mohou být ve stejném dokumentu jako rostlinolékařský pas, ale musí být zřetelně oddělené.
Článek 3
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do dne 31. prosince 1999.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním zveřejnění.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 1999/67/ES
ze dne 28. června 1999,
kterou se mění směrnice 93/49/EHS, kterou se stanoví tabulka požadavků na rozmnožovací materiál okrasných rostlin a na okrasné rostliny podle směrnice Rady 91/682/EHS
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 98/56/ES ze dne 20. července 1998 o uvádění rozmnožovacího materiálu okrasných rostlin na trh [1], a zejména na čl. 20 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Komise 93/49/EHS [2] na základě směrnice Rady 91/682/EHS [3], naposledy pozměněné rozhodnutím Komise 1999/9/ES [4], o uvádění rozmnožovacího materiálu okrasných rostlin a okrasných rostlin na trh, stanoví tabulky požadavků týkajících se zejména jakosti (zdravotní stav, rodová, druhová, popřípadě odrůdová pravost a čistota, a v případě semen klíčivost) a návěsky nebo jiného dokladu vyhotoveného dodavatelem, který obsahuje údaje potřebné jak pro úřední kontrolu, tak pro informování pěstitele.
(2) Směrnice 91/682/EHS se zrušuje s účinkem od 1. července 1999 a nahrazuje se směrnicí 98/56/ES.
(3) Některé požadavky stanovené ve směrnici 93/49/EHS byly začleněny do směrnice 98/56/ES a dalšími požadavky se zabývá směrnice Komise 1999/66/ES [5]. V souladu s čl.
5 odst. 5 směrnice 98/56/ES může Komise za určitých podmínek a pro určitý rod nebo druh vypracovat tabulku s dodatečnými jakostními podmínkami, s nimiž musí být rozmnožovací materiál při uvádění na trh v souladu.
Za tímto účelem Komise v současné době přezkoumává směrnici 93/49/EHS, přičemž k tomu používá kritéria stanovená ve výše zmíněných předpisech.
Zastaralá ustanovení směrnice 93/49/EHS by nyní měla být zrušena.
(4) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro rozmnožovací materiál okrasných rostlin,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 93/49/EHS se mění takto:
1. S účinkem ode dne 1. července 1999 se zrušují tato ustanovení:
- článek 1,
- článek 2,
- čl. 3 odst. 2 až 4,
- čl. 4 odst. 2 až 4,
- článek 5.
2. S účinkem ode dne 31. prosince 1999 se zrušují tato ustanovení:
- článek 6.
Článek 2
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Komise 1999/68/ES
ze dne 28. června 1999,
kterou se stanoví dodatečná opatření pro odrůdové seznamy okrasných rostlin, které vedou dodavatelé podle směrnice Rady 98/56/ES
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 98/56/ES ze dne 20. července 1998 o uvádění rozmnožovacího materiálu okrasných rostlin na trh [1], a zejména na čl. 9 odst. 4 uvedené směrnice,
(1) vzhledem k tomu, že směrnice Komise 93/78/EHS [2] stanoví prováděcí pravidla týkající se odrůdových seznamů okrasných rostlin, které vedou dodavatelé podle směrnice Rady 91/682/EHS [3];
(2) vzhledem k tomu, že směrnice 91/682/EHS byla zrušena zrušuje od 1. července 1999 a nahrazena směrnicí 98/56/ES;
(3) vzhledem k tomu, že podle čl. 9 odst. 4 směrnice 98/56/ES mohou být přijata dodatečná prováděcí plavidla pro odrůdové seznamy okrasných rostlin, které vedou dodavatelé, včetně technického popisu a názvů;
(4) vzhledem k tomu, že na úrovni Společenství již existuje systém popisu odrůd v ochrany odrůd rostlin;
(5) vzhledem k tomu, že tento systém rovněž obsahuje údaje o udržovacím šlechtění odrůd a o rozdílech od nejbližších podobných odrůd;
(6) vzhledem k tomu, že s přihlédnutím k vývoji právních předpisů Společenství, které se týkají ochrany odrůd rostlin, je žádoucí u popisu odrůd podle směrnice 98/56/ES zajistit návaznost na tyto právní předpisy;
(7) vzhledem k tomu, že by směrnice 93/78/EHS měla být zrušena;
(8) vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro rozmnožovací materiál okrasných rostlin,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Tato směrnice stanoví dodatečná prováděcí opatření pro odrůdové seznamy okrasných rostlin, které vedou dodavatelé podle čl. 9 odst. 1 čtvrté odrážky směrnice 98/56/ES.
Článek 2
1. Odrůdové seznamy vedené dodavateli musí obsahovat
i) název odrůdy a případně údaj o jeho obecně známých synonymech;
ii) údaje o udržovacím šlechtění a používaném systému rozmnožování odrůdy;
iii) popis odrůdy alespoň na základě znaků a jejich projevů v souladu s ustanoveními o žádostech o ochranu odrůd rostlin ve Společenství, pokud se jí týká;
iv) je-li to možné, údaj o tom, do jaké míry se odrůda liší od nejbližších podobných odrůd.
2. Ustanovení odst. 1 bodů ii) a iv) se nevztahují na dodavatele, jejichž činnost se omezuje na uvádění rozmnožovacího materiálu okrasných rostlin na trh.
Článek 3
Směrnice 93/78/EHS se zrušuje s účinností ode dne uvedeného v článku 4 této směrnice.
Článek 4
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. prosince 1999.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
3. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 5
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Rady 1999/70/ES
ze dne 28. června 1999
o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 139 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Po vstupu Amsterodamské smlouvy v platnost byla Dohoda o sociální politice připojená k Protokolu o sociální politice připojenému ke Smlouvě o založení Evropského společenství pozměněné Maastrichtskou smlouvou zahrnuta do článků 136 až 139 Smlouvy o založení Evropského společenství.
(2) Sociální partneři mohou v souladu s čl. 139 odst. 2 Smlouvy společně žádat, aby byly dohody uzavřené na úrovni Společenství prováděny rozhodnutím Rady na návrh Komise.
(3) Bod 7 Charty Společenství základních sociálních práv pracovníků mimo jiné stanoví, že "dotvoření vnitřního trhu musí vést ke zlepšení životních a pracovních podmínek pracovníků v Evropském společenství.
Tento proces musí vycházet ze sbližování těchto podmínek při zachování dosaženého zlepšení, zejména pokud jde o jiné formy zaměstnání, než je pracovní poměr na dobu neurčitou, jako jsou pracovní poměr na dobu určitou, částečný pracovní úvazek, dočasné práce a sezónní práce.".
(4) Rada dosud nerozhodla o návrhu směrnice o některých pracovních vztazích s ohledem na narušení hospodářské soutěže [1], ani o návrhu směrnice o některých pracovních vztazích, pokud jde o pracovní podmínky [2].
(5) Závěry zasedání Evropské rady v Essenu zdůraznily potřebu přijetí opatření za účelem "zvýšení pracovní intenzity růstu, zejména pružnější organizací práce způsobem, který splňuje jak přání zaměstnanců, tak požadavky hospodářské soutěže".
(6) Usnesení Rady ze dne 9. února 1999 o hlavních zásadách zaměstnanosti pro rok 1999 vyzývá sociální partnery na všech příslušných úrovních, aby uzavírali dohody určené k modernizaci organizace práce, včetně pružných pracovních úprav, s cílem učinit podniky produktivnějšími a konkurenceschopnějšími a dosáhnout rovnováhy mezi pružností a bezpečností.
(7) Komise v souladu s čl. 3 odst. 2 Dohody o sociální politice konzultovala se sociálními partnery otázku možného zaměření akce Společenství týkající se pružné pracovní doby a bezpečnosti pracovníků.
(8) Komise po takové konzultaci usoudila, že akce Společenství v této oblasti je účelná, a znovu konzultovala se sociálními partnery obsah zamýšleného návrhu v souladu s čl. 3 odst. 3 uvedené dohody.
(9) Obecné mezioborové organizace [Evropská unie konfederací průmyslu a zaměstnavatelů (UNICE), Evropské středisko veřejných podniků (CEEP) a Evropská konfederace odborových svazů (EKOS)] informovaly Komisi ve společném dopise ze dne 23. března 1998 o svém úmyslu zahájit postup podle článku 4 Dohody o sociální politice; společným dopisem požádaly Komisi o další tři měsíce; Komise tomuto požadavku vyhověla a prodloužila dobu vyjednávání do 30. března 1999.
(10) Uvedené mezioborové organizace uzavřely dne 18. března 1999 rámcovou dohodu o pracovních poměrech na dobu určitou; podaly Komisi společnou žádost o provedení této rámcové dohody rozhodnutím Rady na návrh Komise, v souladu s čl. 4 odst. 2 Dohody o sociální politice.
(11) Rada v usnesení ze dne 6. prosince 1994 o některých výhledech sociální politiky Evropské unie: příspěvek k hospodářské a sociální konvergenci v Evropské unii [3] vyzvala sociální partnery, aby využili daných příležitostí k uzavření dohod, neboť jsou zpravidla blíže sociální realitě a sociálním problémům.
(12) V preambuli rámcové dohody o částečném pracovním úvazku uzavřené 6. června 1997 podepsané strany oznámily svůj úmysl zvážit potřebu podobných dohod o dalších formách pružné práce.
(13) Sociální partneři si přáli věnovat zvláštní pozornost pracovním poměrům na dobu určitou, zatímco současně naznačili svůj záměr zvážit potřebu podobných dohod týkajících se přechodné práce.
(14) Podepsané strany si přály uzavřít rámcovou dohodu o pracovních poměrech na dobu určitou, která stanoví obecné zásady a minimální požadavky týkající se pracovních smluv a poměrů na dobu určitou; své přání zlepšit kvalitu pracovních poměrů na dobu určitou projevily tím, že se zaručily uplatňovat zásadu zákazu diskriminace a vytvořit rámec, který zabrání zneužití vyplývající z použití po sobě jdoucích pracovních smluv nebo pracovních poměrů na dobu určitou.
(15) Vhodným nástrojem pro provedení rámcové dohody je směrnice ve smyslu článku 249 Smlouvy; směrnice je pro členské státy závazná, pokud jde o výsledek, jehož má být dosaženo, přičemž volba formy a prostředků se ponechává vnitrostátním orgánům.
(16) V souladu se zásadami subsidiarity a proporcionality stanovenými v článku 5 Smlouvy nemůže být cílů této směrnice dosaženo uspokojivě na úrovni členských států, a proto jich může být lépe dosaženo na úrovni Společenství; tato směrnice nepřekračuje rámec toho, co je pro dosažení těchto cílů nezbytné.
(17) Pokud jde o pojmy použité v dohodě, které v ní nejsou zvlášť vymezeny, ponechává tato směrnice členským státům volnost vymezit je v souladu s vnitrostátními právními předpisy a zvyklostmi, obdobně jako u jiných směrnic z oblasti sociální politiky používajících obdobné pojmy, za předpokladu, že tyto definice odpovídají obsahu dohody.
(18) Komise vypracovala návrh směrnice v souladu se svým sdělením ze dne 14. prosince 1993 o provádění Dohody o sociální politice a se svým sdělením ze dne 20. května 1998 o přizpůsobení a podpoře sociálního dialogu na úrovni Společenství s ohledem na reprezentativnost podepsaných stran, jejich zmocnění a právnost každého ustanovení rámcové dohody; podepsané strany jsou společně dostatečně reprezentativní.
(19) V souladu se svým sdělením o provádění Protokolu o sociální politice uvědomila Komise Evropský parlament a Hospodářský a sociální výbor a zaslala jim znění dohody spolu s návrhem směrnice a důvodovou zprávou.
(20) Evropský parlament přijal dne 6. května 1999 usnesení o rámcové dohodě mezi sociálními partnery.
(21) Provedení rámcové dohody přispívá k dosažení cílů uvedených v článku 136 Smlouvy,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Účelem této směrnice je provedení rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené dne 18. března 1999 mezi obecnými mezioborovými organizacemi (UNICE, EKOS a CEEP), která je obsažena v příloze.
Článek 2
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 10. července 2001 nebo zajistí, aby se nejpozději k uvedenému dni sociální partneři zavedli nezbytná opatření dohodou; členské státy musí přijmout veškerá nezbytná opatření, která jim umožní kdykoli zaručit výsledky stanovené touto směrnicí.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Členským státům může být poskytnut další nejvýše jeden rok, je-li to nezbytné, po konzultaci se sociálními partnery, s přihlédnutím ke zvláštním obtížím nebo k provádění prostřednictvím kolektivní smlouvy.
O těchto okolnostech neprodleně uvědomí Komisi.
Opatření podle odstavce 1 přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Směrnice Evropského Parlamentu a Rady 1999/72/ES
ze dne 29. července 1999,
kterou se mění směrnice Rady 92/117/EHS o ochranných opatřeních proti některým zoonózám a některým původcům zoonóz u zvířat a v produktech živočišného původu se zaměřením na předcházení ohniskům infekce a otravám z potravin
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 152 odst. 4 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
postupem podle článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě nabytých zkušeností a na základě významu, jaký se připisuje prevenci a tlumení zoonóz, se jeví nezbytným provést zásadní přezkum směrnice Rady 92/117/EHS ze dne 17. prosince 1992 o ochranných opatřeních proti některým zoonózám a některým původcům zoonóz u zvířat a v produktech živočišného původu se zaměřením na předcházení ohniskům infekce a otravám z potravin [4].
(2) Tento zásadní přezkum by měl spočívat v tom, že se zavedou nová ustanovení týkající se systému ohlašování zoonóz, zkvalitněných pravidel pro tlumení a eradikaci salmonelózy v hejnech drůbeže a její eradikaci z těchto hejn, jakož i systému tlumení jiných zoonóz než salmonelózy.
(3) Takový přezkum předpokládá konzultace a zapojení všech dotyčných stran, včetně organizací spotřebitelů, odvětví zemědělství a vědeckého světa.
(4) Do doby přezkumu je zároveň třeba stanovit odklad konečných termínů pro plány, jež musí třetí země předkládat, i odklad povinnosti Komise předkládat Evropskému parlamentu i Radě návrhy nových ustanovení,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 92/117/EHS se mění takto:
1. V ustanovení čl. 14 odst. 2 se slova "31. prosince 1998" nahrazují slovy "rok po vstupu v platnost aktů vyplývajících z návrhů podle čl. 15a odst. 2".
2. Článek 15a se mění takto:
a) v odstavci 1 druhé řádce se slova "1. listopadu 1997" nahrazují slovy "31. března 2000";
b) v odstavci 2 na konci se slova "1. června 1998" nahrazují slovy "31. prosince 2000".
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. května 2001.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Směrnice Rady 1999/74/ES
ze dne 19. července 1999,
kterou se stanoví minimální požadavky na ochranu nosnic
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 7. března 1988 Rada přijala směrnici 88/166/EHS [4], kterou se vykonává rozsudek Soudního dvora ve věci 131/86 (prohlášení za neplatnou směrnice Rady 86/113/EHS ze dne 25. března 1986, která stanoví minimální požadavky na ochranu nosnic v klecových chovech).
(2) Článek 9 směrnice 88/166/EHS vyžaduje, aby Komise předložila do 1. ledna 1993 zprávu o vývoji vědeckého poznání ohledně pohody nosnic v různých systémech chovu a o ustanoveních přílohy ke směrnici spolu s návrhy na vhodné úpravy.
(3) Směrnice Rady 98/58/ES ze dne 20. července 1998 o ochraně zvířat chovaných pro hospodářské účely [5], vypracovaná na základě Evropské úmluvy o ochraně zvířat chovaných pro hospodářské účely, zavádí ustanovení Společenství mající uvést v účinnost zásady stanovené v Úmluvě, jež zahrnují ustanovení o ustájení, potravě, vodě a péči vhodné vzhledem k fyziologickým a etologickým potřebám zvířat.
(4) V roce 1995 přijal Stálý výbor Evropské úmluvy o ochraně zvířat chovaných pro hospodářské účely podrobné doporučení, které zahrnuje nosnice.
(5) Ochrana nosnic je záležitost, která spadá do oblasti působnosti Společenství.
(6) Rozdíly, které mohou narušit podmínky hospodářské soutěže, jsou na překážku hladkému chodu organizace trhu se zvířaty a produkty živočišné výroby.
(7) Zpráva Komise zmíněná v bodu 2 preambule a vycházející z názoru Vědeckého veterinárního výboru dospívá k závěru, že podmínky pro pohodu nosnic v klecových chovech a v jiných systémech chovu jsou nevhodné a že některé z jejich potřeb nelze v takových klecích splňovat; proto je třeba zavést nejvyšší možné standardy ve světle různých parametrů, které je třeba zvážit, aby se tyto podmínky zlepšily.
(8) Po dobu, kterou je třeba určit, se však může za určitých podmínek (zahrnujících požadavky na zdokonalení stavby a zvětšení prostoru) pokračovat v používání stávajících klecových systémů.
(9) Je třeba udržet rovnováhu mezi různými hledisky, která je třeba vzít v úvahu, pokud jde o dobré životní podmínky zvířat a zdraví, hospodářské a sociální otázky, a také dopad na životní prostředí.
(10) Jelikož se provádějí studie o dobrých životních podmínkách nosnic v různých systémech chovu, je vhodné přijmout ustanovení, která členským státům umožní zvolit nejvhodnější systém nebo systémy.
(11) Komise musí předložit novou zprávu spolu s vhodnými návrhy zohledňujícími tuto zprávu.
(12) Směrnici 88/166/EHS je tudíž třeba zrušit a nahradit,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Tato směrnice stanoví minimální požadavky na ochranu nosnic.
2. Tato směrnice se nevztahuje na:
- zařízení s méně než 350 nosnicemi,
- zařízení pro chov chovných nosnic.
Na takováto zařízení se však nadále vztahují příslušné požadavky směrnice 98/58/ES.
Článek 2
1. Tam, kde je to třeba, se používají definice článku 2 směrnice 98/58/ES.
2. Pro účely této směrnice se dále používají následující definice:
a) "nosnicemi" se rozumí slepice druhu Gallus gallus, které dosáhly snáškové zralosti a jsou chovány pro produkci vajec nezamýšlených k vylíhnutí;
b) "hnízdem" se rozumí oddělený prostor pro snášku vajec, mezi jehož složky dna se nesmí používat drátěná oka, která by mohla přijít do styku s ptáky, pro jednu nosnici nebo pro skupinu nosnic (společné hnízdo);
c) "stelivem" se rozumí jakýkoli drolivý materiál, který nosnicím umožňuje uspokojovat jejich etologické potřeby;
d) "využitelnou plochou" se rozumí prostor alespoň 30 cm široký se sklonem podlahy nepřesahujícím 14 % a se světlostí alespoň 45 cm.
Prostory pro hnízda se nepovažují za využitelný prostor.
Článek 3
Podle systému nebo systémů přijatých členskými státy zajistí členské státy, aby majitelé a držitelé nosnic uplatňovali nejen příslušná ustanovení směrnice 98/58/ES a přílohy k této směrnici, ale také požadavky specifické pro každý z níže uvedených systémů, a to:
a) buď ustanovení uvedená v kapitole I, pokud jde o alternativní systémy;
b) nebo ustanovení uvedená v kapitole II, pokud jde o nezdokonalené klecové systémy;
c) nebo ustanovení kapitoly III týkající se zdokonalených klecí.
KAPITOLA I
Ustanovení pro alternativní systémy
Článek 4
1. Členské státy zajistí, aby od 1. ledna 2002 všechny nově budované nebo přebudované systémy chovu uvedené v této kapitole a všechny systémy chovu poprvé uváděné do provozu splňovaly alespoň níže uvedené požadavky.
1. Všechny systémy chovu musí být vybaveny tak, aby všechny nosnice měly:
a) buď lineární krmná zařízení poskytující alespoň 10 cm na jednu nosnici, nebo kruhová krmítka poskytující alespoň 4 cm na nosnici.
b) buď souvislé napájecí žlaby poskytující 2,5 cm na nosnici, nebo kruhové napájecí žlaby poskytující 1 cm na nosnici.
Kromě toho tam, kde se používají kapátkové nebo kalíškové napáječky, musí být alespoň jedna taková napáječka na každých 10 nosnic.
Tam, kde jsou instalována napájecí zařízení, musí mít každá nosnice v dosahu alespoň dvě kapátkové nebo kalíškové napáječky.
c) alespoň jedno hnízdo pro každých 7 nosnic.
Pokud se používají hromadná hnízda, musí být alespoň 1 m2 hnízdního prostoru pro maximálně 120 nosnic;
d) přiměřené hřady, bez ostrých okrajů a skýtající alespoň 15 cm na jednu nosnici.
Hřady nesmí být instalovány nad stelivem a horizontální vzdálenost mezi hřady a stěnou musí být alespoň 20 cm;
e) alespoň 250 cm2 prostoru se stelivem na nosnici, přičemž stelivo zabírá alespoň jednu třetinu plochy.
2. Podlaha stavby musí být konstruována tak, aby poskytovala přiměřenou oporu každému z dopředu směřujících prstů obou běháků.
3. Dále vedle ustanovení uvedených v bodech 1 a 2,
a) pokud se používají systémy chovu, kde se nosnice mohou volně pohybovat mezi různými podlažími,
i) nesmějí být více než čtyři podlaží;
ii) světlost mezi podlažími musí být alespoň 45 cm;
iii) napájecí a krmné zařízení musí být rozmístěna tak, aby byla stejně dostupná pro všechny nosnice;
iv) podlaží musí být uspořádána tak, aby se zabraňovalo padání trusu do nižších podlaží;
b) pokud nosnice mají přístup k volným výběhům:
i) musí být několik otvorů umožňujících přímý přístup do venkovního prostoru, alespoň 35 cm vysokých a 40 cm širokých a táhnoucích se podél budovy po celé její délce; v každém případě musí být na skupinu čítající 1000 nosnic dostupných celkem 2 m otvorů;
ii) otevřené výběhy musí být:
- na ploše rozměrem vyhovující hustotě osazení a povaze pozemku, aby nedocházelo ke kontaminaci;
- vybaveny přístřeškem na ochranu před nevlídným počasím a predátory a, v případě potřeby, vhodnými napájecími korýtky.
4. Hustota osazení nesmí překročit devět nosnic na m2 využitelné plochy.
Pokud však využitelná plocha odpovídá dostupné ploše pozemku, mohou členské státy do 31. prosince 2011 schválit hustotu osazení 12 nosnic na m2 využitelné plochy pro ta zařízení, která tento systém používají 3. srpna 1999.
2. Členské státy zajistí, aby se minimální požadavky stanovené v odstavci 1 používaly u všech alternativních systémů od 1. ledna 2007.
KAPITOLA II
Ustanovení pro chov v nezdokonalených klecových systémech
Článek 5
1. Členské státy zajistí, aby od 1. ledna 2003 všechny klecové systémy uvedené v této kapitole splňovaly alespoň následující požadavky:
1. pro každou nosnici musí být v kleci zajištěna podlahová plocha alespoň 550 cm2 (měřeno půdorysně), kterou lze užívat bez omezení, nezapočítávají se do ní zejména zvednuté okrajové plochy (zabraňující plýtvání krmivem), které mohou omezovat využitelný volný prostor;
2. klec musí být vybavena krmítkem přístupným bez omezení.
Jeho délka musí být alespoň 10 cm násobeno počtem nosnic v kleci;
3. pokud nejsou k dispozici kapátkové nebo kalíškové napáječky, musí být každá klec vybavena souvislým napájecím žlabem stejné délky jako krmítko uvedené v bodě 2.
Tam, kde jsou instalována napájecí zařízení, musí být v dosahu každé klece alespoň dvě kapátkové nebo kalíškové napáječky;
4. výška klece musí být alespoň 40 cm nad 65 % plochy klece a v žádném místě nesmí být menší než 35 cm;
5. podlahy klecí musí být zkonstruovány tak, aby poskytovaly přiměřenou oporu každému z dopředu směřujících drápků obou běháků.
Sklon podlahy nesmí překročit 14 % nebo 8°.
V případě podlah vyrobených z pletiva s nepravoúhlými oky mohou členské státy povolit prudší sklon;
6. klece musejí být vybaveny vhodnými zařízeními na zkracování drápů.
2. Členské státy zajistí, aby chov v klecích uvedených v této kapitole byl zakázán od 1. ledna 2012.
Kromě toho od 1. ledna 2003 se nesmějí stavět ani poprvé uvádět do provozu žádné klece uvedené v této kapitole.
KAPITOLA III
Ustanovení pro chov v obohacených klecích
Článek 6
Členské státy zajistí, aby od 1. ledna 2002 splňovaly všechny klece uváděné v této kapitole alespoň následující požadavky:
1. nosnice musejí mít:
a) alespoň 750 cm2 prostoru v kleci na nosnici, z toho 600 cm2 využitelných; výška klece jiná než ta, která je nad využitelnou plochou, musí být alespoň 20 cm v každém bodě a žádná klec nesmí mít celkovou plochu menší než 2000 cm2;
b) hnízdo;
c) takové stelivo, aby umožňovalo klování a hrabání;
d) vhodné hřady skýtající alespoň 15 cm na nosnici;
2. je třeba zajistit krmné korýtko, které je možno používat bez omezení.
Jeho délka musí být alespoň 12 cm násobeno počtem nosnic v kleci;
3. každá klec musí mít napájecí systém přiměřený velikosti skupiny; tam, kde jsou kapátkové napáječky, musí mít každá nosnice v dosahu alespoň dvě kapátkové nebo kalíškové napáječky;
4. pro usnadnění kontroly, instalace a snížení počtu nosnic musí být mezi řadami klecí ulička o minimální šířce 90 cm a mezi podlahou budovy a spodní řadou klecí musí být ponechána mezera alespoň 35 cm;
5. klece musejí být vybaveny vhodnými prostředky pro zkracování drápů.
KAPITOLA IV
Závěrečná ustanovení
Článek 7
Členské státy zajistí, aby zařízení spadající do působnosti této směrnice byla příslušným orgánem zaregistrována a označena rozlišovacím číslem, jež bude prostředkem pro sledování vajec uváděných na trh pro lidskou spotřebu.
Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví do 1. ledna 2002 postupem podle článku 11.
Článek 8
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření k tomu, aby zajistily, že příslušný orgán bude provádět kontroly pro sledování shody s ustanoveními této směrnice.
Tyto kontroly mohou být prováděny u příležitosti kontrol prováděných za jinými účely.
2. Od data, které bude stanoveno postupem podle článku 11, budou členské státy podávat Komisi zprávy o kontrolách provedených podle odstavce 1. Komise předloží výtah z těchto zpráv Stálému veterinárnímu Výboru.
3. Do 1. ledna 2002 předloží Komise postupem podle článku 11 návrhy na harmonizaci:
a) kontrol uvedených v odstavci 1;
b) formy a obsahu zpráv uvedených v odstavci 2 a četnosti jejich podávání.
Článek 9
1. Kdykoli to jednotné používání požadavků této směrnice učiní nezbytným, mohou veterinární znalci Komise, spolu s příslušnými orgány:
a) ověřovat, že členské státy splňují uvedené požadavky;
b) provádět kontroly na místě, aby zajistili, že se kontroly provádějí v souladu s touto směrnicí.
2. Členský stát, na jehož území je kontrola prováděna, poskytne veterinárním znalcům jakoukoli nezbytnou pomoc k plnění jejich úkolů.
Výsledek provedených kontrol musí být před sestavením a rozesláním závěrečné zprávy projednán s příslušným orgánem dotyčného členského státu.
3. Příslušný orgán dotyčného členského státu učiní veškerá opatření, která se ukáží být nezbytnými pro zohlednění výsledků kontrol.
4. Bude-li to nutné, budou postupem podle článku 11 stanovena prováděcí pravidla k tomuto článku.
Článek 10
Nejpozději 1. ledna 2005 předloží Komise Radě zprávu sestavenou na základě stanoviska Vědeckého veterinárního výboru o různých systémech chovu nosnic, a zejména o systémech spadajících do působnosti této směrnice, přičemž vezme v úvahu patologické, zootechnické, psychologické i etologické aspekty těchto různých systémů a jejich dopad na zdraví a životní prostředí.
Tato zpráva bude vypracována také na základě studie společensko-hospodářských důsledků těchto různých systémů a jejich vlivů na hospodářské partnery Společenství.
Dále bude doprovázena příslušnými návrhy beroucími v úvahu závěry zprávy a výsledek jednání Světové obchodní organizace.
Rada o těchto návrzích rozhodne kvalifikovanou většinou hlasů do dvanácti měsíců od jejich předložení.
Článek 11
1. Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, přednese věc Stálému veterinárnímu výboru, zřízenému rozhodnutím 68/361/EHS [6] (dále jen "výbor"), neprodleně jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce některého členského státu.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
205 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
3. a) a) Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
b) Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh týkající se opatření, která mají být přijata.
Rada přijme rozhodnutí kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese do tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise a ihned je provede s výjimkou případů, kdy se Rada proti opatřením vysloví prostou většinou.
Článek 12
Směrnice 88/166/EHS se zrušuje od 1. ledna 2003.
Článek 13
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy, včetně eventuálních sankcí, nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. ledna 2002.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Přijímají-li členské státy tato opatření, musí v nich být učiněn odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si určí členské státy.
2. Členské státy mohou, při dodržování obecných pravidel stanovených ve Smlouvě, na svém území podržet nebo používat pro ochranu nosnic předpisy přísnější než pravidla předpokládaná touto směrnicí.
Uvědomí Komisi o jakémkoli opatření přijatém za tím účelem.
3. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 14
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Směrnice Komise 1999/75/ES
ze dne 22. července 1999,
kterou se mění směrnice Komise 95/45/ES, kterou se stanoví specifická kritéria pro čistotu týkající se barviv pro použití v potravinách
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/107/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se potravinářských přídatných látek povolených pro použití v potravinách určených k lidské spotřebě [1], ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/34/ES [2], a zejména na čl. 3 odst. 3 písm. a) uvedené směrnice,
po konzultaci s Vědeckým výborem pro potraviny,
(1) vzhledem k tomu, že směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/36/ES ze dne 30. června 1994 o barvivech pro použití v potravinách [3] uvádí seznam látek, které mohou být použity jako barviva v potravinách;
(2) vzhledem k tomu, že směrnice Komise 95/45/ES ze dne 26. července 1995, kterou se stanoví specifická kritéria pro čistotu týkající se barviv pro použití v potravinách [4], stanoví kritéria pro čistotu barviv uvedených ve směrnici 94/36/ES;
(3) vzhledem k tomu, že s ohledem na technický pokrok je nezbytné změnit kritéria pro čistotu stanovená ve směrnici 95/45/ES pro směs karotenů (E 160a (i)); že je proto nezbytné uvedenou směrnici změnit;
(4) vzhledem k tomu, že je nezbytné vzít v úvahu specifikace a analytické techniky pro barviva, která jsou stanovena v kodexu Codex Alimentarius, která určil společný výbor odborníků FAO/WHO pro potravinářské přídatné látky (JECFA);
(5) vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potraviny,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 95/45/ES se mění takto:
V příloze v části B se oddíl týkající se barviva "E 160a (i) Směs karotenů" nahrazuje zněním přílohy této směrnice.
Článek 2
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. července 2000.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 1999/76/ES
ze dne 23. července 1999,
kterou se stanoví analytická metoda Společenství pro stanovení lasalocidu sodného v krmivech
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/373/EHS ze dne 20. července 1970 o zavedení metod odběru vzorků a analytických metod pro úřední kontrolu krmiv, [1] naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 70/373/EHS stanoví, že úřední kontroly krmiv za účelem prověření toho, zda splňují požadavky stanovené právními a správními předpisy týkajícími se jejich jakosti a složení, se provádí za použití metod Společenství pro odběr vzorků a analýz.
(2) Směrnice Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech [2], naposledy pozměněná nařízením Komise (ES) č. 866/1999 [3], stanoví, aby obsah lasalocidu sodného musí být uveden na etiketě, pokud jsou tyto látky přidány do premixů a krmiv.
(3) Musí být stanoveny analytické metody Společenství pro kontrolu těchto látek.
(4) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro krmiva,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Členské státy stanoví, že analýzy pro úřední kontrolu obsahu lasalocidu sodného v krmivech a premixech se provádějí za použití metod uvedených v příloze této směrnice.
Článek 2
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. ledna 2000.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Budou tyto předpisy používat od 1. února 2000.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 1999/77/ES
ze dne 26. července 1999,
kterou se pošesté přizpůsobuje technickému pokroku příloha I směrnice Rady 76/769/EHS o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se omezení uvádění na trh a používání některých nebezpečných látek a přípravků (azbest)
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 76/769/EHS ze dne 27. července 1976 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se omezení uvádění na trh a používání některých nebezpečných látek a přípravků [1], naposledy pozměněnou směrnicí Evropského parlamentu a Rady 1999/43/ES [2], a zejména na článek 2a této směrnice vložený směrnicí Rady 89/678/EHS [3];
(1) vzhledem k tomu, že používání azbestu a výrobků, které jej obsahují, může na základě uvolňování vláken vyvolat azbestosu, mesothelioma a rakovinu plic; že uvádění na trh a používání má být proto podrobeno nejpřísnějším možným omezením;
(2) vzhledem k tomu, že směrnice Rady 83/478/EHS [4], kterou se popáté mění směrnice 79/769/EHS, stanovila, že azbestová vlákna typu krocidolitu a výrobky, které je obsahují, nesmí být nadále s třemi možnými výjimkami uváděny na trh a používány; že tato směrnice stanovila povinné označování pro všechny výrobky obsahující azbestová vlákna;
(3) vzhledem k tomu, že směrnice Rady 85/610/EHS [5], kterou se posedmé mění směrnice 79/769/EHS, stanovila, že azbestová vlákna nesmí být nadále uváděna na trh a používána v hračkách, materiálech a přípravcích k použití rozprašováním, ve výrobcích prodávaných v malém balení v práškové formě, v kuřáckých potřebách, v tepelných ohřívačích, v barvách a lacích;
(4) vzhledem k tomu, že směrnice Komise 91/659/EHS [6], kterou se přizpůsobuje příloha I směrnice 76/769/EHS technickému pokroku, stanovila, že všechna azbestová vlákna typu amfibolu a výrobky, které je obsahují, nesmí být nadále uváděny na trh a používány; že tato směrnice stanovila, že azbestová vlákna typu chrysotilu a výrobky, které je obsahují, nesmí být nadále uváděny na trh a používány pro čtrnáct kategorií výrobků;
(5) vzhledem k tomu, že Vědecký výbor pro toxicitu, ekotoxicitu a životní prostředí byl konzultován ohledně zdravotních účinků chrysotilového azbestu a jeho náhrad;
(6) vzhledem k tomu, že v současnosti existují pro většinu zbývajících použití chrysotilového azbestu náhrady nebo alternativy, které nejsou klasifikovány jako karcinogeny a považují se za méně nebezpečné;
(7) vzhledem k tomu, že dosud nebyla stanovena žádná úroveň expozice, pod níž chrysotilový azbest nevykazuje karcinogenní riziko;
(8) vzhledem k tomu, že je velmi obtížné kontrolovat expozici zaměstnanců a jiných uživatelů výrobků obsahujících azbest a tato expozice může značně přesahovat současné mezní hodnoty pro přerušovanou expozici a že tato kategorie expozice nyní představuje největší riziko pro vznik nemocí, které souvisí s azbestem;
(9) vzhledem k tomu, že účinný způsob ochrany lidského zdraví je zákaz používání vláken chrysotilového azbestu a výrobků, které je obsahují;
(10) vzhledem k tomu, že vědecké znalosti o azbestu a jeho náhradách se neustále vyvíjejí; že Komise proto požádá Vědecký výbor pro toxicitu, ekotoxicitu a životní prostředí, aby do 1. ledna 2003 zpracoval další přehled všech nových relevantních vědeckých údajů o zdravotním riziku chrysotilového azbestu a jeho náhrad; že tento přehled zváží rovněž další aspekty této směrnice, zejména stanovení odchylek, z hlediska technického pokroku; že Komise v případě potřeby navrhne vhodné změny právních předpisů;
(11) vzhledem k tomu, že ukončení uvádění na trh a používání chrysotilového azbestu a výrobků, které jej obsahují, vyžaduje období na přizpůsobení; že toto období má být delší pro membrány používané ve stávajících zařízeních pro elektrolýzu, kde je riziko expozice velmi nízké a vyvinutí vhodných náhrad v tomto použití kritickém z hlediska bezpečnosti vyžaduje více času; že Komise přezkoumá tuto odchylku po konzultaci s Vědeckým výborem pro toxicitu, ekotoxicitu a životní prostředí do 1. ledna 2008;
(12) vzhledem k tomu, že tato směrnice se použije, aniž je dotčena směrnice Rady 89/391/EHS [7] stanovující minimální požadavky na ochranu zaměstnanců, a jednotlivé směrnice, které z ní vychází podle čl. 16 odst. 1 uvedené směrnice, zejména směrnice Rady 90/394/EHS ze dne 28. června 1990 o ochraně zaměstnanců před riziky spojenými s expozicí karcinogenům při práci [8], ve znění směrnice 97/42/ES [9];
(13) vzhledem k tomu, že směrnice Rady 91/382/EHS [10], kterou se mění směrnice 83/477/EHS o ochraně zaměstnanců před riziky spojenými s expozicí azbestu při práci, poskytuje rámec pro kontrolu činností, při nichž mohou být zaměstnanci vystaveni azbestovému prachu;
(14) vzhledem k tomu, že tato směrnice se použije, aniž je dotčena směrnice Komise 98/12/ES [11], kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 71/320/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se brzdových zařízení určitých kategorií motorových vozidel a jejich přípojných vozidel;
(15) vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování směrnic týkajících se odstraňování technických překážek obchodu s nebezpečnými látkami a přípravky technickému pokroku,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice 76/769/EHS se přizpůsobuje technickému pokroku v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. ledna 2005 a neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí takový odkaz být učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy oznámí Komisi znění základních vnitrostátních právních předpisů, které přijaly v oblasti působnosti této směrnice.
3. Ode dne vstupu v platnost této směrnice do 1. ledna 2005 nesmí členské státy na svém území povolit zavedení nového použití chrysotilového azbestu.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 1999/79/ES
ze dne 27. července 1999,
kterou se mění třetí směrnice Komise 72/199/EHS, kterou se stanoví analytické metody Společenství pro úřední kontrolu krmiv
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/373/EHS ze dne 20. července 1970, kterou se zavádí metody odběru vzorků a analytické metody Společenství pro úřední kontrolu krmiv [1], naposledy pozměněnou Aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska [2], a zejména na článek 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 70/373/EHS stanoví, že úřední kontroly krmiv za účelem kontroly souladu s požadavky stanovenými právními a správními předpisy týkajícími se jejich jakosti a složení, musí být prováděny za použití metod Společenství pro odběr vzorků a analýzy.
(2) Třetí směrnice Komise 72/199/EHS ze dne 27. dubna 1972, kterou se stanoví analytické metody Společenství pro úřední kontrolu krmiv [3], naposledy pozměněná směrnicí komise 98/54/ES [4], stanoví mimo jiné analytické metody pro stanovení škrobu polarimetrickou metodou.
(3) Směrnice Komise 86/174/EHS ze dne 9. dubna 1986, kterou se stanoví metoda výpočtu obsahu energie u krmných směsí pro drůbež [5], stanoví, že pro výpočet energetické hodnoty krmných směsí pro drůbež na základě článku 10 směrnice Rady 79/373/EHS ze dne 2. dubna 1979 o uvádění krmných směsí na trh [6], naposledy pozměněné směrnicí Komise 199/61/ES [7], musí být obsah škrobu stanoven polarimetrickou metodou definovanou ve směrnici Komise 72/199/EHS.
(4) Směrnice Rady 96/25/ES ze dne 29. dubna 1996 o oběhu krmných surovin, kterou se mění směrnice 70/524/EHS, 74/63/EHS, 82/471/EHS a 93/74/EHS a ruší směrnice 77/101/EHS [8], naposledy pozměněná směrnicí 1999/61/ES, vyžaduje, aby byly povinně deklarovány některé základní analytické složky, včetně škrobu, u některých krmných surovin.
(5) Na základě pokroku vědeckých a technologických znalostí již není polarimetrická metoda vhodná pro stanovení obsahu škrobu pro jiné účely než pro účely výše uvedených směrnic Komise a Rady.
Je proto třeba omezit účel a oblast použití polarimetrické metody pro stanovení škrobu.
(6) Některé krmné suroviny způsobují interference, čímž by mohla polarimetrická metoda stanovení škrobu dávat špatné výsledky.
Je proto třeba tyto materiály výslovně uvést;
(7) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro krmiva,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice Komise 72/199/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. prosince 1999.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Budou tyto předpisy používat od 1. ledna 2000.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Rady 1999/81/ES
ze dne 29. července 1999,
kterou se mění směrnice 92/79/EHS o sbližování daní z cigaret, směrnice 92/80/EHS o sbližování daní z jiných tabákových výrobků než cigaret a směrnice 95/59/ES o daních jiných než daních z obratu, které ovlivňují spotřebu tabákových výrobků
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 93 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Komise se ve své první zprávě o struktuře a sazbách spotřebních daní, vypracované v souladu se směrnicemi 92/79/EHS [4] a 92/80/EHS [5], omezila na zjištění některých obtíží, které vyvstaly při uplatňování těchto směrnic, aniž by navrhla konkrétní řešení;
(2) poté proběhl konzultační postup, jehož se účastnily úřady členských států, zástupci podniků a zájmových sdružení;
(3) k prvnímu stupni konzultačního postupu došlo na konferenci v Lisabonu, jejímž cílem bylo vyhodnotit skutečnou účinnost úpravy Společenství a podpořit Komisi při přípravě budoucí politiky v oblasti spotřebních daní;
(4) konzultační postup vedl k vypracování druhé zprávy Komise;
(5) konzultační postup odhalil obtíže při uplatňování pravidla 57 % minimálního dopadu;
(6) řádné fungování vnitřního trhu vyžaduje, aby pravidla byla v členských státech vykládána a uplatňována jednotněji;
(7) řádné fungování vnitřního trhu rovněž vyžaduje, aby byla vypracována pravidla, která lze v praxi uplatňovat snadněji;
(8) členským státům by nicméně měla být povolena dostatečná pružnost, aby mohly vymezit a prosazovat opatření, která jsou přiměřená situaci v jednotlivých zemích;
(9) z praktických důvodů by měla být členským státům poskytnuta určitá pružnost, aby mohly upravit dopad celkové minimální spotřební daně s ohledem na některé změny včetně změn sazby daně z přidané hodnoty;
(10) členským státům by měla být poskytnuta možnost vyrovnat dopad změn v sazbách daně z přidané hodnoty na celkovou minimální spotřební daň;
(11) tato možnost by však neměla vést k narušení hospodářské soutěže nebo ke špatnému fungování vnitřního trhu;
(12) možnosti poskytnuté členským státům, pokud jde o provádění směrnic, by měly být časově omezeny;
(13) situace, která opravňovala odchylku od 57 % sazby celkové minimální spotřební daně, udělenou v roce 1994 Švédskému království aktem o přistoupení, stále trvá; je proto nezbytné povolit Švédskému království prodloužení odchylky do 31. prosince 2002;
(14) Francii by měla být dána dodatečná lhůta do 31. prosince 2002 pro cigarety a tabákové výrobky prodávané na Korsice;
(15) Německu by měla být dána dodatečná lhůta pro přizpůsobení jeho vnitrostátní sazby spotřební daně na jemně řezaný tabák k ruční výrobě cigaret právním předpisům Společenství;
(16) nic nebrání tomu, aby bylo členským státům povoleno uplatňovat minimální spotřební daň na doutníky, doutníčky a tabák ke kouření tam, kde tato možnost již existuje pro cigarety a tabák k ruční výrobě cigaret;
(17) je nutné zavést postup pravidelného hodnocení;
(18) stávající dvouleté období je příliš krátké na to, aby bylo možné správně vyhodnotit účinky změn v právních předpisech členských států;
(19) z toho důvodu se musí hodnocení uskutečňovat alespoň každé tři roky a poprvé nejpozději 31. prosince 2000;
(20) je nezbytné stanovit harmonogram zvyšování minimálních sazeb spotřebních daní ve Společenství na doutníky, doutníčky, tabák k ruční výrobě cigaret a jiný tabák ke kouření, aby nedošlo k poklesu jejich hodnoty;
(21) je proto třeba pozměnit směrnice 92/79/EHS, 92/80/EHS a 95/59/ES [6],
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 92/79/ES se mění takto:
1. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 2a 1. Dojde-li v členském státě k poklesu maloobchodní ceny cigaret nejžádanější cenové kategorie a v důsledku toho se sníží dopad celkové minimální spotřební daně pod úroveň stanovenou v čl. 2 prvním pododstavci, není dotyčný členský stát povinen provést úpravu celkové minimální spotřební daně nejdéle do 1. ledna druhého roku, který následuje po kalendářním roce, ve kterém k poklesu došlo.
2. Zvýší-li členský stát sazbu daně z přidané hodnoty na cigarety, může snížit celkovou minimální spotřební daň na výši, která se vyjádřená v procentech maloobchodní ceny rovná dopadu zvýšení sazby daně z přidané hodnoty.
3. Sníží-li členský stát dopad celkové minimální spotřební daně podle odstavce 2 pod úroveň stanovenou v čl. 2 prvním pododstavci, zvýší jej nejpozději k 1. lednu druhého roku, který následuje po kalendářním roce, ve kterém ke změně došlo, tak, aby bylo této úrovně opět dosaženo."
2. V článku 3 se doplňují nové odstavce, které znějí: "3. Bez ohledu na článek 2 může Švédské království odložit až do 31. prosince 2002 uplatňování celkové minimální spotřební daně rovnocenné 57 % maloobchodní ceny (včetně všech daní) cigaret nejžádanější cenové kategorie. Navíc nesmí Švédské království snížit celkovou spotřební daň pod úroveň uplatňovanou k 1. srpnu 1998.
4. Do 31. prosince 2002 může Francouzská republika uplatňovat na cigarety prodávané na Korsice sazby platné k 31. prosinci 1997."
3. Článek 4 se nahrazuje tímto: "Článek 4
Alespoň každé tři roky a poprvé nejpozději 31. prosince 2000 přehodnotí Rada na základě zprávy a případně návrhu Komise celkovou minimální spotřební daň uvedenou v článku 2 a v čl. 3 odst.
2 a strukturu spotřebních daní vymezenou v článku 16 směrnice Rady 95/59/ES ze dne 27. listopadu 1995 o daních jiných než daních z obratu, které ovlivňují spotřebu tabákových výrobků [7] a po konzultaci s Evropským parlamentem jednomyslně přijme nezbytná opatření. Zpráva Komise a hodnocení Rady vezmou v úvahu řádné fungování vnitřního trhu a obecné cíle Smlouvy.".
Článek 2
Směrnice 92/80/ES se mění takto:
1. Článek 3 se mění takto:
a) Odstavec 1 se nahrazuje tímto: "1. Členské státy uplatňují spotřební daň, kterou může být:
a) buď valorická daň vypočtená na základě maximální maloobchodní prodejní ceny jednotlivých výrobků volně určené výrobci podnikajícími ve Společenství a dovozci z třetích zemí v souladu s článkem 9 směrnice Rady 95/59/ES ze dne 27. listopadu 1995 o daních jiných než daních z obratu, které ovlivňují spotřebu tabákových výrobků [8],
b) nebo specifická daň, vyjádřená jako částka na kilogram nebo u doutníků a doutníčků na počet kusů,
c) nebo smíšená daň kombinující valorickou a specifickou složku.
U valorické nebo smíšené daně mohou členské státy stanovit minimální výši spotřební daně.
Celková spotřební daň vyjádřená jako procento nebo jako částka na kilogram nebo na počet kusů musí být nejméně rovna sazbě nebo minimální výši stanovené pro:
- doutníky a doutníčky: 5 % maloobchodní prodejní ceny včetně všech daní nebo 9 EUR z 1000 kusů či 9 EUR z jednoho kilogramu,
- jemně řezaný tabák k ruční výrobě cigaret: 30 % maloobchodní prodejní ceny včetně všech daní nebo 24 EUR za kilogram,
- ostatní tabák ke kouření: 20 % maloobchodní prodejní ceny včetně všech daní nebo 18 EUR za kilogram.
Od 1. ledna 2001 se částky 9 EUR, 24 EUR a 18 EUR v předchozích odrážkách nahrazují částkami 10 EUR, 25 EUR a 19 EUR."
b) Doplňuje se nový odstavec, který zní: "4. Do 31. prosince 2002 může Francouzská republika uplatňovat na tabákové výrobky prodávané na Korsice, na něž se vztahuje tato směrnice, sazby platné k 31. prosinci 1997."
2. Článek 4 se nahrazuje tímto: "Článek 4
Alespoň každé tři roky a poprvé nejpozději 31. prosince 2000 přehodnotí Rada na základě zprávy a případně návrhu Komise sazby daně stanovené touto směrnicí a po konzultaci s Evropským parlamentem jednomyslně přijme nezbytná opatření.
Zpráva Komise a hodnocení Rady vezmou v úvahu řádné fungování vnitřního trhu a obecné cíle Smlouvy."
Článek 3
Směrnice 95/59/ES se mění takto:
1. V čl. 4 odst. 1 druhém pododstavci se slova "Do 31. prosince 1998" nahrazují slovy "Do 31. prosince 2001".
2. Článek 16 se mění takto:
a) Vkládá se nový odstavec, který zní: "2a. Odchylně od odstavce 2, dojde-li v členském státě ke změně maloobchodní ceny cigaret nejžádanější cenové kategorie a v důsledku toho se specifická složka spotřební daně, vyjádřená jako procento celkového daňového zatížení, sníží pod 5 % nebo stoupne nad 55 % celkového daňového zatížení, není dotyčný členský stát povinen provést úpravu výše specifické spotřební daně nejdéle do 1. ledna druhého roku, který následuje po kalendářním roce, ve kterém ke změně došlo."
b) V odstavci 3 se zrušují slova "nebo daň z obratu".
c) Odstavec 5 se nahrazuje tímto: "5. Členské státy mohou uvalit na cigarety minimální spotřební daň, pokud to nepovede ke zvýšení celkové daně na více než 90 % celkové daně z nejžádanější cenové kategorie cigaret."
Článek 4
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. ledna 1999.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 5
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Směrnice Rady 1999/85/ES
ze dne 22. října 1999,
kterou se mění směrnice 77/388/EHS, pokud jde o možnost pokusného uplatnění snížené sazby DPH na služby s vysokým podílem lidské práce
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 93 této Smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) ustanovení čl. 12 odst. 3 písm. a) směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně [4] stanoví, že členské státy mohou uplatňovat jednu či dvě snížené sazby pouze na dodání zboží a poskytnutí služeb těch kategorií, které jsou uvedeny v příloze H směrnice 77/388/EHS;
(2) problém nezaměstnanosti je však tak vážný, že je žádoucí povolit členským státům, které si to přejí, možnost vyzkoušet zavedení snížené sazby DPH pro služby s vysokým podílem lidské práce, které nejsou v současnosti uvedeny v příloze H, a zkoumat dopad tohoto opatření na vytváření pracovních míst;
(3) tato snížená sazba DPH pravděpodobně zmenší zájem dotčených podniků zůstat v šedé ekonomice nebo se do ní zapojit;
(4) zavedení tohoto cíleného snížení sazby DPH by však mohlo nepříznivě ovlivnit řádné fungování vnitřního trhu a daňovou neutralitu.
Proto je třeba stanovit postup pro udělování zmocnění na jasně vymezené období plných tří let a podřídit oblast působnosti takového opatření přísným podmínkám, aby zůstalo ověřitelné a omezené;
(5) s ohledem na pokusný charakter tohoto opatření by Komise a členské státy, které je provádějí, měly provést podrobné hodnocení jeho účinnosti a dopadu na vytváření pracovních míst;
(6) toto opatření by mělo být časově přísně omezené a jeho platnost by měla skončit nejpozději do 31. prosince 2002;
(7) provedení této směrnice nevyžaduje žádnou změnu právních a správních předpisů členských států,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 77/388/EHS se mění takto:
1. V článku 28 se doplňuje nový odstavec, který zní: "6. Rada může jednomyslně na návrh Komise povolit kterémukoli členskému státu, aby po dobu nejvýše tří let v období od 1. ledna 2000 do 31. prosince 2002 uplatňoval snížené sazby stanovené v čl. 12 odst. 3 písm. a) třetím pododstavci na nejvýše dvě kategorie služeb uvedených v příloze K. Ve výjimečných případech může být členský stát zmocněn uplatnit sníženou sazbu na služby ve třech zmíněných kategoriích.
Dané služby musí splňovat tyto podmínky:
a) musí zahrnovat vysoký podíl lidské práce;
b) musí být poskytovány z velké části přímo konečným spotřebitelům;
c) musí být především místní povahy a nesmějí být způsobilé narušovat hospodářskou soutěž;
d) musí existovat úzká vazba mezi snížením cen v důsledku snížení sazby a předvídatelným zvýšením poptávky a zaměstnanosti.
Uplatňování snížené sazby nesmí být na újmu řádnému fungování vnitřního trhu.
Členský stát, který hodlá zavést opatření uvedené v prvním pododstavci, o tom uvědomí Komisi do 1. listopadu 1999 a v téže lhůtě jí předloží veškeré příslušné údaje, zejména
a) oblast působnosti opatření a podrobný popis dotčených služeb;
b) doklady, že byly splněny podmínky stanovené ve druhém a třetím pododstavci;
c) údaje o rozpočtových nákladech zamýšleného opatření.
Členské státy zmocněné uplatňovat sníženou sazbu uvedenou v prvním pododstavci vypracují do 1. října 2002 podrobnou zprávu obsahující celkové zhodnocení účinnosti opatření, zejména z hlediska tvorby pracovních příležitostí a efektivity.
Komise předá Radě a Parlamentu do 31. prosince 2002 celkovou hodnotící zprávu, případně doplněnou o návrh vhodných opatření ke konečnému rozhodnutí o sazbě DPH pro služby s vysokým podílem lidské práce."
2. Doplňuje se nová příloha K, která je obsažena v příloze této směrnice.
Článek 2
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Směrnice Rady 1999/86/ES
ze dne 11. listopadu 1999,
kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 76/763/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se sedadel spolujezdců na kolových zemědělských a lesnických traktorech
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 74/150/EHS ze dne 4. března 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typů kolových zemědělských a lesnických traktorů [1], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 76/763/EHS ze dne 27. července 1976 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se sedadel spolujezdců na kolových zemědělských a lesnických traktorech [2], a zejména na článek 4 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Účelem této směrnice je zdokonalení stávající konstrukce sedadel spolujezdců; s ohledem na připomínky některých členských států je třeba zavést v následující fázi další ustanovení vedoucí ke zvýšení bezpečnosti spolujezdců.
(2) Pro zvýšení bezpečnosti by bylo třeba zabránit, aby spolujezdec nepřekážel řidiči.
(3) Výbor pro přizpůsobování technickému pokroku zřízený směrnicí 74/150/EHS nevydal své stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha směrnice 76/763/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice:
Článek 2
1. Od 1. ledna 2001 členské státy nesmějí
- odmítnout udělit ES schválení typu nebo vydat doklad uvedený v čl. 10 odst. 1 třetí odrážce směrnice 74/150/EHS nebo udělit vnitrostátní schválení typu pro typ traktoru, ani
- zakázat první uvedení traktorů do provozu,
pokud tento typ traktoru nebo tyto traktory splňují požadavky směrnice 76/763/EHS ve znění této směrnice.
2. Od 1. října 2001 členské státy
- nesmějí již vydat doklad uvedený v čl. 10 odst. 1 třetí odrážce směrnice 74/150/EHS pro typ traktoru a
- mohou odmítnout udělit vnitrostátní schválení typu pro typ traktoru,
pokud tento traktor nesplňuje požadavky směrnice 76/763/EHS ve znění této směrnice.
Článek 3
Do 1. října 2002 změní Komise postupem podle čl. 13 odst. 3 směrnice 74/150/EHS směrnici 76/763/EHS tak, aby byla zavedena doplňující ustanovení pro sedadla spolujezdců vedoucí k dalšímu zvýšení bezpečnosti.
Článek 4
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. ledna 2001.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 5
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Směrnice Rady 1999/89/ES
ze dne 15. listopadu 1999,
kterou se mění směrnice 91/494/EHS o veterinárních podmínkách pro obchod s čerstvým drůbežím masem uvnitř Společenství a jeho dovoz ze třetích zemí
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Čl. 3 část A odst. 1 směrnice Rady 91/494/EHS ze dne 26. června 1991 o veterinárních podmínkách pro obchod s čerstvým drůbežím masem uvnitř Společenství a jeho dovoz ze třetích zemí [4] stanoví pravidla očkování proti Newcastleské chorobě u hejn, z nichž pochází drůbeží maso určené pro členské státy či oblasti členských států a jejichž status byl uznán v souladu s čl. 12 odst. 2 směrnice Rady 90/539/EHS ze dne 15. října 1990 o veterinárních podmínkách pro obchod s drůbeží a násadovými vejci uvnitř Společenství a jejich dovoz ze třetích zemí [5].
(2) Rozhodnutí Komise 93/152/EHS ze dne 8. února 1993, kterým se stanoví kritéria pro očkovací látky proti Newcastleské chorobě používané v rámci programů rutinního očkování [6], se použije ode dne 1. ledna 1995.
(3) Je tudíž třeba pozměnit směrnici 91/494/EHS, a zejména čl. 3 část A uvedené směrnice.
(4) Je třeba pozměnit obchodní pravidla používaná vůči třetím zemím zavedením možnosti stanovit doplňková pravidla pro dovoz drůbežího masa, která poskytují veterinární záruky přinejmenším rovnocenné zárukám stanoveným v kapitole II směrnice 91/494/EHS.
(5) Je navíc vhodné pozměnit směrnici 91/494/EHS, aby se zohlednila ustanovení rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [7],
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 91/494/EHS se mění takto:
1. V čl. 3 části A se odstavec 1 nahrazuje tímto: "1. byla držena na území Společenství od vylíhnutí nebo byla dovezena ze třetích zemí v souladu s požadavky kapitoly III směrnice 90/539/EHS."
2. V čl. 3 části A se odstavec 6 zrušuje.
3. Vkládá se nový článek, který zní: "Článek 14a
Aniž jsou dotčeny články 8, 10, 11, 12, 13, a 14, může Komise postupem podle článku 18 rozhodnout o tom, že se případ od případu povolí dovoz čerstvého drůbežího masa ze třetích zemí, přestože tento dovoz není v souladu s články 8, 10, 11, 12, 13, a 14.
Prováděcí pravidla k tomuto dovozu se stanoví ve stejnou dobu a stejným postupem.
Tato pravidla musí poskytovat veterinární záruky přinejmenším rovnocenné veterinárním zárukám poskytovaným podle kapitoly II této směrnice."
4. Článek 17 se nahrazuje tímto: "Článek 17
1. Komisi je nápomocen Stálý veterinární výbor zřízený rozhodnutím 68/361/EHS [8], složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která se mají přijmout.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
205 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
3. Komise přijme opatření, pokud jsou v souladu se stanoviskem výboru.
4. Pokud navrhovaná opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, Komise neprodleně předloží Radě návrh opatření, která mají být přijata.
5. Rada se o návrhu usnese kvalifikovanou většinou do 15 dnů ode dne, kdy jí byl návrh předán.
Pokud se Rada v této lhůtě kvalifikovanou většinou usnese, že s návrhem nesouhlasí, Komise ho znovu přezkoumá.
Může Radě na základě Smlouvy předložit pozměněný návrh, původní návrh nebo legislativní návrh.
Pokud po uplynutí této lhůty Rada navrhovaná prováděcí opatření nepřijala ani nevyjádřila nesouhlas s jejich návrhem, přijme navrhovaná prováděcí opatření Komise."
5. Článek 18 se nahrazuje tímto: "Článek 18
1. Komisi je nápomocen Stálý veterinární výbor zřízený rozhodnutím 68/361/EHS, složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která se mají přijmout.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
205 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
3. Komise přijme opatření, pokud jsou v souladu se stanoviskem výboru.
4. Pokud navrhovaná opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, Komise neprodleně předloží Radě návrh opatření, která mají být přijata.
5. Rada se o návrhu usnese kvalifikovanou většinou do tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán.
Pokud se Rada v této lhůtě kvalifikovanou většinou usnese, že s návrhem nesouhlasí, Komise ho znovu přezkoumá.
Může Radě na základě Smlouvy předložit pozměněný návrh, původní návrh nebo legislativní návrh.
Pokud po uplynutí této lhůty Rada navrhovaná prováděcí opatření nepřijala ani nevyjádřila nesouhlas s jejich návrhem, přijme navrhovaná prováděcí opatření Komise."
6. Příloha se zrušuje.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. července 2000.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Směrnice Rady 1999/90/ES
ze dne 15. listopadu 1999,
kterou se mění směrnice 90/539/EHS o veterinárních podmínkách pro obchod s drůbeží a násadovými vejci uvnitř Společenství a jejich dovoz ze třetích zemí
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V čl. 12 odst. 1 směrnice Rady 90/539/EHS ze dne 15. října 1990 o veterinárních podmínkách pro obchod s drůbeží a násadovými vejci uvnitř Společenství a jejich dovoz ze třetích zemí [4] jsou stanovena pravidla, která se uplatňují na drůbež a násadová vejce určené pro členské státy nebo oblasti členských států, jejichž status byl uznán v souladu s čl. 12 odst. 2 uvedené směrnice.
(2) Rozhodnutí Komise 93/152/EHS ze dne 8. února 1993, kterým se stanovují kritéria pro používání očkovacích látek proti newcastleské chorobě v rámci programů pravidelného očkování [5], se uplatňuje od 1. ledna 1995.
(3) V důsledku toho je vhodné pozměnit směrnici Rady 90/539/EHS, zejména pak článek 12.
(4) V článku 11 uvedené směrnice je z praktických důvodů stanoven zvláštní režim pro obchod uvnitř Společenství s velmi malými zásilkami drůbeže; obchod s ptáky nadřádu běžci by však měl být zahrnut do obecných ustanovení směrnice.
(5) Je vhodné změnit obchodní pravidla platná pro třetí země zavedením možnosti vypracovat doplňková pravidla pro dovoz drůbeže a násadová vejce, která poskytují veterinární záruky alespoň na té úrovni, jež je stanovena v kapitole II směrnice 90/539/EHS, a která dále obsahují ustanovení pro přijetí karanténních opatření.
(6) Kromě toho je vhodné, aby vzhledem k rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [6] byla směrnice 90/539/EHS pozměněna,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 90/539/EHS se mění takto:
1. Do článku 11 se vkládá nový odstavec, který zní: "3. Ustanovení odstavců 1 a 2 se neuplatňují na zásilky, které obsahují ptáky nadřádu běžci nebo jejich násadová vejce."
2. V článku 12 se odstavec 1 nahrazuje tímto: "1. V případě zásilek drůbeže a násadových vajec z členských států nebo z oblastí členských států, které očkují drůbež ve smyslu článku 1 proti newcastleské chorobě, do členského státu nebo regionu členského státu, jejichž status byl stanoven ve smyslu odstavce 2 tohoto článku, se uplatňují tato pravidla:
a) násadová vejce musejí pocházet z hejn, která
- nejsou očkována nebo
- jsou očkována inaktivovanou očkovací látkou nebo
- jsou očkována živou očkovací látkou za předpokladu, že k očkování došlo minimálně třicet dnů před sběrem násadových vajec;
b) jednodenní kuřata (včetně kuřat určených k zazvěření) nesmějí být očkována proti newcastleské chorobě a musejí pocházet
- z násadových vajec, která splňují podmínky písmene a) a
- z líhně, kde pracovní metody zajišťují líhnutí těchto vajec zcela odděleně, z hlediska času a místa, od vajec, která neodpovídají podmínkám, uvedeným v bodu a);
c) chovná a užitková drůbež:
- nesmí být očkována proti newcastleské chorobě a
- musí být izolována po dobu 14 dní před odesláním buď na farmě, nebo karanténní stanici pod dohledem úředního veterinárního lékaře. V této spojitosti nesmí být 21 dní před odesláním žádná drůbež nacházející se na původní farmě nebo případně v karanténní stanici očkována proti newcastleské chorobě a žádný jiný pták než ten, který je součástí zásilky, nesmí být po tuto dobu uveden na farmu nebo karanténní stanice a
- prošla v souladu s podrobnými pravidly, která byla přijata v souladu s postupem stanoveným v článku 32, v průběhu čtrnácti dnů před zásilkou reprezentativními sérologickými testy na protilátky proti newcastleské chorobě s negativním nálezem;
d) jatečná drůbež musí pocházet z hejn, která
- v případě, že nejsou očkována proti newcastleské chorobě, splňují požadavky uvedené v písm. c) třetí odrážce,
- v případě, že jsou očkována, podrobila se v souladu s podrobnými pravidly, stanovenými v souladu s postupem stanoveným v článku 32, v průběhu čtrnácti dnů před odesláním a na základě reprezentativního vzorku testu na izolaci viru newcastleské choroby."
3. Čl. 12 odst. 4 se zrušuje.
4. V článku 26 se odstavec 2 nahrazuje tímto: "2. V souladu s postupem stanoveným v článku 32 může Komise určit, že dovážená drůbež, násadová vejce nebo drůbež vylíhnutá z dovezených vajec musejí být v karanténě nebo izolována po dobu, která nesmí přesáhnout dva měsíce."
5. Vkládá se nový článek, který zní: "Článek 27a
Bez ohledu na články 20, 22, 23 a 24 smí Komise v souladu s postupem stanoveným v článku 32 rozhodnout o tom, že případ od případu povolí dovoz drůbeže a násadových vajec ze třetích zemí, pokud takové dovozy nesplňují ustanovení článků 20, 22, 23 a 24.
Podrobná pravidla pro takový dovoz jsou vypracována souběžně s týmž postupem.
Taková pravidla poskytují veterinární záruky alespoň na té úrovni, jež je stanovena v kapitole II této směrnice, přičemž zahrnují ustanovení o povinné karanténě a testech na influenzu ptáků, newcastleskou chorobu a jinou závažnou chorobu."
6. Článek 32 se nahrazuje tímto: "Článek 32
1. Komisi je nápomocen Stálý veterinární výbor zřízený rozhodnutím 68/361/EHS [7], složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou podle čl.
205 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
3. Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
4. Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
5. Rada se může usnést o návrhu kvalifikovanou většinou ve lhůtě tří měsíců od okamžiku, kdy jí věc byla předložena.
Pokud se Rada v této lhůtě kvalifikovanou většinou usnesla, že s návrhem nesouhlasí, Komise ho znovu projedná.
Může Radě na základě Smlouvy předložit pozměněný návrh, původní návrh nebo regulativní návrh.
Pokud po uplynutí této lhůty Rada navrhovaná prováděcí opatření nepřijala ani nevyjádřila nesouhlas s jejich návrhem, přijme navrhovaná prováděcí opatření Komise."
7. Článek 33 se nahrazuje tímto: "Článek 33
1. Komisi je nápomocen Stálý veterinární výbor zřízený rozhodnutím 68/361/EHS, složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou podle čl.
205 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
3. Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
4. Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
5. Rada se může usnést o návrhu kvalifikovanou většinou ve lhůtě patnácti dnů od okamžiku, kdy jí věc byla předložena.
Pokud se Rada v této lhůtě kvalifikovanou většinou usnesla, že s návrhem nesouhlasí, Komise ho znovu projedná.
Může Radě na základě Smlouvy předložit pozměněný návrh, původní návrh nebo legislativní návrh.
Pokud po uplynutí této lhůty Rada navrhovaná prováděcí opatření nepřijala ani nevyjádřila nesouhlas s jejich návrhem, přijme navrhovaná prováděcí opatření Komise."
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. července 2000.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/92/ES
ze dne 16. prosince 1999
o minimálních požadavcích na zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců vystavených riziku výbušných prostředí (patnáctá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 137 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1] předložený po konzultaci s Poradním výborem pro bezpečnost, hygienu a ochranu zdraví při práci a se Stálým výborem pro bezpečnost a ochranu zdraví v hornictví a ostatních odvětvích těžebního průmyslu,
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
po konzultaci s Výborem regionů, v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy, s ohledem na společný návrh schválený dohodovacím výborem dne 21. října 1999 [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) článek 137 Smlouvy stanoví, že Rada přijímá směrnice určující minimální požadavky na podporu zlepšování zejména pracovního prostředí a k zabezpečení vyšší úrovně ochrany bezpečnosti a zdraví pracovníků;
(2) podle uvedeného článku by tyto směrnice neměly ukládat správní, finanční ani právní omezení bránící zakládání a rozvoji malých a středních podniků;
(3) zlepšení bezpečnosti, hygieny a ochrany zdraví zaměstnanců při práci je cíl, který nesmí být podřízen úvahám ryze ekonomické povahy;
(4) pro zaručení bezpečnosti a zdraví zaměstnanců je nezbytné dodržování minimálních požadavků na zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců vystavených riziku výbušných prostředí;
(5) tato směrnice je samostatnou směrnicí ve smyslu čl. 16 odst.
1 směrnice Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci [4]; proto se uvedená směrnice, zejména ustanovení týkající se informování zaměstnanců, projednávání se zaměstnanci a školení zaměstnanců, vztahuje v plném rozsahu na případy, kdy mohou být zaměstnanci ohroženi výbušnými prostředími, aniž jsou dotčena přísnější nebo zvláštní ustanovení této směrnice;
(6) tato směrnice představuje konkrétní příspěvek k vytvoření sociálního rozměru vnitřního trhu;
(7) směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/9/ES ze dne 23. března 1994 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zařízení a ochranných systémů pro použití v prostředí s nebezpečím výbuchu [5] uvádí, že se připravuje doplňková směrnice založená na článku 137 Smlouvy, která se vztahuje zejména na nebezpečí výbuchu vyplývajícího z použití nebo druhů a metod instalace zařízení;
(8) ochrana před výbuchem je obzvláště důležitá z hlediska bezpečnosti; výbuchy ohrožují životy a zdraví zaměstnanců v důsledku nekontrolovatelných účinků ohně a tlaku, přítomnosti škodlivých produktů reakcí a spotřeby kyslíku ve vzduchu, který zaměstnanci potřebují k dýchání;
(9) stanovení odpovídající strategie pro předcházení výbuchům vyžaduje, aby technická opatření na pracovišti byla doplněna organizačními opatřeními; směrnice 89/391/EHS vyžaduje, aby zaměstnavatel měl k dispozici hodnocení rizik pro bezpečnost a zdraví zaměstnanců na pracovišti; tento požadavek se v této směrnici upřesňuje tak, že je zaměstnavatel povinen vypracovávat dokument nebo soubor dokumentů o ochraně proti výbuchům, který splňuje minimální požadavky stanovené touto směrnicí, a aktualizovat jej; dokument o ochraně proti výbuchům zahrnuje určení nebezpečí, vyhodnocení rizik a vymezení specifických opatření přijatých za účelem zajištění zdraví a bezpečnosti zaměstnanců vystavených riziku výbušného prostředí v souladu s článkem 9 směrnice 89/391/EHS; dokument o ochraně proti výbuchům může být součástí hodnocení rizik pro bezpečnost a zdraví při práci, vyžadovaného článkem 9 směrnice 89/391/EHS;
(10) hodnocení rizik výbuchu mohou vyžadovat i jiné akty Společenství; pro zamezení nepotřebné duplicity by zaměstnavatel měl mít možnost v souladu s vnitrostátními zvyklostmi kombinovat dokumenty, části dokumentů nebo dalších odpovídajících zpráv vyhotovovaných podle ostatních právních předpisů Společenství a vypracovat tak jediný dokument "zprávu o bezpečnosti";
(11) předcházení vzniku výbušných prostředí také zahrnuje použití zásady nahrazení;
(12) pokud jsou na stejném pracovišti přítomni zaměstnanci několika podniků, je třeba zavést koordinaci;
(13) je-li to nezbytné, musí být preventivní opatření doplněna dodatečnými opatřeními, která se uplatní, pokud dojde ke vznícení; maximální bezpečnosti je možné dosáhnout kombinací preventivních a následných opatření, která snižují škodlivé účinky výbuchů na zaměstnance;
(14) směrnice Rady 92/58/EHS ze dne 24. června 1992 o minimálních požadavcích na bezpečnostní nebo zdravotní značky na pracovišti (devátá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS)6 se vztahuje v plném rozsahu zejména na místa bezprostředně sousedící s nebezpečnými prostory, ve kterých mohou kouř, řezání, sváření a ostatní činnosti, při nichž vzniká plamen a jiskry, reagovat s nebezpečným prostorem [6];
(15) směrnice 94/9/ES rozděluje zařízení a ochranné systémy pro jednotlivá zařízení do skupin a kategorií zařízení; tato směrnice stanoví, že zaměstnavatel roztřídí místa, kde se mohou vyskytnout výbušná prostředí, na zóny, a určí, jaké skupiny a kategorie zařízení jaké ochranné systémy by se měly používat v jednotlivých zónách,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
ODDÍL I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Účel a oblast působnosti
1. Tato směrnice, která je patnáctou samostatnou směrnicí ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS, stanoví minimální požadavky na bezpečnost a ochranu zdraví zaměstnanců vystavených riziku výbušných prostředí vymezených článkem 2.
2. Tato směrnice se nevztahuje na:
a) prostory bezprostředně používané pro lékařské vyšetření pacientů a během něj,
b) používání zařízení na spalování plynného paliva podle směrnice 90/396/EHS [7],
c) výrobu, manipulaci, použití, skladování a dopravu výbušnin nebo chemicky nestálých látek,
d) průmysl těžby nerostných surovin podle směrnice 92/91/EHS [8] nebo směrnice 92/104/EHS [9],
e) použití pozemních, vodních a vzdušných dopravních prostředků, na než se vztahují případná ustanovení mezinárodních dohod (např. ADNR, AGRD, ICAO, IMO, RID) a směrnice Společenství provádějící tyto dohody.
Nejsou vyloučeny dopravní prostředky používané ve výbušných prostředí.
3. Směrnice 89/391/EHS a odpovídající samostatné směrnice se vztahují v plném rozsahu na oblasti uvedené v odstavci 1, aniž jsou dotčena přísnější nebo zvláštní ustanovení této směrnice.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se "výbušným prostředím" rozumí za atmosférických podmínek směs vzduchu s hořlavými látkami ve formě plynů, par, mlhy nebo prachů, ve které se po vznícení rozšíří hoření do celé nezapálené směsi.
ODDÍL II
POVINNOSTI ZAMĚSTNAVATELE
Článek 3
Předcházení výbuchům a ochrana před nimi
Za účelem předcházení výbuchům ve smyslu čl. 6 odst. 2 směrnice 89/391/EHS a zajištění ochrany proti nim přijme zaměstnavatel technická nebo organizační opatření, která jsou vhodná podle typu provozu, v souladu s následujícími hlavními zásadami v tomto pořadí:
- předcházení vzniku výbušných prostředí nebo, pokud to charakter činnosti neumožňuje,
- zabránění vznícení výbušných prostředí a
- snížení škodlivých účinků výbuchu, aby byly zajištěny zdraví a bezpečnost zaměstnanců.
Tato opatření se v případě nutnosti kombinují nebo doplňují dalšími opatřeními proti šíření výbuchu a jsou přezkoumávána pravidelně a v každém případě, když nastanou významné změny.
Článek 4
Hodnocení rizik výbuchu
1. Při plnění povinností stanovených čl. 6 odst. 3 a čl. 9 odst. 1 směrnice 89/391/EHS vyhodnotí zaměstnavatel specifická rizika vyplývající z výbušných prostředí, s přihlédnutím alespoň k
- pravděpodobnosti výskytu výbušných prostředí a délce jejich trvání,
- pravděpodobnosti existence zdrojů vznícení, včetně elektrostatických výbojů, jejich aktivace a působení,
- zařízením, použitým látkám, procesům a jejich možnému vzájemnému působení,
- rozsahu předpokládaných účinků.
Rizika výbuchu musí být hodnocena celkově.
2. Při hodnocení rizik výbuchu se vezmou v úvahu místa, která jsou nebo mohou být otvory spojena s místy, kde se mohou vyskytovat výbušná prostředí.
Článek 5
Obecné povinnosti
Pro zajištění bezpečnosti a zdraví zaměstnanců musí zaměstnavatel v souladu s hlavními zásadami hodnocení rizik a se zásadami vymezenými článkem 3 přijmout nezbytná opatření, aby
- v místech, kde se mohou vyskytovat výbušná prostředí v rozsahu ohrožujícím zdraví a bezpečnost zaměstnanců nebo dalších osob, zajistil takové pracovní prostředí, ve kterém je možno bezpečně pracovat,
- v pracovních prostředích, kde se mohou vyskytovat výbušná prostředí v rozsahu ohrožujícím zdraví a bezpečnost zaměstnanců, zajistil vhodný dozor během přítomnosti zaměstnanců v souladu s hodnocením rizik a za použití odpovídajících technických prostředků.
Článek 6
Povinnost koordinace
Pokud jsou na stejném pracovišti přítomni zaměstnanci z několika podniků, je každý zaměstnavatel odpovědný za všechny záležitosti spadající pod jeho kontrolu.
Aniž je dotčena individuální odpovědnost každého zaměstnavatele vymezená ve směrnici 89/391/EHS, koordinuje zaměstnavatel odpovědný za pracoviště v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo zvyklostmi provádění všech opatření na ochranu zdraví a bezpečnosti zaměstnanců a v dokumentu o ochraně proti výbuchům uvedeném v článku 8 upřesní účel koordinace a opatření a postupy pro její provádění.
Článek 7
Místa, kde se mohou vyskytovat výbušná prostředí
1. Zaměstnavatel rozdělí místa, kde se mohou vyskytovat výbušná prostředí, do zón v souladu s přílohou I.
2. Zaměstnavatel zajistí, aby na místa uvedená v odstavci 1 byly uplatňovány minimální požadavky stanovené v příloze II.
3. V případě nutnosti se místa, kde se mohou vyskytovat výbušná prostředí v rozsahu ohrožujícím bezpečnost a zdraví zaměstnanců, označí na vstupu značkami v souladu s přílohou III.
Článek 8
Dokument o ochraně proti výbuchům
Při plnění povinností vyplývajících z článku 4 zaměstnavatel zajistí, aby byl vypracován a aktualizován určitý dokument (dále jen "dokument o ochraně proti výbuchům").
Dokument o ochraně proti výbuchům musí zejména uvádět,
- že byla zjištěna a vyhodnocena rizika výbuchu,
- že byla přijata odpovídající opatření pro dosažení účelu této směrnice,
- která místa byla rozdělena do zón v souladu s přílohou I,
- na která místa se vztahují minimální požadavky vymezené v příloze II,
- že pracoviště a pracovní vybavení, včetně výstražných prostředků, jsou navržena, používána a udržována s náležitým ohledem na bezpečnost,
- že byla přijata opatření pro bezpečné používání pracovního zařízení v souladu se směrnicí Rady 89/655/EHS [10].
Dokument o ochraně proti výbuchům musí být vypracován ještě před zahájením prací a přezkoumán, dojde-li k podstatnějším změnám, rozšíření nebo reorganizaci pracoviště, pracovního zařízení nebo organizace práce.
Zaměstnavatel může kombinovat stávající hodnocení rizik výbuchu, dokumenty nebo jiné rovnocenné zprávy vypracovávané podle jiných aktů Společenství.
Článek 9
Zvláštní požadavky na pracovní zařízení a pracoviště
1. Pracovní zařízení pro použití v místech, kde se mohou vyskytovat výbušná prostředí, které je již používáno nebo je v podniku nebo závodě poprvé k dispozici před 30. červnem 2003, musí od uvedeného dne splňovat minimální požadavky stanovené v příloze II části A, pokud se na ně nevztahuje zcela ani zčásti žádná jiná směrnice Společenství.
2. Pracovní zařízení pro použití v místech, kde se mohou vyskytovat výbušná prostředí, které je v podniku nebo závodě poprvé k dispozici po 30. červnu 2003, musí splňovat minimální požadavky stanovené v příloze II částech A a B.
3. Pracoviště zahrnující místa, kde se mohou vyskytovat výbušná prostředí poprvé uvedená do provozu po 30. červnu 2003, musí splňovat minimální požadavky stanovené touto směrnicí.
4. Pracoviště zahrnující místa, kde se mohou vyskytovat výbušná prostředí, která jsou již v provozu před 30. červnem 2003, musí splňovat minimální požadavky stanovené touto směrnicí nejpozději do tří let po uvedeném dni.
5. Pokud budou po 30. červnu 2003 provedeny změny, rozšíření nebo reorganizace na pracovištích zahrnujících místa, kde se mohou vyskytovat výbušná prostředí, přijme zaměstnavatel nezbytná opatření, aby tyto změny, rozšíření a reorganizace splňovaly minimální požadavky stanovené touto směrnicí.
ODDÍL III
RŮZNÁ USTANOVENÍ
Článek 10
Úpravy příloh
Úpravy příloh čistě technického rázu v souvislosti s
- přijetím směrnic o technické harmonizaci a normalizaci v oblasti ochrany proti výbuchům nebo
- technickým rozvojem, změnami v mezinárodních předpisech či specifikacích nebo poznatcích v oblasti předcházení a ochrany proti výbuchům,
se přijímají postupem podle článku 17 směrnice 89/391/EHS.
Článek 11
Příručka správných postupů
Komise vypracuje praktické pokyny v příručce správných postupů nezávazné povahy.
Tato příručka se zaměří na témata uvedená v článcích 3, 4, 5, 6, 7 a 8, v příloze I a příloze II části A.
V souladu s rozhodnutím Rady 74/325/EHS [11] Komise nejdříve konzultuje Poradní výbor pro bezpečnost, hygienu a ochranu zdraví při práci.
K uvedené příručce přihlédnou členské státy co nejvíce při vypracovávání vlastních politik na ochranu bezpečnosti a zdraví zaměstnanců na základě této směrnice.
Článek 12
Informace pro podniky
Členské státy poskytnou na žádost zaměstnavatelům odpovídající informace v souladu s článkem 11, zejména se zvláštním přihlédnutím k příručce správných postupů.
Článek 13
Závěrečná ustanovení
1. Členské státy uvedou v účinnnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. června 2003.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijaly nebo přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
3. Každých pět let předloží členské státy Komisi zprávu o praktickém provádění této směrnice a uvedou stanoviska sociálních partnerů.
Komise o tom uvědomí Evropský parlament, Radu, Hospodářský a sociální výbor a Poradní výbor pro bezpečnost, hygienu a ochranu zdraví při práci.
Článek 14
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 15
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/93/ES
ze dne 13. prosince 1999
o zásadách Společenství pro elektronické podpisy
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 47 odst. 2 a články 55 a 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [3],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Komise dne 16. dubna 1997 předložila Evropskému parlamentu, Radě, Hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů sdělení o evropské iniciativě v oblasti elektronického obchodu.
(2) Komise dne 8. října 1997 předložila Evropskému parlamentu, Radě, Hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů sdělení nazvané "O zajištění bezpečnosti a důvěryhodnosti elektronické komunikace – směřování k evropským zásadám pro digitální podpisy a šifrování".
(3) Dne 1. prosince 1997 Rada vyzvala Komisi, aby co nejdříve předložila návrh směrnice Evropského parlamentu a Rady o digitálních podpisech.
(4) Elektronická komunikace a obchod vyžadují "elektronické podpisy" a související služby, které umožňují ověřování pravosti dat.
Rozdíly v předpisech členských států o právním uznání elektronických podpisů a o akreditaci "ověřovatelů" by mohly vytvořit vážnou překážku používání elektronické komunikace a elektronického obchodu.
Vytvoření jasného rámce Společenství, který upraví podmínky používání elektronických podpisů, přispěje k posílení důvěry v nové technologie a k jejich obecnému uznání.
Rozdíly v právních předpisech členských států by neměly narušovat volný pohyb zboží a služeb na vnitřním trhu.
(5) Měla by být podporována interoperabilita produktů pro elektronické podpisy.
V souladu s článkem 14 Smlouvy zahrnuje vnitřní trh prostor bez vnitřních hranic, v němž je zajištěn volný pohyb zboží.
Musí být splněny základní požadavky týkající se produktů pro elektronické podpisy, aby byl zajištěn volný pohyb v rámci vnitřního trhu a vybudována důvěra v elektronické podpisy, aniž je dotčeno nařízení Rady (ES) č. 3381/94 ze dne 19. prosince 1994, kterým se stanoví režim Společenství pro kontroly vývozu zboží dvojího užití [5] a rozhodnutí Rady 94/942/SZBP ze dne 19. prosince 1994 o společném postupu přijatém Radou o kontrole vývozu zboží dvojího užití [6].
(6) Tato směrnice neharmonizuje poskytování služeb v oblasti důvěrnosti informací, pokud se na ně vztahují vnitrostátní právní předpisy o veřejném pořádku nebo veřejné bezpečnosti.
(7) Vnitřní trh zajišťuje volný pohyb osob a z toho důvodu občané Evropské unie a osoby, které v ní mají bydliště, stále častěji jednají s orgány jiných členských států, než kterých jsou rezidenti.
Dostupnost elektronické komunikace by v tomto ohledu mohla být velice užitečná.
(8) Rychlost technického rozvoje a celosvětový rozměr internetu vyžadují přístup otevřený různým technologiím a službám, které umožňují ověřování pravosti dat elektronickou cestou.
(9) Elektronické podpisy budou využívány v mnoha různých případech, což povede ke vzniku celé škály nových služeb a produktů souvisejících s elektronickými podpisy nebo je využívajících.
Definice těchto produktů a služeb by neměla být omezena na vydávání a správu osvědčení, ale měla by rovněž zahrnovat ostatní služby a produkty využívající elektronické podpisy nebo s nimi související, jako jsou registrační služby, služby časových datovacích razítek, adresářové služby, výpočetní služby nebo poradenství v oblasti elektronických podpisů.
(10) Vnitřní trh ověřovatelům umožňuje, aby rozvíjeli svou přeshraniční činnost, zvyšovali tak svou konkurenceschopnost a nabízeli spotřebitelům a podnikům nové možnosti bezpečné výměny informací a obchodování elektronickou cestou bez ohledu na hranice.
Ověřovatelé by měli mít možnost poskytovat své služby bez předběžného povolení, aby se tak v rámci Společenství podpořilo poskytování ověřovacích služeb prostřednictvím otevřené sítě.
Předběžným povolením se rozumí nejenjakékoli povolení, které poskytovatel služby musí získat na základě rozhodnutí vnitrostátních orgánů před tím, než bude oprávněn poskytovat ověřovací služby, ale rovněž jakékoli jiné opatření se stejným účinkem.
(11) Dobrovolné akreditační systémy, které usilují o zajištění vyšší úrovně poskytované služby, mohou ověřovatelům nabídnout vhodný rámec pro další rozvoj jejich služeb, aby dosáhly úrovně důvěryhodnosti, bezpečnosti a kvality požadované vývojem trhu.
Je nezbytné, aby tyto systémy podpořily mezi ověřovateli rozvoj pravidel pro řádný výkon činnosti.
Ověřovatelé by měly mít možnost volně vstupovat do těchto akreditačních systémů a využívat je.
(12) Je vhodné umožnit, aby ověřovací služby poskytovaly veřejnoprávní jednotky nebo právnické či fyzické osoby, pokud je to v souladu s vnitrostátními právními předpisy.
Členské státy by ověřovatelům neměly bránit, aby působili mimo rámec dobrovolných akreditačních systémů.
Je vhodné zajistit, aby akreditační systémy neomezovaly hospodářskou soutěž v odvětví ověřovacích služeb.
(13) Členské státy si mohou zvolit způsob, jakým zajistí dohled nad dodržováním této směrnice.
Tato směrnice nevylučuje vytvoření systému dohledu v rámci soukromého sektoru.
Tato směrnice neukládá ověřovatelům povinnost žádat, aby nad nimi byl vykonáván dohled v rámci jakéhokoli platného akreditačního systému.
(14) Je důležité, aby byla nalezena rovnováha mezi potřebami spotřebitelů a podniků.
(15) Příloha III obsahuje požadavky na prostředky pro bezpečné vytváření podpisů tak, aby byla zajištěna funkčnost zaručených elektronických podpisů.
Nezahrnuje celé systémové prostředí, ve kterém se tyto prostředky využívají.
Řádné fungování vnitřního trhu vyžaduje, aby Komise a členské státy jednaly rychle a umožnily tak ustavení subjektů, které budou pověřeny hodnocením shody prostředků pro bezpečné vytváření podpisů s přílohou III.
Potřeby trhu vyžadují, aby hodnocení shody bylo provedeno včas a účinně.
(16) Tato směrnice podporuje používání a právní uznání elektronických podpisů ve Společenství.
Pro elektronické podpisy používané výlučně v systémech, které vyplývají z dobrovolných dohod uzavřených podle soukromého práva mezi určeným počtem účastníků, není nezbytné vytvářet právní rámec.
V mezích stanovených vnitrostátními právními předpisy je nezbytné respektovat svobodu smluvních stran sjednávat si mezi sebou podmínky uznávání elektronických podpisů.
Měla by být uznána právní účinnost elektronických podpisů používaných v těchto systémech a jejich přípustnost jako důkazů v soudním řízení.
(17) Cílem této směrnice není harmonizace vnitrostátních právních předpisů týkajících se závazkového práva, zejména uzavírání a provádění smluv, ani jiných formalit nesmluvní povahy týkajících se podpisů.
Z tohoto důvodu je nezbytné, aby se ustanovení o právních účincích elektronických podpisů nedotkla požadavků na formu, které upravují vnitrostátní právní předpisy pro uzavírání smluv, ani pravidel, které určují místo uzavření smlouvy.
(18) Uchovávání a kopírování dat pro vytváření podpisu by mohlo ohrozit právní platnost elektronických podpisů.
(19) Elektronické podpisy budou využívány ve veřejném sektoru uvnitř vnitrostátních správních orgánů a orgánů Společenství a při komunikaci mezi těmito orgány navzájem a mezi těmito orgány a občany a hospodářskými subjekty, například v oblasti veřejných zakázek, daní, sociálního zabezpečení, zdravotnictví a soudnictví.
(20) Harmonizovaná kritéria týkající se právních účinků elektronických podpisů budou zárukou jednotného právního rámce ve Společenství.
Vnitrostátní právní předpisy upravují různé požadavky týkající se právní platnosti vlastnoručních podpisů.
Pro potvrzení totožnosti osoby, která se podepisuje elektronicky, lze použít osvědčení.
Zaručené elektronické podpisy založené na kvalifikovaných osvědčeních vedou k zajištění vyššího stupně bezpečnosti.
Zaručené elektronické podpisy založené na kvalifikovaných osvědčeních a vytvořené prostředky pro bezpečné vytváření podpisů lze z právního hlediska považovat za rovnocenné vlastnoručním podpisům pouze, pokud jsou splněny požadavky platné pro vlastnoruční podpisy.
(21) Aby došlo k obecnému přijetí metod elektronického ověřování pravosti, je nezbytné zajistit, aby elektronické podpisy mohly být ve všech členských státech používány jako důkazy v soudním řízení.
Právní uznání elektronických podpisů by mělo být založeno na objektivních kritériích a nemělo by záviset na povolení dotčených ověřovatelů.
Vnitrostátní právní předpisy vymezí právní oblasti, ve kterých lze používat elektronické dokumenty a elektronické podpisy.
Touto směrnicí nejsou dotčeny pravomoci vnitrostátního soudu rozhodovat o souladu s požadavky této směrnice ani vnitrostátní předpisy o volném právním hodnocení důkazů.
(22) Ověřovatelé, kteří poskytují ověřovací služby veřejnosti, podléhají vnitrostátním právním předpisům o odpovědnosti.
(23) Rozvoj mezinárodního elektronického obchodu vyžaduje uzavírání přeshraničních dohod týkajících se třetích zemí.
Pro zajištění vzájemného propojení na globální úrovni by bylo vhodné uzavírat se třetími zeměmi dohody o mnohostranných pravidlech v oblasti vzájemného uznávání ověřovacích služeb.
(24) Pro zvýšení důvěry uživatelů v elektronickou komunikaci a elektronický obchod je nezbytné, aby ověřovatelé dodržovali právní předpisy o ochraně dat a respektovali soukromí jednotlivců.
(25) Ustanovení o používání pseudonymů v osvědčeních by neměla členským státům bránit, aby vyžadovaly ověřování totožnosti osob podle právních předpisů Společenství nebo podle vnitrostátních právních předpisů.
(26) Opatření nezbytná pro provedení této směrnice jsou přijímána v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [7].
(27) Dva roky po provedení této směrnice ji Komise přezkoumá, aby se mimo jiné přesvědčila, že vývoj technologií nebo změny právního prostředí nevytvořily překážky pro dosažení cílů, které jsou v ní uvedeny.
Komise by měla přezkoumat vliv na související technické oblasti a předložit zprávu Evropskému parlamentu a Radě.
(28) V souladu se zásadami subsidiarity a proporcionality uvedenými v článku 5 Smlouvy není možné, aby členské státy samostatně dostatečným způsobem dosáhly vytvoření harmonizovaného právního rámce pro poskytování elektronických podpisů a souvisejících služeb, a je tedy vhodné, aby toho bylo dosaženo v rámci Společenství.
Tato směrnice nestanoví více, než co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Oblast působnosti
Účelem této směrnice je usnadnit používání elektronických podpisů a přispět k jejich právnímu uznání.
Stanoví právní rámec pro elektronické podpisy a některé ověřovací služby, aby bylo zajištěno řádné fungování vnitřního trhu.
Nevztahuje se na hlediska spojená s uzavíráním a platností smluv či jiných právních závazků, pokud vnitrostátní právní předpisy nebo právní předpisy Společenství upravují požadavky na jejich formu; touto směrnicí nejsou rovněž dotčena pravidla a omezení, která upravují používání dokumentů a která jsou obsažena ve vnitrostátních právních předpisech či právních předpisech Společenství.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
1. "elektronickým podpisem" údaj v elektronické podobě, který je připojen či logicky spojen s jinými elektronickými daty a který slouží jako metoda ověření pravosti;
2. "zaručeným elektronickým podpisem" elektronický podpis, který splňuje tyto požadavky:
a) je jednoznačně spojen s podepisující osobou,
b) umožňuje zjistit totožnost podepisující osoby,
c) je vytvořen s využitím prostředků, které podepisující osoba může mít plně pod svou kontrolou, a
d) je spojen s daty, ke kterým se vztahuje tak, aby bylo možno zjistit jakoukoli následnou změnu těchto dat;
3. "podepisující osobou" jakákoli osoba, která má prostředek pro vytváření podpisu a která jedná na svůj účet nebo na účet fyzické či právnické osoby nebo subjektu, které zastupuje;
4. "daty pro vytváření podpisu" jedinečná data, jako jsou kódy nebo soukromé šifrovací klíče, které podepisující osoba používá k vytvoření elektronického podpisu;
5. "prostředkem pro vytváření podpisu" konfigurovaný softwarový nebo hardwarový prostředek pro využití dat pro vytváření podpisu;
6. "prostředkem pro bezpečné vytváření podpisu" prostředek pro vytváření podpisu, který splňuje požadavky uvedené v příloze III;
7. "daty pro ověřování podpisu" data, jako kódy nebo veřejné šifrovací klíče, které se používají pro ověřování elektronického podpisu;
8. "prostředkem pro ověřování podpisu" konfigurovaný softwarový nebo hardwarový prostředek pro využití dat pro ověřování podpisu;
9. "osvědčením" elektronické potvrzení, které spojuje data pro ověřování podpisu s určitou osobou a potvrzuje totožnost této osoby;
10. "kvalifikovaným osvědčením" osvědčení, které splňuje požadavky uvedené v příloze I a které vydává ověřovatel, jenž splňuje požadavky uvedené v příloze II;
11. "ověřovatelem" subjekt nebo právnická či fyzická osoba, která vydává osvědčení nebo poskytuje jiné služby související s elektronickými podpisy;
12. "produktem pro elektronický podpis" hardware nebo software nebo jeho odpovídající části, které jsou určeny k tomu, aby je ověřovatel používal pro poskytování služeb souvisejících s elektronickými podpisy nebo které jsou určeny pro vytváření nebo ověřování elektronických podpisů;
13. "dobrovolnou akreditací" jakékoli povolení, které stanoví zvláštní práva a povinnosti pro poskytování ověřovacích služeb a které uděluje na žádost dotčeného ověřovatele veřejný nebo soukromý subjekt pověřený stanovením těchto práv a povinností a dohledem nad jejich dodržováním, přičemž ověřovatel není oprávněn vykonávat práva vyplývající z povolení, dokud neobdrží rozhodnutí tohoto subjektu.
Článek 3
Přístup na trh
1. Členské státy nebudou poskytování ověřovacích služeb podmiňovat předběžným povolením.
2. Aniž je dotčen odstavec 1, mohou členské státy zavést nebo zachovat dobrovolné akreditační systémy, jejichž cílem je zlepšit úroveň poskytovaných ověřovacích služeb.
Veškeré požadavky na tyto systémy musí být objektivní, průhledné, proporcionální a nediskriminační.
Členské státy nesmí omezovat počet akreditovaných ověřovatelů z důvodů, které spadají do oblasti působnosti této směrnice.
3. Každý členský stát zajistí zavedení odpovídajícího systému, který umožní dohled nad ověřovateli, kteří jsou usazeni na jeho území a kteří vydávají kvalifikovaná osvědčení pro veřejnost.
4. Vhodné veřejné či soukromé subjekty pověřené členskými státy stanoví shodu prostředků pro bezpečné vytváření podpisů s požadavky uvedenými v příloze III.
Komise postupem podle článku 9 vymezí kritéria, podle nichž členské státy stanoví, zda může být subjekt pověřen.
Rozhodnutí subjektů uvedených v prvním pododstavci o shodě s požadavky uvedenými v příloze III bude uznáno všemi členskými státy.
5. Komise může postupem podle článku 9 přidělit a zveřejnit v Úředním věstníku Evropských společenství čísla norem obecně uznávaných pro produkty pro elektronický podpis.
Je-li produkt pro elektronický podpis v souladu s těmito normami, předpokládají členské státy, že rovněž splňuje požadavky uvedené v příloze II písm. f) a v příloze III.
6. Členské státy a Komise spolupracují při podporování rozvoje a používání prostředků pro ověřování podpisu s ohledem na doporučení o prostředcích pro bezpečné ověřování podpisu uvedených v příloze IV a v zájmu spotřebitele.
7. Členské státy mohou používání elektronických podpisů ve veřejném sektoru podmínit případnými doplňujícími požadavky.
Tyto požadavky musí být objektivní, průhledné, proporcionální a nediskriminační a musí se vztahovat pouze na zvláštní vlastnosti daného použití.
Tyto požadavky nesmí vytvářet překážky při poskytování přeshraničních služeb občanům.
Článek 4
Zásady vnitřního trhu
1. Každý členský stát bude pro ověřovatele usazené na svém území a pro služby, které poskytují uplatňovat vnitrostátní právní předpisy, které přijme na základě této směrnice.
Členské státy nesmí v oblastech, na které se vztahuje tato směrnice, omezovat poskytování ověřovacích služeb pocházejících z jiného členského státu.
2. Členské státy dbají, aby produkty pro elektronický podpis, které jsou v souladu s touto směrnicí, byly propuštěny do volného oběhu na vnitřním trhu.
Článek 5
Právní účinky elektronických podpisů
1. Členské státy dbají, aby zaručené elektronické podpisy založené na kvalifikovaných osvědčeních a vytvořené pomocí prostředků pro bezpečné vytváření podpisu:
a) splňovaly právní požadavky na podpis ve vztahu k datům v elektronické podobě, stejně jako vlastnoruční podpisy splňují tyto požadavky ve vztahu k údajům vlastnoručně psaným nebo vytištěným na papíře; a
b) byly přijímány jako důkazy v soudním řízení.
2. Členské státy dbají, aby elektronickým podpisům nebyly odpírány právní účinky a aby nebyly odmítány jako důkazy v soudním řízení pouze z důvodu, že:
- mají elektronickou podobu, nebo
- se nezakládají na kvalifikovaném osvědčení, nebo
- se nezakládají na kvalifikovaném osvědčení vydaném akreditovaným ověřovatelem, nebo
- nejsou vytvořeny prostředkem pro bezpečné vytváření podpisu.
Článek 6
Odpovědnost
1. Členské státy přinejmenším zajistí, aby ověřovatel, který pro veřejnost vydává osvědčení jako kvalifikované osvědčení nebo který se veřejnosti za toto osvědčení zaručuje, byl odpovědný za škodu způsobenou jakémukoli subjektu nebo fyzické či právnické osobě, která se na toto osvědčení důvodně spoléhá, pokud jde o:
a) přesnost veškerých informací obsažených v kvalifikovaném osvědčení ke dni jeho vydání a o uvedení veškerých údajů stanovených pro kvalifikované osvědčení;
b) ujištění, že v době vydání osvědčení byla podepisující osoba uvedená v kvalifikovaném osvědčení držitelem dat pro vytváření podpisu odpovídajících datům pro ověřování podpisu uvedeným nebo označeným v osvědčení;
c) ujištění, že data pro vytváření podpisu a data pro ověřování podpisu mohou být použita doplňujícím způsobem v případě, kdy ověřovatel vytváří obě tyto složky,
ledaže ověřovatel prokáže, že nejednal z nedbalosti.
2. Členské státy přinejmenším zajistí, aby ověřovatel, který pro veřejnost vydá osvědčení jako kvalifikované osvědčení, byl odpovědný za škody způsobené jakémukoli subjektu nebo fyzické či právnické osobě, kteří se na toto osvědčení důvodně spoléhají, pokud opomene zaregistrovat odvolání osvědčení, ledaže ověřovatel prokáže, že nejednal z nedbalosti.
3. Členské státy zajistí, aby ověřovatel mohl v kvalifikovaném osvědčení určit omezení pro jeho použití, pokud tato omezení mohou být známá třetím osobám.
Ověřovatel neodpovídá za škody vyplývající z použití kvalifikovaného osvědčení, které přesahuje v něm uvedená omezení.
4. Členské státy zajistí, aby ověřovatel mohl v kvalifikovaném osvědčení uvádět mezní hodnoty transakcí, pro které lze osvědčení použít, pokud je toto omezení známé třetí osobám.
Ověřovatel neodpovídá za škody vyplývající z překročení tohoto maximálního omezení.
5. Ustanovením odstavců 1 až 4 není dotčena směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách [8].
Článek 7
Mezinárodní hlediska
1. Členské státy zajistí, aby osvědčení, která ověřovatel usazený ve třetí zemi vydá pro veřejnost jako kvalifikovaná osvědčení, byla uznávána jako právně rovnocenná osvědčením vydaným ověřovatelem usazeným ve Společenství, pokud:
a) ověřovatel splňuje podmínky uvedené v této směrnici a byl akreditován v rámci dobrovolného akreditačního systému zřízeného v členském státě; nebo
b) se ověřovatel usazený ve Společenství, který splňuje požadavky uvedené v této směrnici, za toto osvědčení zaručí; nebo
c) jsou osvědčení nebo ověřovatel uznány na základě dvoustranné nebo mnohostranné dohody mezi Společenstvím a třetími zeměmi nebo mezinárodními organizacemi.
2. S cílem usnadnit přeshraniční ověřovací služby s třetími zeměmi a právní uznání zaručených elektronických podpisů pocházejících ze třetích zemí předloží Komise případně návrhy na účinné provádění norem a mezinárodních dohod vztahujících se na ověřovací služby.
Zvláště podle potřeby předloží Radě návrhy na odpovídající zmocnění pro jednání o dvoustranných a mnohostranných dohodách se třetími zeměmi a mezinárodními organizacemi.
Rada rozhoduje kvalifikovanou většinou.
3. Pokud se Komise dozví, že podniky Společenství mají obtíže s přístupem na trh třetích zemí, může podle potřeby předložit Radě návrhy na udělení nezbytného zmocnění pro sjednání srovnatelných práv pro podniky Společenství v těchto třetích zemích.
Rada se usnáší kvalifikovanou většinou.
Opatřeními přijatými v souladu s tímto odstavcem nebudou dotčeny závazky Společenství a členských států vyplývající z příslušných mezinárodních dohod.
Článek 8
Ochrana dat
1. Členské státy zajistí, aby ověřovatelé a vnitrostátní subjekty odpovědné za akreditaci nebo dohled plnily požadavky stanovené ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů [9].
2. Členské státy zajistí, aby ověřovatel, který pro veřejnost vydává osvědčení, mohl osobní údaje shromažďovat pouze přímo od dotčené osoby nebo s jejím výslovným souhlasem a výlučně v míře nezbytné pro vydání a uchování osvědčení.
Pro jiné účely nelze údaje shromažďovat ani zpracovávat bez výslovného souhlasu dotčené osoby.
3. Aniž jsou dotčeny právní účinky přiznané pseudonymům vnitrostátními právními předpisy, nesmí členské státy ověřovateli bránit, aby v osvědčení místo jména podepisující osoby uvedl pseudonym.
Článek 9
Výbor
1. Komisi je nápomocen "výbor pro elektronické podpisy" (dále jen "výbor").
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 10
Úkoly výboru
Výbor objasní požadavky uvedené v přílohách této směrnice, kritéria uvedená v čl. 3 odst. 4 a obecně uznávané normy pro produkty pro elektronický podpis stanovené a zveřejněné v souladu s čl. 3 odst. 5 postupem podle čl. 9 odst. 2.
Článek 11
Oznámení
1. Členské státy oznámí Komisi a ostatním členským státům:
a) informace o dobrovolných akreditačních systémech na vnitrostátní úrovni, jakož i veškeré doplňující požadavky podle čl. 3 odst. 7;
b) názvy a sídla vnitrostátních subjektů odpovědných za akreditaci a dohled, jakož i subjektů uvedených v čl. 3 odst. 4;
c) názvy a sídla všech vnitrostátních akreditovaných ověřovatelů.
2. Členské státy oznámí veškeré informace poskytované podle odstavce 1 a jejich změny co nejdříve.
Článek 12
Přezkoumání
1. Komise přezkoumá provádění této směrnice a nejpozději do 19. července 2003 o něm podá zprávu Evropskému parlamentu a Radě.
2. V rámci přezkoumání lze mimo jiné stanovit, zda je vhodné změnit oblast působnosti této směrnice s přihlédnutím k rozvoji techniky, trhu a právní úpravy.
Zpráva o přezkoumání bude zejména obsahovat zhodnocení hledisek týkajících se harmonizace provedené na základě získaných zkušeností.
Ke zprávě budou případně připojeny návrhy právní úpravy.
Článek 13
Provádění
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 19. července 2001.
Neprodleně o o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 14
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 15
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/94/ES
ze dne 13. prosince 1999
o dostupnosti informací pro spotřebitele o spotřebě paliva a emisích CO2 při prodeji nových osobních automobilů
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 175 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem podle článku 251 Smlouvy [3],
(1) Vzhledem k tomu, že článek 174 Smlouvy požaduje obezřetné a racionální využívání přírodních zdrojů; že racionální využívání energie je jedním z hlavních prostředků, jímž je možné dosáhnout tohoto cíle a snížit znečišťování životního prostředí;
(2) Vzhledem k tomu, že konečným cílem rámcové úmluvy OSN o změnách klimatu je dosáhnout stabilizace koncentrace plynů vytvářejících skleníkový efekt na úrovni, která zabraňuje škodlivým vlivům člověka na klimatický systém;
(3) Vzhledem k tomu, že podle protokolu z Kjóta k rámcové úmluvě o změnách klimatu schválenému na prosincové konferenci v Kjótu přijalo Společenství cíl snížení emisí v období od roku 2008 do roku 2012 ohledně souboru plynů způsobujících skleníkový efekt o 8 %, vztaženo k úrovni roku 1990;
(4) Vzhledem k tomu, že s uznáním významu osobních automobilů jako zdroje emisí CO2 Komise navrhla strategii Společenství, jak snížit emise CO2 z osobních automobilů a zvýšit úspory paliv; že ve svých závěrech ze dne 25. června 1996 Rada přivítala přístup Komise;
(5) Vzhledem k tomu, že informace hrají klíčovou roli při uplatňování tržních sil; že získání přesných, relevantních a srovnatelných informací o typické spotřebě paliva a emisích CO2 osobních automobilů může ovlivnit zákazníkovu volbu ve prospěch těch automobilů, které spotřebují méně paliva, a tím vypouštějí méně CO2, a tím podněcují výrobce přijímat opatření ke snížení spotřeby paliva těch automobilů, které vyrábějí;
(6) Vzhledem k tomu, že přítomnost štítků na použitých automobilech v místě prodeje by mohla nasměrovat kupující nových osobních automobilů na automobily s nízkou spotřebou, neboť tato vlastnost se bude brát v úvahu při opakovaném prodeji automobilu; že je proto vhodné v souvislosti s první revizí této směrnice zvážit rozšíření působnosti na použité automobily uvedené ve směrnici Komise 93/116/ES ze dne 17. prosince 1993, kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 80/1268/EHS o spotřebě paliva motorových vozidel [4];
(7) Vzhledem k tomu, že je nutné vytvořit štítek s údaji o úspornosti pro všechny nové osobní automobily vystavované v místě prodeje;
(8) Vzhledem k tomu, že štítek s údaji o úspornosti by měl obsahovat informace o spotřebě a typických emisích CO2, které byly určeny v souladu s harmonizovanými normami a metodami stanovenými ve směrnici Rady 80/1268/EHS ze dne 16. prosince 1980 o emisích oxidu uhličitého a spotřebě paliva motorových vozidel [5];
(9) Vzhledem k tomu, že je nezbytné, aby byly k dispozici dodatkové normalizované informace o spotřebě paliva a typických emisích CO2 všech verzí na trhu nových automobilů ve vhodné podobě jak na místě prodeje, tak u určeného orgánu v každém členském státě; že takové informace mohou být užitečné pro spotřebitele, kteří formulují svá rozhodnutí o koupi před návštěvou předváděcího místa nebo kteří se rozhodnou nevyužít služeb zástupce nebo návštěvy předváděcího místa při nákupu osobního automobilu;
(10) Vzhledem k tomu, že je důležité, aby se potenciální zákazníci na prodejním místě dověděli o nejúspornějších osobních automobilech dostupných prostřednictvím tohoto prodejního místa;
(11) Vzhledem k tomu, že veškerá propagační literatura, a je-li to vhodné, veškeré ostatní propagační materiály používané při prodeji nových osobních automobilů by měly obsahovat relevantní informace o spotřebě paliva a emisích CO2 těch modelů osobních automobilů, kterých se týkají,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Účelem této směrnice je zajistit, aby informace vztahující se k úsporám paliv a emisím CO2 nových osobních automobilů nabízených k prodeji nebo na leasing ve Společenství byly k dispozici spotřebitelům, a aby jim tak umožnily činit zasvěcená rozhodnutí.
Článek 2
Pro účely této směrnice:
1. "osobním automobilem" se rozumí jakékoli motorové vozidlo kategorie M1, stanovené v příloze II směrnice 70/156/EHS [6], na něž se vztahuje směrnice 80/1268/EHS.
To nezahrnuje vozidla, na něž se vztahuje směrnice 92/61/EHS [7], a vozidla pro zvláštní účely, stanovená v čl. 4 odst.
2. "novým osobním automobilem" se rozumí jakékoli osobní vozidlo, které nebylo dříve prodáno osobě, která jej koupila za účelem jiným, než prodej nebo dodávka;
3. "prohlášením o shodě" se rozumí prohlášení podle článku 6 směrnice 70/156/EHS;
4. "prodejním místem" se rozumí například předváděcí místo nebo hala, kde se nové osobní automobily vystavují nebo nabízejí k prodeji nebo na leasing potenciálním zákazníkům. V této definici jsou zahrnuty veletrhy, na kterých se nové osobní automobily předvádějí veřejnosti;
5. "oficiální spotřebou paliva" se rozumí spotřeba paliva schválená pro daný typ schvalovacím orgánem v souladu se směrnicí 80/1268/EHS a uvedenými v příloze VIII směrnice 70/156/EHS, a připojená k certifikátu ES schválení typu nebo k prohlášení o shodě. Pokud jeden model zahrnuje více variant a nebo verzí, hodnota uváděná pro spotřebu paliva tohoto modelu se zakládá na variantě a nebo verzi s nejvyšší oficiální spotřebou paliva v rámci této skupiny;
6. "oficiálními typickými emisemi CO2" pro daný osobní automobil se rozumí emise naměřené v souladu se směrnicí 80/1268/EHS a uvedené v příloze VIII směrnice 70/156/EHS a připojené k certifikátu schválení typu nebo k prohlášení o shodě. Pokud pod jeden model patří více variant a nebo verzí, hodnoty které se mají uvést pro emise CO2 tohoto modelu, se zakládají na variantě a nebo verzi s nejvyššími oficiálními emisemi CO2 v rámci této skupiny;
7. "štítkem o úspornosti" se rozumí štítek, který obsahuje informaci pro spotřebitele, která se týká oficiální spotřeby paliva a oficiálních emisí CO2 automobilu, ke kterému je štítek připojen;
8. "průvodcem spotřebou paliva" se rozumí kompilace údajů o oficiálních úsporách paliva a oficiálních emisích CO2 pro každý model dostupný na trhu nových automobilů;
9. "propagační literaturou" se rozumí veškeré tištěné materiály používané při prodeji automobilů, reklamně na ně a jejich podpoře u veřejnosti. Zahrnuje přinejmenším technické příručky, brožury, reklamy v novinách, časopisech a obchodní tiskoviny a letáky;
10. "značkou" se rozumí obchodní značka výrobce a jedná se o značku, která se objevuje na prohlášení o shodě a schvalovací dokumentaci;
11. "modelem" se rozumí obchodní popis značky, typu a, je-li to vhodné, variant a verzí osobního automobilu;
12. "typem, variantou a verzí" se rozumí odlišné automobily dané značky, které jsou deklarovány výrobcem, jak je uvedeno v příloze II. B směrnice 70/156/EHS, a jednoznačně rozlišené typem, variantou a verzí písmen abecedy.
Článek 3
Členské státy zajistí, že štítek se spotřebou paliva a emisemi CO2, který je ve shodě s požadavky uvedenými v příloze I, je připojen nebo vystaven zřetelně viditelném způsobem poblíž každého nového modelu osobního automobilu na prodejním místě.
Článek 4
Aniž je dotčena tvorba internetového průvodce Komise na úrovni Společenství, členské státy zajistí tvorbu průvodce spotřebou paliva a emisemi CO2 na základě konzultací s výrobci přinejmenším jednou ročně, v souladu s požadavky přílohy II.
Průvodce je přenosný, pevný a poskytovaný zdarma uživatelům na požádání jak na prodejních místech, tak i u určených orgánů v rámci každého členského státu.
Orgán nebo orgány uvedené v článku 8 mohou na přípravě průvodce spolupracovat.
Článek 5
Členské státy zajistí, že se pro každou značku auta vystaví plakát (nebo alternativně displej) se seznamem oficiálních údajů o spotřebě paliva a oficiálních typických emisích CO2 všech nových modelů osobních automobilů vystavovaných nebo nabízených k prodeji nebo na leasing tímto prodejním místem nebo jeho prostřednictvím.
Tyto údaje se vystaví na významném místě a v souladu s úpravou uvedenou v příloze III.
Článek 6
Členské státy zajistí, že veškerá propagační literatura bude obsahovat údaje o oficiální spotřebě paliva a oficiálních emisích CO2 modelů osobních automobilů, ke kterým se vztahují v souladu s požadavky přílohy IV.
Členské státy, je-li to vhodné, poskytují propagační materiály jiné, než propagační literatura uvedená výše, obsahující údaje o oficiálních emisích CO2 a o oficiální spotřebě paliva specifického modelu automobilu, ke kterému se vztahují.
Článek 7
Členské státy zajistí, že přítomnost na štítcích, příručkách, plakátech nebo v propagační literatuře a materiálech uvedených v článcích 3, 4, 5 a 6 jiných značek, symbolů nebo nápisů vztahujících se ke spotřebě paliva nebo emisím CO2, které nevyhovují požadavkům této směrnice, se zakazuje, pokud by jejich vystavení potenciální spotřebitele nových osobních automobilů mohlo uvést v omyl.
Článek 8
Členské státy oznámí Komisi příslušný orgán nebo orgány odpovědné za zavádění a fungování plánu na informování spotřebitelů, který je popsán v této směrnici.
Článek 9
Veškeré změny, které jsou nutné za účelem úpravy příloh této směrnice, přijme Komise v souladu s postupem stanoveným v článku 10 a po konzultaci s organizacemi spotřebitelů a ostatních zúčastněných stran.
Za účelem pomoci postupu úprav každý členský stát předá Komisi do 31. prosince 2003 zprávu o účinnosti této směrnice, zahrnující období od 18. ledna 2001 do 31. prosince 2002.
Forma této zprávy se stanoví v souladu s postupem stanoveným v článku 10 nejpozději do 18. ledna 2001.
Dále Komise v souladu s postupem stanoveným v článku 10 přijme opatření s cílem:
a) dalšího zpřesnění úpravy štítků podle článku 3 změnou přílohy I;
b) dalšího zpřesnění požadavků týkajících se příručky podle článku 4 s přihlédnutím ke klasifikaci nových modelů automobilů, čímž umožní zařazení modelů podle emisí CO2 a spotřeby paliva do stanovených tříd včetně třídy pro zařazení nových modelů automobilů s nejmenší spotřebou;
c) vytvořit doporučení za účelem uplatňování principů ustanovení o propagační literatuře podle článku 6 prvního odstavce na ostatní média a materiál.
Článek 10
Výbor
Pokud se Rada neusnese po uplynutí tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise.
Komisi je nápomocen výbor složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
Zástupce Komise předkládá výboru návrh opatření, která mají být přijata. Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě,, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci.
Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v článku 205 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese po uplynutí tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise.
Článek 11
Členské státy stanoví sankce za porušení vnitrostátních předpisů přijatých podle této směrnice.
Sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Článek 12
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 18. ledna roku 2001.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 13
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 14
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/95/ES
ze dne 13. prosince 1999
o uplatňování ustanovení o pracovní době námořníků na palubách plavidel, která využívají přístavy Společenství
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 80 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Akce Společenství v oblasti sociální politiky se mimo jiné zaměřuje na zlepšování zdraví a bezpečnosti pracovníků v jejich pracovním prostředí.
(2) Akce Společenství v oblasti námořní dopravy se mimo jiné zaměřuje na zlepšování životních a pracovních podmínek námořníků, bezpečnosti na moři a předcházení znečištění způsobenému námořními nehodami.
(3) Na osmdesátém čtvrtém zasedání ve dnech 8. až 22. října 1996 přijala konference Mezinárodní organizace práce (MOP) úmluvu MOP č. 180 o pracovní době námořníků a o obsazování plavidel posádkou z roku 1996 (dále jen "úmluva MOP č. 180") a protokol z roku 1976 k úmluvě o obchodní lodní dopravě (minimální normy) (dále jen "protokol k úmluvě MOP č. 147").
(4) Účelem směrnice Rady 1999/63/ES ze dne 21. června 1999 o dohodě o úpravě pracovní doby námořníků uzavřené mezi Svazem provozovatelů námořních plavidel Evropského společenství (ECSA) a Federací odborů pracovníků v dopravě v Evropské unii (FST) [4] přijaté podle čl. 139 odst. 2 Smlouvy je provedení uvedené dohody uzavřené dne 30. září 1998 (dále jen "dohoda"). Obsah dohody je ovlivněn některými ustanoveními úmluvy MOP č. 180. Vztahuje se na námořníky všech námořních plavidel, veřejných nebo soukromých, která jsou registrována na území některého členského státu a zpravidla využívána pro obchodní námořní plavby.
(5) Předmětem této směrnice je uplatňovat ustanovení směrnice 1999/63/ES, která vycházejí z úmluvy MOP č. 180, na všechna plavidla, která využívají přístavy Společenství bez ohledu na vlajku, pod kterou plují, za účelem identifikace a nápravy jakékoli situace, jež zjevně ohrožuje bezpečnost nebo zdraví námořníků.
Směrnice 1999/63/ES však zahrnuje požadavky, které úmluva MOP č. 180 nestanoví a které by tudíž neměly být uplatňovány na palubách plavidel, jež neplují pod vlajkou členského státu.
(6) Směrnice 1999/63/ES se vztahuje na námořníky pracující na palubě všech námořních plavidel registrovaných v rejstříku některého členského státu.
Členské státy by měly ověřovat, že plavidla plující pod jejich vlajkou dodržují všechna ustanovení uvedené směrnice.
(7) Pro ochranu bezpečnosti a předcházení narušování hospodářské soutěže by členské státy měly mít možnost ověřovat, zda odpovídající ustanovení směrnice 1999/63/ES dodržují všechna námořními plavidla, která využívají jejich přístavy, bez ohledu na stát, ve kterém jsou registrována.
(8) Zejména plavidla plující pod vlajkou státu, který není stranou úmluvy MOP č. 180 nebo protokolu k úmluvě MPO č. 147, by neměla požívat příznivějšího zacházení než plavidla plující pod vlajkou státu, který je stranou úmluvy nebo protokolu nebo obou.
(9) Pro kontrolu účinného uplatňování směrnice 1999/63/ES je nezbytné, aby členské státy vykonávaly inspekce na palubách plavidel, zejména pokud obdrží stížnost velitele lodi, člena posádky nebo jakékoli osoby či organizace, která má oprávněný zájem na bezpečném provozu plavidla, na životních a pracovních podmínkách na palubě nebo na předcházení znečištění.
(10) Pro účely této směrnice mohou členské státy z vlastního podnětu podle potřeby určit inspektory, které členský stát přístavu pověří kontrolou a kteří vykonávají inspekce na palubách plavidel, jež využívají přístavy Společenství.
(11) Důkaz, že plavidlo nedodržuje požadavky směrnice 1999/63/ES, lze získat po ověření pracovních podmínek na palubě a záznamů o pracovní době a době odpočinku námořníků, nebo má-li inspektor závažný důvod se domnívat, že námořníci jsou nadměrně unaveni.
(12) Představuje-li situace na palubě lodi zjevné nebezpečí pro bezpečnost nebo zdraví, může příslušný orgán členského státu, jehož přístav plavidlo využívá, uložit zákaz opustit přístav, dokud nebudou zjištěné nedostatky napraveny nebo dokud si posádka dostatečně neodpočine.
(13) Jelikož směrnice 1999/63/ES převzala ustanovení úmluvy MOP č. 180, lze s kontrolou dodržování uvedené směrnice na palubách plavidel, která jsou registrována ve třetí zemi, začít až po vstupu této úmluvy v platnost,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Účel a oblast působnosti
1. Účelem této směrnice je zavést systém pro ověřování a prosazování dodržování směrnice 1999/63/ES na plavidlech, která využívají přístavy členských států, aby došlo ke zlepšení námořní bezpečnosti, pracovních podmínek a zdraví a bezpečnosti námořníků na palubách plavidel.
2. Členské státy přijmou odpovídající opatření, aby plavidla, která nejsou registrovaná na jejich území nebo neplují pod jejich vlajkou, dodržovala ustanovení 1 až 12 dohody připojené ke směrnici 1999/63/ES.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se:
a) "plavidlem" rozumí jakékoli námořní plavidlo, soukromé nebo veřejné, které je registrováno na území některého členského státu a zpravidla využíváno pro obchodní námořní plavby.
Na rybářská plavidla se tato definice nevztahuje;
b) "příslušným orgánem" rozumějí orgány určené členskými státy, aby vykonávaly funkce podle této směrnice;
c) "inspektorem" rozumí zaměstnanec veřejného sektoru nebo jiná osoba řádně zmocněná příslušným orgánem členského státu a jemu odpovědná, aby prováděla inspekci pracovních podmínek na palubě;
d) "stížností" rozumí jakákoli informace nebo zpráva předaná členem posádky, profesním subjektem, asociací, odborovou organizací nebo obecně jakoukoli osobou, která má zájem na bezpečnosti plavidla, zejména na bezpečnosti nebo zdraví posádky.
Článek 3
Příprava zpráv
Aniž je dotčen čl. 1 odst. 2, obdrží-li členský stát, jehož přístav plavidlo dobrovolně využívá v rámci běžného průběhu obchodu nebo z provozních důvodů, stížnost, kterou nepovažuje za zjevně neodůvodněnou, nebo získá důkaz, že plavidlo nedodržuje normy uvedené ve směrnici 1999/63/ES pro námořní odvětví, připraví zprávu určenou vládě země, ve které je plavidlo registrováno, a pokud inspekce provedená podle článku 4 poskytne požadované důkazy, přijme veškerá opatření nezbytná pro nápravu situace, jež na palubě představuje zjevné nebezpečí pro bezpečnost nebo zdraví členů posádky.
Totožnost osoby, která podala stížnost, nesmí být veliteli lodi ani vlastníkovi dotčeného plavidla odhalena.
Článek 4
Inspekce a podrobná inspekce
1. Pro získání důkazu, že plavidlo nesplňuje požadavky směrnice 1999/63/ES, inspektor při provádění inspekce ověřuje, zda
- přehled úpravy pracovní doby na palubě je vypracován v pracovním jazyce nebo pracovních jazycích plavidla a v angličtině podle vzoru uvedeného v příloze I nebo podle obdobného vzoru a zda je vyvěšen na palubě na snadno přístupném místě,
- záznamy o pracovní době nebo o době odpočinku námořníků jsou vedeny v pracovním jazyce nebo v pracovních jazycích plavidla a v angličtině podle vzoru uvedeného v příloze II nebo podle obdobného vzoru, jsou uloženy na palubě a existuje doklad, že byly řádně schváleny příslušným orgánem státu, ve kterém je plavidlo registrováno.
2. Pokud byla podána stížnost nebo má-li inspektor na základě vlastního pozorování na palubě důvod domnívat se, že námořníci jsou nadměrně unaveni, provede podrobnou inspekci podle odstavce 1, aby určil, zda pracovní doba nebo doba odpočinku odpovídá normám podle směrnice 1999/63/ES v námořním odvětví a zda jsou řádně dodržovány, s ohledem na ostatní záznamy týkající se provozu plavidla.
Článek 5
Náprava nedostatků
1. Zjistí-li inspekce nebo podrobná inspekce, že plavidlo nesplňuje požadavky směrnice 1999/63/ES, přijme členský stát opatření nezbytná pro nápravu jakékoli situace na palubě, která zjevně ohrožuje bezpečnost nebo zdraví námořníků.
Tato opatření mohou zahrnovat zákaz opustit přístav, dokud nebudou nedostatky napraveny nebo dokud si námořníci dostatečně neodpočinou.
2. Existují-li jasné důkazy, že členové posádky, kteří vykonávají první strážní službu nebo následující strážní služby, jsou nadměrně unaveni, zajistí členský stát, aby plavidlo neopustilo přístav, dokud nebudou zjištěné nedostatky napraveny nebo dokud si dotčení námořníci dostatečně neodpočinou.
Článek 6
Postupy šetření
1. Má-li plavidlo zakázáno opustit přístav podle článku 5, uvědomí příslušný orgán členského státu velitele lodi, vlastníka nebo provozovatele plavidla, jakož i správní orgány státu vlajky nebo státu, ve kterém je plavidlo registrováno, nebo konzula či případně nejbližšího diplomatického zástupce tohoto státu o výsledcích inspekce uvedené v článku 4 nebo o jakémkoli rozhodnutí přijatém inspektorem a o případných požadovaných nápravných opatřeních.
2. Při provádění inspekce podle této směrnice by mělo být vyvinuto veškeré úsilí, aby se zabránilo neodůvodněnému zdržení plavidla.
Pokud tato situace i přes to nastane, je vlastník nebo provozovatel oprávněn požadovat náhradu utrpěných ztrát či škod.
V každém případě, kdy je namítáno neoprávněné zdržení, leží důkazní břemeno na vlastníkovi či provozovateli plavidla.
Článek 7
Právo na opravný prostředek
1. Vlastník nebo provozovatel plavidla či jeho zástupce v členském státě jsou oprávněni podat opravný prostředek proti rozhodnutí o zadržení přijatému příslušným orgánem.
Opravný prostředek nemá na zadržení odkladný účinek.
2. Členské státy k tomuto účelu zavedou a zachovají odpovídající postupy pro podávání opravných prostředků v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy.
3. Příslušný orgán o právu na opravný prostředek podle odstavce 1 řádně uvědomí velitele plavidla.
Článek 8
Spolupráce mezi správními orgány
1. Členské státy přijmou nezbytné předpisy, aby za podmínek slučitelných s podmínkami podle článku 14 směrnice Rady 95/21/ES ze dne 19. července 1995 o uplatňování mezinárodních norem pro bezpečnost lodí, zabránění znečištění a životní a pracovní podmínky na lodích, které využívají přístavy Společenství a plují ve výsostných vodách členských států (státní přístavní inspekce) [5], zajistily spolupráci mezi svými příslušnými orgány a příslušnými orgány ostatních členských států, aby tato směrnice byla účinně uplatňována, a uvědomí o těchto předpisech Komisi.
2. Informace o opatřeních přijatých podle článků 4 a 5 jsou zveřejňovány obdobnými postupy s postupem podle čl. 15 prvního pododstavce směrnice 95/21/ES.
Článek 9
Doložka o "ne příznivějším" zacházení
Při provádění inspekce plavidla plujícího pod vlajkou nebo registrovaného na území státu, který nepodepsal úmluvu MOP č. 180 nebo protokol k úmluvě MOP č. 147, zajistí členské státy po vstupu úmluvy a protokolu v platnost, aby tato plavidla a jejich posádky nepožívaly příznivější zacházení než plavidla plující pod vlajkou státu, který je stranou úmluvy MOP č. 180 nebo protokolu k úmluvě MOP č. 147 nebo obou.
Článek 10
Závěrečná ustanovení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. června 2002.
2. Opatření podle odstavce 1 přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
3. Členské státy sdělí Komisi neprodleně vnitrostátní právní předpisy, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Komise o nich uvědomí ostatní členské státy.
Článek 11
Plavidla třetích států
Tato směrnice se vztahuje na plavidla, která neplují pod vlajkou nebo nejsou registrována na území členského státu, ode dne vstupu v platnost úmluvy MOP č. 180 a protokolu k úmluvě MOP č. 147.
Článek 12
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/96/ES
ze dne 13. prosince 1999
o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti emisím plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic ze vznětových motorů vozidel a emisím plynných znečišťujících látek ze zážehových motorů vozidel poháněných zemním plynem nebo zkapalněným ropným plynem a o změně směrnice Rady 88/77/EHS
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na návrhy Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
(1) vzhledem k tomu, že by měla být přijata opatření v rámci vnitřního trhu;
(2) vzhledem k tomu, že první akční program Evropského společenství pro ochranu životního prostředí [4] schválený Radou dne 22. listopadu 1973 vyzval k využití nejnovějších vědeckých poznatků v boji proti znečišťování ovzduší plyny emitovanými z motorových vozidel a tomu odpovídajícím změnám dříve přijatých směrnic; že pátý akční program, jehož celkové zaměření schválila Radou usnesením ze dne 1. února 1993 [5], stanoví další úsilí, které je nutné vynaložit k podstatnému snížení stávající úrovně emisí znečišťujících látek z motorových vozidel;
(3) vzhledem k tomu, že se uznává, že rozvoj dopravy ve Společenství vedl k závažnému zatížení životního prostředí; že se ukázalo, že řada úředně vyhlášených prognóz o nárůstu hustoty provozu udávala nižší hodnoty, než byly hodnoty skutečné; že tím je dán důvod ke stanovení přísných norem pro emise všech motorových vozidel;
(4) vzhledem k tomu, že směrnice 88/77/EHS [6] stanovila mezní hodnoty emisí oxidu uhelnatého, nespálených uhlovodíků a oxidů dusíku ze vznětových motorů motorových vozidel na základě postupu zkoušky s reprezentativními jízdními podmínkami v Evropě; že uvedená směrnice byla poprvé změněna směrnicí 91/542/EHS [7] ve dvou etapách, přičemž první etapa (1992/1993) má shodný termín s termínem zavedení nových evropských mezních hodnot emisí pro osobní automobily; že druhá etapa (1995/1996) vedla k vytvoření dlouhodobé orientace evropského průmyslu motorových vozidel tím, že stanovila mezní hodnoty založené na očekávaných výsledcích dosud rozvíjené techniky, přičemž však ponechala průmyslu potřebný čas ke zdokonalení této techniky; že směrnice 96/1/ES [8] požadovala, aby pro malé vznětové motory se zdvihovým objemem menším než 0,7 dm3 a s otáčkami při jmenovitém výkonu vyššími než 3000 min-1 byla zavedena mezní hodnota pro emise znečišťujících částic stanovená ve směrnici 91/542/EHS teprve od roku 1999; že z technického hlediska je vhodné zachovat rozdíl pro emise znečišťujících částic z malých rychloběžných vznětových motorů, které mají zdvihový objem menší než 0,75 dm3 a otáčky při jmenovitém výkonu vyšší než 3000 min-1, avšak tento rozdíl odstranit v roce 2005;
5 odst. 3 směrnice 91/542/EHS uložil Komisi, aby podala Radě do konceroku 1996 zprávu o pokroku v revizi mezních hodnot kombinace emisí znečišťujících látek, a popřípadě zároveň s revizí postupu zkoušky; že takové revidované mezní hodnoty nebudou používány pro nová schválení typu před 1. říjnem 1999;
(6) vzhledem k tomu, že Komise se zřetelem k plnění požadavků článku 4 směrnice 94/12/ES [9] zavedla evropský program pro kvalitu ovzduší, emise z provozu na pozemních komunikacích, paliva a techniky motorů (program Auto-oil); že studie efektivnosti nákladů v rámci programu Auto-oil ukázala, že je potřebné další zdokonalování techniky vznětového motoru pro těžká nákladní vozidla, aby se dosáhlo v roce 2010 kvality ovzduší popsané ve zprávě Komise o programu Auto-oil;
(7) vzhledem k tomu, že zpřísňování požadavků na nové vznětové motory ve směrnici 88/77/EHS je součástí celkové strategie Společenství, která obsahuje od roku 2000 také revizi norem pro lehká nákladní vozidla a osobní automobily, zlepšení motorových paliv a přesnější vyhodnocování hodnot emisí vozidel v provozu;
(8) vzhledem k tomu, že směrnice 88/77/EHS je jednou ze zvláštních směrnic týkajících se postupu schvalování typu zavedeného směrnicí Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [10]; že cíle snížit úroveň emisí znečišťujících látek z motorových vozidel nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států a může jej být proto lépe dosaženo sbližováním právních předpisů členských států týkajících se opatření proti znečišťování ovzduší motorovými vozidly;
(9) vzhledem k tomu, že snížení mezních hodnot emisí, kterých se bude používat od roku 2000 a která odpovídají snížení emisí oxidu uhelnatého, součtu emisí uhlovodíků a oxidů dusíku a emisí znečišťujících částic o 30 %, byla v programu Auto-oil opatření k dosažení uspokojivé kvality ovzduší ve střednědobém termínu označena jako klíčová; že snížení opacity kouře ve výfukových plynech o 30 % proti hodnotám naměřeným na běžných typech motorů a doplnění směrnice Rady 72/306/EHS [11] bude příspěvkem ke snížení množství znečišťujících částic; že další snížení mezních hodnot emisí, které bude použitelné od roku 2005 a bude znamenat snížení oxidu uhelnatého a součtu emisí uhlovodíků a oxidů dusíku o 30 % a snížení znečišťujících částic o 80 %, což velmi přispěje ke zlepšení kvality ovzduší ve střednědobém výhledu; že tato snížení budou zahrnovat ovlivnění emisí novými zkušebními cykly lépe představujícími modely jízdy získané ze zkušeností na vozidlech v provozu; že výsledkem nové mezní hodnoty pro oxidy dusíku, která se použije od roku 2008, bude další snížení mezní hodnoty pro tuto znečišťující látku o 43 %; že nejpozději do konce roku 2002 Komise posoudí dostupný stav techniky, aby potvrdila povinnou normu pro oxidy dusíku pro rok 2008 ve zprávě pro Evropský parlament a Radu, ke které v případě potřeby přiloží odpovídající návrhy;
(10) vzhledem k tomu, že se zavádějí přípustné mezní hodnoty emisí, které budou použitelné pro vozidla definovaná jako "vozidla zvláště šetřící životní prostředí" (EEV);
(11) vzhledem k tomu, že palubní diagnostické systémy (OBD) nejsou ještě zcela vyvinuty pro těžká nákladní vozidla, ale musí být zavedeny od roku 2005, aby bylo umožněno rychlé zjišťování poruch součástí a systémů kritických z hlediska emisí, a tím došlo zlepšenou kontrolou a údržbou k významnému zdokonalení udržování počáteční úrovně emisí způsobovaných vozidly v provozu; že od roku 2005 by měly být zavedeny specifické požadavky na životnost nových motorů pro těžká nákladní vozidla a na zkoušení shody těžkých nákladních vozidel v provozu;
(12) vzhledem k tomu, že se zavádějí nové zkušební cykly pro schvalování typu pro plynné znečišťující látky a znečišťující částice a opacitu kouře, které umožní reprezentativnější vyhodnocení emisních vlastností vznětových motorů v podmínkách zkoušek více podobných podmínkám vozidel v provozu; že se pro konvenční vznětové motory a pro vznětové motory vybavené oxidačními katalyzátory zavádí nový kombinovaný postup zkoušky (se dvěma cykly); že se zavádí nový kombinovaný postup zkoušky (se dvěma cykly) pro motory na plyn a také pro vznětové motory vybavené moderními zařízeními ke snižování emisí; že od roku 2005 se budou všechny vznětové motory zkoušet oběma použitelnými zkušebními cykly; že Komise bude sledovat pokrok v jednáních o zavedení celosvětově harmonizovaného postupu zkoušky;
(13) vzhledem k tomu, že členským státům by mělo být umožněno prostřednictvím daňových pobídek podpořit uvedení na trh vozidel, která splňují požadavky přijaté na úrovni Společenství, přičemž tyto pobídky musí vyhovovat ustanovením Smlouvy a splňovat určité podmínky umožňující vyhnout se narušení vnitřního trhu; že touto směrnicí není dotčeno právo členských států zahrnout emise znečisťujících látek a jiných látek do základu pro stanovení silniční daně pro motorová vozidla;
(14) vzhledem k tomu, že při vývoji právních předpisů Společenství týkajících se emisí z motorových vozidel by se měly brát v úvahu výsledky probíhajícího výzkumu vlastností znečišťujících částic;
(15) vzhledem k tomu, že do 31. prosince 2000 musí Komise předložit zprávu o vývoji zařízení pro omezení emisí z těžkých nákladních vozidel se vznětovými motory a o vztahu k jakosti paliva, o potřebě zlepšit přesnost a reprodukovatelnost měření znečišťujících částic a postupů odběru a o vývoji celosvětově harmonizovaného zkušebního cyklu;
(16) vzhledem k tomu, že směrnici 88/77/EHS je proto třeba změnit,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 88/77/EHS se mění takto:
1. Název se nahrazuje tímto: "Směrnice Rady 88/77/EHS ze dne 3. prosince 1987 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti emisím plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic ze vznětových motorů vozidel a emisím plynných znečišťujících látek ze zážehových motorů vozidel poháněných zemním plynem nebo zkapalněným ropným plynem"
. 2. Článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
"vozidlem" se rozumějí všechna vozidla definovaná v části A přílohy II směrnice 70/156/EHS poháněná vznětovým motorem nebo plynovým motorem, kromě vozidel kategorie M1 s maximální technicky přípustnou hmotností nepřekračující 3,5 t,
"vznětovým motorem nebo plynovým motorem" se rozumí zdroj motorického pohonu vozidla, pro který se může udělit schválení typu jako samostatného technického celku ve smyslu článku 2 směrnice 70/156/EHS,
"EEV" se rozumí vozidlo zvláště šetřící životní prostředí, což znamená vozidlo poháněné motorem, který splňuje volitelné mezní hodnoty emisí uvedené v řádku C tabulek v bodu 6.2.1 přílohy I."
3. Přílohy I až VIII se nahrazují přílohami I až VII obsaženými v příloze této směrnice.
Článek 2
1. Od 1. ledna 2000 nesmějí členské státy z důvodů týkajících se plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic a opacity kouře emitovaných z motoru
- odmítnout udělit ES schválení typu nebo vydat doklad uvedený v čl. 10 odst. 1 poslední odrážce směrnice 70/156/EHS nebo udělit vnitrostátní schválení typu pro typ vozidla poháněného vznětovým motorem nebo plynovým motorem, ani
- zakázat registraci, prodej, uvedení do provozu nebo užívání nového vozidla tohoto typu, ani
- odmítnout udělit ES schválení typu pro typ vznětového motoru nebo plynového motoru, ani
- zakázat prodej nebo užívání nového vznětového motoru nebo plynového motoru,
pokud jsou splněny odpovídající požadavky příloh směrnice 88/77/EHS ve znění této směrnice, zejména pokud emise plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic a opacita kouře z motorů splňují mezní hodnoty stanovené buď v řádku A, nebo v řádku B1 nebo B2, nebo mezní hodnoty stanovené v řádku C tabulek v bodu 6.2.1 přílohy I směrnice 88/77/EHS ve znění této směrnice.
2. Od 1. října 2000 členské státy
- nesmějí již udělit ES schválení typu nebo vydat doklad uvedený v čl. 10 odst. 1 poslední odrážce směrnice 70/156/EHS a
- odmítnou udělit vnitrostátní schválení typu
pro typy vznětových motorů nebo plynových motorů a typy vozidel poháněných vznětovými motory nebo plynovými motory, pokud emise plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic opacity kouře z motoru nesplňují mezní hodnoty stanovené v řádku A tabulek v bodu 6.2.1 přílohy I směrnice 88/77/EHS ve znění této směrnice.
3. Od 1. října 2001, kromě vozidel a motorů určených k vývozu do třetích zemí a kromě náhradních motorů pro vozidla v provozu, členské státy
- považují prohlášení o shodě doprovázející nová vozidla nebo nové motory podle směrnice 70/156/EHS za neplatná pro účely odst. 1 čl. 7 uvedené směrnice a
- zakáží registraci, prodej, uvádění do provozu nebo užívání nových vozidel poháněných vznětovým motorem nebo plynovým motorem a prodej a užívání nových vznětových motorů nebo plynových motorů,
pokud emise plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic a opacita kouře z motoru nesplňují mezní hodnoty stanovené v řádku A tabulek v bodu 6.2.1 přílohy I směrnice 88/77/EHS ve znění této směrnice.
4. Od 1. října 2005 členské státy
- nesmějí již udělit ES schválení typu nebo vydat doklad uvedený v čl. 10 odst. 1 poslední odrážce směrnice 70/156/EHS a
- odmítnou vnitrostátní schválení typu
pro typy vznětových motorů nebo plynových motorů a typy vozidel poháněných vznětovým motorem nebo plynovým motorem, pokud emise plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic a opacita kouře z motoru nesplňují mezní hodnoty stanovené v řádku B1 tabulek v bodu 6.2.1 přílohy I směrnice 88/77/EHS ve znění této směrnice.
5. Od 1. října 2006, kromě vozidel a motorů určených k vývozu do třetích zemí a kromě náhradních motorů pro vozidla v provozu, členské státy
- považují prohlášení o shodě doprovázející nová vozidla nebo nové motory podle směrnice 70/156/EHS za neplatná pro účely odst. 1 čl. 7 uvedené směrnice a
- zakáží registraci, prodej, uvádění do provozu nebo užívání nových vozidel poháněných vznětovým motorem nebo plynovým motorem a prodej a užívání nových vznětových motorů nebo plynových motorů,
pokud emise plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic a opacita kouře z motoru nesplňují mezní hodnoty stanovené v řádku B1 tabulek v bodu 6.2.1 přílohy I směrnice 88/77/EHS ve znění této směrnice.
6. Od 1. října 2008 členské státy
- nesmějí již udělit ES schválení typu nebo vydat doklad uvedený v čl. 10 odst. 1 poslední odrážce směrnice 70/156/EHS a
- odmítnou udělit vnitrostátní schválení typu
pro typy vznětových motorů nebo plynových motorů a typy vozidel poháněných vznětovým motorem nebo plynovým motorem, pokud emise plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic a opacita kouře z motoru nesplňují mezní hodnoty stanovené v řádku B2 tabulek v bodu 6.2.1 přílohy I směrnice 88/77/EHS ve znění této směrnice.
7. Od 1. října 2009, kromě vozidel a motorů určených k vývozu do třetích zemí a kromě náhradních motorů pro vozidla v provozu, členské státy
- považují prohlášení o shodě doprovázející nová vozidla nebo nové motory podle směrnice 70/156/EHS za neplatná pro účely odst. 1 čl. 7 uvedené směrnice a
- zakáží registraci, prodej, uvádění do provozu nebo užívání nových vozidel poháněných vznětovým motorem nebo plynovým motorem a prodej a užívání nových vznětových motorů nebo plynových motorů,
pokud emise plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic a opacita kouře z motoru nesplňují mezní hodnoty stanovené v řádku B2 tabulek v bodu 6.2.1 přílohy I směrnice 88/77/EHS ve znění této směrnice.
8. V souladu s odstavcem 1 se pokládá motor, který splňuje odpovídající požadavky příloh směrnice 88/77/EHS ve znění této směrnice a splňuje mezní hodnoty stanovené v řádku C tabulek v bodu 6.2.1 přílohy I směrnice 88/77/EHS ve znění této směrnice, za splňující požadavky uvedené v odstavcích 2 až 7.
Článek 3
1. Členské státy mohou stanovit daňové pobídky pouze pro motorová vozidla splňující požadavky směrnice 88/77/EHS ve znění této směrnice.
Tyto pobídky musí být v souladu se Smlouvou a musí dále splňovat podmínky stanovené v písmenech a) a b):
a) musí se vztahovat všechna nová vozidla, která jsou uváděna na trh členského státu a která splňují v předstihu mezní hodnoty stanovené v řádku A tabulek v bodu 6.2.1 přílohy I směrnice 88/77/EHS ve znění této směrnice a následně od 1. října 2000 mezní hodnoty stanovené v řádku B1 nebo B2 uvedených tabulek;
musí skončit dnem použitelnosti povinného uplatňování mezních hodnot stanovených v odst. 3 čl. 2 pro nová vozidla nebo dnem stanoveným pro povinné uplatňování mezních hodnot emisí stanovených v řádku B1 nebo B2 tabulek v bodu 6.2.1 přílohy I směrnice 88/77/EHS ve znění této směrnice;
b) musí se vztahovat na všechna nová vozidla, která jsou uváděna na trh členského státu a která splňují volitelné mezní hodnoty stanovené v řádku C tabulek v bodu 6.2.1 přílohy I směrnice 88/77/EHS ve znění této směrnice.
2. Ve vztahu ke každému typu vozidla nesmějí pobídky převýšit dodatečné náklady na technická řešení potřebná pro dosažení mezních hodnot stanovených buď v řádku A, nebo v řádku B1, nebo B2, nebo mezních hodnot stanovených v řádku C tabulek v bodu 6.2.1 přílohy I směrnice 88/77/EHS ve znění této směrnice, a náklady na jejich instalaci do vozidla.
3. Komise musí být včas informována o záměrech zavést nebo změnit daňové pobídky podle tohoto článku, aby mohla předložit své připomínky.
Článek 4
Od 1. října 2005 musí být všechny nové typy vozidel a od 1. října 2006 všechny typy vozidel vybaveny palubním diagnostickým systémem (OBD) nebo palubním měřicím systémem (OBM) k monitorování emisí z výfuku v provozu.
Komise navrhne k tomuto účelu Evropskému parlamentu a Radě opatření.
Tato opatření musí obsahovat
- neomezený a normalizovaný přístup do palubního diagnostického systému OBD při kontrole, diagnostice, údržbě a opravách,
- normalizaci chybových kódů,
- kompatibilitu náhradních dílů k usnadnění oprav, výměn dílů a údržby vozidel vybavených systémem OBD.
Článek 5
Od 1. října 2005 pro nové typy a od 1. října 2006 pro všechny typy musí schválení typu udělená pro vozidla a motory potvrzovat také správnou činnost zařízení pro kontrolu emisí po dobu normální životnosti vozidla nebo motoru.
Komise posoudí rozdíly v normální životnosti různých kategorií těžkých nákladních vozidel a uváží, zda navrhne vhodné požadavky na životnost specifické pro každou kategorii.
Článek 6
Od 1. října 2005 pro nové typy a od 1. října 2006 pro všechny typy musí schválení typu udělená pro vozidla a motory potvrzovat také správnou činnost zařízení pro kontrolu emisí po dobu normální životnosti vozidla za běžných podmínek používání (kontrola shodnosti vozidel v provozu, která jsou správně udržována a používána).
Komise musí potvrdit a doplnit toto opatření podle článku 7.
Článek 7
Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě do 12 měsíců ode dne vstupu této směrnice v platnost nebo do 31. prosince 2000, podle toho, co nastane dříve, návrh na potvrzení nebo doplnění této směrnice.
V návrhu bude přihlédnuto
- k postupu přezkoumání stanoveném v článku 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/69/ES [12] a v článku 9 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/70/ES [13],
- k vývoji techniky kontroly emisí pro vznětové motory a plynové motory, včetně techniky následného zpracování, se zřetelem na vzájemnou závislost této techniky a jakosti paliva,
- k potřebě zlepšit přesnost a reprodukovatelnost stávajícího postupu měření a odběru vzorků pro velmi nízké úrovně znečišťujících částic z motorů,
- k vývoji celosvětově harmonizovaného zkušebního cyklu pro zkoušky ke schválení typu,
a tento návrh bude obsahovat
- ustanovení, která stanoví zavedení palubního diagnostického systému OBD pro těžká nákladní vozidla od 1. října 2005 v souladu s článkem 4 této směrnice obdobně k ustanovením směrnice 98/69/ES o snižování emisí z výfuku osobních automobilů a lehkých nákladních vozidel,
- ustanovení o životnosti zařízení k regulaci emisí od 1. října 2005 v souladu s článkem 5 této směrnice,
- ustanovení k zajištění shodnosti vozidel v provozu s postupem schvalování typu vozidel od 1. října 2005 v souladu s článkem 6 této směrnice, se zřetelem na zvláštní povahu zkoušek motorů těchto vozidel a na specifické informace z palubního diagnostického systému (OBD), v rámci zaměření na efektivnost nákladů,
- přiměřené mezní hodnoty pro znečišťující látky, které nejsou v současnosti regulovány, jako důsledek rozšířeného zavádění nových alternativních paliv.
Do 31. prosince 2001 podá Komise zprávu o pokroku v jednáních týkajících se celosvětově harmonizovaného zkušebního cyklu.
Do 30. června 2002 podá Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o požadavcích na používání palubního měřicího systému OBM.
Na základě této zprávy předloží Komise návrh na opatření, která vstoupí v platnost nejpozději 1. ledna 2005 a budou obsahovat technické požadavky a odpovídající přílohy pro schvalování typu palubních měřicích systémů (OBM), kterými se zajistí nejméně rovnocenná úroveň monitorování jako u palubních diagnostických systémů (OBD) a které budou s těmito systémy kompatibilní.
Nejpozději do 31. prosince 2002 posoudí Komise ve zprávě pro Evropský parlament a Radu dostupný stav techniky z hlediska potvrzení povinné normy pro NOx pro rok 2008 a v případě potřeby tuto zprávu doprovodí vhodnými návrhy.
Článek 8
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. července 2000.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 9
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 10
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Komise 1999/97/ES
ze dne 13. prosince 1999,
kterou se mění směrnice Rady 95/21/ES o uplatňování mezinárodních norem pro bezpečnost lodí, zabránění znečištění a životní a pracovní podmínky na lodích, které využívají přístavy Společenství a plují ve výsostných vodách členských států (státní přístavní inspekce)
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 95/21/ES ze dne 19. června 1995 o uplatňování mezinárodních norem pro bezpečnost lodí, zabránění znečištění a životní a pracovní podmínky na lodích, které využívají přístavy Společenství a plují ve výsostných vodách členských států (státní přístavní inspekce) [1], naposledy pozměněnou směrnicí 98/42/ES [2], a zejména na článek 19 uvedené směrnice,
(1) vzhledem k tomu, že je nezbytné vzít v úvahu změny úmluv, protokolů, předpisů a rezolucí Mezinárodní námořní organizace (IMO) a změn Pařížského memoranda o porozumění, které vstoupily v platnost;
(2) vzhledem k tomu, že zveřejňování informací, které se týkají lodí zadržených v přístavech Společenství podle směrnice 95/21/ES, může podnítit vlastníky lodí k provedení nápravných opatření, aniž by k tomu byli nuceni, a může v oblasti námořní dopravy vyvolat povědomí o otázkách bezpečnosti;
(3) vzhledem k tomu, že by proto měl být rozšířen seznam informací určených k zveřejňování, zejména s cílem zahrnout podrobnější informace o dotyčné lodi, provedeném zadržení a učiněných opatřeních, stejně jako o lodích, kterým byl odepřen přístup do přístavů Společenství; že by mělo být jasněji stanoveno, kdy za zjišťování nedostatků vedoucích k zadržení plavidla odpovídají klasifikační společnosti pověřené prohlídkami; že by účinnost těchto opatření měla být zvýšena častějším, a to měsíčním zveřejňováním informací;
(4) vzhledem k tomu, že lepší průhlednost údajů týkajících se inspekcí plavidel je nezbytným a důležitým prvkem zvýšení kvality námořní dopravy jak uvnitř Společenství, tak v celém světě; že ve spolupráci mezi členskými státy a Komisí by měly být vymezeny metody vedoucí k širší a včasné dostupnosti těchto informací;
(5) vzhledem k tomu, že členské státy by měly učinit všechna opatření nezbytná k odstranění všech právních překážek k zveřejnění seznamu lodí podrobených inspekci, zadržených nebo kterým byl odepřen přístup do některého přístavu Společenství, zejména v případě potřeby upravit své vnitrostátní právní předpisy o ochraně údajů;
(6) vzhledem k tomu, že celkové cílové kritérium popsané v příloze I části II směrnice 95/21/ES je třeba upravit ve světle zkušeností získaných při jeho uplatňování; že hodnota cílového kritéria může být často upravována v rámci Pařížského memoranda a následně zahrnuta do systému Sirenac; že pro zjištění hodnoty cílového kritéria plavidla stačí konzultovat databázi Sirenac; že se proto zdá zbytečné zahrnovat tuto hodnotu do směrnice 95/21/ES;
(7) vzhledem k tomu, že seznam osvědčení a dokumentů uvedených v příloze II k směrnici 95/21/ES by měl být upraven s ohledem na změny mezinárodních právních předpisů, které vstoupily v platnost;
(8) vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 12 směrnice Rady 93/75/EHS [3] naposledy pozměněné směrnicí Komise 98/74/ES [4],
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 95/21/ES se mění takto:
1. Článek 2 se mění takto:
a) v bodě 1 se slova "v platnosti ke dni 1. července 1998" nahrazují slovy "v platnosti ke dni 1. července 1999";
b) v bodě 2 se slova "ve znění platném ke dni 14. ledna 1998" nahrazují slovy "ve znění ke dni 1. července 1999".
2. Článek 15 se nahrazuje tímto:
"Článek 15 Zveřejnění informací
1. Příslušný orgán každého členského státu učiní opatření nezbytná k tomu, aby alespoň každý měsíc byly zveřejňovány informace uvedené v příloze VIII části I, které se týkají zadržených lodí nebo lodí, kterým byl odepřen přístup do přístavu členského státu v průběhu předchozího měsíce.
2. Informace dostupné v systému Sirenac, které se týkají lodí podrobených inspekci v přístavech členských států podle přílohy VIII části I a části II, musí být prostřednictvím vhodných technických opatření zveřejněny co nejdříve po ukončení inspekce nebo po zrušení zadržení.
3. Členské státy a Komise spolupracují s cílem zavést vhodná technická opatření podle odstavce 2.
4. Informační systém Sirenac je podle potřeby měněn s cílem splnit uvedené požadavky."
3. Příloha I se mění v souladu s přílohou této směrnice.
4. Příloha II se mění takto:
a) Bod 2 sedmá odrážka se nahrazuje tímto: "— Osvědčení o udělení výjimky, případně včetně seznamu nákladu."
b) Za bod 28 se vkládají tyto body: "29. Plán likvidace odpadků a kniha záznamů o odpadcích.
30. Systém podkladů pro rozhodování velitelů osobních lodí.
31. Plán spolupráce SAR pro osobní lodě plující po pravidelných trasách.
32. Seznam provozních omezení pro osobní lodě.
33. Knížka pro přepravu volně loženého nákladu.
34. Plán nakládky a vykládky pro přepravce volně loženého nákladu."
5. Doplňuje se se nová příloha VIII v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 12 měsíců po přijetí této směrnice.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 1999/98/ES
ze dne 15. prosince 1999,
kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/79/ES o ochraně cestujících v motorových vozidlech při čelním nárazu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [1], naposledy pozměněnou směrnicí Evropského parlamentu a Rady 98/91/ES [2], a zejména na čl. 13 odst. 2 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 96/79/ES ze dne 16. prosince 1996 o ochraně cestujících v motorových vozidlech při čelním nárazu a o změně směrnice 70/156/EHS [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 96/79/ES je jednou ze zvláštních směrnic týkajících se postupu ES schvalování typu zavedeného směrnicí 70/156/EHS.
Ustanovení směrnice 70/156/EHS týkající se systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků vozidel se proto vztahují i na směrnici 96/79/ES.
(2) Při uplatňování čl. 4 písm. b) směrnice 96/79/ES měla Komise znovu ověřit a popřípadě změnit dodatek 7 k příloze II uvedené směrnice tak, aby byly zohledněny kalibrační zkoušky paty figuríny Hybrid III, včetně zkoušek ve vozidlech.
(3) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování technickému pokroku, zřízeného směrnicí 70/156/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha II směrnice 96/79/ES se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Od 1. října 2000 nesmějí členské státy z důvodů týkajících se ověřovacích zkoušekpaty figuríny Hybrid III
- odmítnout udělit ES schválení typu pro nový typ vozidla, ani
- zakázat registraci, prodej nebo uvedení do provozu vozidla,
pokud ověřovací zkoušky paty figuríny Hybrid III vyhovují požadavkům směrnice 96/79/ES ve znění této směrnice.
2. Od 1. dubna 2001 nesmějí již členské státy udělit ES schválení typu podle článku 4 směrnice 70/156/ES pro typ vozidla, pokud nejsou splněny požadavky směrnice 96/79/ES ve znění této směrnice.
Článek 3
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. září 2000.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 1999/99/ES
ze dne 15. prosince 1999,
kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 80/1269/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se výkonu motoru motorových vozidel
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/156/EHS [1] ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel, naposledy pozměněnou směrnicí Evropského parlamentu a Rady 98/91/ES [2], a zejména na čl. 13 odst. 2 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 80/1269/EHS ze dne 16. prosince 1980 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se výkonu motoru motorových vozidel [3], naposledy pozměněnou směrnicí 97/21/ES [4], a zejména její článek 3,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 80/1269/EHS je jednou ze zvláštních směrnic týkajících se postupu ES schvalování typu zavedeného směrnicí 70/156/EHS.
Ustanovení směrnice 70/156/EHS týkající se systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků vozidel se proto vztahují i na směrnici 80/1269/EHS.
(2) V rámci schvalování typu vozidel poháněných plynem (zkapalněným ropným plynem a zemním plynem) je nutno zavést do směrnice 80/1269/EHS ustanovení pro měření výkonu motoru takových vozidel, zejména s ohledem na zkušební paliva, která se mají použít a která jsou definována ve směrnici Komise 98/77/ES ze dne 2. října 1998, kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 70/220/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti znečišťování ovzduší emisemi z motorových vozidel [5].
V této věci je účelné řídit se technickými požadavky přijatými Evropskou hospodářskou komisí Organizace spojených národů v jejím předpisu č. 85 [6].
(3) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování technickému pokroku, zřízeného směrnicí 70/156/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice 80/1269/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Od 1. ledna 2000 členské státy nesmějí z důvodů týkajících se výkonu motoru
- odmítnout udělit ES schválení typu podle čl. 4 odst. 1 směrnice 70/156/EHS pro typ motorového vozidla, ani
- odmítnout udělit vnitrostátní schválení typu, ani
- zakázat registraci, prodej nebo uvedení do provozu vozidla podle článku 7 směrnice 70/156/EHS,
pokud hodnoty výkonu motoru byly určeny podle požadavků směrnice 80/1269/EHS ve znění této směrnice.
2. Od 1. ledna 2000 členské státy
- nesmějí udělit ES schválení typu podle čl. 4 odst. 1 směrnice 70/156/EHS a
- mohou odmítnout udělit vnitrostátní schválení typu, pokud se nepoužije čl. 8 odst. 2 směrnice 70/156/EHS,
pro typ vozidla, pokud výkon motoru nebyl určen podle požadavků směrnice 80/1269/EHS ve znění této směrnice.
Článek 3
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. prosince 1999.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů přijatých v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 1999/100/ES
ze dne 15. prosince 1999,
kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 80/1268/EHS o emisích oxidu uhličitého a spotřebě paliva motorových vozidel
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [1], naposledy pozměněnou směrnicí Evropského parlamentu a Rady 98/91/ES [2], a zejména na čl. 13 odst. 2 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 80/1268/EHS ze dne 16. prosince 1980 o emisích oxidu uhličitého a spotřebě paliva motorových vozidel [3], naposledy pozměněnou směrnicí 93/116/ES [4], a zejména na článek 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 80/1268/EHS je jednou ze zvláštních směrnic týkajících se postupu ES schvalování typu zavedeného směrnicí 70/156/EHS.
Ustanovení směrnice 70/156/EHS týkající se systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků vozidel se proto vztahují i na směrnici 80/1268/EHS.
(2) Ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 98/69/ES ze dne 13. října 1998 o opatřeních proti znečišťování ovzduší emisemi z motorových vozidel a o změně směrnice 70/220/EHS [5] byl změněn cyklus zkoušky typu I k měření emisí tím, že se vypustilo počátečních 40 sekund doby volnoběhu motoru.
Je proto nutné přizpůsobit ve směrnici 80/1268/EHS odpovídajícím způsobem zkušební cyklus k měření emisí CO2 a spotřeby paliva.
(3) Se zřetelem ke sledování emisí CO2 v rámci strategie Společenství zaměřené na snižování emisí CO2 z osobních automobilů je účelné zavést do směrnice 80/1268/EHS nové technické požadavky týkající se měření emisí CO2 a spotřeby paliva pro ES schvalování typu vozidel používajících jako palivo plynné palivo (zkapalněný ropný plyn nebo zemní plyn).
V této věci je účelné řídit se technickými požadavky přijatými Evropskou hospodářskou komisí Organizace spojených národů v jejím předpisu č. 101 [6].
(4) Opatření této směrnici jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování technickému pokroku, zřízeného směrnicí 70/156/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Přílohy I a II směrnice 80/1268/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Od 1. ledna 2000 členské státy nesmějí z důvodů týkajících se emisí oxidu uhličitého nebo spotřeby paliva
- odmítnout udělit ES schválení typu podle čl. 4 odst. 1 směrnice 70/156/EHS pro typ motorového vozidla, nebo
- odmítnout udělit vnitrostátní schválení typu, nebo
- zakázat registraci, prodej, nebo uvedení do provozu vozidla podle článku 7 směrnice 70/156/EHS,
pokud byly hodnoty emisí a spotřeby paliva stanoveny v souladu s požadavky směrnice 80/1268/EHS ve znění této směrnice.
2. Od 1. ledna 2000 pro vozidla kategorie M1 definované v příloze II část A směrnice 70/156/EHS, s výjimkou vozidel, jejichž maximální hmotnost přesahuje 2500 kg, a od 1. ledna 2001 pro vozidla kategorie M1, jejichž maximální hmotnost přesahuje 2500 kg, členské státy
- nesmějí již udělit ES schválení typu podle čl. 4 odst. 1 směrnice 70/156/EHS a
- mohou odmítnout udělit vnitrostátní schválení typu, s výjimkou případu, kdy se použije čl. 8 odst. 2 směrnice 70/156/EHS,
pro typ vozidla, pokud hodnoty emisí a spotřeby paliva nebyly stanoveny v souladu s požadavky směrnice 80/1268/EHS ve znění této směrnice.
3. Od 1. ledna 2001 pro vozidla kategorie M1 definované v příloze II část A směrnice 70/156/EHS, s výjimkou vozidel, jejichž maximální hmotnost přesahuje 2500 kg, a od 1. ledna 2002 pro vozidla kategorie M1, jejichž maximální hmotnost přesahuje 2500 kg, členské státy
- považují prohlášení o shodě doprovázející nová vozidla podle směrnice 70/156/EHS za neplatná pro účely čl. 7 odst. 1 uvedené směrnice a
- odmítnou registraci, prodej a uvedení do provozu nového vozidla, které není doprovázeno prohlášením o shodě podle směrnice 70/156/EHS, s výjimkou případu, kdy se použije čl. 8 odst. 2 směrnice 70/156/EHS,
pokud hodnoty emisí a spotřeby paliva nebyly stanoveny v souladu s požadavky směrnice 80/1268/EHS ve znění této směrnice.
Článek 3
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. prosince 1999.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 1999/101/ES
ze dne 15. prosince 1999,
kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 70/157/EHS týkající se přípustné hladiny akustického tlaku a výfukového systému motorových vozidel
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [1], naposledy pozměněnou směrnicí Evropského parlamentu a Rady 98/91/ES [2], a zejména na čl. 13 odst. 2 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 70/157/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se přípustné hladiny akustického tlaku a výfukového systému motorových vozidel [3], naposledy pozměněnou směrnicí Rady 96/20/ES [4], a zejména na článek 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V rámci ES schvalování typu výfukových systémů jako samostatných technických celků (náhradní výfukové systémy) se jeví jako mimořádně obtížné vybrat vozidlo, které splňuje současné požadavky.
Je proto nezbytné přizpůsobit definici vozidla představujícího typ tak, aby předvedené vozidlo vyhovělo požadavkům kontroly shodnosti výroby ve vztahu k přípustným hladinám akustického tlaku.
(2) Některé odkazy uvedené ve směrnici Rady 92/97/EHS [5], kterou se mění směrnice 70/157/EHS, vyžadují aktualizaci.
(3) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování technickému pokroku, zřízeného směrnicí 70/156/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Přílohy II a III směrnice 70/157/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Od 1. dubna 2000 nesmějí členské státy z důvodů týkajících se přípustné hladiny akustického tlaku nebo výfukového systému
- odmítnout udělit ES schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu pro typ vozidla nebo výfukového systému, ani
- zakázat registraci, prodej nebo uvedení vozidla do provozu nebo prodej nebo uvedení do provozu výfukového systému,
pokud toto vozidlo nebo výfukový systém splňují požadavky směrnice 70/157/EHS ve znění této směrnice.
2. Od 1. října 2000 členské státy
- nesmějí již udělit ES schválení typu a
- musí odmítnout udělit vnitrostátní schválení typu
pro typ vozidla nebo výfukového systému, pokud nejsou splněny požadavky směrnice 70/157/EHS ve znění této směrnice.
3. Aniž je dotečen odstavec 2, mohou členské státy nadále udělovat ES schválení typu a dovolovat prodej a uvádění do provozu výfukových systémů určených jako náhradní díly podle předchozích znění směrnice 70/157/EHS, pokud tyto výfukové systémy
- jsou určeny k montáži na vozidla, která jsou již v provozu, a
- splňují požadavky uvedené směrnice použitelné v době, kdy byla vozidla poprvé registrována.
Článek 3
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. března 2000.
Neprodleně o nich informují Komisi.
Použijí tyto předpisy ode dne 1. dubna 2000.
Tato opatření přijatá členskými musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 1999/102/ES
ze dne 15. prosince 1999,
kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 70/220/EHS o opatřeních proti znečisťování ovzduší emisemi z motorových vozidel
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/220/EHS ze dne 20. března 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti znečisťování ovzduší emisemi z motorových vozidel [1], naposledy pozměněnou směrnicí Evropského parlamentu a Rady 98/69/ES [2], a zejména na článek 5 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 70/220/EHS je jednou ze zvláštních směrnic týkajících se postupu EHS schvalování typu zavedeného směrnicí Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [3], naposledy pozměněná směrnicí Evropského parlamentu a Rady 98/91/ES [4].
(2) Směrnice 70/220/EHS stanoví technické požadavky na ověřování emisí motorových vozidel, která spadají do její oblasti působnosti.
Z hlediska nejnověji získaných zkušeností a rychle se vyvíjejícího stavu palubních diagnostických systémů (OBD) se jeví vhodné přizpůsobit tyto technické požadavky tak, aby nabyly účinku ke dnům stanoveným ve směrnici 98/69/ES.
(3) Je nutné ujasnit data, od kterých se budou používat požadavky této směrnice na palubní diagnostiku pro nové typy a pro všechny typy vozidel kategorie M1 se vznětovými motory a s maximální hmotností přesahující 2500 kg a pro vozidla kategorie N1 tříd II a III.
(4) Pro palubní diagnostické systémy je účelné přesněji stanovit předpisy týkající se ochrany proti neoprávněným zásahům, odpojení sledování selhání zapalování za určitých provozních podmínek, registrace vzdálenosti ujeté vozidlem v době, pro kterou indikátor chybné funkce upozorňuje řidiče na chybnou funkci, schopnosti palubního diagnostického systému provádět obousměrnou logickou kontrolu, použití souborů chybových kódů P1 a P0 uvedených v normě ISO 15031-6, diagnostického konektoru, a stanovit mezní prahové hodnoty palubní diagnostiky na dvě desetinná místa.
Je účelné přezkoumat ustanovení o monitorování selhání zapalování za podmínek, které by mohly způsobit poškození katalyzátoru, s cílem snížit možnost výskytu falešných chybových hlášení, umožnit částečné sledování objemu katalyzátoru a použít rozšířený datový spoj pro komunikaci mezi palubním a externím počítačem zabezpečovanou řízením oblastní sítě (CAN).
(5) Je účelné připustit schvalování typu vozidel se systémy palubní diagnostiky obsahujícími omezený počet menších nedostatků, které se mohou objevit v době schvalování typu nebo předtím nebo se zjistí, když už jsou vozidla v provozu.
Schvalovací orgán může také rozšířit certifikát schválení typu pro vozidla, pro která již bylo uděleno schválení typu, i pokud byly následně zjištěny nedostatky v systému OBD ve vozidlech v provozu.
Taková rozšíření se nesmějí udělit, jestliže došlo k úplnému výpadku schopnosti monitorovat.
Musí být uvedena lhůta, v které se musí nedostatky připuštěné orgánem odstranit ve vozidlech, která pak budou vyráběna.
(6) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování technickému pokroku, zřízeného směrnicí 70/156/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Přílohy I, VI, X a XI směrnice 70/220EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. prosince 1999.
Neprodleně o nich informují Komisi.
Tato opatření přijatá členskými musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Směrnice Evropského Parlamentu A Rady 1999/103/ES
ze dne 24. ledna 2000,
kterou se mění směrnice Rady 80/181/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se měřicích jednotek
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na mezinárodní úrovni byl 19. Všeobecnou konferencí pro míry a váhy (1991) rozšířen seznam předpon SI používaných pro násobky a díly jednotek SI.
(2) Mezinárodní organizace pro normalizaci (ISO) zrevidovala zásady a pravidla týkající se veličin a jednotek stanovených v mezinárodní normě ISO 31; pravidla pro praktické používání systému jednotek SI jsou stanovena v mezinárodní normě ISO 1000.
(3) Znění směrnice Rady 80/181/EHS [4] musí být uvedeno do souladu s těmito mezinárodními dohodami a normami.
(4) Některé třetí země nepřijímají na svůj trh výrobky označené výhradně legálními jednotkami stanovenými směrnicí 80/181/EHS; společnosti vyvážející výrobky do těchto zemí budou znevýhodněny, pokud nebude po 31. prosinci 1999 i nadále uznáváno doplňkové označení; proto by doplňkové označení v nelegální jednotkách mělo být povoleno v dalším období.
(5) Používání směrnice 80/181/EHS by mělo být přezkoumáno a měla by být přijata vhodná opatření směřující k zavedení celosvětového systému; v případě potřeby se použije postup podle článku 18 směrnice Rady 71/316/EHS [5],
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 80/181/EHS se mění takto:
1. V čl. 3 odst. 2 se datum "31. prosince 1999" nahrazuje datem "31. prosince 2009".
2. Doplňuje se tento článek: "Článek 6a
Otázky týkající se provádění této směrnice a zejména otázka doplňkového označení budou dále přezkoumány a v případě potřeby budou přijata vhodná opatření přijatá postupem podle článku 18 směrnice Rady 71/316/EHS [6]."
3. Příloha se mění takto:
a) v kapitole 1 se text pod tabulkou v bodu 1.1.1 mění takto: "Teplota vyjádřená ve stupních Celsia t je definována jako rozdíl t = T — T0 mezi dvěma termodynamickými teplotami T a T0, kde T0 = 273,15 kelvinů.
Interval nebo rozdíl teploty může být vyjádřen buď v kelvinech, nebo ve stupních Celsia. Velikost jednotky "stupeň Celsia"; je rovna velikosti jednotky "kelvin";.";
b) definice doplňkových jednotek SI uvedených pod tabulkou v bodu 2.1.1 se nahrazují těmito definicemi: "Jednotka rovinného úhlu
Radián je úhel sevřený mezi dvěma poloměry kružnice, které na obvodě vytínají oblouk stejné délky, jakou má poloměr.
(Mezinárodní norma ISO 31-1:1992)
Jednotka prostorového úhlu
Steradián je prostorový úhel kužele, který má svůj vrchol ve středu koule a který vytíná na povrchu koule plochu rovnou ploše čtverce o stranách rovných poloměru koule.
(Mezinárodní norma ISO 31-1:1992).";
c) tabulka v bodu 1.3 se nahrazuje touto tabulkou:
"Faktor _BAR_ Předpona _BAR_ Značka _BAR_ Faktor _BAR_ Předpona _BAR_ Značka _BAR_
101 _BAR_ deka _BAR_ da _BAR_ 10-24 _BAR_ yocto _BAR_ y" _BAR_ d) bod 3 se nahrazuje tímto: "3. JEDNOTKY POUŽÍVANÉ V SI, JEJICHŽ HODNOTY BYLY STANOVENY EXPERIMENTÁLNĚ Veličina _BAR_ Jednotka _BAR_
Název _BAR_ Značka _BAR_ Definice _BAR_
Poznámka:
Předpony a jejich značky uvedené v bodu 1.3 lze používat ve spojení s těmito dvěma jednotkami a jejich značkami."
Článek 2
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 9. února 2001.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Aniž je dotčena směrnice 80/181/EHS, členské státy po 31. prosinci 1999 povolí nebo budou dále povolovat používání doplňkového označení uvedeného v článku 3 této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Směrnice Rady 1999/105/ES
ze dne 22. prosince 1999
o uvádění reprodukčního materiálu lesních dřevin na trh
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Rady 66/404/EHS ze dne 14. června 1966 o uvádění reprodukčního materiálu lesních dřevin na trh [4] a směrnice Rady 71/161/EHS ze dne 30. března 1971 o normách vnější jakosti reprodukčního materiálu lesních dřevin uváděného na trh Společenství [5] byly několikrát podstatným způsobem pozměněny.
Vzhledem k dalším podstatným změnám by bylo vhodné z důvodů přehlednosti vydat nové znění výše uvedených směrnic.
(2) Lesy pokrývají rozsáhlá území Společenství a s ohledem na jejich sociální, hospodářskou, environmentální, ekologickou a kulturní funkci plní multifunkční úlohu.
S ohledem na značnou různorodost přírodních, sociálních, hospodářských a kulturních podmínek lesů ve Společenství je třeba stanovit zvláštní přístupy a opatření pro každý typ lesa.
Jak obnova těchto lesů, tak nové zalesňování vyžadují trvale udržitelné hospodaření v lesích jako součást strategie Evropské unie v oblasti lesního hospodářství vytyčené usnesením Rady ze dne 15. prosince 1998 [6].
(3) Reprodukční materiál lesnicky významných druhů a umělých kříženců lesních dřevin musí z genetického hlediska odpovídat různorodým stanovištním podmínkám a musí mít vysokou jakost.
Udržení a zvyšování biologické různorodosti lesů včetně genetické různorodosti stromů je podstatné pro trvale udržitelné hospodaření v lesích.
(4) Z hlediska zdraví rostlin musí být harmonizované požadavky v souladu se směrnicí Rady 77/93/EHS ze dne 21. prosince 1976 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do členských států a proti jejich rozšiřování na území Společenství [7].
(5) Lesnický výzkum ukázal, že pro zvyšování hodnoty lesů včetně aspektů stability, přizpůsobivosti, odolnosti, produktivity a různorodosti je nutno používat reprodukční materiál vysoké jakosti, geneticky i fenotypově přizpůsobený stanovišti.
Osivo lesních dřevin musí případně splňovat stanovené normy vnější jakosti.
(6) V rámci posílení vnitřního trhu je nutné odstraňovat skutečné nebo potenciální překážky obchodu, které by mohly bránit volnému pohybu reprodukčního materiálu lesních dřevin ve Společenství.
Je v zájmu všech členských států, aby byly přijaty předpisy Společenství, které stanoví nejvyšší možné požadavky.
(7) Předpisy Společenství by se měly vztahovat na fenotypové a genetické znaky semenného a sadebního materiálu a na vnější jakost reprodukčního materiálu lesních dřevin.
(8) Tyto předpisy by měly platit pro uvádění reprodukčního materiálu lesních dřevin na trh nejen v ostatních členských státech, nýbrž i na domácích trzích.
(9) Tato právní úprava by měla přihlížet k praktickým požadavkům a omezit se jen na ty druhy a umělé křížence, které jsou z hlediska lesnictví významné pro celé Společenství nebo jeho část.
(10) V některých členských státech je reprodukční materiál lesních dřevin kategorie "identifikovaný zdroj", jehož uvádění na trh není podle směrnice 66/404/EHS přípustné, tradičně používán, je slučitelný s klimatickými podmínkami a nepostradatelný pro účely lesního hospodářství, a proto by uvádění tohoto materiálu na trh členských států, které si to přejí, mělo být povoleno.
Naproti tomu není žádoucí, aby bylo závazně stanoveno, že takovýto reprodukční materiál má být dodáván konečným spotřebitelům ve všech členských státech.
(11) V některých oblastech Společenství, jako jsou alpské, středomořské nebo severské regiony, jsou specifické klimatické nebo choulostivé stanovištní podmínky, které odůvodňují stanovení zvláštních požadavků na vnější jakost reprodukčního materiálu některých druhů lesních dřevin.
(12) Podle obecného prohlášení 3. konference ministrů o ochraně lesů v Evropě konané v Lisabonu by měly být při zalesňování a obnově lesa používány přednostně původní domácí druhy a druhy místní provenience, které jsou plně přizpůsobeny místním stanovištním podmínkám.
(13) Na reprodukční materiál lesních dřevin určený k vývozu nebo zpětnému vývozu do třetích zemí by se opatření této směrnice neměla vztahovat.
(14) Schvalování zdrojů reprodukčního materiálu a tím i vymezení oblastí provenience je základem výběru reprodukčního materiálu lesních dřevin Společenství.
Členské státy by měly používat jednotná pravidla, která stanoví nejvyšší možné požadavky pro schvalování zdrojů reprodukčního materiálu.
Na trh by měl být uváděn pouze reprodukční materiál získaný z těchto zdrojů.
(15) Na trh by měl být uváděn pouze takový geneticky modifikovaný reprodukční materiál lesních dřevin, který je nezávadný pro lidské zdraví a životní prostředí.
(16) U reprodukčního materiálu lesních dřevin pocházejícího z geneticky modifikovaných organismů by měla být posouzena rizika pro životní prostředí.
Komise by měla předložit Radě návrh nařízení, které by zajistilo, že postup takového hodnocení rizika pro životní prostředí a další důležité aspekty včetně schvalovacího řízení budou rovnocenné těm, které jsou zakotveny ve směrnici Rady č. 90/220/EHS ze dne 23. dubna 1990 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí [8].
Do dne vstupu tohoto nařízení v platnost se použijí ustanovení směrnice 90/220/EHS.
(17) Obchod s reprodukčním materiálem, který splňuje požadavky stanovené touto směrnicí, by měl podléhat pouze těm omezením, která stanoví tato směrnice.
(18) Členské státy by ovšem měly stanovit, že na jejich území smějí být uváděny na trh pouze části rostlin a sadební materiál odpovídající stanoveným normám.
(19) Je žádoucí, aby členské státy mohly na svém území stanovit dodatečné nebo přísnější požadavky pro schválení zdrojů reprodukčního materiálu.
(20) Členské státy by měly sestavit seznamy oblastí provenience s vyznačením původu zdrojů reprodukčního materiálu, pokud je znám.
Členské státy by rovněž měly vypracovat mapy, z nichž bude patrné vymezení oblastí provenience.
(21) Členské státy by měly sestavit národní rejstříky zdrojů reprodukčního materiálu uznaného na jejich území.
Kromě toho by každý členský stát měl sestavit výpis z národního rejstříku ve formě národního seznamu.
(22) Na základě těchto národních seznamů by Komise měla zajistit vydání publikace Společenství.
(23) Po sběru by úřední subjekty měly pro veškerý reprodukční materiál získaný z uznaných zdrojů vystavit list o původu.
(24) Je třeba zajistit, aby vedle požadovaných fenotypových a genetických znaků mohl být reprodukční materiál, který je nebo má být uveden na trh, správně určen od okamžiku sběru až do dodání konečnému spotřebiteli.
(25) Kromě toho by měly být zavedeny zvláštní normy upravující jakost prýtových řízků, popřípadě dřevitých řízků topolu.
(26) Osivo by mělo být uváděno na trh pouze v případě, že splňuje stanovené normy jakosti a nachází se v uzavřeném obalu.
(27) Členské státy by měly přijmout vhodné kontrolní mechanismy zajišťující, že při uvádění reprodukčního materiálu na trh jsou dodrženy požadavky na fenotypové nebo genetické znaky, správné určení a vnější jakost materiálu.
(28) Reprodukční materiál, který splňuje tyto požadavky, by měl podléhat pouze těm omezením pro uvádění na trh, která stanoví předpisy Společenství.
Členské státy musejí mít za určitých podmínek možnost zakázat, aby reprodukční materiál, jehož použití na území členského státu není vhodné, byl dodáván konečným spotřebitelům.
(29) Pro případ přechodných obtíží při zásobování reprodukčním materiálem určitých druhů, který splňuje požadavky této směrnice, by mělo být za určitých podmínek dočasně připuštěno použití reprodukčního materiálu vyhovujícího méně přísným požadavkům.
(30) Uvádění reprodukčního materiálu lesních dřevin pocházejícího ze třetích zemí na trh Společenství by mělo být umožněno pouze tehdy, pokud tento reprodukční materiál s ohledem na uznání jeho zdroje a s ohledem na opatření pro jeho produkci poskytuje stejné záruky, jako reprodukční materiál získaný ve Společenství.
U dovezeného reprodukčního materiálu lesních dřevin by měl být při jeho uvedení na trh Společenství připojen list o původu nebo jiné úřední osvědčení země původu a seznam s podrobnostmi o všech vyvezených zásilkách.
(31) V určitých případech by členské státy měly být osvobozeny od povinnosti dodržovat všechna nebo některá ustanovení této směrnice, pokud jde o určité druhy dřevin.
(32) Po přechodnou dobu by měly být prováděny experimenty, jejichž cílem je nalezení lepšího řešení některých ustanovení této směrnice.
(33) V rámci Společenství by měla být zavedena kontrolní opatření, která zajistí jednotné dodržování požadavků a podmínek upravených touto směrnicí ve všech členských státech.
(34) Úpravy příloh převážně technického charakteru by měly být usnadněny prostřednictvím zrychleného řízení.
(35) Opatření nezbytná k provedení této směrnice by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [9].
(36) Na základě smlouvy o přistoupení bylo Finské republice a Švédskému království poskytnuto přechodné období od roku 1994 do 31. prosince 1999 pro uplatňování směrnice 66/404/EHS a stejné období Finské republice i pro uplatňování směrnice 71/161/EHS.
Toto přechodné období by mělo být prodlouženo, aby si tyto státy mohly ponechat své vnitrostátní úpravy nejpozději ke dni provádění této směrnice,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Tato směrnice se vztahuje na produkci za účelem jejího uvedení na trh a na uvádění reprodukčního materiálu lesních dřevin na trh Společenství.
Článek 2
Pro účely této směrnice se použijí následující definice a klasifikace:
"reprodukční materiál lesních dřevin" : reprodukční materiál druhů dřevin a jejich umělých kříženců, které mají význam pro lesní hospodářství v celém Společenství nebo v jeho části, a zejména ty druhy, které jsou uvedeny v příloze I;
"reprodukčním materiálem" se podle okolností rozumí osivo : šišky, plodenství, plody a semena určená k produkci sadebního materiálu;
části rostlin : prýtové, listové a kořenové řízky, explantáty a embrya pro mikrovegetativní rozmnožování, pupeny, hříženci, kořeny, rouby, dřevité řízky a jiné části rostliny, určené k produkci sadebního materiálu;
sadební materiál : rostliny získané z osiva, z částí rostlin nebo přirozenou obnovou;
"zdroji reprodukčního materiálu" se podle okolností rozumí zdroj semen : stromy nacházející se v místě sběru semen;
porost : ohraničená populace stromů s dostatečně stejnorodým složením;
semenné sady : výsadba selektovaných klonů nebo rodin, která je izolována nebo obhospodařována tak, že opylení z vnějších zdrojů je vyloučeno nebo omezeno, a tak, aby se dosáhlo častějších, bohatších a snadnějších sklizní;
rodiče rodiny : stromy určené k produkci potomstva umělým nebo volným opylením určeného jednoho samičího rodiče pylem jednoho samčího rodiče (plnorodí sourozenci) nebo více určených nebo neurčených samčích rodičů (polorodí sourozenci);
klony : skupina vegetativních potomků (ramety) získaná z jediného výchozího jedince (ortet) vegetativním množením, například řízkováním, mikrovegetativním množením, roubováním, hřížením nebo dělením;
směs klonů : směs určených klonů se stanovenými podíly;
"autochtonním" nebo "indigenním" se podle okolností rozumí autochtonní porost nebo zdroj semen : autochtonní porost nebo zdroj semen je takový porost nebo zdroj, který se zpravidla obnovuje průběžným přirozeným výsevem. Porost nebo zdroj semen může být obnoven i uměle z reprodukčního materiálu, který byl sklizen v témže porostu nebo v témže zdroji semen nebo v těsně sousedících autochtonních porostech nebo zdrojích semen;
indigenní porost nebo zdroj semen : indigenní porost nebo zdroj semen je autochtonní porost nebo zdroj semen anebo porost či zdroj semen, který byl založen uměle z osiva, které je původem ze stejné oblasti provenience;
"původ" : u autochtonního porostu nebo zdroje semen je původem místo, na němž stromy rostou.
U porostu nebo zdroje semen, které nejsou autochtonní, je původem místo, odkud semena nebo rostliny původně pocházejí.
Původ porostu nebo zdroje semen může být neznámý;
"provenience" : místo, na kterém roste porost stromů;
"oblast provenience" : oblastí provenience u druhu nebo poddruhu je oblast nebo skupina oblastí s dostatečně shodnými ekologickými podmínkami, v nichž se nachází porosty nebo zdroje semen, které, s případným zohledněním nadmořské výšky, vykazují podobné fenotypové nebo genetické znaky;
"produkce" : produkce zahrnuje všechny stupně získávání osiva, jeho zpracování a pěstování sadebního materiálu ze semen a z částí rostlin;
"uvádění na trh" : vystavení za účelem prodeje, nabídka k prodeji, prodej nebo dodávka třetí osobě včetně dodávky na základě smlouvy o poskytování služeb;
"dodavatel" : každá fyzická nebo právnická osoba, jejíž profesí je uvádění reprodukčního materiálu lesních dřevin na trh nebo jeho dovoz;
"úřední subjekty" i) orgán zřízený nebo pověřený členským státem, podléhající dohledu jeho vlády, který je příslušný ve věcech kontroly uvádění na trh nebo jakosti reprodukčního materiálu lesních dřevin;
ii) státní orgán zřízený:
- buď na národní úrovni,
- nebo na regionální úrovni v rámci daném ústavou příslušného členského státu pod dohledem jeho orgánů veřejné moci.
Výše uvedené subjekty mohou v souladu s vnitrostátními právními předpisy přenést úkoly, které jim byly svěřeny touto směrnicí a které mají být provedeny v rámci jejich pravomoci a pod jejich dohledem, na jakoukoli veřejnoprávní či soukromoprávní právnickou osobu, která je na základě úředně schválených stanov pověřena výhradně zvláštními úkoly veřejného zájmu pod podmínkou, že tato právnická osoba a její členové nemají žádný osobní zájem na výsledcích opatření, která činí.
Postupem podle čl. 26 odst. 2 lze dále schválit jakoukoli jinou právnickou osobu, založenou subjektem uvedeným v bodě i) a jednající pod řízením a dohledem tohoto subjektu pod podmínkou, že tato právnická osoba nemá žádný osobní zájem na výsledcích opatření, která činí.
Členské státy sdělí Komisi své odpovědné úřední subjekty.
Komise předá tyto informace ostatním členským státům;
reprodukční materiál lesních dřevin se dělí na následující kategorie "identifikovaný zdroj" : reprodukční materiál pocházející ze zdroje, kterým je buď zdroj semen nebo porost nacházející se uvnitř jediné oblasti provenience a který splňuje požadavky uvedené v příloze II;
"selektovaný" : reprodukční materiál pocházející ze zdroje, kterým je porost nacházející se uvnitř jediné oblasti provenience, vybraného na úrovni populace podle fenotypových znaků a splňujícího požadavky uvedené v příloze III;
"kvalifikovaný" : reprodukční materiál pocházející ze zdroje, kterým jsou semenné sady, rodiče rodiny, klony nebo směsi klonů, jehož komponenty byly jednotlivě vybrány podle fenotypových znaků a který splňuje požadavky uvedené v příloze IV.
Není nutné, aby u nich byl proveden nebo dokončen test;
"testovaný" : reprodukční materiál pocházející ze zdroje, kterým jsou porosty, semenné sady, rodiče rodiny, klony nebo směsi klonů.
Nadřazenost reprodukčního materiálu musí být prokázána srovnávacími testy nebo hodnocením nadřazenosti reprodukčního materiálu na základě genetické zkoušky komponentů zdroje reprodukčního materiálu.
Reprodukční materiál musí splňovat požadavky uvedené v příloze V.
Článek 3
1. Seznam druhů a umělých kříženců uvedený v příloze I může být změněn postupem podle čl. 26 odst. 3.
2. Pokud některé druhy nebo umělí kříženci nepodléhají ustanovením této směrnice, mohou členské státy na svém území přijmout více nebo méně přísná opatření.
3. Ustanovení této směrnice se nepoužijí pro reprodukční materiál lesních dřevin v podobě sadebního materiálu nebo částí rostlin, jsou-li určeny pro jiné než lesnické účely.
V takových případech je reprodukční materiál opatřen etiketou nebo jiným dokumentem požadovaným jinými předpisy Společenství nebo vnitrostátními předpisy, které se v závislosti na účelové určení na tento materiál vztahují.
Pokud takové předpisy neexistují a dodavatel obchoduje jak s reprodukčním materiálem pro lesnické účely, tak s reprodukčním materiálem pro jiné než lesnické účely, označí se posledně jmenovaný reprodukční materiál etiketou nebo jiným dokumentem s nápisem "pro jiné než lesnické účely".
4. Ustanovení této směrnice se nepoužijí pro reprodukční materiál lesních dřevin, který je určen k vývozu nebo zpětnému vývozu do třetích zemí.
Článek 4
1. Členské státy zajistí, aby k produkci reprodukčního materiálu lesních dřevin, který má být uveden na trh, byly užívány pouze uznané zdroje.
2. Zdroje reprodukčního materiálu mohou být uznány pouze:
a) úředními subjekty, pokud splňují požadavky uvedené v přílohách II, III, IV a popřípadě V této směrnice;
b) s odkazem na jednotku označenou jako "uznaná jednotka".
Každé uznané jednotce je nutno přidělit vlastní registrační číslo.
3. Členské státy zajistí, aby:
a) uznání bylo zrušeno v případě, že požadavky této směrnice přestanou být plněny;
b) po uznání zdroje reprodukčního materiálu určeného k získávání reprodukčního materiálu kategorií "selektovaný", "kvalifikovaný" nebo "testovaný" byl zdroj v pravidelných intervalech znovu přezkoušen.
4. V zájmu zachování genetických zdrojů rostlin používaných v lesním hospodářství a v souladu se zvláštními podmínkami, které je třeba stanovit postupem podle čl. 26 odst. 3 s přihlédnutím k vývoji situace, pokud jde o zachování genetických zdrojů in situ a jejich trvale udržitelné využívání pěstováním a uváděním původního reprodukčního materiálu lesních dřevin, který je přirozeně přizpůsoben místním a regionálním podmínkám a je ohrožen genetickou erozí, na trh, se členské státy mohou odchýlit od požadavků stanovených v odstavci 2 a v přílohách II, III, IV a V, pokud jsou zvláštní podmínky stanoveny postupem podle čl. 26 odst. 3.
5. Členské státy mohou pro své území nebo jeho část na dobu nejdéle deseti let uznat zdroje k získávání testovaného reprodukčního materiálu, pokud na základě prozatímních výsledků genetického testu nebo srovnávacích testů podle přílohy V lze očekávat, že daný zdroj reprodukčního materiálu bude po ukončení testů splňovat podmínky pro uznání stanovené touto směrnicí.
Článek 5
1. Pokud je zdrojem reprodukčního materiálu podle čl. 4 odst. 1 geneticky modifikovaný organismus ve smyslu čl. 2 bodu 1 a 2 směrnice 90/220/EHS, může být takový zdroj uznán pouze v případě, že je nezávadný pro lidské zdraví a životní prostředí.
2. V případě geneticky modifikovaného zdroje reprodukčního materiálu podle odstavce 1:
a) je nutno provést hodnocení rizika pro životní prostředí postupem, který je rovnocenný postupu definovanému směrnicí 90/220/EHS;
b) budou na návrh Komise nařízením Evropského parlamentu a Rady vycházejícím z příslušných právních zásad Smlouvy upraveny postupy zajišťující rovnocenné posouzení rizika pro životní prostředí a dalších důležitých aspektů s aspekty stanovenými směrnicí 90/220/EHS.
Do vstupu v platnost tohoto nařízení mohou být geneticky modifikované zdroje reprodukčního materiálu zapsány do národního rejstříku na základě článku 10 této směrnice pouze v případě, že byly uznány podle směrnice 90/220/EHS;
c) se neuplatní články 11 až 18 směrnice 90/220/EHS pro geneticky modifikované zdroje reprodukčního materiálu uznané podle nařízení uvedeného v písm. b);
d) budou vědecké a technické podrobnosti provádění posouzení rizika pro životní prostředí stanoveny postupem podle čl. 26 odst. 3.
Článek 6
1. Členské státy zajistí, aby se s reprodukčním materiálem lesních dřevin pocházejícím z uznaných zdrojů nakládalo podle pravidel stanovených v písm. a) až d):
a) reprodukční materiál druhů uvedených v příloze I může být uváděn na trh pouze v případě, že je zařazen do kategorií "identifikovaný zdroj", "selektovaný", "kvalifikovaný" nebo "testovaný" a splňuje požadavky stanovené v přílohách II, III, IV a V;
b) reprodukční materiál umělých kříženců uvedených v příloze I může být uváděn na trh pouze v případě, že je zařazen do kategorií "selektovaný", "kvalifikovaný" nebo "testovaný" a splňuje požadavky stanovené v přílohách III, IV a V;
c) reprodukční materiál druhů a umělých kříženců uvedených v příloze I, které byly rozmnoženy vegetativně, může být uváděn na trh pouze v případě, že je zařazen do kategorií "selektovaný", "kvalifikovaný" nebo "testovaný" a splňuje požadavky stanovené v přílohách III, IV a V. Reprodukční materiál kategorie "selektovaný" může být uváděn na trh pouze v případě, že byl získán hromadným rozmnožováním ze semenného materiálu;
d) reprodukční materiál druhů a umělých kříženců uvedených v příloze I, které jsou zcela nebo částečně geneticky modifikovaným organismem, může být uváděn na trh pouze v případě, že je zařazen do kategorie "testovaný" a splňuje požadavky stanovené v příloze V.
2. Kategorie, v nichž může být reprodukční materiál pocházející z různých typů zdrojů uváděn na trh, jsou stanoveny v příloze VI.
3. Reprodukční materiál druhů lesních dřevin a umělých kříženců uvedených v příloze I může být uváděn na trh pouze v případě, že splňuje příslušné požadavky stanovené v příloze VII.
Části rostlin a sadební materiál mohou být uváděny na trh pouze v případě, že splňují platné mezinárodní normy, jakmile tyto normy byly schváleny postupem podle čl. 26 odst. 3.
4. Členské státy zajistí, aby dodavatelé reprodukčního materiálu lesních dřevin podléhali úřední registraci.
Příslušný úřední subjekt může rozhodnout, že dodavatelé, kteří již byli zaregistrováni podle směrnice 77/93/EHS, budou považováni za registrované pro účely této směrnice.
Tito dodavatelé ovšem musí splňovat požadavky stanovené touto směrnicí.
5. Nehledě na ustanovení odstavce 1 mohou členské státy na svém území povolit dodavatelům, aby v přiměřeném množství uváděli na trh následující reprodukční materiál:
a) reprodukční materiál lesních dřevin určený pro pokusy, vědecký výzkum, šlechtění nebo genové banky;
b) semenný materiál, který je prokazatelně určen pro jiné než lesnické účely.
6. Předpoklady pro udělování povolení podle odstavce 5 členskými státy mohou být stanoveny postupem podle čl. 26 odst. 3.
7. Členské státy mohou v případě reprodukčního materiálu pocházejícího ze zdrojů, které nesplňují všechny požadavky odpovídající kategorie uvedené v odstavci 1, povolit jeho uvádění na trh za určitých podmínek, které je nutno stanovit postupem podle čl. 26 odst. 3, aniž je tím dotčeno ustanovení odstavce 1.
8. Postupem podle čl. 26 odst. 3 mohou být přijaty zvláštní předpisy zohledňující vývoj podmínek, za kterých může být reprodukční materiál lesních dřevin vhodný pro biologickou produkci uváděn na trh.
Článek 7
Členské státy jsou oprávněny stanovit ve vztahu k podmínkám stanoveným pro uznání zdrojů reprodukčního materiálu a pro produkci reprodukčního materiálu v přílohách II až V a VII na svém vlastním území dodatečné nebo přísnější požadavky.
Článek 8
Členské státy jsou oprávněny na svém území omezit uznávání zdrojů reprodukčního materiálu určeného k produkci reprodukčního materiálu lesních dřevin kategorie "identifikovaný zdroj".
Článek 9
1. U zdrojů reprodukčního materiálu určených k získávání reprodukčního materiálu kategorií "identifikovaný zdroj" nebo "selektovaný" členské státy vymezí pro dotčené druhy dřevin oblasti provenience.
2. Členské státy zhotoví a zveřejní mapy s vymezením oblastí provenience.
Tyto mapy jsou zaslány Komisi a ostatním členským státům.
Článek 10
1. Každý členský stát zřídí národní rejstřík zdrojů různých druhů uznaných na jeho území.
Všechny podrobnosti o uznaných jednotkách společně s jejich registračním označením jsou zaznamenány v národním rejstříku.
2. Každý členský stát pořídí přehled národního rejstříku v podobě národního seznamu, který na požádání poskytne Komisi a ostatním členským státům.
Národní seznam se zřizuje v jednotné formě pro každou uznanou jednotku.
Pro kategorie "identifikovaný zdroj" a "selektovaný" je přípustné shrnutí zdrojů reprodukčního materiálu podle oblastí původu.
Je třeba uvádět následující podrobnosti:
a) botanický název;
b) kategorii;
c) účel;
d) typ zdroje reprodukčního materiálu;
e) registrační označení nebo podle okolností jeho zkratku či identifikační kód oblasti provenience;
f) polohu: popřípadě krátké označení a některou z následujících skupin údajů:
i) pro kategorii "identifikovaný zdroj" oblast provenience a oblast zeměpisné šířky a délky;
ii) pro kategorii "selektovaný" oblast provenience a zeměpisnou polohu určenou stupněm zeměpisné délky a šířky nebo oblastí zeměpisné délky a šířky;
iii) pro kategorii "kvalifikovaný" přesná(é) zeměpisná(é) poloha(y), ve které(ých) je uchováván zdroj reprodukčního materiálu;
iv) pro kategorii "testovaný" přesná(é) zeměpisná(é) poloha(y), ve které(ých) je uchováván zdroj reprodukčního materiálu;
g) nadmořská výška nebo výškové pásmo;
h) plocha: velikost zdroje(ů) semen, porostu(ů) nebo semenného(ých) sadu(ů);
i) původ: je třeba uvést, zda zdroj reprodukčního materiálu je či není autochtonní/indigenní anebo neznámého původu.
U zdroje reprodukčního materiálu, který není autochtonní nebo indigenní, musí být uveden původ, pokud je znám;
j) v případě kategorie "testovaný" musí být uvedeno, zda jde o geneticky modifikovaný materiál.
3. Forma těchto národních seznamů může být stanovena postupem podle čl. 26 odst. 2.
Článek 11
1. Na základě národního seznamu každého z členských států může Komise zveřejnit "Seznam zdrojů uznaných ve Společenství k produkci reprodukčního materiálu lesních dřevin".
2. Seznam Společenství obsahuje údaje převzaté z národních seznamů podle čl. 10 odst. 2 a uvádí oblast použití a všechna povolení nebo omezení vydaná na základě článků 8, 17 a 20.
Článek 12
1. Po sklizni vystaví úřední subjekty pro každý reprodukční materiál získaný z uznaných zdrojů list o původu s uvedením vlastního registračního označení, podávající přehled o důležitých údajích uvedených v příloze VIII.
2. Předpokládá-li členský stát následné vegetativní množení podle čl. 13 odst. 2, vystaví nový list o původu.
3. Pokud se jedná o směs podle čl. 13 odst. 3 písm. a), b), c) nebo e), zajistí členské státy, aby registrační označení jednotlivých součástí směsi bylo identifikovatelné a aby byl vystaven nový list o původu nebo jiný dokument pro identifikaci příslušné směsi.
Článek 13
1. Reprodukční materiál zůstává ve všech fázích produkce oddělen pomocí záznamů o jednotlivých uznaných jednotkách.
Každý oddíl reprodukčního materiálu je určen následujícími údaji:
a) kódem a číslem listu o původu;
b) botanickým názvem;
c) kategorií;
d) účelem;
e) typem zdroje;
f) registračním označením nebo kódem oblasti provenience;
g) oblastí provenience – pro reprodukční materiál kategorií "identifikovaný zdroj" a "selektovaný" nebo případně jiný reprodukční materiál;
h) popřípadě určením původu materiálu (je či není autochtonní nebo indigenní anebo je neznámého původu);
i) u semenného materiálu rokem zrání;
j) stářím a druhem semenáčků nebo řízků použitých jako sadební materiál a údajem o tom, zda byly podřezány, školkovány nebo obaleny;
k) zda jde o geneticky modifikovaný materiál.
2. Aniž je dotčeno ustanovení odstavce 1 a čl. 6 odst. 1 písm. c), mohou členské státy upravit následné vegetativní množení reprodukčního materiálu kategorií "selektovaný", "kvalifikovaný" a "testovaný" z jednotlivých uznaných jednotek. V takových případech je nutno uchovávat reprodukční materiál odděleně od sebe a jako takový jej označovat.
3. Aniž je dotčeno ustanovení odstavce 1, členské státy mohou stanovit, že:
a) uvnitř jediné oblasti provenience bude míchán reprodukční materiál kategorií "identifikovaný zdroj" nebo "selektovaný" pocházející ze dvou nebo více uznaných jednotek;
b) při míchání reprodukčního materiálu z jediné oblasti původu ze zdrojů semen a porostů kategorie "identifikovaný zdroj" bude nově vzniklý oddíl označen jako "reprodukční materiál ze zdroje semen";
c) při míchání reprodukčního materiálu ze zdroje, který není autochtonní nebo indigenní, s reprodukčním materiálem neznámého původu bude nově zkombinovaný oddíl označen jako "neznámý původ";
d) u míchání podle písmen a), b) nebo c) může být registrační označení uvedené v odst. 1 písm. f) nahrazeno kódem oblasti provenience;
e) bude míchán reprodukční materiál pocházející z jediné uznané jednotky rozdílného roku zrání;
f) při míchání podle písm. e) je zapotřebí uvést příslušné roky zrání a podíl materiálu připadajícího na jednotlivé roky.
Článek 14
1. Reprodukční materiál může být uváděn na trh pouze v oddílech odpovídajících ustanovení článku 13 a opatřených etiketou nebo jiným dokumentem dodavatele ("etiketa nebo dokument dodavatele"), v němž vedle informací vyžadovaných v článku 13 jsou uvedeny následující údaje:
a) číslo(a) listu(ů) o původu, vystaveného(ných) na základě článku 12 nebo odkaz na jiný dokument podle čl. 12 odst. 3;
b) jméno dodavatele;
c) dodané množství;
d) v případě reprodukčního materiálu kategorie "testovaný", jehož zdroj byl uznán podle čl. 4 odst. 5, slova "předběžně uznáno";
e) zda byl materiál množen vegetativně.
2. V případě semen a plodů obsahuje etiketa nebo dokument dodavatele uvedený v odstavci 1 též následující dodatečné údaje, které byly pokud možno zjištěny s pomocí mezinárodně uznaného postupu:
a) čistota: hmotnostní podíly čistého semenného materiálu, semenného materiálu jiných druhů a neškodných nečistot připadající na produkt uváděný na trh jako oddíl osiva;
b) klíčivost čistých semen nebo v případě, že klíčivost není možné nebo účelné zjistit, životaschopnost zjištěná za pomoci specifických metod;
c) hmotnost tisíce čistých semen;
d) počet klíčivých semen na kilogram produktu uváděného na trh jako semenný materiál nebo v případě, že počet klíčivých semen není možné nebo účelné zjistit, počet životaschopných semen na kilogram.
3. Aby byl semenný materiál rychle k dispozici ještě v průběhu sklizně, mohou členské státy povolit jeho uvádění na trh až k prvnímu kupujícímu i bez ohledu na skutečnost, že dosud nebyl ukončen test klíčivosti podle odst. 2 písm. b). Dodržení podmínek uvedených v odst. 2 písm. b) a d) potvrdí dodavatel v nejbližší možné době.
4. U menšího množství semenného materiálu neplatí požadavky uvedené v odst. 2 písm. b) a d). Množství a podmínky mohou být stanoveny postupem podle čl. 26 odst. 2.
5. V případě druhu Populus spp. mohou být části rostlin uváděny na trh pouze v případě, že na etiketě nebo dokumentu dodavatele je uvedeno číslo klasifikace Společenství uvedené v příloze VII, části C bodě 2 písm. b).
6. Při použití barevné etikety nebo dokumentu u reprodukčního materiálu lesních dřevin jakékoliv kategorie musí být etiketa nebo dokument dodavatele v případě reprodukčního materiálu "identifikovaný zdroj" žlutá, v případě reprodukčního materiálu "selektovaný" zelená, v případě reprodukčního materiálu "kvalifikovaný" růžová a v případě reprodukčního materiálu "testovaný" modrá.
7. V případě reprodukčního materiálu lesních dřevin, jehož zdroj se skládá z geneticky modifikovaných organismů, musí být tato skutečnost jasně uvedena na každé úřední nebo jiné etiketě nebo dokumentu pro daný oddíl.
Článek 15
Semenný materiál může být uváděn na trh pouze v uzavřených obalech.
Uzávěr musí být zhotoven tak, aby jej po otevření nebylo možné znovu použít.
Článek 16
1. Členské státy zajistí, aby reprodukční materiál jednotlivých uznaných jednotek nebo oddílů byl v celém průběhu počínaje jeho sklizní až po dodání konečnému spotřebiteli jasně identifikovatelný prostřednictvím jimi stanoveného nebo schváleného systému kontrol.
Je nutno provádět pravidelné úřední kontroly registrovaných dodavatelů.
2. Členské státy zajistí, aby si příslušné úřední subjekty vzájemně poskytovaly úřední pomoc tak, aby získaly informace potřebné k zajištění řádného uplatňování této směrnice, zejména při pohybu reprodukčního materiálu z jednoho členského státu do druhého.
3. Dodavatelé předloží úředním subjektům záznamy s podrobnostmi o všech oddílech v jejich držení a uváděných jimi na trh.
4. Pravidla pro provádění odstavce 2 budou stanovena postupem podle čl. 26 odst. 2 nejpozději do 30. června 2002.
5. Členské státy učiní veškerá opatření k tomu, aby zajistily dodržování ustanovení této směrnice tím, že vhodně upraví, aby reprodukční materiál lesních dřevin byl úředně kontrolován během jeho produkce za účelem jeho uvedení na trh a v průběhu jeho uvádění na trh.
6. Odborníci Komise mohou, pokud je to nezbytné, ve spolupráci s úředními subjekty členských států provádět kontroly na místě, aby bylo zajištěno jednotné používání této směrnice.
Především mohou zkoumat, zda reprodukční materiál lesních dřevin odpovídá požadavkům této směrnice.
Členský stát, na jehož území je prováděna kontrola, poskytne odborníkům provádějícím kontrolu veškerou podporu potřebnou pro výkon jejich činnosti.
Komise podá členským státům zprávu o výsledcích šetření.
Článek 17
1. Členské státy zajistí, aby reprodukční materiál uváděný na trh v souladu s ustanoveními této směrnice nepodléhal, pokud jde o požadavky na jeho vlastnosti, testování a kontrolu, označování a balení, žádným jiným omezením než těm, která stanoví tato směrnice.
2. Členský stát může být postupem podle čl. 26 odst. 3 na svou žádost zmocněn k tomu, aby na svém území nebo jeho části zakázal dodávky specifického reprodukčního materiálu konečnému spotřebiteli pro účely výsevu nebo výsadby.
Toto zmocnění může být vydáno pouze v případě, že je důvod se obávat
a) - na základě informací o oblasti provenience nebo o původu reprodukčního materiálu nebo
- výsledků pokusů nebo vědeckého výzkumu, které byly provedeny na vhodných místech uvnitř nebo vně Společenství,
že použití takového reprodukčního materiálu vzhledem k jeho fenotypovým nebo genetickým znakům by mělo nepříznivý vliv na lesní hospodářství, životní prostředí, genetické zdroje nebo biologickou různorodost na celém území daného členského státu nebo jeho části;
b) na základě známých výsledků pokusů a vědeckých výzkumů nebo výsledků lesnické praxe týkajících se přežití a vývoje porostu v souvislosti s morfologickými a fyziologickými znaky, že použití takového reprodukčního materiálu vzhledem k jeho znakům by mělo nepříznivý dopad na lesní hospodářství, životní prostředí, genetické zdroje nebo biologickou různorodost na celém území daného členského státu nebo jeho části.
3. Pravidla pro provádění odstavce 2 budou stanovena postupem podle čl. 26 odst. 3.
4. Aniž je dotčeno ustanovení odstavce 1, mohou členské státy, které uplatnily článek 8 ve vztahu k reprodukčnímu materiálu lesních dřevin kategorie "identifikovaný zdroj", zakázat prodej tohoto reprodukčního materiálu konečným spotřebitelům.
Článek 18
1. K odstranění přechodných obtíží ve všeobecném zásobování reprodukčním materiálem lesních dřevin odpovídajícím požadavkům této směrnice, které se vyskytly v jednom nebo více členských státech a které není možno odstranit v rámci Společenství, zmocní Komise na návrh jednoho nebo více dotčených členských států postupem podle čl. 26 odst. 2 jeden nebo více členských států, aby umožnily po dobu, kterou stanoví, uvádění reprodukčního materiálu lesních dřevin jednoho nebo více druhů nesplňujícího požadavky této směrnice na trh.
V takovém případě je na etiketách nebo dokumentech dodavatele požadovaných na základě čl. 14 odst. 1 nutno vyznačit, že reprodukční materiál lesních dřevin odpovídá méně přísným požadavkům.
2. Pravidla pro provádění odstavce 1 mohou být stanovena postupem podle čl. 26 odst. 2.
Článek 19
1. Rada stanoví na návrh Komise kvalifikovanou většinou, zda reprodukční materiál lesních dřevin vyprodukovaný ve třetí zemi poskytuje s ohledem na uznání zdroje reprodukčního materiálu a ty aspekty produkce reprodukčního materiálu lesních dřevin, které jsou významné pro jeho uvedení na trh, stejnou záruku, jako reprodukční materiál vyprodukovaný ve Společenství odpovídající ustanovením této směrnice.
2. Kromě otázek obsažených v odstavci 1 Rada dále určí, které druhy, typy zdrojů a kategorie reprodukčního materiálu mohou být na základě odstavce 1 uznány pro uvedení na trh Společenství.
Dokud Rada nepřijme rozhodnutí podle odstavce 1, mohou takové rozhodnutí přijmout členské státy postupem podle čl. 26 odst.
3. Účelem tohoto zmocnění je zajistit, aby reprodukční materiál, který má být dovezen, poskytoval v každém ohledu stejné záruky jako reprodukční materiál lesních dřevin, který je ve Společenství produkován v souladu s touto směrnicí.
Dovezený reprodukční materiál musí být opatřen především listem o původu nebo jiným úředním potvrzením vystaveným ve státě původu a podklady obsahujícími podrobné údaje o všech vyvážených oddílech, které předloží dodavatel ze třetí země.
Článek 20
Na žádost členského státu může Komise postupem podle čl. 26 odst. 3 zprostit tento členský stát zcela nebo částečně povinnosti dodržovat ustanovení této směrnice ve vztahu k některým druhům dřevin, které v daném členském státě mají omezený lesnický význam, pokud to neodporuje ustanovením čl. 17 odst. 1.
Článek 21
Za účelem nalezení lepšího řešení některých ustanovení této směrnice může být postupem podle čl. 26 odst. 3 rozhodnuto o provádění časově omezených pokusů za podmínek stanovených na úrovni Společenství.
Doba trvání pokusu nepřesáhne sedm let.
V rámci těchto pokusů mohou být členské státy zproštěny některých povinností stanovených touto směrnicí.
Rozsah zproštění bude určen s ohledem na ustanovení, na která se vztahuje.
Článek 22
Reprodukční materiál lesních dřevin musí případně splňovat odpovídající požadavky na zdraví rostlin stanovené ve směrnici 77/93/EHS.
Článek 23
Případné změny příloh na základě vědecko-technického vývoje budou provedeny postupem podle čl. 26 odst. 3.
Článek 24
Opatření potřebná k provedení této směrnice ve vztahu k problematice upravené v následujících ustanoveních budou vydána postupem podle čl. 26 odst. 2:
- článek 2, 10, 14, 16, 18 a 27.
Článek 25
Opatření potřebná k provedení této směrnice ve vztahu k problematice upravené v následujících ustanoveních budou vydána postupem podle čl. 26 odst. 3:
- článek 3, 4, 5, 6, 17, 19, 20, 21 a 23.
Článek 26
1. Komisi je nápomocen Stálý výbor pro osivo (dále jen "výbor").
2. Je-li odkazováno na ustanovení tohoto odstavce, uplatní se ustanovení článku 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Období podle čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES činí jeden měsíc.
3. Je-li odkazováno na ustanovení tohoto odstavce, uplatní se ustanovení článku 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Období podle čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES činí dva měsíce.
4. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 27
1. V přechodném období počínajícím 1. ledna 2003 a trvajícím nejdéle deset let mohou členské státy použít pro uznání zdrojů reprodukčního materiálu k produkci testovaného reprodukčního materiálu, který do té doby nespadal do věcné působnosti směrnice č. 66/404/EHS, výsledků srovnávacích testů, které nesplňují požadavky stanovené v příloze V.
Testy musejí být zahájeny před 1. lednem 2003 a musejí prokázat, že reprodukční materiál získaný ze zdrojů má vyšší hodnotu.
2. V přechodném období počínajícím 1. ledna 2003 a trvajícím nejdéle deset let mohou členské státy použít pro uznání zdrojů reprodukčního materiálu k produkci testovaného reprodukčního materiálu všech druhů a umělých kříženců spadajících do věcné působnosti této směrnice výsledků testů genetické hodnoty, které nesplňují požadavky stanovené v příloze V.
Testy musejí být zahájeny před 1. lednem 2003 a musejí prokázat, že reprodukční materiál vzniklý ze zdrojů má vyšší hodnotu.
3. U nových druhů a umělých kříženců, které je možno zařadit do přílohy I až k pozdějšímu okamžiku, se stanoví přechodné období uvedené v odstavcích 1 a 2 postupem podle čl. 26 odst. 2.
4. Členské státy mohou být postupem podle čl. 26 odst. 2 zmocněny, aby výsledků srovnávacích testů a testů genetické hodnoty použily i po uplynutí přechodného období.
Článek 28
1. Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí s účinkem od 1. ledna 2003.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si určí členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
3. Členské státy mohou až do vyčerpání zásob uvádět na trh reprodukční materiál shromážděný před 1. lednem 2003.
Článek 29
S účinkem od 1. ledna 2003 se zrušují směrnice 66/404/EHS a 71/161/EHS.
Směrnice 66/404/EHS se nevztahuje na Finskou republiku a Švédské království a směrnice 71/161/EHS se nevztahuje na Finskou republiku.
Odkazy učiněné na zrušené směrnice se vztahují k této směrnici a vykládají se podle převodní tabulky obsažené v příloze IX.
Článek 30
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Obecné zásady Evropské centrální banky
ze dne 7. července 1998
o některých ustanoveních týkajících se eurobankovek, ve znění ze dne 26. srpna 1999
(ECB/1999/3)
(1999/656/ES)
RADA GUVERNÉRŮ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství (dále jen "Smlouva"), a zejména na čl. 106 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na články 12.1, 14.3 a 16 statutu Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky (dále jen "statut"),
s ohledem na rozhodnutí ECB/1998/6 ze dne 7. července 1998 o nominálních hodnotách, specifikacích, reprodukci, výměně a stahování eurobankovek [1], ve znění rozhodnutí ECB ze dne 26. srpna 1999 (ECB/1999/2) [2],
(1) vzhledem k tomu, že Evropská centrální banka (ECB) nabyla od Evropského měnového institutu (EMI) autorská práva k návrhům eurobankovek; že tato autorská práva musí být mimo jiné spravována a prosazována ve všech členských státech podle jednotlivých vnitrostátních právních systémů a že tato situace odůvodňuje svěření těchto úkolů národním centrálním bankám;
(2) vzhledem k tomu, že se jeví jako žádoucí zřídit Středisko pro analýzu padělků, aby se zvýšila ochrana eurobankovek před paděláním, do něhož by národní centrální banky zúčastněných členských států a ECB mohly vložit své prostředky, a to by vyžadovalo vytvoření určitých pravidel v rámci Evropského systému centrálních bank (ESCB);
(3) vzhledem k tomu, že se jeví vhodným učinit, kromě úředního zveřejnění v Úředním věstníku Evropských společenství, oznámení v celostátních sdělovacích prostředcích, aby se zlepšila informovanost veřejnosti o všech rozhodnutích přijatých ECB ke stažení typů nebo sérií bankovek z oběhu, a svěřit tento úkol národním centrálním bankám;
(4) vzhledem k tomu, že v souladu s články 12.1 a 14.3 statutu tvoří obecné zásady ECB nedílnou součást práva Společenství,
PŘIJALA TYTO OBECNÉ ZÁSADY:
Článek 1
Prosazování autorských práv
1. Národní centrální banky učiní veškerá potřebná a proveditelná opatření podle svých vnitrostátních právních systémů, aby zajistily, že nebudou porušována autorská práva ECB k návrhům eurobankovek.
2. Kdykoli národní centrální banka zjistí neoprávněnou reprodukci eurobankovek, ke které došlo na území jejího státu, učiní ihned opatření k zajištění toho, že reprodukce bude zastavena a veškeré takto vyrobené kopie budou staženy z oběhu, a neprodleně uvědomí ECB.
3. Výkonná rada ECB může vydat pokyny, zda situace vyžaduje, aby bylo zahájeno občanskoprávní nebo trestní řízení proti osobě odpovědné za reprodukci.
Pro účely vedení soudního řízení se ECB obrátí na národní centrální banky: udělí jim odpovídající pokyny a poskytne jim potřebné plné moci.
Veškeré soudní výlohy hradí ECB.
4. Národní centrální banky uvědomí ECB o všech konkrétních oprávněních k reprodukci návrhů eurobankovek udělených podle rozhodnutí ECB/1998/6.
Článek 2
Výměna úmyslně nebo neúmyslně poškozených nebo oběhem opotřebených bankovek (dále jen "poškozené bankovky")
1. Národní centrální banky řádně provedou rozhodnutí ECB/1998/6.
2. Při provádění rozhodnutí ECB/1998/6 a s výhradou případných právních omezení zničí národní centrální banky veškeré poškozené bankovky nebo jejich části po uplynutí šesti měsíců, pokud neexistují právní důvody pro jejich zadržení nebo vrácení žadateli.
3. Národní centrální banky určí jeden výhradní orgán nebo subjekt, který přijímá rozhodnutí o výměně poškozených bankovek v případech uvedených v čl. 3 odst. 1 písm. b) rozhodnutí ECB/1998/6, a uvědomí o tom ECB.
Článek 3
Středisko pro analýzu padělků a databáze měnových padělků
1. Středisko pro analýzu padělků a databáze měnových padělků ESCB budou zřízeny a provozovány pod záštitou ECB.
Zřízení Střediska pro analýzu padělků má centralizovat technickou analýzu a data týkající se padělání eurobankovek vydaných ECB a národními centrálními bankami.
Veškeré významné technické a statistické údaje o padělání eurobankovek se uchovávají centrálně v databázi měnových padělků.
2. Sídlem Střediska pro analýzu padělků a databáze měnových padělků je Frankfurt nad Mohanem. Rada guvernérů jmenuje vedoucího Střediska pro analýzu padělků, schvaluje jeho rozpočet a spravuje jeho vybavení zaměstnanci a finančními prostředky.
3. S výhradou právních omezení poskytnou národní centrální banky Středisku pro analýzu padělků originály nových typů padělků eurobankovek, které mají k dispozici, pro účely technického šetření a centrální klasifikace.
Předběžné posouzení, zda určitý padělek patří ke klasifikovanému typu nebo do nové kategorie, provedou národní centrální banky.
4. Veškerá technická data v databázi padělků jsou k dispozici ECB a národním centrálním bankám zúčastněných členských států.
Středisko pro analýzu padělků spolupracuje s policejními sbory zúčastněných členských států, Europolem a s Evropskou komisí, a to podle oblastí jejich odborné způsobilosti.
Jednotliví zaměstnanci Střediska pro analýzu padělků mohou vystupovat v soudním řízení, aby poskytli technický odborný posudek v případech padělání, pokud je to požadováno.
Veškeré styky Střediska pro analýzu padělků s jednotlivými vnitrostátními orgány se uskutečňují společně s příslušnou národní centrální bankou.
Článek 4
Stažení bankovek z oběhu
Národní centrální banky oznámí na vlastní náklady stažení typu nebo série eurobankovek, o kterém rozhodla Rada guvernérů, v celostátních novinách podle pokynů, které případně vydá Výkonná rada.
Článek 5
Závěrečná ustanovení
Tyto obecné zásady jsou určeny národním centrálním bankám zúčastněných členských států a mají okamžitý účinek.
Tyto obecné zásady budou zveřejněny
Interinstitucionální dohoda
ze dne 25. května 1999
mezi Evropským parlamentem, Radou Evropské unie a Komisí Evropských společenství o vnitřním vyšetřování prováděném Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF)
EVROPSKÝ PARLAMENT, RADA EVROPSKÉ UNIE A KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na usnesení Evropského parlamentu ze dne 7. října 1998 o nezávislosti, úloze a statutu Útvaru pro koordinaci předcházení podvodům (UCLAF) [1],
s ohledem na závěry Rady ze dne 14. března 1999 přijaté po podrobných diskusích se zástupci Evropského parlamentu a Komise,
s ohledem na rozhodnutí Komise 1999/352/ES, ESUO, Euratom ze dne 28. dubna 1999 o zřízení Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) [2]
(1) vzhledem k tomu, že nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1073/1999 [3] a nařízení Rady (Euratom) č. 1074/1999 [4] o vyšetřování prováděném Evropským úřadem pro boj proti podvodům (dále jen "úřad") stanoví, že tento úřad zahajuje a provádí správní vyšetřování v orgánech, subjektech, úřadech a agenturách založených Smlouvami o ES a Euratomu nebo na jejich základě;
(2) vzhledem k tomu, že odpovědnost úřadu, jak byla stanovena Komisí, přesahuje ochranu finančních zájmů a zahrnuje všechny činnosti úřadu spojené s ochranou zájmů Společenství před nedovoleným jednáním, které by mohlo mít za následek disciplinární nebo trestní stíhání;
(3) vzhledem k tomu, že je třeba rozšířit oblast působnosti boje proti podvodům a zvýšit jeho účinnost využitím stávajících odborných znalostí v oblasti správního vyšetřování;
(4) vzhledem k tomu, že by všechny orgány, subjekty, úřady a agentury tedy měly na základě své správní autonomie svěřit tomuto úřadu úkol provádět u nich vnitřní správní vyšetřování s cílem odhalovat závažné případy neplnění profesionálních úkolů, které mohou být porušením povinností úředníků a zaměstnanců Společenství podle článku 11, čl. 12 odst. 2 a 3, článků 13, 14 a 16 a čl. 17 odst. 1 služebního řádu úředníků a pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropských společenství (dále jen "služební řád") poškozujícím zájmy těchto Společenství a mohou mít za následek disciplinární nebo trestní stíhání nebo mohou být závažným úmyslným porušením úřední povinnosti podle článku 22 služebního řádu nebo porušením obdobných povinností členů, vedoucích pracovníků nebo zaměstnanců orgánů, subjektů, úřadů a agentur Společenství, na které se nevztahuje služební řád;
(5) vzhledem k tomu, že by se tato vyšetřování měla provádět v plném souladu s odpovídajícími ustanoveními smluv o založení Evropských společenství, a zejména s Protokolem o výsadách a imunitách Evropských společenství, předpisy přijatými na jejich základě a služebním řádem;
(6) vzhledem k tomu, že by se tato vyšetřování měla ve všech orgánech, subjektech, úřadech a agenturách Společenství provádět za rovnocenných podmínek; že by převedení tohoto úkolu na úřad nemělo ovlivňovat odpovědnost orgánů, subjektů, úřadů nebo agentur samotných a nemělo by nijak omezovat právní ochranu zúčastněných osob;
(7) vzhledem k tomu, že až do změny služebního řádu by měla být stanovena praktická opatření pro spolupráci členů orgánů a subjektů, ředitelů úřadů a agentur a úředníků a zaměstnanců orgánů, subjektů, úřadů a agentur, aby byl zajištěn řádný průběh vnitřního vyšetřování,
poté, co se dohodly na vypracování společných pravidel pro tyto účely,
obracejí se na ostatní orgány, subjekty, úřady a agentury, aby přistoupily k této dohodě, a
DOHODLY SE TAKTO:
1. přijmout společná pravidla skládající se z prováděcích opatření potřebných k zajištění řádného provádění vyšetřování úřadem v jejich rámci.
Účelem těchto vyšetřování je
- bojovat proti podvodům, úplatkářství a jakékoli jiné nedovolené činnosti poškozující finanční zájmy Evropských společenství,
- odhalovat závažné případy neplnění profesionálních úkolů, které mohou být porušením povinností úředníků a zaměstnanců Společenství a mohou mít za následek disciplinární nebo trestní stíhání nebo porušením obdobných povinností členů, ředitelů nebo zaměstnanců, na které se nevztahuje služební řád.
Tato vyšetřování budou prováděna v plném souladu s odpovídajícími ustanoveními smluv o založení Evropských společenství, a zejména s protokolem o výsadách a imunitách, předpisy přijatými na jejich základě a služebním řádem.
Také budou prováděna v souladu s podmínkami a postupy stanovenými nařízeními Evropského společenství a Evropského společenství pro atomovou energii;
2. vypracovat takováto pravidla a učinit je okamžitě použitelnými přijetím vnitřního rozhodnutí podle vzoru připojeného k této dohodě a dodržet tento vzor s výjimkou případů, kdy je odchylka z hlediska jejich vlastních zvláštních požadavků technicky nezbytná;
3. uznat potřebu zasílat úřadu k vydání stanoviska každou žádost o zbavení úřadníka nebo zaměstnance imunity vůči soudnímu řízení v souvislosti s možnými případy podvodů, úplatkářství nebo jiné nedovolené činnosti.
Týká-li se žádost o zbavení imunity některého z jejich členů, je o tom úřad uvědomen;
4. oznámit Úřadu předpisy, které vypracují k provedení této dohody.
Tato dohoda může být změněna pouze s výslovným souhlasem signatářských orgánů.
Ostatní orgány a subjekty, úřady a agentury zřízené Smlouvou o ES nebo Smlouvou o Euratomu nebo na jejich základě se vyzývají, aby přistoupily k této dohodě prohlášením určeným společně předsedům signatářských orgánů.
Tato dohoda vstupuje v platnost dnem 1. června 1999.
ze dne 7. ledna 1999, kterým se mění nařízení (ES) č. 1921/95, kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu dovozních licencí pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny a kterým se zrušuje nařízení (ES) č. 3566/90
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2201/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2199/97 [2], a zejména na čl. 11 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že příloha nařízení Komise (ES) č.
1921/95 [3] ve znění nařízení (ES) č. 2427/95 [4] obsahuje produkty, pro které jsou požadovány dovozní licence a příslušné jistoty; že zkušenosti s těmito opatřeními dovozní kontroly, vývojem obchodu a statistickými metodami umožňují vyškrtnout některé produkty z přílohy; že po tomto vyškrtnutí již článek 6 nařízení (ES) č.
1921/95 dále neplní svůj účel a měl by být zrušen;
vzhledem k tomu, že podle celního stropu pro zpracované višně, které pocházejí z Bývalé jugoslávské republiky Makedonie, stanoveného nařízením Rady (ES) č. 77/98 [5] a spravovaného v souladu s nařízením Komise (ES) č. 123/98 [6], by višně kódu KN ex08134095 měly být doplněny do seznamu produktů, u nichž jsou požadovány dovozní licence a měly by být stanoveny příslušné jistoty;
vzhledem k tomu, že nařízení komise (EHS) č. 3566/90 [7] ve znění (ES) č. 1032/95 [8] stanoví seznam produktů, na které se vztahuje čl. 2 odst. 2 nařízení (ES) č. 1921/95; že na jednéstraně nařízení Komise (ES) č. 2125/95 [9] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2493/98 [10] zajišťuje toto opatření s ohledem na konzervované houby a nařízení Komise (ES) č. 122/98 [11] ve znění nařízení (ES) č. 1057/98 [12] a (ES) č. 123/98 tedy zajišťuje toto opatření s ohledem na zpracované višně pocházející z Bosny a Hercegoviny, Chorvatska a z Bývalé jugoslávské republiky Makedonie, a že na straně druhé se nezdá být nutné vést tento seznam i pro jiné produkty a místa původu; že kvůli přehlednosti a účinnosti správy by mělo být zrušeno nařízení (EHS) č. 3566/90;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1921/95 se mění takto:
1. zrušuje se článek 6;
2. příloha se nahrazuje přílohou k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Zrušuje se nařízení (EHS) č. 3566/90.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 8. ledna 1999, kterým se doplňuje příloha nařízení (ES) č. 2400/96 o zápisu určitých názvů do "Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení" podle nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1068/97 [2], a zejména na čl. 7 odst. 5 písm. b) uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že podle článku 5 nařízení (EHS) č. 2081/92 předložila Francie Komisi žádost o zápis názvu jako označení původu;
vzhledem k tomu, že podle čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení bylo shledáno, že žádost vyhovuje uvedenému nařízení, a zejména, že obsahuje všechny údaje požadované článkem 4 uvedeného nařízení;
vzhledem k tomu, že Komise obdržela po zveřejnění názvu uvedeného v příloze tohoto nařízení v Úředním věstníku Evropských společenství [3] námitku podle článku 7 uvedeného nařízení; že daná námitka byla shledána řádně opodstatněnou, a proto přípustnou;
vzhledem k tomu, že podle čl. 7 odst.
5 uvedeného nařízení vyzvala Komise členské státy, aby usilovaly o dosažení dohody; že dohody nebylo dosaženo a je tedy na Komisi, aby přijala rozhodnutí o zápisu příslušného názvu;
vzhledem k tomu, že Komise pečlivě zvážila skutečnou pravděpodobnost záměny;
vzhledem k tomu, že ve skutečnosti neexistuje žádná pravděpodobnost záměny názvu Rocamadour a výrobku takto označeného s názvem Romadur a výrobkem takto označeným; že ačkoli jsou oba výrobky sýry, jsou snadno odlišitelné podle vnějšího vzhledu a charakteristických znaků; že Rocamadourje malý velmi jemný kozí mléčný sýr s přírodní kůrou skládající se z rýhované lehce sametové vnější vrstvy, má bílou až smetanovou barvu a má tvar malého tenkého terče vážícího přibližně 35 gramů; že Romadur je jemný kravský mléčný sýr se žlutohnědou až načervenalou vnější vrstvou a obvykle má tvar obdélníku nebo kostky s hmotností 80 až 180 gramů;
vzhledem k tomu, že název Romadur může být tedy nadále užíván;
vzhledem k tomu, že název "Rocamadour" by měl být tedy zapsán do "Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení" jako označení původu chráněné na úrovni Společenství;
vzhledem k tomu, že příloha tohoto nařízení doplňuje přílohu nařízení Komise (ES) č. 2400/96 [4] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 2784/98 [5];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro zeměpisná označení a označení původu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Název uvedený v příloze tohoto nařízení se doplňuje k příloze nařízení (ES) č. 2400/96 a zapisuje se do "Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení" podle čl. 6 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2081/92 jako chráněné označení původu (CHOP).
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 8. ledna 1999, kterým se mění nařízení Komise (EHS) č. 2131/93, kterým se stanoví postupy a podmínky pro uvedení do prodeje obilovin ze zásob intervenčních agentur
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 923/96 [2], a zejména na článek 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č.
2131/93 [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2193/96 [4], stanoví postupy a podmínky pro uvedení do prodeje obilovin ze zásob intervenčních agentur;
vzhledem k tomu, že náklady za přepravu se postupem času výrazně mění a nelze je předem odhadnout, zejména pokud jde o říční dopravu; že by proto z rozpočtových důvodů měla být stanovena maximální částka těchto nákladů; že intervenční agentury stanoví tuto částku a uvedou ji v oznámení o nabídkovém řízení;
vzhledem k tomu, že před tím, než Rakousko přistoupilo k Evropské unii, byl slovinský přístav Koper jeho tradičním vývozním námořním přístavem; že je proto třeba uznat Koper za místo výjezdu pro obiloviny ze Společenství za účelem náhrady nákladů za přepravu;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Ustanovení čl. 7 odst. 2a nařízení (EHS) č. 2131/93 se mění takto:
"2a. Pokud členský stát nemá námořní přístav, může se odchylně od předchozího odstavce rozhodnout, že bude při vývozu z námořního přístavu financovat nejvýhodnější náklady za přepravu mezi místem skladování a místem skutečného výjezdu až do maximální částky uvedené v oznámení o nabídkovém řízení.
Pro účely tohoto odstavce lze slovinský přísta
ze dne 11. ledna 1999, kterým se mění směrnice Rady 70/524/EHS o doplňkových látkách v krmivech s ohledem na odnětí povolení některých doplňkových látek náležejících do skupiny kokcidiostatik a dalších léčebných látek
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech [1], naposledy pozměněnou nařízením (ES) č. 2821/98 [2], a zejména na čl. 9g odst. 3 písm. a) uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že kokcidiostatika a další léčebné látky zařazené do přílohy I směrnice 70/524/EHS před 1. lednem 1998 jsou dočasně povoleny od 1. dubna 1998 a přeřazují se do kapitoly I přílohy B s cílem je přehodnotit jako doplňkové látky vázané na osobu odpovědnou za jejich uvedení do oběhu;
vzhledem k tomu, že Komise musí odejmout dočasná povolení látek náležejících do skupiny kokcidiostatik a dalších léčebných látek, pokud jí nebyla osobou odpovědnou za dokumentaci nebo jejím právním nástupcem do 1. října 1998 předložena na základě předchozího povolení nová žádost spolu s monografií a technickou specifikací prostřednictvím členského státu zpravodaje;
vzhledem k tomu, že Komisi nebyly předány žádné takové žádosti, které by se týkaly kokcidiostatik a jiných léčebných látek arprinocidu, dinitolmidu a ipronidazolu; že nebyly splněny požadavky směrnice 70/524/EHS, musí být povolení vydaná na tyto doplňkové látky odňata a jejich záznamy v kapitole I přílohy B výše uvedené směrnice zrušeny;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro krmiva,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V příloze B kapitole I směrnice 70/524/EHS se zrušují zápisy následujících látek náležejících do skupiny kokcidiostatik a dalších léčebných látek:
- arprinocid,
- dinitolmid,
- ipronidazol.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 30. září 1999.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 8. ledna 1999, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2454/93, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [1], naposledy pozměněné nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 82/97 [2], a zejména na článek 249 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že v souladu se závěry zasedání Evropské rady v Essenu ve dnech 9. a 10. prosince 1994 učinilo Společenství opatření ke sjednocení preferenčních pravidel původu zboží, aby usnadnilo obchod se zbožím; že je v rámci tohoto opatření třeba postupně nahradit seznamy zpracování nebo opracování a vysvětlivky k nim, jež tvoří přílohu protokolů o pravidlech původu zboží stanovených jednotlivými preferenčními dohodami podepsanými Společenstvím, jediným seznamem zpracování nebo opracování a jedinými vysvětlivkami; že z tohoto hlediska je rovněž nezbytné převzít tento jediný seznam s vysvětlivkami do systému všeobecných preferencí, zřízeného nařízením Komise (EHS) č. 2454/93 [3] naposledy pozměněným nařízením (ES) č.
vzhledem k tomu, že je nezbytné zajistit, aby se definice "osob ve spojení" v článku 143 nařízení (EHS) č. 2454/93 vztahovala na veškerá ustanovení nařízení (EHS) č. 2913/92, jež tento pojem používají;
vzhledem k tomu, že je na rozhodujícím celním orgánu ve smyslu čl. 877 odst. 1 písm. b) nařízení (EHS) č. 2454/93, aby rozhodoval o žádostech o vrácení nebo prominutí cla; že je proto v zájmu jasnosti vhodné upravit znění článku 890 uvedeného nařízení;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2454/93 mění takto:
1. V čl. 67 odst. 4 se za druhý pododstavec vkládá nový pododstavec, který zní:
"První pododstavec se nevztahuje na produkty kapitol 1 až 24 harmonizovaného systému."
2. Článek 69 se nahrazuje tímto:
"Článek 69
Pro účely článku 67 se výrobky, jež nejsou zcela získány v některé zvýhodněné zemi nebo ve Společenství, považují za dostatečně zpracované nebo přepracované, jsou-li splněny podmínky uvedené v seznamu příloze 15.
Tyto podmínky popisují pro všechny výrobky, na které se vztahuje tento oddíl, zpracování nebo přepracování, které musí být provedeno na nepůvodních materiálech použitých k jejich výrobě, a vztahují se výhradně na tyto materiály.
Je-li výrobek, který získal status původu na základě splnění podmínek stanovených pro něj v seznamu, použit při výrobě jiného výrobku, nepoužijí se na něj podmínky uplatnitelné u výrobku, v němž je obsažen, a nepřihlíží se k nepůvodním materiálům, jež byly případně použity při jeho výrobě."
3. V úvodní větě článku 70 se slova "čl. 69 odst. 1" nahrazují slovy "článku 69"
.4. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 70a
1. Určující jednotkou pro uplatnění tohoto oddílu je výrobek, který je považován za základní jednotku při jeho zařazení do nomenklatury založené na harmonizovaném systému.
Je-li výrobek sestávající ze sady nebo sestavy předmětů zařazen podle harmonizovaného systému do téhož čísla, je určující jednotkou tento celek.
Sestává-li zásilka z více stejných výrobků zařazených do stejného čísla harmonizovaného systému, použije se tento oddíl na každý dotyčný výrobek samostatně.
2. Je-li podle všeobecného pravidla 5 pro výklad harmonizovaného systému zařazován s výrobkem i jeho obal, považuje se pro účely určení původu za tvořící jeden celek s výrobkem."
5. V článku 71 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Odchylně od článku 69 lze nepůvodní materiály použít při výrobě daného výrobku, pokud jejich celková hodnota nepřesáhne 5 % ceny výrobku ze závodu.
Je-li v seznamu uveden jeden nebo více procentních podílů pro nejvyšší přípustnou hodnotu nepůvodních materiálů, nesmějí být tyto podíly při uplatňování prvního pododstavce překročeny."
6. V čl. 72 odst. 3 se písmeno a) nahrazuje tímto:
"a) Sdružení národů jihovýchodní Asie (ASEAN) (Brunei-Darussalam, Filipíny, Indonésie, Laos, Malajsie, Singapur, Thajsko, Vietnam)".
7. V čl. 102 odst. 1 se slova "v příloze 14" nahrazují slovy "v části B přílohy 14".
8. V čl.
143 odst. 1 se návětí nahrazuje tímto:"Pro účely hlavy II kapitoly 3 kodexu a této hlavy se za osoby ve spojení považují pouze osoby".
9. V článku 890 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Clo se vrátí nebo promine po předložení zboží.
Pokud zboží nemůže být provádějícímu celnímu úřadu předloženo, rozhodující celní úřad clo vrátí nebo promine, pouze má-li k dispozici údaje, z nichž jednoznačně vyplývá, že se osvědčení nebo doklad předložené po proclení týkají dotyčného zboží."
10. Příloha 14 se mění v souladu s přílohou I tohoto nařízení.
11. Příloha 15 se nahrazuje přílohou II tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmý den po vyhlášení
ze dne 13. ledna 1999, kterým se mění příloha nařízení (ES) č. 1107/96 o zápisu zeměpisných označení a označení původu podle postupu stanoveného v článku 17 nařízení Rady (EHS) č. 2081/92
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zápisu zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1068/97 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že francouzská vláda podle článku 9 nařízení (EHS) č.
2081/92 požádala, aby byl název "Ossau-Iraty Brebis-Pyrénées" zapsaný jako chráněné označení původu podle nařízení Komise (ES) č. 1107/96 [3] naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
vzhledem k tomu, že zkoumání žádosti o změnu odhalilo, že se jedná o drobnou změnu; že je tomu tak proto, že přestože změna zapsaného názvu, která by v zásadě měla být považována za velkou změnu, nemá vliv na práva majitelů daného jména; že navíc tato změna nemá vliv na práva jiných producentů;
vzhledem k tomu, že podle postupu stanoveného v článku 9 nařízení (EHS) č. 2081/92 se Komise ve svém rozhodnutí ze dne 20. března 1998 rozhodla nepoužít postup stanovený v článku 6, jelikož se jednalo o případ méně významné změny;
vzhledem k tomu, že byl také učiněn závěr, že tato změna je v souladu s nařízením (EHS) č. 2081/92; že by tedy změna názvu "Ossau-Iraty Brebis-Pyrénées" na "Ossau-Iraty" měla být zapsána a měla by být podle toho pozměněna příloha nařízení (ES) č. 1107/96;
vzhledem k tomu, že podle čl. 6 odst.
4 nařízení (EHS) č. 2081/92 by změna názvu "Ossau-Iraty Brebis-Pyrénées" na "Ossau-Iraty" měla být zveřejněna
ze dne 14. ledna 1999, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1722/93, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízením Rady (EHS) č. 1766/92 a (EHS) č. 1418/76 týkajícím se produkčních náhrad v odvětví obilovin a rýže
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 923/96 [2], a zejména na čl. 7 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3072/95 ze dne 22. prosince 1995 o společné organizaci trhu s rýží [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2072/98 [4], a zejména na článek 7 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č.
1722/93 [5], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1011/98 [6], uvádí ve svých přílohách I a II seznam produktů, pro které se používá škrob, který je předmětem produkčních náhrad, a základní škroby nebo jejich deriváty, které lze použít; že některé kódy KN a příslušné popisy v těchto přílohách již neodpovídajípříloze I nařízení Rady (EHS) č.
2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [7], naposledy pozměněného nařízením Komise (ES) č. 2261/98 [8];
vzhledem k tomu, že přílohy nařízení (EHS) č. 1722/93 by proto měly být pozměněny;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I a II nařízení (EHS) č. 1722/93 se nahrazují přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 15. ledna 1999, kterým se mění nařízení (EHS) č. 3143/85 o prodeji intervenčního másla, které je určeno k přímé spotřebě ve formě zahuštěného másla, za snížené ceny, a nařízení (EHS) č. 429/90 o poskytování podpory prostřednictvím nabídkového řízení pro zahuštěné máslo určené k přímé spotřebě ve Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 804/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1587/96 [2], a zejména na čl. 6 odst. 6 a na čl. 7a odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č.
3143/85 [3] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1802/95 [4] stanoví prodej másla z veřejných zásob, které je určeno k přímé spotřebě ve Společenství ve formě zahuštěného másla, za snížené ceny; že tento režim se bude používat, dokud to umožní zásoby másla ve veřejných skladech; že nařízení Komise (EHS) č.
429/90 [5] naposledy pozměněné nařízením (ES) č.
417/98 [6] stanoví poskytování podpory prostřednictvím nabídkového řízení pro zahuštěné máslo určené k přímé spotřebě ve Společenství; že uvedená nařízení, jakož i nařízení Komise (ES) č.
2571/97 ze dne 15. prosince 1997 o prodeji másla za snížené ceny a o poskytování podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo určené k použití při výrobě cukrářských výrobků, zmrzliny a jiných potravin [7] naposledy pozměněné nařízením (ES) č.1982/98 [8] stanoví přidávání stopovacích prvků do zahuštěného másla, aby tak bylo zajištěno správné konečné použití tohoto produktu; že je třeba stanovit používání stejných mezních hodnot a referenčních metod i v případě, není-li dodrženo dávkování chemických stopovacích látek uvedené v těchto nařízením;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. V čl. 9 odst. 2 nařízení (EHS) č. 3143/85 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Pokud se však ukáže, zejména z důvodu nerovnoměrného rozložení, že obsah každého z produktů uvedených v čl. 5 odst. 2 je nižší než jsou předepsaná minimální množství o více než 5 %, avšak méně než o 30 %, jistota na zpracování propadne ve výši 1,5 % za každý procentní bod pod předepsanými minimálními množstvími."
2. V čl. 8 odst. 4 nařízení (EHS) č. 429/90 se údaj "20 %" nahrazuje údajem "30 %".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 18. ledna 1999, kterým se stanoví obecná prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2802/98 o programu dodávek zemědělských produktů do Ruské federace
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2802/98 ze dne 17. prosince 1998 o programu dodávek zemědělských produktů do Ruské federace [1], a zejména na čl. 4 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2799/98 ze dne 15. prosince 1998 o agromonetární úpravě pro euro [2],
vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č.
2802/98 stanoví opatření pro volné dodávky zemědělských produktů do Ruska; že s ohledem na provádění těchto opatření by měla být stanovena obecná prováděcí pravidla, zejména pravidla o účasti v nabídkových řízeních, o udělování zakázek na dodávky a o povinnostech, které vybraní účastníci nabídkových řízení mají plnit;
vzhledem k tomu, že dodávky zahrnují zemědělské produkty z intervenčních skladů dále nezpracované a produkty, jež nejsou k dispozici z intervenčních skladů, avšak patří do stejné skupiny produktů; že by pro dodávky zpracovaných produktů měla být též stanovena zvláštní prováděcí pravidla; že by mělo být povoleno za tyto posledně jmenované produkty platit surovinami z intervenčních skladů;
vzhledem k tomu, že pro zajištění uspokojivé soutěže mezi jednotlivými hospodářskými subjekty ve Společenství v případě dodávek zpracovaných produktů a produktů, jež nejsou k dispozici v intervenčních skladech a musí být mobilizovány na trhu Společenství, by tyto dodávky měly být organizovány ve dvou etapách a zakázky by měly být udělovány zvlášť na výrobu zpracovaného produktu nebo na mobilizaci produktů na trh, a poté na stadium dodávky podle ustanovení přijímající země;
vzhledem k tomu, že podle článku 14 nařízení Komise (ES) č. 2808/98 ze dne 22. prosince 1998 o prováděcích pravidlech k agromonetární úpravě pro euro v zemědělství [3] musí být částky uvedené v nabídkách učiněných v rámci nabídkového řízení, organizovaného na základě dokumentu tvořícího součást společné zemědělské politiky, vyjádřeny v eurech; že čl.
5 odst. 1 uvedeného nařízení stanoví, že v těchto případech je rozhodnou skutečností pro stanovení zemědělského směnného kursu poslední den pro předložení nabídek; že odstavce 3 a 4 uvedeného článku stanoví určující skutečnosti použitelné pro zálohy a jistoty;
vzhledem k tomu, že při jejich používání musí tato pravidla rovněž obsahovat předtím, než zboží opustí území Společenství, v námořních přístavech a na hraničních přechodech cílového určení produktů, systém kontroly a složení jistot potvrzujících, že dodávka je řádně prováděna; že dále má být předložen důkaz, že dotyčné produkty byly převzaty ruskými úřady, formou zvláštního přejímacího listu;
vzhledem k tomu, že je třeba zohlednit jisté potíže v případě ztráty a umožnit určitou toleranci;
vzhledem k tomu, že produkty určené pro vývoz nacházející se u intervenčních agentur podléhají ustanovením nařízení Komise (EHS) č. 3002/92 ze dne 16. října 1992 o společných pravidlech pro ověřování využití a/nebo místa určení intervenčních produktů [4], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 770/96 [5];
vzhledem k tomu, že by mělo být stanoveno, že nařízení Komise (EHS) č. 2220/85 ze dne 22. července 1985 o společných pravidlech pro používání systému záruk pro zemědělské produkty [6], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 3403/93 [7] se má vztahovat na dodávky spadající pod toto nařízení;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem příslušných řídících výborů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Toto nařízení se vztahuje na volné dodávky zemědělských produktů do Ruska podle nařízení (ES) č. 2802/98, aniž jsou dotčena jakákoli dodatečná ustanovení přijatá v nařízeních zahajujících nabídkové řízení na udělení zakázek na jednotlivé dodávky.
Článek 2
1. Nabídkové řízení se zahajuje za účelem stanovení nákladů na dodávání produktů buď stažených z intervenčních skladů nebo umístěných na trh Společenství do námořních přístavů a hraničních míst přejímky zboží příjemcem a uvedených v oznámení o vyhlášení nabídkového řízení.
a) Tyto náklady se mohou vztahovat na dodávky zboží z nakládacího prostoru skladu intervenční agentury nebo zboží naloženého na dopravní prostředek a dopraveného do stanoveného stadia dodávky.
b) Tyto náklady se mohou vztahovat na dodávky produktu ze skladu, přístavu nebo železniční stanice Společenství, naloženého na dopravní prostředek a dopraveného do stanoveného stadia dodávky.
2. Nabídkové řízení může zahrnovat množství produktů, které mají být fyzicky odebrány z intervenčních skladů jako platba za dodávku zpracovaných produktů ze stejné komoditní skupiny.
V tom případě zahrnou náklady zejména zpracování, balení a označení produktů, které mají být dopraveny do stadia dodávky uvedeného v oznámení o vyhlášení nabídkového řízení, v souladu s jednotlivým nabídkovým řízením.
3. Nabídkové řízení může zahrnovat stanovení nákladů na dodávku produktů, které mají být uvedeny na trh Společenství.
U těchto dodávek zahrnují náklady zejména cenu produktu a náklady na balení a označení produktů, které mají být dopraveny do stadia dodávky uvedené v oznámení o vyhlášení nabídkového řízení, v souladu s jednotlivým nabídkovým řízením.
Článek 3
Nabídkového řízení se může zúčastnit za rovných podmínek každá fyzická osoba, která je příslušníkem některého členského státu a má bydliště ve Společenství, a každá společnost ustavená v souladu s právními předpisy členského státu, která je zaregistrovaná nebo má své ústředí či hlavní sídlo v některém členském státě.
Článek 4
1. Nabídky se podávají písemně na adresu intervenční agentury uvedené v oznámení o vyhlášení nabídkového řízení ve stanovené lhůtě.
Nabídky se vloží do dvou zalepených obálek.
Kromě adresy uvedené na oznámení o vyhlášení nabídkového řízení bude vnitřní obálka obsahovat číslo nařízení oznamujícího vyhlášení nabídkového řízení a následující slova: "Předloženo (obchodní firma uchazeče) – Smí být otevřeno pouze výborem oprávněným k vyhlašování nabídek".
Nabídky zaslané faxem, telexem nebo elektronickou poštou se nepřijímají.
2. Nabídky se otevírají veřejně a odpovědný subjekt uveřejní částky, popřípadě množství pro každou zásilku, o niž se účastník v nabídkovém řízení uchází.
3. Intervenční agentury se přesvědčí, zda účastníci a subdodavatelé uvedení v jejich nabídkách mají technické a finanční předpoklady splnit povinnosti, které jsou předmětem jejich nabídky.
Článek 5
1. Nabídky se přijímají pouze, pokud:
a) jasně uvádějí nařízení oznamující jednotlivé nabídkové řízení a číslo partie, na níž se vztahuje;
b) uvádějí jméno a adresu účastníka nabídkového řízení, který musí mít bydliště nebo hlavní sídlo ve Společenství, spolu s jeho daňovým identifikačním číslem a číslem dálnopisu a/nebo faxu;
c) pokrývají celou jednotlivou partii (čistá hmotnost);
d) v případě nabídek uvedených v čl. 2 odst. 1 a 3 vyjadřují jednotlivá množství v eurech;
e) v případě, že se na ně vztahuje čl. 2 odst. 1 písm. a) nebo b), uvádějí:
1. množství na tunu hrubé hmotnosti pro každé místo určení z nejrůznějších míst odeslání uvedených v podmínkách nabídkového řízení;
2. jména a adresy všech dopravců a subdodavatelů, jejichž služeb má být použito pro dodavatelské práce na území Společenství a ve třetích zemích;
3. dopravní prostředky, jichž má být použito, s uvedením jejich kapacity;
4. trasu včetně hraničních přechodů a míst, v nichž bude zboží přeloženo z jednoho dopravního prostředku do jiného; v těchto případech se účastník nabídkového řízení zavazuje, že písemně sdělí alespoň tři dny předem místa a čas, kdy má k překládce dojít, jakož i pravděpodobná data hlavních operací, zejména nakládky a příjezdu na místo určení;
5. přesný rozpis nabídky v souladu s položkami uvedenými v příloze II;
6. závazek účastníka nabídkového řízení předložit, bude-li jeho nabídka vybrána, originál pojistné smlouvy, která se vztahuje na všechna rizika spojená s přepravou;
f) uvádějí v případě dodávek rýže, pokud se na ně vztahuje čl. 2 odst. 2:
1. navrhované množství produktu, vyjádřené v tunách (čistá hmotnost), které má být vyměněno za jednu tunu čisté hmotnosti hotového produktu, jenž má být dodán za podmínek a do stadia dodávky uvedeného v podmínkách nabídkového řízení;
2. přesnou adresu/přesné adresy skladu/ů, kde má být zboží uchováváno do doby odeslání;
3. název/názvy a adresu/adresy všech subdodavatelů a dopravců, jejichž služeb má být při dodávce použito;
4. denní množství v tunách (čisté hmotnosti) potřebné k pokrytí všech nákladů (čekání, pojištění, jistoty, záruky, atd.) v případě, že dopravce není schopen převzít zboží ve stanovené lhůtě;
g) v případě dodávek vepřového masa, pokud se na ně vztahuje čl. 2 odst. 3, uvádějí:
1. nabízenou částku za tunu (čisté hmotnosti), s ohledem na náklady na zpracování, balení a dopravu do stadia dodávky uvedeného v nabídkovém řízení;
2. přesnou adresu/adresy skladu/skladů, kde má být zboží uskladněno do doby odeslání;
3. jméno/jména a adresu/adresy všech subdodavatelů a dopravců, jejichž služeb má být při plnění použito;
4. denní částku v tunách (čisté hmotnosti) potřebné k pokrytí všech nákladů (čekání, pojištění, jistoty, záruky, atd.) v případě, že dopravce není schopen převzít zboží ve stanovené lhůtě;
h) jsou doprovázeny osvědčením, že účastník nabídkového řízení složil jistotu na jednotkovou částku stanovenou v podmínkách nabídkového řízení v souladu s čl. 8 odst. 1 hlava III nařízení (EHS) č. 2220/85 ve prospěch intervenční agentury určené pro podávání nabídek. Osvědčení se předkládá ve formě originálu dokumentu vydaného finančním orgánem poskytujícím jistotu v souladu s přílohou III;
i) jsou doprovázeny originálem písemného závazku příslušného finančního orgánu poskytnout jistotu na provedení dodávky stanovené v článku 7 vystavené v souladu s přílohou III.
Jistotu na provedení dodávky podle tohoto nařízení skládají úvěrové instituce, které jsou schválené členskými státy, uvedené na seznamu vypracovaném Komisí [8] v souladu s čl. 3 odst. 7 a čl. 10 odst. 2 směrnice Rady 77/780/EHS [9].
2. Předložené nabídky, které nejsou v souladu s požadavky tohoto článku, po případě s dalšími požadavky nařízení otevírajícího jednotlivé nabídkové řízení, nebo nabídky, které obsahují jiné než stanovené podmínky, se nepřijímají.
3. Nabídky musejí mít dobu platnosti 15 dnů od posledního dne období pro podání nabídek.
4. Jakmile byly nabídky podány, nesmějí být ani změněny ani staženy.
Článek 6
1. Dotyčná intervenční agentura nebo agentury zašlou Komisi do 24 hodin od uplynutí lhůty pro podání nabídek faxem nebo písemně sdělení, v němž uvedou nařízení o zahájení nabídkového řízení pro jednotlivé partie, jež musí obsahovat:
a) jména a adresy účastníků nabídkového řízení, kteří podali platné nabídky, zejména v souladu s články 3, 4 a 5;
b) a pro každou přípustnou nabídku nabízený počet, popřípadě množství;
2. Na základě předložených nabídek může být s ohledem na jednotlivé partie rozhodnuto:
- nevybrat nabídku na dodávku
nebo
- vybrat nabídku na dodávku na základě nabízené ceny nebo množství.
3. Komise co nejdříve oznámí vybranému účastníkovi nabídkového řízení a intervenční agentuře, která obdržela vybranou nabídku, rozhodnutí o výběru nabídky.
Zašle příslušným intervenčním agenturám podrobnosti o přijaté nabídce požadované pro sledování plnění dodávky.
4. Intervenční agentury, které obdržely nabídky, vyrozumí účastníky nabídkového řízení co nejdříve faxem, popřípadě elektronickou poštou o výsledku jejich účasti v nabídkovém řízení.
5. Intervenční agentura uvedená v odstavci 3 okamžitě sdělí Komisi plné znění nabídky předložené vybraným účastníkem nabídkového řízení.
Článek 7
1. V případě dodávek podle čl. 2 odst. 1 písm. a) nebo b) složí vybraný účastník nabídkového řízení nejpozději tři pracovní dny před odebráním jistotu na provedení dodávky ve výši rovnající se množství, které má být odebráno pro každou loď nebo pro každé místo určení, vynásobené jednotkovou částkou stanovenou v oznámení o vyhlášení nabídkového řízení.
2. V případě dodávek podle čl. 2 odst. 2 složí vybraný účastník nabídkového řízení do pěti pracovních dnů po oznámení o výběru nabídky jistotu na provedení dodávky ve výši rovnající se množstvím, která mají být odebrána pro každou loď nebo pro každé místo určení, vynásobená jednotkovou částkou stanovenou v oznámení o vyhlášení nabídkového řízení.
3. V případě dodávek podle čl. 2 odst. 3 složí vybraný účastník nabídkového řízení do pěti pracovních dnů po výběru nabídky jistotu na provedení dodávky ve výši rovnající se 10 % nabídky, vynásobené čistým množstvím, jež má být dodáno.
4. Jistota na provedení dodávky se složí v souladu s čl. 8 odst. 1 hlavou III nařízení (EHS) č. 2220/85 ve prospěch intervenční agentury odpovědné za platbu.
Důkaz o složení jistoty na provedení dodávky se podává formou originálu dokladu vydaného finančním orgánem poskytujícím jistotu v souladu s přílohou III.
Článek 8
1. Kromě případů vyšší moci nesou vybraní účastníci nabídkového řízení veškerá rizika, jimž může být jejich zboží vystaveno, zejména pokud jde o zhoršení jeho jakosti nebo ztrátu, až do určeného místa dodání.
2. Vybraný účastník nabídkového řízení odpovědný za dopravu provádí dodávky dopravními prostředky poskytujícími přiměřené záruky, zejména pokud jde o hygienu, řádné uchovávání a dopravu zboží.
V případě námořní dopravy musí být použitá plavidla zařazena do větších tříd mezinárodních klasifikačních rejstříků.
3. V případě potíží vzniklých v průběhu provádění dodávky, poté, co byly produkty převzaty vybranými účastníky nabídkového řízení, kromě případů nouze, je Komise jedinou institucí, která má oprávnění dávat instrukce umožňující dokončení dodávky.
4. Na žádost dotyčné intervenční agentury může Komise povolit toleranci, pokud se jedná o ztráty nezjistitelné povahy, přičemž vezme v úvahu zvláštní obtíže.
Článek 9
1. Vybraní účastníci nabídkového řízení se předtím, než zboží opustí území Společenství, podrobí veškerým kontrolám vyžadovaným a prováděným Komisí nebo uskutečňovaným jejím jménem v průběhu produkce, balení, skladování či nakládky.
Tyto kontroly se týkají množství, jakosti, nezávadnosti, balení a označování dodávky.
Všechny zúčastněné strany mohou proti jejich výsledkům vznášet námitky, pokud měly možnost se kontrol účastnit.
Pokud se odebírají vzorky, orgán pověřený kontrolou má povinnost uchovávat na náklady Komise další vzorky pro případ následných sporů.
Po dokončení kontroly se vybranému účastníkovi nabídkového řízení vydá osvědčení o shodě nebo neshodě.
2. Pokud v případě dodávek podle čl. 2 odst. 2 a 3 nesplňuje jakost zboží dodaného intervenční agenturou nebo dodavateli požadavky stanovené v oznámení o vyhlášení nabídkového řízení, orgán pověřený kontrolou okamžitě informuje Komisi a nakládka se přeruší.
3. Pokud jakost zboží dodaného intervenční agenturou nesplňuje minimální požadavky stanovené pro intervenční nákup nebo v případě hovězího a telecího masa požadavky stanovené pro intervenční skladování, dodá intervenční agentura okamžitě zboží splňující požadavky stanovené pro dodávku.
Dodatečné náklady vzniklé vybraným účastníkům nabídkového řízení (dodatečné dopravní náklady, zpozdné, atd.) ponese intervenční agentura.
Pokud se použije tento odstavec, použije se čl. 2 odst. 3 písm. c) nařízení Komise (EHS) č. 3597/90. [10]
4. Pokud v případě dodávek podle čl. 2 odst. 2 a 3 nesplňuje zboží obstarané dodavateli normy jakosti stanovené v oznámení o vyhlášení nabídkového řízení, ponesou tito dodavatelé veškeré další dopravní náklady vzniklé vybranému účastníkovi nabídkového řízení, aniž je dotčen čl. 12 odst. 2.
5. V případě dodávek hovězího/telecího a vepřového masa podstoupí vybraný účastník nabídkového řízení veškeré kontroly vyžadované a prováděné zástupci určenými přijímající zemí na území Společenství.
6. Orgán pověřený kontrolou, zapečetí v době nakládky dopravní prostředky.
V případě překládky ověří agentura určená Komisí, že zapečetění dopravních prostředků, které přijely na místa překládky, nebylo porušeno, a po překládce zapečetí nové dopravní prostředky, které byly použity.
7. Vybraní účastníci nabídkového řízení se v námořních přístavech a hraničních místech určení produktů uvedených v oznámení o vypsání nabídkového řízení podrobí jakékoli kontrole vyžadované a prováděné Komisí nebo jejím jménem.
Osvědčení o shodě nebo neshodě, upřesňující provedené kontroly a uvádějící jejich výsledky, se vybranému účastníkovi nabídkového řízení vydají po ukončení kontrol.
Orgán pověřený kontrolou zašle kopii tohoto osvědčení Komisi.
8. Náklady na kontroly ponese Společenství, s výjimkou nákladů vztahujících se na kontroly uvedené v odstavci 5.
Článek 10
1. Žádosti o zaplacení dodávky se podávají intervenční agentuře uvedené v článku 4 do dvou měsíců po uplynutí lhůty stanovené pro dodávku v oznámení o vyhlášení nabídkového řízení.
S výjimkou případů vyšší moci se při nedodržení tohoto ustanovení sníží vyplácená částka o 10 %. Za každý další měsíc prodlení se uplatňuje snížení o 5 %.
2. K žádostem o platbu se připojí následné podpůrné doklady:
a) použije-li se čl. 2 odst. 1 písm. b):
- kopie přepravních dokladů,
- originál přejímacího listu vydaného zástupcem přijímající země uvedeným v příloze nařízení o zahájení nabídkového řízení na dodávku. Tento doklad se vystaví v souladu s přílohou I a potvrdí ho orgán pověřený kontrolou ve stadiu dodávky,
- osvědčení o shodě vydané ve stadiu dodávky podle čl. 9 odst. 7;
b) v případech, na něž se vztahuje čl. 2 odst. 1 písm. a), musejí být žádosti kromě dokladů uvedených v písmenu a) doloženy těmito doklady:
- vývozní licencí podle čl. 14 odst. 1,
- jednotným správním dokladem a kontrolním dokladem uvedeným v čl. 14 odst. 2.
3. V případě dodávek podle čl. 2 odst. 1 písm. a) nebo b) se provede platba za nabídku podle množství uvedeného v přejímacím listu vydaném zástupcem přijímající země. Tento doklad se vystaví v souladu s přílohou I a potvrdí ho orgán pověřený kontrolou ve stadiu dodávky.
4. V případě dodávek podle čl. 2 odst. 2 je přidělené množství intervenčního produktu vydáno vybranému účastníkovi po předložení důkazu o složení jistoty podle čl. 7 odst. 1.
5. V případě dodávek podle čl. 2 odst. 3 se vyplatí cena nabídky vybranému účastníkovi pro mobilizaci produktu po předložení osvědčení o odebrání vystaveného v souladu s přílohou V, vydaného určeným dopravcem po ukončení nakládky partie.
6. Pokud se přejímka zástupcem přijímající země ve stadiu dodávky opozdí vinou okolností, které vybraný účastník nabídkového řízení nemůže ovlivnit, budou mu jeho dodatečné náklady po přezkoumání podpůrných dokladů uhrazeny přijímající zemí.
Článek 11
1. Zásadními požadavky pro nabídkovou jistotu ve smyslu článku 20 nařízení (EHS) č. 2220/85 jsou tyto:
a) požadavek neodstoupit z nabídkového řízení;
b) složení zajištění celního dluhu na dodávku v souladu s článkem 7;
c) dále v případě dodávky podle čl. 2 odst. 2 odebrání přiděleného množství z intervenčních skladů. Po uplynutí lhůty stanovené pro odebrání, jistota na dosud neodebraná množství propadá v souladu s čl. 23 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2220/85, kromě toho bude množství, jež má být odebráno, sníženo o 10 % za každý měsíc prodlení.
2. Nabídková jistota bude uvolněna:
- není-li nabídka přijata,
- v případě dodávek podle čl. 2 odst. 1 písm. a) nebo b) a čl. 2 odst. 3 po předložení důkazu o složení jistoty na provedení dodávky v souladu s článkem 7,
- v případě dodávek podle čl. 2 odst. 2 po předložení osvědčení o odebrání vystaveného intervenční agenturou na všechna přidělená množství.
Článek 12
1. Zásadními požadavky pro jistotu na provedení dodávky ve smyslu článku 20 nařízení (EHS) č. 2220/85 je dodání celého množství produktu významně nezměněné jakosti ve srovnání s jakostí,
- která byla zjištěna v době odebrání z intervenčního skladu, v případě dodávky podle čl. 2 odst. 1 písm. a),
- která byla zjištěna v době přejímky dopravcem v případě dodávky podle čl. 2 odst. 1 písm. b),
- která je uvedena v oznámení o vyhlášení nabídkového řízení v případě dodávky podle čl. 2 odst. 2 a odst. 3.
2. Jistota na provedení dodávky se uvolní, jakmile vybraný účastník nabídkového řízení předloží důkaz o provedení dodávky v souladu s požadavky tohoto nařízení a nařízení zahajujícího jednotlivé nabídkové řízení.
Tento důkaz je podán: a) v případě dodávek podle čl. 2 odst. 1 písm. a) nebo b) předložením dokladů uvedených v čl. 10 odst. 2 písm. a) nebo b).
Zajištění na množství, na něž nebyl předložen důkaz, propadá;
b) v případě dodávek podle čl. 2 odst. 2 a 3 předložením:
- osvědčení o odebrání vydaného dopravcem a vystaveného v souladu s přílohou V,
- vývozních licencí uvedených v článku 14,
- jednotného správního dokladu a kontrolního dokladu uvedeného v čl. 14 odst. 2.
Jistota propadá:
- na množství nesplňující podmínky stanovené pro dodávku,
- na ubylé množství, zejména v důsledku nevhodného balení pro předpokládaný druh dopravy,
- do výše l eura za tunu a den, násobeno nenaloženým množstvím tam, kde nebyla dodržena nakládací sazba stanovená ve výzvě k podávání nabídek.
3. Pokud dojde k prodlení při přejímce dopravcem nebo při dodání dopravcem nebo producentem, propadá jistota na dodávku u části odpovídající množstvím, jež nebyla převzata ve stanovené lhůtě nebo byla dodána po uplynutí lhůty, až do výše 0,75 eura na tunu za den prodlení.
Od jedenáctého dne prodlení se propadlá částka zvyšuje na 1 euro na tunu a za každý další den.
Tato ustanovení se použijí, pokud lze prodlení při přejímce nebo dodání přičíst vybranému účastníkovi nabídkového řízení.
4. V případě dodávek podle čl. 2 odst. 1 písm. a) nebo b) se jistota na provedení dodávky uvolní v souladu s výše stanovenými podmínkami nebo ve splátkách 20 %, jakmile je předložen důkaz, že bylo dodáno 20 % množství zásilky ve výrazně nezměněném stavu ve srovnání s produktem převzatým z intervenčních skladů nebo v místě přejímky uvedeným ve výzvě k podání nabídky.
Článek 13
Pokud se použije čl. 2 odst. 1 písm. a) nebo b), může vybraný účastník nabídkového řízení na požádání obdržet zálohu, která se rovná 90 % částky získané vynásobením převzatého čistého množství produktu na místě určení v den dodání jednotkovými částkami uvedenými v nabídce.
Platba na účet se provede po předložení osvědčení o odebrání vystaveného v souladu s přílohou V nebo VI, vydaného podle okolností intervenční agenturou členského státu vlastnícího produkt nebo vybraným účastníkem nabídkového řízení za výrobu zpracovaného výrobku nebo umístění výrobku na trh Společenství a po předložení důkazu o bezhotovostním zaplacení zajištění celního dluhu ve výši rovnající se částce, jež má být zaplacena ve prospěch intervenční agentury odpovědné za platbu. Složení částky k zajištění celního dluhu se provádí v souladu s přílohou III.
Článek 14
1. Vývozní licence, o něž se žádá a jež se vydávají pro provedení dodávek, obsahují v kolonce 20 tuto poznámku:
- "Nařízení Komise (ES) č. 2802/98.
Bez nároku na vývozní náhrady."
2. Jednotný správní doklad a kontrolní doklad vydaný v souladu s článkem 3 nařízení (EHS) č. 3002/92 musí obsahovat tuto poznámku:
111/1999, kterým se stanoví obecná prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2802/98 o programu dodávek zemědělských produktů do Ruské federace.
Bez nároku na vývozní náhradu."
Článek 15
Na požádání může subjekt trhu obdržet od intervenční agentury uvedené v článku 4 příslušná ustanovení memoranda o porozumění mezi Evropským společenstvím a Ruskou federací, v angličtině nebo ruštině, použitelná pro jednoduchou veřejnou soutěž pro udělení zakázek na dodávku, zahájeném podle nařízení (ES) č. 2802/98.
Článek 16
Soudní dvůr Evropských společenství má pravomoc rozhodnout jakýkoli spor vzniklý v důsledku provádění či neprovádění nebo výkladu pravidel, jimiž se řídí dodávky uskutečňované v souladu s tímto nařízením.
Článek 17
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
ze dne 20. ledna 1999, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1589/87, (EHS) č. 429/90, (EHS) č. 1158/91, (EHS) č. 3378/91, (EHS) č. 3398/91 a (ES) č. 2571/97, pokud jde o lhůtu pro podávání nabídek v nabídkovém řízení
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 804/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1587/96 [2], a zejména na čl. 6 odst. 6, čl. 7 odst. 5, čl. 7a odst. 1 pododstavec 1 a odst 3 a čl. 12 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 1589/87 ze dne 5. června 1987 o nákupu másla intervenčními agenturami prostřednictvím nabídkového řízení [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 455/95 [4], nařízení Komise (EHS) č. 429/90 ze dne 20. února 1990 o poskytování podpory prostřednictvím nabídkového řízení pro zahuštěné máslo určené k přímé spotřebě ve Společenství [5], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 417/98 [6], nařízení Komise (EHS) č. 1158/91 ze dne 3. května 1991 o nákupu sušeného odstředěného mléka intervenčními agenturami prostřednictvím nabídkového řízení [7], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 569/96 [8], nařízení Komise (EHS) č. 3378/91 ze dne 20. listopadu 1991, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro prodej másla z intervenčních zásob na vývoz a o změně nařízení (EHS) č. 569/88 [9], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1802/95 [10], nařízení Komise (EHS) č. 3398/91 ze dne 20. listopadu 1991 o prodeji sušeného odstředěného mléka určeného k použití při výrobě krmných směsí prostřednictvím nabídkového řízení a o změně nařízení (EHS) č. 569/88 [11], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2080/96 [12] a nařízení Komise (ES) č. 2571/97 ze dne 15. prosince 1997 o prodeji másla za snížené ceny a o poskytování podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo určené k použití při výrobě cukrářských výrobků, zmrzliny a jiných potravin [13], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1982/98 [14], stanovila pravidla týkající se průběhu a lhůt nabídkového řízení v rámci jednotlivých režimů; že kvůli zpomalení hospodářské činnosti v měsíci srpnu bylo z praktických důvodů nezbytné změnit lhůty pro podávání nabídek stanovené v nařízení (ES) č. 2571/97, pokud jde o měsíc srpen 1998; že získané zkušenosti ukazují, že je třeba stanovit nadále tuto odchylku jako trvalou a zahájit v měsíci srpnu ve všech výše uvedených režimech pouze jedno nabídkové řízení; že je třeba stanovit, že pokud poslední den lhůty pro podávání nabídek připadne na den pracovního klidu, skončí tato lhůta s ohledem na trh poslední pracovní den před tímto dnem;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Znění článku 2 nařízení (EHS) č. 1589/87, čl. 3 odst. 2 nařízení (EHS) č. 429/90, článku 2 nařízení (EHS) č. 1158/91, čl. 3 odst. 2 nařízení (EHS) č. 3378/91, čl. 4 odst. 3 nařízení (EHS) č. 3398/91 a čl. 14 odst. 2 nařízení (ES) č. 2571/97 se nahrazuje tímto:
"Lhůta pro podávání nabídek v rámci jednotlivých nabídkových řízení končí ve 12.00 hodin (bruselského času) každé druhé a čtvrté úterý v měsíci, s výjimkou druhého úterý v srpnu a čtvrtého úterý v prosinci.
Pokud je úterý dnem státního svátku, uvedená lhůta končí předcházející pracovní den ve 12.00 hodin (bruselského času)."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
kterým se mění nařízení (ES) č. 2630/97, pokud jde o minimální kontroly v rámci systému identifikace a evidování skotu (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 820/97 ze dne 21. dubna 1997 kterým se stanoví systém identifikace a evidování skotu a které se týká označování hovězího masa a výrobků z hovězího masa [1], a zejména na čl.
10 písm. d) uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 2630/97 [2] stanovilo prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 820/97, pokud jde o minimální kontroly v rámci systému identifikace a evidování skotu;
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 3887/92 [3] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1678/98 [4] stanovilo prováděcí pravidla k integrovanému administrativnímu a kontrolnímu systému pro některé režimy podpor Společenství;
vzhledem k tomu, že k zabezpečení účinné spolupráce mezi příslušnými orgány pro kontrolu v sektoru skotu je důležité stanovit předávávání kopií kontrolních zpráv podle nařízení (ES) č. 2630/97, pokud tyto orgány odhalí porušení nařízení (ES) č. 820/97, a to orgánům příslušným pro provádění nařízení (EHS) č. 3887/92;
vzhledem k tomu, že opatření stanovená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem výboru Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 2 nařízení (ES) č. 2630/97 se doplňuje nový odstavec 6, který zní:
"6. Pokud kontroly zjistí porušení nařízení (ES) č. 820/97, zasílají se kopie zpráv podle odstavce 5 neprodleně orgánům příslušným pro provádění nařízení (EHS) č. 3887/92."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 19. ledna 1999, kterým se mění nařízení (ES) č. 2027/95 o zavedení režimu řízení intenzity rybolovu týkající se některých rybolovných oblastí a zdrojů Společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3760/92 ze dne 20. prosince 1992 o zavedení režimu Společenství pro rybolov a akvakulturu [1], a zejména na čl. 8 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (ES) č.
685/95 ze dne 27. března 1995 o řízení intenzity rybolovu některých rybolovných oblastí a zdrojů Společenství [2] stanoví kritéria a postupy pro zavedení režimu řízení intenzity rybolovu v oblastech ICES V b, VI, VII, VIII, IX a X a v oblastech CECAF 34.1.1, 34.1.2 a 34.2.0;
vzhledem k tomu, že na základě informací předaných členskými státy nařízení (ES) č. 2027/95 [3] zavádí režim řízení intenzity rybolovu týkající se některých rybolovných oblastí zdrojů Společenství a stanoví roční maximální intenzitu rybolovu pro každý členský stát a pro každé loviště;
vzhledem k tomu, že když nařízení (ES) č. 2027/95 bylo přijato, Dánsko zastávalo názor, že se průmyslový rybolov posuzuje stejným způsobem jako pelagický rybolov, a tudíž nepředalo Komisi své vyhodnocení intenzity rybolovu, které se u těchto plavidel vyžaduje;
vzhledem k tomu, že průmyslový rybolov Dánska se nezaměřuje pouze pelagické druhy, ale i na druhy žijící při dně, zejména na tresku norskou a smáčkovité;
vzhledem k tomu, že na základě informací předaných s žádostí, kterou podalo Dánsko dne 22. července 1997, a v souladu s kritérii stanovenými nařízením (ES) č. 2027/95, je proto nezbytné upravit maximální intenzitu rybolovu pro Dánsko s ohledem na průmyslový rybolov těchto druhů žijících při dně;
vzhledem k tomu, že je proto vhodné změnit nařízení (ES) č. 2027/95,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (ES) č. 2027/95, pokud jde o roční maximální úroveň intenzity rybolovu, která byla pro vlečné a upevněné zařízení na druhy žijící při dně přidělena Dánskému království, se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 150/1999 ze dne 19. ledna 1999, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2262/84, kterým se stanoví zvláštní opatření v odvětví olivového oleje
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 uvedené smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že podle čl. 1 odst.
5 nařízení (EHS) č. 2262/84 [3] má Rada přijmout kvalifikovanou většinou na návrh Komise do 1. ledna 1999 metodu financování skutečných výdajů agentur počínaje hospodářským rokem 1999/2000;
vzhledem k tomu, že bylo dohodnuto tříleté přechodné období reformy organizace trhu v odvětví olivového oleje od hospodářského roku 1998/99; že úkoly obvykle ukládané agenturám musí být plněny i během přechodného období, jakož i během hospodářského roku následujícího po tomto období; že je proto třeba přijmout opatření k zajištění příspěvků Společenství na krytí výdajů těchto agentur, umožňující efektivní fungování v rámci správní autonomie stanovené nařízením (EHS) č.
2262/84,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Poslední dva pododstavce čl. 1 odst. 5 nařízení (EHS) č. 2262/84 se nahrazují tímto:
"V období tří let od hospodářského roku 1999/2000 bude 50 % skutečných výdajů agentur kryto ze souhrnného rozpočtu Evropských společenství.
Komise přezkoumá do 1. října 2001 potřebu zachování účasti Společenství na krytí výdajů agentur a případně předloží Radě návrh. Postupem podle čl. 43 odst. 2 Smlouvy Rada do 1. ledna 2002 rozhodne o případném financování daných výdajů" .
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 169/1999 ze dne 25. ledna 1999 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č.
2248/98 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo ji rozšiřuje o další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních a jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
vzhledem k tomu, že je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3]; naposledy pozměněného nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 82/97 [4];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex – odboru pro celní a statistickou nomenklaturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu tří měsíců.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 174/1999 ze dne 26. ledna 1999, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 804/68, pokud jde o vývozní licence a vývozní náhrady pro mléko a mléčné výrobky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 804/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1587/96 [2], a zejména na čl. 13 odst. 3, čl. 16a odst. 1 a čl. 17 odst. 9 a 14 uvedeného nařízení,
(1) vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č.
1466/95 ze dne 27. června 1995, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla pro vývozní náhrady pro mléko a mléčné výrobky [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2184/98 [4], bylo několikrát podstatně změněno; že při příležitosti dalších změn by z důvodu srozumitelnost a přehlednosti mělo být toto nařízení přepracováno;
(2) vzhledem k tomu, že podle Dohody o zemědělství uzavřené v rámci Uruguayského kola obchodních jednání GATT [5] (dále jen "Dohoda o zemědělství") je poskytování vývozních náhrad pro zemědělské produkty včetně mléčných výrobků omezeno z hlediska množství a hodnoty na každé dvanáctiměsíční období počínaje 1. červencem 1995; že s cílem zajistit, aby tato omezení byla dodržována, je nezbytné kontrolovat vydávání vývozních licencí; že je rovněž nutné stanovit způsob přidělování množství, která lze vyvézt s náhradou;
(3) vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 804/68 stanoví všeobecná pravidla pro poskytování vývozních náhrad v odvětví mléka a mléčných výrobků, aby se zejména umožnila kontrola hodnotových a množstevních omezení stanovených pro náhrady; že je nezbytné stanovit prováděcí pravidla k tomuto režimu;
(4) vzhledem k tomu, že odchylně od nařízení Komise (EHS) č. 3665/87 ze dne 27. listopadu 1987, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty [6], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 2334/98 [7], je nezbytné upřesnit, v jakých případech lze poskytnout náhradu bez předložení vývozní licence a stanovit maximální dobu, po kterou mohou produkty zůstat pod celní kontrolou;
(5) vzhledem k tomu, že je třeba přijmout zvláštní ustanovení pro odvětví mléka a mléčných výrobků, zejména pokud jde o vývozní licence, odchylně od nařízení Komise (EHS) č. 3719/88 ze dne 16. listopadu 1988, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty [8], naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
1044/98 [9]; že je rovněž nezbytné snížit výši přípustné odchylky povolené uvedeným nařízením, pokud jde o množství vyvezeného zboží v porovnání s množstvím uvedeným v licenci, a stanovit, že za účelem zajištění účinné kontroly omezení nebude vyplácena žádná náhrada pro množství, která přesahují množství uvedené v licenci; že jistoty, které musí být složeny při předložení žádostí o licence, by měly být stanoveny v dostatečné výši, která zabrání spekulativním žádostem;
(6) vzhledem k tomu, že je nezbytné stanovit dobu platnosti vývozních licencí; že by tato doba měla být stanovena diferencovaně podle dotyčných produktů s tím, že zejména u produktů, u nichž existuje větší riziko spekulací, by tato doba byla kratší;
(7) vzhledem k tomu, že s cílem zajistit přesnou kontrolu vyvážených produktů a minimalizovat riziko spekulace by měla být omezena možnost změnit produkt, pro nějž byla licence vydána;
(8) vzhledem k tomu, že čl. 2a odst. 2 nařízení (EHS) č. 3665/87 stanoví pravidla pro používání vývozních licencí se stanovením náhrady předem v případě vývozu produktů dvanáctimístného kódu, jiných než produktů uvedených v kolonce 16 licence; že toto ustanovení lze v určitém odvětví použít pouze tehdy, pokud budou definovány kategorie produktů uvedené v článku 13a nařízení (EHS) č. 3719/88 a skupiny produktů uvedené v čl. 2a odst. 2 prvním pododstavci písmenu b) nařízení (EHS) č. 3665/87;
(9) vzhledem k tomu, že pro odvětví mléka a mléčných výrobků jsou kategorie produktů již stanoveny s odkazem na kategorie stanovené v Dohodě o zemědělství; že v zájmu náležitého řízení daného režimu je třeba tyto kategorie nadále používat a čl. 2a odst.
2 nařízení (EHS) č. 3665/87 používat pouze na základě stanovených skupin produktů;
(10) vzhledem k tomu, že sazby náhrad jsou v odvětví mléka a mléčných výrobků stanoveny velmi diferencovaně, zejména podle obsahu tuku v produktech; že tento režim nesmí být zpochybňován a současně musí být respektován cíl stanovený v čl. 2a odst.
2 nařízení (EHS) č. 3665/87 a týkající se proporcionality, a proto je nezbytné na jedné straně úzce vymezit skupiny produktů a na druhé straně rozšířit u některých produktů platnost vývozních licencí i na kódy produktů, které jsou s ohledem na obsah tuku uvedeny v KN těsně vedle produktu, pro nějž byla náhrada stanovena předem;
(11) vzhledem k tomu, že je třeba hospodářským subjektům umožnit účast v nabídkových řízeních vyhlašovaných třetími zeměmi, aniž by to ovlivnilo dodržování omezení týkajících se objemu, a proto by měl být zaveden režim prozatímních licencí, na jehož základě budou vybraní účastníci nabídkového řízení oprávněni získat definitivní licenci;
(12) vzhledem k tomu, že pro zajištění kontroly vydávaných licencí, která závisí na sdělování informací členskými státy Komisi, je třeba stanovit určitou lhůtu před vydáním licencí; že s cílem zajistit řádné fungování režimu a zejména spravedlivé přidělování množství disponibilních v rámci omezení stanovených Dohodou o zemědělství je nezbytné přijmout různá opatření v oblasti řízení a zejména stanovit možnost pozastavit vydávání licencí a použít koeficient snížení pro požadovaná množství;
(13) vzhledem k tomu, že je třeba stanovit sazbu náhrady pro produkty s nárokem na vývozní náhrady v souvislosti s akcemi potravinové pomoci;
(14) vzhledem k tomu, že pro některé vývozní operace s náhradami je nutné definovat zemi určení jako povinné místo určení uvedené v čl. 21 odst. 1 nařízení (EHS) č. 3665/87, aby bylo zajištěno správné používání licencí;
(15) vzhledem k tomu, že v případě sýrů se ukázalo, že počet žádostí o vývozní licence se liší podle místa určení; že s cílem umožnit použití zvláštních opatření diferencovaných podle místa určení uvedeného na žádostech o licence je nezbytné stanovit oblasti určení a učinit oblast určení uvedenou na vývozních licencích závaznou pro produkty kódu KN 0406;
(16) vzhledem k tomu, že v případě mléčných výrobků obsahujících přidaný cukr, jejichž cena je určena cenou příslušných složek, je třeba určit metodu stanovení náhrady podle procentního podílu složek v těchto produktech obsažených; že však pro usnadnění řízení náhrad pro tyto produkty a zejména opatření k zajištění souladu se závazky, které se týkají vývozu uskutečňovaného v souladu s Dohodou o zemědělství, je nezbytné stanovit maximální množství obsažené sacharosy, pro které může být poskytnuta náhrada; že 43 % hmotnostních v celém produktu je pro obsah sacharosy v těchto produktech reprezentativní;
3 nařízení (EHS) č. 3665/87 stanoví, že lze poskytovat náhrady pro složky pocházející ze Společenství obsažené v tavených sýrech, které se vyrábí v rámci režimu aktivního zušlechťovacího styku; že je třeba stanovit určitá zvláštní pravidla s cílem zajistit řádné fungování a účinnou kontrolu tohoto zvláštního opatření;
(18) vzhledem k tomu, že dohoda uzavřená mezi Evropským společenstvím a Kanadou, schválená rozhodnutím Rady 95/591/ES [10], stanoví povinnost předložit vývozní licenci vydanou Evropským společenstvím v případě sýrů, na které se vztahují preferenční podmínky dovozu do Kanady; že je třeba stanovit pravidla pro vydávání těchto licencí; že s cílem zaručit, aby množství sýrů dovážených do Kanady v rámci dovozních kvót odpovídala množstvím, pro něž byly licence vydány, je nezbytné stanovit, že licence řádně orazítkované kanadskými orgány musí být vráceny příslušným subjektům členských států a že členské státy musí údaje o vývozu sdělit Komisi;
(19) vzhledem k tomu, že v rámci konzultací se Švýcarskem o provádění výsledků Uruguayského kola bylo dohodnuto, že začne být používán soubor opatření, která se týkají zejména snížení cel u některých sýrů Společenství dovážených do Švýcarska; že je nezbytné zaručit u těchto produktů původ ze Společenství; že by za tímto účelem měly být vývozní licence povinné u všech sýrů vyvážených v rámci tohoto režimu, včetně sýrů, na něž se vývozní náhrady nevztahují; že licence by měly být vydávány pouze tehdy, pokud vývozce předloží prohlášení potvrzující původ produktu ze Společenství;
(20) vzhledem k tomu, že Společenství je oprávněno určit dovozce, kteří mohou dovážet sýry Společenství do Spojených států amerických v rámci doplňkové kvóty vyplývající z Dohody o zemědělství; že využití této pravomoci umožní Společenství maximalizovat hodnotu dané kvóty; že je proto nezbytné stanovit postup pro určování dovozců na základě vývozních licencí přidělených pro dotyčné produkty;
(21) vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
Obecný režim vývozních náhrad
Článek 1
Vývoz produktů uvedených v článku 1 nařízení (EHS) č. 804/68 ze Společenství, pro něž je požadována vývozní náhrada, je možný pouze na základě předložení vývozní licence s výjimkou případů uvedených v článku 2.
Částkou náhrady, která má být vyplacena, je částka platná ke dni podání žádosti o vývozní licenci, případně prozatímní licenci.
2. V kolonce 7 žádostí o licence a licencí je uveden číselný kód země určení uvedený v příloze nařízení Komise (ES) č. 2317/97 [11].
3. Žádosti o licence, které byly ve smyslu článku 15 nařízení (EHS) č. 3719/88 podány ve čtvrtek, se považují za žádosti podané první následující pracovní den.
Článek 2
Náhrady se poskytují pouze při předložení vývozní licence.
Odchylně od článku 2a nařízení (EHS) č. 3665/87 se však licence nevyžaduje:
a) pokud částka náhrady pro vývozní prohlášení vypočtená na základě sazby náhrady platné k prvnímu dni měsíce vývozu nečiní více než 60 eur;
b) v případech uvedených v článcích 34, 38, 42, 43 a čl. 44 odst. 1 nařízení (EHS) č. 3665/87.
Pro účely odst. 2 písm. a), pokud je ve vývozním prohlášení uvedeno několik odlišných kódů nomenklatury pro náhrady stanovených nařízením Komise (ES) č. 3846/87 [12] nebo kombinované nomenklatury, se údaje týkající se každého kódu považují za samostatné prohlášení.
Článek 3
Náhrada pro vývoz sýrů se neposkytuje, pokud cena s dodáním na hranice před podáním žádosti o náhradu v členském státě vývozu činí méně než 230 EUR na 100 kilogramů.
První odstavec se však nepoužije na sýry kódu 040690339919 nomenklatury pro náhrady.
Článek 4
1. Čtyřmi kategoriemi produktů pro účely Dohody o zemědělství se rozumí kategorie uvedené v příloze I tohoto nařízení.
2. Čl. 13a odst. 2 nařízení (EHS) č. 3719/88 se nepoužije na produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 tohoto nařízení.
3. Aniž je dotčeno používání čl. 5 odst. 3 tohoto nařízení, skupinami produktů ve smyslu čl. 2a odst. 2 prvního pododstavce písm. b) nařízení (EHS) č. 3665/87 jsou skupiny uvedené v příloze II.
Článek 5
1. V kolonce 16 žádostí o licence a licencí je uveden dvanáctimístný kód produktů nomenklatury pro náhrady.
Licence jsou platné pouze pro produkt takto označený, kromě případů uvedených v odstavcích 2 a 3.
2. Pro produkty kódů KN 0401, 0402, 0403, 0404, 0405 a 2309 mohou držitelé licencí na žádost obdržet změnu kódu v kolonce 16 vývozní licence na jiný kód ze stejné kategorie uvedené v příloze I, pokud je sazba náhrady totožná.
Tyto žádosti je nutné podat před ukončením formalit uvedených v článku 3 nebo článku 25 nařízení (EHS) č. 3665/87.
3. Odchylně od čl. 2a odst. 2 prvního pododstavce písm. b) nařízení (EHS) č. 3665/87, vývozní licence se stanovením náhrady předem jsou rovněž platné pro vývoz produktu s dvanáctimístným kódem jiným než je kód uvedený v kolonce 16 licence, pokud tyto dva produkty jsou uvedeny těsně vedle sebe v jedné ze skupin stanovených v příloze II nebo jsou oba ve skupině 23.
4. V případě uvedeném v odstavci 3 se náhrada vypočítá podle čl. 2a odst. 2 druhého pododstavce nařízení (EHS) č. 3665/87.
Článek 6
Vývozní licence jsou platné ode dne vydání, ve smyslu čl. 21 odst. 1 nařízení (EHS) č. 3719/88, do:
a) konce šestého měsíce následujícího po měsíci vydání pro produkty kódu KN 040210;
b) konce čtvrtého měsíce následujícího po měsíci vydání pro produkty kódu KN 0405;
c) konce druhého měsíce následujícího po měsíci vydání pro produkt kódu KN 0406;
d) konce čtvrtého měsíce následujícího po měsíci vydání pro ostatní produkty uvedené v článku 1 nařízení (EHS) č. 804/68;
e) data, k němuž musí být splněny závazky vyplývající z nabídkového řízení podle čl. 8 odst. 1, a nejpozději do konce osmého měsíce následujícího po měsíci vydání definitivní licence uvedené v čl. 8 odst. 3.
Článek 7
Odchylně od čl. 27 odst. 5 a čl. 28 odst. 5 nařízení (EHS) č. 3665/87 se doba, během níž se na produkty uvedené v článku 1 nařízení (EHS) č. 804/68 vztahuje režim stanovený v nařízení Rady (EHS) č. 565/80 [13], rovná zbývající době platnosti vývozní licence.
Článek 8
1. V případě nabídkového řízení vyhlášeného veřejnoprávním subjektem ve třetí zemi podle čl. 44 odst. 1 nařízení (EHS) č. 3719/88, kromě nabídkových řízení týkajících se produktů kódu KN 0406, hospodářské subjekty mohou zažádat o prozatímní vývozní licenci pro množství, které je předmětem jejich nabídky, pokud složí jistotu. Částka jistoty pro prozatímní licence se rovná 75 % sazby stanovené v souladu s článkem 9.
Hospodářský subjekt doloží veřejný nebo veřejnoprávní charakter daného subjektu.
2. Prozatímní licence se vydávají pátý pracovní den následující po dni podání žádosti, pokud mezitím nebyla přijata zvláštní opatření uvedená v čl. 10 odst. 3.
3. Odchylně od čl. 44 odst. 5 nařízení (EHS) č. 3719/88, lhůta pro sdělení stanovená v uvedeném odstavci je 60 dní. Před uplynutím této lhůty požádá hospodářský subjekt o definitivní vývozní licenci, která mu je vydána po předložení dokladu, že byla vybrána jeho nabídka.
Po předložení dokladu, že nabídka byla zamítnuta nebo že přiřknuté množství je menší než množství uvedené v prozatímní licenci, uvolní se dle potřeby celá jistota nebo její část.
4. Žádosti o licence uvedené v odstavcích 2 a 3 se vyhotovují v souladu s článkem 13 nařízení (EHS) č. 3719/88.
5. Ustanovení této kapitoly se použijí na definitivní licence, s výjimkou článku 10.
Článek 9
Částka jistoty uvedené v čl. 14 odst. 2 nařízení (EHS) č. 3719/88 se rovná následující procentní sazbě z částky náhrady stanovené pro každý kód produktu a platné v den podání žádosti o vývozní licenci:
a) 5 % pro produkty kódu KN 0405;
b) 15 % pro produkty kódu KN 040210;
c) 30 % pro produkty kódu KN 0406;
d) 20 % pro ostatní produkty.
Částkou náhrady uvedenou v prvním odstavci je částka vypočítaná pro celkové množství dotyčného produktu, kromě mléčných výrobků obsahujících přidaný cukr.
V případě mléčných výrobků obsahujících přidaný cukr se částka náhrady uvedená v prvním odstavci rovná celkovému množství celého dotyčného produktu vynásobenému sazbou náhrady použitelnou na kilogram mléčného výrobku.
Článek 10
1. Vývozní licence se vydávají pátý pracovní den následující po dni podání žádostí za předpokladu, že množství uvedená v žádostech o licence byla sdělena v souladu s čl. 6 odst. 1 nařízení Komise (EHS) č. 210/69 [14] a že mezitím nebyla přijata zvláštní opatření uvedená v odstavci 3.
2. O přijetí jednoho nebo více zvláštních opatření stanovených v odstavci 3 lze rozhodnout, pokud:
a) by vydání požadovaných licencí vedlo nebo mohlo vést k překročení disponibilních rozpočtových prostředků nebo k vyčerpání maximálních množství, která lze vyvézt s náhradou, během dotyčného období dvanácti měsíců nebo v kratším období, které bude stanoveno podle článku 11; nebo
b) by vydání požadovaných licencí neumožňovalo zajistit kontinuitu vývozu po zbytek dotyčného období.
Pro účely prvního pododstavce se u dotyčného produktu přihlíží:
a) k sezónní povaze obchodu, situaci na trhu a zejména k vývoji cen na trhu a z toho vyplývajícím vývozním podmínkám;
b) k nutnosti vyhnout se tomu, aby hospodářskou soutěž mezi hospodářskými subjekty narušovaly spekulativní žádosti.
3. V případech uvedených v odstavci 2 může Komise u dotyčného produktu nebo dotyčných produktů rozhodnout o:
a) pozastavení vydávání licencí na dobu nejdéle pěti pracovních dní;
b) použití přídělového koeficientu pro požadovaná množství.
Pokud se pro požadovaná množství použije koeficient nižší než 0,4, mohou žadatelé do tří pracovních dnů od zveřejnění rozhodnutí, kterým se koeficient stanoví, požádat o zrušení své žádosti o licenci a o uvolnění jistoty.
Mimoto může Komise postupem podle článku 30 nařízení (EHS) č. 804/68 rozhodnout o:
a) pozastavení vydávání licencí pro dotyčný produkt nebo dotyčné produkty, aniž je dotčena první odrážka písm. a), na dobu delší než pět pracovních dní;
b) stanovení náhrad formou nabídkového řízení pro produkty kódů KN 04021019, 04051090, 04059010, 04059090 a 04051019 po uplynutí doby, kdy bylo vydávání licencí pozastaveno.
Poté jsou tyto licence vydány.
4. Žádosti o licence podané během doby, kdy bylo vydávání licencí pozastaveno, jsou nepřípustné.
Článek 11
Pokud je celkové množství uvedené v podaných žádostech o licence takové, že existuje riziko předčasného vyčerpání maximálních množství, která lze vyvézt s náhradou během příslušného období dvanácti měsíců, může Komise postupem podle článku 30 nařízení (EHS) č. 804/68 rozhodnout o rozdělení těchto maximálních množství na období, která budou stanovena.
Článek 12
1. Pokud vyvezené množství překročí množství uvedené v licenci, nezakládá množství navíc nárok na náhradu.
Za tímto účelem kolonka 22 licencí obsahuje tento text: "Platba náhrady omezená na množství uvedené v kolonkách 17 a 18".
2. Odchylně od ustanovení čl. 8 odst. 5 a čl. 33 odst. 2 nařízení (EHS) č. 3719/88 o přípustných odchylkách pro vyvážená množství se použijí tyto sazby:
a) sazba stanovená v čl. 8 odst. 5 činí 2 %;
b) sazba stanovená v čl. 33 odst. 2 prvním a druhém pododstavci činí 98 %;
c) sazba stanovená v čl. 33 odst. 2 třetím pododstavci činí 2 %.
Ustanovení čl. 44 odst. 9 písm. c) nařízení (EHS) č. 3719/88 se nepoužije.
Článek 13
1. Článek 10 se nevztahuje na vydávání vývozních licencí pro dodávky potravinové pomoci ve smyslu čl. 10 odst. 4 Dohody o zemědělství.
2. Sazbou náhrady použitelnou na dodávky potravinové pomoci v jednotlivých členských státech je sazba platná ke dni, kdy členský stát zahájí nabídkové řízení na dodávky potravinové pomoci.
Článek 14
Země určení uvedená v čl. 1 odst. 2 je povinným místem určení pro účely čl. 21 odst. 1 nařízení (EHS) č. 3665/87 pro licence vydané podle článku 8 tohoto nařízení.
Článek 15
1. U licencí vydávaných pro produkty kódu KN 0406 se v kolonce 20 žádostí o licence a licencí uvede tento text:
"Licence platná pro oblast … podle čl. 15 odst. 3 nařízení (ES) č. 174/1999" .
Uvedenou oblastí je oblast stanovená v odstavci 3, do níž patří země určení uvedená v kolonce 7 žádostí o licence a licencí.
2. Oblast uvedená v odstavci 1 je povinným místem určení pro účely čl. 21 odst. 1 nařízení (EHS) č. 3665/87.
Náhradu nelze vyplatit, pokud se skutečné místo určení nachází v jiné oblasti, než je oblast uvedená v žádosti o licenci a v licenci.
3. Pro účely odstavce 1 se stanovují tyto oblasti: Oblast I : kódy místa určení 053 a 096 (včetně);
Oblast II : kód místa určení 400;
Článek 16
1. U mléčných výrobků obsahujících přidaný cukr se náhrada rovná součtu těchto složek:
a) složky představující množství mléčného výrobku;
b) složky představující množství přidané sacharosy maximálně do výše 43 % hmotnostních z celého produktu.
Složka uvedená v písmenu b) je však použitelná pouze tehdy, pokud je přidaná sacharosa vyrobena z cukrové řepy nebo třtiny sklizených ve Společenství.
2. Složka uvedená v odst. 1 písm. a) se vypočítá tak, že základní částka náhrady se vynásobí obsahem mléčných výrobků v celém produktu.
Základní částkou uvedenou v prvním pododstavci je náhrada pro jeden kilogram mléčných výrobků obsažených v celém produktu.
3. Složka uvedená v odst. 1 písm. b) se vypočítá tak, že obsah sacharosy v celém produktu, maximálně do výše 43 %, se vynásobí základní částkou náhrady platnou ke dni podání žádosti o licenci pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. d) nařízení Rady (EHS) č. 1785/81 [15].
Ke složce sacharosy se však nepřihlíží, pokud základní částka náhrady pro mléčnou složku uvedenou v odst. 2 druhém pododstavci je stanovena v nulové výši.
4. Pro účely odst. 1 písm. b) se sacharosa považuje za sacharasu vyrobenou z cukrové řepy nebo třtiny sklizené ve Společenství, pokud byla:
a) dovezena do Společenství v rámci protokolu č. 8 o cukru, který je přílohou Loméské úmluvy AKT-EHS [16], nebo v rámci Dohody o třtinovém cukru mezi Evropským hospodářským společenstvím a Indickou republikou [17];
b) získána z produktů dovezených v souladu s ustanoveními uvedenými v písmenu a).
Článek 17
1. K žádostem o vývozní licence pro mléko a mléčné výrobky vyvážené jako produkty kódu KN 040630 v souladu s čl. 8 odst. 3 třetí odrážkou nařízení (EHS) č. 3665/87 je nutné přiložit povolení vydané příslušnými orgány a umožňující využití příslušného celního režimu.
2. Kolonka 20 žádostí o licence a licencí obsahuje odkaz na tento článek.
3. Členské státy přijmou nezbytná opatření v rámci režimu uvedeného v odstavci 1 za účelem zjišťování a kontroly jakosti a množství produktů uvedených ve zmíněném odstavci, pro něž je požadována náhrada, jakož i za účelem používání ustanovení týkajících se nároku na náhradu.
KAPITOLA II
Zvláštní režim
Článek 18
1. Při vývozu sýrů do Kanady v rámci kvóty uvedené v dohodě uzavřené mezi Evropským společenstvím a Kanadou se vyžaduje předložení vývozní licence.
2. V žádosti o licenci a v licenci se uvádí:
a) v kolonce 7 slova "KANADA – 404";
b) v kolonce 15 označení zboží podle kombinované nomenklatury šestimístným číslem pro produkty kódů KN 040610, 040620, 040630 a 040640 a osmimístným číslem pro produkty kódu KN 040690. Kolonka 15 žádostí o licence a licencí nesmí obsahovat více než šest takto označených produktů;
c) v kolonce 16 osmimístný kód KN a množství v kilogramech pro každý produkt uvedený v kolonce 15.
Licence je platná pouze pro takto označené produkty a množství;
d) v kolonkách 17 a 18 celkové množství produktů uvedených v kolonce 16;
e) v kolonce 20 tato slova:
"Sýry pro přímý vývoz do Kanady.
Článek 18 nařízení (ES) č.
174/1999. Kvóta pro … (rok)"
nebo případně
"Sýry pro přímý vývoz/vývoz přes New York do Kanady.
Článek 18 nařízení (ES) č.
174/1999. Kvóta pro … (rok)".
Pokud je sýr do Kanady přepravován přes evropské třetí země, musí být tyto země uvedeny místo odkazu na New York nebo společně s ním;
f) v kolonce 22 slova "bez vývozní náhrady".
3. Žádosti o licence jsou přípustné pouze tehdy, pokud žadatelé:
a) poskytnou písemné prohlášení, že veškeré suroviny uvedené v kapitole 4 kombinované nomenklatury použité k výrobě produktů uvedených v jejich žádosti byly získány výhradně ve Společenství;
b) se písemně zaváží, že na žádost příslušných orgánů poskytnou jakékoli další podklady, které tyto orgány považují za nezbytné pro vydání licencí, a že souhlasí s tím, aby tyto orgány případně provedly kontrolu účetnictví a podmínek, za jakých se dotyčné produkty vyrábějí.
4. Licence se vydává ihned po podání žádosti.
Na žádost dotyčné osoby se vydá ověřená kopie licence.
5. Licence je platná ode dne vydání, ve smyslu čl. 21 odst. 1 nařízení (EHS) č. 3719/88, do následujícího 31. prosince.
Licence však mohou být vydávány od 20. prosince a jsou platné od 1. ledna do 31. prosince následujícího roku, pokud se slova "kvóta pro … (rok)" v kolonce 20 žádostí o licence a licencí vztahují na následující rok.
6. Držitel vývozní licence zajistí, aby licence nebo její ověřená kopie:
a) byla předložena příslušnému kanadskému orgánu v den, kdy se vyřizují celní dovozní formality;
b) byla po orazítkovaní příslušným kanadským orgánem vrácena vydávajícímu subjektu do dvou měsíců od data uvedeného v písmenu a).
Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění dodržování prvního pododstavce písm. b).
7. Odchylně od článku 9 nařízení (EHS) č. 3719/88 nejsou licence převoditelné.
8. Příslušný orgán členského státu sdělí Komisi v souladu s přílohou IV před koncem ledna za předcházející pololetí a před koncem července za předcházející kvótový rok počet vydaných licencí a množství dotyčných sýrů, jakož i počet licencí orazítkovaných kanadskými orgány a předložených deklarantem a dotyčné množství.
9. Ustanovení kapitoly I se nepoužije.
Článek 19
1. Při vývozu sýrů uvedených v příloze III do Švýcarska, na něž se vztahuje osvobození od cla nebo snížení cla při dovozu do této země, se vyžaduje předložení vývozní licence.
2. Kolonka 20 žádostí o licence a licencí obsahuje slova "Článek 19 nařízení (ES) č. 174/1999".
Licence vydané v souladu s tímto článkem jsou platné pouze pro vývozy uvedené v odstavci 1.
3. Žádosti o licence jsou přípustné pouze tehdy, pokud žadatelé:
a) poskytnou písemné prohlášení, že veškeré suroviny uvedené v kapitole 4 kombinované nomenklatury použité k výrobě produktů uvedených v jejich žádosti byly vyrobeny výhradně ve Společenství;
b) se písemně zaváží, že na žádost příslušných orgánů poskytnou jakékoli další podklady, které tyto orgány považují za nezbytné pro vydání licencí, a že souhlasí s tím, aby tyto orgány případně provedly kontrolu účetnictví a podmínek, za jakých se dotyčné produkty vyrábějí.
4. Ustanovení kapitoly I se použijí na vývozy, u nichž je požadována náhrada.
5. V případě vývozů, u nichž není požadována náhrada, obsahuje kolonka 22 žádostí o licence a licencí slova "Bez vývozní náhrady".
Licence se vydá co nejdříve po podání žádosti.
Licence je platná ode dne vydání ve smyslu čl. 21 odst. 1 nařízení (EHS) č. 3719/88 do následujícího 30. června.
6. S výjimkou čl. 5 odst. 1 se ustanovení kapitoly I nepoužijí na vývozy uvedené v odstavci 5.
V případě sýrů nezahrnutých v nomenklatuře pro náhrady se však v kolonce 16 žádostí o licence a licencí uvede osmimístný kód kombinované nomenklatury.
7. Na žádost dotyčné osoby se vydává ověřená kopie licence.
Článek 20
1. Postupem podle článku 30 nařízení (EHS) č. 804/68 může Komise rozhodnout, že vývozní licence pro produkty kódu KN 0406, které jsou určeny pro vývoz do Spojených států amerických jako součást doplňkové kvóty vyplývající z Dohody o zemědělství, jakož i celních kvót původně vyplývajících z Tokijského kola a poskytnutých Spojenými státy Rakousku, Finsku a Švédsku v seznamu XX Uruguayského kola, se vydají podle odstavců 2 až 11.
2. Hospodářské subjekty mohou ve stanovené lhůtě požádat o prozatímní vývozní licenci pro vývoz produktů uvedených v odstavci 1 během následujícího kalendářního roku, pokud složí jistotu ve výši 50 % sazby stanovené podle článku 9.
Hospodářské subjekty rovněž uvedou:
a) označení skupiny produktů, na kterou se vztahuje kvóta Spojených států amerických v souladu s doplňkovými poznámkami 16 až 23 a 25 v kapitole 4 Harmonized Tariff Schedule of the United States of America (v posledním znění);
b) názvy produktů podle Harmonized Tariff Schedule of the United States of America (v posledním zněním);
c) množství produktů, pro které žádají prozatímní licence a které vyvezly do Spojených států amerických během uplynulých tří kalendářních let.
Za tímto účelem se hospodářský subjekt, jehož jméno je uvedeno v příslušném vývozním prohlášení, považuje za vývozce;
d) jméno a adresu dovozce ve Spojených státech amerických určeného žadatelem;
e) zda je dovozce dceřinnou společností žadatele.
Kromě toho je nutné k žádosti přiložit osvědčení od určeného dovozce dokládající skutečnost, že v souladu s platnými právními předpisy Spojených států amerických splňuje podmínky pro to, aby mu byla vydána dovozní licence pro dovoz produktů uvedených v odstavci 1 v rámci dané kvóty.
3. Pokud se v žádostech o prozatímní licence požadují množství produktů, která jsou vyšší než jedna z kvót uvedených v odstavci 1 pro dotyčný rok, Komise může:
a) přidělit prozatímní licence s přihlédnutím k množství stejných produktů, které žadatel vyvezl do Spojených států amerických v minulosti; a/nebo
b) udělit prozatímní licence přednostně žadatelům, kteří určili za dovozce své dceřiné společnosti; a/nebo
c) použít pro požadovaná množství koeficient snížení.
4. Pokud by uplatnění koeficientu snížení znamenalo, že by prozatímní licence byly uděleny pro množství menší než 5 tun, Komise může licence udělit formou losování.
5. Pokud se v žádostech o prozatímní licence požadují množství produktů, která nepřekračují kvóty pro dotyčný rok uvedené v odstavci 1, může Komise rozdělit zbývající množství mezi žadatele v poměru k požadovaným množstvím.
6. Kolonka 20 prozatímních licencí uvedených v odstavci 2 prvním pododstavci obsahuje tento text:
"Prozatímní licence uvedená v čl. 20 odst. 2 prvním pododstavci nařízení (ES) č. 174/1999: neplatí pro vývoz" .
7. Jména dovozců určených hospodářskými subjekty, kterým jsou prozatímní licence vydávány, se oznámí příslušným orgánům Spojených států amerických.
V případě, že dovozní licence pro dotyčná množství není udělena dovozci určenému hospodářským subjektem za okolností, které nezpochybňují věrohodnost osvědčení uvedeného v odst. 2 třetím pododstavci, může členský stát povolit hospodářskému subjektu, aby určil jiného dovozce, pokud je tento dovozce uveden na seznamu sděleném příslušným orgánům Spojených států amerických v souladu s odstavcem 7.
Členský stát neprodleně uvědomí Komisi o změně určeného dovozce a Komise oznámí tuto změnu příslušným orgánům Spojených států amerických.
9. Jistota se zcela nebo zčásti uvolní v případě zamítnutých žádostí nebo v případě množství, která jsou vyšší než přidělená množství.
10. Před koncem roku, na který se vydávají prozatímní licence, zažádá hospodářský subjekt i v případě dílčích množství o definitivní vývozní licenci, která je mu neprodleně vydána.
V kolonce 20 žádosti o definitivní licenci a samotné licence se uvedou tato slova:
"Určeno pro vývoz do Spojených států amerických: článek 20 nařízení (ES) č. 174/1999" .
Vydané definitivní licence jsou platné pouze pro vývozy uvedené v odstavci 1 a pro dotyčný rok.
11. S výjimkou článků 4 a 10 se ustanovení kapitoly I použijí na definitivní licence.
KAPITOLA III
Závěrečná ustanovení
Článek 21
Pokud toto nařízení nestanoví jinak, použijí se nařízení (EHS) č. 3665/87 a (EHS) č. 3719/88.
Článek 22
Zrušuje se nařízení (ES) č. 1466/95.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení.
Nařízení (ES) č. 1466/95 se nadále použije na licence vydané na základě žádostí podaných před vstupem tohoto nařízení v platnost.
Článek 23
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Použije se ode dne 1. února 1999.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 25. ledna 1999, kterým se mění nařízení (ES, Euratom, ESUO) č. 840/95, kterým se mění nařízení (EHS, Euratom, ESUO) č. 2290/77 o platových poměrech členů Účetního dvora
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 188b odst. 8 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství uhlí a oceli, a zejména na čl. 45b odst. 8 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na čl.
160b odst. 8 této smlouvy,
vzhledem k tomu, že Rada stanoví platy, příspěvky a důchody předsedy a členů Účetního dvora;
vzhledem k tomu, že nařízení (ES, Euratom, ESUO) č. 840/95[1] změnilo ustanovení nařízení (EHS, Euratom, ESUO) č. 2290/77[2] o platech a přechodných příspěvcích po odchodu z funkce a v článku 2 stanovilo, že důchody získané ke dni jeho vstupu v platnost se nemění;
vzhledem k tomu, že Soud prvního stupně ve svém rozsudku ze dne 30. září 1998 ve věci T-121/97 konstatoval, že článek 2 výše uvedeného nařízení je protiprávní, a proto by se nařízení (ES, Euratom, ESUO) č. 840/95 mělo změnit tak, aby se tento protiprávní stav napravil,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES, Euratom, ESUO) č. 840/95 se mění takto: Článek 2 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
Důchody získané před 1. listopadem 1993 se tímto nařízením nemění."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
ze dne 25. ledna 1999, kterým se rozšiřuje konečné antidumpingové clo uložené nařízením (EHS) č. 3433/91 na dovoz neplnitelných plynových kapesních kamínkových zapalovačů pocházejících z Čínské lidové republiky na dovoz některých plnitelných kapesních kamínkových zapalovačů pocházejících z Čínské lidové republiky nebo zasílaných nebo pocházejících z Taiwanu a na dovoz neplnitelných zapalovačů zasílaných nebo pocházejících z Taiwanu a kterým se zastavuje řízení týkající se dovozu neplnitelných zapalovačů zasílaných z Hongkongu a Macaa
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1], a zejména na článek 13 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise předložený po konzultacích v rámci poradního výboru,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Platná opatření
(1) Nařízením (EHS) č. 3433/91 [2] Rada uložila antidumpingové clo ve výši 16,9 % na dovoz neplnitelných plynových kapesních kamínkových zapalovačů (dále jen "zapalovače na jedno použití")pocházejících z Čínské lidové republiky.
Toto clo bylo založeno na zjištěném dumpingovém rozpětí.
(2) V listopadu 1993 přijala Komise žádost o přezkum těchto opatření podle článku 14 nařízení (EHS) č. 2423/88 [3] podanou Evropským sdružením výrobců zapalovačů (tj. "European Federation of Lighter Manufacturers", EFLM), protože údajně vzrostlo dumpingové rozpětí a následně vznikly další škody. Následující šetření zjistilo dumpingové rozpětí ve výši 80,3 %, a proto bylo nařízením (ES) č. 1006/95 [4] uloženo zvláštní antidumpingové clo na dovoz zapalovačů na jedno použití z Čínské lidové republiky ve výši 0,065 ECU na kus (dále jen "platná opatření").
2. Žádost o zahájení šetření o obcházení platných opatření
(3) Dne 24. března 1998 podalo EFLM žádost týkající se obcházení platných opatření (dále jen "žádost").
Podle této žádosti je antidumpingové clo údajně obcházeno kvůli změnám obchodních vztahů mezi Čínskou lidovou republikou, Hongkongem, Macaem a Taiwanem na jedné straně a Společenstvím na straně druhé, které vyplývají z následujících praktik, pro které je jediným dostatečným hospodářským opatřením uložení cla:
- dovozy zapalovačů na jedno použití pocházejících z Čínské lidové republiky, které jsou zasílány přes Hongkong, Macao a Taiwan,
- dovozy zapalovačů na jedno použití pocházejících z Čínské lidové republiky, které jsou mírně upraveny a následně prohlášeny za zapalovače, které je možné znovu naplnit a/nebo opatřit novým kamínkem, ačkoli to ve skutečnosti možné není.
(4) Rovněž byla podána žádost, aby celní orgány tento dovoz zaznamenávaly podle čl. 14 odst. 5 nařízení (ES) č. 384/96 (dále jen "základní nařízení") a v oprávněných případech na ně rozšířily výše uvedené antidumpingové clo.
(5) Žádost obsahovala jasné důkazy v souladu s požadavky článku 13 základního nařízení, aby mohlo být zahájeno šetření údajného obcházení platných opatření.
Komise proto nařízením (ES) č. 971/98 [5] zahájila šetření.
B. ŠETŘENÍ
(6) Komise informovala zástupce Čínské lidové republiky, Hongkongu, Macaa a Taiwanu o zahájení šetření.
Dovozcům a vývozcům ve Společenství, kteří byli uvedeni v žádosti, jakož i vývozcům, kteří byli známi z předchozího šetření, a ostatním dotčeným stranám, které se přihlásily ve stanovené lhůtě, byly předány dotazníky.
Zodpověděli je jeden výrobce v Macau a jeho příslušný vývozce, jedna dovozní skupina s příslušnými nákupními společnostmi sídlícími a vyvážejícími z Dálného východu a tři nezávislí dovozci.
(7) Komise provedla kontrolní návštěvy v provozech těchto společností:
Výrobce
- Fábrica de Isqueiro Macau Lda (FDI) – Macao,
Příslušní vývozci
- Gladstrong Investments Limited – Hongkong (příslušný k FDI),
- Pollyflame Concept (HK) Ltd – Hongkong (nákupní společnost pro Polly Concept Group Europe),
Dovozce
- Heinz Tröber GmbH & Co – Německo.
(8) Doba šetření byla od 1. ledna 1997 do 31. března 1998.
C. VÝSLEDKY ŠETŘENÍ
1. ČÍNSKÁ LIDOVÁ REPUBLIKA
1.1 Sporná praxe
(9) V žádosti je uvedeno, že výrobci kapesních kamínkových zapalovačů v Číně přidávali k základnímu zapalovači na jedno použití plnicí ventil, aby mohl být pro celní účely klasifikován jako plnitelný zapalovač, který spadá do jiného kódu KN, na který se nevztahují platná opatření.
Dále je uvedeno, že tyto zapalovače (dále jen "plnitelné zapalovače na jedno použití") se v praxi neprodávají ani nepoužívají jako plnitelné.
1.2 Podobné zboží
(10) Plnitelné zapalovače na jedno použití z Číny byly ve všech ohledech identické s neplnitelnými zapalovači na jedno použití v předchozím šetření, s výjimkou přidaného plnicího ventilu, který je podle šetření neúčinným doplňkem zapalovače, se kterým v praxi zákazníci zacházejí jako se zapalovačem na jedno použití (viz body odůvodnění 16 až 21).
Bylo tedy stanoveno, že tyto zapalovače odpovídají zapalovačům, na které se vztahují platná opatření.
1.3 Změna obchodních vztahů
(11) Výrobci nebo vývozci zapalovačů v Čínské lidové republice neposkytli žádné údaje.
Poskytl je však jeden spolupracující dovozce nakupující v době šetření plnitelné zapalovače na jedno použití a jedna společnost z Hongkongu související se spolupracujícím výrobcem v Macau a vyvážející zapalovače do Společenství.
Společně představovali 15 % celkového dovozu plnitelných zapalovačů z Čínské lidové republiky do Společenství v době šetření.
Vzhledem k nízké úrovni spolupráce byla změna obchodních vztahů prošetřena na základě údajů Eurostatu.
(12) Podle Eurostatu dovoz plnitelných zapalovačů z Čínské lidové republiky do Společenství významně vzrostl z 22,8 milionů kusu v roce 1994 na 144 milionů kusů v roce 1997.
Současně dovoz neplnitelných zapalovačů z Čínské lidové republiky poklesl ze 133,5 milionů kusů v roce 1994 na 6,8 milionů kusů v roce 1997.
(13) Část dovozu plnitelných zapalovačů tvoří plnitelné zapalovače, které jednoznačně nejsou na jedno použití.
Prudce klesající průměrná cena za kus, z 0,37 ECU v roce 1993 na 0,19 ECU v roce 1994 a 0,10 ECU v roce 1997, poskytuje jasný důkaz, že plnitelné zapalovače na jedno použití tvoří většinu dovozu od roku 1994.
Navíc je v roce 1997 jejich průměrná cena dokonce nižší než průměrná cena za kus u neplnitelných zapalovačů z Číny.
(14) Tento vývoj objemu a cen se časově kryl s počátkem šetření u čínských zapalovačů na jedno použití koncem roku 1993 [6] a s uložením vyššího dumpingového cla v roce 1995.
1.4 Nedostatečné odůvodnění nebo hospodářské oprávnění
(15) Komise zjišťovala, zda přidání ventilu k základnímu zapalovači na jedno použití může být dostatečně ospravedlněno jinými důvody, než je snaha o vyhnutí se platnému antidumpingovému clu.
Při prošetřování této otázky zvážila tyto skutečnosti:
(16) V letech 1994 až 1997 došlo k výrazné změně celkové struktury dovozu plnitelných a neplnitelných zapalovačů do Společenství.
Zatímco v roce 1994 představoval dovoz čínských plnitelných zapalovačů pouze 7,6 % celkového dovozu zapalovačů, vzrostl tento podíl do roku 1997 na 44,2 %.
Za stejnou dobu poklesl dovoz zapalovačů na jedno použití z Čínské lidové republiky ze 45,0 % na 2,1 % celkového dovozu zapalovačů.
U dovozu z jiných třetích zemí do Společenství k podobné záměně plnitelných zapalovačů za neplnitelné zapalovače nedošlo.
(17) Celkový dovoz zapalovačů do Společenství mezi roky 1994 a 1997 zůstával relativně stálý, navzdory vysokému nárůstu podílu dovozu plnitelných zapalovačů na jedno použití ve stejném období.
Podle údajů dotčených stran zůstávala zřejmě celková spotřeba zapalovačů (tj. plnitelných i neplnitelných) ve Společenství v tomto období relativně stálá.
Je velmi pravděpodobné, že pokud by byly plnitelné zapalovače na jedno použití skutečně znovu naplněny, celková spotřeba zapalovačů by poklesla.
(18) U vzorků zboží, které Komisi poskytly spolupracující strany, nebyly kamínky u plnitelných zapalovačů na jedno použití trvanlivější než kamínky u neplnitelných zapalovačů na jedno použití.
Kamínek by tedy bylo obecně třeba vyměnit, pokud by byl zapalovač znovu naplněn.
Komise však zjistila, že na jedné straně nebyly kamínky ve všech oblastech Společenství pohotově k dispozici a na druhé straně bylo obecně nepraktické a často nemožné, aby běžný spotřebitel kamínek vyměnil.
(19) Bez ohledu na tyto výhrady by byla maximální úspora nákladů pro průměrného spotřebitele Společenství při novém plnění plnitelných zapalovačů na jedno použití (s ohledem na cenu plynu) zanedbatelná (přibližně 2 ECU za rok).
Za těchto okolností je nepravděpodobné, že by se spotřebitel Společenství rozhodl pro nepraktický postup výměny kamínku a nového plnění.
(20) Výsledky testů celních orgánů a stanoviska některých dotčených stran ukazují, že plnitelné zapalovače na jedno použití nelze vždy znovu naplnit a že dokonce často nefungují správně již v době spotřeby první plynové náplně.
Často se rovněž prodávají bez návodu k plnění a bez výstražných pokynů vyžadovaných mezinárodní normou pro bezpečnost zapalovačů, ISO 9994.
(21) Pro účely prodeje, např. balení, brožury a reklama, se plnitelné zapalovače na jedno použití obecně neodlišují od neplnitelných zapalovačů na jedno použití a jejich prodejní kanály jsou identické.
(22) Uvedené body potvrzují názory vývozců a dovozců plnitelných zapalovačů na jedno použití, že za obvyklých okolností spotřebitelé Společenství plnitelné zapalovače na jedno použití znovu nenaplňují.
(23) Plnitelné zapalovače na jedno použití, u kterých se provádělo šetření, odpovídají jednomu z dřívějších japonských modelů neplnitelných zapalovačů na jedno použití, který čínští výrobci přijali přibližně před 10 lety.
Součástí základního modelu je plastový zásobník na plyn.
Na tomto základním modelu se čínští výrobci nepokusili o zavedení dalších funkcí nebo zlepšení, s výjimkou mechanismu pro bezpečnost dětí pro trh Spojených států (předepsán zákonem od roku 1995) a plnicího ventilu pro trh Společenství.
(24) Vzhledem k těmto skutečnostem nebylo zjištěno žádné jiné odůvodnění nebo hospodářské oprávnění pro přidání plnicího ventilu k základnímu modelu zapalovače na jedno použití než přijetí stávajících platných opatření.
1.5 Oslabení nápravného účinku platných opatření
(25) Jak je uvedeno v předchozím oddílu, čínské plnitelné zapalovače na jedno použití představují na trhu Společenství konkurenci v odvětví zapalovačů na jedno použití. Jak bylo ukázáno, většina tohoto dovozu nemůže být a skutečně není používána jako plnitelné zapalovače.
(26) Z hlediska množství představuje celkový dovoz čínských plnitelných zapalovačů přibližně 25 % odhadované spotřeby Společenství a asi 50 % celkového dovozu zapalovačů v době šetření.
To je srovnatelné s podílem čínských neplnitelných zapalovačů na jedno použití spotřebovaných a dovezených v roce 1994 (tj. bezprostředně před uložením zvýšeného cla po celkovém přezkumu dumpingu, poškození a zájmů Společenství).
Je tedy zřejmé, že jeden druh zboží byl zaměněn jiným, protože celkový objem dovozu plnitelných a neplnitelných zapalovačů z Čínské lidové republiky zůstává zhruba na stejné úrovni.
(27) Průměrná dovozní cena, proclená, za plnitelné zapalovače na jedno použití nahlášená spolupracujícími společnosti v době šetření byla 0,047 ECU, zatímco ekvivalentní cena za všechny plnitelné zapalovače založená na údajích Eurostatu byla 0,095 ECU.
Přestože je druhá cena podstatně vyšší než cena zjištěná u spolupracujících stran, protože zahrnuje rovněž skutečně plnitelné zapalovače, je srovnatelná s dumpingovou a poškozující dovozní cenou, proclenou, která byla pro neplnitelné zapalovače na jedno použití zjištěna v předchozím šetření (0,081 ECU).
Obě dovozní ceny, které byly zjištěny ve stávajícím šetření, jsou navíc podstatně nižší než dovozní cena 0,146 ECU, která byla zjištěna v předchozím šetření jako cena, která by vyrovnala poškozující účinek dumpingu.
(28) Lze tedy říci, že množství a cena dovozu plnitelných zapalovačů na jedno použití podstatně narušují nápravný účinek antidumpingového cla uloženého pro neplnitelné zapalovače na jedno použití pocházející z Čínské lidové republiky.
1.6 Důkazy existence dumpingu
(29) Průměrná vývozní cena FOB (vyplaceně loď) od čínských hranic za plnitelné zapalovače na jedno použití u obou spolupracujících společností podle bodu odůvodnění 11 byla v době šetření 0,044 ECU.
Průměrná dovozní cena nákladů, pojištění a přepravného na hranice Společenství stanovená na základě údajů Eurostatu pro všechny čínské plnitelné (na jedno i více použití) zapalovače ve stejné době byla 0,094 ECU, a odpovídala tak 0,092 ECU na úrovni vyplaceně loď od čínských hranic.
Obě tyto FOB hodnoty jsou podstatně nižší než běžná hodnota 0,144 ECU zjištěná v předchozím šetření, což je zřejmý důkaz dumpingu.
1.7 Závěr
(30) Za těchto okolností je třeba rozšířit platná opatření na plnitelné zapalovače na jedno použití pocházející z Čínské lidové republiky.
(31) Platná opatření by neměla být rozšířena na všechny plnitelné zapalovače, ale pouze na ty, které zřetelně odpovídají neplnitelným zapalovačům na jedno použití.
Nejvhodnějším postupem pro definování těchto zapalovačů je zřejmě stanovení prahové hodnoty společně s fyzickým popisem (tj. plastový zásobník na plyn).
(32) Šetření ukázalo, že plnitelné zapalovače na jedno použití se dovážejí do Společenství za průměrnou cenu nákladů, pojištění a přepravného 0,046 ECU.
Nebylo by však vhodné stanovit prahovou hodnotu pod běžnou hodnotou zjištěnou při předchozím šetření (upravenou na úroveň nákladů, pojištění a přepravného na hranice Společenství), která byla nižší než práh poškození.
(33) Platné clo by tedy mělo být rozšířeno na plnitelné zapalovače na jedno použití s plastovým zásobníkem na plyn, kódu KN ex96132090, dovážené z Čínské lidové republiky, s hodnotou s dodáním na hranice Společenství, neproclenou, nižší než 0,15 EUR za kus.
2. TAIWAN
2.1 Sporná praxe
(34) V žádosti je uvedeno, že dovoz neplnitelných zapalovačů na jedno použití z Taiwanu obchází platná opatření.
Podle této žádosti se na Taiwanu žádné neplnitelné zapalovače na jedno použití nevyrábějí, a proto je veškerý dovoz do Společenství evidovaný Eurostatem tvořen neplnitelnými zapalovači na jedno použití pocházejícími z Čínské lidové republiky, které byly nepravdivě označeny za zboží taiwanského původu. Toto tvrzení bylo prošetřeno na základě ustanovení čl.
13 odst. 1 základního nařízení.
(35) Především je třeba upozornit, že žádná společnost z Taiwanu při šetření nespolupracovala, ačkoli bylo taiwanským vývozcům zasláno 29 dotazníků a taiwanské orgány byly řádně informovány.
Obchodní transakce, které oznámili spolupracující dovozci v době šetření, nezahrnovaly žádný dovoz z Taiwanu.
Jeden dovozce při šetření tvrdil, že příslušné zboží bylo vyrobeno na Taiwanu.
Dovozce však neuvedl žádné podrobnosti o svém dodavateli, ani jeho jméno.
Dovozce byl požádán o vyplnění dotazníku, ale žádná odpověď nebyla přijata.
(36) Komise při šetření prověřovala taiwanské vývozní statistiky neplnitelných zapalovačů na jedno použití.
Podle těchto statistik představoval taiwanský vývoz v době šetření přibližně polovinu dovozu Společenství z Taiwanu podle údajů Eurostatu.
(37) Z těchto skutečností a v souladu s článkem 18 základního nařízení vyplývá, že dovoz z Taiwanu, který není doložen taiwanskými vývozními statistikami, je nutno považovat za dovoz pocházející z Čínské lidové republiky a zasílaný z Taiwanu.
V této souvislosti je třeba poznamenat, že navrhovatel v žádosti předložil důkazy o falšovaných osvědčeních původu zapalovačů na jedno použití, které podle jeho údajů pocházely z Čínské lidové republiky a byly nepravdivě označeny za zboží taiwanského původu.
(38) Také u ostatního dovozu z Taiwanu bylo nutné učinit závěry na základě dostupných faktů v souladu s článkem 18 základního nařízení.
Podle tvrzení výše uvedeného dovozce existuje na Taiwanu výrobce zapalovačů.
Při šetření však spolupracující strany uvedly, že podle jejich vědomostí neexistuje na Taiwanu skutečná výroba neplnitelných zapalovačů na jedno použití, snad s výjimkou výroby pro domácí trh.
Dále uvedly, že výroba tohoto druhu zapalovačů na vývoz již není pro Taiwan ekonomická a že všichni vyvážející taiwanští výrobci zapalovačů přesunuli svou výrobu neplnitelných zapalovačů na jedno použití do Čínské lidové republiky.
Vzhledem k těmto skutečnostem došla Komise k závěru, že i tento dovoz je z Taiwanu pouze zasílán, ale pochází z Čínské lidové republiky.
V této souvislosti je rovněž třeba říci, že i kdyby na Taiwanu určitá výroba zapalovačů existovala, nejsou k dispozici žádné údaje o podílu této výroby na vývozu a protože žádný výrobce z Taiwanu při šetření nespolupracoval, lze se rovněž domnívat, že případné výrobní operace na Taiwanu prošetřované podle kritérií čl. 13 odst.
2.2 Změna obchodních vztahů
(39) Údaje Eurostatu ukazují, že dovoz neplnitelných zapalovačů na jedno použití z Taiwanu vzrost ze 7,5 milionů kusů v roce 1994 na 37 milionů kusů v roce 1995.
Toto období zásadně odpovídá době od zahájení šetření do uložení podstatně vyššího antidumpingového cla na dovoz z Čínské lidové republiky.
Dovoz z Taiwanu následně poklesl na 33 milionů kusů v roce 1996 a dále na 16 milionů kusů v roce 1997.
Taiwanské vývozní statistiky vykazují podobné schéma vývoje, ačkoli jak je uvedeno výše, představují přibližně pouze polovinu dovozu evidovaného Eurostatem.
Současně jak je uvedeno výše, objem dovozu neplnitelných zapalovačů na jedno použití z Čínské lidové republiky poklesl ze 133,5 milionů kusů v roce 1994 na 6,8 milionů kusů v roce 1997.
(40) Došlo tedy ke změně obchodních vztahů mezi Taiwanem, Čínskou lidovou republikou a Společenstvím, tj. dovoz neplnitelných zapalovačů na jedno použití z Čínské lidové republiky byl částečně nahrazen dovozem těchto zapalovačů z Taiwanu.
2.3 Nedostatečné odůvodnění nebo hospodářské oprávnění
(41) Jak bylo uvedeno výše, prudký nárůst dovozu neplnitelných zapalovačů na jedno použití z Taiwanu na jedné straně a pokles dovozu z Čínské lidové republiky na druhé straně následovaly bezprostředně po zavedení podstatně vyššího antidumpingového cla na dovoz těchto zapalovačů z Čínské lidové republiky v květnu 1995.
(42) Podle údajů některých spolupracujících stran vzrůstající výrobní náklady způsobily, že výroba neplnitelných zapalovačů na jedno použití byla na Taiwanu neekonomická, a pro nedostatek dalších souvisejících informací byl přijat závěr, že pro změnu obchodních vztahů nebylo žádné jiné odůvodnění nebo hospodářské oprávnění než přijetí stávajících platných opatření.
2.4 Oslabení nápravného účinku platných opatření
(43) Pro nedostatek informací od spolupracujících stran byly na základě údajů Eurostatu použity průměrné hodnoty na kus, z nichž byla zjištěna průměrná dovozní cena, proclená, 0,098 ECU pro Taiwan v době šetření.
Tato cena je srovnatelná s ekvivalentní dumpingovou dovozní cenou z Čínské lidové republiky zjištěnou v předchozím šetření (0,081 ECU).
Je rovněž podstatně nižší než cena, která by podle předchozího šetření vyrovnala poškozující účinek dumpingu, tj.
0,146 ECU. Je třeba poznamenat, že od roku 1994 do roku 1996 byly dovozní ceny z Taiwanu podstatně nižší než tato cena a své nejnižší průměrné hodnoty (0,038 ECU) dosáhly v roce 1995.
(44) Z hlediska množství představoval podle Eurostatu dovoz z Taiwanu v době šetření 2,5 % celkového objemu zapalovačů na jedno použití na trhu Společenství a 4,8 % celkového dovozu (včetně čínských plnitelných zapalovačů) ve srovnání s 0,3 % a 1,1 % v uvedeném pořadí v roce 1993.
V době svého maxima (1995) představoval dovoz z Taiwanu přibližně 10 % celkového dovozu nebo 6 % spotřeby zapalovačů na jedno použití ve Společenství.
Pokles dovozu neplnitelných zapalovačů na jedno použití z Čínské lidové republiky do Společenství byl již zmíněn v bodu odůvodnění 39.
(45) Proto byl přijat závěr, že dovoz neplnitelných zapalovačů na jedno použití z Taiwanu částečně nahrazuje dovoz neplnitelných zapalovačů na jedno použití z Čínské lidové republiky a že svým množstvím a cenami narušuje nápravný účinek antidumpingového cla uloženého pro neplnitelné zapalovače na jedno použití pocházející z Čínské lidové republiky.
2.5 Důkazy existence dumpingu
(46) Na základě informací navrhovatele a Eurostatu byl přijat závěr, že neplnitelné zapalovače na jedno použití čínského původu zasílané do Společenství z Taiwanu byly dováženy za dumpingové ceny ve srovnání s běžnou hodnotou zjištěnou v předchozím šetření.
V této souvislosti je třeba poznamenat, že běžná hodnota zjištěná v předchozím šetření byla 0,144 ECU za kus, zatímco průměrná dovozní cena na úrovni vyplaceně loď Taiwan byla v době šetření 0,092 ECU.
2.6 Závěr
(47) Vzhledem k uvedeným skutečnostem je třeba rozšířit platná opatření na dovoz zapalovačů na jedno použití z Taiwanu.
3. HONGKONG
3.1 Sporná praxe
(48) V žádosti je uvedeno, že dovoz neplnitelných zapalovačů na jedno použití z Hongkongu obchází platná opatření.
Podle této žádosti se v Hongkongu žádné neplnitelné zapalovače na jedno použití nevyrábějí, a proto je veškerý dovoz do Společenství evidovaný Eurostatem tvořen neplnitelnými zapalovači na jedno použití pocházejícími z Čínské lidové republiky, které byly nepravdivě označeny za zboží hongkongského původu.
(49) V průběhu šetření se nepřihlásil žádný výrobce z Hongkongu.
Při šetření byly přijaty další informace, podle kterých v Hongkongu neexistuje výroba neplnitelných zapalovačů na jedno použití, protože bezpečnostní předpisy omezují skladování plynu na tomto území. Toto tvrzení bylo na základě ustanovení čl.
13 odst. 1 základního nařízení přešetřeno s ohledem na možnost zasílání zboží přes Hongkong
3.2 Oslabení nápravného účinku platných opatření
(50) Dovoz pocházející podle záznamů z Hongkongu představoval v době šetření něco přes 1 % spotřeby neplnitelných zapalovačů na jedno použití ve Společenství a 3,8 % celkového dovozu neplnitelných zapalovačů na jedno použití do Společenství.
(51) V průběhu předchozího šetření bylo zjištěno, že plnitelné zapalovače na jedno použití pocházející z Čínské lidové republiky představují obdobné zboží jako neplnitelné zapalovače na jedno použití.
(52) Při rozhodování, zda byl nápravný účinek platných opatření narušen, bylo třeba zohlednit uvedené závěry a upravit celkový objem dovozu, aby do celkového množství neplnitelných zapalovačů na jedno použití byly zahrnuty plnitelné zapalovače na jedno použití z Čínské lidové republiky.
(53) Komise tak zjistila, že dovoz neplnitelných zapalovačů na jedno použití z Hongkongu představoval pouze 2 % celkového dovozu neplnitelných zapalovačů, včetně čínských plnitelných zapalovačů, do Společenství v době šetření.
Tento dovoz navíc představuje pouze 4,1 % objemu zapalovačů dovezených z Čínské lidové republiky do Společenství v roce 1994, tj. předtím, než začala být platná opatření obcházena.
S ohledem na malý objem dovozu z Hongkongu nelze narušení nápravného účinku platných opatření, pokud k němu vůbec dochází, považovat za významné.
Lze se proto domnívat, že je vhodné ukončit šetření o obcházení platných opatření u dovozu neplnitelných zapalovačů na jedno použití z Hongkongu.
3.3 Závěr
(54) Vzhledem k uvedeným skutečnostem by platná opatření neměla být rozšířena na Hongkong.
4. MACAO
4.1 Sporná praxe
(55) V žádosti je uvedeno, že dovoz neplnitelných zapalovačů na jedno použití z Macaa obchází platná opatření.
Podle této žádosti je veškerý dovoz do Společenství evidovaný Eurostatem tvořen neplnitelnými zapalovači na jedno použití pocházejícími z Čínské lidové republiky, které byly nepravdivě označeny za zboží pocházející z Macaa.
(56) Jak je uvedeno v bodech odůvodnění 6 a 7, přihlásil se jeden výrobce sídlící v Macau, FDI, odeslal vyplněný dotazník a následně u něj byla vykonána kontrolní návštěva.
(57) Nejprve se prošetření tvrzení zaměřilo na tohoto výrobce, při zohlednění zvláštních kritérií podle čl. 13 odst. 2 základního nařízení, která platí pro montážní postupy mj. v třetích zemích.
(58) Poté se prošetření tvrzení zaměřilo na možnost, že neplnitelné zapalovače na jedno použití zasílané z Macaa do Společenství jsou u celních orgánů Společenství přihlašovány jako zboží pocházející z Macaa, ačkoli pocházejí z Čínské lidové republiky, a že tedy tento dovoz obchází platná antidumpingová opatření. Tyto skutečnosti byly prošetřovány na základě ustanovení čl.
13 odst. 1 základního nařízení s ohledem na závěry o výrobci v Macau.
4.2 Šetření činnosti výrobce v Macau podle čl.
13 odst. 2 základního nařízení
4.2.1a) Výroba byla zahájena nebo podstatně zvýšena od začátku nebo krátce před začátkem antidumpingového šetření a dotyčné součásti pocházejí z Čínské lidové republiky
(59) FDI bylo zaregistrováno v dubnu 1991 a začalo vyrábět v lednu 1992.
Existovala tedy zřejmá časová souslednost mezi zahájením výroby a začátkem původního antidumpingového řízení [7] v dubnu 1990 pro dovoz neplnitelných zapalovačů na jedno použití pocházejících mj. z Čínské lidové republiky.
V této době však byly hlavním trhem FDI USA.
Od roku 1992 do roku 1994 nebyl prodej do Společenství významný.
(60) V prosinci 1993 zveřejnila Komise oznámení o zahájení přezkumu nařízení (EHS) č. 3433/91 ohledně dovozu neplnitelných zapalovačů na jedno použití pocházejících z Čínské lidové republiky.
Vývoz FDI do Společenství následně podstatně vzrostl na více než 60 milionů jednotek v roce 1997. Tím jsou hlavní kritéria čl.
13 odst. 2 písm. a) základního nařízení splněna.
4.2.2b) Součásti (z Čínské lidové republiky) představují 60 % nebo více celkové hodnoty součástí sestaveného výrobku
(61) Aby bylo zajištěno dodržení kritérií v tomto a následujícím testu, vycházela Komise při svých závěrech z účetní uzávěrky kalendářního roku 1997, který představoval 80 % z patnáctiměsíční doby šetření, protože údaje z tohoto dvanáctiměsíčního období byly považovány za reprezentativní pro celou dobu šetření.
(62) Na základě podrobné analýzy nákladů na součásti bylo zjištěno, že součásti z Čínské lidové republiky představovaly méně než 60 % hodnoty součástí sestaveného výrobku.
(63) Nelze tedy tvrdit, že FDI obchází příslušná antidumpingová cla.
4.3 Tvrzení, že neplnitelné zapalovače na jedno použití zasílané z Macaa do Společenství jsou u celních orgánů Společenství přihlašovány jako zboží pocházející z Macaa, ačkoli pocházejí z Čínské lidové republiky
(64) Následně bylo prošetřováno, zda existoval vývoz údajně pocházející z Macaa jiný než vývoz FDI, u kterého by bylo možné tvrdit, že obchází platná opatření.
(65) V této souvislosti bylo zjištěno, že celkový dovoz do Společenství z Macaa evidovaný Eurostatem od roku 1994 do konce doby šetření lze vysvětlit vývozem FDI.
(66) Kontrolní návštěva Komise na místě a zpráva předaná Komisi zastoupením portugalského velvyslanectví v Macau navíc naznačují, že výrobní kapacita a skutečný objem výroby FDI byly dostatečné, aby kryly celkový vývoz pocházející z Macaa.
4.3.1 Závěr
(67) Vzhledem k uvedeným skutečnostem by platná opatření neměla být rozšířena na Macao.
D. ŽÁDOSTI O OSVOBOZENÍ OD ROZŠÍŘENÍ CLA
(68) Komise přijala žádosti o osvobození od rozšíření cla od dvou dovozců, které jí byly doručeny po uplynutí lhůty stanovené v nařízení (ES) č. 971/98, ve které se měly dotčené strany přihlásit.
(69) Jeden dovozce z Francie, JOJA, požádal o osvobození od opatření pro tři druhy svého zboží.
Komise toto zboží prošetřila a rozhodla, že se jedná o podobné zboží se zbožím, na které se vztahují platná opatření, a proto by pro ně výjimka neměla být udělena.
(70) Druhý dovozce, Samaco Ltd ze Spojeného království, požádal o osvobození od opatření vzhledem k tomu, že jeho dovoz je skutečně vyráběn na Taiwanu.
Protože tento dovozce nevyplnil poskytnutý dotazník a na dotazník neodpověděl ani žádný vyvážející výrobce na Taiwanu, není v tomto okamžiku možné žádost posoudit.
(71) Strany žádající o osvobození musí zpravidla vyplnit dotazník, aby Komise mohla rozhodnout, zda lze výjimku přiznat, a Komise rovněž obvykle provádí kontrolní návštěvu.
E. OPATŘENÍ
1. Povaha opatření
(72) Vzhledem k závěrům šetření by mělo být platné antidumpingové clo na neplnitelné plynovékapesní kamínkové zapalovače pocházející z Čínské lidové republiky rozšířeno na dovoz stejných zapalovačů zasílaných nebo pocházejících z Taiwanu a na dovoz plnitelných plynových zapalovačů s plastovým zásobníkem na plyn pocházejících z Čínské lidové republiky nebo zasílaných nebo pocházejících z Taiwanu s hodnotou s dodáním na hranice Společenství, neproclenou, nižší než 0,15 EUR za kus.
(73) Šetření ohledně Hongkongu a Macaa by mělo být skončeno.
2. Výběr cla na evidovaný dovoz
(74) Clo na dovoz evidovaný podle nařízení (ES) č. 971/98 by mělo být vybíráno pouze u zboží uvedeného v bodu odůvodnění 72.
F. POSTUP
(75) Dotčené strany byly informovány o podstatných skutečnostech a závěrech, na jejichž základě se Komise rozhodla navrhnout rozšíření platného konečného antidumpingového cla na dotyčné zboží, a byla jim poskytnuta příležitost k vyjádření stanoviska,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Konečné antidumpingové clo uložené nařízením (EHS) č. 3433/91 a pozměněné nařízením (ES) č. 1006/95 na dovoz neplnitelných plynových kapesních kamínkových zapalovačů kódu KN 96131000 (kódu Taric 96131000*11) pocházejících z Čínské lidové republiky se rozšiřuje na dovoz stejných zapalovačů zasílaných nebo pocházejících z Taiwanu a na dovoz plnitelných plynových kapesních kamínkových zapalovačů s plastovým zásobníkem na plyn kódu KNex96132090(kódu Taric 96132090*21) pocházejících z Čínské lidové republiky nebo zasílaných nebo pocházejících z Taiwanu.
2. Na plnitelné plynové kapesní kamínkové zapalovače s plastovým zásobníkem na plyn s hodnotou s dodáním na hranice Společenství, neproclenou, rovnající se nebo vyšší než 0,15 EUR za kus se nevztahuje clo rozšířené podle odstavce 1, je-li tato cena uvedena ve faktuře vystavené vývozcem sídlícím v Čínské lidové republice nebo na Taiwanu nezávislému dovozci ve Společenství.
3. S výhradou odstavce 2 se clo rozšířené podle odstavce 1 vybírá z dovozu evidovaného v souladu s článkem 2 nařízení (ES) č. 971/98 a čl. 14 odst. 5 nařízení (ES) č. 384/96.
4. Pokud není uvedeno jinak, použijí se platná ustanovení týkající se cel.
Článek 2
1. Žádosti o osvobození od cla rozšířeného podle článku 1 se podávají písemně v jednom z úředních jazyků Společenství a musí být podepsány zplnomocněným zástupcem žadatele.
Žádost musí být odeslána na tuto adresu:
Evropská komise
Generální ředitelství pro vnější hospodářské vztahy
Oddělení I/C-1
DEMOT 24, 8/38
Rue de la Loi/Wetstraat 200
B-1049 Brusel
Fax: (32-2) 295 65 05.
2. Po konzultaci s poradním výborem schválí Komise rozhodnutím osvobození dovozů, které neobcházejí antidumpingové clo uložené nařízením (ES) č. 1006/95, od cla rozšířeného podle článku 1.
Článek 3
Celní orgány přeruší evidenci podle článku 2 nařízení (ES) č. 971/98 a čl. 14 dost. 5 nařízení (ES) č. 384/96 u:
a) plnitelných kapesních kamínkových zapalovačů s hodnotou s dodáním na hranice Společenství, neproclenou, nižší než 0,5 EUR za kus kódu KN ex96132090 (kódu Taric 96132090*10) pocházejících z Čínské lidové republiky a
b) neplnitelných plynových kapesních kamínkových zapalovačů kódu KN ex96131000 (kódu Taric 96131000*10) zasílaných z Hongkongu, Macaa a Taiwanu.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
ze dne 25. ledna 1999, kterým se mění nařízení (ES) č. 3295/94, kterým se stanoví opatření s cílem zakázat propouštění padělků a nedovolených napodobenin do volného oběhu, režimu vývozu, zpětného vývozu nebo do některého režimu s podmíněným osvobozením od cla
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
(1) vzhledem k tomu, že podle článku 15 nařízení (ES) č.
3295/94 [4] je na základě zkušeností nabytých v průběhu prvních let používání tohoto nařízení nezbytné učinit závěry, aby bylo zlepšeno fungování systému, který byl zaveden;
(2) vzhledem k tomu, že obchod se zbožím, které porušuje patenty nebo dodatková ochranná osvědčení pro léčivé přípravky podle nařízení Rady (EHS) č. 1768/92 ze dne 18. června 1992 o zavedení dodatkových ochranných osvědčení pro léčivé přípravky [5] nebo dodatková ochranná osvědčení pro přípravky na ochranu rostlin podle nařízení (ES) Evropského parlamentu a Rady č.
1610/96 ze dne 23. července 1996 o zavedení dodatkových ochranných osvědčení pro přípravky na ochranu rostlin [6] způsobuje jejich držitelům vážnou újmu a představuje nekalou a protiprávní obchodní činnost; že by proto mělo být v nejvyšší možné míře zamezeno uvedení takového zboží na trh a měla by být za tímto účelem přijata opatření umožňující účinně čelit této protiprávní činnosti, aniž by se zasahovalo do svobody právně dovoleného obchodu; že tento cíl je rovněž sledován úsilím vyvíjeným na mezinárodní úrovni;
(3) vzhledem k tomu, že je za účelem zajištění celistvosti vnějších hranic Společenství nezbytné, aby bylo celním orgánům dovoleno přijmout opatření, pokud jde o zboží zasahující do určitých práv duševního vlastnictví a připojenému zboží bez ohledu na jeho celní status; že je proto nezbytné zakázat jejich propouštění do volného oběhu v rámci Společenství nebo do některého režimu s podmíněným osvobozením od cla, jejich zpětný vývoz nebo jejich umístění ve svobodném pásmu nebo svobodném skladu; že celní orgány by měly být zmocněny přijmout opatření, jakmile se takové zboží dostane do Společenství;
(4) vzhledem k tomu, že pokud jde o režimy s podmíněným osvobozením od cla, svobodná pásma a svobodné sklady, zpětný vývoz podléhající oznámení a dočasné uskladnění, přijmou celní orgány opatření pouze tehdy, pokud je během kontroly odhaleno zboží podezřelé z toho, že porušuje určitá práva duševního vlastnictví;
(5) vzhledem k tomu, že nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství [7] stanovilo režim Společenství ochranných známek, které dávají jejich oprávněným držitelům možnost získat jednotným postupem ochrannou známku Společenství, které požívají jednotnou ochranu a platí na celém území Společenství;
(6) vzhledem k tomu, že je třeba zjednodušit administrativní postup pro získání celní ochrany, aby se platnost ochranné známky Společenství mohla plně rozvinout;
(7) vzhledem k tomu, že držitelé těchto ochranných známek by měli mít přístup k systému založenému na jednotném rozhodnutí o opatření, které bylo přijato příslušným orgánem jednoho z členských států a které je zároveň závazné pro jeden nebo více jiných členských států; že je třeba vzít v úvahu vývoj v oblasti elektronické výměny dat, zejména pokud jde o vzájemné předávání rozhodnutí a informací;
(8) vzhledem k tomu, že za účelem zajištění jednotného používání těchto rozhodnutí v členských státech by měla být zavedena jednotná doba platnosti těchto rozhodnutí,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 3295/94 se mění takto:
1. Název se nahrazuje tímto:
"Nařízení Rady (ES) č. 3295/94 ze dne 22. prosince 1994, kterým se stanoví opatření týkající se vstupu zboží porušujícího určitá práva duševního vlastnictví na území Společenství a jeho vývozu a zpětného vývozu z tohoto území"
. 2. Článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
1. Toto nařízení upravuje:
a) podmínky, za kterých celní orgány přijímají opatření v případě, že zboží, u kterého je podezření, že jde o zboží uvedené v odst. 2 písm. a):
- je navrženo v celním prohlášení k propuštění do volného oběhu, režimu vývozu nebo zpětného vývozu podle článku 61 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [8],
- je odhaleno při provádění kontrol zboží pod celním dohledem podle článku 37 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, umístěno do režimu s podmíněným osvobozením od cla ve smyslu čl. 84 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení, zpětně vyvezeno po oznámení nebo umístěno ve svobodném pásmu nebo ve svobodném skladu ve smyslu článku 166 uvedeného nařízení
a
b) opatření, která příslušné orgány ve vztahu k tomuto zboží přijmou, pokud bylo zjištěno, že jde skutečně o zboží uvedené v odst. 2 písm. a).
2. Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "zbožím porušujícím práva duševního vlastnictví":
- "padělky", jmenovitě:
- zboží, včetně jeho obalů označené neoprávněně ochrannou známkou, která je totožná s ochrannou známkou platně zapsanou pro stejný druh zboží nebo která nemůže být ve svých podstatných znacích odlišena, a tím porušuje práva držitele ochranné známky podle práva Společenství nebo právních předpisů členského státu, ve kterém je podána žádost o přijetí opatření celních orgánů,
- jakýkoliv symbol ochranné známky (logo, etiketa, nálepka, leták, návod k použití, záruční list) bez ohledu na to, zda je předkládán samostatně, či nikoli, za stejných okolností jako zboží uvedené v první odrážce,
- obaly padělků označené ochrannými známkami předkládané samostatně za stejných podmínek jako zboží uvedené v první odrážce,
- "nedovolenými napodobeninami": zboží, které představuje nebo obsahuje kopie pořízené bez souhlasu nositele autorských práv nebo práv příbuzných nebo držitele práva k průmyslovým vzorům, ať již zapsaného podle vnitrostátních právních předpisů nebo nikoli, nebo osoby mající v zemi výroby řádné povolení držitele, pokud výroba těchto kopií porušuje příslušné právo podle práva Společenství nebo právních předpisů členského státu, ve kterém je podána žádost o přijetí opatření celních orgánů,
- zboží porušující práva duševního vlastnictví v členském státě, ve kterém je podána žádost o přijetí opatření celních orgánů, patent podle právních předpisů tohoto členského státu nebo dodatkové ochranné osvědčení podle nařízení Rady (EHS) č. 1768/92 [9] nebo nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1610/96 [10];
b) "držitelem práva": držitel ochranné známky, patentu nebo osvědčení a/nebo některého z práv uvedených v písmenu a) nebo jiná osoba oprávněná užívat tuto ochrannou známku, patent, osvědčení a/nebo jejich zástupce;
c) "ochrannou známkou Společenství": ochranná známka vymezená v článku 1 nařízení Rady (ES) č. 40/94 [11];
d) "osvědčením" dodatkové ochranné osvědčení uvedené v nařízení (EHS) č. 1768/92 nebo nařízení (ES) č. 1610/96.
3. Šablona nebo matrice, která je zvlášť určena nebo přizpůsobena pro výrobu padělané ochranné známky nebo zboží označeného touto ochrannou známku, pro výrobu porušujícího patent nebo osvědčení nebo pro výrobu nedovolených napodobenin, se považuje za zboží uvedené v odst. 2 písm. a), pokud užívání těchto šablon nebo matric porušuje práva držitele tohoto práva podle práva Společenství nebo právních předpisů členského státu, ve kterém je podána žádost o přijetí opatření celních orgánů.
4. Toto nařízení se nevztahuje na zboží, která je označeno ochrannou známku se souhlasem držitele této ochranné známky nebo které je chráněno patentem nebo osvědčením, autorským právem nebo právem příbuzným nebo právem k průmyslovým vzorům a které bylo vyrobeno se souhlasem držitele popřípadě nositele tohoto práva, ale bez jeho souhlasu se ocitlo v některé ze situací uvedených v odst. 1 písm. a).
Nevztahuje se ani na zboží uvedené v prvním pododstavci, které bylo vyrobeno nebo je označeno ochrannou známkou za jiných podmínek, než jaké byly dohodnuty s držitelem příslušných práv."
3. Nadpis kapitoly II se nahrazuje tímto:
"Zákaz propouštění zboží porušujícího určitá práva duševního vlastnictví do volného oběhu, režimu vývozu, zpětného vývozu, režimu s podmíněným osvobozením od cla nebo umístění do svobodného pásma nebo svobodného skladu."
4. Článek 2 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
Je zakázáno propouštění do Společenství, volného oběhu, vývoz, zpětného vývozu, kteréhokoli režimu s podmíněným osvobozením od cla, umístění do svobodného pásma nebo do svobodného skladu zboží, o kterém bylo postupem stanoveným v článku 6 zjištěno, že jde o zboží uvedené v čl. 1 odst. 2 písm. a)."
5. Článek 3 se mění takto:
a) k odstavci 1 se doplňují tyto dva pododstavce:
"Pokud je žadatelem držitel ochranné známky Společenství, v této žádosti může být žádáno nejen o přijetí opatření celních orgánů členského státu, ve kterém byla žádost podána, ale i o přijetí opatření celních orgánů jiných členských států.
Pokud existují elektronické systémy výměny dat, mohou členské státy stanovit, že žádost o přijetí opatření celních orgánů lze podat prostřednictvím informační techniky.";
b) odst. 2 třetí pododstavec se nahrazuje tímto:
"V případě nedovolených napodobenin nebo zboží porušujícího patenty nebo osvědčení tyto informace pokud možno zahrnují:"
; c) odstavce 3 a 4 se nahrazují tímto:
"3. S výjimkou žádosti uvedené v odstavci 1 druhém pododstavci musí žádost uvést období, ve kterém se požaduje přijetí opatření celních orgánů.
Žádost ve smyslu odst. 1 druhého pododstavce musí uvést členský stát nebo státy, ve kterých je požadováno přijetí opatření celních orgánů.
4. Žádost může být zpoplatněna tak, aby byly pokryty správní náklady vzniklé při jejím vyřízení.
Žádost žadatele nebo jeho zástupce může být navíc zpoplatněna v každém členském státě, kde je rozhodnutí vyhovující žádosti provedeno, aby byly pokryty náklady vzniklé při provedení tohoto rozhodnutí.
Poplatek nesmí být neúměrný poskytnuté službě.";
d) do odstavce 5 se vkládá tento pododstavec 3:
"Pokud je žádost podána podle odst. 1 druhého pododstavce, stanovuje se tato doba na jeden rok, na žádost držitele tohoto práva však může být prodloužena o další rok, a to útvarem, která přijala původní rozhodnutí";
e) v odst. 6 první odrážce se slova "nejsou padělky nebo nedovolené napodobeniny" nahrazují slovy "není zboží uvedené v čl. 1 odst. 2 písm. a)";
f) k odstavci 6 se doplňuje tento pododstavec:
"Pokud je žádost podána podle odst. 1 druhého pododstavce, je třeba poskytnout jistotu v každém z členských států, ve kterém je požadována, a ve kterém je provedeno rozhodnutí vyhovující žádosti.";
g) odstavec 7 se mění takto:
"7. Držitel práva je povinen informovat útvar, uvedený v odstavci 1, popřípadě útvar nebo útvary uvedené v čl. 5 odst. 2 druhém pododstavci, pokud jeho právo již není platně zapsáno nebo uplynula ochranná doba.";
h) doplňuje se tento odstavec:
"9. Odstavce 1 až 8 se přiměřeně vztahují na prodloužení rozhodnutí o původní žádosti."
6. V článku 4 se slova "jsou padělky nebo nedovolené napodobeniny" nahrazují slovy "je zbožím uvedeným v čl. 1 odst. 2 písm. a)".
7. Článek 5 se mění takto:
"Článek 5
1. Rozhodnutí, jímž se vyhovuje žádosti držitele práv, je bezodkladně předáno celním orgánům členského státu, který pravděpodobně přijdou do styku se zbožím uvedeným v žádosti jako zboží uvedené v čl. 1 odst. 2 písm. a).
2. Pokud je žádost podána podle čl. 3 odst. 1 druhého pododstavce, použije se přiměřeně na rozhodnutí, kterým se vyhovuje příslušné žádosti, a na rozhodnutí o jeho prodloužení nebo zrušení čl. 250 první odrážky nařízení (EHS) č. 2913/92.
Pokud je přijato rozhodnutí, které dotyčné žádosti vyhovuje, je žadatel povinen předat toto rozhodnutí popřípadě spolu s dalšími informacemi a překlady celnímu útvaru podle čl. 3 odst.
1 prvního pododstavce v členském státě nebo státech, kde žadatel požádal o opatření celních orgánů. Na základě dohody s žadatelem mohou být informace a překlady předány přímo celním útvarem, který přijal rozhodnutí.
Na žádost celních orgánů jiných příslušných členských států poskytne žadatel dodatečné informace, které jsou nezbytné pro výkon daného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 3 odst. 5 třetím pododstavci začíná běžet ode dne přijetí rozhodnutí, kterým se žádosti vyhovuje. Uvedené rozhodnutí nevstoupí v platnost v členském státě nebo v členských státech, kterým je určeno, dokud nedojde k předání podle druhého pododstavce popřípadě, dokud nebyl uhrazen poplatek uvedený v čl. 3 odst. 4 druhém pododstavci a nebyla poskytnuta jistota uvedená v čl. 3 odst. 6. Doba platnosti rozhodnutí však nesmí v žádném případě překročit dobu jednoho roku ode dne přijetí rozhodnutí, kterým se původní žádosti vyhovuje.
Uvedené rozhodnutí je poté neprodleně předáno vnitrostátním celním úřadům, které se pravděpodobně dostanou do styku s padělky, kterých se rozhodnutí týká.
Tento odstavec se přiměřeně použije na jakékoliv rozhodnutí o prodloužení původního rozhodnutí."
8. V čl. 6 odst. 1 prvním pododstavci se slova "padělků nebo nedovolených napodobenin uvedených v tomto rozhodnutí" nahrazují slovy "zboží uvedeného v čl. 1 odst. 2 písm. a)".
9. Čl. 7 odst. 2 se mění takto:
"2. V případě podezření, že zboží porušuje patenty, osvědčení a práva k průmyslovým vzorům, může držitel, dovozce nebo příjemce zboží dosáhnout propuštění zboží nebo zrušení jeho zadržení poskytnutím jistoty, za předpokladu, že
a) celní útvar nebo úřad uvedený čl. 6 odst. 1 byl ve lhůtě stanovené v odstavci 1 tohoto článku informován, že věc byla předána orgánu příslušnému vydat rozhodnutí ve věci ve smyslu odstavce 1;
b) ke dni uplynutí této lhůty orgán k tomu oprávněný neuložil předběžné opatření a
c) byly splněny všechny celní formality.
Jistota musí být dostatečně vysoká pro ochranu zájmů držitele práva.
Poskytnutím jistoty nejsou dotčeny jiné prostředky k nápravě, které má držitel práva k dispozici.
Byla-li věc předána orgánu příslušnému k vydání rozhodnutí ve věci z jiného důvodu, než z podnětu držitele patentu, osvědčení nebo práva k průmyslovým vzorům, bude jistota uvolněna, pokud tato osoba nevyužije svého práva zahájit soudní řízení do dvaceti pracovních dnů ode dne, kdy obdržela oznámení o pozastavení propuštění nebo zadržení.
Pokud se použije odst. 1 druhý pododstavec, může být tato lhůta prodloužena nejvýše na 30 pracovních dnů".
10. Nadpis kapitoly V se nahrazuje tímto:
"Ustanovení vztahující se na zboží, o kterém bylo zjištěno, že jde o zboží porušující práva duševního vlastnictví"
. 11. Článek 8 se nahrazuje tímto:
"Článek 8
1. Aniž jsou dotčeny jiné právní prostředky, které může podat držitel práva, přijmou členské státy opatření nezbytná k tomu, aby bylo příslušným orgánům umožněno:
a) zpravidla a podle příslušných vnitrostátních právních předpisů zničit zboží, o kterém bylo zjištěno, že jde o zboží uvedené v čl. 1 odst. 2 písm. a), nebo je odstranit z obchodního oběhu tak, aby se zabránilo způsobení škody držiteli práva, a to bez jakéhokoli náhrady a aniž by vznikly státu;
b) přijmout, pokud jde o toto zboží, jakákoli další opatření, která účinně zbaví odpovědné osoby hospodářského zisku z tohoto obchodu.
Kromě výjimečných případů nemá pouhé odstranění ochranných známek, které byly neoprávněně umístěny na padělky, tento účinek.
2. Zboží uvedené v čl. 1 odst. 2 písm. a) může být vydáno státu. V tomto případě se použije odst. 1 písm. a).
3. Kromě informací poskytnutých podle čl. 6 odst. 1 druhého pododstavce a za podmínek v něm stanovených sdělí celní úřad nebo příslušný útvar držiteli práva na jeho žádost jména a adresy odesílatele, dovozce nebo vývozce a výrobce zboží, o kterém bylo zjištěno, že jde o zboží uvedené v čl. 1 odst. 2 písm. a), a také množství tohoto zboží."
12. V článku 9 se odstavce 1 a 2 nahrazují tímto:
"1. Pokud nestanoví jinak právní předpisy členského státu, ve kterém je podána žádost podle čl. 3 odst. 2 nebo v případě žádosti podle čl. 3 odst. 1 druhého pododstavce podle právních předpisů členského státu, pokud není zboží uvedené v čl. 1 odst. 2 písm. a) celním úřadem odhaleno, je propuštěno nebo není přijato opatření za účelem jeho zadržení podle čl. 6 odst. 1, přijetí žádosti nezakládá držiteli práva nárok na náhradu škody.
2. Pokud nestanoví jinak právní předpisy členského státu, ve kterém je podána žádost podle čl. 3 odst. 1 druhého pododstavce podle právních předpisů členského státu, ve kterém došlo ke škodě, celní úřad nebo jiný řádně zmocněný orgán vykonávající pravomoci, které jsou jim svěřeny, pokud jde o přijímání opatření proti zboží uvedenému v čl. 1 odst. 2 písm. a), nejsou odpovědné osobám, kterých se týkají úkony uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. a) nebo článku 4, pokud v důsledku jejich opatření utrpí škodu."
13. V článku 11 se druhá věta nahrazuje tímto:
"Tyto sankce musí být účinné, přiměřené a musí mít odstrašující povahu."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
ze dne 1. února 1999, kterým se mění nařízení (ES) č. 478/97 a (ES) č. 20/98, kterými se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96, pokud jde o předběžné uznání seskupení producentů a podporu seskupením producentů
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1] ve znění nařízení Komise (ES) č. 2520/97 [2], a zejména na článek 48 tohoto nařízení,
vzhledem k tomu, že čl.
2 odst. 2 nařízení Komise (ES) č.
20/98 [3] stanoví, že podpora na pokrytí nákladů na založení a fungování organizací producentů, kterým bylo uděleno předběžné uznání, má být stanovena na základě jejich produkce uváděné na trh; že živelné pohromy mohou způsobit prudký pokles produkce uváděné na trh v daném roce; že v takových případech je nutné pro zamezení významnému snížení podpory Společenství organizacím producentů s uděleným předběžným uznáním, které by mohlo ohrozit fungování organizací, stanovit limit pro snížení produkce uváděné na trh, která je brána v úvahu při výpočtu podpory; že tento limit musí být stanoven s ohledem na výnos a průměrné ceny získané předem uznanými organizacemi producentů nebo jejich členy během tří let předcházejících roku živelné pohromy a musí být stanoven s přihlédnutím k běžným výkyvům produkce způsobenými klimatickými podmínkami; že v případě Portugalska musí být takto stanovená produkce uváděná na trh použita pro výpočet podpory poskytované podle čl. 14 odst.
7 nařízení (ES) č. 2200/96;
vzhledem k tomu, že čl. 2 odst. 2 a čl. 5 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 478/97 [4] stanovují dvě rozdílná data pro provádění plánů na uznání; že z důvodu sladění je třeba stanovit jednotné datum pro zahájení provádění všech plánů na uznání;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 20/98 se mění takto:
1. v článku 1 se doplňuje odstavec 3:
"3. V případě živelné pohromy zjištěné příslušnými vnitrostátními orgány je produkce uváděná na trh podle odstavce 2 považována za nejméně 70 % průměrné teoretické hodnoty rovné:
- ploše předběžně uznaného seskupení producentů určené dotčenému produktu během roku živelné pohromy, znásobeno:
- průměrným výnosem a průměrnou cenou dosahovanou seskupením producentů nebo jejími členy pro daný produkt během tří let předcházejících roku živelné pohromy nebo, pokud tak rozhodne členský stát, dosahovanou ve stejném produkčním regionu během tří let předcházejících roku živelné pohromy."
2. V článku 13 se doplňuje následující odstavec:
"V případě živelné pohromy zjištěné příslušnými portugalskými orgány se čl. 1 odst. 3 tohoto nařízení použije pro výpočet produkce uváděné na trh, která má být použita pro účely čl. 14 odst. 7 nařízení (ES) č. 2200/96."
Článek 2
Čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 478/97 se zrušuje.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 9. února 1999, kterým se mění nařízení (ES) č. 2334/98, kterým se stanoví zvláštní opatření v odvětví drůbežího masa odchylující se od nařízení (EHS) č. 3665/87, (EHS) č. 3719/88 a (ES) č. 1372/95
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2777/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s drůbežím masem [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2916/95 [2], a zejména na čl. 3 odst. 2, čl. 8 odst. 12 a článek 15 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 2334/98 [3] zavádí zvláštní opatření pro úpravu některých vývozních transakcí v důsledku stávajících problémů na ruském trhu od druhé poloviny srpna roku 1998;
vzhledem k tomu, že problémy na ruském trhu přetrvávají a že takto vzniklá situace nepříznivě ovlivnila možnosti hospodářských subjektů vyvážet do tohoto místa určení; že je tedy nutné tyto škodlivé následky omezit a přijmout zvláštní opatření, která umožní zrušit vývozní licence a některá již zahájená celní řízení a rovněž prodloužit některé lhůty;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2334/98 se mění takto:
1. Článek 2 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
1. Na žádost držitele licence podanou do 1. března 1999 se vývozní licence, které byly vydány podle nařízení Komise (ES) č. 1372/95 [4] a u nichž byla žádost podána před 29. srpnem 1998, s výjimkou licencí, jejichž platnost skončila před 1. srpnem 1998, ruší a složená jistota se uvolní.
2. Na žádost hospodářského subjektu vrátí dotyčný subjekt případné náhrady vyplacené předem na produkty, u nichž byly nejpozději 29. srpna 1998 vyřízeny celní vývozní formality, ale které dosud neopustily celní území Společenství nebo na které se začal vztahovat jeden z režimů podle článků 4 a 5 nařízení (EHS) č.
565/80, a současně se uvolní jistoty související s uvedenými transakcemi."
2. V článku 4 se slova "150 dnů" nahrazují slovy "210 dnů".
3. Článek 5 se nahrazuje tímto:
"Článek 5
Každý čtvrtek oznámí členské státy množství produktů, u nichž byla v předchozím týdnu uplatněna opatření podle čl. 2 odst. 1 a 2, a uvedou datum vydání licencí a dotyčnou skupinu."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 8. února 1999, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1408/71 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, samostatně výdělečně činné osoby a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství a nařízení (EHS) č. 574/72, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 1408/71, za účelem rozšíření jejich působnosti na studenty
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 51 a 235 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1], předložený po konzultaci se Správní komisí pro sociální zabezpečení migrujících pracovníků,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
(1) vzhledem k tomu, že čl.
3 písm. c) Smlouvy stanoví, že činnosti Společenství zahrnují, za podmínek stanovených Smlouvou, odstranění překážek volného pohybu osob mezi členskými státy;
(2) vzhledem k tomu, že článek 7a Smlouvy stanoví, že vnitřní trh zahrnuje prostor bez vnitřních hranic, v němž je zajištěn volný pohyb zboží, osob, služeb a kapitálu v souladu s ustanoveními Smlouvy;
(3) vzhledem k tomu, že za účelem zavedení volného pohybu zaměstnaných osob a osob samostatně výdělečně činných a odstranění překážek, které by v oblasti sociálního zabezpečení vyplývaly z uplatňování pouze vnitrostátních právních předpisů, přijala Rada na základě článků 51 a 235 Smlouvy nařízení (EHS) č. 1408/71 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, samostatně výdělečně činné osoby a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství [4] a nařízení (EHS) č. 574/72, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 1408/71 [5];
(4) vzhledem k tomu, že mimoto musí být rozšířena oblast působnosti nařízení (EHS) č. 1408/71, aby zahrnovala v zásadě zvláštní systémy vztahující se na studenty;
(5) vzhledem k tomu, že v oblasti sociálního zabezpečení uplatňování pouze vnitrostátních právních předpisů neumožňuje zaručit dostatečnou ochranu studentům pohybujícím se v rámci Společenství; že má-li se volný pohyb osob stát plně účinným, je nutné koordinovat systémy sociálního zabezpečení na ně použitelné;
(6) vzhledem k tomu, že z důvodů spravedlnosti by se na studenty měly vztahovat zvláštní předpisy použitelné na zaměstnané osoby a osoby samostatně výdělečně činné; že tyto předpisy z důvodů jednoduchosti a jasnosti by měly doplnit již platná ustanovení pro zaměstnané osoby a osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky;
(7) vzhledem k tomu, že je nutné upravit nařízení (EHS) č. 1408/71 a (EHS) č. 574/72, aby ustanovení uvedených nařízení byla použitelná na studenty pohybující se v rámci Společenství s přihlédnutím k zvláštnímu postavení těchto osob, zvláštní povaze systémů, v rámci kterých jsou pojištěni, a k dávkám, na které mají nárok;
(8) vzhledem k tomu, že ačkoliv zvláštní povaha postavení studentů sice neumožňuje stanovit pravidla pro určení, které právní předpisy jsou použitelné, je však přesto žádoucí v rámci možností zabránit tomu, aby dotyčné osoby podléhaly dvojímu výběru příspěvků nebo aby jim vznikl dvojí nárok na dávky;
(9) vzhledem k tomu, že úpravy vlastního textu nařízení (EHS) č. 1408/71 vyžadují také úpravy jeho přílohy VI;
(10) vzhledem k tomu, že zvláštní situace Lucemburska, kde všichni studenti, kteří studují v zahraničí, mají nárok na zdravotní péči, odůvodňuje automatické zproštění těchto studentů povinnosti přistoupit k systému nemocenského pojištění v zemi, kde studují;
(11) vzhledem k tomu, že z důvodů zvláštní situace studentů nebylo možné zřídit jednotný systém pro koordinaci práv studentů v oblasti sociálního zabezpečení na úrovni Společenství, zejména co se týče dávek v invaliditě; že se dávky sociálního zabezpečení dostupné studentům v členských státech značně liší, zejména pokud jde o zvláštní nepříspěvkové dávky navržené k přispění ke krytí dodatečných nákladů vyplývajících z potřeby péče a mobility zdravotně postižených; že Soudní dvůr Evropských společenství uznal, že podrobnosti poskytování některých dávek jsou úzce spojeny s určitými hospodářskými a sociálními souvislostmi; že omezená odchylka od ustanovení týkajících se koordinace dob stanovených čl. 10a odst.
2 nařízení (EHS) č. 1408/71 je proto odůvodněná;
(12) vzhledem k tomu, že Smlouva nestanoví nezbytné pravomoci pro přijetí vhodných opatření v oblasti sociálního zabezpečení studentů, a proto je odůvodněný odkaz na článek 235 ve spojení s článkem 51;
(13) vzhledem k tomu, že se toto nařízení použije, aniž jsou dotčeny podmínky stanovené směrnicí Rady 93/96/EHS [6] ze dne 29. října 1993 o právu pobytu studentů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 1408/71 se mění takto:
1. Článek 1 se mění takto:
a) za písmeno c) se vkládá nové písmeno, které zní:
"ca) "studentem" se rozumí každá osoba jiná než zaměstnaná osoba nebo osoba samostatně výdělečně činná nebo její rodinný příslušník nebo pozůstalý po ní ve smyslu tohoto nařízení, která studuje nebo získává odborné vzdělávání vedoucí ke kvalifikaci úředně uznávané orgány členského státu a která je pojištěna v rámci obecného systému sociálního zabezpečení nebo zvláštního systému sociálního zabezpečení vztahujícího se na studenty;"
b) v písm. f) bodě i) se slova "se zaměstnanou osobou nebo osobou samostatně výdělečně činnou" nahrazují slovy "se zaměstnanou osobou nebo osobou samostatně výdělečně činnou nebo studentem" a v písm. f) bodě ii) se slova "zaměstnané nebo samostatně výdělečně činné osoby" nahrazují slovy "zaměstnané nebo samostatně výdělečně činné osoby nebo studenta".
2. Článek 2 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
Osobní působnost
1. Toto nařízení se vztahuje na zaměstnané osoby nebo osoby samostatně výdělečně činné a studenty, kteří podléhají nebo podléhali právním předpisům jednoho nebo více členských států a kteří jsou státními příslušníky jednoho z členských státu nebo kteří jsou osobami bez státní příslušnosti nebo uprchlíky s bydlištěm na území jednoho z členských států, jakož i na jejich rodinné příslušníky nebo pozůstalé po nich.
2. Toto nařízení se vztahuje na pozůstalé po zaměstnaných osobách nebo osobách samostatně výdělečně činných a studentech, kteří podléhali právním předpisům jednoho nebo více členských států, bez ohledu na státní příslušnost těchto osob, pokud jsou pozůstalí po nich státními příslušníky jednoho z členských států nebo osobami bez státní příslušnosti nebo uprchlíky s bydlištěm na území jednoho z členských států.".
3. V článku 9a v německém znění se slova "der Arbeitnehmer oder Selbständige" nahrazují slovy "die Person".
4. V čl. 10 odst. 2 se zrušují slova "jako zaměstnaná osoba nebo osoba samostatně výdělečně činná";
5. Zrušuje se článek 22c;
6. V hlavě III kapitole 1 se vkládá nový oddíl, který zní:
"Oddíl 5a
Osoby, které studují nebo získávají odborné vzdělávání, a jejich rodinní příslušníci
Článek 34a
Zvláštní ustanovení pro studenty a jejich rodinné příslušníky
Články 18 a 19, čl. 22 odst. 1 písm. a) a c), čl. 22 odst. 2 druhý pododstavec, čl. 22 odst. 3, články 23 a 24 a oddíly 6 a 7 se použijí obdobně na studenty a jejich rodinné příslušníky podle potřeby.
Článek 34b
Společná ustanovení
Na osobu uvedenou v čl. 22 odst. 1 a 3 a v článku 34a, která pobývá v jiném členském státě, než je příslušný stát, aby zde studovala nebo získávala odborné vzdělávání vedoucí ke kvalifikaci úředně uznávané orgány členského státu, a její rodinné příslušníky doprovázející jí během jejího pobytu se vztahuje čl. 22 odst. 1 písm. a) pro všechny situace vyžadující dávky během pobytu na území členského státu, kde tato osoba studuje nebo získává vzdělávání." .
7. V čl. 35 odst. 3 se slova "nepoužije se tato podmínka na zaměstnané osoby nebo osoby samostatně výdělečně činné ani na jejich rodinné příslušníky" nahrazují slovy "nepoužije se tato podmínka na osoby".
8. V hlavě III kapitole 4 se doplňuje nový oddíl, který zní:
"Oddíl 5
Studenti
Článek 63a
Oddíly 1 až 4 se použijí obdobně na studenty."
9. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 66a
Studenti
Články 64 až 66 se použijí obdobně na studenty a jejich rodinné příslušníky."
10. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 76a
Studenti
Článek 72 se použije obdobně na studenty."
11. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 95d
Přechodná ustanovení pro studenty
1. Toto nařízení nezakládá žádné nároky pro studenty, jejich rodinné příslušníky nebo pozůstalé po nich za dobu před 1. květnem 1999.
2. Všechny doby pojištění a popřípadě doby zaměstnání, samostatné výdělečné činnosti nebo bydlení získané podle právních předpisů členského státu před 1. květnem 1999 se berou v úvahu při stanovení nároků získaných podle tohoto nařízení.
3. S výhradou odstavce 1 se nárok získává na základě tohoto nařízení, i když se týká pojistné události, která nastala před 1. květnem 1999.
4. Každá dávka, která nebyla přiznána nebo která byla pozastavena z důvodů státní příslušnosti nebo místa bydliště dotyčné osoby, je na její žádost přiznána nebo obnovena od 1. května 1999, jestliže dříve přiznané nároky nebyly vyřízeny jednorázovým peněžitým vyrovnáním.
5. Je-li žádost uvedená v odstavci 4 podána do dvou let od 1. května 1999, získávají se nároky vyplývající z tohoto nařízení ve prospěch studentů, jejich rodinných příslušníků a pozůstalých po nich od uvedeného dne a proti dotyčné osobě nelze uplatnit ustanovení právních předpisů žádného z členských států týkající se propadnutí nebo promlčení nároků.
6. Je-li žádost uvedená v odstavci 4 podána po uplynutí lhůty dvou let po 1. květnu 1999, získávají se nároky, které nepropadly ani nebyly promlčeny, dnem podání žádosti, s výhradou příznivějších ustanovení právních předpisů kteréhokoli členského státu."
12. Příloha VI se mění takto:
a) v oddílu "D. ŠPANĚLSKO" se doplňuje nový bod, který zní:
"9. Španělský zvláštní systém pro studenty ("Seguro Escolar";) není pro uznávání dávek založen na získání dob pojištění, zaměstnání a bydlení, které jsou vymezeny v čl.
1 písm. r), s) a sa) nařízení. Španělské instituce proto nemohou vydávat odpovídající potvrzení pro účely sčítání dob.
Přesto se španělský zvláštní systém pro studenty použije na studenty, kteří jsou státními příslušníky jiných členských států a kteří studují ve Španělsku, za stejných podmínek jako na studenty španělské státní příslušnosti."; b) v oddílu
"I. LUCEMBURSKO" se doplňuje nový bod, který zní:
"8. Osoby, na které se vztahuje systém zdravotního pojištění v Lucemburském velkovévodství a které studují v jiném členském státě, nejsou povinny připojit se jako studenti na základě právních předpisů země, kde studují."; c) v oddílu
"O. SPOJENÉ KRÁLOVSTVÍ" se doplňuje nový bod, který zní:
"21. V případě studentů nebo jejich rodinných příslušníků nebo pozůstalých po studentovi se čl. 10a odst. 2 nařízení nepoužije na dávky zamýšlené výhradně jako zvláštní ochrana pro zdravotně postižené."
Článek 2
Článek 120 nařízení (EHS) č. 574/72 se nahrazuje tímto:
"Článek 120
Osoby, které studují nebo získávají odborné vzdělávání
Ustanovení tohoto nařízení s výjimkou článků 10 a 10a se případně použijí obdobně na studenty."
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem třetího měsíce po vyhlášení
ze dne 8. února 1999, kterým se mění nařízení (ES) č. 850/98 o zachování rybolovných zdrojů pomocí technických opatření na ochranu nedospělých mořských živočichů
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č. 850/98 [4] vykazuje řadu mezer, textových chyb a redakčních nedostatků;
vzhledem k tomu, že poté co Spojené království nově vymezilo své hranice rybolovu, žádná část podoblasti ICES XII severně od 56o severní šířky nespadá pod svrchovanost nebo jurisdikci členských států; že již není proto vhodné na ni odkazovat;
vzhledem k tomu, že metoda k určení velikosti kraba trnitého je nepraktická a musí být proto změněna;
vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č. 850/98 je nutno z těchto důvodů pozměnit,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 850/98 se mění takto:
1. V čl. 29 odst. 4 písm. b) bod iii) třetí odrážce se slova "množství platýse evropského a jazyka mořského" nahrazují slovy "množství platýse evropského a/nebo jazyka mořského".
2. V čl. 30 odst. 2 se písmeno b) nahrazuje tímto:
"b) divize ICES Vb a podoblast ICES VI na sever od 56o severní šířky."
3. V příloze I:
a) poznámka pod čarou 1 se nahrazuje touto:
"(1) V Severním moři od 1. března do 31. října a v průběhu celého roku v ostatních oblastech regionů 1 a 2, s výjimkou Skagerraku a Kattegatu.";
b) poznámka pod čarou 6 se nahrazuje touto:
"(6) Během prvního roku od data použití tohoto nařízení bude uplatňován minimální 50 % podíl cílových druhů pro odlovy v regionu 2, s výjimkou Severního moře, divize ICES Vb, podoblasti ICES VI na sever od 56o severní šířky."
4. Příloha IV se nahrazuje přílohou I tohoto nařízení.
5. V příloze IX se řádek "70-79 + ≥ 70" nahrazuje řádkem "60-69 + ≥ 70".
6. V příloze XII se všechny odkazy na "makrelu obecnou (Scomber scombrus)" nahrazují slovy "makrely (Scomber spp)" a odkazy na "kranase obecného (Trachurus trachurus)" slovy "kranasi (Trachurus spp.)".
7. V příloze XIII se bod 5 nahrazuje tímto:
"5. a) Velikost kraba trnitého se určí způsobem podle obrázku 4 A jako délka krunýře měřená podél středové osy od hrany krunýře mezi nosci k zadní hraně krunýře.
b) Velikost kraba německého se určí způsobem podle obrázku 4 B, jako maximální šířka krunýře měřená kolmo na předozadní středovou osu krunýře."
8. Obrázek 4 A se nahrazuje obrázkem z přílohy II tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 323/1999 ze dne 8. února 1999 kterým se mění nařízení (EHS) č. 2299/89 o kodexu chování pro používání počítačových rezervačních systémů
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 75 a čl. 84 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [1],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189c Smlouvy [2],
(1) vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č.
2299/89 [3] výrazně přispělo k zabezpečení rovných a nediskriminačních podmínek pro letecké dopravce v počítačových rezervačních systémech, a tím k ochraně zájmů spotřebitelů;
(2) vzhledem k tomu, že je nezbytné rozšířit oblast působnosti nařízení (EHS) č. 2299/89 a upřesnit jeho ustanovení a že je vhodné přijmout tato opatření na úrovni Společenství, aby bylo zajištěno dosažení cílů zmíněného nařízení ve všech členských státech;
(3) vzhledem k tomu, že tímto nařízením není dotčeno použití článků 85 a 86 Smlouvy;
(4) vzhledem k tomu, že tímto nařízením není dotčeno uplatňování směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů [4];
(5) vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 3652/93 [5] stanoví, že se čl. 85 odst. 1 Smlouvy nevztahuje na dohody o společném nákupu, rozvoji a provozu počítačových rezervačních systémů;
(6) vzhledem k tomu, že je třeba vyjasnit, na jakém základě by měly být mateřským dopravcům vyúčtovány rezervace, které jsou povinni přijímat od konkurenčních počítačových rezervačních systémů;
(7) vzhledem k tomu, že je nezbytné vyjasnit, na jakém základě stanoví počítačové rezervační systémy poplatky za služby, které poskytují zúčastněným dopravcům a předplatitelům, zejména pokud jde o pobídky a pro zlepšení průhlednosti;
(8) vzhledem k tomu, že je nutno zajistit, aby třetí osoby poskytující služby na účet počítačového rezervačního systému měly stejné povinnosti, jaké ukládá kodex tomuto počítačovému rezervačnímu systému;
(9) vzhledem k tomu, že ustanovení kodexu týkající se ověřování počítačových rezervačních systémů musí být rovněž použita pro kontrolu dodržování požadavků směrnice 95/46/ES týkajících se ochrany údajů;
(10) vzhledem k tomu, že je nutné upřesnit povinnosti předplatitelů vyplývající z kodexu, aby rezervační služby, které předplatitelé poskytují svým zákazníkům, nebyly nepřesné, zavádějící ani diskriminační;
(11) vzhledem k tomu, že by mělo být vysloveně stanoveno právo obviněného být vyslechnut o otázkách, k nimž Komise vznese výhrady;
(12) vzhledem k tomu, že začlenění železničních služeb do základního zobrazení počítačových rezervačních systémů může vést ke zvýšení kvality informací dostupných spotřebitelům a může jim poskytnout nejlepší možnosti výběru pro jejich cestu;
(13) vzhledem k tomu, že na provozovatele železniční dopravy poskytující určité přesně vymezené kategorie služeb prostřednictvím základního zobrazení počítačových rezervačních systémů se musí vztahovat podmínky srovnatelné s podmínkami pro letecké dopravce;
(14) vzhledem k tomu, že na informační nebo distribuční možnosti poskytované leteckým dopravcem nebo skupinou leteckých dopravců by se neměla vztahovat některá ustanovení kodexu za předpokladu, že jsou tyto informace zřetelně a trvale vyznačeny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2299/89 se mění takto:
1. Článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
Toto nařízení se vztahuje na všechny počítačové rezervační systémy, pokud obsahují produkty letecké dopravy a pokud jsou produkty železniční dopravy začleněny do jejich základního zobrazení, jsou-li nabízeny nebo používány na území Společenství, bez ohledu na
- status nebo státní příslušnost prodejce systému,
- zdroj použitých informací nebo umístění příslušné ústřední jednotky pro zpracování údajů,
- zeměpisnou polohu letišť, mezi nimiž se uskutečňuje letecká doprava."
2. Článek 2 se nahrazuje tímto:
a) písmeno l) se nahrazuje tímto:
"l) "předplatitelem" osoba, s výjimkou spotřebitele, nebo podnik, s výjimkou zúčastněného dopravce, které využívají počítačový rezervační systém na základě smlouvy nebo jiného finančního ujednání uzavřeného s prodejcem systému.
Má se za to, že finanční ujednání existuje, je-li provedena specifická platba za služby prodejce systému nebo je-li nakoupen produkt letecké dopravy."
b) písmeno m) se nahrazuje tímto:
"m) "spotřebitelem" osoba, která pro vlastní potřebu hledá informace o určitém produktu letecké dopravy nebo tento produkt zamýšlí koupit;"
c) doplňují se nová písmena, která znějí:
"q) "jednoduchým produktem železniční dopravy" přeprava cestujících vlakem mezi dvěma nádražími, včetně všech souvisejících pomocných služeb a dalších plnění nabízených k prodeji nebo prodávaných jako nedílná součást tohoto produktu;
r) "kombinovaným produktem železniční dopravy" předem připravená kombinace jednoduchého produktu železniční dopravy a ostatních služeb, které nejsou pomocné pro železniční dopravu, nabízená nebo prodávaná za celkovou cenu;
s) "produktem železniční dopravy" zároveň jednoduchý a kombinovaný produkt železniční dopravy;
t) "letenkou" platný dokument opravňující k přepravě nebo jeho ekvivalent v jiné než papírové podobě včetně elektronické podoby, vydaný nebo schválený dopravcem nebo jeho schváleným zástupcem;
u) "dvojitou rezervací" situace, která vznikne, jsou-li provedeny dvě nebo několik rezervací pro stejného cestujícího, je-li zřejmé, že tento cestující bude moci využít pouze jednu z nich."
3. Článek 3a se mění takto:
a) v odstavci 1 se písmeno b) nahrazuje tímto:
"b) Mateřský dopravce není povinen nést jakékoli náklady vyplývající z této skutečnosti s výjimkou nákladů na obnovu informací, které mají být poskytnuty, a nákladů na přijaté rezervace.
Poplatek za rezervace splatný počítačovému rezervačnímu systému za rezervaci přijatou a uskutečněnou v souladu s tímto článkem nesmí přesahovat poplatek uložený zúčastněným dopravcům stejným počítačovým rezervačním systémech za obdobnou transakci;"
b) odstavec 2 se nahrazuje tímto:
"2. Povinnost uložená v tomto článku se neuplatní ve prospěch konkurenčního počítačového rezervačního systému, pokud bylo postupy podle článku 11 rozhodnuto, že počítačový rezervační systém porušuje článek 4a nebo článek 6 týkající se neoprávněného přístupu mateřských dopravců k informacím."
4. V čl. 4 odst. 1 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Zásady uvedené v prvním a druhém pododstavci se vztahují na železniční služby týkající se údajů poskytovaných, aby byly uvedeny v základním zobrazení."
5. V článku 4a se doplňuje nový odstavec, který zní:
"4. Prodejce systému zajistí, aby třetí osoby, které poskytují veškeré nebo některé služby počítačových rezervačních systémů jeho jménem, dodržovaly odpovídající ustanovení tohoto nařízení."
6. V čl. 6 odst. 1 se písmeno a) nahrazuje tímto:
"a) informace o jednotlivých rezervacích jsou poskytovány na stejném základě výlučně leteckému dopravci nebo leteckým dopravcům podílejícím se na spoji, na který se dotčená rezervace vztahuje, a předplatiteli nebo předplatitelům zahrnutým do zmíněné rezervace.
Informace, které má k dispozici prodejce systému a které se týkají identifikovatelných individuálních rezervací, jsou archivovány off-line po dobu sedmdesáti dvou hodin od vyřízení posledního prvku individuální rezervace a jsou zničeny do tří let.
Přístup k těmto údajům je možný pouze v případě sporu o vyúčtování."
7. V čl. 6 odst. 1 se písmeno b) mění takto:
a) podbod ii) se nahrazuje tímto:
"ii) tyto údaje se mohou vztahovat a na žádost se vztahují na všechny zúčastněné dopravce nebo předplatitele, ale neobsahují žádné osobní informace o cestujícím (jednotlivci nebo společnosti) ani žádný prvek, který by umožnil přímo nebo nepřímo zjistit jeho totožnost."
b) doplňují se nové podbody, které znějí:
"iv) informace jsou na žádost sděleny zúčastněným dopravcům nebo předplatitelům, celkově nebo výběrově, v závislosti na trhu, na kterém vykonávají svou činnost;
v) skupina leteckých společností nebo předplatitelů je oprávněna kupovat údaje za účelem společného zpracování."
8. V článku 6 se zrušují odstavce 4 a 5.
9. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 9a
1. a) Pro informace poskytované počítačovým rezervačním systémem použije předplatitel neutrální zobrazení v souladu s čl. 5 odst. 2 písm. a) a b), ledaže je nezbytné jiné zobrazení, které vyhovuje požadavkům spotřebitele.
b) Předplatitel nakládá s informacemi poskytnutými počítačovým rezervačním systémem způsobem, který by vedl k nepřesnému, zavádějícímu nebo diskriminačnímu informování spotřebitele.
c) Předplatitel provádí rezervace a vydává letenky v souladu s informacemi obsaženými v používaném počítačovém rezervačním systému nebo podle pokynů dotčeného dopravce.
d) Předplatitel uvědomí spotřebitele o všech výměnách letadel u přímých letů, o počtu plánovaných mezipřistání, o totožnosti leteckého dopravce uskutečňujícího let a o všech nezbytných změnách letiště v poskytnutém itineráři, je-li informace uvedena v počítačovém rezervačním systému.
Předplatitel uvědomí spotřebitele o jménu a adrese prodejce systému, cílech zpracování, o době uložení osobních údajů a o prostředcích, kterými spotřebitel může vykonávat svá přístupová práva.
e) Spotřebitel má právo kdykoli získat na papíře kopii obrazovky počítačového rezervačního systému nebo má právo na přístup k paralelní obrazovce počítačového rezervačního systému zobrazující stejné informace, jaké má předplatitel.
f) Každá osoba má právo na účinný bezplatný přístup k údajům, které se jí týkají, bez ohledu na to, zda údaje uchovávají počítačové rezervační systémy nebo předplatitel.
2. Předplatitel využívá distribuční možnosti počítačového rezervačního systému v souladu s přílohou II."
10. V článku 10 se odstavce 1 a 2 nahrazují tímto:
"1. a) Poplatky požadované prodejcem systému od zúčastněného dopravce jsou nediskriminační, přiměřeně strukturované a v přiměřeném vztahu k nákladům na poskytovanou a využívanou službu; zejména jsou stejné pro stejnou úroveň služeb.
Vyúčtování služeb počítačového rezervačního systému je dostatečně podrobné, aby umožnilo zúčastněným dopravcům přesně zjistit, jaké služby byly využity a jaké poplatky za ně byly požadovány; faktury týkající se poplatků za rezervace obsahují alespoň tyto informace pro každý úsek cesty:
- typ rezervace počítačových rezervačních systémů,
- jméno cestujícího,
- země,
- identifikační kód agentury IATA/ARC,
- kód města,
- pár měst na dotčeném úseku,
- datum rezervace (transakce),
- datum letu,
- číslo letu,
- kód statusu (status rezervace),
- typ (třída) služby,
- záznam o knihování cestujícího (PNR) a
- oznámení o rezervaci/zrušení.
Informace o vyúčtování jsou nabízeny na magnetickém nosiči.
Poplatek za informace o vyúčtování poskytnuté ve formě zvolené dopravcem nesmí přesáhnout náklady za vlastní nosič spolu s náklady na dopravu.
Zúčastněný letecký dopravce má možnost být informován v okamžiku, kdy je prováděna rezervace/transakce, za kterou bude požadován poplatek za rezervaci.
Pokud se dopravce rozhodne, že bude přijímat tyto informace, má možnost zrušit tyto rezervace/transakce, ledaže rezervace/transakce již byla přijata.
V případě zrušení neplatí letecký dopravce za takovou rezervaci/transakci poplatek.
b) Poplatky požadované za pronájem vybavení nebo za jiné služby, které požaduje prodejce systému od předplatitele, musí být nediskriminační, přiměřeně strukturované a v přiměřeném vztahu k nákladům na poskytovanou a využívanou službu; zejména jsou stejné pro stejnou úroveň služeb.
Pobídky za produktivitu, které prodejci systému udělují předplatitelům formou slev na nájemném nebo formou provize, se považují za distribuční náklady prodejců systému a jsou založeny na úsecích, pro něž byly vydány letenky.
Pokud s výhradou přílohy II bod 5 prodejce systému neví, zda byla letenka vystavena, spolehne se prodejce systému na číslo letenky, které oznámí předplatitel.
Vyúčtování služeb počítačového rezervačního systému je dostatečně podrobné, aby umožnilo předplatitelům přesně sledovat, jaké služby byly využity a jaké poplatky za ně byly účtovány.
2. Prodejce systému poskytuje na žádost dotčeným osobám včetně spotřebitelů podrobnosti o postupech, poplatcích a prostředcích systémů včetně podrobností o použitých rozhraních a o kritériích pro editování a zobrazení.
Spotřebitelům jsou tyto informace poskytovány zdarma a týkají se zpracování individuálních údajů.
Toto ustanovení však nezavazuje prodejce systému, aby zveřejňoval údaje, k nimž má vlastnická práva, jako je programové vybavení."
11. V článku 19 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Před přijetím rozhodnutí podle článků 11 nebo 16 poskytne Komise dotčeným podnikům nebo sdružením podniků příležitost vyjádřit se k výhradám Komise."
12. Článek 21 se nahrazuje tímto:
"Článek 21
1. Článek 5, čl. 9 odst. 5 ani přílohy se nevztahují na počítačový rezervační systém používaný leteckým dopravcem nebo skupinou leteckých dopravců
a) v jejich vlastních kancelářích a prodejních místech zřetelně označených jako takové nebo
b) na poskytování informací nebo distribučních možností dostupných prostřednictvím veřejných telekomunikačních sítí, které zřetelně a průběžně určují poskytovatele informace jako takové.
2. Provádí-li rezervaci přímo letecký dopravce, vztahuje se na něj čl. 9a písm. d) a f)."
13. V článku 21a se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Prodejce systému zajistí, aby technický soulad jeho počítačových rezervačních systémů s články 4a a 6 kontroloval jednou za kalendářní rok nezávislý ověřovatel.
Pro tento účel má ověřovatel kdykoli přístup ke všem programům, postupům, operacím a bezpečnostním opatřením používaným na počítačích nebo počítačových systémech, s jejichž pomocí prodejce systému poskytuje své distribuční možnosti.
Každý prodejce systému předloží ve lhůtě čtyř měsíců od konce dotčeného kalendářního roku Komisi zprávu ověřovatele o inspekci doplněnou jeho závěry.
Komise tuto zprávu posoudí s ohledem na přijetí jakýchkoli nezbytných opatření v souladu s čl. 11 odst.
14. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 21b
1. S výhradou tohoto článku se toto nařízení vztahuje na zahrnutí produktů železniční dopravy.
2. Prodejce systému může rozhodnout o zahrnutí železničních služeb do základního zobrazení svého počítačového rezervačního systému.
3. Rozhodne-li prodejce systému o zahrnutí železničních produktů do základního zobrazení svého počítačového rezervačního systému, vybere si určité vymezené kategorie železničních služeb při dodržení zásad uvedených v čl. 3 odst. 2.
4. Provozovatel železniční dopravy je případně považován za zúčastněného nebo mateřského dopravce pro účely kodexu, uzavře-li s prodejcem systému dohodu o distribuci svých produktů prostřednictvím základního zobrazení počítačového rezervačního systému nebo je-li jeho rezervační systém počítačový rezervační systém ve smyslu čl.
2 písm. f). S výhradou odstavce 5 se s těmito produkty zachází jako s produkty letecké dopravy a mohou být zahrnuty do základního zobrazení v souladu s kritérii uvedenými v příloze I.
5. a) Při uplatňování bodů 1 a 2 přílohy I pro železniční služby přizpůsobí prodejce systémy zásady řazení v základním zobrazení, aby řádně přihlédl k potřebě řádně informovat spotřebitele o železničních službách, které představují konkurenční řešení vůči leteckým službám.
Prodejci systému mohou zejména vedle sebe postavit železniční služby obsahující omezený počet krátkých zastávek a přímé letecké služby bez mezipřistání.
b) Prodejci systému stanoví jasná kritéria pro uplatnění tohoto článku na železniční služby.
Tato kritéria zahrnou i přepravní dobu a umožní vyhnout se zobrazování přemíry informací.
Nejméně dva měsíce před jejich uplatněním jsou tato kritéria předložena Komisi pro informaci.
6. Pro účely tohoto článku se všechny odkazy v tomto nařízení na "lety" považují rovněž za odkazy na "železniční služby" a odkazy na "produkty letecké dopravy" rovněž za odkazy na "produkty železniční dopravy".
7. Zpráva vypracovaná Komisí podle čl. 23 odst. 1 věnuje zvláštní pozornost hodnocení uplatňování tohoto článku."
15. V článku 22 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Tímto nařízením nejsou dotčeny vnitrostátní právní předpisy v oblasti bezpečnosti, veřejného pořádku a ochrany údajů na základě směrnice 95/46/ES [6]."
16. Článek 23 se nahrazuje tímto:
"Článek 23
Nejpozději do dvou let po vstupu tohoto nařízení v platnost vypracuje Komise zprávu o jeho uplatňování, která mimo jiné vezme v úvahu hospodářský vývoj na dotčeném trhu.
Tato zpráva může být doplněna návrhy na revizi tohoto nařízení."
17. Příloha se nahrazuje přílohami I a II tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třicátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství, s výjimkou nového čl. 10 odst. 1 písm. b) nařízení (EHS) č. 2299/89, který je použitelný šest měsíců po dni vyhlášení tohoto nařízení.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 12. února 1999, kterým se mění nařízení (ES) č. 2629/97, pokud jde o pasy v rámci systému identifikace a evidence skotu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 820/97 ze dne 21. dubna 1997, kterým se stanoví systém identifikace a evidence skotu a které se týká označování hovězího masa a výrobků z hovězího masa [1], a zejména na čl. 10 písm. b) uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (ES) č.
2629/97 [2], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2194/98 [3], stanoví prováděcí pravidla pro ušní značky, evidenci hospodářství a pasy v rámci systému identifikace a evidence skotu;
vzhledem k tomu, že je vhodné zohlednit potíže členských států týkající se údajů, které mají být uvedeny v pasech doprovázejících skot narozený před 1. lednem 1998;
vzhledem k tomu, že je proto vhodné učinit nepovinným uvedení některých údajů v pase, který doprovází skot narozený před 1. lednem 1998; že tato odchylka by neměla zpochybnit povinnost uvést tyto údaje v pasech skotu narozeného na území členského státu, ve kterém je taková povinnost obsažena ve vnitrostátních právních předpisech;
vzhledem k tomu, že je proto nutné vhodným způsobem změnit nařízení (ES) č. 2629/97;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 6 nařízení (ES) č. 2629/97 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"4. Odchylně od odst. 1 písm. a) nejsou údaje podle čl. 14 odst. 3 bodu C.1 druhé a páté odrážky směrnice 64/432/EHS povinné pro pasy skotu narozeného před 1. lednem 1998. Odchylka podle tohoto odstavce se použije, aniž je dotčena povinnost uvést uvedené údaje v pase skotu narozeného na území členského státu, ve kterém je taková povinnost obsažena ve vnitrostátních právních předpisech. Členské státy si vzájemně a Komisi sdělí právní předpisy použité s ohledem na údaje uvedené v tomto odstavci."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 16. února 1999, kterým se mění nařízení (ES) č. 1439/95, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 3013/89, pokud jde o dovoz a vývoz produktů v odvětví skopového a kozího masa
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2467/98 ze dne 3. listopadu 1998 o společné organizaci trhu se skopovým a kozím masem [1], a zejména na čl. 17 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že postup při revizi seznamu orgánů vydávajících doklady o původu zboží by měl být zjednodušen, aby bylo možné seznam včas upravovat podle aktuální situace; že by za tímto účelem mělo být Komisi umožněno provádět revizi uvedeného seznamu orgánů na základě vlastního rozhodnutí;
vzhledem k tomu, že Austrálie pověřila vydáváním dokladů o původu zboží nový orgán; že příloha I nařízení Komise (ES) č. 1439/95 [2] naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
1764/98 [3] musí být odpovídajícím způsobem pozměněna; že jmenování nového vydávajícího orgánu, k němuž došlo v Austrálii, nabývá účinnosti dnem 1. února 1999, a doklady vydané uvedeným orgánem od tohoto data musí být považovány za platné;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro ovce a kozy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1439/95 se mění takto:
1. v článku 12 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Komise může uvedený seznam přezkoumat v případě, že určitý vydávající orgán přestane být uznáván nebo neplní některé ze svých závazků, nebo v případě, že je jmenován nový vydávající orgán.";
2. v příloze I se orgán "Department of Primary Industries and Energy" nahrazuje orgánem "Department of Agriculture, Fisheries and Forestry".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem po vyhlášení
ze dne 19. února 1999, kterým se doplňuje příloha nařízení (ES) č. 2400/96 o zápisu určitých názvů do "Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení" podle nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1068/97 [2], a zejména na čl. 6 odst. 3 a 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že podle článku 5 nařízení (EHS) č. 2081/92 předložilo Řecko, Španělsko a Francie Komisi žádosti o zápis několika názvů jako označení původu;
vzhledem k tomu, že podle čl. 6 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2081/92 bylo shledáno, že žádosti vyhovují uvedenému nařízení, a zejména, že obsahují všechny údaje požadované článkem 4 uvedeného nařízení;
vzhledem k tomu, že Komise neobdržela po zveřejnění názvů uvedených v příloze tohoto nařízení v Úředním věstníku Evropských společenství [3] žádné námitky podle článku 7 nařízení (EHS) č. 2081/92;
vzhledem k tomu, že by tedy tyto názvy měly být zapsány do "Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení" a měly by být proto v rámci Společenství chráněny jako označení původu;
vzhledem k tomu, že příloha tohoto nařízení doplňuje přílohu nařízení Komise (ES) č. 2400/96 [4] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 38/1999 [5],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Názvy uvedené v příloze tohoto nařízení se doplňují k příloze nařízení (ES) č. 2400/96 a zapisují se jako chráněná označení původu (CHOP) do "Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení" podle čl. 6 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2081/92.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 379/1999 ze dne 19. února 1999, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2568/91 o charakteristikách olivového oleje a olivového oleje z pokrutin a o příslušných metodách analýzy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady č. 136/66/EHS ze dne 22. září 1966 o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č.
1638/98 [2], a zejména na článek 35a uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 2568/91 [3] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2248/98 [4] definuje charakteristiky olivového oleje a olivového oleje z pokrutin a příslušné metody analýzy;
vzhledem k tomu, že v zájmu sjednocení podmínek pro přípravu vzorků olivového oleje k analýze podle nařízení (EHS) č. 2568/91 by uvedené nařízení mělo požadovat vedle normy EN ISO 661, která je již používána, také používání mezinárodní normy EN ISO 5555;
vzhledem k tomu, že v zájmu umožnění dostatečně dlouhého přechodného období pro přizpůsobení se novým normám a pro zavedení prostředků potřebných k jejich uplatnění je třeba použitelnost tohoto nařízení odložit;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro oleje a tuky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Ustanovení čl. 2 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2568/91 se nahrazuje tímto:
"3. Při odběru vzorků pro stanovení charakteristik olivového oleje podle přílohy I se při přípravě vzorků k analýze postupuje podle mezinárodních norem EN ISO 661 a EN ISO 5555."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 423/1999 ze dne 22. února 1999, kterým se mění nařízení (ES) č. 975/98 o nominálních hodnotách a technických specifikacích euromincí určených pro peněžní oběh
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 105a odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky [2],
jednajíc v souladu s postupem stanoveným v článku 189c Smlouvy [3],
vzhledem k tomu, že článek 1 nařízení (EC) č.
975/98 [4] stanoví technické specifikace osmi nominálních hodnot první série euromincí; že ředitelé mincoven vypracovali na základě uvedeného nařízení podrobnější specifikace nezbytné pro výrobu;
vzhledem k tomu, že výrobci prodejních automatů po prozkoumání těchto podrobnějších specifikací požádali o zvýšení hmotnosti padesáticentové mince, aby zajistili větší rozeznatelnost této mince a snížili riziko podvodu; že Evropská unie nevidomých testovala vzorky z prvních výrobních zkoušek a vznesla stížnost proti vroubkování hrany padesáticentové a deseticentové mince, jež neodpovídalo vroubkování na vzorcích, se kterými vyslovila souhlas v průběhu konzultačního postupu předcházejícího přijetí nařízení (ES) č.
975/98; že pro zajištění přijetí nového systému uživateli se zdá být vhodné vyhovět žádostem vyjádřeným výrobci prodejních automatů i Evropskou unií nevidomých; že k vyhovění požadavkům výrobců prodejních automatů je nezbytné zvýšit hmotnost padesáticentové mince ze 7 g na 7,8 g; že k vyhovění požadavkům Evropské unie nevidomých a k zamezení jakéhokoli nebezpečí nesprávného výkladu v budoucnosti je žádoucí pozměnit specifikaci hrany padesáticentové a deseticentové mince z "hrubě vroubkované" na "profilovanou hranu s jemnými zoubky", jež lépe vyjadřuje profil hrany, k němuž dala u těchto dvou mincí Evropská unie nevidomých původně souhlas;
vzhledem k tomu, že je nezbytné, aby změny technických specifikací byly omezeny na hmotnost padesáticentové mince a na hranu deseticentové a padesáticentové mince, aby nebyl narušen harmonogram výroby a zavedení euromincí k 1. lednu 2002,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 1 nařízení (ES) č. 975/98 se tabulka mění takto:
1. Čtvrtý řádek týkající se padesáticentové mince se mění takto:
a) ve třetím sloupci se číslo "1,69" nahrazuje číslem "1,88";
b) ve čtvrtém sloupci se číslo "7" nahrazuje číslem "7,8";
c) v osmém sloupci se slova "hrubě vroubkovaná" nahrazují slovy "profilovaná s jemnými zoubky".
2. V šestém řádku týkajícím se deseticentové mince, v osmém sloupci se slova "hrubě vroubkovaná" nahrazují slovy "profilovaná s jemnými zoubky".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 1999.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech v souladu se Smlouvou, s výhradou čl. 109k odst. 1 a protokolů č. 11 a 12.
ze dne 3. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2201/96, pokud jde o režim podpor pro sušené švestky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2201/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhů s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny [1], pozměněné nařízením (ES) č. 2199/97 [2], a zejména na čl. 3 odst. 3 a čl. 4 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že hlava I nařízení (ES) č. 2201/96 zavádí režim produkčních podpor pro některé produkty z ovoce a zeleniny; že nařízení Komise (ES) č.
504/97 ze dne 19. března 1997, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 2201/96, pokud jde o režim produkčních podpor pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č.
1590/98 [4] stanoví obecná pravidla pro uplatňování tohoto režimu; že je třeba stanovit některá zvláštní pravidla pro sušené švestky, aniž by byla dotčena jiná ustanovení nařízení (ES) č. 504/97;
vzhledem k tomu, že jakost ovoce je rozdílná; že minimální cena a podpora produkce by měly být stanoveny pro jednu určitou třídu a od ní by měly být odvozeny částky pro ostatní třídy a při definování těchto tříd je nutno přihlížet ke znakům různých tříd;
4 písm. b) nařízení (ES) č. 2201/96 směřují k zamezení výroby produktů, po kterých není poptávka, nebo produktů, které by mohly narušit rovnováhu trhu, a že tyto požadavky musí být založeny na tradičních a poctivých výrobních postupech; že je třeba za účelem zajištění dodržování těchto ustanovení stanovit minimální požadavky, kterým musí odpovídat jednak sušené švestky kupované zpracovatelem, jednak sušené švestky, na které se vztahuje podpora;
vzhledem k tomu, že ustanovení tohoto nařízení přejímají a zároveň přizpůsobují vývoji právní úpravy a technických a hospodářských údajů s využitím získaných zkušeností, zvláštní ustanovení uvedená v článku 3 nařízení Komise (EHS) č. 1709/84 ze dne 19. června 1984 o minimálních cenách placených producentům a o výši podpory produkce pro některé produkty zpracované z ovoce a zeleniny, na které se podpora vztahuje [5], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 1591/98 [6] a nařízením Komise (EHS) č. 2022/85 ze dne 22. července 1985, kterým se stanoví minimální požadavky na jakost sušených švestek a švestek, na které se vztahuje podpora produkce [7]; že je proto třeba zrušit nařízení (EHS) č. 2022/85 a článek 3 a přílohu IV nařízení (ES) č. 1709/84;
vzhledem k tomu, že pokud je produkt zpracován v jiném členském státě než ve kterém byl vypěstován, je třeba stanovit, že úřady pěstitelského členského státu předloží členskému státu, který poskytuje podporu, doklad o zaplacení minimální ceny;
vzhledem k tomu, že minimální cena a podpora jsou stanoveny pro dehydratované produkty v určitém stadiu tradičního procesu průmyslového zpracování; že je na jedné straně třeba zajistit, aby sušené švestky, které využívají podporu byly efektivně zpracovány na produkty, které mohou být určeny k lidské spotřebě, a na druhé straně s přihlédnutím k nedávnému vývoji u polosuchých švestek a jejich hospodářskému významu nezbavovat tyto produkty, které neprocházejí uvedenou fází dehydratace, možnosti získání podpory;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro zpracované produkty z ovoce a zeleniny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "švestkami d'Ente" čerstvé švestky ve fyziologické zralosti odrůdy "prunes d'Ente", která náleží k druhu Prunus domestica L.;
b) "sušenými švestkami" produkty získané dehydratací švestek d'Ente;
c) "sušenými švestkami suchými" švestky získané ze sušených švestek, které obsahují nejvýše 23 % vody;
d) "sušenými švestkami polosuchými" švestky získané dehydratací švestek d'Ente do obsahu vody 30 až 35 %, které neprodělaly žádnou rehydrataci;
e) "šarží" počet obalů předložených současně jedním producentem nebo organizací producentů k převzetí zpracovatelem.
Článek 2
Pro získání podpory uvedené v článku 2 nařízení (ES) č. 2201/96 musí sušené švestky suché a polosuché odpovídat požadavkům uvedeným v příloze I části A, být získány ze sušených švestek odpovídajících požadavkům uvedeným v příloze I části A a minimální cena musí být za ně zaplacena v plné výši.
Článek 3
1. Minimální cena placená producentům za sušené švestky a podpora produkce pro sušené švestky suché a polosuché jsou stanoveny za 100 kg čisté hmotnosti produktu, který vykazuje obsah vody nejvýše 23 % ve velikostní kategorii odpovídající 66 plodů na 500 g.
Pro ostatní velikosti se minimální cena a podpora produkce násobí jedním z koeficientů uvedených v příloze II.
2. U sušených švestek polosuchých se jejich velikost a hmotnost vztahuje k příslušné velikosti nebo hmotnosti sušených švestek a sušených švestek suchých, pro využití minimální ceny a podpory se velikost násobí 1,18461 a hmotnost 0,84416.
Článek 4
Jestliže jsou produkty zpracovány mimo členský stát, ve kterém byly vypěstovány, musí uvedený stát zaslat členskému státu, který platí podporu produkce, doklad o zaplacení minimální ceny producentovi.
Článek 5
1. U sušených švestek se kontrola souladu s požadavky na jakost provádí na vzorcích odebraných ze šarže zpracovatelem, před tříděním podle velikosti a po dohodě s producentem.
Vzorky zkoumá nezávisle zpracovatel i producent a výsledky se zaznamenávají.
2. U sušených švestek suchých a polosuchých zpracovatel během zpracování zkoumá na vzorcích odebraných z každé šarže, zda splňují podmínky stanovené pro získání podpory.
Výsledky těchto zkoušek se zaznamenávají.
Čistá hmotnost každého zkoumaného vzorku musí být nejméně 1 kg.
Článek 6
Členské státy přijmou nezbytná opatření, zejména kontrolu účetnictví, aby zajistily, že sušené švestky suché nebo polosuché, kterým má být poskytnuta podpora, byly zpracovány na produkty uvedené v čl. 1 odst. 2 písm. c) nařízení (ES) č. 504/97.
Článek 7
Článek 3 a příloha IV nařízení (EHS) č. 1709/84 a nařízení (EHS) č. 2022/85 se zrušují.
Článek 8
Toto nařízení se použije od hospodářského roku 1999/2000.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 481/1999 ze dne 4. března 1999, kterým se stanoví obecná pravidla pro řízení programů na podporu prodeje zemědělských produktů
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady č. 136/66/EHS ze dne 22. září 1966 o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1638/98 [2], a zejména na čl. 11 odst. 5 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 822/87 ze dne 16. března 1987 o společné organizaci trhu s vínem [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1627/98 [4], a zejména na čl. 46 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1195/90 ze dne 7. května 1990 o opatřeních zaměřených na zvýšení spotřeby a využití jablek [5], a zejména na článek 5 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1201/90 ze dne 7. května 1990 o opatřeních zaměřených na zvýšení spotřeby citrusových plodů [6], a zejména na článek 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1332/92 ze dne 18. května 1992, kterým se zavádějí zvláštní opatření pro stolní olivy [7], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1267/95 [8], a zejména na článek 5 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2067/92 ze dne 30. června 1992 o opatřeních na podporu kvalitního hovězího a telecího masa a jeho uvádění na trh [9], a zejména na článek 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2073/92 ze dne 30. června 1992 o podpoře spotřeby ve Společenství a o rozšíření trhů s mlékem a mléčnými výrobky [10], a zejména na článek 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2275/96 ze dne 22. listopadu 1996, kterým se zavádějí zvláštní opatření pro živé rostliny a květinářské produkty [11], a zejména na článek 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 3461/85 [12] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1402/97 [13], nařízení Komise (EHS) č. 2282/90 [14] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2404/96 [15], nařízení Komise (EHS) č. 3601/92 [16] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2507/94 [17], nařízení Komise (EHS) č. 1318/93 [18] naposledy pozměněné nařízením (ES) 351/1999 [19], nařízení Komise (ES) č. 3582/93 [20] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1432/97 [21] a nařízení Komise (ES) č. 803/98 [22] o podpoře hroznové šťávy, jablek, citrusových plodů, stolních oliv, jakostního hovězího a telecího masa, mléka a mléčných výrobků a živých rostlin a květinářských produktů, stanovují různá pravidla pro různá odvětví s ohledem na dobu trvání programu a finanční řízení smluv, a zejména platební podmínky;
vzhledem k tomu, že v zájmu řádné správy rozpočtových prostředků, zejména s ohledem na dobu trvání smlouvy, je třeba harmonizovat rozdílná pravidla pro provádění smluv na podporu prodeje;
vzhledem k tomu, že různá ustanovení o plnění závazků musí být stanovena ve smlouvách uzavřených v přiměřené lhůtě na základě vzorových smluv poskytnutých Komisí mezi zúčastněnými stranami a příslušnými vnitrostátními orgány;
vzhledem k tomu, že za účelem zajištění řádného provádění smluv by smluvní strany měly složit ve prospěch příslušného orgánu jistotu ve výši 15 % příspěvku Společenství; že za stejným účelem by měla být složena jistota, pokud je požadováno vyplacení zálohy;
vzhledem k tomu, že pro účely základního požadavku ve smyslu článku 20 nařízení Komise (EHS) č. 2220/85 [23] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 3403/93 [24] je žádoucí odlišit odvětví jakostního hovězího a telecího masa kvůli jeho zvláštním vlastnostem od ostatních odvětví zahnutých do programů podpory;
vzhledem k tomu, že za účelem řádné správy rozpočtu musí být stanoveny sankce za nepodání žádosti, nedodržení lhůty k podání žádosti o čtvrtletní překlenovací platby nebo za pozdní platbu členských států;
vzhledem k tomu, že zamýšlené platby mohou vyčerpat veškeré finanční příspěvky Společenství bez prostředků pro konečnou platbu; že za účelem předejití takovému riziku a v zájmu řádné správy financí by mělo být stanoveno, že záloha a různé překlenovací platby nesmí přesáhnout 75 % příspěvku Společenství; že v tomtéž zájmu by žádost o konečnou platbu měla být podána příslušným subjektem ve stanovené lhůtě;
vzhledem k tomu, že členské státy musí sledovat provádění opatření a informovat Komisi o výsledcích opatření podle tohoto nařízení; že v zájmu řádné správy financí je třeba podpořit spolupráci mezi členskými státy, pro případ provádění programu v jiném členském státě, než kde je usazen příslušný subjekt;
vzhledem k tomu, že k řádné správě financí a za účelem zlepšení účinnosti prováděných opatření by mělo být vedle interního vyhodnocení smluvní stranou zajištěno nezávislé vyhodnocení a upraveno jeho provedení a financování;
vzhledem k tomu, že pokud je celkový rozpočet programu, který má být vyhodnocen, relativně nízký, mohou náklady na vyhodnocení ve srovnání s rozpočtem dosáhnout nepřiměřené výše, je třeba učinit opatření, aby v takových výjimečných případech mohlo být upuštěno od externího vyhodnocení;
vzhledem k tomu, že pokud se v některém členském státě provádí více programů, může být úsporné pověřit jejich vyhodnocením jediný subjekt;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro víno, Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky, Řídícího výboru pro ovoce a zeleninu, Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso, Řídícího výboru pro živé rostliny a květinářské produkty a Řídícího výboru pro oleje a tuky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Toto nařízení stanoví obecná pravidla ustanovení pro nepřímé řízení programů podpory v těchto odvětvích:
- hroznová šťáva,
- mléko a mléčné výrobky,
- jablka a citrusové plody,
- jakostní hovězí a telecí maso,
- živé rostliny a květinářské produkty,
- olivový olej a stolní olivy, pokud pro ně platí tento způsob řízení.
Článek 2
1. V rámci postupu výběru programu jsou všichni žadatelé informováni, zda byla jejich žádost vybrána nebo nikoli, a to:
- jakmile Komise sdělila členskému státu své rozhodnutí o schválení programů podpory, nebo
- pokud jde o odvětví živých rostlin a květinářských produktů, jakmile daný členský stát sestaví seznam vybraných opatření.
2. Příslušné subjekty uzavřou s danými stranami smlouvy do 30 kalendářních dnů od oznámení rozhodnutí Komise, nebo pokud jde o živé rostliny a květinářské produkty, od sestavení konečného seznamu opatření vybraných daným členským státem.
Po uplynutí této lhůty nesmí být smlouvy uzavírány bez předchozího povolení od Komise.
Příslušné subjekty použijí vzorové smlouvy poskytnuté Komisí.
Tyto smlouvy obsahují podmínky, o nichž se předpokládá, že je obě smluvní strany znají a přijímají.
S výhradou prodloužení schváleného Komisí se opatření stanovená ve smlouvě provedou do 12 měsíců po podpisu smlouvy oběma stranami.
Žádné prodloužení nesmí překročit tři měsíce a smluvní strana musí být předmětem řádně odůvodněné žádosti podané smluvní stranou příslušnému subjektu před uplynutím lhůty.
3. Smluvní strany nemohou smlouvu uzavřít před složením jistoty ve výši 15 % maximálního finančního příspěvku Společenství za účelem zajištění uspokojivého provedení smlouvy.
Jistota se skládá v souladu s hlavou III nařízení (EHS) č. 2220/85.
Nicméně, pokud je však smluvní strana veřejnoprávním subjektem nebo podléhá dohledu takového subjektu, může příslušný orgán uznat písemnou záruku kontrolního orgánu ve výši stanovené v prvním pododstavci, pokud se kontrolní orgán zaváže ověřit, zda:
- jsou přijaté závazky řádně plněny,
- jsou obdržené prostředky řádně použity k plnění přijatých závazků opatření.
Doklad o složení jistoty musí být příslušnému subjektu předložen před uplynutím lhůty uvedené v prvním pododstavci odstavce 2.
Jistota je uvolněna ve lhůtě a za podmínek stanovených v článku 4 pro konečnou platbu.
4. Základní požadavek ve smyslu článku 20 nařízení (EHS) č. 2220/85 je provedení smluvně sjednaných opatření.
Nicméně u programů pro jakostní hovězí a telecí maso platí další dva základní požadavky ve smyslu článku 20 uvedeného nařízení, a to:
a) provedení opatření stanovených v kontrolní zprávě podle čl. 4 odst. 2 písm. b) nařízení (EHS) č. 1318/93;
b) případné použití sankcí stanovených jednacím řádem subjektu podle čl. 4 odst. 2 písm. e) uvedeného nařízení v případě, že jeho členové nesplní podmínky, a zejména odnětí nároku na opatření podpory.
5. Příslušný subjekt zašle Komisi neprodleně kopii smlouvy a doklad o složení jistoty.
Pokud smlouva stanoví provedení opatření v jiném členském státě, informuje příslušný subjekt orgány tohoto členského státu o podepsání smlouvy.
Článek 3
1. Smluvní strana může do 30 kalendářních dní od podpisu smlouvy podat u příslušného subjektu žádost o zálohu při současném složení jistoty podle odstavce 3.
Po uplynutí této lhůty již nelze o zálohu žádat.
Záloha může činit nejvýše 30 % příspěvku Společenství.
2. Příslušný orgán musí zálohu vyplatit do 30 kalendářních dní po podání žádosti.
Při opožděné platbě platí pravidla stanovená článkem 4 nařízení Komise (ES) č. 296/96 [25].
3. Záloha je vyplacena poté, co smluvní strana složí podle hlavy III nařízení (EHS) č. 2220/85 jistotu ve výši 110 % této zálohy ve prospěch příslušného subjektu.
Nicméně, pokud je však smluvní strana veřejnoprávním subjektem nebo podléhá dohledu takového subjektu, může příslušný orgán uznat písemnou záruku kontrolního orgánu ve výši stanovené v prvním pododstavci, pokud se kontrolní orgán zaváže složit jistotu, pokud se zjistí, že záloha byla vyplacena bez nároku.
Článek 4
1. Následné žádosti o překlenovací platby se podávají do konce kalendářního měsíce následujícího po uplynutí každé 90denní lhůty, počítáno ode dne podpisu smlouvy.
Tyto žádosti se vztahují na výdaje vzniklé a zaplacené v daném čtvrtletí a jsou k nim přiloženy odpovídající doklady a předběžná zpráva o provádění smlouvy.
Pokud nevzniknou v daném čtvrtletí žádné výdaje, je taková informace podána ve stejné lhůtě, jako platí pro podání žádostí o překlenovací platby.
Kromě případů vyšší moci se při opožděném podání žádosti o platby a příslušných dokladů vyplácená částka snižuje o 3 % za každý dovršený měsíc prodlení.
3 odst. 1 nesmí celkem překročit 75 % celkové výše příspěvku Společenství.
Po dosažení této výše nelze podat další žádost o překlenovací platbu.
2. Žádost o konečnou platbu (minimálně 25 %) se podává do čtyř měsíců od dokončení opatření stanovených smlouvou.
K žádosti se přiloží:
a) všechny odpovídající výdajové doklady;
b) přehled provedených opatření (zpráva o činnosti);
c) interní hodnotící zpráva o výsledcích dosažených v den sestavení zprávy a možnostech jejich využití, sestavená smluvní stranou.
Kromě případů vyšší moci se při opožděném podání žádosti o konečnou platbu vyplácená částka snižuje o 3 % za každý dovršený měsíc prodlení.
3. Konečná platba je vyplacena po ověření dokladů podle odstavce 2.
Konečná platba se sníží při neplnění základního požadavku podle čl. 2 odst. 4 podle závažnosti neplnění.
4. Jistota podle čl. 3 odst. 3 je uvolněna po zjištění definitivního nároku na vyplacení zálohy.
5. Příslušný subjekt provede platby podle předchozích odstavců do 60 kalendářních dnů od obdržení žádosti.
Nicméně, kdykoli během 60 kalendářních dnů od první registrace žádosti lze lhůtu kdykoliv přerušit, přičemž se smluvní straně oznámí nepřijatelnost žádosti, protože částka není splatná, k žádosti nejsou přiloženy doklady vyžadované pro všechny žádosti o platby, nebo příslušný subjekt žádá další informace nebo kontroly.
Lhůta platby znovu začíná dnem doručení požadovaných informací, které musí být doručeny do 30 kalendářních dnů.
Kromě případů vyšší moci se při opožděném uhrazení plateb částka vrácená danému členskému státu snižuje v souladu s pravidly stanovenými v článku 4 nařízení (ES) č. 296/96.
6. Jistota podle čl. 2 odst. 3 zůstává platnou až do konečné platby a je uvolněna na základě zápisu příslušného subjektu o zproštění.
7. Příslušný subjekt předá Komisi do 30 dnů po obdržení následující údaje:
- čtvrtletní zprávy o provádění smlouvy,
- přehled provedených opatřeních,
- interní hodnotící zprávu.
8. Po konečné platbě zašle příslušný subjekt Komisi finanční výkaz o výdajích vzniklých v rámci smlouvy.
Příslušný subjekt také potvrdí, že na základě provedených kontrol mohou být všechny výdaje považovány podle smlouvy za odůvodněné.
9. Propadlé jistoty a uložené sankce se odečtou od výdajů nahlášených záruční sekci EZOZF.
Článek 5
1. Příslušné subjekty učiní nezbytné kroky, zejména pomocí technických, správních a účetních kontrol smluvní strany, případných partnerů a subdodavatelů, k ověření:
a) správnosti údajů a předložených dokladů;
b) plnění všech smluvních závazků.
Aniž jsou dotčena ustanovení nařízení Rady (EHS) č. 595/91 [26], oznámí Komisi neprodleně všechny nesrovnalosti zjištěné během kontrol.
2. Pro účely odstavce 1, pokud smluvní strana provádí opatření v jiném členském státě, než ve kterém sídlí příslušný subjekt uzavírající smlouvu, poskytne mu příslušný subjekt daného členského státu řádně informovaný nejméně deset pracovních dní předem, nezbytnou úřední pomoc při kontrolách a ověřováních.
3. Příslušný subjekt daného členského státu stanoví nejvhodnější způsob provádění kontrol provádění opatření ve třetích zemích a oznámí je Komisi.
4. Komise se může kdykoliv účastnit kontrol a ověřování podle odstavců 1, 2 a 3.
Za tímto účelem příslušné subjekty členských států informují Komisi o kontrolách a ověřováních stanovených v odstavcích 2 a 3.
Komise může také provést jakékoli dodatečné kontroly, které považuje za potřebné.
Článek 6
1. S ohledem na zpracování odůvodněného stanoviska k předloženým programům, nebo v případě živých rostlin a květinářských produktů k sestavení předběžných seznamů vybraných opatření, provede příslušný subjekt daného členského státu předběžnou analýzu navrhovaných opatření ve vztahu k obecným a zvláštním cílům stanoveným v daném programu, v souladu s pravidly platnými v daném odvětví.
2. V souladu s pravidly Společenství příslušný subjekt zajistí všemi vhodnými prostředky, aby se o provedení externích vyhodnocení ucházely nezávislé subjekty.
Výběr hodnotitele musí být schválen Komisí.
V případě živých rostlin a květinářských produktů se vyhodnocení provede v posledním roce provádění programu.
Externí vyhodnocení zahrnuje následující úkoly:
- sledování plánovaných opatření na základě platného vzorku,
- dodatečné vyhodnocení dosažených výsledků ve vztahu k původně stanoveným cílům,
- analýzu efektivity nákladů hlavních opatření programu na základě indikátorů výkonu (náklady, výsledky a účinnost).
Hodnotící zpráva, která má být vypracována do čtyř měsíců od ukončení opatření, je bez odkladu doručena Komisi.
Pokud celkový rozpočet hodnoceného programu nepřesahuje 100000 EUR, může Komise na základě odůvodněné žádosti příslušného subjektu výjimečně upustit od požadavku hodnocení programu.
3. Pokud se v daném členském státě provádí víc než jeden program, lze externí vyhodnocení všech programů zadat jedinému subjektu.
Náklady vyhodnocení se rozdělí mezi jednotlivé programy podle výše jejich rozpočtů.
4. Hodnocení je financováno podle stejných ustanovení jako opatření programu.
5. Pokud externí vyhodnocení neproběhlo, nebo je neúplné, zohlední to Komise při posuzování následných programů s výhradou odst. 2 posledního pododstavce a bez ohledu na finanční následky pro hodnotící subjekt.
Článek 7
Směnný kurz se řídí nařízením Komise (ES) č. 2799/98 [27].
Článek 8
1. Neoprávněně vyplacené částky vrátí jejich příjemce společně s úrokem za dobu, která uplyne mezi platbou a jejím navrácením.
Použije se úroková sazba používaná Evropským měnovým institutem při transakcích v eurech ke dni neoprávněné platby, jež se zveřejní v řadě C Úředního věstníku Evropských společenství, zvýšená o tři procentní body.
2. Vrácené částky a příslušné úroky se platí u platebních agentur, které je odečítají od výdajů financovaných Evropským zemědělským orientačním a záručním fondem v poměru k finančnímu příspěvku Společenství.
Článek 9
Následující ustanovení se zrušují:
- čl. 2 odst. 3 poslední věta, čl. 2 odst. 3a a 4, čl. 3 odst. 2 čtvrtá odrážka druhá věta, čl. 3 odst. 2 poslední pododstavec, články 5 a 6 nařízení (EHS) č. 3461/85,
- čl. 1 odst. 2, 3 a 4, články 6, 7, 8 a 9 nařízení (EHS) č. 3582/93,
- čl. 1 odst. 3, články 7, 8, 8a, 9, 9a a 10 nařízení (EHS) č. 2282/90,
- čl. 1 odst. 3, články 7, 8 a 9 nařízení (EHS) č. 3601/92,
- čl. 2 odst. 1, články 6, 7, čl. 8 odst. 1 a 2 a článek 9 nařízení (EHS) č. 1318/93,
- články 7, 8, 9, 10 a 11 nařízení (ES) č. 803/98.
Článek 10
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 15. března 1999.
Použije se pro smlouvy uzavřené od tohoto data.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 5. března 1999, kterým se mění nařízení (ES) č. 1484/95, kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu dodatečných dovozních cel a určují dodatečná dovozní cla v odvětví drůbežího masa a vajec, jakož i pro vaječný albumin, a kterým se zrušuje nařízení č. 163/67/EHS
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2771/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vejci [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1516/96 [2], a zejména na čl. 5 odst. 4 a článek 15 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2777/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s drůbežím masem [3], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2916/95 [4], a zejména na čl. 5 odst. 4 a článek 15 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2783/75 ze dne 29. října 1975 o společném obchodním systému pro ovalbumin a laktalbumin [5], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2916/95, a zejména na čl. 3 odst. 4 a článek 10 uvedeného nařízení,
3 odst. 1 nařízení Komise (ES) č.
1484/95 [6] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 117/1999 [7] ukládá, že dodatečné clo se na žádost dovozce může stanovit na základě dovozní ceny CIF; že v rámci Světové obchodní organizace bylo rozhodnuto, že je povinné stanovit dodatečné clo na základě dovozní ceny CIF; že články 3 a 4 odst.
1, příloha I a název nařízení musí být změněny v souladu s tímto rozhodnutím;
vzhledem k tomu, že různé ceny sloužící jako základ pro stanovení reprezentativních cen musí být lépe definovány;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1484/95 se mění takto:
1. Název nařízení zní takto:
"Nařízení Komise (ES) č. 1484/95 ze dne 28. června 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu dodatečných dovozních cel a určují reprezentativní ceny v odvětví drůbežího masa a vajec, jakož i pro vaječný albumin, a kterým se zrušuje nařízení č. 163/67/EHS."
2. Ustanovení článku 2 se mění takto:
- Druhá odrážka odstavce 1 se nahrazuje tímto:
- "— dovozní cena CIF; ve smyslu tohoto nařízení se dovozní cena CIF skládá z těchto částí: a) ceny FOB v zemi původu; a b) skutečných nákladů za dopravu a pojištění až do místa dovozu na celním území Společenství,",
- v poslední větě odstavce 1 se slovo "Ceny" nahrazuje slovy "Reprezentativní ceny",
- v odstavci 2 se slova "třetí odrážka" nahrazují slovy "druhá a třetí odrážka".
3. Ustanovení článku 3 se nahrazuje tímto:
"Článek 3
1. Dodatečné clo se stanoví na základě dovozní ceny CIF dotyčné zásilky v souladu s ustanoveními článku 4.
2. Pokud je dovozní cena CIF za 100 kilogramů dané dávky vyšší než použitá reprezentativní cena podle čl. 2 odst. 1, předloží dovozce příslušným členským státům, do nichž se dováží, alespoň následující důkazy:
- kupní smlouvu nebo jakýkoliv jiný ekvivalentní dokument,
- pojistnou smlouvu,
- fakturu,
- osvědčení o původu (pokud existuje),
- smlouvu o přepravě,
- a v případě námořní dopravy i nákladní list.
3. V případě uvedeném v odstavci 2 musí dovozce složit jistotu uvedenou v čl. 248 odst. 1 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 [8], která se rovná výši dodatečných cel, která by musel zaplatit, pokud by jejich výpočet byl prováděn na základě reprezentativní ceny použité pro dotyčný produkt, jak vyplývá z přílohy I.
4. Dovozce má lhůtu jednoho měsíce od prodeje dotyčných produktů v rámci lhůty šesti měsíců ode dne přijetí prohlášení o propuštění do volného oběhu, aby prokázal, že dávka byla prodána za podmínek, které potvrzují reálnost cen uvedených v odstavci 2.
Při nedodržení některé ze dvou výše uvedených lhůt dojde k propadnutí složené jistoty.
Šestiměsíční lhůtu může prodloužit příslušný úřad, nejdéle však o tři měsíce, a to na základě řádně doložené žádosti dovozce.
Složená jistota se uvolní v případě, že byly předloženy důkazy o podmínkách průběhu dovozu ke spokojenosti celních úřadů.
Pokud tomu tak není, zůstane jistota pro zaplacení dodatečných cel.
5. Pokud při kontrole příslušné úřady zjistí, že nebyly dodrženy podmínky tohoto článku, přistoupí k zajištění celního dluhu v souladu s článkem 220 nařízení (EHS) č.
2913/92.
Při stanovení částky vymahatelných cel nebo částky, kterou ještě zbývá uhradit, se počítá také s úrokem ode dne propuštění zboží do volného oběhu až do dne zaplacení. Použitá úroková sazba je úroková sazba platná pro splácení celního dluhu podle vnitrostátních právních předpisů."
4. Úvodní věta čl. 4 odst. 1 se nahrazuje tímto:
"Pokud rozdíl mezi dotyčnou spouštěcí cenou uvedenou v čl. 1 odst. 2 a dovozní cenou CIF dané dávky:"
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 494/1999 ze dne 5. března 1999, kterým se mění nařízení (ES) č. 2571/97 o prodeji másla za snížené ceny a o poskytování podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo určené k použití při výrobě cukrářských výrobků, zmrzliny a jiných potravin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 804/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1587/96 [2], a zejména na článek 6, čl. 12 odst. 3 a článek 28 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č.
2571/97 [3] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 124/1999 [4] stanoví v článku 11 lhůtu pro použití a přimíchání produktů vyjmenovaných v článku 1 uvedeného nařízení do konečných produktů; že délka stanovené lhůty je v současné době faktorem, který napomáhá spekulativním operacím; že je proto třeba danou lhůtu zkrátit;
vzhledem k tomu, že Řídící výbor pro mléko a mléčné výrobky nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 11 nařízení (ES) č. 2571/97 se slova "pěti měsíců" nahrazují slovy "čtyř měsíců".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 12. února 1999, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2454/93, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení (EHS) č. 2913/92 Rady ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [1], naposledy pozměněné nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č.
82/97 [2], a zejména na článek 249 uvedeného nařízení,
(1) vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 [3], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 46/1999 [4], stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 2913/92;
(2) vzhledem k tomu, že obtíže, které se v minulých letech vyskytly v tranzitních režimech, způsobují rozpočtům členských států a vlastním zdrojům Společenství nadále značné ztráty příjmů a představují trvalé ohrožení evropského obchodu a hospodářských subjektů;
(3) vzhledem k tomu, že modernizace tranzitních režimů se tedy jeví jako nezbytná, přičemž důležitou úlohu při modernizaci představuje jejich informatizace;
(4) vzhledem k tomu, že Rada ve složení pro vnitřní trh přijala na zasedání dne 23. listopadu 1995 [5] usnesení Rady o informatizaci tranzitních režimů; že v rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 210/97/ES ze dne 19. prosince 1996 o přijetí plánu činnosti pro celnictví ve Společenství (Clo 2000) [6] byla uznána nutnost informatizace;
(5) vzhledem k tomu, že informatizaci tranzitních režimů Společenství doporučily i dočasný vyšetřovací výbor Evropského parlamentu [7] a Komise v akčním plánu pro tranzit v Evropě [8];
(6) vzhledem k tomu, že k zavedení nových počítačově zpracovaných postupů, opírajících se o využití moderních informačních technologií a elektronické výměny dat (EDI — electronic data interchange), je třeba přizpůsobit právní předpisy tak, aby zajistily požadovanou právní jistotu a zohlednily přitom procedurální, technické a bezpečnostní požadavky;
(7) vzhledem k tomu, že k dosažení a udržení spolehlivého a bezpečného fungování počítačově zpracovaného tranzitního systému je nutné zavést technická, procedurální a bezpečnostní opatření;
(8) vzhledem k tomu, že Evropský parlament a Rada přijaly dne 24. října 1995 směrnici95/46/ES o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů [9];
(9) vzhledem k tomu, že pro zavedení nového počítačově zpracovaného tranzitního systému v různých funkčních fázích musí být vytvořen právní rámec, který bude v souladu s tímto vývojem;
(10) vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2454/93 se mění takto:
1. V článku 341 se vkládá nový odstavec 1a, který zní:
"1a. Celní orgány mohou povolit, aby prohlášení nebo údaje v něm obsažené byly předávány prostřednictvím disket, magnetických pásek nebo pomocí výměny informací obdobnými prostředky, případně v kódované podobě, za podmínek a způsoby, které samy stanoví, a s náležitým ohledem na zásady stanovené celními předpisy."
2. V článku 345 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Ložný list se předkládá v takovém počtu vyhotovení, který vyžadují celní orgány."
3. V článku 346 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Celní prohlášení T1 se podává celnímu úřadu odeslání v takovém počtu vyhotovení, který vyžadují celní orgány."
4. V článku 350 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Přeprava zboží se uskutečňuje na podkladě prohlášení T1 vystaveného celním úřadem odeslání.
Pokud je to povoleno, může být vytvořeno pomocí počítačového zpracování dat hlavního povinného."
5. Vkládají se nové články 350 až 350d, které znějí:
"Článek 350a
1. Je-li tranzitní celní prohlášení na celním úřadu odeslání zpracováváno pomocí počítačového zpracování dat, použije se místo prohlášení T1 doprovodný doklad podle čl. 350c odst. 1.
2. V případě uvedeném v odstavci 1 si celní úřad odeslání prohlášení ponechá a hlavního povinného o propuštění zboží vyrozumí prostřednictvím tranzitního doprovodného dokladu. V tomto případě se nepoužije článek 249 a čl. 348 odst. 2.
Článek 350b
1. Všechna ustanovení této hlavy, která hovoří o vyhotoveních, prohlášeních nebo dokladech ve smyslu prohlášení T1, které se přikládá k zásilce nacházející se v tranzitním režimu Společenství, se použijí přiměřeně i na tranzitní doprovodný doklad.
2. Odkazuje-li se na více vyhotovení dokladu, vydají celní orgány, je-li to vhodné, dodatečně další vyhotovení tranzitního doprovodného dokladu.
Článek 350c
1. Tranzitní doprovodný doklad odpovídá vzoru a údajům uvedeným v příloze 45a.
2. Nestanoví-li toto nařízení jinak, nejsou v tranzitním doprovodném dokladu přípustné žádné změny, doplňky ani výmazy.
Článek 350d
1. K tranzitnímu doprovodnému dokladu se případně přikládá seznam položek podle vzorů a údajů uvedených v příloze 45b nebo ložný list.
2. Ložný list nebo seznam položek uvedený v tranzitním doprovodném dokladu tvoří nedílnou součást tranzitního doprovodného dokladu a nesmí od něj být oddělen."
6. V článku 373 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Zajištění podle odstavce 1 může být poskytnuto složením hotovosti u celního úřadu odeslání.
V takovém případě se zajištění uvolní, jakmile je u celního úřadu odeslání ukončen režim vnějšího tranzitu Společenství."
7. Článek 374 se nahrazuje tímto:
"Článek 374
Kromě případů uvedených v čl. 199 odst. 1 kodexu je ručitel zproštěn svých závazků po uplynutí lhůty dvanácti měsíců ode dne registrace prohlášení T1, jestliže jej celní orgán členského státu odeslání nevyrozumí, že režim vnějšího tranzitu Společenství nebyl ukončen.
Jestliže ručitele celní orgány ve lhůtě uvedené v prvním pododstavci vyrozumí, že režim vnějšího tranzitu Společenství nebyl ukončen, musí mu rovněž oznámit, že je nebo může být povinen zaplatit částky, za něž ručí s ohledem na danou operaci tranzitu Společenství.
Toto oznámení musí ručitel obdržet nejpozději tři roky ode dne registrace prohlášení T1.
Jestliže ručitel neobdrží oznámení ve výše uvedené lhůtě, je zproštěn svých závazků."
8. Za článek 388 se vkládá nová kapitola, která zní:
"KAPITOLA 6a
Doplňková ustanovení o výměně dat týkajících se tranzitu mezi celními úřady s použitím informačních technologií a datových sítí
Oddíl 1
Oblast působnosti
Článek 388a
1. Aniž jsou dotčeny zvláštní okolnosti a ustanovení této hlavy týkající se tranzitního režimu Společenství, která se případně použijí přiměřeně, vyměňují si celní orgány informace způsobem popsaným v této kapitole s použitím informačních technologií a datových sítí.
2. Tato kapitola se vztahuje pouze na režimy vnějšího a vnitřního tranzitu Společenství.
Článek 388b
Tato kapitola se nevztahuje na
a) železniční přepravu zboží podle článků 413 až 441;
b) leteckou přepravu zboží podle článků 444;
c) námořní přepravu zboží, pokud se používají zjednodušené postupy podle článku 448, a
d) přepravu zboží potrubím.
Oddíl 2
Bezpečnost
Článek 388c
1. Kromě bezpečnostních opatření uvedených v čl. 4a odst. 2 celní orgány přijmou a zachovávají vhodná opatření pro účinné, spolehlivé a bezpečné fungování celého tranzitního systému.
2. K zajištění uvedeného stupně bezpečnostních opatření se každé zadání dat, jejich změna nebo vymazání eviduje, přičemž se uvede účel příslušného kroku, čas a jméno osoby, která jej činí.
Kromě toho se původní data a všechna data, která byla zadána, změněna nebo vymazána, uchovávají po dobu nejméně tří let od konce kalendářního roku, k němuž se vztahují, nebo po delší dobu, pokud tak stanoví zvláštní předpisy.
3. Celní orgány bezpečnost pravidelně kontrolují.
4. Při podezření na jakékoliv porušení bezpečnosti se dotčené celní orgány o této skutečnosti navzájem informují.
Oddíl 3
Tranzitní celní prohlášení
Článek 388d
1. Odchylně od čl. 222 odst. 1 musí tranzitní celní prohlášení vyhotovené pomocí počítačového zpracování dat ve smyslu čl. 4a odst. 1 písm. a) odpovídat vzorům a údajům uvedeným v přílohách 37a a 37b.
2. Aniž je dotčen odstavec 1, je-li tranzitní celní prohlášení podáváno podle článku 388f, použijí se články 222 až 224.
Článek 388e
Celní orgány mohou povolit, aby byly ložné listy používány jako popisné části tranzitních celních prohlášení vyhotovených pomocí počítačového zpracování dat, za podmínek a způsoby, které samy stanoví, a s náležitým ohledem na zásady stanovené celními předpisy.
Oddíl 4
Schválení odesílatelé
Článek 388f
1. Odchylně od článku 398 podává schválený odesílatel tranzitní celní prohlášení celnímu úřadu odeslání před zamýšleným propuštěním zboží.
2. Schválení lze udělit pouze osobám, které splňují podmínky uvedené v článku 399 a které podávají tranzitní celní prohlášení a jsou ve styku s celními orgány pomocí počítačového zpracování dat.
Článek 388g
Odchylně od čl. 400 písm. b) je ve schvalovací listině stanovena zejména lhůta, ve které musí schválený odesílatel zasílat prohlášení, aby mohly celní orgány provést nutné kontroly před zamýšleným propuštěním zboží.
Oddíl 5
Provádění režimu
Článek 388h
Celní úřad odeslání uvědomí o tranzitním pohybu zboží celní úřad určení, uvedený v prohlášení, nejpozději v okamžiku propuštění zboží, prostřednictvím zpráv uvedených přílohách 37a a 37b.
Článek 388i
1. Odchylně od čl. 356 odst. 2 si celní úřad určení ponechá tranzitní doprovodný doklad, neprodleně uvědomí celní úřad odeslání o příchodu zboží prostřednictvím zpráv uvedených v přílohách 37a a 37b a uvědomí jej rovněž o výsledcích kontroly, jakmile jsou k dispozici, prostřednictvím zpráv uvedených ve zmíněných přílohách.
2. Potvrzení o příchodu zboží k celnímu úřadu odeslání se nepovažuje za důkaz o řádném průběhu tranzitní operace.
Článek 388j
Vymění-li si celní úřad odeslání a celní úřad určení údaje o tranzitu prostřednictvím informačních technologií a datových sítí, provádí se kontrola zboží na základě zprávy obdržené od celního úřadu odeslání."
9. připojuje se příloha 37a obsažená v příloze I tohoto nařízení.
10. Připojuje se příloha 37b obsažená v příloze II tohoto nařízení.
11. Připojuje se příloha 38a obsažená v příloze III tohoto nařízení.
12. Připojuje se příloha 45a obsažená v příloze IV tohoto nařízení.
13. Připojuje se příloha 45b obsažená v příloze V tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Použije se ode dne 31. března 1999. Ustanovení čl. 350a odst. 1 nařízení (EHS) č. 2454/93 však na celních úřadech odeslání použijí nejpozději od okamžiku jejich napojení na počítačově zpracovaný tranzitní systém.
Povolení udělená podle článku 398 platná ke dni vstupu tohoto nařízení v platnost musí nejpozději ke dni 31. března 2004 dosáhnout souladu s požadavky článků 388f a 388g.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 4. března 1999, kterým se mění přílohy I až IV nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2728/98 [2], a zejména na články 6, 7 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že od přijetí nařízení byly přílohy mnohokrát pozměněny; že z důvodu jejich počtu, složitosti a rozptýlenosti v různých Úředních věstnících je obtížné texty používat, a postrádají tak jasnost, která by měla být základním rysem všech právních předpisů; že některé z uvedených příloh by tudíž měly být kodifikovány; že musí být zároveň upraven nebo upřesněn název nebo chemické označení některých látek a musí být opraveny některé věcné chyby;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčiva,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I až IV nařízení (EHS) č. 2377/90 se nahrazují texty stanovenými v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost šedesátým dnem po vyhlášení
ze dne 8. března 1999, kterým se mění nařízení (ES) č. 2848/98 v odvětví surového tabáku, pokud jde o stanovení určitých lhůt a o přílohu II, ve které jsou stanoveny pěstitelské oblasti
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2075/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu se surovým tabákem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1636/98 [2], a zejména na články 7 a 11 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že Rada nepřijala žádné rozhodnutí k návrhu Komise [3], kterým se stanoví maximální zaručená prahová množství pro sklizně 1999, 2000 a 2001, a proto členské státy nemohou pro sklizeň 1999 dodržet lhůty pro rozdělení osvědčení o produkčních kvótách producentům a pro uzavření smluv o pěstování podle nařízení Komise (ES) č. 2848/98 ze dne 22. prosince 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č.
2075/92 pokud jde o režim prémií, produkční kvóty a zvláštní podporu pro seskupení producentů v odvětví surového tabáku [4]; že je proto nutné tyto lhůty prodloužit;
vzhledem k tomu, že podle čl. 5 písm. a) nařízení (EHS) č. 2075/92 je poskytování prémie vázáno na podmínku, že tabákové listy pocházejí z pěstitelské oblasti stanovené pro každou odrůdu;
vzhledem k tomu, že tyto pěstitelské oblasti podle článku 8 nařízení (ES) č. 2848/98 jsou stanoveny v příloze II uvedeného nařízení;
vzhledem k tomu, že se po přezkoumání návrhu Francie zanést "Île-de-France" do seznamu pěstitelských oblastí tabáku skupiny II ukázalo, že "Île-de-France" je již uveden ve více jazykových verzích, zatímco regiony Provence-Alpes-Côte ďAzur, Pikardie, Nord-Pas-de-Calais, Normandie a Réunion chybí, a že Německo navrhlo zanést "Meklenbursko-Přední Pomořansko" do seznamu pěstitelských oblastí tabáku skupiny III, aniž by uvedlo slovo "západní", je proto nutné opravit přílohu II nařízení (ES) č.
2848/98, v níž jsou stanoveny uznané pěstitelské oblasti;
vzhledem k tomu, že je nutné používat tato opatření co nejdříve;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro tabák,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2848/98 se mění takto:
1. v článku 55 se doplňují nové odstavce, které znějí:
"2. Odchylně od čl. 22 odst. 3 vystaví členské státy samostatným producentům, kteří nejsou členy seskupení producentů, a seskupením producentů osvědčení o produkčních kvótách pro sklizeň 1999 nejpozději 15. dubna.
3. Odchylně od čl. 10 odst. 1 musí být smlouvy o pěstování pro sklizeň 1999, s výjimkou případu vyšší moci, uzavřeny nejpozději 30. června.";
2. příloha II se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 516/1999 ze dne 9. března 1999 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č.
2261/98 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo ji rozšiřuje o další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních nebo jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
vzhledem k tomu, že je účelné, aby s výhradou platných opatření Společenství týkajících se systémů dvojité kontroly a prvotního a následného dohledu Společenství nad textilními výrobky při dovozu do Společenství, závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu šedesáti dnů v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3] naposledy pozměněný nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 82/97 [4];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex – odboru pro celní a statistickou nomenklaturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
S výhradou platných opatření Společenství týkajících se systémů dvojité kontroly a prvotního a následného dohledu Společenství nad textilními výrobky při dovozu do Společenství, mohou být závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, podle ustanovení čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu šedesáti dnů.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 517/1999 ze dne 9. března 1999 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku1, naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č.
2261/982, a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních a jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
vzhledem k tomu, že je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství3, naposledy pozměněného nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 82/974;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex - odboru pro celní a statistickou nomenklaturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží, které vydaly celní orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu tří měsíců.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
ze dne 9. března 1999, kterým se mění nařízení (ES) č. 293/98, pokud jde o rozhodné skutečnosti pro operační fondy organizací producentů v odvětví ovoce a zeleniny a o podporu skladování sušených hroznů a fíků
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2799/98 ze dne 15. prosince 1998 o agromonetární úpravě pro euro [1], a zejména na čl. 3 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č.
293/98 [2] ve znění nařízení (ES) č. 1551/98 [3] určuje rozhodné skutečnosti pro odvětví ovoce a zeleniny a pro výrobky zpracované z odvětví ovoce a zeleniny;
vzhledem k tomu, že bod 2 přílohy nařízení Komise (ES) č. 411/97 ze dne 3. března 1997, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96, pokud jde o operační programy, operační fondy a finanční podporu Společenství [4], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1647/98 [5], určuje maximální částku režijních nákladů způsobilých k zařazení do operačního programu; že je tato částka v ročním úhrnu; že by se podle čl. 3 odst. 2 nařízení (ES) č. 2799/98 a odchylně od čl. 4 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 2808/98 ze dne 22. prosince 1998 o prováděcích pravidlech k agromonetární úpravě pro euro v zemědělství [6] měl přepočítací koeficient pro ostatní složky dotyčného operačního fondu použít u uvedené částky;
vzhledem k tomu, že čl. 9 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 2201/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu se zpracovaným ovocem a zeleninou [7], ve znění nařízení (ES) č. 2199/97 [8], stanoví podporu skladování pro sušené hrozny a fíky; že uvedená podpora se poskytuje na dobu trvání uskladnění; že by se z důvodů správní proveditelnosti a podle čl. 3 odst. 2 nařízení (ES) č. 2799/98 měla za účelem poskytování podpory stanovit měsíční rozhodná skutečnost;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Společného řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu a pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 293/98 se mění takto:
1. V článku 2 se doplňuje nový odstavec 4, který zní:
"4. Rozhodnou skutečností pro zemědělský přepočítací koeficient pro úhrnnou jednorázovou částku stanovenou v bodě 2 přílohy nařízení (ES) č. 411/97 je 1. leden roku, k němuž se uvedená částka vztahuje."
2. V článku 8 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. Rozhodnou skutečností pro zemědělský přepočítací koeficient pro podporu skladování uvedenou v čl. 9 odst.4 nařízení (ES) č. 2201/96 je první den měsíce, pro který se podpora poskytuje."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 528/1999 ze dne 10. března 1999, kterým se stanoví opatření pro zlepšení jakosti produkce olivového oleje
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady č. 136/66/EHS ze dne 22. září 1966 o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1638/98 [2], a zejména na čl. 5 odst. 11 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že podle článku 5 nařízení č.
136/66/EHS se 1,4 % podpory produkce pěstitelům oliv použije na financování regionálních opatření členských států pro zlepšení jakosti produkce olivového oleje a pro omezení jejího vlivu na životní prostředí; že je třeba uvedená opatření stanovit a specifikovat úkoly, které by mohly být svěřeny organizacím producentů;
vzhledem k tomu, že kvůli zdroji svého financování by prováděná opatření měla přímo zahrnovat pěstitele oliv nebo lisovny; že cílem těchto opatření je produkce jakostního panenského olivového oleje za podmínek, které zachovají nebo zlepší životní prostředí; že tato opatření by tudíž měla přispět k zásobování lisoven olivami s požadovanými vlastnostmi a ke zlepšení podmínek lisování a skladování panenských olejů;
vzhledem k tomu, že způsob, jakým toto odvětví funguje, vyžaduje, aby se opatření na zlepšení jakosti prováděla v průběhu dvanáctiměsíčního období začínajícího dnem 1. května každého roku; že opatření na každé období musí být zahrnuta v programech jednotlivých členských států; že členské státy musí vypracovat a provádět své národní programy;
vzhledem k tomu, že náklady každého období by se měly zakládat na částkách zadržených z podpory produkce na hospodářský rok předcházející roku, ve kterém začíná program; že Komise stanoví odhad produkce podle čl. 17a odst.
1 nařízení Rady (EHS) č. 2261/84 ze dne 17. července 1984, kterým se stanoví obecná pravidla pro poskytování podpory produkce olivového oleje a podpory organizacím producentů olivového oleje [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
1639/98 [4]; že náklady na provádění programů musí být spravovány a kontrolovány na úrovni členských států v souladu s pravidly Společenství;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro oleje a tuky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Toto nařízení stanoví, která opatření se budou provádět a která ustanovení se budou dodržovat, aby se zlepšila jakost produkce olivového oleje na regionální úrovni a omezil její dopad na životní prostředí.
2. Opatření se vztahují k dvanáctiměsíčním produkčním cyklům, které začínají dnem 1. května každého roku a zahrnují:
a) akce proti mouše olivové a případně jiným škodlivým organismům, včetně mechanismů kontroly, varování a hodnocení;
b) zlepšení podmínek pěstování a péče olivovníků, sklizně, skladování a zpracování oliv, jakož i skladování vyrobeného oleje;
c) technickou pomoc pěstitelům oliv a lisovnám s ohledem na zlepšení životního prostředí, jakož i na zlepšení jakosti produkce oliv a jejich zpracování na olej;
d) zlepšení kvality odstraňování zbytků po lisování oleje s ohledem na ochranu životního prostředí;
e) odborný výcvik a školení, poskytování informací a demonstrací pro pěstitele oliv ohledně jakosti oleje a dopadu produkce oliv na životní prostředí;
f) zřizování a provozování laboratoří pro analýzu panenského olivového oleje na úrovni regionů, provincií nebo na úrovni organizací producentů;
g) spolupráci s odbornými subjekty specializovanými na vypracovávání výzkumných programů zabývajících se produkcí panenského olivového oleje mající pozitivní dopad na životní prostředí.
3. V rámci opatření podle odst. 2 písm. a) a b) se klade důraz zejména na metody integrované biologické kontroly.
Insekticidy proti mouše olivové se musí používat ve spojení s proteinovými návnadami.
Za zvláštních okolností však může být použití insekticidů bez proteinových návnad povoleno pod vedením subjektu odpovědného za předepisování metody.
Insekticidy a způsob jejich použití musí být takové, že rezidua insekticidů v olivách z dotyčných oblastí nebo olej z nich získaný nepřekročí maximální množství povolené předpisy Společenství.
Článek 2
1. Členské státy stanoví do 31. března každého roku akční program na další produkční cyklus.
Tento program zahrne zejména:
a) podrobný popis připravovaných opatření, včetně jejich nákladů a trvání;
b) seznam potřebných produktů a materiálů s jednotkovou cenou;
c) seznam center, subjektů nebo organizací producentů odpovědných za provádění opatření.
Smlouvy a dohody s centry, subjekty nebo organizacemi producentů pověřenými prováděním opatření, jakož i správní opatření, která členský stát přijal s ohledem na uvedené centra, subjekty nebo organizace producentů, se uzavřou nebo přijmou tak, aby vstoupily v platnost na začátku daného produkčního cyklu.
Tyto smlouvy nebo dohody mohou být víceleté, přičemž je jejich trvání podmíněno změnami vyplývajícími z následných programů.
Vypracují se na základě vzoru smlouvy, který jim poskytne Komise.
Za schvalování a provádění programů odpovídá daný členský stát.
2. Producentské členské státy oznámí Komisi před 1. květnem každého roku opatření, plánovaná na další produkční cyklus a uvedená podle kategorií vyjmenovaných v čl. 1 odst. 2, jakož i předpokládané náklady na uvedená opatření.
Článek 3
1. Náklady na opatření upřesněná tímto nařízením se financují z částky zadržené z podpory produkce podle článku 5 nařízení č. 136/66/EHS.
2. Komise stanoví postupem podle článku 38 nařízení č. 136/66/EHS pro každý produkční cyklus uvedený v čl. 1 odst. 2 a pro každý producentský členský stát finanční strop pro opatření, která přichází v úvahu pro platbu ze záruční sekce EZOZF.
Tento strop se určí na základě částky zadržené podpory produkce odhadnuté podle čl. 17a odst. 1 nařízení (EHS) č. 2261/84 pro hospodářský rok končící v roce předcházejícím roku, v němž začíná produkční cyklus.
3. Pokud zdroje uvedené v odstavci 1 nestačí na pokrytí nákladů na některá opatření, která jsou součástí programu pro produkční cyklus, může se dotyčný členský stát podílet až do výše 50 % na financování Společenství daného opatření.
Tento příspěvek nesmí pocházet ze zadržené části podpory produkce.
Článek 4
1. Toto nařízení se vztahuje na náklady v rámci programu přijatého členským státem jen pokud daná opatření nejsou financována z jiných zdrojů Společenství.
Toto se týká pouze nejvýše 75 % nákladů na:
- provádění činností v rámci opatření podle čl. 1 odst. 2 písm. a),
- odměňování zaměstnanců laboratoří podle čl. 1 odst. 2 písm. f).
2. Obecné náklady smluvních dodavatelů včetně nákladů případných subdodavatelů mohou tvořit nejvýše 2 % celkových oprávněných nákladů.
Článek 5
1. Platby v rámci:
- smluv a dohod uzavřených nebo přijatých členským státem s centry, subjekty nebo organizacemi producentů odpovědnými za provádění opatření,
- správních opatření přijatých členským státem pro daná centra, subjekty nebo organizace producentů
se provádějí po předložení dokladů o nákladech a po následném ověření těchto dokladů, jakož i po ověření plnění stanovených povinností příslušnými orgány.
Oprávněný subjekt provede výše uvedenou platbu do 60 kalendářních dnů po obdržení žádosti.
Tato lhůta však může být během šedesátidenní lhůty po první registraci platební žádosti kdykoli přerušena tím, že daný smluvní dodavatel je informován, že žádost nelze přijmout, protože částku není možné vyplatit nebo žádost není podložena doklady vyžadovanými u všech dodatečných žádostí, nebo protože se příslušný subjekt domnívá, že nezbytně potřebuje obdržet další informace nebo provést kontroly.
Lhůta začne znovu běžet ode dne obdržení požadovaných informací, které musí být zaslány do 30 kalendářních dnů.
Kromě případů vyšší moci vede jakékoli zpoždění ve výše uvedených platbách ke snížení náhrady členskému státu podle článku 4 nařízení Komise (ES) č. 296/96 [5].
2. Smlouvy nebo dohody nemohou být uzavřeny, dokud není složena jistota ve výši 15 % maximální částky financované Společenstvím tak, aby bylo zaručeno jejich řádné provedení.
Jistota se skládá v souladu s hlavou III nařízení Komise (EHS) č. 2220/85 [6].
Pokud je však smluvní dodavatel podřízen veřejnoprávnímu nebo podobnému subjektu, může pověřený orgán přijmout písemnou záruku odpovídajícího kontrolního orgánu na výše uvedenou částku, pokud se kontrolní orgán zaváže, že ověří:
- řádně plnění smluvních závazků a
- řádné využití přijatých částek na smluvně dohodnutá opatření.
Důkaz o složení jistoty musí pověřený subjekt obdržet před vypršením lhůty uvedené v odst. 1 druhém pododstavci.
3. Hlavním požadavkem ve smyslu článku 20 nařízení (EHS) č. 2220/85 je provádění smluvních opatření.
4. V případě víceletých smluv nebo dohod se jistota vypočítává podle hodnoty každého ročního podílu.
5. Uvolnění jistoty je podmíněno tím, že členský stát ověří, zda byla ve stanovených lhůtách nebo v příslušném ročním období provedena opatření uvedená ve smlouvě nebo dohodě.
6. Všechna centra, subjekty a organizace producentů pověřené provedením opatření předloží členskému státu do dvou měsíců od lhůty stanovené pro provedení těchto opatření podrobnou zprávu o využití přidělených prostředků Společenství a o výsledcích daných opatření.
Pokud je zpráva předložena až po dvouměsíční lhůtě, strhávají se za každý započatý měsíc po uplynutí lhůty 3 % příspěvku Společenství na daná opatření.
Článek 6
1. Do třiceti dnů od podepsání smlouvy může smluvní dodavatel předložit pověřenému subjektu žádost o zálohu doprovázenou jistotou uvedenou v odstavci 3.
Po třicetidenní lhůtě nelze žádost o zálohu podat.
Záloha se může rovnat nejvýše 30 % částky poskytnuté Společenstvím.
2. Pověřený subjekt vyplatí zálohu do 30 kalendářních dnů po předložení žádosti o zálohu.
V případě pozdní platby platí článek 4 nařízení (ES) č. 296/96.
3. Výplata zálohy je podmíněna složením jistoty ve výši 110 % zálohy smluvní stranou v souladu s hlavou III nařízení (EHS) č. 2220/85.
Pokud je však smluvní dodavatel podřízen veřejnoprávnímu nebo podobnému subjektu, může pověřený orgán přijmout písemnou záruku odpovídajícího kontrolního orgánu na výše uvedenou částku, pokud se kontrolní orgán zaváže, že zaplatí částku, na kterou byla složena jistota, pokud na zálohu nevznikne nárok.
4. Jistota se uvolní:
- pokud jsou danému členskému státu předloženy doklady o vynaložených nákladech a
- pokud je po ověření dokladů zjištěno, že přijaté závazky jsou plněny.
Článek 7
Pokud jistota uvedená v článcích 5 nebo 6 propadne nebo pokud se zadrží částka uvedená v čl. 5 odst. 6, příslušná částka se odečte z nákladů záruční sekce EZOZF.
Článek 8
1. Členské státy použijí kontrolní systém, který zajistí řádné provádění opatření zahrnutých do programu, na který jsou poskytnuty finance.
Tento systém zahrnuje:
- správní a účetní kontroly k přezkoušení vynaložených nákladů,
- kontroly, zejména na kontroly místě, ověřující, že jsou opatření prováděna v souladu s ustanoveními smlouvy či dohody nebo se správními opatřeními.
2. Spolu s předáním údajů podle čl. 2 odst. 2 sdělí členské státy Komisi plánovaná kontrolní opatření.
Komise může na členském státu požadovat, aby ve svém kontrolním režimu provedl jakoukoli změnu, kterou považuje za nutnou.
3. Do 1. října následujícího po každém produkčním cyklu předá členský stát Komisi krátkou zprávu o provádění programu a o kontrolách.
Zpráva zahrne shrnutí plánovaných a provedených opatření podle kategorií uvedených v čl. 2 odst. 2, jakož i vyhodnocení výsledků, jejich dopad na životní prostředí a potíže, na které se narazilo.
Článek 9
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 530/1999 ze dne 9. března 1999 o strukturální statistice výdělků a nákladů práce
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 213 této smlouvy,
s ohledem na návrh nařízení předložený Komisí,
vzhledem k tomu, že má-li Komise plnit svěřené úkoly, musí být stále informována o úrovni a složení nákladů práce a o struktuře a rozdělení výdělků v členských státech;
vzhledem k tomu, že rozvoj Společenství a vytváření vnitřního trhu zvyšují potřebu disponovat srovnatelnými údaji o úrovni a složení nákladů práce a o struktuře a rozdělení výdělků, které zejména umožní analyzovat vývoj hospodářské a sociální soudržnosti a vytvořit spolehlivá a náležitá srovnání mezi členskými státy a regiony Společenství;
vzhledem k tomu, že nejlepší metodou pro hodnocení stavu nákladů práce a výdělků je sestavit statistiku Společenství na základě harmonizovaných metod a definic, jak se již stalo dříve, naposledy v roce 1996 v případě statistiky úrovně a složení nákladů práce podle nařízení (ES) č. 23/97 [1] a v roce 1995 v případě statistiky skladby a rozdělení výdělků podle nařízení (ES) č. 2744/95 [2];
vzhledem k tomu, že je třeba pravidelně aktualizovat statistiky, aby se přihlédlo ke změnám struktury pracovních sil, k rozdělení výdělků a ke složení výdajů podniků na mzdy a příspěvky zaměstnavatelů;
vzhledem k tomu, že podle nařízení (ES) č.
2223/96 [3] je Evropský systém národních a regionálních účtů v Evropském společenství (ESA 95) rámcem pro normy, definice a účetní postupy v členských státech, aby splňovaly potřeby Společenství; že by proto měly být vypracovány úplné, spolehlivé a srovnatelné statistické zdroje na úrovni členských států a regionů; že úrovně členění používané pro proměnné jsou omezeny na to, co je nezbytné pro zajištění srovnatelnosti s dřívějšími statistikami a slučitelnosti s požadavky národních účtů;
vzhledem k tomu, že Evropská centrální banka (ECB) potřebuje informace o úrovni a složení nákladů práce a o struktuře a rozdělení výdělků, aby mohla hodnotit hospodářský vývoj v členských státech z pohledu jednotné evropské měnové politiky;
vzhledem k tomu, že statistické informace v této oblasti jsou dostupné pouze v některých členských státech a neumožňují tedy provádět spolehlivá srovnání; že by se proto měly vytvořit statistiky Společenství a jejich výsledky by se měly zpracovávat na základě společných definic a harmonizované metodiky s ohledem na normy schválené příslušnými mezinárodními organizacemi;
vzhledem k tomu, že v současné době pouze některé členské státy sbírají úplné údaje spadající do sekce M (školství), N (zdravotnictví, veterinární a sociální činnosti) a O (ostatní veřejné, sociální a osobní služby); že je proto vhodné rozhodnout o jejich případném zařazení do oblasti působnosti tohoto nařízení s ohledem na zprávu, kterou má předložit Komise na základě pilotních studií o možnosti provést sběr úplných údajů v těchto sekcích;
vzhledem k tomu, že by měl být sice plně uznán význam disponování úplnými údaji ze všech odvětví hospodářství, ale měl by být posouzen z hlediska možnosti poskytovat informace a z hlediska zatížení respondentů ve zvláštních oblastech, zejména pokud jde o malé a střední podniky; že je tedy vhodné, aby Komise prováděla pilotní studie o proveditelnosti sběru úplných údajů od statistických jednotek s méně než deseti zaměstnanci, a že Rada v této věci rozhodne na základě zprávy, kterou jí má Komise předložit do čtyř let od vstupu tohoto nařízení v platnost; že se mezitím může jako výhodné projevit používání administrativních zdrojů a že by mělo být podporováno;
vzhledem k tomu, že v souladu se zásadou subsidiarity je vytvoření společných statistických norem umožňujících získávat harmonizované informace činností, jejíchž cílů lze pro jejich rozsah a účinky lépe dosáhnout na úrovni Společenství; že tyto normy budou zavedeny v každém členském státě na základě pravomoci subjektů a institucí pověřených sestavováním statistik Společenství;
vzhledem k tomu, že by měly být pro některé členské státy stanoveny odchylky, aby se přihlédlo ke konkrétním technickým obtížím, s nimiž se tyto členské státy setkávají při sběru některých druhů informací, za podmínky, že tím kvalita statistických informací není vážně ohrožena;
vzhledem k tomu, že sestavování zvláštních statistik Společenství upravuje nařízení Rady (ES) č. 322/97 ze dne 17. února 1997 o statistice Společenství [4];
vzhledem k tomu, že Výbor pro statistické programy zřízený rozhodnutím 89/382/EHS, Euratom [5] byl konzultován podle článku 3 uvedeného rozhodnutí,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Obecná ustanovení
Orgány členských států a Eurostat vytvoří statistiku Společenství týkající se úrovně a složení nákladů práce a skladby a rozdělení výdělků v odvětvích ekonomických činností vymezených v článku 3.
Článek 2
Sledované období
1. Statistika úrovně a složení nákladů práce se vytvoří pro kalendářní rok 2000 a poté každé čtyři roky.
2. Statistika struktury a rozdělení výdělků se vytvoří za kalendářní rok 2002 a pro jeden reprezentativní měsíc tohoto roku a poté každé čtyři roky.
Článek 3
Oblast působnosti
1. Statistiky se vztahují na všechny ekonomické činnosti vymezené v sekcích C (dobývání nerostných surovin), D (zpracovatelský průmysl), E (výroba a rozvod elektřiny, plynu a vody), F (stavebnictví), G (obchod, opravy motorových vozidel a spotřebního zboží), H (pohostinství a ubytování), I (doprava, skladování, pošty a telekomunikace), J (peněžnictví a pojišťovnictví), K (činnosti v oblasti nemovitostí, pronajímání movitostí, služby pro podniky, výzkum a vývoj), M (školství), N (zdravotnictví, veterinární a sociální činnosti) a O (ostatní veřejné, sociální a osobní služby) všeobecné odvětvové klasifikace ekonomických činností v Evropském společenství (dále jen "NACE rev. 1") zavedené nařízením (EHS) č. 3037/90 ze dne 9. října 1990 o statistické klasifikaci ekonomických činností v Evropském společenství [6].
2. Zařazení ekonomických činností vymezených v sekcích M (školství), N (zdravotnictví, veterinární a sociální činnosti) a O (ostatní veřejné, sociální a osobní služby) klasifikace NACE rev. 1 do oblasti působnosti tohoto nařízení není pro sledovaná období 2000 a 2002 povinné.
Zařazení může být stanoveno jako nepovinné i pro následující roky postupem podle článku 12 s ohledem na výsledky pilotních studií v této oblasti, zejména těch, které jsou prováděny na základě nařízení Rady (ES, Euratom) č. 58/97 ze dne 20. prosince 1996o strukturální statistice podnikání [7].
Článek 4
S ohledem na stanovisko Výboru pro statistické programy vypracuje Komise do čtyř let od vstupu tohoto nařízení v platnost zprávu, která přihlíží k výsledkům pilotních studií, zejména na základě zdrojů v oblasti statistických jednotek s méně než deseti zaměstnanci, a předloží ji Radě.
Tato zpráva zhodnotí uplatňování tohoto nařízení, pokud jde o jednotky s méně než deseti zaměstnanci.
Zpráva posoudí význam získání úplných údajů z hlediska možností poskytovat informace a z hlediska zatížení respondentů.
Na základě této zprávy může Komise v případě potřeby předložit Radě vhodné návrhy změn tohoto nařízení.
Článek 5
Statistické jednotky
Sestavování statistik je založeno na místních jednotkách a na podnicích vymezených v nařízení Rady (EHS) č. 696/93 ze dne 15. března 1993 o statistických jednotkách pro účely statistického zjišťování a analýzy hospodářství ve Společenství [8].
Článek 6
Charakteristiky požadovaných informací
1. V případě statistik úrovně a složení nákladů práce se informace týkají alespoň:
a) těchto charakteristik místní jednotky:
- region (na úrovni NUTS 1),
- velikost podniku, ke kterému patří místní jednotka (třídy: 10-49, 50-249, 250-499, 500-999, 1000 zaměstnanců a více),
- ekonomická činnost (na úrovni oddílu NACE rev. 1);
b) těchto proměnných:
- úplné roční náklady práce uvádějící odděleně mzdy a platy (členěné na přímé odměny a prémie, platby na základě programů spoření zaměstnanců, náhrady za neodpracované dny a naturální mzdy a platy), sociální příspěvky zaměstnavatelů (rozdělené na skutečné a přiznané sociální příspěvky), náklady na odborné vzdělávání, další výdaje a daně, jakož i subvence přímo související s náklady práce,
- průměrný roční počet zaměstnanců, přičemž jsou zvlášť uváděni zaměstnanci s plným pracovním úvazkem a zaměstnanci se zkráceným pracovním úvazkem a učni,
- roční počet odpracovaných hodin a roční počet placených hodin, přičemž se zvlášť uvedou zaměstnanci s plným pracovním úvazkem a zaměstnanci se zkráceným pracovním úvazkem a učni.
2. Pokud jde o statistiku struktury a rozdělení výdělků, týkají se sbírané informace:
a) těchto charakteristik týkajících se místní jednotky, ke které patří zaměstnanci zahrnutí do výběrového souboru:
- region (na úrovni NUTS 1),
- velikost podniku, ke kterému patří místní jednotka (třídy: 10-49, 50-249, 250-499, 500-999, 1000 zaměstnanců a více),
- ekonomická činnost (na úrovni oddílu NACE rev. 1),
- forma hospodářské a finanční kontroly ve smyslu směrnice Komise 80/723/EHS ze dne 25. června 1980 o zprů hlednění finančních vztahů mezi členskými státy a veřejnými podniky [9],
- druh platné kolektivní smlouvy o mzdách a platech;
b) těchto charakteristik o každém zaměstnanci z výběrového souboru:
- pohlaví,
- věk,
- zaměstnání podle Mezinárodní klasifikace zaměstnání,
- nejvyšší dosažená úroveň obecného a odborného vzdělání,
- délka zaměstnání v podniku,
- plný nebo zkrácený pracovní úvazek,
- druh pracovní smlouvy;
c) těchto informací o výdělcích:
- hrubé výdělky za jeden reprezentativní měsíc (odděleně se uvedou výdělky za práci přesčas a zvláštní výdělky za práci ve směnách),
- hrubé roční výdělky ve sledovaném roce (odděleně se uvedou nepravidelné prémie),
- pracovní doba (počet placených hodin ve sledovaném měsíci nebo počet hodin placených v běžném pracovním měsíci, počet přesčasových hodin placených za měsíc a délka roční dovolené na zotavenou).
Článek 7
Sběr údajů
1. Zjišťování provádějí příslušné vnitrostátní orgány, které vymezí vhodné metody pro sběr informací s ohledem na zatížení respondentů, zejména malých a středních podniků.
2. Zaměstnanci a jiné osoby povinné poskytovat informace odpovídají na otázky vyčerpávajícím způsobem a ve stanovených lhůtách.
Členské státy přijmou vhodná opatření, aby předešly jakémukoli porušení povinnosti poskytovat informace uvedené v článku 6.
3. Aby se snížilo zatížení podniků, zejména malých a středních, nemusí se zjišťování provádět, pokud vnitrostátní orgány mají informace z jiných vhodných zdrojů nebo pokud mohou provést odhad požadovaných údajů postupy statistických odhadů, jestliže některé nebo žádné charakteristiky nebyly sledovány u všech jednotek, za něž mají být statistiky sestaveny.
Článek 8
Zpracování výsledků
Orgány členských států zpracovávají odpovědi na otázky uvedené v čl. 7 odst. 2 nebo informace z jiných zdrojů uvedených v čl. 7 odst. 3 tak, aby získaly srovnatelné výsledky.
Článek 9
Předávání výsledků
Výsledky se předávají Eurostatu ve lhůtě osmnácti měsíců od konce sledovaného roku.
Článek 10
Kvalita
1. Orgány členských států zajistí, aby výsledky odrážely skutečnou situaci základního souboru jednotek s dostatečným stupněm reprezentativnosti.
2. Po skončení každého sledovaného období předají vnitrostátní orgány Eurostatu na jeho žádost zprávu obsahující všechny informace o uplatňování tohoto nařízení v daném členském státě, aby umožnily vyhodnotit kvalitu statistik.
Článek 11
Prováděcí opatření
Prováděcí opatření k tomuto nařízení včetně opatření přihlížejících k hospodářským a technickým změnám, týkající se zejména:
i) zpracování ekonomických činností vymezených v sekcích M, N a O klasifikace NACE rev. 1 (čl. 3 odst. 2),
ii) definic a členění informací, které mají být poskytovány (článek 6),
iii) vhodného technického formátu pro předávání výsledků (článek 9),
iv) kritérií pro hodnocení kvality (článek 10),
v) odchylek v řádně odůvodněných případech pro roky 2004 a 2006 (čl. 13 odst. 2),
se přijímají pro každé sledované období alespoň devět měsíců před začátkem sledovaného období postupem podle článku 12.
Článek 12
Postup
1. Komisi je nápomocen Výbor pro statistické programy (dále jen "výbor").
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou podle čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
3. a) Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
b) Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese ve lhůtě tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise.
Článek 13
Odchylky
1. Odchylky od článků 2, 3 a 6 pro sledované roky 2000 a 2002 jsou stanoveny v příloze.
2. Pro roky 2004 a 2006 je možné přijmout postupem podle článku 12 odchylky od článků 3 a 6, pokud vnitrostátní statistický systém vyžaduje významné úpravy.
Článek 14
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 12. března 1999, kterým se mění nařízení (ES) č. 2802/95 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č.
2261/98 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je třeba přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních a jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že v příloze nařízení Komise (ES) č. 2802/95 ze dne 4. prosince 1995 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury [3] byl výrobek č. 1 zařazen jako nápoj, přičemž nebyly zohledněny jeho terapeutické a profylaktické účinky při léčbě chudokrevnosti způsobené nedostatkem železa; že je nutné pozměnit zařazení tohoto výrobku, který musí být považován za lék;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zařazení výrobku č. 1 v příloze nařízení (ES) č. 2802/95 se nahrazuje zařazením uvedeným v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
ze dne 16. března 1999, kterým se mění nařízení Komise (ES) č. 577/97, kterým se stanovují některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2991/94, kterým se stanovují normy pro roztíratelné tuky, a nařízení Rady (EHS) č. 1898/87 o ochraně označení používaných při uvádění mléka a mléčných výrobků na trh
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2991/94 ze dne 5. prosince 1994, kterým se stanovují normy pro roztíratelné tuky [1], a zejména na článek 8 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1898/87 ze dne 2. července 1987 o ochraně označení používaných při uvádění mléka a mléčných výrobků na trh [2], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 222/98 [3], a zejména na čl. 4 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č.
577/97 [4] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2521/98 [5] stanoví zvláštní opatření, pokud jde o označení "máslo" u složených výrobků obsahujících máslo, cukr a alkohol; že na některé z těchto výrobků se uplatňuje odchylka stanovená v čl.
2 odst. 2 nařízení (ES) č.
2991/94, pokud jde o tradiční označení; že dotyčné výrobky jsou uvedeny v příloze I k nařízení (ES) č. 577/97 jako výrobky s minimálním obsahem tuku 34 %;
vzhledem k tomu, že podle dodatečně sdělených informací ze Spojeného království mají některé výrobky s tradičním označením obsah tuku 20 % a více; že je tudíž třeba patřičně upravit přílohu I k nařízení (ES) č. 577/97;
vzhledem k tomu, že příslušné řídící výbory nezaujaly stanoviska ve lhůtách stanovených jejich předsedy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V příloze I části V první odrážce nařízení (ES) č. 577/97 se údaj "34 %" nahrazuje údajem "20 %".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 16. března 1999, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1756/93, kterým se stanoví rozhodné skutečnosti pro zemědělský přepočítací koeficient pro mléko a mléčné výrobky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2799/98 ze dne 15. prosince 1998 o agromonetární úpravě pro euro [1], a zejména na článek 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č.
2799/98 zrušilo zemědělské přepočítací koeficienty; že nařízení Komise (EHS) č.
1756/93 [2], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 420/98 [3], stanoví rozhodné skutečnosti pro zemědělský přepočítací koeficient, který se použije pro veškeré částky v ecu v odvětví mléka a mléčných výrobků; že je proto vhodné nahradit odkaz na zemědělský přepočítací koeficient odkazem na rozhodnou skutečnost;
vzhledem k tomu, že rozhodné skutečnosti pro částku podpory podle čl. 16 odst. 3 písm. d) nařízení Komise (ES) č. 2571/97 o prodeji másla za snížené ceny a o poskytování podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo určené k použití při výrobě cukrářských výrobků, zmrzliny a jiných potravin [4], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 494/1999 [5], jsou stanoveny v bodech 4.A i), ii) a iii) části B.III přílohy nařízení (EHS) č. 1756/93; že ze zvýšení jistoty na nabídkové řízení podle čl. 17 odst. 1 nařízení (ES) č. 2571/97, které bylo zavedeno nařízením Komise (ES) č. 1061/98 [6], vyplývá, že hospodářského cíle bylo dosaženo v době nabídkového řízení, a proto je nezbytné nahradit uvedená data konečným datem pro předložení nabídek pro jednotlivé nabídkové řízení;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 1756/93 se mění takto:
1. Článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
1. Rozhodnou skutečností pro částky stanovené v rámci opatření na podporu soukromého skladování mléka a mléčných výrobků je první den smluvní doby skladování.
2. Rozhodnou skutečností pro jistoty je složení jistoty.
3. Rozhodnou skutečností pro ostatní ceny a částky použitelné v odvětví mléka a mléčných výrobků je začátek dnů stanovených v příloze tohoto nařízení.";
2. Článek 2 se mění takto:
a) v odst. 1 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Pokud se převzetí uvedené v písm. b) první odrážce týká více než jedné šarže, rozhodná skutečnost použitelná pro první šarži je platná pro celkové množství dotyčné transakce pod podmínkou, že první šarže představuje nejméně 20 % uvedeného celkového množství."
b) v odst. 3 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Pokud je celkové částka dotyčné transakce hrazena formou splátek, pak rozhodná skutečnost použitelná pro první splátku je platná pro celkovou splatnou částku pod podmínkou, že první splátka představuje nejméně 20 % uvedené celkové částky."
3. Příloha nařízení (EHS) č. 1756/93 se mění takto:
a) v názvu třetího sloupce se slova "Zemědělský přepočítací koeficient, který je nutno použít" nahrazují slovy "Den rozhodné skutečnosti";
b) ve třetím sloupci se zrušují slova "Zemědělský přepočítací koeficient platný";
c) bod 4 části B.III přílohy nařízení (EHS) č. 1756/93 se nahrazuje tímto:
"Nařízení _BAR_ Dotyčné částky _BAR_ Den rozhodné skutečnosti _BAR_
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 574/1999 ze dne 12. března 1999, kterým se určují třetí země, jejichž státní příslušníci musí mít při překračování vnějších hranic členských států vízum
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100c této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
(1) vzhledem k tomu, že podle článku 100c Rada určuje třetí země, jejichž státní příslušníci musí mít při překračování vnějších hranic členských států vízum;
(2) vzhledem k tomu, že sestavení společného seznamu, který tvoří přílohu tohoto nařízení, představuje důležitý krok k harmonizování vízové politiky; že článek 7a druhý pododstavec Smlouvy stanoví zejména, že vnitřní trh zahrnuje prostor bez vnitřních hranic, v němž je v souladu s ustanoveními Smlouvy zajištěn mimo jiné volný pohyb osob; že ostatní hlediska harmonizace vízové politiky, zejména podmínky udělování víz, se stanovují v příslušném rámci;
(3) vzhledem k tomu, že při sestavování uvedeného společného seznamu je třeba vzít v úvahu především rizika spojená s bezpečností a nezákonným přistěhovalectvím; že kromě toho zde svoji úlohu hrají i mezinárodní vztahy mezi členskými státy a třetími zeměmi;
(4) vzhledem k tomu, že je vhodné stanovit v příslušném rámci zásady, podle kterých členský stát nesmí vyžadovat vízum od osoby, která chce překročit jeho vnější hranice, pokud tato osoba vlastní vízum vydané v jiném členském státu, které je v souladu s harmonizovanými podmínkami pro udělování víz a které platí v celém Společenství, nebo pokud tato osoba vlastní příslušné povolení vydané členským státem;
(5) vzhledem k tomu, že toto nařízení nebrání členským státům rozhodovat o podmínkách, za kterých se mohou na jejich území vracet státní příslušníci třetích zemí zákonně zde pobývající, poté co vycestovali z území členských států Unie po dobu platnosti svého povolení;
(6) vzhledem k tomu, že ve zvláštních případech, které odůvodňují výjimku z vízové povinnosti, mohou členské státy zprostit určité kategorie osob vízové povinnosti v souladu s mezinárodním právem nebo zvyklostmi;
(7) vzhledem k tomu, že s přihlédnutím k rozdílům ve vnitrostátních právních předpisech vztahujících se na osoby bez státní příslušnosti, na osoby s postavením uprchlíka a na osoby předkládající cestovní pas či cestovní doklad vydaný územní jednotkou nebo orgánem, které nejsou uznávány jako stát všemi členskými státy, mohou členské státy určit, zda tyto kategorie osob podléhají vízové povinnosti, pokud tato územní jednotka nebo orgán nejsou uvedeny ve zmíněném společném seznamu;
(8) vzhledem k tomu, že při přidávání nových jednotek do tohoto seznamu je nezbytné brát v úvahu diplomatické důsledky a směry přijaté v této oblasti Evropskou unií; že zařazení třetí země do seznamu nepředjímá v žádném případě její mezinárodní status;
(9) vzhledem k tomu, že určování třetích zemí, jejichž státní příslušníci musí mít při překračování vnějších hranic členských států vízum, musí být prováděno postupně; že členské státy nepřetržitě usilují o harmonizaci svých vízových politik vůči třetím zemím, které nejsou uvedeny ve zmíněném společném seznamu; že dosažení volného pohybu osob ve smyslu článku 7a Smlouvy nesmí být dotčeno těmito ustanoveními; že v průběhu první poloviny roku 2001 by měla Komise vypracovat zprávu o stavu harmonizace;
(10) vzhledem k tomu, že za účelem zabezpečení průhlednosti systému a informovanosti dotčených osob musí členské státy sdělit ostatním členským státům a Komisi opatření, která přijaly v souladu s tímto nařízením; že ze stejných důvodů musí být tyto informace zveřejněny v Úředním věstníku Evropských společenství,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Státní příslušníci třetích zemí uvedených ve společném seznamu v příloze musí mít při překračování vnějších hranic členských států vízum.
2. Státní příslušníci zemí, které vznikly ze zemí uvedených ve společném seznamu, podléhají ustanovením odstavce 1, dokud Rada postupem uvedeným v příslušném ustanovení Smlouvy nerozhodne jinak.
Článek 2
1. Členské státy určí, zda státní příslušníci třetích zemí neuvedených ve společném seznamu podléhají vízové povinnosti.
2. Členské státy určí, zda osoby bez státní příslušnosti a osoby s postavením uprchlíka podléhají vízové povinnosti.
3. Členské státy určí, zda osoby předkládající cestovní pas nebo cestovní doklad vydaný územní jednotkou nebo orgánem, které nejsou uznávány jako stát všemi členskými státy, podléhají vízové povinnosti, jestliže tato územní jednotka nebo orgán nejsou uvedeny ve společném seznamu.
4. Ve lhůtě deseti pracovních dnů po nabytí účinnosti tohoto nařízení sdělí členské státy ostatním členským státům a Komisi opatření, která přijaly v souladu s odstavcem 1, 2 a 3.
Opatření přijatá podle odstavce 1 budou následně sdělena obdobně ve lhůtě pěti pracovních dnů.
Opatření přijatá podle tohoto odstavce a jejich aktualizace zveřejní Komise pro informaci v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 3
V průběhu první poloviny roku 2001 vypracuje Komise zprávu o stavu harmonizace vízové politiky členských států vůči třetím zemím, které nejsou uvedeny ve společném seznamu, a popřípadě předloží Radě návrhy dalších opatření nezbytných k dosažení harmonizace stanovené Smlouvou.
Článek 4
1. Členský stát může státním příslušníkům třetích zemí podléhajícím vízové povinnosti podle čl. 1 odst. 1 a 2 udělit z této povinnosti výjimku. To se týká zejména civilních posádek letadel a lodí, posádek letadel a doprovodů pomocných nebo záchranných letů a dalších osob zabezpečujících pomoc v případě katastrof nebo nehod, jakož i držitelů diplomatických pasů, služebních pasů a jiných úředních pasů.
2. Ustanovení čl. 2 odst. 4 se použije obdobně.
Článek 5
Pro účely tohoto nařízení se "vízem" rozumí oprávnění udělené nebo rozhodnutí přijaté členským státem, které se vyžaduje pro vstup na jeho území za účelem
- plánovaného pobytu v tomto členském státě nebo v několika členských státech na dobu nepřesahující celkem tři měsíce,
- tranzitu přes území tohoto členského státu nebo několika členských států, s výjimkou tranzitu přes mezinárodní pásmo letišť a přesunů mezi letišti členského státu.
Článek 6
Toto nařízení nebrání další harmonizaci s dosahem přesahujícím společný seznam mezi jednotlivými členskými státy týkající se určování třetích zemí, jejichž státní příslušníci musí mít při překračování vnějších hranic vízum.
Článek 7
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
ze dne 18. března 1999, kterým se doplňuje příloha nařízení (ES) č. 1107/96 o zápisu zeměpisných označení a označení původu podle postupu stanoveného v článku 17 nařízení Rady (EHS) č. 2081/92
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zápisu zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1068/97 [2], a zejména na čl. 17 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že byly požadovány dodatečné informace týkající se určitých názvů, které členské státy sdělily podle článku 17 nařízení (EHS) č.
2081/92, aby bylo zajištěno, že jsou v souladu s články 2 a 4 uvedeného nařízení; že tyto dodatečné informace ukazují, že tyto názvy jsou v souladu s uvedenými články; že by tedy měly být zapsány a připojeny k příloze nařízení Komise (ES) č. 1107/96 [3] naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
vzhledem k tomu, že po přistoupení třech nových členských států započne šestiměsíční lhůta stanovená v článku 17 nařízení (EHS) č.
2081/92 dnem jejich přistoupení; že některé názvy sdělené členskými státy jsou v souladu s články 2 a 4 uvedeného nařízení a měly by proto být zapsány;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Regulativního výboru pro zeměpisná označení a označení původu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Názvy uvedené v příloze tohoto nařízení se připojí k příloze nařízení (ES) č. 1107/96.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 609/1999 ze dne 19. března 1999 o poskytování podpory pro producenty chmele
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1696/71 ze dne 26. července 1971 o společné organizaci trhu s chmelem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1554/97 [2], a zejména na čl. 13 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1098/98 ze dne 25. května 1998, kterým se zavádějí dočasná zvláštní opatření v odvětví chmele [3], a zejména na článek 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č.
1350/72 ze dne 28. června 1972 o pravidlech pro poskytování podpory pro producenty chmele [4], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1136/98 [5], bylo vícekrát podstatným způsobem změněno; že je proto z důvodů jasnosti a přehlednosti vhodné uvedené nařízení v případě dalších změn nově přepracovat;
vzhledem k tomu, že článek 3 nařízení Rady (EHS) č. 1037/72 ze dne 18. května 1972, kterým se stanoví obecná pravidla pro poskytování a financování podpory pro producenty chmele [6], ve znění nařízení (EHS) č.
1604/91 [7], stanoví, že členské státy zavedou režim prohlášení o plochách chmelnice a jejich registrace; že je v zájmu zajištění souladu těchto režimů ve všech členských státech nutné stanovit, jaké údaje musí prohlášení producentů obsahovat;
vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č. 1098/98 stanoví pro plochy dočasně vyřazené z užívání a/nebo vyklučené poskytnutí vyrovnávací platby pro roky 1998 až 2002; že je proto nutné ohlásit tyto plochy stejným způsobem jako plochy pěstební;
vzhledem k tomu, že plochy chmelnic musí být ohlášeny nejpozději do 31. května sklizňového roku; že tento termín působí ve Spojeném království potíže, neboť v důsledku vývoje pěstitelských postupů mohou být rostliny vypěstované z řízků sklizeny již v roce výsadby; že výsadba nekončí v květnu, ale v červnu; že sklizeň chmele pěstovaného tímto pěstitelským postupem se týká jen malého procenta z celkové plochy chmelnic ve Spojeném království; že je však nutné zabránit tomu, aby producenti, kteří používají uvedený pěstitelský postup, ztratili nárok na podporu; že je proto nutné přijmout pro Spojené království odchylku a stanovit konečný termín pro ohlášení ploch na 30. červen sklizňového roku;
vzhledem k tomu, že se metody pro stanovení ploch chmelnic mohou lišit podle regionů; že je proto nutné definovat pojem "plocha chmelnice" na úrovni Společenství, aby se zajistil jednotný postup při výpočtu ploch, pro které je poskytována podpora pro produkci;
vzhledem k tomu, že je nezbytně nutné zvýšit opatrnost při používání pesticidů, producenti by měli postřikovat vnější řady chmelnic směrem dovnitř, aby nedošlo k zasažení jiných rostlin; že je proto vhodné počítat s dodatečným pruhem půdy podél obou vnějších okrajů chmelnice; že je pěstování chmele mnohem snadnější, pokud je šíře obou pruhů půdy osm metrů, vzhledem k tomu, že jsou dnes zemědělské stroje delší a potřebují více manévrovacího prostoru;
vzhledem k tomu, že podpora se vztahuje výhradně na chmelové hlávky a nikoli na celé sazenice pěstované ve školkách;
vzhledem k tomu, že by poskytnutí podpory mělo být vázáno na určité podmínky, které zaručí, že podporu získají pouze ti producenti, kteří chmel pěstují a sklízejí náležitým způsobem;
vzhledem k tomu, že se za účelem zajistit oprávněné poskytování podpory a zamezit dvojím platbám zavádí účinný režim po vzoru nařízení Rady (EHS) č. 3508/92 ze dne 27. listopadu 1992 o zavedení integrovaného administrativního a kontrolního systému pro některé režimy podpor Společenství [8], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 820/97 [9], a po vzoru nařízení Komise (EHS) č. 3887/92 ze dne 23. prosince 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla k integrovanému administrativnímu a kontrolnímu systému pro některé režimy podpor Společenství [10], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1678/98 [11]; že je nutné provádět u reprezentativního vzorku žádostí kontroly na místě;
vzhledem k tomu, že Komise musí znát jména a adresy subjektů pověřených registrací ploch a opatření přijatá členskými státy pro uplatňování režimu podpor pro producenty chmele;
vzhledem k tomu, že v určitých případech může být podpora poskytnuta přímo uznaným seskupením producentů nebo jejich sdružením; že se v těchto případech jeví účelné, aby Komise byla informována buď o správě podpory, nebo o jejím využití pro opatření, která umožní uskutečnění určitých cílů uznaných seskupení producentů;
vzhledem k tomu, že se v rámci nové společné organizace trhu v odvětví chmele jeví datum 31. prosince jako nejvhodnější, aby členské státy sdělily, jak seskupení producentů spravují podporu;
vzhledem k tomu, že je nutné dbát na přesnost prohlášení o plochách; že je nutné přijmout ustanovení, která zabrání nesrovnalostem a podvodům a účinně je sankcionuje, přičemž tyto sankce jsou odstupňovány podle závažnosti nesrovnalostí;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro chmel,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Nejpozději do 31. května – a ve Spojeném království nejpozději do 30. června – sklizňového roku předloží producenti chmele prohlášení o plochách chmelnic a plochách, na které se vztahují zvláštní opatření pro dočasné vyřazení z užívání a/nebo vyklučení chmelnic podle nařízení (ES) č. 1098/98.
2. Prohlášení musí obsahovat alespoň tyto údaje:
a) jméno a adresu producenta;
b) pro každou odrůdu nebo každý chmel z pokusných kmenů:
i) plochu chmelnice nebo plochy, na které se vztahují zvláštní opatření pro dočasné vyřazení z užívání a/nebo vyklučení,
ii) parcelní číslo katastru nemovitostí nebo záznam podle integrovaného administrativního a kontrolního systému stanoveného nařízením (EHS) č. 3887/92; pokud takový záznam o ploše neexistuje, jiný rovnocenný úřední záznam, a pokud je to nutné, další údaje umožňující zjistit umístění odrůdy nebo chmele z pokusných kmenů;
c) jméno uznaného seskupení producentů, pokud je producent členem takového seskupení.
3. "Plochou chmelnice" se rozumí:
a) aniž jsou dotčena ustanovení písmena b), pozemek ohraničený vnějšími kotvícími dráty nosných sloupů; pokud se na této vnější hranici nacházejí chmelové rostliny, přidá se na každou stranu pozemku dodatečný pruh půdy o šíři rovnající se průměrné šíři meziřadí na tomto pozemku; dodatečný pruh půdy nesmí zasahovat do veřejné cesty;
b) dva pozemky na okrajích řad chmele potřebné k manévrování zemědělských strojů, pokud ani jeden z nich není delší než osm metrů a pokud netvoří součást veřejné cesty.
Článek 2
Žádost o podporu nebo v případě členských států, které se rozhodnou uplatnit opatření pro dočasné vyřazení z užívání, žádost o vyrovnávací platbu podle článku 2 nařízení (ES) č. 1098/98 je podána samostatnými producenty nebo seskupeními producentů ve lhůtě stanovené příslušným členským státem, nejpozději však do 31. října sklizňového roku.
V případě vyklučení se žádost o vyrovnávací platbu podá nejpozději do 31. října prvního roku, ve kterém je režim uplatněn.
2. Podpora se poskytuje pouze pro zaregistrované plochy uvedené v čl. 1 odst. 3 písm. a), které pro příslušnou sklizeň:
a) byly vysázeny v rovnoměrné hustotě nejméně 1500 rostlin na hektar v případě dvojitého zavěšování/drátkování nebo 2000 rostlin na hektar v případě jednoduchého zavěšování/drátkování;
b) byly ohlášeny v souladu s článkem 1;
c) byly běžně vysázeny a sklizeny, přičemž jsou vyloučeny chmelové rostliny vypěstované převážně ve školkách.
Vyrovnávací platba se poskytuje pouze pro zaregistrované plochy, které:
a) byly pro příslušnou sklizeň ohlášeny v souladu s článkem 1;
b) byly v roce 1997 vysázeny a podléhají zvláštním opatřením pro dočasné vyřazení z užívání a/nebo vyklučení.
Článek 3
1. Žádost o podporu nebo vyrovnávací platbu obsahuje v případě ploch, pro které se podpora nebo vyrovnávací platba žádá, alespoň údaje uvedené v čl. 1 odst. 2, v případě ploch uvedených v čl. 2 odst. 2 prvním pododstavci ještě prohlášení, že plochy byly sklizeny.
2. Členské státy mohou stanovit, že žádost o podporu nebo vyrovnávací platbu obsahuje duplikát prohlášení podle článku 1, doplněný o prohlášení, že plochy, pro které se podpora žádá, byly sklizeny.
Článek 4
Administrativní kontroly a kontroly na místě jsou prováděny za účelem ověření, zda jsou dodržovány podmínky pro poskytnutí podpory a vyrovnávací platby.
Administrativní kontroly také zahrnují křížové kontroly pozemků ohlášených jako plocha chmelnice a kontroly prostřednictvím databáze podle článku 2 nařízení (EHS) č. 3508/92.
Kontroly na místě se provádějí po analýze rizik a týkají se reprezentativního vzorku prohlášení a žádostí, který zahrnuje alespoň 5 % prohlášení o plochách a 5 % žádostí o podporu nebo vyrovnávací platbu.
Článek 5
1. Každý členský stát sdělí Komisi jména a adresy subjektů stanovených v souladu s čl. 13 odst. 1 druhým pododstavcem nařízení (EHS) č. 1696/71 a opatření, která přijal za účelem uplatnění režimu podpor a vyrovnávacích plateb pro producenty chmele.
2. Členské státy sdělí každoročně Komisi všechny příslušné údaje o podmínkách, za kterých uznaná seskupení producentů usazená na jejich území spravovala poskytnutou podporu a vyrovnávací platbu, a případně i podrobnosti o opatřeních přijatých v souladu s čl. 7 odst. 1 písm. e) nařízení (EHS) č. 1696/71. Tato sdělení se uskuteční nejpozději do 31. prosince roku následujícího po sklizňovém roce.
Článek 6
1. Pokud je zjištěná plocha větší než plocha ohlášená, podpora nebo vyrovnávací platba se vypočítá na základě ohlášené plochy.
2. Pokud je ohlášená plocha větší než plocha zjištěná, podpora a vyrovnávací platba se vypočítají na základě plochy zjištěné při kontrole.
S výjimkou případu vyšší moci se však zjištěná plocha sníží o dvojnásobek rozdílu, pokud tento rozdíl přesahuje 3 % nebo 2 hektary zjištěné plochy a není větší než 20 % zjištěné plochy.
Pokud rozdíl přesahuje 20 % zjištěné plochy, neposkytuje se žádná podpora ani vyrovnávací platba.
Uvedená snížení nejsou použita, pokud producent prokáže, že ve svém prohlášení řádně řídil pokyny podle příslušného orgánu.
3. V případě předložení nepravdivého prohlášení učiněného v důsledku hrubé nedbalosti pozbývá příslušný producent nárok na poskytnutí podpory a vyrovnávací platby pro období příslušné sklizně.
V případě úmyslného předložení nepravdivého prohlášení pozbývá příslušný producent nárok na poskytnutí podpory a vyrovnávací platby pro období příslušné sklizně a pro období sklizně následující.
Článek 7
Tato ustanovení nařízení (EHS) č. 3887/92 se použijí obdobně:
a) čl. 6 odst. 3 druhý pododstavec pro případ zjištění závažných nesrovnalostí v regionu nebo v jeho části;
b) čl. 8 odst. 1 první pododstavec pro případ opožděného předložení prohlášení o pěstebních plochách a/nebo žádosti o podporu nebo vyrovnávací platbu;
c) článek 11 pro případ vyšší moci;
d) článek 12 pro inspekční zprávu;
e) článek 13 pro nemožnost vykonat kontrolu na místě;
f) článek 14 pro neprávem vyplacené částky.
Článek 8
Zrušuje se nařízení (EHS) č. 1350/72.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení.
Článek 9
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 23. března 1999, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1713/93, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla pro používání zemědělského přepočítacího koeficientu v odvětví cukru
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1785/81 ze dne 30. června 1981 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1148/98 [2], a zejména na čl. 8 odst. 5, čl. 9 odst. 6 a čl. 36 odst. 6 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2799/98 ze dne 15. prosince 1998 o agromonetární úpravě pro euro [3], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č.
2799/98 stanoví v důsledku zavedení eura novou agromonetární úpravu; že používání některých rozhodných skutečností přijatých nařízením (EHS) č. 1713/93 ze dne 30. června 1993, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla pro používání zemědělského přepočítacího koeficientu v odvětví cukru [4], naposledy pozměněným nařízením (ES) č.
59/97 [5], se stalo zbytečně složitým v důsledku každodenní změny směnných kursů nezúčastněných členských států; že je třeba používání rozhodných skutečností zjednodušit tak, aby umožňovalo efektivní řízení daného systému a aby současně splňovalo kritéria stanovená v článku 3 nařízení (EHS) č. 2799/98;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (EHS) č. 1713/93 se mění takto:
1. Bod V se nahrazuje tímto:
"V. Vyrovnávací systém pro náklady na skladování
2. Bod VIII se nahrazuje tímto:
"VIII. Výrobní náhrady pro výrobky používané v chemickém průmyslu
3. Bod X se nahrazuje tímto:
"X. Podpora na přizpůsobení rafinačního průmyslu
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 24. března 1999, kterým se mění nařízení (ES) č. 919/94, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 404/93, pokud jde o organizace producentů banánů
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 404/93 ze dne 13. února 1993 o společné organizaci trhu s banány [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1637/98 [2], a zejména na článek 9 tohoto nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízením (ES) č.
919/94 [3] byla stanovena prováděcí pravidla ohledně schválení a funkčního typu organizací producentů banánů; že pro zajištění stability těchto organizací a naplnění jejich hospodářských cílů byla v článku 5 uvedeného nařízení stanovena minimální doba trvání členství v organizaci a výpovědní lhůta pro vystoupení člena;
vzhledem k tomu, že zkušenost ukázala, že tato ustanovení jsou příliš omezující; že k ulehčení přistoupení jednotlivých producentů a pro zlepšení funkčního typu organizací producentů je účelné minimální dobu členství a výpovědní lhůtu zkrátit, jakož i přijmout v této oblasti ustanovení platná pro odvětví čerstvého ovoce a zeleniny; že se členským státům doporučuje současně poskytnout možnost ke stanovení delší minimální doby členství; že článek 5 uvedeného nařízení je třeba odpovídajícím způsobem pozměnit;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro banány,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V nařízení (ES) č. 919/94 v čl. 5 se písmeno c) nahrazuje tímto:
"c) každý nový člen se zavazuje být členem organizace producentů minimálně jeden rok a své vystoupení oznámit písemně nejpozději 31. května s účinkem od 1. ledna následujícího roku.
Členské státy mohou stanovit delší minimální dobu členství.
Toto opatření popřípadě sdělí Komisi.
Ve stanovách organizací producentů může být stanovena delší výpovědní lhůta."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 639/1999 ze dne 25. března 1999, kterým se povoluje nová doplňková látka v krmivech
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech [1], naposledy pozměněnou nařízením Komise (ES) č.
45/1999 [2], a zejména na články 3 a 9j této směrnice,
vzhledem k tomu, že směrnice 70/524/EHS stanoví, že s ohledem na vývoj vědeckých a technických poznatků mohou být povoleny nové doplňkové látky nebo nová užití doplňkových látek;
vzhledem k tomu, že v některých členských státech byla úspěšně testována nová doplňková látka náležející ke skupině "Stopové prvky", a to konkrétně k prvku "měď-Cu"; že tato nová doplňková látka by měla být dočasně povolena;
vzhledem k tomu, že nové doplňkové látky nebo nová užití doplňkových látek mohou být dočasně povoleny, pokud při povoleném obsahu v krmivech nemají nepříznivé účinky na zdraví lidí a zvířat nebo na životní prostředí, ani nepoškozují spotřebitele tím, že by ovlivňovaly vlastnosti živočišného produktu, pokud jejich přítomnost v krmivech může být kontrolována a pokud lze podle dosavadních výsledků předpokládat, že mají příznivý vliv na vlastnosti krmiv, do kterých jsou přidávány, nebo na živočišnou produkci;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro krmiva,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Látka "síran lyzino-měďnatý" náležející do skupiny "Stopové prvky", prvek E4 "měď-Cu" může být povolena v souladu se směrnicí 70/524/EHS jako doplňková látka v krmivech za podmínek stanovených v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
NAŘÍZENÍ RADY (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 94 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise[1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu[2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru[3],
(1) vzhledem k tomu, že se toto nařízení, aniž jsou dotčena zvláštní procesní pravidla stanovená v nařízeních pro určité sektory, vztahuje na podporu ve všech sektorech;že za účelem použití článků 77 a 92 Smlouvy má Komise zvláštní pravomoc podle článku 93 této smlouvy rozhodovat o slučitelnosti státní podpory se společným trhem při přezkoumání existující podpory, při rozhodování o nové nebo pozměněné podpoře a při uskutečňování opatření týkajících se nesplnění jejích rozhodnutí nebo oznamovací povinnosti;
(2) vzhledem k tomu, že Komise, v souladu s judikaturou Soudního dvora Evropských společenství, rozvinula a ustavila jednotnou praxi pro použití článku 93 Smlouvy a stanovila určitá procesní pravidla a principy v množství svých sdělení; že je vhodné, s cílem zajistit účinné a účelné postupy podle článku 93 Smlouvy, kodifikovat a posílit tuto praxi prostřednictvím nařízení;
(3) vzhledem k tomu, že procesní nařízení o použití článku 93 Smlouvy zvýší průhlednost a právní jistotu;
(4) vzhledem tomu, že za účelem zajištění právní jistoty je vhodné vymezit podmínky, za kterých je podpora považována za existující podporu; že dotvoření a prohloubení vnitřního trhu je postupný proces, který se odráží ve stálém rozvoji politiky státní podpory; že z důvodu tohoto vývoje se určitá opatření, která v okamžiku jejich provedení nebyla státní podporou, se mohla od té doby státní podporou stát;
(5) vzhledem k tomu, že v souladu s čl. 93 odst. 3 Smlouvy všechny plány na poskytnutí nové podpory musí být oznámeny Komisi a nemohou být provedeny dříve, než budou Komisí schváleny;
(6) vzhledem k tomu, že v souladu s článkem 5 Smlouvy mají členské státy povinnost spolupracovat s Komisí a poskytovat jí všechny požadované informace, aby mohla vykonávat své povinnosti podle tohoto nařízení;
(7) vzhledem k tomu, že lhůta, do které musí Komise dokončit předběžné posouzení oznámené podpory, by měla být stanovena na dva měsíce od obdržení úplného oznámení nebo od obdržení řádně odůvodněného prohlášení dotyčného členského státu, že považuje oznámení za úplné, protože doplňující informace vyžádané Komisí nejsou dostupné nebo již byly poskytnuty; že z důvodů právní jistoty má být toto posouzení zakončeno rozhodnutím;
(8) vzhledem k tomu, že ve všech případech, kde Komise jako výsledek předběžného posouzení nemůže shledat podporu slučitelnou se společným trhem, musí být zahájeno formální vyšetřovací řízení, aby umožnilo Komisi shromáždit všechny informace, které potřebuje pro posouzení slučitelnosti podpory, a aby se zúčastněným stranám umožnilo předložit jejich připomínky; že práva zúčastněných stran mohou být nejlépe ochráněna v rámci formálního vyšetřovacího řízení podle čl. 93 odst.
(9) vzhledem k tomu, že po zohlednění připomínek předložených zúčastněnými stranami má Komise uzavřít své posouzení přijetím konečného rozhodnutí neprodleně po odstranění pochybností; že je vhodné, aby v případech, kdy není posouzení uzavřeno do 18 měsíců od zahájení řízení, měl dotyčný členský stát možnost požádat o rozhodnutí, které by Komise musela vydat do dvou měsíců;
(10) vzhledem k tomu, že za účelem zajištění toho, aby pravidla pro státní podporu byla používána správně a účinně, by měla mít Komise možnost zrušit své rozhodnutí založené na nepřesných informacích;
(11) vzhledem k tomu, že za účelem zajištění dodržování článku 93 Smlouvy, a zejména s oznamovací povinností a ustanovením o pozastavení v čl.
93 odst. 3, by Komise měla přezkoumávat všechny případy protiprávní podpory; že v zájmu průhlednosti a právní jistoty by měly být stanoveny postupy, které se mají použít v takových případech; že pokud členský stát nedodržel oznamovací povinnost nebo ustanovení o pozastavení, Komise by neměla být vázána lhůtami;
(12) vzhledem k tomu, že v případech protiprávní podpory by Komise měla mít právo získat všechny nezbytné informace, které jí umožňují přijmout rozhodnutí a případně neprodleně obnovit účinnou hospodářskou soutěž; že je tedy vhodné umožnit Komisi přijmout dočasná opatření vůči dotyčným členským státům; že dočasná opatření mohou mít formu příkazu k poskytnutíinformací, příkazu k pozastavení podpory a příkazu k navrácení podpory;že by mělo být Komisi umožněno, aby v případě nesplnění příkazu k poskytnutí informací rozhodla na základě dostupných informací a aby Komise v případě neplnění příkazu k pozastavení podpory nebopříkazu k navrácení podpory mohla předložit věc přímo Soudnímu dvoru, v souladu s čl.
93 odst. 2 druhým pododstavcem Smlouvy;
(13) vzhledem k tomu, žeby v případech protiprávní podpory, která není slučitelná se společným trhem, měla být obnovena účinná hospodářská soutěž; že za tímto účelem je nutné, aby byla podpora bez odkladu navrácena včetně úroků; že je vhodné, aby navrácení podpory bylo uskutečňováno v souladu s postupy vnitrostátního práva; že použití těchto postupů by nemělo být překážkouobnovení účinné hospodářské soutěže tím, že by bránilo okamžitého a účinného výkonu rozhodnutí Komise; že k dosažení tohoto výsledku by měly členské státy učinit všechna nezbytná opatření zajišťující účinnost rozhodnutí Komise;
(14) vzhledem k tomu, že z důvodů právní jistoty je vhodné zavést lhůtu 10 let v případě protiprávní podpory, po jejímž uplynutí by nemohlo být navrácení podpory nařízeno;
(15) vzhledem k tomu, že zneužití podpory by mohlo ovlivnit fungování vnitřního trhu podobným způsobem jako protiprávní podpora, takže by ohledně ní měly být použity podobné postupy; že podpora, jež byla pravděpodobně zneužita, byla již předtím na rozdíl od protiprávní podpory schválena Komisí; že Komisi by tedy nemělo být povoleno ve spojitosti se zneužitím podpory použít příkazu k navrácení podpory;
(16) vzhledem k tomu, že je vhodné vymezit všechny možnosti, ve kterých musí třetí strany bránit své zájmy v postupech týkajících se státní podpory;
93 odst. 1 Smlouvy má Komise povinnost ve spolupráci se členskými státy průběžně zkoumat všechny režimy existujících podpor na jejich území; že je v zájmu průhlednosti a právní jistoty vhodné blíže určit rozsah spolupráce podle uvedeného článku;
(18) vzhledem k tomu, že za účelem zajištění slučitelnosti existujících režimů podpory se společným trhem a v souladu s čl. 93 odst. 1 Smlouvy by měla Komise navrhnout příslušná opatření, pokud existující režim podpory není nebo již není slučitelný se společným trhem, a měla by zahájit postup stanovený v čl. 93 odst. 2 Smlouvy, pokud dotyčný členský stát neprovede navrhovaná opatření;
(19) vzhledem k tomu, že za účelem umožnit Komisi ujistit se o souladu s rozhodnutími Komise a usnadnit spolupráci mezi Komisí a členskými státy za účelem průběžného zkoumání všech existujících režimů podpor v členských státech v souladu s čl. 93 odst.1 Smlouvy, je nutné zavést obecnou oznamovací povinnost ohledně všech existujících režimů podpor;
(20) vzhledem k tomu, že má-li Komise vážné pochybnosti, zda-li jsou dodržována její rozhodnutí, měla by mít k dispozici dodatečné nástroje, které by jí umožnily získat informace nezbytné pro prověření, že jsou její rozhodnutí účinně plněna; že kontroly na místě jsou vhodným a užitečným nástrojem, a to zejména v případech, kde může být podpora zneužita; že Komise musí být proto oprávněna provádět kontroly na místě a příslušné orgány členských států s ní musí spolupracovat, pokud podnik odporuje takové kontrole;
(21) vzhledem k tomu, že je v zájmu průhlednosti a právní jistoty vhodné podávat veřejnosti informace o rozhodnutích Komise při současném zachování zásady, že rozhodnutí v případech státní podpory jsou určena dotyčným členským státům; že je tedy vhodné zveřejnit všechna rozhodnutí, která by mohla mít vliv na zájmy zúčastněných stran buď v plném znění, nebo ve formě výtahu nebo vytvořením kopií takových rozhodnutí přístupných zúčastněným stranám, pokud rozhodnutí nebyla zveřejněna nebo nebyla zveřejněna v úplném znění; že při podávání informací veřejnosti by měla Komise dodržovat pravidla profesního tajemství v souladu s článkem 214 Smlouvy;
(22) vzhledem k tomu, že Komise by měla být schopna přijímat v úzké spolupráci s členskými státy prováděcí předpisy, kteréstanoví podrobná pravidla týkající se postupů podle tohoto nařízení; že za účelem přispění ke spolupráci mezi Komisí a příslušnými orgány členských států je vhodné zřídit Poradní výbor pro státní podpory, který je konzultován před tím, než Komise přijme prováděcí ustanovení k tomuto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "podporou" jakékoliv opatření splňující všechna kritéria stanovená v čl. 92 odst. 1 Smlouvy;
b) "existující podporou":
i) aniž jsou dotčeny články 144 a 172 aktu o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, všechny podpory existující v příslušných členských státech před vstupem Smlouvy v platnost, to znamená režimy podpor a jednotlivé podpory, které byly zavedeny před vstupem Smlouvy v platnost a zůstávají použitelné i po něm,
ii) schválená podpora, což znamená režimy podpory a jednotlivé podpory schválené Komisí nebo Radou,
iii) podpora, která se považuje za schválenou podle čl. 4 odst. 6 tohoto nařízení nebo před tímto nařízením, ale v souladu s tímto postupem,
iv) podpora, která se považuje za existující podporu podle článku 15,
v) podpora, která se považuje za existující podporu, protože v době, kdy začala být uskutečňována, nevytvářela podporu a poté se stala podporou následkem vývoje společného trhu bez toho, že by byla členským státem pozměněna.
Pokud se některá opatření stala podporou následkem liberalizace činnosti právem Společenství, taková opatření nebudou považována za existující podporu po datu stanoveném pro liberalizaci;
c) "novou podporou" každá podpora, což znamená režimy podpory a jednotlivou podporu, která není existující podporou, včetně změn existující podpory;
d) "režimem podpory" jakýkoliv akt, na jehož základě může být bez dalších prováděcích opatření poskytnuta jednotlivá podpora pro podniky definované aktem obecným nebo abstraktním způsobem, a dále akt, na jehož základě může být na neurčitou dobu a/nebo na neurčitou částku poskytnuta pro jeden nebo několik podniků podpora, která není spojena se zvláštním projektem;
e) "jednotlivou podporou" podpora, která není poskytnuta na základě režimu podpory nebo která je poskytnuta na základě režimu podpory, ale musí být oznámena;
f) "protiprávní podporou" nová podpora uskutečňovaná v rozporu s čl. 93 odst. 3 Smlouvy;
g) "zneužitím podpory" podpora použitá příjemcem v rozporu s rozhodnutím přijatým na základě čl. 4 odst. 3 nebo čl. 7 odst. 3 nebo 4 tohoto nařízení;
h) "zúčastněnou stranou" kterýkoliv členský stát, osoba, podnik nebo sdružení podniků, jejichž zájmy by mohly být ovlivněny poskytnutím podpory, zejména příjemce podpory, konkurenční podniky a profesní sdružení.
KAPITOLA II
ŘÍZENÍ TÝKAJÍCÍ SE OZNÁMENÉ PODPORY
Článek 2
Oznámení nové podpory
1. S výhradou odlišné úpravy v nařízeních vydaných na základě článku 94 Smlouvy nebo jiných příslušných ustanovení této smlouvy, musí dotyčný členský stát oznámit Komisi s dostatečným časovým předstihem všechny plány na poskytnutí nové podpory.
Komise bezodkladně uvědomí dotyčný členský stát o obdržení oznámení.
2. V oznámení poskytne dotyčný členský stát všechny nezbytnéinformace, aby Komisi umožnil přijmout rozhodnutí podle článků 4 a 7 (dále jen "úplné oznámení").
Článek 3
Ustanovení o pozastavení
Podpora oznamovaná podle čl. 2 odst. 1 nesmí být uskutečněna dříve, než Komise přijme nebo se bude mít za to, že přijala, rozhodnutí schvalující tuto podporu.
Článek 4
Předběžné přezkoumání oznámení a rozhodnutí Komise
1. Komise přezkoumá oznámení ihned po jeho obdržení.
Aniž je dotčen článek 8, Komise přijme rozhodnutí podle odstavců 2, 3 nebo 4.
2. Shledá-li Komise po předběžném přezkoumání, že oznámené opatření není podporou, zaznamená tento nález ve formě rozhodnutí.
Shledá-li Komise po předběžném přezkoumání, že nejsou vzneseny žádné pochybnosti o slučitelnosti oznámeného opatření se společným trhem, pokud opatření spadá pod čl. 92 odst.1 Smlouvy, rozhodne, že opatření je slučitelné se společným trhem (dále jen "rozhodnutí nevznášet námitky").
Rozhodnutí blíže určí, která výjimka podle Smlouvy byla použita.
4. Shledá-li Komise po předběžném přezkoumání, že existují pochybnosti o slučitelnosti oznámeného opatření se společným trhem, rozhodne o zahájení postupu podle čl. 93 odst. 2 Smlouvy (dále jen "rozhodnutí zahájit formální vyšetřovací řízení").
5. Rozhodnutí podle odstavců 2, 3 a 4 jsou učiněna ve lhůtě dvou měsíců.
Tato lhůta začíná v den následující po dni obdržení úplného oznámení.
Oznámení je považováno za úplné, pokud Komise nepožádá o další informace ve lhůtě dvou měsíců od obdržení oznámení nebo od obdržení požadovaných dodatečnýchinformací.
Lhůta může být prodloužena se společným souhlasem Komise a dotyčného členského státu.
Komise může případně stanovit kratší lhůty.
6. Pokud Komise nerozhodla v souladu s odstavci 2, 3 nebo 4 ve lhůtě stanovené v odstavci 5, považuje se souhlas Komise s podporou za udělený.
Dotyčný členský stát může následně provést opatření, o kterých bylo rozhodováno, poté, co o nich předem podá Komisi oznámení, ledaže Komise rozhodne podle tohoto článku ve lhůtě 15 pracovních dní od obdržení oznámení.
Článek 5
Žádost o informace
1. Považuje-li Komise informace týkající se opatření oznámeného podle článku 2, které jí poskytne dotyčný členský stát, za neúplné, požádá o všechny nezbytné dodatečné informace.
Pokud členský stát odpoví na tuto žádost, Komise uvědomí členský stát o obdržení odpovědi.
2. Neposkytne-li dotyčný členský stát Komisi požadované informace ve lhůtě stanovené Komisí, nebo poskytne-li neúplné informace, Komise zašle upomínku poskytující přiměřenou dodatečnou lhůtu pro poskytnutí požadovaných informací.
Oznámení se považuje za vzaté zpět, pokud není požadovaná informace poskytnuta během předepsané lhůty, ledaže před uplynutím lhůty je lhůta buď prodloužena se společným souhlasem Komise a dotyčného členského státu, nebo dotyčný stát v řádně odůvodněném prohlášení informuje Komisi, že považuje oznámení za úplné, protože dodatečně požadované informace nejsou dostupné nebo již byly poskytnuty. V tomto případě počíná lhůta podle čl.
4 odst. 5 dnem následujícím po dni obdržení prohlášení.
Pokud se oznámení považuje za vzaté zpět, Komise o tom uvědomí členský stát.
Článek 6
Formální vyšetřovací řízení
1. Rozhodnutí o zahájení formální vyšetřovacího řízení shrne relevantní faktické a právní otázky, zahrne předběžné hodnocení Komise o charakteru navrhovaného opatření jako podpory a vyloží pochybnosti o jeho slučitelnosti se společným trhem.
Rozhodnutí vyzve dotyčný členský stát a ostatní zúčastněné strany, aby předložily připomínky v předepsané lhůtě, která obvykle nepřesáhne jeden měsíc.
V řádně odůvodněných případech může Komise předepsanou lhůtu prodloužit.
2. Obdržené připomínky budou předloženy dotyčnému členskému státu.
Pokud o to zúčastněná strana požádá, je z důvodů možné újmy její totožnost znepřístupněna dotyčnému členskému státu.
Dotyčný členský stát může na připomínky odpovědět v předepsané lhůtě, která obvykle nepřesáhne jeden měsíc.
V řádně odůvodněných případech může Komise předepsanou lhůtu prodloužit.
Článek 7
Rozhodnutí Komise ukončit formální vyšetřovací řízení
1. Aniž je dotčen článek 8, může být formální vyšetřovací řízení ukončeno rozhodnutím podle odstavců 2 až 5 tohoto článku.
2. Shledá-li Komise, že po příslušných následných úpravách dotyčným členským státem oznámené opatření není podporou, zveřejní tento nález prostřednictvím rozhodnutí.
3. Shledá-li Komise, že po příslušných následných úpravách dotyčným členským státem byly odstraněny pochybnosti o slučitelnosti oznámeného opatření se společným trhem, rozhodne, že je podpora slučitelná se společným trhem (dále jen "kladné rozhodnutí") Toto rozhodnutí blíže určí, která výjimka podle Smlouvy byla použita.
4. Komise může připojit ke kladnému rozhodnutí podmínky, za kterých může být podpora považována za slučitelnou se společným trhem, a může stanovit povinnosti pro umožnění kontroly plnění rozhodnutí (dále jen "podmínečné rozhodnutí").
5. Shledá-li Komise, že oznámená podpora není slučitelná se společným trhem, rozhodne, že podpora nemůže být uskutečněna (dále jen "záporné rozhodnutí").
Rozhodnutí přijatá podle odstavců 2, 3, 4 a 5 budou učiněna ihned po odstranění pochybností uvedených v čl. 4 odst.
4. Komise vyvine nejvyšší úsilí, aby přijala rozhodnutí ve lhůtě 18 měsíců od zahájení řízení.
Tato lhůta může být prodloužena společným souhlasem Komise a dotyčného členského státu.
7. Po uplynutí lhůty uvedené v odstavci 6 Komise rozhodne ve lhůtě dvou měsíců na základě jí dostupných informací, pokud o to dotyčný stát požádá.
Komise případně přijme záporné rozhodnutí, pokud poskytnuté informace nejsou dostatečné pro určení slučitelnosti.
Článek 8
Zpětvzetí oznámení
1. Dotyčný členský stát může vzít zpět oznámení ve smyslu článku 2 v přiměřené době před rozhodnutím Komise podle článků 4 až 7.
2. V případech, kdy Komise již zahájila formální vyšetřovací řízení, toto řízení také ukončí.
Článek 9
Zrušení rozhodnutí
Komise může poté, co měl dotyčný členský stát možnost předložit své připomínky, zrušit rozhodnutí, které učinila podle čl. 4 odst. 2 nebo 3 nebo čl. 7 odst. 2, 3 nebo 4, pokud bylo rozhodnutí založeno na nesprávné informaci poskytnuté během řízení, která byla rozhodujícím faktorem pro rozhodnutí. Před zrušením rozhodnutí a přijetím nového rozhodnutí zahájí Komise formální vyšetřovací řízení podle čl. 4 odst. 4. Články 6, 7 a 10, čl. 11 odst.1, články 13, 14 a 15 se použijí přiměřeně.
KAPITOLA III
ŘÍZENÍ TÝKAJÍCÍ SE PROTIPRÁVNÍ PODPORY
Článek 10
Přezkoumání, vyžádání si informací a příkaz k poskytnutí informací
1. Pokud má Komise k dispozici informace týkající se údajné protiprávní podpory, přezkoumá je bezodkladně bez ohledu na jejich zdroj.
2. V případě nutnosti si Komise vyžádá informace od dotyčného členského státu. Ustanovení čl. 2 odst. 2 a čl. 5 odst. 1 a 2 se použijí přiměřeně.
3. Pokud navzdory upomínce podle čl. 5 odst. 2 dotyčný členský stát neposkytne požadované informace ve lhůtě předepsané Komisí nebo pokud poskytne neúplné informace, Komise si rozhodnutím vyžádá poskytnutí informací (dále jen "příkaz k poskytnutí informací"). Rozhodnutí blíže určí, které infomrace jsou požadovány, a předepíše přiměřenou lhůtu, ve které mají být poskytnuty.
Článek 11
Příkaz k pozastavení nebo prozatímnímu navrácení podpory
1. Komise může poté, co poskytla dotyčnému členskému státu příležitost předložit jeho připomínky, přijmout rozhodnutí požadující, aby členský stát pozastavil veškerou protiprávní podporu do doby, než Komise rozhodne o slučitelnosti podpory se společným trhem (dále jen "příkaz k pozastavení podpory").
2. Komise může poté, co poskytla dotyčnému členskému státu příležitost předložit své připomínky, přijmout rozhodnutí požadující, aby členský stát prozatímně navrátil veškerou protiprávní podporu do doby, než Komise rozhodne o slučitelnosti podpory se společným trhem (dále jen "příkaz k navrácení podpory") za předpokladu, že jsou splněna následující kritéria:
- podle ustálené praxe nejsou pochybnosti o tom, že dotyčné opatření má charakter podpory
a - je nutné ihned jednat a
- existuje závažné riziko podstatné a nenapravitelné újmy pro soutěžitele.
Navrácení se provede postupem stanoveným v čl. 14 odst. 2 a 3. Poté, co byla podpora navrácena, rozhodne Komise ve lhůtě použitelné pro oznámenou podporu.
Komise může pověřit členský stát, aby spojil navrácení podpory s vyplacením záchranné podpory dotyčnému podniku.
Ustanovení tohoto odstavce se použijí pouze pro protiprávní podporu prováděnou po vstupu tohoto nařízení v platnost.
Článek 12
Nevyhovění rozhodnutí o příkazu
Nevyhoví-li členský stát příkazu k pozastavení nebo příkazu k navrácení podpory, je Komise oprávněna, při současném přezkoumání podstaty záležitosti na základě dostupnýchinformací, předložit záležitost přímo Soudnímu dvoru Evropských společenství a požádat o prohlášení, že nesplnění příkazu zakládá porušení Smlouvy.
Článek 13
Rozhodnutí Komise
1. Přezkoumání možné protiprávní podpory je zakončeno přijetím rozhodnutí podle čl. 4 odst. 2, 3 nebo 4. V případě rozhodnutí zahájit formální vyšetřovací řízení je přezkoumání zakončeno přijetím rozhodnutí podle článku 7. Nesplní-li členský stát příkaz k poskytnutí informací, je rozhodnutí přijato na základě dostupných informací.
2. Aniž jsou dotčena ustanovení čl. 11 odst. 2, Komise není v případech případné protiprávní podpory vázána lhůtami stanovenými v čl. 4 odst. 5, čl. 7 odst. 6 a čl. 7 odst. 7.
3. Článek 9 se použije přiměřeně.
Článek 14
Navrácení podpory
1. Je-li v případech protiprávní podpory přijato záporné rozhodnutí, Komise rozhodne, že dotyčný členský stát učiní všechna nezbytná opatření, aby příjemce podporu navrátil (dále jen "rozhodnutí o navrácení").
Komise nebude vyžadovat navrácení podpory, pokud by to bylo v rozporu s obecnými zásadami práva Společenství.
2. Podpora, která má být navrácena podle rozhodnutí o navrácení, zahrnuje úroky v přiměřené výši stanovené Komisí.
Úroky jsou splatné od data, kdy byla protiprávní podpora k dispozici příjemci, do data jejího navrácení.
3. Aniž je dotčen příkaz Soudního dvora Evropských společenství podle článku 185 Smlouvy, navrácení se provede bezodkladně a v souladu s postupy vnitrostátního práva dotyčného členského státu za předpokladu, že umožňují okamžitý a účinný výkon rozhodnutí Komise.
Aniž je dotčeno právo Společenství, učiní za tímto účelem a v případě řízení před vnitrostátními soudy dotyčné členské státy všechny nezbytné kroky v rámci jejich právních řádů, včetně dočasných opatření.
Článek 15
Promlčecí lhůta
1. Pravomoci Komise ve věci navrácení podpory podléhají promlčecí lhůtě deseti let.
2. Promlčecí lhůta počíná dnem, kdy je protiprávní podpora udělena příjemci buď jako jednotlivá podpora, nebo v rámci režimu podpory.
Jakékoli opatření přijaté Komisí nebo členským státem jednajícím na žádost Komise, týkající se protiprávní podpory, přerušuje běh promlčecí lhůty.
Každým přerušením počíná lhůta běžet znovu.
Promlčecí lhůta se staví po dobu, kdy je rozhodnutí Komise předmětem jednání před Soudním dvorem Evropských společenství.
3. Jakákoliv podpora, jejíž promlčecí lhůta uplynula, je považována za existující podporu.
KAPITOLA IV
ŘÍZENÍ TÝKAJÍCÍ SE ZNEUŽITÍ PODPORY
Článek 16
Zneužití podpory
Aniž je dotčen článek 23, může Komise v případech zneužití podpory zahájit formální vyšetřovací řízení podle čl. 4 odst. 4. Články 6, 7, 9 a 10, čl. 11 odst. 1, články 12, 13, 14 a 15 se použijí přiměřeně.
KAPITOLA V
ŘÍZENÍ TÝKAJÍCÍ SE EXISTUJÍCÍCH REŽIMŮ PODPORY
Článek 17
Spolupráce podle čl. 93 odst. 1 Smlouvy
1. Komise získá od dotyčného členského státu všechny informace nezbytné pro přezkoumání existujících režimů podpory podle čl. 93 odst. 1 Smlouvy, které proběhne ve spolupráci s členským státem.
2. Považuje-li Komise existující režim podpory za neslučitelný nebo již neslučitelný se společným trhem, informuje dotyčný členský stát o tomto předběžném názoru a poskytne dotyčnému členskému státu možnost předložit ve lhůtě jednoho měsíce vyjádření.
V řádně odůvodněných případech může Komise tuto lhůtu prodloužit.
Článek 18
Návrh vhodných opatření
Pokud Komise, z hlediska informací předložených členským státem podle článku 17, dospěje k názoru, že existující režim podpory není nebo již není slučitelný se společným trhem, vydá doporučení navrhující dotyčnému členskému státu vhodná opatření.
Doporučení může navrhovat zejména:
a) podstatnou změnu režimu podpory nebo
b) zavedení procesních požadavků nebo
c) zrušení dotyčného režimu podpory.
Článek 19
Právní následky návrhu vhodných opatření
1. Pokud dotyčný členský stát přijme navrhovaná opatření a uvědomí o tom Komisi, Komise toto zjištění zaznamená a uvědomí o tom členský stát.
Členský stát je svým přijetím provést vhodná opatření vázán.
2. Pokud dotyčný členský stát nepřijme navrhovaná opatření a Komise, poté co vzala v úvahu argumenty dotyčného členského státu, stále považuje tato opatření za nezbytná, zahájí Komise postup podle čl. 4 odst. 4. Články 6, 7 a 9 se použijí přiměřeně.
KAPITOLA VI
ZÚČASTNĚNÉ STRANY
Článek 20
Práva zúčastněných stran
1. Každá zúčastněná strana může předložit připomínky podle článku 6 po rozhodnutí Komise zahájit formální vyšetřovací řízení.
Každé zúčastněné straně, která předložila takové připomínky, a každému příjemci jednotlivé podpory je zaslána kopie rozhodnutí přijatého Komisí podle článku 7.
2. Každá zúčastněná strana může informovat Komisi o každé údajné protiprávní podpoře a o každém údajném zneužití podpory.
Pokud se Komise domnívá, že informace, které má k dispozici, neposkytují dostatečný základ k vyjádření se k případu, uvědomí o tom zúčastněnou stranu.
Přijme-li Komise rozhodnutí v případu týkajícím se předmětu záležitosti, ke které byly poskytnuty informace, zašle jednu kopii tohoto rozhodnutí zúčastněné straně.
3. Na svou žádost obdrží zúčastněná strana kopii rozhodnutí podle článků 4 a 7, čl. 10 odst. 3 a článku 11.
KAPITOLA VII
KONTROLA
Článek 21
Výroční zprávy
1. Členské státy předloží Komisi výroční zprávy o všech existujících režimech podpory, které nepodléhají žádné zvláštní oznamovací povinnosti podmínečným rozhodnutím podle čl. 7 odst. 4.
2. Pokud členský stát i přes upomínku nepředloží výroční zprávu, může Komise ohledně příslušného režimu podpory postupovat v souladu s článkem 18.
Článek 22
Kontrola na místě
1. Má-li Komise vážné pochybnosti o plnění rozhodnutí nevznést námitky, kladných rozhodnutí nebo podmínečných rozhodnutí ve vztahu k jednotlivé podpoře, dotyčný členský stát umožní provést Komisi kontrolu na místě, a to poté, co mu bylo umožněno předložit připomínky.
2. Úředníci zmocnění Komisí jsou oprávněni za účelem prověření plnění dotyčného rozhodnutí k následujícímu:
a) vstupovat do budov a na pozemky dotyčných podniků;
b) požadovat na místě ústní vysvětlení;
c) zkoumat účetní knihy a jiné obchodní záznamy a požadovat či pořizovat jejich kopie.
Komisi mohou pomáhat, je-li to nezbytné, nezávislí odborníci.
3. Komise informuje dotyčný členský stát o kontrole na místě a o totožnosti zmocněných úředníků a odborníků, a to písemnou formou a v přiměřené době.
Pokud má členský stát řádně odůvodněné námitky vůči výběru odborníků Komisí, budou odborníci jmenováni po společné dohodě se členským státem.
Úředníci Komise a odborníci zmocnění provádět kontrolu na místě se prokážou písemným pověřením provést kontrolu na místě blíže určujícím předmět a účel kontroly.
4. Úředníci, kteří jsou zmocněni členským státem, na jehož území se má konat kontrola, mohou být kontrole přítomni.
5. Komise poskytne členskému státu kopii každé zprávy vytvořené jako výsledek kontroly.
6. Pokud se podnik protiví kontrole nařízené rozhodnutím Komise podle tohoto článku, dotyčný členský stát poskytne úředníkům a odborníkům zmocněným Komisí veškerou nezbytnou pomoc, aby jim umožnil provést kontrolu.
Za tímto účelem provede členský stát po konzultaci s Komisí nezbytná opatření do osmnácti měsíců od vstupu tohoto nařízení v platnost.
Článek 23
Neplnění rozhodnutí a rozsudků
1. Neplní-li dotyčný členský stát podmínečné nebo záporné rozhodnutí, zejména v případech uvedených v článku 14, může Komise předložit záležitost přímo Soudnímu dvoru Evropských společenství v souladu s čl. 93 odst. 2 Smlouvy.
2. Pokud Komise dospěje k názoru, že dotyčný členský stát nesplnil rozsudek Soudního dvora Evropských společenství, může postupovat ve věci v souladu s článkem 171 Smlouvy.
KAPITOLA VIII
SPOLEČNÁ USTANOVENÍ
Článek 24
Profesní tajemství
Komise a členské státy, jejich úředníci a jiní zaměstnanci včetně nezávislých odborníků zmocněných Komisí nesmí zveřejnit informace, které získali při používání tohoto nařízení a které jsou předmětem profesního tajemství.
Článek 25
Příjemce rozhodnutí
Rozhodnutí přijatá podle kapitol II, III, IV, V a VII jsou určena dotyčnému členskému státu.
Komise tato rozhodnutí bezodkladně oznámí dotyčnému členskému státu a poskytne mu příležitost, aby jí oznámil, které informace považuje za předmět profesního tajemství.
Článek 26
Zveřejňování rozhodnutí
1. Komise zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství souhrnné sdělení o rozhodnutích přijatých podle čl. 4 odst. 2 a 3 a článku 18 ve spojení s čl. 19 odst. 1. Souhrnné sdělení obsahuje informaci o tom, že je možné získat vyhotovení rozhodnutí v závazném jazykovém znění či zněních.
2. Komise zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství rozhodnutí přijatá podle čl. 4 odst. 4 v jejich závazném jazykovém znění. V Úředním věstníku vydávaném v jazycích odlišných, než je závazné jazykové znění, je závazné jazykové znění doprovázeno závazným shrnutím v jazyce tohoto Úředního věstníku.
3. Komise zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství rozhodnutí přijatá podle článku 7.
4. V případech, kdy se použije čl. 4 odst. 6 nebo čl. 8 odst. 2, zveřejní se v Úředním věstníku Evropských společenství stručné sdělení.
5. Rada může jednomyslně rozhodnout o zveřejnění rozhodnutí podle čl. 93 odst. 2 třetího pododstavce Smlouvy v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 27
Prováděcí ustanovení
Komise je v souladu s postupem stanoveným v článku 29 oprávněna přijmout prováděcí ustanovení týkající se formy, obsahu a jiných podrobností oznámení, a dále formy, obsahu a jiných podrobností výročních zpráv, podrobností lhůt a výpočtu lhůt a úrokové míry podle čl. 14 odst. 2.
Článek 28
Poradní výbor pro státní podpory
Zřizuje se Poradní výbor pro státní podpory (dále jen "výbor").Skládá se ze zástupců členských států a předsedá mu zástupce Komise.
Článek 29
Konzultace výboru
1. Komise konzultuje výbor před přijetím jakéhokoliv prováděcího ustanovení podle článku 27.
2. Konzultace výboru se konají na zasedání, které svolá Komise.
K oznámení o svolání zasedání se přikládají projednávané návrhy a dokumenty.
Zasedání se koná nejdříve po uplynutí dvou měsíců od zaslání oznámení.
Tato lhůta může být v naléhavých případech zkrácena.
3. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci, v případě nutnosti hlasováním.
4. Stanovisko je uvedeno do zápisu; kromě toho má každý členský stát právo požádat, aby byl v tomto zápisu uveden jeho postoj.
Výbor může doporučit zveřejnění stanoviska
ze dne 22. března 1999, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2075/92 a kterým se stanoví prémie a zaručená prahová množství pro tabákové listy podle skupiny odrůd a členského státu pro sklizně 1999, 2000 a 2001
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 42 a 43 této smlouvy,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2075/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu se surovým tabákem [1], a zejména na čl. 4 odst. 1, článek 8 a čl. 9 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise [2],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [3],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [4],
vzhledem k tomu, že se na skupiny odrůd flue-cured, light air-cured a dark air-cured pěstované v Belgii, Německu, Francii a Rakousku poskytuje dodatečná částka; že nařízením Rady (ES) č.
1636/98 se ve srovnání se sklizní 1992 zvyšuje tato částka z 50 % na 65 % rozdílu; že se toto zvýšení vypočte na základě rozdílu mezi prémií poskytovanou na tento tabák pro sklizeň 1998 a pro sklizeň 1992; že čl. 3 odst.
2 nařízení (EHS) č. 2075/92 neodpovídá tomuto cíli; že je proto nutné odpovídajícím způsobem pozměnit čl.
2 nařízení (EHS) č. 2075/92;
vzhledem k tomu, že výše prémií musí být stanovena s ohledem na cíle společné zemědělské politiky, aby zemědělcům zaručila přiměřenou životní úroveň; že při stanovení výše prémií se musí zohlednit stávající a předpokládané možnosti odbytu různých odrůd tabáku za běžných podmínek hospodářské soutěže; že je nutné za účelem zajištění stability v odvětví tabáku stanovit výši prémií pro tři po sobě následující sklizně a spojit je se zaručenými prahovými množstvími stanovenými pro tři sklizně 1999, 2000 a 2001;
vzhledem k tomu, že podle čl. 8 druhého pododstavce a čl. 9 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2075/92 se zaručená prahová množství pro tři sklizně počínaje sklizní 1999 a pro jednotlivé skupiny odrůd rozdělí mezi producentské členské státy;
vzhledem k tomu, že je nutné stanovit výši zaručených prahových množství pro tři sklizně 1999, 2000 a 2001, přičemž se zohlední zejména poměry na trhu, jakož i sociálně-ekonomické a agronomické podmínky příslušných pěstitelských oblastí; že stanovení výše zaručených prahových množství musí být provedeno včas, aby si producenti mohli na uvedené sklizně naplánovat svoji produkci;
vzhledem k tomu, že s ohledem na zvýšení dodatečných částek pro skupiny odrůd flue-cured, light air-cured a dark air-cured pěstované v Belgii, Německu, Francii a Rakousku je nutné snížit zaručená prahová množství těchto členských států, aby byla dodržena rozpočtová neutralita;
vzhledem k tomu, že s ohledem na udržení produkčního potenciálu a rozdělení kvót podle členského státu je nutné postupně zvyšovat kvóty pro odrůdy s jistým odbytem a vysokými tržními cenami na úkor kvót pro odrůdy s menším odbytem a nízkými tržními cenami;
vzhledem k tomu, že je nutné zavést tato opatření co nejdříve,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 3 nařízení (EHS) č. 2075/92 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Na odrůdy tabáku flue-cured, light air-cured a dark air-cured pěstované v Belgii, Německu, Francii a Rakousku se poskytuje dodatečná částka.
Tato částka se rovná 65 % rozdílu mezi prémií poskytovanou na tento tabák pro sklizeň 1998 a pro sklizeň 1992."
Článek 2
Prémie na každou skupinu surového tabáku a dodatečné částky podle článku 3 nařízení (EHS) č. 2075/92 jsou pro sklizně 1999, 2000 a 2001 stanoveny v příloze I tohoto nařízení.
Článek 3
Zaručená prahová množství podle článků 8 a 9 nařízení (EHS) č. 2075/92 podle každé skupiny odrůd a každého členského státu jsou pro sklizně 1999, 2000 a 2001 stanovena v příloze II tohoto nařízení.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 26. března 1999, kterým se popáté mění nařízení (ES) č. 785/95, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 603/95 o společné organizaci trhu se sušenými krmivy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 603/95 ze dne 21. února 1995 o společné organizaci trhu se sušenými krmivy [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1347/95 [2], a zejména na článek 18 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 785/95 ze dne 6. dubna 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 603/95 o společné organizaci trhu se sušenými krmivy [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1794/97 [4], v čl. 2 bodu 2 písm a) první odrážce stanoví, že sušicí zařízení používané k dehydrataci krmiva musí dosahovat teploty vzduchu u vstupního bodu nejméně 93 °C;
vzhledem k tomu, že velké množství vědeckých studií a výzkumů ukazuje, že sušení krmiva při vysoké teplotě zachovává výživovou hodnotu vysoce kvalitního výrobku, zejména pokud jde o jeho obsah betakarotenu;
vzhledem k tomu, že situace na trhu se sušeným krmivem, která se vyznačuje poklesem ceny a zvyšováním produkce, je taková, že je nutné zajistit nabídku finálních výrobků s vysokou výživovou hodnotou vyrobených za srovnatelných konkurenčních podmínek a zdůvodnit výši podpory, která se uděluje jako příspěvek na náklady při zpracování; že tohoto cíle může být dosaženo rozšířením metody sušení vysokou teplotou;
vzhledem k tomu, že většina zpracovatelských podniků zpracovává krmiva vysokou teplotou; že by proto mělo být stanoveno, že podniky, které ještě používají zařízení se vstupní teplotou vzduchu 93 °C, je musí v přiměřené době upravit tak, aby byla v souladu s touto metodou;
vzhledem k tomu, že vyplývající technické úpravy si vyžádají potvrzení o schválení podniku příslušnými orgány;
vzhledem k tomu, že v některých členských státech se v současné době používá několik málo vodorovných pásových sušáren, které dosahují teploty vzduchu u vstupního bodu nejméně 110 °C; že se jedná o malá zařízení s nízkou kapacitou, u nichž není možné zvýšit provozní teplotu bez rozsáhlých technických úprav; že těmto zařízením proto může být udělena výjimka z podmínky minimální teploty sušení při 350 °C s tím, že po začátku hospodářského roku 1999/2000 již žádné nové zařízení tohoto typu nebude moci být schváleno;
15 písm. b) nařízení (ES) č. 785/95 členské státy sdělují Komisi plochy a množství, na které se vztahují smlouvy a prohlášení o dodávkách; že zkušenosti ukázaly, že tato oznamovací povinnost může být zdrojem protichůdných a neuspokojivých informací; že by proto měla být zrušena;
vzhledem k tomu, že Řídící výbor pro sušená krmiva nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 785/95 se mění takto:
1. v čl. 2 bodu 2 písm. a) se první odrážka nahrazuje tímto:
"— teplota vzduchu u vstupního bodu není nižší než 350 °C; vodorovné pásové sušárny se vstupní teplotou vzduchu alespoň 110 °C, které byly schváleny před začátkem hospodářského roku 1999/2000, však nemusí splňovat tuto podmínku,;"
2. v článku 15 se zrušuje písmeno b).
Článek 2
1. Nezbytné technické úpravy sušáren vyplývající z čl. 1 bodu 1 budou provedeny, aniž je tím dotčena oznamovací povinnost příslušnému orgánu ve lhůtě stanovené v čl. 4 odst. 1 písm. a) posledním pododstavci nařízení (ES) č. 785/95 za účelem obdržení potvrzení o schválení.
2. Členské státy zašlou Komisi nejpozději do dne 15. května 1999 seznam vodorovných pásových sušáren schválených před začátkem hospodářského roku 1999/2000, které proto mají nárok na odchylku stanovenou v čl. 1 bodu 1.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 29. března 1999, kterým se mění nařízení (ES) č. 1484/95, kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu dodatečných dovozních cel a určují reprezentativní ceny v odvětví drůbežího masa a vajec, jakož i pro vaječný albumin, a kterým se zrušuje nařízení č. 163/67/EHS
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2771/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vejci [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1516/96 [2], a zejména na čl. 5 odst. 4 a článek 15 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2777/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s drůbežím masem [3], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2916/95 [4], a zejména na čl. 5 odst. 4 a článek 15 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2783/75 ze dne 29. října 1975 o společném obchodním režimu pro vaječný albumin a mléčný albumin [5], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2916/95, a zejména na čl. 3 odst. 4 a článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č.
1484/95 [6] bylo nedávno změněno nařízením (ES) č. 493/1999 [7] na základě rozhodnutí, které bylo přijato v rámci Světové obchodní organizace a které se týkalo povinnosti stanovovat dodatečné clo na základě dovozní ceny CIF; že v souladu s tímto rozhodnutím je rovněž nutné změnit čl.
4 odst. 2 a článek 6 uvedeného nařízení;
vzhledem k tomu, že je nezbytné začít používat toto pozměňující nařízení co nejdříve;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1484/95 se mění takto:
1. v článku 4 se zrušuje odstavec 2;
2. v článku 6 se slova "stanovené v příloze I" nahrazují slovy "uvedené v článku 1".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 691/1999 ze dne 30. března 1999, kterým se mění nařízení (ES) č. 708/98 o převzetí neloupané rýže intervenčními agenturami a stanovení opravných částek, jakož i přirážek a srážek, které mají být použity, pokud jde o jakostní vlastnosti rýže
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3072/95 ze dne 22. prosince 1995 o společné organizaci trhu s rýží [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2072/982 [2], a zejména na čl. 8 písm. b) uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že při rozboru vzorků odebraných v souladu s článkem 8 nařízení Komise (ES) č.
708/98 [3] se vlastnosti, kterými se zbarvená zrna liší od zrn se skvrnami, ukázaly jako velmi podobné a jejich rozlišení je často velmi těžké; že by proto tato dvě kritéria měla být sloučena a příslušné srážky by měly být určeny na základě vad zrn zahrnujících zrna zbarvená a zrna se skvrnami;
vzhledem k tomu, že se ve Společenství pěstují nové odrůdy rýže; že je třeba tyto odrůdy a jejich výnos při zpracování zapsat do seznamu v části B přílohy II nařízení (ES) č. 708/98;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 708/98 se mění takto:
1. V článku 2 se tabulka nahrazuje tímto:
Zrna jiných odrůd rýže _BAR_ 5 _BAR_ 5 _BAR_ 5" _BAR_
2. V části B přílohy II se tabulka nahrazuje tímto:
Nepojmenované odrůdy _BAR_ 63 _BAR_ 71" _BAR_
3. Příloha III se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 701/1999
ze dne 31. března 1999
o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č.
2261/98 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních a jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
vzhledem k tomu, že je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex – odboru pro celní a statistickou nomenklaturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží, které vydaly celní orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu tří měsíců.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 718/1999
ze dne 29. března 1999
o politice podpory vnitrozemské vodní dopravy, pokud jde o kapacitu loďstva Společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 75 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189c Smlouvy [3],
(1) vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č.
1101/89 [4] zavedlo opatření pro strukturální zlepšení v odvětví vnitrozemské vodní dopravy pro loďstva provozovaná na propojených sítích vnitrozemských vodních cest v Belgii, Německu, Francii, Lucembursku, Nizozemsku a Rakousku; že účelem uvedeného nařízení bylo snížit nadbytečnou kapacitu vnitrozemských loďstev pomocí vrakovacích plánů koordinovaných na úrovni Společenství; že uvedená opatření končí dnem 28. dubna 1999;
(2) vzhledem k tomu, že ze všech opatření na podporu těchto strukturálních zlepšení s cílem předejít růstu existující nadbytečné kapacity nebo vzniku další nadbytečné kapacity se pravidlo "staré za nové" ukázalo nezastupitelné pro vyvážené fungování trhu vnitrozemských vodních cest; že toto pravidlo rovněž zůstává zásadním nástrojem pro zásah v případě vážného narušení tohoto trhu, tak jak je definováno v článku 1 směrnice 96/75/ES [5]; že by měly být podniknuty kroky předcházející zničení přínosu vrakovacích plánů provedených od roku 1990 novou kapacitou uvedenou do provozu, jakmile by uvedené pravidlo přestalo platit; že je proto nutné zachovat po omezenou dobu, nejvýše po dobu čtyř let, pravidlo "staré za nové", a zároveň poměr "staré za nové" postupně snižovat na nulu v zájmu zabezpečení hladkého přechodu a ukončení fáze intervence Společenství na trhu vnitrozemské vodní dopravy; že je rovněž důležité zachovat pravidlo "staré za nové" k regulování kapacity loďstev Společenství po uplynutí čtyř let jako pohotovostní mechanismus nastavený na nulu, který lze použít pouze v případě vážného narušení trhu ve smyslu článku 7 směrnice 96/75/ES;
(3) vzhledem k tomu, že vznik nové nadbytečné kapacity musí být účinně kontrolován v každém odvětví trhu vnitrozemské vodní dopravy; že je proto důležité, aby opatření, která mají být přijata, byla obecně použitelná a zahrnovala všechna nákladní a tlačná plavidla; že plavidla, která vzhledem k svému výlučnému působení na uzavřených vnitrostátních nebo mezinárodních trzích nijak nepřispívají k nadbytečné kapacitě na síti propojených vnitrozemských vodních cest, by měla být z těchto opatření vyňata a že by měla být učiněna opatření k umožnění vynětí plavidel, která vzhledem k své nosnosti nižší než 450 tun rovněž nepřispívají k nadbytečné kapacitě; že naopak soukromá loďstva provozovaná pro vlastní potřebu nelze vyjmout vzhledem k jejich vlivu na dopravní trhy;
(4) vzhledem k tomu, že společný přístup umožňující členským státům přijmout společná opatření k dosažení stejných cílů je základní podmínkou pro regulování kapacity; že by proto v členských státech s vnitrozemskou vodní dopravou měly být zachovány vrakovací fondy zavedené nařízením (EHS) č.
1101/89, ale pod novým označením, a měly by uplatňovat pravidlo staré za nové; že přebytečné fondy z příspěvků průmyslu k programům strukturálních zlepšení vedených až do dne 28. dubna 1999by měly být vloženy do rezervního fondu připojeného k výše uvedeným fondům;
(5) vzhledem k tomu, že s ohledem na zásadní rozdíly mezi trhem pevných nákladů, trhem tekutých nákladů a trhem tlačných plavidel je vhodné vést v jednotlivých fondech oddělené účty pro dopravce pevných nákladů, pro tankery a pro tlačná plavidla;
(6) vzhledem k tomu, že v souvislosti s hospodářskou politikou slučitelnou se Smlouvou spočívá odpovědnost za regulaci kapacity v první řadě na provozovatelích v odvětví; že náklady zavedených opatření by proto měly nést podniky v odvětví vnitrozemské vodní dopravy; že regulace kapacity spočívá ve stanovení podmínek platných pro uvádění určitých nových kapacit do provozu, aniž by došlo k úplnému zablokování přístupu na trh; že lze omezit trvání a vliv těchto podmínek a pružně je přizpůsobovat vývoji trhu, přičemž poměr "staré za nové" musí být do čtyř let počínaje 29. dubnem 1999 postupně snížen na nulu; že regulační mechanismus označený jako pravidlo "staré za nové" by měl být zachován jako pohotovostní mechanismus i poté, co poměr "staré za nové" dosáhne nuly; že zvláštní příspěvky zaplacené podle pravidla "staré za nové" by měly být vloženy do rezervního fondu a použity k poskytování vrakovacích prémií, pokud bude zásah do trhu nezbytný;
(7) vzhledem k tomu, že je žádoucí, aby v důsledku opatření stanovených v tomto nařízení a jejich uplatňování nebyla narušena hospodářská soutěž nebo aby nehrozilo narušení hospodářské soutěže, zejména zvýhodněním určitých podniků v rozsahu neslučitelném se společným zájmem; že za účelem zajištění stejných podmínek hospodářské soutěže zúčastněným podnikům by měly být stanoveny jednotné sazby a jednotné podmínky pro zvláštní příspěvky placené do fondů na krytí stavby nových plavidel a vrakovacích prémií, pokud se prémie jeví jako nutné v případě vážného narušení trhu a v souladu s postupem podle článku 8 směrnice 96/75/ES;
(8) vzhledem k tomu, že z toho důvodu, že vnitrozemská loďstva jsou loďstva Společenství, měla by být rozhodnutí o fungování mechanismu regulace kapacity přijímána na úrovni Společenství; že pravomoc přijímat opatření, umožňující dohlížet na jejich uplatňování a zabezpečit podmínky hospodářské soutěže stanovené tímto nařízením by měla být přenesena na Komisi; že je důležité, aby Komise přijímala tato opatření po konzultaci s členskými státy a organizacemi zastupujícími vnitrozemskou vodní dopravu na úrovni Společenství;
(9) vzhledem k tomu, že ve spojení s modernizací a restrukturalizací loďstva Společenství na podporu životního prostředí a bezpečnosti by měla být brána v úvahu sociální opatření na pomoc zaměstnancům přejícím si opustit odvětví vnitrozemské vodní dopravy nebo se přeškolit na práce v jiném odvětví, spolu s opatřeními na podporu zřizování seskupení podniků za účelem zlepšení schopností provozovatelů a za účelem podpory přizpůsobování plavidel technickému pokroku,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Plavidla pro plavbu po vnitrozemských vodních cestách používaná k přepravě zboží mezi dvěma nebo více místy po vnitrozemských vodních cestách v členských státech podléhají politice podpory vnitrozemské vodní dopravy, pokud jde o kapacitu loďstva Společenství, stanovenou tímto nařízením.
Na období nejvýše čtyř let s od 29. dubna 1999 zahrnuje politika kapacity v souladu s tímto nařízením podmínky pro uvádění nových kapacit do provozu.
Článek 2
1. Toto nařízení se vztahuje na plavidla přepravující náklad a tlačná plavidla poskytující dopravní služby pro vlastní potřebu nebo pro cizí potřebu, registrovaná v členském státě, nebo, nejsou-li registrovaná, plavidla provozovaná podnikem usazeným v členském státě.
Pro účely tohoto nařízení se "podnikem" rozumí každá fyzická nebo právnická osoba vykonávající hospodářskou činnost v živnostenském nebo průmyslovém měřítku.
2. Z působnosti tohoto nařízení se vyjímají:
a) plavidla provozovaná výlučně na vnitrostátních vodních cestách nepropojených s ostatními vodními cestami Společenství;
b) plavidla, která s ohledem na rozměry nemohou opustit vodní cesty ve státě, v němž jsou provozována, a nemohou vstoupit na ostatní vodní cesty Společenství ("uvězněná plavidla") za předpokladu, že tato plavidla pravděpodobně nemohou soutěžit s plavidly, na která se vztahuje toto nařízení;
c) plavidla provozovaná výlučně na Dunaji (a jeho přítocích) až do Kelheimu, aniž by jej opustila;
d) tlačná plavidla s pohonem do 300 kW;
e) plavidla námořní i vnitrozemské plavby a lodní čluny používané výlučně pro vnitrostátní nebo mezinárodní vnitrozemskou přepravu během cest, které zahrnují plavbu přes moře;
f) plavidla používaná výlučně pro uložení zboží, tj. plavidla používaná pro nakládku a následnou vykládku zboží v jednom místě;
g) bagrovací zařízení jako jsou bagrovací plavidla, pontony a plovoucí stavební zařízení, pokud toto zařízení není používáno pro přepravu zboží ve smyslu článku 1;
h) trajekty;
i) plavidla zajišťující neziskovou veřejnou dopravu.
3. Každý zúčastněný členský stát ve smyslu čl. 3 odst. 1 může vlastní plavidla s nosností menší než 450 tun vyjmout z působnosti tohoto nařízení. Využije-li členský stát této možnosti, oznámí to do šesti měsíců Komisi, jež o tom uvědomí ostatní členské státy.
Článek 3
1. Každý členský stát, jehož vnitrozemské vodní cesty jsou propojeny s vnitrozemskými vodními cestami jiného členského státu a nosnost jeho loďstva přesahuje 100000 tun (dále jen "zúčastněný členský stát"), zřídí podle svých vnitrostátních právních předpisů a vlastních administrativních zdrojů fond vnitrozemské vodní dopravy (dále jen "fond").
2. Fond spravují příslušné orgány zúčastněných členských států.
Každý členský stát zajistí účast svých vnitrostátních organizací zastupujících dopravce provozující vnitrozemskou vodní dopravu na správě fondu.
3. Každý fond má rezervní fond sestávající z tří oddělených účtů; jeden pro dopravce pevných nákladů, jeden pro tankery a jeden pro vlečné čluny.
Tento rezervní fond je financován:
- přebytky finančních prostředků z programů strukturálního zlepšení, vedených až do 28. dubna 1999, skládajících se výhradně z finančních příspěvků odvětví,
- zvláštními příspěvky podle článku 4,
- finančními zdroji, které by mohly být dány k dispozici v případě vážného narušení trhu podle článku 7 směrnice 96/75/ES.
4. Rezervní fond lze použít ve spojení s vhodnými opatřeními podle článku 7 směrnice 96/75/ES, a zejména v průběhu nápravných opatření organizovaných na úrovni Společenství v souladu s postupem podle odstavce 6 a článku 6 tohoto nařízení.
5. Rezervní fond lze použít v průběhu opatření podle článku 8, pokud o to< jednomyslně požádají organizace zastupující vnitrozemskou vodní dopravu.
V tom případě musí být opatření předmětem akce na úrovni Společenství.
6. Fondy se vzájemně finančně podporují s ohledem na oddělené účty podle odst. 3 prvního pododstavce. Platí to pro všechny výdaje a veškeré financování podle odst. 3 druhého pododstavce tak, aby bylo rovné zacházení zaručeno všem dopravcům podléhajícím tomuto nařízení nezávisle na fondu, ke kterému plavidlo patří.
7. Zúčastněné členské státy pokračují ve správě fondu podle článku 3 nařízení (EHS) č. 1101/89, dokud není zřízen nový fond podle odstavce 1.
Článek 4
1. Plavidla podléhající tomuto nařízení, ať již nově postavená, dovezená z třetí země nebo opouštějící vnitrozemské vodní cesty podle čl. 2 odst. 2 písm. a), b) nebo c), lze uvést do provozu pod podmínkou (pravidlo "staré za nové"), že vlastník plavidla, které má být uvedeno do provozu,
- buď zvrakuje nosnost podle poměru mezi starou a novou nosností, stanoveného Komisí, aniž by obdržel vrakovací prémii,
- nebo zaplatí do fondu zahrnujícího nové plavidlo nebo do fondu zvoleného vlastníkem plavidla v souladu s čl. 5 odst. 2 zvláštní příspěvek založený na uvedeném poměru, nebo pokud vlastník zvrakuje nosnost menší, než je požadováno výše uvedeným poměrem, zaplatí rozdíl mezi nosností nového plavidla a zvrakovanou nosností.
2. Poměr lze stanovit na různé úrovni pro různá odvětví trhu, tj. pro dopravce pevného nákladu, pro tankery a pro tlačná plavidla.
Poměr se trvale snižuje tak, aby v pravidelných etapách co nejdříve dosáhl nuly, nejpozději dne 29. dubna 2003.
Jakmile je poměr stanoven na nulu, opatření se stanou pohotovostním mechanismem a lze je oživit pouze v případě vážného narušení trhu podle článku 6.
3. Vlastník plavidla musí mít možnost zvolit mezi zaplacením zvláštního příspěvku a zvrakováním staré nosnosti:
- buď v době podání závazné objednávky na stavbu nového plavidla nebo v době podání žádosti o dovoz, za předpokladu, že plavidlo je uvedeno do provozu do dvanácti měsíců poté,
- nebo v době, kdy je nové nebo dovezené plavidlo uvedeno do provozu.
Volba doby musí být oznámena při objednávce nebo při podání žádosti o dovoz plavidla.
Plavidlo nabídnuté ke zvrakování jako náhradní nosnost musí být zvrakováno před uvedením nového plavidla do provozu.
Vlastníci plavidel, která mají být uvedena do provozu, kteří zvrakovali vyšší nosnost, než bylo nutné, nedostanou žádnou finanční náhradu za tento přebytek.
Každý zúčastněný členský stát může povolit, aby plavidla definitivně stažená z trhu pro jiné účely než pro přepravu zboží, například jako plavidla pro humanitární účely, muzejní lodě, plavidla pro rozvojové země mimo území Evropy nebo plavidla daná k dispozici neziskovým institucím, byla počítána jako nahrazující nosnost, tj. aby s nimi bylo zacházeno jako se zvrakovanými.
Toto povolení sdělí Komisi, která o něm uvědomí ostatní zúčastněné členské státy.
4. V případě tlačných plavidel se "nosnost" nahrazuje "pohonnou silou".
5. Podmínky stanovené v odstavci 1 platí také pro nárůsty kapacity následkem prodloužení plavidla nebo výměny motorů tlačného člunu.
6. Po konzultaci s členskými státy a organizacemi zastupujícími vnitrozemskou vodní dopravu na úrovni Společenství může Komise vyjmout specializovaná plavidla z působnosti odstavce 1.
Specializovaná plavidla musí být speciálně a technicky konstruovaná k přepravě jediného druhu zboží a technicky nezpůsobilá k přepravě jiného zboží, musí být nemožné přepravovat tento jediný druh zboží v plavidlech bez speciálního technického zařízení a vlastníci plavidel se musí písemně zavázat, že jejich plavidla nebudou přepravovat žádné jiné zboží, dokud platí pravidlo "staré za nové".
Článek 5
1. Za plavidla registrovaná v některém ze zúčastněných členských států se platí zvláštní příspěvek do fondu členského státu, kde je plavidlo registrováno.
Za neregistrovaná plavidla provozovaná podnikem usazeným v některém ze zúčastněných členských států se zvláštní příspěvek platí do fondu členského státu, ve kterém je podnik usazen.
2. Za plavidla registrovaná v jiném členském státě než ve zúčastněném členském státě nebo za neregistrovaná plavidla provozovaná podnikem usazeným v jiném členském státě než ve zúčastněném členském státě se zvláštní příspěvek platí do jednoho z fondů zřízeného ve zúčastněných členských státech podle volby vlastníka plavidla.
Článek 6
V případě závažného narušení trhu podle článku 7 směrnice 96/75/ES, na žádost členského státu a poté, co výbor podle článku 8 uvedené směrnice vydá stanovisko, a postupem podle stejného článku, může Komise v souladu s článkem 7 uvedené směrnice na omezenou dobu oživit pravidlo "staré za nové" a případně je doprovodit opatřeními pro strukturální zlepšení.
Podle těchto opatření strukturálního zlepšení mohou vlastníci plavidel podle čl. 2 odst. 1, kteří zvrakují plavidlo, tj. nechají trup plavidla zcela rozlomit nebo v případě tlačného člunu zničí trup i motor, obdržet vrakovací prémii z fondu pro dané plavidlo, pokud jsou k dispozici finanční zdroje, v poměru stanoveném Komisí podle podmínek uvedených v článku 7.
Nicméně tuto prémii lze poskytnout pouze ve vztahu k plavidlům, u kterých jejich vlastník prokáže, že jsou součástí jeho loďstva v provozu, tj. že:
- jsou v dobrém provozním stavu,
- vlastník pro ně může předložit platná osvědčení o způsobilosti k plavbě a nosnosti nebo oprávnění provozovat vnitrostátní dopravu, vydané příslušným orgánem některého ze zúčastněných členských států, a
- vykonala během 24 měsíců předcházejících žádosti o vrakovací prémii alespoň deset cest.
"Cestou" se rozumí obchodní dopravní operace na obvyklou vzdálenost pro přepravu věcí stejného druhu (více než 50 km) a přeprava objemu nákladu v přiměřených rozměrech k nákladové kapacitě plavidla (nejméně 70 %).
Žádná prémie nebude udělena, pokud jde o plavidla, která následkem ztroskotání nebo jiné utrpěné škody nejsou nadále opravitelná nebo pro která jsou náklady na opravu vyšší než částka vrakovací prémie.
Mají-li příslušné orgány důvodnou pochybnost o dobrém provozním stavu plavidla, ke kterému se žádost o vrakovací prémii vztahuje, mohou požádat odborného znalce o posudek, zda je dané plavidlo v dobrém technickém stavu k přepravě zboží.
Vrakovací prémie se odepře, pokud plavidlo nevyhovuje tomuto požadavku.
Článek 7
1. Po konzultaci s členskými státy a organizacemi zastupujícími vnitrozemskou vodní dopravu na úrovni Společenství stanoví Komise odděleně pro dopravce pevného nákladu, pro tankery a pro tlačná plavidla:
- poměry pro pravidlo "staré za nové" pro plavidla uvedená v článku 2,
- sazbu zvláštních příspěvků,
- lhůtu pro proplácení vrakovacích prémií podle článku 6 a podmínky pro jejich udělení a jejich sazby,
- upravující koeficienty (ekvivalent nosnosti) pro každý typ a kategorii vnitrozemského vodního plavidla.
2. Zvláštní příspěvky a vrakovací prémie se vyjadřují v eurech.
Použitelné sazby jsou pro každý fond stejné.
3. Zvláštní příspěvky a vrakovací prémie jsou pro plavidla přepravující náklady propočítávány na základě nosnosti a pro tlačná plavidla na základě pohonné síly plavidla.
4. Po konzultaci s členskými státy a organizacemi zastupujícími vnitrozemskou vodní dopravu na úrovni Společenství stanoví Komise jednotlivá pravidla vzájemné finanční podpory podle čl. 3 odst. 6.
5. Rozhodnutí přijatá Komisí zohledňují také výsledky sledování dopravních trhů ve Společenství a všechny předvídatelné změny na těchto trzích, stejně jako potřebu vyvarovat se jakéhokoliv narušení hospodářské soutěže v míře protichůdné společným zájmům.
S cílem přispět ke sledování trhu musí vlastníci postavených nebo dovezených plavidel informovat fond šest měsíců před uvedením těchto plavidel do provozu.
Článek 8
Aniž je dotčen čl. 3 odst. 5, může každý členský stát přijmout opatření zejména:
- usnadňující dopravcům opouštějícím odvětví, kteří provozují vnitrozemskou vodní dopravu, získání předčasného důchodu nebo přechod na jinou hospodářskou činnost,
- k pořádání školení zaměstnanců nebo rekvalifikačních programů pro pracovníky opouštějící odvětví,
- podněcující soukromé provozovatele k připojení se k odvětvovým sdružením,
- podporující přizpůsobení plavidel technickému pokroku za účelem zlepšit pracovní podmínky a podporovat technicko-bezpečnostní požadavky,
- zlepšující schopnosti provozovatelů zabezpečit rozvoj a budoucnost odvětví.
Článek 9
1. Členské státy přijmou opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení a uvědomí o tom Komisi.
Tato opatření mimo jiné zajistí trvalé a účinné ověřování souladu s povinnostmi uloženými podnikům tímto nařízením a vnitrostátními předpisy přijatými při jeho provádění a příslušné sankce v případě jejich porušení.
2. Členské státy každoročně sdělí Komisi všechny užitečné informace o postupu programu "staré za nové" a o finanční situaci fondů a jejich rezervních fondů.
3. Komise přijme rozhodnutí požadovaná podle článku 7.
4. Komise zajistí, aby fondy uplatňovaly toto nařízení jednotně, a zajistí jejich koordinaci.
Článek 10
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 29. dubna 1999.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 728/1999
ze dne 7. dubna 1999,
kterým se stanoví podle čl. 7 odst. 3 nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 oznamovací lhůta pro rybářská plavidla Společenství provádějící lovné činnosti v Baltském moři, Skagerraku a Kattegatu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2846/98 [2], a zejména na čl. 7 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že podle čl. 7 odst.
1 nařízení (EHS) č. 2847/93 velitel plavidla Společenství, který zamýšlí využít prostory pro vykládku nacházející se v jiném členském státě než v členském státě vlajky, musí, v případě, že tento členský stát nezavedl systém určených přístavů, oznámit příslušným orgánům tohoto členského státu alespoň čtyři hodiny předem prostor/prostory pro vykládku a předpokládanou dobu příjezdu, jakož i množství každého druhu ryb určených k vykládce;
vzhledem k tomu, že podle čl. 7 odst. 3 výše uvedeného nařízení může Komise stanovit jinou oznamovací lhůtu s ohledem na, kromě jiného, vzdálenosti mezi lovišti, prostory pro vykládku a přístavy, kde jsou dotyčná plavidla zapsaná do rejstříku nebo registrovaná;
vzhledem k tomu, že vzdálenost mezi lovišti, prostory pro vykládku a přístavy, kde jsou dotyčná plavidla zapsaná do rejstříku nebo registrovaná, je důvodem pro uplatnění kratší oznamovací lhůty pro plavidla Společenství provádějící lovné činnosti v Baltském moři, Skagerraku a Kattegatu, která zamýšlejí vyložit úlovek v přístavech některých členských států;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro rybolov a akvakulturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1 nařízení (EHS) č. 2847/93 je oznamovací lhůta, kterou musí dodržet velitel rybářského plavidla Společenství, jež provádí lovnou činnost
Nařízení Komise (ES) č. 729/1999
ze dne 7. dubna 1999,
kterým se mění nařízení (ES) č. 659/97, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96, pokud jde o intervenční režim v odvětví ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2520/97 [2], a zejména na článek 48 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 659/97 [3] naposledy pozměněné nařízením (ES) č.
1490/98 [4] stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 2200/96, pokud jde o intervenční režim v odvětví ovoce a zeleniny;
vzhledem k tomu, že údaje týkající se uplatňování intervenčního režimu, které mají být předány členskými státy Komisi v souladu s čl. 9 odst. 2 nařízení (ES) č. 659/97, mají Komisi umožnit splnit požadavky čl. 44 odst. 4 nařízení (ES) č. 2200/96; že příloha IV nařízení (ES) č. 659/97 může být tedy zjednodušena;
vzhledem k tomu, že provozní fondy mohou být využity v souladu s čl. 15 odst. 3 písm. b) nařízení (ES) č. 2200/96 k poskytnutí příplatku k vyrovnávací platbě Společenství za stažení, aniž by však výše takto stanoveného příplatku zvýšeného o vyrovnávací platbu Společenství za stažení přesáhla maximální ceny za stažení platné v hospodářském roce 1995/96 v souladu s čl. 16 odst. 3a, články 16a a 16b a čl. 18 odst. 1 písm. a) první odrážkou nařízení Rady (EHS) č. 1035/72 [5] naposledy pozměněného nařízením Komise (ES) č. 1363/95 [6]; že nebyla v hospodářském roce 1995/1996 stanovena žádná cena za stažení pro melouny cukrové a melouny vodní, protože těchto dvou produktů se netýkalo žádné stažení podle nařízení (EHS) č. 1035/72;
vzhledem k tomu, že je vhodné za účelem dosažení souladu ustanovení použitelných pro různé druhy ovoce a zeleniny stanovit maximální výši příplatku k vyrovnávací platbě Společenství za stažení podle čl. 15 odst.
3 písm. b) nařízení (ES) č. 2200/96, která nesmí být překročena členskými státy, které používají toto ustanovení na melouny cukrové a melouny vodní; že za tímto účelem je stanovena maximální výše příplatku pro melouny cukrové a melouny vodní tak, aby poměr mezi maximální výší příplatku a vyrovnávací platbou Společenství za stažení byl u melounů cukrových a melounů vodních stejný jako u ostatních druhů ovoce a zeleniny, na které se vztahuje intervenční režim;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 659/97 se mění takto:
1. Příloha IV se nahrazuje textem přílohy I tohoto nařízení.
2. Oba řádky uvedené v příloze II se vkládají do dolní části tabulky v příloze VIII.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po zveřejnění
Nařízení Komise (ES) č. 730/1999
ze dne 7. dubna 1999,
kterým se stanoví obchodní norma pro mrkev
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2520/97 [2], a zejména na čl. 2 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že mrkev je uvedena v příloze I nařízení (ES) č.
2200/96 mezi produkty, pro které musejí být přijaty normy; že nařízení Komise (EHS) č.
920/89 ze dne 10. dubna 1989, které stanoví normy jakosti pro mrkev, citrusové plody a stolní jablka [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2536/98 [4], bylo několikrát pozměněno, a proto již nezaručuje právní jasnost;
vzhledem k tomu, že je tedy třeba přistoupit k přepracování uvedených pravidel a zrušit přílohu I nařízení (EHS) č. 920/89; že za tím účelem by pro zajištění transparentnosti světového trhu měla být vzata v úvahu norma doporučená pro mrkev Pracovní skupinou pro normalizaci produktů podléhajících rychlé zkáze a zvyšování jejich jakosti Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů (EHK OSN);
vzhledem k tomu, že cílem uplatňování této normy je vyloučit z trhu produkty neodpovídající jakosti, zaměřit produkci na uspokojování požadavků spotřebitelů a usnadnit obchodní vztahy na základě poctivé hospodářské soutěže a přispět tak ke zvýšení výnosnosti produkce;
vzhledem k tomu, že norma se vztahuje na všechna stádia uvádění na trh; že doprava na dlouhé vzdálenosti, skladování po určitou dobu nebo různá manipulace s produkty mohou způsobit poškození vyplývající z biologického vývoje těchto produktů nebo jejich větší či menší náchylnosti k rychlé zkáze; že tato poškození je třeba vzít v úvahu při uplatňování normy ve stadiích uvádění na trh následujících po odeslání; že u produktů jakosti Výběr, které musí být obzvláště pečlivě tříděny a baleny, musí být vzato v úvahu pouze snížení čerstvosti a vadnutí;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Obchodní norma pro mrkev kódu KN 07061000 je uvedena v příloze.
Norma se vztahuje na všechna stádia uvádění na trh za podmínek stanovených v nařízení (ES) č. 2200/96.
Ve stadiích následujících po odeslání mohou však produkty oproti ustanovením normy vykazovat:
- mírnou ztrátu čerstvosti a mírné vadnutí,
- u produktů zařazených do jiné třídy jakosti než do třídy jakosti Výběr lehká poškození vyplývající z jejich vývoje a jejich větší či menší náchylnosti k rychlé zkáze.
Článek 2
Nařízení (EHS) č. 920/89 se mění takto:
1. V čl. 1 pododstavci 1 se zrušuje první odrážka.
2. Příloha 1 se zrušuje.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 731/1999
ze dne 7. dubna 1999,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2848/98 v odvětví surového tabáku, pokud jde o rozdělování množství v důsledku převodu zaručených prahových množství z jedné skupiny odrůd do druhé a pokud jde o přílohu II, ve které jsou stanoveny pěstitelské oblasti
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2075/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu se surovým tabákem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 660/1999 [2], a zejména na články 7, 9 a 11 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že čl. 9 odst.
4 nařízení (EHS) č. 2075/92 stanoví možnost převodu zaručených prahových množství do jiné skupiny odrůd; že by měla být přijata ustanovení, která v důsledku povolení tohoto převodu umožní změnit osvědčení o produkčních kvótách vystavená samostatným producentům, kteří nejsou členy seskupení, a seskupením producentů;
vzhledem k tomu, že v zájmu řádného řízení a transparentnosti by měly členské státy stanovit a zveřejnit objektivní kritéria pro rozdělování zaručených prahových množství převáděných do jiné skupiny odrůd; že při stanovení těchto kritérií je třeba zohlednit stanoviska uznaných meziodborových organizací v souladu s nařízením Rady (EHS) č. 2077/92 [3] a sdělit tato kritéria Komisi;
vzhledem k tomu, že podle čl. 5 písm. a) nařízení (EHS) č. 2075/92 se prémie poskytuje pod podmínkou, že tabákové listy pocházejí z pěstitelské oblasti, která je stanovena pro každou odrůdu;
vzhledem k tomu, že podle čl. 8 nařízení Komise (ES) č. 2848/98 ze dne 22. prosince 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 2075/92, pokud jde o režim prémií, produkční kvóty a zvláštní podporu pro seskupení producentů v odvětví surového tabáku [4], změněné nařízením (ES) č. 510/1999 [5], jsou tyto pěstitelské oblasti stanoveny v příloze II uvedeného nařízení;
vzhledem k tomu, že v důsledku rozhodnutí Rady, pokud jde o stanovení prémií a zaručených prahových množství pro tabákové listy podle skupiny odrůd a členských států pro sklizně 1999, 2000 a 2001, a v důsledku žádosti Itálie ze dne 12. března 1999, by se měly pro Itálii stanovit pěstitelské oblasti pro odrůdy Katerini a podobné odrůdy tím, že se změní příloha II nařízení (ES) č. 2848/98;
vzhledem k tomu, že uvedená opatření musí být použita co nejdříve;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro tabák,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2848/98 se mění takto:
1. V článku 22 se doplňuje nový odstavec, který zní: "4. Množství uvedená v osvědčení o produkčních kvótách jsou v důsledku převodu zaručených prahových množství z jedné skupiny odrůd do druhé podle čl. 9 odst. 4 nařízení (EHS) č. 2075/92 rozdělena mezi samostatné producenty, kteří nejsou členy seskupení, a seskupení producentů, kterým bylo osvědčení o produkčních kvótách vystaveno příslušným subjektem členského státu do patnácti dnů po vyhlášení nařízení stanovující tento převod v Úředním věstníku Evropských společenství. Toto rozdělení se uskuteční podle objektivních a zveřejněných kritérií, která stanoví členské státy poté, co zohlední stanoviska meziodvětvových organizací uznaných podle nařízení (EHS) č. 2077/92. Příslušný subjekt členských států opraví množství uvedená v osvědčeních o produkčních kvótách, pokud bylo samostatným producentům, kteří nejsou členy seskupení, a seskupením producentů vystaveno osvědčení o produkčních kvótách ve lhůtě stanovené v odstavci 3."
2. V článku 54 se doplňuje nové písmeno, které zní: "m) objektivní kritéria stanovená členským státem za účelem rozdělení zaručených prahových množství převedených do jiné skupiny odrůd podle čl. 22 odst. 4."
3. Část VII ("Katerini a podobné odrůdy") přílohy II se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 754/1999
ze dne 12. dubna 1999,
kterým se mění nařízení (ES) č. 293/1999, kterým se stanoví zvláštní opatření v odvětví drůbežího masa odchylující se od nařízení (EHS) č. 3665/87, (EHS) č. 3719/88 a (ES) č. 1372/95
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2777/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s drůbežím masem [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2916/95 [2], a zejména na čl. 3 odst. 2, čl. 8 odst. 12 a článek 15 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 293/1999 [3] zavádí zvláštní opatření, kterými se s ohledem na problémy existující na ruském trhu od druhé poloviny srpna 1998 upravují některé vývozní transakce;
vzhledem k tomu, že potíže na ruském trhu přetrvávají a že takto vzniklá situace nepříznivě ovlivnila možnosti hospodářských subjektů vyvážet do tohoto místa určení; že je tedy nezbytné zmírnit škodlivé následky této situace přijetím zvláštních opatření, která umožní používat vývozní licence současně pro obě kategorie produktů;
vzhledem k tomu, že v důsledku vývoje situace je nezbytné, aby toto nařízení vstoupilo v platnost okamžitě a použilo se ode dne 18. listopadu 1998;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 2 nařízení (ES) č. 293/1999 se vkládá tento pododstavec: "Výše uvedené vývozní licence mohou být používány bez rozdílu pro vývoz produktů kategorií 3 a 4."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 761/1999
ze dne 12. dubna 1999,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 2676/90, kterým se stanoví metody Společenství používané pro rozbor vín
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 822/87 ze dne 16. března 1987 o společné organizaci trhu s vínem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1627/98 [2], a zejména na článek 74 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č.
2676/90 [3] naposledy pozměněné nařízením (ES) č.
822/97 [4] popisuje v příloze metody rozboru; že metoda rozboru pro kyselinu D-jablečnou popsaná v kapitole 20 se ukázala poněkud nepřesnou a byla vyvinuta nová přesnější metoda; že pro rozbor derivátů kyanidů byla vyvinuta nová přesnější metoda, která je citlivější a pro použití snadnější; že na mezinárodní úrovni byla vyvinuta nová metoda pro stanovení ethyl-karbamátu ve víně; že tyto tři metody byly potvrzeny v souladu s mezinárodně uznávanými kritérii; že použití těchto metod může zabezpečit lepší kontrolu jakosti a pravosti vína a zabránit sporům vyplývajícím z použití zastaralých a poněkud nespolehlivých metod rozboru; že popisy těchto nových metod byly schváleny Mezinárodním úřadem pro révu a víno; že tuto metodu je třeba doplnit do uvedeného nařízení;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro víno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha k nařízení (EHS) č. 2676/90 se mění takto:
1. Kapitola 20 (Kyselina D-jablečná) se nahrazuje přílohou I tohoto nařízení.
2. Kapitola 38 (Deriváty kyanidů) se nahrazuje přílohou II tohoto nařízení.
3. Příloha III tohoto nařízení se doplňuje jako kapitola 44.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 799/1999
ze dne 16. dubna 1999
o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č.
2261/98 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních a jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
vzhledem k tomu, že je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem odboru pro celní a statistickou nomenklaturu Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží, které vydaly celní orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu tří měsíců.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 800/1999
ze dne 15. dubna 1999,
kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 923/96 [2], a zejména na články 13 a 21 uvedeného nařízení, a na odpovídající ustanovení ostatních nařízení o společné organizaci trhů se zemědělskými produkty,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2799/98 ze dne 15. prosince 1998 o agromonetární úpravě pro euro [3], a zejména na články 3 a 9 uvedeného nařízení,
(1) vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č.
3665/87 ze dne 27. listopadu 1987, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty [4], naposledy pozměněné nařízením (ES) č.
604/98 [5], bylo opakovaně a podstatně změněno; že při příležitosti nových změn by mělo být z důvodu jasnosti přepracováno;
(2) vzhledem k tomu, že obecná pravidla stanovená Radou určují, že náhrada je vyplacena po prokázání, že produkty byly vyvezeny ze Společenství; že pokud pro všechny třetí země platí jednotná sazba náhrady, nárok na náhradu vzniká, jakmile produkty opustily trh Společenství; že pokud je sazba náhrady rozlišena podle místa určení produktů, je nárok na náhradu podmíněný dovozem do třetí země;
(3) vzhledem k tomu, že v důsledku provádění Dohody o zemědělství Uruguayského kola je poskytnutí náhrady podle obecného pravidla podmíněno vývozní licencí, která obsahuje stanovení náhrady předem; že dodávky do Společenství pro mezinárodní organizace a pro ozbrojené síly, dodávky pro zásobování plavidel a letadel a vývozy malých množství jsou nicméně zvláštními případy a mají malý hospodářský význam; že z těchto důvodů byl stanoven zvláštní režim bez vývozní licence v zájmu zjednodušení těchto vývozů a vyhnutí se nadměrnému administrativnímu zatížení hospodářských subjektů a příslušných orgánů státní správy;
(4) vzhledem k tomu, že ve smyslu tohoto nařízení je dnem vývozu den, během kterého celní orgány přijmou akt, kterým deklarant vykazuje svoji ochotu uskutečnit vývoz produktů, u kterých žádá o výhodu vývozní náhrady; že účelem tohoto aktu je upozornit zejména celní orgány na skutečnost, že zamýšlená operace je uskutečňována za pomoci fondů Společenství a aby tyto celní orgány prováděly přiměřené kontroly; že tímto přijetím jsou produkty umístěny pod celní dohled až do jejich skutečného vývozu; že datum slouží jako odkaz pro určení množství, povahy a vlastností vyváženého produktu;
(5) vzhledem k tomu, že v případě volně ložených zásilek nebo v nestandardizovaných jednotkách se uznává, že přesná čistá hmotnost produktů může být zjištěna až po nakládce na dopravní prostředek; že za účelem řešení takové situace by měla být přijata opatření pro uvádění předběžné hmotnosti na vývozním prohlášení;
(6) vzhledem k tomu, že pro správné používání nařízení Rady (EHS) č. 386/90 ze dne 12. února 1990 o kontrole prováděné při vývozu zemědělských produktů, pro které jsou poskytovány náhrady nebo jiné částky [6], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 163/94 [7], je třeba stanovit,, aby ověření shody mezi vývozním prohlášením a zemědělskými produkty bylo provedeno v době nakládky kontejneru, nákladního automobilu, plavidla nebo jiného podobného přepravníku;
(7) vzhledem k tomu, že, pokud jsou produkty vyváženy v opakovaných malých množstvích, je třeba stanovit zjednodušený postup ohledně dne, který má být vzat v úvahu pro stanovení sazby náhrady;
(8) vzhledem k tomu, že, aby se dospělo k jednotnému výkladu pojmu "vývoz ze Společenství", je třeba, aby byl vzat v úvahu den výstupu produktu z celního území Společenství;
(9) vzhledem k tomu, že může být nezbytné, aby vývozce nebo dopravce přijal opatření, kterými zabrání zkažení produktů určených na vývoz během období 60 dnů následujících po přijetí vývozního prohlášení a před výstupem z celního území Společenství nebo před dosažením místa určení; že jedním z opatření tohoto druhu je zmrazení, které umožní uchovat produkty neporušené; že za účelem dodržení tohoto požadavku je třeba stanovit, že zmrazení může být provedeno během uvedeného období;
(10) vzhledem k tomu, že příslušné orgány by si musí ověřit, že produkty, které opouštějí Společenství nebo jsou dodávány do některých míst určení, jsou ve skutečnosti těmi, které podstoupily vývozní celní formality; že pokud produkt, dříve než opustí celní území Společenství nebo dorazí do daného místa určení, je přepravován přes území jiných členských států, měl by být za tímto účelem užit kontrolní výtisk T5, jak je uvedeno v článcích 471 až 495 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č.
502/1999 [9]; že se však za účelem zjednodušení administrativních postupů zdá být žádoucí stanovit pružnější postup, než je užívání kontrolního výtisku T5, pokud se použije zjednodušený tranzitní režim Společenství pro přepravu po železnici nebo ve velkokapacitních kontejnerech podle článků 412 až 442 nařízení (EHS) č. 2454/93, které stanoví, že pokud přeprava začíná uvnitř Společenství a má končit mimo celní území Společenství u celního úřadu, do jehož působnosti spadá pohraniční stanice, není nutné plnit žádné formality;
(11) vzhledem k tomu, že v některých případech může být náhrada požadována v souvislosti s produkty, které byly vyvezeny a které opustily celní území Společenství, ale které se vrátily za účelem překládky nebo tranzitu dříve, než dorazily do konečného místa určení mimo uvedené území; že k takovému vrácení může dojít i z jiných důvodů, než jsou přepravní požadavky, přesněji řečeno z důvodu spekulace; že v těchto případech není zaručeno dodržení lhůty 60 dnů pro opuštění celního území Společenství v nezměněném stavu; že pro předcházení těmto situacím je třeba jasně určit podmínky, za kterých může k takovému vrácení dojít;
(12) vzhledem k tomu, že výhody režimu stanoveného tímto nařízením mohou být přiznány pouze pro produkty, které jsou ve volném oběhu a případně mají původ ve Společenství; že v případě některých složených produktů není náhrada stanovena na základě produktu samotného, ale s odkazem na základní produkty, ze kterých se tyto produkty skládají; že v případech, kde je náhrada takto stanovena na základě jedné nebo více složek, stačí k poskytnutí náhrady nebo její příslušné části skutečnost, že samotná daná složka nebo složky splňují požadavky, nebo již je nesplňují pouze proto, že byly začleněny do jiných produktů; že za účelem přihlédnutí ke konkrétnímu statusu některých složek by měl být vypracován seznam produktů, pro které je náhrada stanovena na základě jedné složky;
(13) vzhledem k tomu, že články 23 až 26 nařízení Rady (ES) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [10], naposledy pozměněného nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č.
82/97 [11], určují nepreferenční původ zboží; že pro poskytnutí vývozních náhrad se za produkty původem ze Společenství považují pouze produkty zcela získané nebo podstatně zpracované ve Společenství; že za účelem dosažení jednotného používání ve všech členských státech je vhodné vyjasnit, že u některých směsí produktů nevzniká nárok na poskytnutí náhrady;
(14) vzhledem k tomu, že sazba náhrady je stanovena podle sazebního zařazení produktu; že pro některé směsi, sady zboží a složené zboží může zařazení vést k poskytnutí vyšší náhrady, než je částka hospodářsky oprávněná; že je proto nezbytné přijmout zvláštní předpis pro stanovení náhrady pro směsi, sady zboží a složené zboží;
(15) vzhledem k tomu, že pokud je sazba náhrady rozlišena podle místa určení produktu, je třeba si ověřit, že produkt byl dovezen do třetí země nebo do jedné ze třetích zemí, pro kterou byla náhrada stanovena; že toto opatření může být bez obtíží zmírněno u vývozů, kde je výše náhrady nízká a je zde dostatečná záruka, co se týče příchodu produktů na místo určení; že účelem tohoto opatření je zjednodušit administrativní práci spojenou s prokazováním;
(16) vzhledem k tomu, že pokud jediná sazba náhrady platí pro všechna místa určení v den, kdy je náhrada stanovena předem, existuje v některých případech doložka o povinném místě určení; že je třeba považovat tuto situaci jako rozlišení náhrady v případě, že je sazba náhrady platná v den uskutečnění vývozu nižší než sazba náhrady platná v den stanovení předem, případně upravená ke dni vývozu;
(17) vzhledem k tomu, že pokud je sazba náhrady rozlišena podle místa určení vyvážených produktů, musí se prokázat, že dotyčný produkt byl dovezen do třetí země; že splnění dovozních celních formalit spočívá především v zaplacení platných dovozních cel, což je nutné k tomu, aby produkt mohl být uveden na trh v dotyčné třetí zemi; že s přihlédnutím k různosti situací existujících v dovážejících třetích zemích je vhodné schválit předkládání dovozních celních dokladů, které zaručují příchod vyvezených produktů na místo určení a přitom co nejméně omezují obchod;
(18) vzhledem k tomu, že za účelem pomoci vývozcům ze Společenství v prokazování příchodu na místo určení by mělo být stanoveno, že mezinárodní kontrolní a dozorčí společnosti schválené členskými státy vydají osvědčení o příchodu vyvezených zemědělských produktů Společenství, které užívají výhod rozlišené náhrady, na místo určení; že za schválení těchto společností odpovídají členské státy, které udělují schválení na základě posouzení jednotlivých případů, v souladu s určitými stávajícími pokyny; že je třeba vyjasnit situaci a začlenit hlavní pokyny do tohoto nařízení;
(19) vzhledem k tomu, že za účelem postavení vývozů produktů, pro které je poskytnuta rozlišená náhrada podle místa určení naroveň jiným vývozům je třeba stanovit, aby část náhrady, vypočítaná na základě nejnižší sazby náhrady platné v den uskutečnění vývozu, byla vyplacena ihned, jakmile vývozce prokázal, že produkt opustil celní území Společenství;
(20) vzhledem k tomu, že pokud došlo ke změně místa určení v případě rozlišených náhrad, je náhrada platná pro skutečné místo určení splatná a podléhá horní mezi částky použitelné pro místo určení stanovené předem; že z důvodu předcházení zneužití, které spočívá v soustavném vybírání míst určení s nejvyššími sazbami náhrady, je třeba zavést systém sankcí za změnu místa určení, je-li sazba skutečné náhrady nižší, než je sazba pro místo určení stanovené předem; že toto ustanovení ovlivní výpočet části náhrady, která může být vyplacena, jakmile vývozce prokáže, že produkt opustil celní území Společenství;
(21) vzhledem k tomu, že články 23 až 26 nařízení (EHS) č.
2913/92 vymezují nepreferenční původ zboží; že je vhodné v některých případech použít hledisko podstatného zpracování nebo opracování podle článku 24 na produkty dovezené zpět, aby bylo možné posoudit, zda produkty předtím vyvezené dorazily do svého místa určení;
(22) vzhledem k tomu, že některé vývozy mohou vést k odklonu obchodu; že za účelem předcházení takovému odklonu je třeba podmínit výplatu náhrady nejen tím, že produkt opustil celní území Společenství, ale i tím, že byl dovezen do třetí země nebo prošel podstatným zpracováním nebo opracováním; že v některých případech může být výplata náhrady navíc podmíněna skutečným uvedením produktu na trh ve třetí zemi dovozu nebo jeho podstatným zpracováním nebo opracováním;
(23) vzhledem k tomu, že pokud byl produkt zničen nebo poškozen dříve, než byl uveden na trh ve třetí zemi nebo než prošel podstatným zpracováním, náhrada se nepovažuje za splatnou; že v takových případech by vývozce měl mít možnost prokázat, že vývoz se uskutečnil za takových hospodářských podmínek, které by za obvyklých podmínek vývoz umožnily;
(24) vzhledem k tomu, že financování vývozu Společenstvím je neodůvodněné, pokud se zjistí, že vývoz není obvyklou obchodní transakcí, protože nemá žádný skutečný hospodářský důvod a je proveden pouze za účelem získání hospodářské výhody financované Společenstvím;
(25) vzhledem k tomu, že je třeba zabránit tomu, aby se přidělovaly finanční prostředky Společenství na transakce, které neodpovídají cílům režimu vývozních náhrad; že toto nebezpečí existuje u produktů, které získaly vývozní náhrady, ale jsou následně dovezeny zpět do Společenství, aniž by prošly podstatným zpracováním nebo opracováním ve třetí zemi, a za které se při tomto zpětném dovozu místo obvyklého cla platí snížené nebo nulové clo na základě preferenční dohody nebo na základě rozhodnutí Rady; že za účelem menších omezení pro vývozce je vhodné používat taková opatření u nejcitlivějších produktů;
(26) vzhledem k tomu, že za účelem omezení nejistoty vývozců je vhodné osvobodit produkty dovezené zpět do Společenství po uplynutí dvou let ode dne vývozu od opatření týkajících se vrácení náhrad;
(27) vzhledem k tomu, že na jedné straně je třeba členským státům povolit odmítnout poskytnout náhrady nebo jim umožnit je odebrat ve zřejmých případech, kdy bylo zjištěno, že transakce neodpovídá cílům režimu vývozních náhrad, a na druhé straně zabránit, aby na vnitrostátní orgány byla kladena přílišná zátěž povinnosti soustavně prověřovat všechny dovozy;
(28) vzhledem k tomu, že je třeba, aby produkty dosahovaly takové jakosti, aby mohly být ve Společenství uvedeny na trh za obvyklých podmínek; že je nicméně vhodné přihlédnout ke zvláštním povinnostem vyplývajícím z norem, které jsou v platnosti ve třetích zemích určení;
(29) vzhledem k tomu, že některé produkty mohou pozbýt nárok na náhradu, pokud již nemají řádnou a uspokojivou obchodní jakost;
(30) vzhledem k tomu, že se vývozní dávka nepoužije tam, kde byla vývozní náhrada stanovena předem nebo stanovena v rámci nabídkového řízení, protože vývoz musí být uskutečněn za podmínek stanovených předem nebo stanovených v rámci nabídkového řízení; že odpovídajícím způsobem je třeba stanovit, že pokud vývoz podléhá vývozní dávce stanovené předem nebo stanovené v rámci nabídkového řízení, musí se vývoz uskutečnit za stanovených podmínek, a proto nemůže získat nárok na vývozní náhradu;
(31) vzhledem k tomu, že aby se usnadnilo vývozcům financování jejich vývozů, je třeba oprávnit členské státy, aby jim poskytly zálohu na celou nebo část výše náhrady ihned, jakmile je přijato vývozní prohlášení nebo platební prohlášení s výhradou, že byla složena jistota, kterou se ručí za vrácení této zálohy v případě, že se později ukáže, že náhrada neměla být vyplacena;
(32) vzhledem k tomu, že k vrácení částky vyplacené před vývozem musí dojít tehdy, pokud se prokáže, že neexistuje žádné právo na vývozní náhrady nebo že existuje právo na nižší náhradu; že vrácení musí zahrnovat dodatečnou částku, aby se předešlo zneužití; že v případě vyšší moci se dodatečná částka nevrací;
(33) vzhledem k tomu, že nařízení Rady (EHS) č. 565/80 [12] ve znění nařízení (EHS) č. 2026/83 [13] stanoví obecná pravidla pro výplatu částky rovnající se vývozní náhradě před vývozem;
(34) vzhledem k tomu, že čl. 4. odst. 5 a 6 nařízení (EHS) č. 565/80 stanoví, že den, ve kterém jsou základní produkty umístěny pod celní dohled, má být vzat v úvahu pro stanovení platné sazby náhrady nebo úprav, kterými tato sazba projde;
(35) vzhledem k tomu, že dnem, který má být vzat v úvahu, má být proto den, ve kterém celní orgány přijmou od dotyčné osoby prohlášení, ve kterém uvádí svůj úmysl propustit produkty nebo zboží do režimu uvedeného v článcích 4 a 5 nařízení (EHS) č.
565/80 a vyvézt je s náhradou po zpracování nebo skladování; že toto prohlášení musí obsahovat nezbytné údaje pro výpočet náhrad;
(36) vzhledem k tomu, že účelem výplaty náhrady před zpracováním je postavit produkty ze Společenství naroveň produktům dovezeným ze třetích zemí za účelem zpracování a zpětného vývozu;
(37) vzhledem k tomu, že výrobní metody pro zpracované produkty a jejich kontrolní postupy vyžadují určitý stupeň pružnosti; že článek 115 nařízení (EHS) č.
2913/92 stanoví systém rovnocennosti v rámci režimu aktivního zušlechťovacího styku;
(38) vzhledem k tomu, že aby bylo umožněno účinnější využití stávající skladovací kapacity, je vhodné stanovit systém, podle kterého může být rovnocennost schválena pro základní produkty nebo meziprodukty skladované volně ložené, které budou po zpracování vyvezeny;
(39) vzhledem k tomu, že produkty, pro které nemohou být poskytnuty náhrady, nemohou být rovnocennými produkty;
(40) vzhledem k tomu, že z nařízení Komise (EHS) č. 3002/92 ze dne 16. října 1992, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla pro ověřování použití a/nebo místa určení intervenčních produktů [14], naposledy pozměněného nařízením (EHS) č.
770/96 [15], vyplývá, že intervenční produkty musí dorazit do předepsaného místa určení; že následkem toho nemohou být takové produkty nahrazeny rovnocennými produkty;
(41) vzhledem k tomu, že pro vývoz daných produktů musí být stanovena lhůta; že tato lhůta musí být stanovena s ohledem na režim vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem;
(42) vzhledem k tomu, že v případech, kde vývozu předchází skladování, se zdá být vhodné omezit se na formy manipulace, které mohou zajistit zachování dotyčných produktů nebo zboží v nezměněného stavu; že za účelem vyjasnění situace je třeba stanovit, že tyto formy manipulace žádným způsobem neovlivňují náhradu, která má být použita;
(43) vzhledem k tomu, že článek 5 nařízení (EHS) č.
565/80 stanoví, že částka rovnající se vývozní náhradě, má být vyplacena ihned, jakmile jsou produkty nebo zboží propuštěny do celního režimu uskladňování nebo umístěny do svobodného pásma; že jakmile je přijato platební prohlášení, je třeba umožnit přepravu těchto produktů nebo zboží do jiného členského státu, než je stát, ve kterém je platba provedena, aby zde byly skladovány a následně vyvezeny; že je třeba vytvořit ustanovení, podle kterého by produkty nebo zboží byly provázeny kontrolním výtiskem T5, aby se prokázalo, že opustily Společenství; že aby se předešlo nebezpečí dvojí platby, je třeba doplnit celní prohlášení o určité záznamy, které uvědomí platební agenturu členského státu, ve kterém je celní prohlášení přijato, že postup pro výplatu náhrady již započal;
(44) vzhledem k tomu, že pokud není dodržena lhůta pro vývoz nebo pro předložení dokladů nezbytných pro obdržení výplaty náhrady, není náhrada poskytnuta; že je třeba přijmout opatření podobná těm, která jsou obsažena v nařízení Komise (EHS) č.
2220/85 ze dne 22. července 1985, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu jistot pro zemědělské produkty [16], naposledy pozměněném nařízením (EHS) č. 3403/93 [17];
(45) vzhledem k tomu, že v členských státech jsou produkty dodávané pro některé účely osvobozeny při jejich dovozu ze třetích zemí od dovozního cla; že pokud jsou jejich odbytiště důležitá, je třeba postavit produkty ze Společenství naroveň produktům, které jsou dovezeny ze třetích zemí; že je to zejména případ produktů používaných k zásobování plavidel a letadel;
(46) vzhledem k tomu, že ve zvláštních případech zásobování plavidel a letadel a dodávek pro ozbrojené síly je možné stanovit zvláštní pravidla pro stanovení sazby náhrady;
(47) vzhledem k tomu, že produkty naložené na palubu plavidla jako zásoby jsou používány ke spotřebě na plavidle; že tyto produkty, spotřebované v nezměněném stavu nebo použité k přípravě jídla na plavidle, mají nárok na náhradu pro produkty v nezměněném stavu; že s ohledem na prostorová omezení v letadle musí být jídlo připraveno, dříve než je naloženo na palubu; že za účelem harmonizace je třeba zavést pravidla, která umožní zemědělským produktům spotřebovaným na palubě letadla mít nárok na stejné náhrady, jaké jsou poskytnuty produktům spotřebovaným po přípravě na palubě plavidel;
(48) vzhledem k tomu, že obchod týkající se zásobování plavidel a letadel je velice zvláštní druh obchodu, který odůvodňuje vytvoření zvláštního režimu pro výplatu náhrad předem; že produkty a zboží dodané do zásobovacích skladů musí být následně dodány pro zásobování; že dodávky do těchto skladů nemohou být považovány za konečné vývozy, co se týče nároku na náhradu;
(49) vzhledem k tomu, že kdyby se později ukázalo, pokud jsou tyto možnosti uplatněny, že náhrada neměla být vyplacena, využívali by vývozci neprávem výhod bezúročné půjčky; že je proto třeba přijmout opatření, aby se předem zamezilo této neoprávněné výhodě;
(50) vzhledem k tomu, že za účelem zachování konkurenceschopnosti produktů ze Společenství dodávaných na plošiny v některých oblastech blízko členských států musí být sazba poskytnutých náhrad sazbou platnou pro zásobování ve Společenství; že výplata sazby náhrady, která je vyšší než nejnižší sazba pro dodávky uskutečňované do toho či onoho místa určení, by se nemohla žádným způsobem prokázat, ledaže by mohlo být s dostatečnou jistotou stanoveno, že zboží dorazilo do uvažovaného místa určení; že zásobování plošin v izolovaných mořských oblastech je nezbytně specializovanou operací, takže by mělo být možné vykonávat dostatečnou kontrolu nad tímto druhem dodávek; že s podmínkou vypracování přiměřených kontrolních opatření se zdá rozumné použít pro tyto dodávky sazbu náhrady, která je platná pro zásobování ve Společenství; že je možné stanovit zjednodušený postup pro dodávky s menším významem; že se liší šíře teritoriálních vod podle členského státu od 3 do 12 mil a že se zdá být rovněž rozumné považovat za vývozy dodávky na všechny plošiny nacházející se za hranicí tří mil;
(51) vzhledem k tomu, že pokud je vojenské plavidlo patřící členskému státu zásobováno na otevřeném moři vojenským plavidlem operujícím z přístavu Společenství, je možné získat od příslušného orgánu doklad potvrzující dotyčnou dodávku; že se zdá být rozumné použít pro tyto dodávky stejnou sazbu náhrady, jaká se používá pro zásobování v přístavu Společenství;
(52) vzhledem k tomu, že je žádoucí, aby zemědělské produkty používané při zásobování plavidel nebo letadel měly nárok na stejnou náhradu, pokud jsou dodány na palubu plavidla nebo letadla nacházejícího se ve Společenství, nebo mimo Společenství;
(53) vzhledem k tomu, že dodávky pro zásobování ve třetích zemí mohou být uskutečňovány přímo nebo nepřímo; že je třeba zavést kontrolní systémy vhodné pro každý způsob dodávky;
(54) vzhledem k tomu, že podle ustanovení čl. 161 odst.
3 nařízení (EHS) č. 2913/92 není ostrov Helgoland místem určení, které má nárok na výplatu náhrad; že je třeba na ostrově Helgoland podporovat spotřebu zemědělských produktů ze Společenství; že je třeba za tímto účelem přijmout nezbytná ustanovení;
(55) vzhledem k tomu, že od chvíle, kdy vstoupila v platnost Prozatímní dohoda o obchodu a celní unii mezi Společenstvím a San Marinem [18], již netvoří území tohoto státu součást celního území Společenství; že z článků 1, 5 a 7 uvedené dohody vyplývá, že ceny zemědělských produktů jsou uvnitř celní unie na stejné úrovni a že tedy neexistuje žádný hospodářský důvod pro poskytování vývozních náhrad pro zemědělské produkty ze Společenství, které jsou zasílané do San Marina;
(56) vzhledem k tomu, že pokud je následné rozhodnutí o žádosti o vrácení nebo prominutí cla záporné, mohou mít případně produkty nárok na vývozní náhradu nebo budou případně podléhat vývozní dávce nebo vývoznímu poplatku; že v důsledku tohoto je nezbytné vytvořit zvláštní ustanovení;
(57) vzhledem k tomu, že ozbrojené síly mající základny ve třetí zemi a nepodléhající velení této země, mezinárodní organizace a diplomatická zastoupení sídlící ve třetí zemi se obecně zásobují bez dovozního cla; že se zdá být možné přijmout zvláštní opatření – v případě ozbrojených sil, které jsou buď pod velením členského státu, nebo mezinárodní organizace, jejímž členem je nejméně jeden členský stát, v případě mezinárodních organizací, jejichž členem je nejméně jeden členský stát, a v případě diplomatických zastoupení – která stanoví, že dovoz se prokáže předložením zvláštního dokladu;
(58) vzhledem k tomu, že je třeba stanovit, že náhrada je vyplacena členským státem, na jehož území bylo přijato vývozní prohlášení;
(59) vzhledem k tomu, že se může stát, že z důvodu okolností, které nelze přičíst vývozci, nemůže být předložen kontrolní výtisk T5, přestože produkt opustil celní území Společenství nebo dorazil do zvláštního místa určení; že taková situace může vytvořit překážku obchodu; že v takovém případě je třeba jako rovnocennou náhradu uznat jiné doklady;
(60) vzhledem k tomu, že z důvodu řádné správy je třeba vyžadovat, aby byly žádost a všechny ostatní doklady nezbytné k výplatě náhrady podány v přiměřené lhůtě, s výjimkou případu vyšší moci, zejména pokud nebylo možné dodržet lhůtu kvůli administrativním průtahům, které nelze přičíst vývozci;
(61) vzhledem k tomu, že lhůta, ve které se provádí výplata vývozních náhrad, se liší podle členského státu; že proto, aby nedošlo k narušení hospodářské soutěže, je vhodné zavést maximálně jednotnou lhůtu pro výplatu těchto náhrad platebními agenturami;
(62) vzhledem k tomu, že vývozy velmi malých množství produktů nemají žádný hospodářský význam a zbytečně příliš zatěžují příslušné orgány; že je třeba dát příslušným orgánům členských států možnost nevyplácet náhrady pro takové vývozy;
(63) vzhledem k tomu, že předpisy Společenství stanoví, že vývozní náhrady jsou poskytovány pouze na základě objektivních měřítek, zejména co se týče množství, povahy a vlastností vyváženého produktu a jeho zeměpisného místa určení; že na základě získaných zkušeností je třeba vystupňovat opatření pro boj s nesrovnalostmi, a zejména pro boj s podvody škodícími rozpočtu Společenství; že za tímto účelem je třeba přijmout opatření k odebrání neoprávněně vyplacených částek a k sankcím, které přimějí vývozce, aby dodržovali pravidla Společenství;
(64) vzhledem k tomu, že aby se zajistilo správné fungování režimu vývozních náhrad, musí být sankce používány bez ohledu na míru zavinění; že je nicméně vhodné sankce v určitých případech neuložit, zejména tehdy, kdy zřejmou chybu uzná příslušný orgán, a stanovit přísnější sankce v případech, kde se jedná o úmysl; že tato opatření jsou nezbytná a musí být přiměřená, dostatečně varovná a jednotně používaná ve všech členských státech;
(65) vzhledem k tomu, že za účelem zajištění rovného zacházení pro vývozce v členských státech je třeba stanovit, co se vývozních náhrad týče, že jakákoli neoprávněně vyplacená částka bude příjemcem vrácena i s úroky, a přesně určit postup pro tuto platbu; že za účelem lepší ochrany finančních zájmů Společenství je třeba přijmout opatření, podle kterých tam, kde je převeden nárok na náhradu, by měla být povinnost rozšířena na postupníka; že odebrané částky i úroky a vybrané sankční obnosy musí být připsány Evropskému zemědělskému orientačnímu a záručnímu fondu (EZOZF) v souladu se zásadami stanovenými v čl. 8 odst.
2 nařízení Rady (EHS) č. 729/70 ze dne 21. dubna 1970 o financování společné zemědělské politiky [19], naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
1287/95 [20];
(66) vzhledem k tomu, že za účelem zajištění jednotného používání zásady oprávněné důvěry v případě úhrady neoprávněně vyplacených částek na celém území Společenství, je třeba stanovit podmínky, za kterých může být tato zásada uplatněna, aniž je dotčeno nakládání s neoprávněně vyplacenými částkami, jak je stanoveno zejména v článcích 5 a 8 nařízení (EHS) č. 729/70;
(67) vzhledem k tomu, že vývozce musí být odpovědný zejména za činy třetí strany, která by mohla umožnit neoprávněné získání dokladů potřebných pro výplatu náhrad;
(68) vzhledem k tomu, že příslušné řídící výbory nezaujaly svá stanoviska ve lhůtách stanovených jejich předsedy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE
Článek 1
Aniž jsou dotčena odchylná ustanovení v předpisech Společenství týkajících se některých produktů, stanoví toto nařízení společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad (dále jen "náhrady") uvedených v:
- článku 3 nařízení Rady č. 136/66/EHS [21] (oleje a tuky),
- článku 17 nařízení Rady (EHS) č. 804/68 [22] (mléko a mléčné výrobky),
- článku 13 nařízení Rady (EHS) č. 805/68 [23] (hovězí a telecí maso),
- článku 13 nařízení Rady (EHS) č. 2759/75 [24] (vepřové maso),
- článku 8 nařízení Rady (EHS) č. 2771/75 [25] (vejce),
- článku 8 nařízení Rady (EHS) č. 2777/75 [26] (drůbeží maso),
- článku 17 nařízení Rady (EHS) č. 1785/81 [27] (cukr, isoglukóza a inulinový sirup),
- článcích 55 a 56 nařízení Rady (EHS) č. 822/87 [28] (víno),
- článku 13 nařízení (EHS) č. 1766/92 (obiloviny),
- článku 13 nařízení Rady (EHS) č. 3072/95 [29] (rýže),
- článku 35 nařízení Rady (ES) č. 2200/96 [30] (ovoce a zelenina),
- článcích 16, 17 a 18 nařízení Rady (ES) č. 2201/96 [31] (produkty zpracované z ovoce a zeleniny).
Článek 2
1. Pro účely tohoto nařízení se:
a) - "produkty" rozumějí produkty vyjmenované v článku 1 a zboží,
- "základními produkty" rozumějí produkty určené pro vývoz po zpracování na zpracované produkty nebo zboží; zboží určené pro vývoz po zpracování je také považováno za základní produkty,
- "zpracovanými produkty" rozumějí produkty získané zpracováním základních produktů, a na které se použijí vývozní náhrady,
- "zbožím" rozumí zboží vyjmenované v příloze B nařízení Komise (ES) č. 1222/94 [32];
b) "dovozním clem" rozumějí cla a poplatky s rovnocenným účinkem a jiné dovozní poplatky zavedené v rámci společné zemědělské politiky nebo v rámci zvláštních úprav obchodu, jež se vztahují na některé druhy zboží vzniklého zpracováním zemědělských produktů;
c) "členským státem vývozu" rozumí členský stát, ve kterém je přijato vývozní prohlášení;
d) "stanovením náhrady předem" rozumí stanovení náhrady v den podání žádosti o vývozní licenci nebo osvědčení o stanovení náhrady předem, sazba se upravuje jakýmkoli zvýšením nebo opravnou částkou použitelnou na náhradu;
e) "rozlišenou náhradou" rozumí:
- stanovení více sazeb náhrady pro stejný produkt podle třetí země určení nebo
- stanovení jedné nebo více sazeb náhrady pro stejný produkt podle třetí země určení a nestanovení náhrady pro jednu nebo více třetích zemí;
f) "rozlišenou částí náhrady" rozumí část náhrady odpovídající celkové náhradě snížené o vyplacenou náhradu nebo o náhradu, která má být vyplacena na základě prokázání výstupu z celního území Společenství v souladu s článkem 18;
g) "vývozem" rozumí splnění vývozních celních formalit, následované výstupem produktů z celního území Společenství;
h) "kontrolním výtiskem T5" rozumí doklad uvedený v článcích 471 až 495 nařízení (EHS) č. 2454/93;
i) "vývozcem" rozumí fyzická nebo právnická osoba, která má nárok na náhradu.
Pokud se musí nebo může použít vývozní licence obsahující stanovení náhrady předem, má mít nárok na náhradu držitel licence nebo případně jeho postupník.
Vývozce pro celní účely se může lišit od vývozce ve smyslu tohoto nařízení s ohledem na vztahy mezi hospodářskými subjekty podle soukromého práva, není-li stanoveno jinak ve zvláštních ustanoveních přijatých v některých společných organizacích trhů;
j) "zálohou na náhradu" rozumí částka rovnající se nejvýše vývozní náhradě vyplacené od okamžiku přijetí vývozního prohlášení;
k) "předběžným financováním náhrady" záloha na náhradu, pokud je zboží před vývozem zpracováváno nebo skladováno, podle nařízení (EHS) č. 565/80;
l) "sazbou náhrady stanovenou v rámci nabídkového řízení" rozumí výše náhrady nabídnutá vývozcem a přijatá prostřednictvím nabídkového řízení;
m) "celním územím Společenství" rozumí území uvedená v článku 3 nařízení (EHS) č. 2913/92;
n) "nomenklaturou náhrad" rozumí nomenklatura zemědělských produktů pro vývozní náhrady v souladu s nařízením Komise (EHS) č. 3846/87 [33];
o) "vývozní licencí" rozumí doklad uvedený v článku 1 nařízení Komise (EHS) č. 3719/88 [34].
2. Pro účely tohoto nařízení se náhrady stanovené v rámci nabídkového řízení pouvažují za náhrady stanovené předem.
3. Pokud vývozní prohlášení zahrnuje několik různých kódů nomenklatury náhrad nebo kódů kombinované nomenklatury, jsou položky týkající se každého z těchto kódů považovány za samostatná prohlášení.
HLAVA II VÝVOZY DO TŘETÍCH ZEMÍ
KAPITOLA 1 Nárok na náhradu
Oddíl I Obecná ustanovení
Článek 3
Aniž jsou dotčeny články 18, 20, 21 tohoto nařízení a čl. 4 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 2988/95 [35], nárok na náhradu vzniká:
- při výstupu z celního území Společenství, pokud se na všechny třetí země vztahuje jednotná sazba náhrady,
- při dovozu do určené třetí země, pokud se na tuto třetí zemi vztahuje rozlišená sazby náhrady.
Článek 4
1. Nárok na náhradu je podmíněn předložením vývozní licence obsahující stanovení náhrady předem, kromě případu vývozů zboží a vývozů spadajících do mezinárodní potravinové pomoci ve smyslu čl. 10 odst. 4 Dohody o zemědělství Uruguayského kola.
K získání náhrady se však nevyžaduje žádná licence:
- pokud výše náhrady na jedno vývozní prohlášení nepřesahuje 60 EUR,
- v případech stanovených v článcích 6, 36, 40, 44 a 45 a v čl. 46 odst. 1,
- pro dodávky ozbrojeným silám členských států, majícím základny ve třetích zemích.
2. Odchylně od odstavce 1 je vývozní licence obsahující stanovení náhrady předem platná také pro vývoz produktu spadajícího pod dvanáctimístný číselný kód produktu jiný, než je kód uvedený v licenci v kolonce 16, pokud oba produkty náleží:
- do stejné kategorie stanovené v čl. 13a druhém pododstavci nařízení (EHS) č. 3719/88, nebo
- do stejné skupiny produktů, pokud dotyčné skupiny produktů byly pro tento účel vytvořeny postupem podle článku 23 nařízení (EHS) č. 1766/92 nebo odpovídajících článků ostatních nařízení upravujících společné organizace trhů.
Na případy uvedené v prvním pododstavci se vztahují následující podmínky:
- je-li sazba náhrady odpovídající skutečnému produktu rovná nebo je vyšší než sazba platná pro produkt uvedený v licenci v kolonce 16, použije se tato druhá sazba,
- je-li sazba náhrady odpovídající skutečnému produktu nižší než sazba platná pro produkt uvedený v licenci v kolonce 16, je náhrada, která má být vyplacena, náhradou získanou použitím sazby odpovídající skutečnému produktu, sníženou – s výjimkou případu vyšší moci – o 20 % rozdílu mezi náhradou týkající se produktu uvedeného v licenci v kolonce 16 a náhradou pro skutečný produkt.
Pokud se použije ustanovení druhé odrážky druhého pododstavce a čl. 18 odst. 3 písm. b), je snížení náhrady odpovídající skutečnému produktu a skutečnému místu určení vypočteno na základě rozdílu mezi náhradou týkající se produktu a místem určení uvedeným v licenci a náhradou odpovídající skutečnému produktu a skutečnému místu určení. Pro účely použití tohoto odstavce mají být vzaty v úvahu sazby náhrady platné v den, ve kterém byla podána žádost o licenci. Je-li to nezbytné, jsou tyto sazby upraveny v den přijetí vývozního prohlášení nebo platebního prohlášení.
3. Pokud se odstavce 1 nebo 2 a článek 51 použijí na jediný a tentýž vývoz, je částka vyplývající z odstavců 1 nebo 2 snížena o výši sankce uvedené v článku 51.
Článek 5
1. "Dnem vývozu" se rozumí den, ve kterém celní orgány přijmou vývozní prohlášení, ve kterém se uvádí, že bude požádáno o náhradu.
2. Den přijetí vývozního prohlášení je rozhodující pro:
a) sazbu náhrady, která se použije, nedošlo-li ke stanovení náhrady předem;
b) jakékoli úpravy, kterými má případně projít sazba náhrady, došlo-li ke stanovení náhrady předem;
c) množství, povahu a vlastnosti vyváženého produktu.
3. Jakýkoli jiný úkon, který má stejný právní účinek jako přijetí vývozního prohlášení, je považován za toto přijetí.
4. Doklad použitý při vývozu pro získání nároku na náhradu musí obsahovat všechny údaje nezbytné k výpočtu náhrady a zejména:
a) u produktů:
- popis produktů, případně zjednodušený, podle nomenklatury vývozních náhrad spolu s kódem nomenklatury náhrad a, kde je to nezbytné k výpočtu náhrady, složení příslušného produktu nebo odkaz na něj,
- čistou hmotnost produktů nebo případně množství vyjádřené v měrných jednotkách, které mají být vzaty v úvahu při výpočtu náhrady;
b) v případě zboží se použijí ustanovení nařízení (ES) č. 1222/94.
5. V okamžiku přijetí nebo v okamžiku úkonu uvedeného v odstavci 3 jsou produkty umístěny pod celní dohled v souladu s čl. 4 body 13 a 14 nařízení (EHS) č. 2913/92, dokud neopustí celní území Společenství.
6. Odchylně od čl. 282 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2454/93 může být v povolení o zjednodušeném celním prohlášení stanoveno, že zjednodušené prohlášení bude obsahovat odhad čisté hmotnosti produktů, které jsou vyváženy volně ložené nebo v nestandardizovaných jednotkách, u nichž může být přesná hmotnost určena až po dokončení nakládky na dopravní prostředek.
Jakmile je nakládka dokončena, musí být podáno dodatečné prohlášení uvádějící přesnou čistou hmotnost.
Musí být provázeno písemným dokladem o naložené přesné čisté hmotnosti.
Žádná náhrada není poskytnuta pro množství, které přesahuje 110 % odhadované čisté hmotnosti.
Pokud je skutečně naložená hmotnost nižší než 90 % odhadované čisté hmotnosti, sníží se náhrada pro skutečně naloženou čistou hmotnost o 10 % rozdílu mezi náhradou odpovídající 90 % odhadované čisté hmotnosti a náhradou odpovídající skutečně naložené hmotnosti.
Za produkty v nestandardizovaných jednotkách se považují: živá zvířata, jatečně upravená těla (půlky) a čtvrti.
Odchylně od čl. 278 odst. 3 písm. d) nařízení (EHS) č. 2454/93 se ustanovení tohoto odstavce použije na produkty propuštěné do režimu předběžného financování podle článku 26 tohoto nařízení.
7. Všechny osoby, které vyvážejí produkty, pro které žádají o poskytnutí náhrady, jsou povinny:
a) podat vývozní prohlášení u příslušného celního úřadu v místě, kde budou produkty naloženy pro přepravu k vývozu;
b) uvědomit tento celní úřad nejméně 24 hodin před zahájením nakládky a uvést předpokládanou dobu trvání nakládky.
Příslušné orgány mohou stanovit jinou lhůtu než 24 hodin.
Příslušný celní úřad může povolit nakládku poté, co přijal vývozní prohlášení a před uplynutím lhůty uvedené v písmenu b).
Příslušný celní úřad musí být schopen provést fyzickou kontrolu a identifikovat zboží pro přepravu k úřadu výstupu z celního území Společenství.
Pokud z administrativních důvodů nelze použít první pododstavec, lze podat vývozní prohlášení pouze u příslušného celního úřadu v příslušném členském státě a v případě fyzické kontroly v souladu s nařízením (EHS) č. 386/90 musí být předložený produkt úplně vyložen.
Avšak úplná vykládka není povinná, pokud příslušné orgány mohou provést zevrubnou fyzickou kontrolu.
Článek 6
Odchylně od čl. 5 odst. 2, pokud vyvážená množství nepřesahují 5000 kilogramů produktu na kód nomenklatury náhrad v případě obilovin nebo 500 kilogramů na kód nomenklatury náhrad nebo kód kombinované nomenklatury v případě jiných produktů a pokud se tyto vývozy uskutečňují opakovaně, může členský stát povolit, že ke stanovení příslušné náhrady nebo případně, pokud je náhrada stanovena předem, k jakýmkoli změnám na ní provedeným je rozhodný poslední den v měsíci.
Pokud je náhrada stanovena předem nebo stanovena v rámci nabídkového řízení, licence musí být platná poslední den měsíce vývozu.
Vývozce oprávněný k tomuto postupu nemůže na množství uvedená v prvním pododstavci používat obvyklý postup.
V případě členských států, které se neúčastní Hospodářské a měnové unie, je poslední den v měsíci rozhodný také ke stanovení směnného kurzu eura vůči národní měně platného pro výši náhrad.
Článek 7
1. Aniž jsou dotčeny články 14 a 20, je výplata náhrady podmíněna prokázáním, že produkty, pro něž bylo přijato vývozní prohlášení, opustily celní území Společenství v nezměněném stavu nejpozději do 60 dnů od tohoto přijetí.
Na množství produktů, která byla odebrána jako vzorek při plnění vývozních celních formalit a nebyla následně vrácena, je nicméně pohlíženo, jako kdyby nebyla odebrána z čisté hmotnosti dotyčných produktů.
2. Pro účely tohoto nařízení jsou palubní zásoby dodané na vrtné a těžební plošiny vymezené ustanovením čl. 44 odst. 1 písm. a) považovány za zásoby, které opustily celní území Společenství.
3. Zmrazení nemá vliv na soulad produktů s odstavcem 1.
To se vztahuje také na opětovné balení s podmínkou, že toto opětovné balení nemá za následek změnu podpoložky v nomenklatuře náhrad nebo podpoložky v kombinované nomenklatuře.
Opětovné balení se může uskutečnit pouze poté, co k tomu celní orgány daly souhlas.
Dojde-li k opětovnému balení, uvede se do kontrolního výtisku T5 příslušná poznámka.
Připevnění nebo změna etiket mohou být povoleny za stejných podmínek jako opětovné balení podle druhého a třetího pododstavce.
4. Pokud z důvodu vyšší moci nemůže vývozce dodržet lhůtu uvedenou v odstavci 1, může být tato lhůta na žádost vývozce prodloužena na takovou dobu, jakou příslušný orgán členského státu vývozu považuje v daných podmínkách za nezbytnou.
Článek 8
Pokud je, před opuštěním celního území Společenství, produkt, pro který bylo přijato vývozní prohlášení, přepravován přes jiná území Společenství, než je území členského státu vývozu, prokáže se originálem kontrolního výtisku T5, řádně opatřeným poznámkami, že produkt opustil celní území Společenství.
V kontrolním výtisku se vyplní kolonky 33, 103 a 104 a případně 105.
Do kolonky 104 se uvede příslušná poznámka.
Článek 9
1. Pro účely poskytnutí náhrad v případě vývozu po moři se použijí následující zvláštní ustanovení:
a) Pokud příslušné orgány potvrdily kontrolní výtisk T5 nebo vnitrostátní doklad prokazující, že produkt opustil celní území Společenství, mohou dotyčné produkty, s výjimkou případu vyšší moci, pobývat během překládky v jednom nebo ve více přístavech nacházejících se ve stejném členském státě nebo v jiném členském státě pouze po dobu nejvýše 28 dnů.
Tato lhůta se nepoužije, pokud produkty opustily poslední přístav na celním území Společenství v původní lhůtě 60 dnů.
b) Výplata náhrady je podmíněna:
- prohlášením hospodářského subjektu, že produkty nebudou přeloženy v jiném přístavu Společenství,
nebo
- prokázáním platební agentuře, že ustanovení písmene a) bylo dodrženo.
Prokázání proběhne zejména na základě přepravního dokladu nebo dokladů nebo jejich kopie nebo fotokopie, které provázejí produkty od prvního přístavu, ve kterém byly doklady uvedené v písmenu a) potvrzeny, až do příchodu do třetí země, ve které mají být dotyčné produkty vyloženy.
Prohlášení uvedená v první odrážce podléhají přiměřeným kontrolám na základě vzorků prováděným platební agenturou.
Za tímto účelem se vyžaduje prokázání prostředky uvedenými ve druhé odrážce.
V případech vývozu plavidlem, zajišťujícím přímou přepravní službu do přístavu třetí země bez zastávky v jiném přístavu Společenství, mohou členské státy použít pro účely první odrážky zjednodušený postup.
c) Namísto podmínek stanovených v písmenu b) si členský stát výstupu může vymínit, že kontrolní výtisk T5 nebo vnitrostátní doklad prokazující, že produkt opustil celní území Společenství, bude potvrzen pouze po předložení přepravního dokladu, který uvádí konečné místo určení mimo celní území Společenství.
V tomto případě doplní příslušný orgán členského státu výstupu do kolonky "Kontrola použití a/nebo místa určení" v rubrice "Poznámky" kontrolního výtisku T5 nebo v odpovídající rubrice vnitrostátního dokladu jednu z těchto poznámek:
- Documento de transporte con destino fuera de la CE presentado,
- Transportdokument med destination unden for EF forelagt,
- Beförderungspapier mit Bestimmung außerhalb der EG wurde vorgelegt,
- Υποζαλλόμενο έγγραφο μεταφοράς με προορισμό εκτός ΕΚ,
- Transport document showing a destination outside the Community has been presented,
- Document de transport avec destination hors CE présenté,
- Documento di transporto con destinazione fuori CE presentato,
- Vervoerdocument voor bestemming buiten EG voorgelegd,
- Documento de transporte com destino fora da CE apresentado,
- Kuljetusasiakirja, jossa ilmoitetaan yhteisön tullialueen ulkopuolinen määräpaikka, on esitetty,
- Transportdokument med slutlig destination utanför gemenskapens tullområde har lagts fram.
Dodržování tohoto písmene podléhá přiměřeným kontrolám na základě vzorků, které provádí platební agentura.
d) Zjistí-li se, že nebyly dodrženy podmínky stanovené v písmenu a), považují se pro účely článků 35 a 50 den nebo dny, o které byla překročena lhůta 28 dnů, za dny, o které byla překročena lhůta stanovená v článcích 7 a 34.
Je-li překročena lhůta 60 dnů stanovená v čl. 7 odst. 1 a lhůta 28 dnů stanovená v písmenu a), rovná se částka, o kterou je snížena náhrada, nebo část jistoty, která propadá, částce vyplývající z nejvyššího překročení.
2. Pro účely poskytnutí náhrad v případě vývozu po silnici, po vnitrostátní vodní cestě nebo po železnici se použijí následující zvláštní ustanovení:
a) Pokud příslušné orgány potvrdily kontrolní výtisk T5 nebo vnitrostátní doklad prokazující, že produkt opustil celní území Společenství, mohou se dotyčné produkty, s výjimkou případu vyšší moci, vrátit na toto území pouze za účelem tranzitu po dobu 28 dnů.
Tato lhůta se nepoužije, pokud dotyčné produkty opustily definitivně celní území Společenství v původní lhůtě 60 dnů.
b) Dodržování písmene a) podléhá přiměřeným kontrolám na základě vzorků, které provádí platební agentura.
V těchto případech se vyžadují přepravní doklady, které provázejí produkty až do příchodu do třetí země, ve které mají být dotyčné produkty vyloženy.
Zjistí-li se, že nebyly dodrženy podmínky stanovené v písmenu a), považují se pro účely článků 35 a 50 den nebo dny, o které byla překročena lhůta 28 dnů, za dny, o které byla překročena lhůta stanovená v článcích 7 a 34.
Je-li překročena lhůta 60 dnů stanovená v čl. 7 odst. 1 a lhůta 28 dnů stanovená v písmenu a), rovná se částka, o kterou je snížena náhrada, nebo část jistoty, která propadá, částce vyplývající z nejvyššího překročení.
3. Pro účely poskytnutí náhrad v případě vývozu letecky se použijí následující zvláštní ustanovení:
a) Příslušné orgány mohou potvrdit kontrolní výtisk T5 nebo vnitrostátní doklad prokazující, že produkt opustil celní území Společenství, pouze po předložení přepravního dokladu, který uvádí konečné místo určení mimo celní území Společenství.
b) Zjistí-li se po splnění formalit uvedených v písmenu a), že produkty pobývaly, s výjimkou případu vyšší moci, během překládky na jednom nebo více letištích na celním území Společenství více než 28 dnů, považují se pro účely článků 35 a 50 den nebo dny, o které byla překročena lhůta 28 dnů, za dny, o které byla překročena lhůta stanovená v článcích 7 a 34.
Je-li překročena lhůta 60 dnů stanovená v čl. 7 odst. 1 a lhůta 28 dnů stanovená v tomto písmenu, rovná se částka, o kterou je snížena náhrada, nebo část jistoty, která propadá, částce vyplývající z nejvyššího překročení.
c) Dodržování tohoto odstavce podléhá přiměřeným kontrolám na základě vzorků, které provádí platební agentura.
d) Lhůta 28 dnů stanovená v písmenu b) se nepoužije, pokud dotyčné produkty opustily definitivně celní území Společenství v původní lhůtě 60 dnů.
Článek 10
1. Je-li v členském státě vývozu produkt propuštěn do jednoho ze zjednodušených tranzitních režimů Společenství pro přepravu po železnici nebo pro přepravu ve velkokapacitních kontejnerech podle článků 412 až 442 nařízení (EHS) č. 2454/93, aby byl dopraven do stanice určení nebo dodán adresátovi mimo celní území Společenství, není výplata náhrady podmíněna předložením kontrolního výtisku T5.
2. Pro účely odstavce 1 příslušný celní úřad dbát o to, aby v dokladu vydaném za účelem výplaty náhrady byla uvedena tato poznámka: "Výstup z celního území Společenství ve zjednodušeném tranzitním režimu Společenství pro přepravu po železnici nebo pro přepravu ve velkokapacitních kontejnerech".
3. Celní úřad, u kterého jsou produkty propuštěny do jednoho z režimů uvedených v odstavci 1, nesmí povolit změnu přepravní smlouvy, která má za následek, že přeprava končí uvnitř Společenství, ledaže se ukáže, že:
- již vyplacená náhrada byla vrácena,
nebo
- příslušné orgány podnikly nezbytné kroky, aby náhrada nebyla vyplacena.
Pokud však byla náhrada vyplacena podle odstavce 1 a pokud produkt neopustil celní území Společenství ve stanovené lhůtě, příslušný celní úřad uvědomí o této skutečnosti subjekt pověřený výplatou náhrady a sdělí mu co nejdříve všechny nezbytné údaje.
V těchto případech je náhrada považována za vyplacenou neoprávněně.
4. Je-li produkt, který se pohybuje v rámci režimu vnějšího tranzitu Společenství nebo společného tranzitního režimu, propuštěn v jiném členském státě, než je členský stát vývozu, do jednoho z režimů uvedených v odstavci 1, aby byl dopraven do stanice určení nebo aby byl dodán adresátovi mimo celní území Společenství, uvede celní úřad, u kterého byl produkt propuštěn do jednoho z výše uvedených režimů, na zadní stranu originálu kontrolního výtisku T5 do kolonky "Kontrola použití a/nebo místa určení" v rubrice "Poznámky" jednu z těchto poznámek:
- - Documento de transporte:
tipo:
número:
- Fecha de aceptación para el transporte por parte de la administración ferroviaria o de la empresa de transportes de que se trate:
- - Transportdocument:
type:
nummer:
- Dato for overtagelse ved jernbane eller ved det pågældende transportfirma:
- - Beförderungspapier:
Art:
Nummer:
- Zeitpunkt der Annahme zur Beförderung durch die Eisenbahnverwaltung oder das betreffende Beförderungsunternehmen:
- - Έγγραφο μεταφοράς:
τύπος:
αριθμός:
- Ημερομηυία αποδοχής για μεταφορά από τη σιδηροδρομική αρχή ή την ενδιαφερόμευη εταιρεία μεταφοράς:
- - Transport document:
type:
number:
- Date of acceptance for carriage by the railway authorities or the transport undertaking concerned:
- - Document de transport:
espèce:
numéro:
- Date d’acceptation pour le transport par l’administration des chemins de fer ou par l’entreprise de transports concernée:
- - Documento di trasporto:
tipo:
numero:
- Datà di accettazione per il trasporto de parte delle ferrovie o dell‘impresa di trasporto interessata:
- - Vervoerdocument:
type:
nummer:
- Datum van aanneming ten vervoer door de betrokken spoorwegadministratie of de betrokken vervoeronderneming:
- - Documento de transporte:
tipo:
número:
- Data de aceitação para o transporte pela administração dos caminhos-de-ferro ou pela empresa de transporte interessada:
- - Kuljetusasiakirja:
tyyppi:
numero:
- Päivä, jona rautatieviranomainen tai asianomainen kuljetusyritys hyväksyi kuljetettavaksi:
- - Transportdocument:
typ:
nummer:
- Mottagningsdag för befordran hos järnvägsföretaget eller det berörda transportföretaget:
V případě změny přepravní smlouvy, která má za následek, že přeprava končí uvnitř Společenství, se odstavec 3 použije obdobně.
5. Je-li produkt převzat železniční společností v členském státě vývozu nebo v jiném členském státě a pohybuje se v režimu vnějšího tranzitu Společenství nebo ve společném tranzitním režimu v rámci přepravní smlouvy pro kombinovanou železniční a silniční dopravu, aby byl dopraven po železnici do místa určení mimo celní území Společenství, uvede celní úřad, do jehož územní působnosti spadá nebo v jehož blízkosti se nachází nádraží, ve kterém železniční společnost produkt přebírá, na zadní stranu originálu kontrolního výtisku T5 do kolonky "Kontrola použití a/nebo místa určení" v rubrice "Poznámky" jednu z těchto poznámek:
- - Documento de transporte:
tipo:
número:
- Fecha de aceptación del transporte por parte de la administración ferroviaria:
- - Transportdocument:
type:
nummer:
- Dato for overtagelse ved jernbane:
- - Beförderungspapier:
Art:
Nummer:
- Zeitpunkt der Annahme zur Beförderung durch die Eisenbahnverwaltung:
- - Έγγραφο μεταφοράς:
είδος:
αριθμός:
- Ημερομηυία αποδοχής για τη μεταφορά από τη διοίκηση των σιδηροδρόμων:
- - Transport document:
type:
number:
- Date of acceptance for carriage by the railway authorities:
- - Document de transport:
espèce:
numéro:
- Date d’acceptation pour le transport par l’administration des chemins de fer:
- - Documento di trasporto:
tipo:
numero:
- Data di accettazione per il trasporto de parte delle ferrovie:
- - Vervoerdocument:
type:
nummer:
- Datum van aanneming ten vervoer door de betrokken spoorwegadministratie:
- - Documento de transporte:
tipo:
número:
- Data de aceitação para o transporte pela administração dos caminhos-de-ferro:
- - Kuljetusasiakirja:
tyyppi:
numero:
- Päivä, jona rautatieviranomainen hyväksyi kuljetettavaksi:
- - Transportdocument:
typ:
nummer:
- Mottagningsdag för befordran hos järnvägsföretaget:
V případě změny přepravní smlouvy pro kombinovanou železniční a silniční dopravu, která má za následek, že přeprava, která měla končit mimo Společenství, končí uvnitř Společenství, smějí železniční orgány plnit změněnou smlouvu pouze s předchozím souhlasem celního úřadu odeslání; v tomto případě se odstavec 3 použije obdobně.
Článek 11
1. Náhrady se poskytují pouze pro produkty, které bez ohledu na celní situaci týkající se balení:
- pocházejí ze Společenství a jsou ve volném oběhu ve Společenství nebo
- ve volném oběhu ve Společenství nebo
- ve volném oběhu ve Společenství, avšak v tomto případě je náhrada omezena na úroveň dovozního poplatku vybíraného při dovozu produktů.
Právní předpisy pro každou společnou organizaci trhu určí situaci, ve které se nachází každý produkt s ohledem na první pododstavec.
2. Pokud je poskytnutí náhrady podmíněno původem produktu ve Společenství, vývozci jsou povinni prohlásit původ, jak je vymezen ve druhém a třetím pododstavci, v souladu se stávajícími pravidly Společenství.
Pro poskytnutí náhrady mají produkty původ ve Společenství, pokud jsou zcela získány ve Společenství nebo pokud prošly posledním podstatným zpracováním nebo opracováním ve Společenství v souladu články 23 nebo 24 nařízení (EHS) č. 2913/92.
Aniž je dotčen odstavec 5, nesplňují podmínky pro náhradu produkty získané ze:
- surovin pocházejících ze Společenství a
- zemědělských surovin, na něž se vztahují nařízení uvedená v článku 1, dovezených ze třetích zemí, které neprošly podstatným zpracováním ve Společenství.
3. Pro účely čl. 17 odst. 12 nařízení (EHS) č. 1785/81 jsou vývozci povinni prohlásit, že cukr splňuje jednu z podmínek stanovených v uvedeném nařízení a dotyčnou podmínku upřesnit.
4. Prohlášení podle odstavců 2 a 3 se ověřují stejným způsobem jako ostatní údaje ve vývozním prohlášení.
5. Pokud jsou vyváženy složené produkty, u nichž je náhrada stanovena pro jednu nebo více jejich složek, je náhrada pro tuto složku nebo složky poskytnuta, pokud splňují podmínky stanovené v odstavci 1.
Náhrada je rovněž poskytnuta, pokud složka nebo složky, na základě kterých je podána žádost o náhradu, se nacházely v jedné ze situací uvedených v odstavci 1 a už se nenacházejí ve volném oběhu výlučně z důvodu jejich začlenění do jiných produktů.
6. Pro účely odstavce 5 se za náhrady stanovené na základě složky považují náhrady pro:
- základní produkty z odvětví obilovin, vajec, rýže, cukru, mléka a mléčných výrobků vyvážené ve formě zboží uvedeného v příloze B nařízení (ES) č. 1222/94,
- bílý cukr a surový cukr kódu KN 1701, glukózu a glukózový sirup kódů KN 17023051, 17023059, 17023091, 17023099, 17024090 a 17029050, isoglukózu kódů KN 17023010, 17024010, 17026010 a 17029030 a řepné a třtinové sirupy kódů KN 17026095 a 17029099 použité v produktech uvedených v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2201/96,
- mléko a mléčné výrobky a cukr vyvážené ve formě produktů kódů KN 04021091 až 99, 040229, 040299, 04031031 až 39, 04039031 až 39, 04039061 až 69, 04041026 až 38, 04041072 až 84 a 04049081 až 89 a vyvážené ve formě zboží kódu KN 040630, které nejsou ani v jedné ze situací uvedených v čl. 9 odst. 2 Smlouvy,
- obiloviny vyvážené ve formě produktů kódů KN 23091011 až 70 a 23099031 až 70 a uvedené v příloze A nařízení (EHS) č. 1766/92,
- mléko a mléčné výrobky vyvážené ve formě produktů kódů KN 23091011 až 70 a 23099031 až 70 a uvedené v článku 1 nařízení (EHS) č. 804/68.
Článek 12
1. Sazbou náhrady platnou pro směsi kapitol 2, 10 a 11 kombinované nomenklatury je sazba platná:
a) v případě směsí, u nichž jedna ze složek představuje nejméně 90 % hmotnostních, pro tuto složku;
b) v případě jiných směsí pro složku, pro kterou platí nejnižší sazba náhrady.
V případech, kde jedna nebo více složek těchto směsí nemá nárok na náhradu, není pro takovéto směsi poskytnuta žádná náhrada.
2. Pro účely výpočtu náhrad pro sady zboží a složené zboží, se každá složka považuje za samostatný produkt.
3. Odstavce 1 a 2 se nepoužijí na směsi, sady zboží a složené zboží, pro která jsou stanovena zvláštní pravidla pro výpočet.
Článek 13
Ustanovení týkající se stanovení sazby náhrady předem a úprav, kterými sazba náhrady projde, se použijí pouze na produkty, pro které je stanovena sazba náhrady rovná nule nebo větší než nula.
Oddíl 2 Rozlišená náhrada
Článek 14
1. Pokud se sazba náhrady rozlišuje podle místa určení, náhrady se vyplatí v závislosti na dodatečných podmínkách stanovených v článcích 15 a 16.
2. Je-li v den stanovení náhrady předem platná jediná sazba náhrady pro všechna místa určení a je-li vyhrazeno povinné místo určení, považuje se tato situace za rozlišení sazby podle místa určení, je-li sazba platná v den přijetí vývozního prohlášení nižší než sazba stanovená předem, která je případně upravená ke dni tohoto přijetí.
Článek 15
1. Produkty musí být dovezeny v nezměněném stavu do třetí země nebo do jedné ze třetích zemí, pro které je náhrada stanovena, do 12 měsíců ode dne přijetí vývozního prohlášení; za podmínek stanovených v článku 49 však mohou být poskytnuty dodatečné lhůty.
2. Produkty se považují za dovezené v nezměněném stavu, u nichž není žádným způsobem patrné, že došlo k zpracování.
Nicméně:
- formy manipulace uvedené v čl. 29 odst. 4, které mají zajistit uchování produktů, mohou být provedeny před dovozem, aniž je dotčen soulad s odstavcem 1,
- produkt se považuje za dovezený v nezměněném stavu, pokud byl zpracován před dovozem s podmínkou, že zpracování proběhlo ve třetí zemi, do které byly všechny produkty získané tímto zpracováním dovezeny.
3. Produkt se považuje za dovezený, pokud jsou splněny dovozní celní formality, zejména formality týkající se výběru dovozních cel ve třetí zemi.
4. Rozlišená část náhrady je vyplacena podle hmotnosti produktů, které prošly dovozními celními formalitami ve třetí zemi; nepřihlíží se však ke změnám v hmotnosti, ke kterým může dojít během dopravy následkem přirozených příčin a které příslušné orgány uznají, nebo změnám v hmotnosti v důsledku odebrání vzorků v souladu s ustanoveními čl. 7 odst.1 druhého pododstavce.
Článek 16
1. Splnění dovozních celních formalit se prokáže předložením jednoho z těchto dokladů podle výběru dovozce:
a) celního dokladu nebo jeho kopie či fotokopie; shoda této kopie nebo fotokopie s originálem musí být ověřena buď orgánem, který potvrdil originál dokladu, nebo úřadem příslušné dotyčné třetí země, nebo úřadem jednoho z členských států v dotyčné třetí zemi nebo subjektem pověřeným výplatou náhrady;
b) osvědčení o vykládce a dovozu vystaveného mezinárodní kontrolní a dozorčí společností schválenou členským státem v souladu s minimálními podmínkami stanovenými v odstavci 5. V daném osvědčení musí být uvedeno datum a číslo dovozního celního dokladu.
2. Pokud vývozce nemůže ani po vykonání příslušných kroků získat doklad vybraný v souladu s odst. 1 písm. a) nebo b) nebo pokud existují pochybnosti o pravosti předloženého dokladu, může být splnění dovozních celních formalit považováno za prokázané předložením jednoho nebo několika z těchto dokladů:
a) kopie dokladu o vykládce vydaného nebo potvrzeného ve třetí zemi, pro kterou je náhrada stanovena;
b) osvědčení o vykládce vydaného úřadem jednoho z členských států sídlícím v zemi určení nebo příslušným pro tuto zemi, které potvrzuje, že produkt opustil místo vykládky nebo alespoň že, pokud je mu známo, produkt nebyl následně naložen pro zpětný vývoz;
c) osvědčení o vykládce vystaveného mezinárodní kontrolní a dozorčí společností, schválenou členským státem v souladu s minimálními požadavky stanovenými v odstavci 5, které navíc potvrzuje, že produkt opustil místo vykládky nebo alespoň že, pokud je jí známo, produkt nebyl následně naložen pro zpětný vývoz;
d) bankovního dokladu vydaného schválenými zprostředkovateli usazenými ve Společenství, který potvrzuje, jedná-li se o třetí země uvedené v příloze II, že platba odpovídající danému vývozu je připsána k dobru na účet vývozce vedený u zprostředkovatelů;
e) potvrzení o převzetí k dopravě vydaného úřadem dané třetí země, je-li zboží zakoupeno touto zemí nebo úředním místem této země nebo je-li zboží součástí potravinové pomoci;
f) potvrzení o převzetí k dopravě vydaného buď mezinárodní organizací, nebo humanitární organizací, schválenou členským státem vývozu, pokud je zboží součástí potravinové pomoci;
g) potvrzení o převzetí k dopravě vydaného subjektem třetí země, jehož nabídková řízení mohou být uznána podle článku 44 nařízení (EHS) č. 3719/88, pokud je zboží zakoupeno tímto subjektem.
3. Vývozce je povinen v každém případě předložit kopii nebo fotokopii přepravních dokladů.
4. Komise může stanovit postupem podle článku 38 nařízení č. 136/66/EHS a odpovídajících článků ostatních nařízení o společné organizaci trhů, v některých zvláštních případech, jež budou určeny, že dovoz uvedený v odstavcích 1 a 2 je považován za prokázaný předložením zvláštního dokladu nebo jakýmkoli jiným způsobem.
5. Minimální podmínky pro schválení mezinárodních kontrolních a dozorčích společností jsou následující:
a) Kontrolní a dozorčí společnosti jsou schváleny na jejich žádost příslušnými úřady členských států na období tří let.
Schválení platí pro všechny členské státy.
1 písm. b) a v odst. 2 písm. c) provedou kontrolní a dozorčí společnosti všechny kontroly nezbytné k určení povahy, vlastností a množství produktů zmíněných v osvědčení.
Pro každé vydané osvědčení musí být založen spis, ve kterém bude zaznamenána veškerá dozorčí činnost.
Kontroly musí probíhat na místě v okamžiku dovozu, kromě řádně odůvodněných výjimečných případů.
c) Kontrolní a dozorčí společnosti uvedené v odst. 1 písm. b) a v odst.
2 písm. c) musí být nezávislé na stranách zúčastněných v transakci, která je kontrolována. Zejména se kontrolní a dozorčí společnost, která vykonává kontrolu nad určitou transakcí, nebo jakákoli dceřiná společnost, která patří ke stejné finanční skupině, nesmí zúčastnit operace jako vývozce, celní zástupce, přepravce, adresát, skladovatel nebo v jakékoli jiné pozici, která by pravděpodobně mohla vyvolat střet zájmů.
d) Aniž je dotčen článek 8 nařízení (EHS) č. 729/70 a článek 3 nařízení Rady (EHS) č. 4045/89 [36], kontrolují členské státy činnost kontrolních a dozorčích společností v pravidelných intervalech, nebo vyskytne-li odůvodněná pochybnost, co se týče dodržování podmínek pro schválení.
e) Členské státy odejmou schválení úplně nebo částečně, jakmile se zjistí, že kontrolní a dozorčí společnost již neskýtá záruku plnění podmínek, kterými se schválení řídí.
Daný členský stát bezodkladně uvědomí ostatní členské státy a Komisi o odebrání schválení.
Tato informace bude předmětem výměny názorů v rámci všech příslušných řídících výborů.
Odejmutí schválení platí pro všechny členské státy.
Článek 17
Členské státy mohou osvobodit vývozce od předložení dokladů podle článku 16 jiných, než je přepravní doklad, pokud vývoz dostatečně zaručuje příchod na místo určení produktů uvedených ve vývozním prohlášení, které poskytuje nárok na náhradu, jejíž rozlišená část odpovídá částce, která nepřesahuje:
a) 1200 EUR v případě produktů, na něž se vztahuje čl. 1 odst. 2 písm. c) nařízení č. 136/66/EHS;
b) 1200 EUR v případě produktů jiných, než jsou produkty uvedené v písmenu a), pokud třetí země nebo území určení je uvedeno v příloze IV;
c) 6000 EUR v případě produktů jiných, než jsou produkty uvedené v písmenu a), pokud třetí země nebo území určení je jiné než třetí země nebo území vyjmenované v příloze IV.
Článek 18
1. Odchylně od článku 14 a aniž je dotčen článek 20, část náhrady se vyplatí na žádost vývozce, jakmile se prokáže, že produkt opustil celní území Společenství.
2. Část náhrady uvedená v odstavci 1 se vypočte pomocí nejnižší sazby pro náhradu odečtením 20 % rozdílu mezi sazbou stanovenou předem a nejnižší sazbou; nestanovení sazby předem se považuje za nejnižší sazbu.
Pokud částka, která má být vyplacena, nepřesahuje 2000 EUR, mohou členské státy odložit platbu této částky až do výplaty celé výše příslušné náhrady, kromě případů, kdy vývozce prohlásí, že nebude ohledně daných vývozů žádat o výplatu žádné další částky.
3. V případě, že nebylo dodrženo místo určení uvedené v kolonce 7 vydané licence obsahující stanovení náhrady předem:
a) pokud se sazba náhrady, která odpovídá skutečnému místu určení, rovná nebo je vyšší než sazba náhrady pro místo určení uvedené v kolonce 7, platí sazba pro místo určení uvedené v kolonce 7;
b) pokud je sazba náhrady, která odpovídá skutečnému místu určení, nižší než sazba pro místo určení uvedené v kolonce 7, náhrada, která má být vyplacena, je:
- náhradou vyplývající z použití sazby odpovídající skutečnému místu určení,
- snížena, s výjimkou případu vyšší moci, o 20 % rozdílu mezi náhradou pro místo určení uvedené v kolonce 7 a náhradou pro skutečné místo určení.
Pro účely tohoto článku mají být vzaty v úvahu sazby náhrady platné v den podání žádosti o licenci.
Tyto sazby jsou případně upraveny ke dni přijetí vývozního prohlášení nebo platebního prohlášení.
Pokud se první a druhý pododstavec tohoto odstavce a článek 51 použije na ten stejný vývoz, sníží se částka vyplývající z prvního pododstavce o sankci uvedenou v článku 51.
4. Pokud byla sazba náhrady stanovena v rámci nabídkového řízení a obsahuje-li toto nabídkové řízení doložku o povinném místě určení, nevezme se pro účely stanovení nejnižší sazby náhrady v úvahu nestanovení pravidelné náhrady nebo případné stanovení pravidelné náhrady pro toto povinné místo určení ke dni podání žádosti o licenci a ke dni přijetí vývozního prohlášení.
Článek 19
1. Odstavce 2 až 5 se použijí v případě, že se produkt vyváží na základě předložení vývozní licence nebo osvědčení o stanovení náhrady předem s doložkou o povinném místě určení.
2. Pokud produkt nedorazil do povinného místa určení, vyplatí se jen ta část náhrady, která vyplývá z čl. 18 odst. 2.
3. Pokud produkt dostane z důvodu vyšší moci jiné místo určení, než pro které byla licence vydána, je náhrada vyplacena na žádost vývozce, pokud prokáže zásah vyšší moci a skutečné místo určení produktu; skutečné místo určení se prokáže v souladu s články 15 a 16.
4. Pokud se použije odstavec 3, rovná se platná náhrada náhradě, která byla stanovena pro skutečné místo určení, ale nesmí být vyšší než náhrada, která je platná pro místo určení uvedené v kolonce 7 vydané licence obsahující stanovení náhrady předem.
Sazby náhrady se případně upraví ke dni přijetí vývozního prohlášení nebo platebního prohlášení.
5. Aby vývozce získal nárok na náhradu stanovenou předem, je-li produkt vyvezen na základě licence vydané podle článku 44 nařízení (EHS) č. 3719/88 a je-li náhrada rozlišena podle místa určení, musí vedle dokladů uvedených v článku 16 navíc předložit doklad, že produkt byl dodán do dovážející třetí země subjektu, který je stanoven nabídkovým řízením, a to v rámci nabídkového řízení uvedeného v licenci.
Oddíl 3 Zvláštní ochranná opatření finančních zájmů Společenství
Článek 20
1. Pokud:
a) existují vážné pochybnosti o skutečném místě určení produktu;
nebo
b) by mohl být produkt dovezen zpět do Společenství z důvodu rozdílu mezi výší náhrady pro vyvezený produkt a výší nepreferenčního dovozního cla na totožný produkt v den přijetí vývozního prohlášení;
nebo
c) existuje konkrétní podezření, že produkt bude v nezměněném stavu nebo po zpracování ve třetí zemi dovezen zpět do Společenství bez cla nebo se sníženou sazbou cla,
náhrada s jednotnou sazbou nebo část náhrady uvedená v čl. 18 odst. 2 se vyplatí, pouze pokud produkt opustil celní území Společenství v souladu v článkem 7 a
i) byl v případě nerozlišené náhrady dovezen do třetí země do 12 měsíců následujících po dni přijetí vývozního prohlášení nebo v této lhůtě došlo k jeho podstatnému zpracování nebo opracování ve smyslu článku 24 nařízení (EHS) č. 2913/92;
ii) byl v případě náhrady rozlišené podle místa určení dovezen v nezměněném stavu do 12 měsíců ode dne přijetí vývozního prohlášení do určené třetí země.
Články 15 a 16 se použijí na dovoz do třetí země.
Kromě toho mohou příslušné orgány členských států vyžadovat u všech náhrad dodatečné doklady, které podle nich dostatečně prokáží, že produkt byl skutečně uveden na trh v dovážející třetí zemi nebo došlo k jeho podstatnému zpracování nebo opracování ve smyslu článku 24 nařízení (EHS) č. 2913/92.
Za podmínek stanovených v článku 49 mohou být poskytnuty dodatečné lhůty.
2. Členské státy použijí odstavec 1 z vlastního podnětu a také na žádost Komise.
Ustanovení vztahující se na případ uvedený v odst. 1 písm. b) se nepoužijí, pokud konkrétní okolnosti příslušné transakce – s přihlédnutím zejména k přepravním nákladům – pravděpodobně vyloučí nebezpečí zpětného dovozu.
Navíc členské státy mohou nepoužít tato ustanovení, pokud výše náhrady pro dané vývozní prohlášení nepřesáhne 500 EUR.
3. Pokud v případě použití odstavce 1 byl produkt poté, co opustil celní území Společenství, zničen při přepravě následkem vyšší moci:
- vyplatí se v případě nerozlišené náhrady náhrada v plné výši,
- vyplatí se v případě rozlišené náhrady část náhrady stanovená v souladu s článkem 18.
4. Odstavec 1 se použije před výplatou náhrady.
Náhrada se však považuje za neoprávněnou a musí být vrácena, pokud příslušné orgány zjistí, a to i po výplatě náhrady:
a) že produkt byl zničen nebo poškozen dříve, než byl uveden na trh ve třetí zemi nebo dříve než došlo k jeho podstatnému zpracování nebo opracování ve třetí zemi ve smyslu článku 24 nařízení (EHS) č. 2913/92, ledaže by vývozce mohl podle názoru příslušných orgánů prokázat, že vývoz se uskutečnil za takových hospodářských podmínek, že produkt mohl být rozumně uveden na trh ve třetí zemi, aniž je dotčen čl. 21 odst. 2 druhý pododstavec;
b) že je produkt propuštěn ve třetí zemi do režimu s podmíněným osvobozením od cla 12 měsíců po dni vývozu ze Společenství, aniž by došlo k jeho podstatnému zpracování nebo opracování ve třetí zemi ve smyslu článku 24 nařízení (EHS) č. 2913/92, a že vývoz nebyl proveden jako běžná obchodní transakce;
c) že vyvezený produkt je dovezen zpět do Společenství, aniž by došlo k jeho podstatnému zpracování nebo opracování ve smyslu článku 24 nařízení (EHS) č. 2913/92, že nepreferenční dovozní clo je nižší než poskytnutá náhrada a že vývoz nebyl proveden jako běžná obchodní transakce;
d) že produkty uvedené v příloze V jsou dovezené zpět do Společenství:
- poté, co ve třetí zemi došlo k jejich zpracování nebo opracování, které nedosáhlo úrovně uvedené v článku 24 nařízení (EHS) č. 2913/92, a
- platí pro ně snížená nebo nulová sazba dovozního cla ve srovnání s nepreferenční sazbě.
Členské státy v co nejkratší lhůtě uvědomí Komisi v případě, že zjistí, že jiné produkty než produkty zahrnuté v příloze V by mohly způsobit odklon obchodu.
Písmena c) a d) se nepoužijí v případě použití hlavy VI kapitoly 2 ("Vrácené zboží") nařízení (EHS) č. 2913/92 nebo v případech, kdy jsou produkty dovezeny zpět nejméně dva roky po dni vývozu.
Článek 51 se nepoužije na případy uvedené v písmenech b), c) a d).
Oddíl 4 Případy neposkytnutí náhrady
Článek 21
1. Žádná náhrada není poskytnuta pro produkty, které nemají řádnou a uspokojivou obchodní jakost v den přijetí vývozního prohlášení.
Produkty vyhovují požadavku stanovenému v prvním pododstavci, pokud mohou být uvedeny na trh na území Společenství za obvyklých podmínek a podle popisu, který je uveden v žádosti o poskytnutí náhrady, a jestliže, jsou-li určené k lidské spotřebě, není vyloučena nebo podstatně snížena možnost jejich použití pro tento účel z důvodu jejich vlastností nebo jejich stavu.
Soulad produktů s požadavky stanovenými v prvním pododstavci musí být prověřen v souladu se stávajícími normami nebo zvyklostmi Společenství.
Náhrada je však také poskytnuta, pokud vyvážené produkty podléhají v zemi určení zvláštním závazným podmínkám, zejména zdravotním a hygienickým, které neodpovídají stávajícím normám nebo zvyklostem Společenství.
Vývozce musí na žádost příslušného orgánu prokázat, že produkty splňují tyto závazné podmínky třetí země určení.
Kromě toho mohou být pro některé produkty přijaty zvláštní předpisy.
2. Pokud měl produkt řádnou a uspokojivou obchodní jakost, když opouštěl Společenství, má nárok na část náhrady vypočtenou v souladu s čl. 18 odst. 2 kromě případu, kdy se použije článek 20. Tohoto nároku však pozbude, pokud se prokáže, že:
- už nemá řádnou a uspokojivou obchodní jakost v důsledku skryté vady, která se objeví později,
- nemohl být prodán konečnému spotřebiteli, protože datum konečné spotřeby produktu bylo příliš blízko dni vývozu.
Pokud se prokáže, že produkt už nemá řádnou a uspokojivou obchodní jakost před splněním celních formalit pro dovoz do třetí země, nemá nárok na rozlišenou část náhrady.
3. Žádná náhrada není poskytnuta pro produkty, pokud překračují nejvyšší úrovně radioaktivity povolené právními předpisy Společenství.
Úrovně vztahující se na produkty, nezávisle na jejich původu, jsou úrovně stanovené v článku 3 nařízení Rady (EHS) č. 737/90 [37].
Článek 22
1. Žádná náhrada není poskytnuta pro vývozy, které podléhají vývozní dávce nebo vývoznímu poplatku stanoveným předem nebo stanoveným v rámci nabídkového řízení.
2. Pokud v případě složeného produktu jsou na základě jedné nebo více složek produktu stanoveny předem vývozní dávka nebo vývozní poplatek, není poskytnuta žádná náhrada pro tuto složku nebo složky.
Článek 23
Žádná náhrada není poskytnuta pro produkty, které jsou prodávány nebo rozdávány na palubách plavidel a které by následně mohly být dovezeny zpět do Společenství na základě osvobození od cla podle nařízení Rady (EHS) č. 918/83 [38].
KAPITOLA 2 Zálohy na vývozní náhrady
Článek 24
1. Na žádost vývozce vyplatí členský stát předem celou výši náhrady nebo její část, jakmile bylo přijato vývozní prohlášení, s podmínkou, že je složena jistota, jejíž výše se rovná výši uvedené zálohy, zvýšené o 10 %.
Členské státy mohou stanovit podmínky, za nichž je možné požádat o zálohu na část náhrady.
2. Výše zálohy, je vypočtena s ohledem na sazbu náhrady použitelnou pro ohlášené místo určení a případně opravena jinými částkami podle právních předpisů Společenství.
3. Členské státy nemusí použít odstavec 1, pokud částka, která má být vyplacena, nepřesahuje 2000 EUR.
Článek 25
1. Pokud je záloha vyšší než částka skutečně splatná pro dotyčný vývoz nebo pro rovnocenný vývoz, zahájí příslušný orgán bezodkladně postup stanovený v článku 29 nařízení (EHS) č. 2220/85 s cílem, aby vývozce zaplatil rozdíl mezi těmito dvěma částkami, zvýšený o 10 %.
Pokud však v důsledku vyšší moci:
- nemohou být předloženy doklady stanovené tímto nařízením pro poskytnutí náhrady
nebo
- produkt dorazí do jiného místa určení, než je místo určení, pro které byla vypočtena záloha,
nevymáhá se zvýšení o 10 %.
2. Pokud produkt nedorazí do místa určení, pro které byla vypočtena záloha, z důvodu nesrovnalosti způsobené třetí stranou k újmě vývozce a pokud vývozce z vlastního podnětu o této skutečnosti okamžitě písemně uvědomí příslušné orgány a vrátí náhradu vyplacenou předem, je zvýšení uvedené v odstavci 1 omezeno na úrok splatný za dobu, která uplynula mezi přijetím náhrady obdržené předem a jejím vrácením, vypočtený v souladu s čl. 52 odst. 1 čtvrtým pododstavcem.
Toto ustanovení se nepoužije, pokud již příslušné orgány oznámily vývozci svůj úmysl provést kontrolu nebo pokud se vývozce o tomto úmyslu dozvěděl jiným způsobem.
3. Vývoz rovnocenných produktů, po zpětném dovozu podle režimu vráceného zboží, stejné podpoložky kombinované nomenklatury je považován za rovnocenný vývoz, pokud jsou splněny podmínky stanovené v čl. 40 odst. 2 písm. a) a b) nařízení (EHS) č. 3719/88.
Toto ustanovení se použije, pouze pokud byl režim vráceného zboží použit v členském státě, v němž bylo přijato vývozní prohlášení týkající se původního vývozu.
KAPITOLA 3 Předběžné financování náhrady
Článek 26
1. Pokud vývozce projeví svůj úmysl vyvézt produkty po zpracování nebo skladování a požádat o náhradu v souladu s články 4 a 5 nařízení (EHS) č. 565/80, je použití těchto ustanovení podmíněno tím, že vývozce předloží celním orgánům prohlášení (dále jen "platební prohlášení").
Členské státy mohou označit platební prohlášení jiným názvem.
2. Platební prohlášení musí obsahovat všechny údaje nezbytné pro stanovení náhrady pro produkt, který má být vyvezen, zejména:
a) v případě produktů:
- popis produktů, případně zjednodušený, podle nomenklatury pro vývozní náhrady a kódu nomenklatury pro náhrady a, kde je to k výpočtu náhrady nezbytné, složení dotyčných produktů nebo odkaz na toto složení,
- čistou hmotnost produktů nebo případně množství vyjádřené v měrné jednotce, které mají být vzaty v úvahu pro výpočet náhrady;
b) v případě zboží se použijí ustanovení nařízení (ES) č. 1222/94.
Navíc, mají-li být základní produkty zpracovány, platební prohlášení obsahuje:
- popis základních produktů,
- množství základních produktů,
- výtěžnost nebo podobné informace.
3. Aniž je dotčen odstavec 2, mohou být v platebním prohlášení uvedeny prozatímní údaje o zboží, které může být získáno ze základních produktů, pokud to odůvodňují okolnosti, na žádost vývozce.
V tomto případě nahlásí vývozce konečné údaje příslušným orgánům, jakmile je dokončeno zpracování.
4. Platební prohlášení musí také uvádět použití nebo místo určení produktů, pokud:
a) vývozce žádá o výplatu částky rovnající se náhradě nárokovatelné pro zamýšlené použití nebo místo určení produktů;
b) je použití nebo místo určení nezbytné ke stanovení doby, během které mohou produkty zůstat pod celním dohledem, aby mohly být zpracovány, nebo v celním režimu uskladňování v celním skladu nebo svobodného pásma.
5. Použití nebo místo určení je uvedeno v této formě:
- zvláštní použití nebo zvláštní země určení,
- skupina zemí určení, pro kterou je použitelná stejná sazba náhrady.
6. Aby se zajistilo provádění fyzických kontrol produktů, platební prohlášení rovněž obsahuje všechny údaje nezbytné k identifikaci přesných míst, kde budou produkty zpracovány nebo uskladněny až do jejich vývozu.
V případě změny místa uskladnění nebo zpracování jsou tyto změny podle výběru příslušných orgánů buď předem uvedeny vývozcem, nebo řádně zaneseny do evidence vedené za tímto účelem.
Článek 27
1. Při přijetí platebního prohlášení jsou produkty umístěny pod celní dohled v souladu s čl. 4 odst. 13 a 14 nařízení (EHS) č. 2913/92 až do doby, kdy opustí celní území Společenství nebo kdy dorazí do stanoveného místa určení.
2. Den přijetí platebního prohlášení je rozhodný pro stanovení:
a) platné sazby náhrady, pokud nebyla náhrada stanovena předem;
b) úprav, které mají být provedeny u sazby náhrady, pokud byla náhrada stanovena předem;
c) rozhodné skutečnosti pro směnný kurz eura platný pro náhradu.
Článek 28
1. V případě zpracovaných produktů nebo zboží získaného ze základních produktů je výsledek prověření platebního prohlášení ve spojení s případným prověřením základních produktů použit pro výpočet náhrady za účelem výplaty zálohy.
2. Odstavec 1 nevylučuje pozdější kontrolu příslušnými orgány dotyčného členského státu ani následky, které z toho mohou vyplynout podle stávajících předpisů.
3. Základní produkty musí být zcela nebo zčásti obsaženy v zpracovaných produktech nebo zboží, které jsou vyváženy.
Základní produkty skladované volně ložené však mohou být, pokud k tomu poskytnou povolení příslušné orgány, úplně nebo částečně nahrazeny rovnocennými základními produkty stejné osmimístné podpoložky kombinované nomenklatury, představující stejnou obchodní jakost, mající stejné technické vlastnosti a splňující podmínky požadované pro poskytnutí náhrady, pokud jsou rovnocenné základní produkty umístěny pod celní dohled.
Příslušné orgány členských států udělí takové povolení, pouze pokud mají jistotu, že celá operace bude provedena v souladu s těmito podmínkami:
- vývozce sdělí předem příslušnému celnímu úřadu, u kterého bylo podáno platební prohlášení, svůj úmysl požádat o režim rovnocennosti a výslovně uvede přesná místa uskladnění a zpracování,
- účetní evidence zásob vývozce musí být denně aktualizována a umožnit celkovou, jak správní tak fyzickou, kontrolu celkového množství základních produktů nebo zpracovaných produktů, které jsou v těchto prostorách fyzicky přítomny, a kontrolu jejich konkrétního statusu.
Pro účely tohoto článku se "statusem" rozumí situace produktů, které se nacházejí ve volném oběhu nebo jsou v celním režimu nebo v režimu předběžného financování podle článku 26 nebo v režimu vývozu podle článků 5 a 32,
- je zaručeno, že účinná kontrola totožnosti obchodní jakosti a technických vlastností základních produktů se provádí ode dne přijetí platebního prohlášen až do dne uvedeného v čl. 34 odst. 1.
Pokud jsou rovnocenné základní produkty skladovány na místech, pro která je příslušný jiný celní úřad, sdělí celní úřad, u kterého bylo podáno platební prohlášení, písemně příslušnému celnímu úřadu odpovědnému za místo, ve kterém se rovnocenné produkty nacházejí, všechny náležité údaje, zejména množství zpracovaných produktů, jejich obchodní jakost a technické vlastnosti a každé nebo všechna zpracování, která mají být provedena.
4. Ustanovení odstavce 3 týkající se základních produktů může být také použito na meziprodukty skladované volně ložené, nahrazené rovnocennými meziprodukty.
5. Režim rovnocennosti se nepoužije na produkty pocházející z intervence a určené k vývozu podle kontrolního systému uvedeného v článku 2 nařízení (EHS) č. 3002/92.
6. Lhůta, po kterou mohou základní produkty zůstat pod celním dohledem s cílem jejich zpracování, je šest měsíců ode dne přijetí platebního prohlášení.
Podléhá-li však vývoz předložení vývozní licence nebo je-li předloženo osvědčení o stanovení náhrady předem, rovná se doba platnosti licence nebo osvědčení lhůtě, která ještě neuplynula.
V případech, že se vývoz uskuteční na základě předložení vývozní licence nebo osvědčení o stanovení náhrady předem, jejichž doba platnosti, která ještě neuplynula, je:
- kratší než tři měsíce, prodlouží se lhůta na tři měsíce,
- delší než jeden rok, omezí se lhůta na jeden rok.
Článek 29
1. Co se týče produktů, které mají být vyvezeny poté, co byly propuštěny do celního režimu uskladňování nebo svobodného pásma, je pro výpočet náhrady použit výsledek prověření platebního prohlášení a produktů.
2. Odstavec 1 nevylučuje pozdější kontrolu příslušnými orgány dotyčného členského státu ani následky, které z toho mohou vyplynout podle stávajících předpisů.
3. Úbytek hmotnosti způsobený přirozenými příčinami, ke kterému došlo po dobu uskladnění v celním skladu nebo ve svobodném pásmu, nemá za následek propadnutí jistoty uvedené v článku 35. Poškození produktů se nepovažuje za úbytek hmotnosti způsobený přirozenými příčinami.
4. Produkty propuštěné do celního režimu uskladňování nebo svobodného pásma zde mohou být podrobeny, za podmínek stanovených příslušnými orgány, těmto formám manipulace:
a) inventuře;
b) umístění značek, razítek, etiket nebo jiných podobných rozlišovacích znaků na produkty nebo na jejich obaly, pokud toto umístění nemůže vyvolat zdání jiného původu produktů, než je jejich skutečný původ;
c) úpravě označení a čísel balíčků nebo změně etiket, pokud tyto změny nemohou vyvolat zdání jiného původu produktů, než je jejich skutečný původ;
d) balení, vybalování, změně balení nebo opravě balení, pokud tyto formy manipulace nemohou vyvolat zdání jiného původu produktů, než je jejich skutečný původ;
e) větrání;
f) chlazení;
g) mrazení.
Náhrada použitelná pro produkty, které byly podrobeny formám manipulace uvedeným výše, je stanovena podle množství, povahy a vlastností produktů, které existovaly v den určený pro výpočet náhrady, v souladu s článkem 27.
5. Lhůta, během níž mohou produkty zůstat v celním režimu uskladňování nebo svobodného pásma, je šest měsíců ode dne přijetí platebního prohlášení.
Článek 30
1. Produkty propuštěné do celního režimu uskladňování v členském státě, ve kterém bylo přijato platební prohlášení, mohou být převezeny do jiného členského státu, aby zde byly skladovány v celním režimu uskladňování, a vztahují se na ně zejména ustanovení tohoto článku.
Aby bylo zajištěna totožnost produktů během přepravy z jednoho členského státu do druhého, musí být na dopravní prostředky nebo nákladové kusy použité k přepravě přiloženy celní závěry v souladu s článkem 349 nařízení (EHS) č. 2454/93.
2. V případech uvedených v odstavci 1 se předložením kontrolního výtisku T5 prokáže, že produkty opustily celní území Společenství nebo dorazily do stanoveného místa určení.
a) Do kolonky 104 kontrolního výtisku se v rubrice "Ostatní" uvede jedna z těchto poznámek:
- Prefinanciación de la restitución – Artículo 30 del Reglamento (CE) n° 800/1999.
Declaración de exportación que debe ser presentada, a más tardar, el … (fecha límite establecida para el plazo contemplado en el apartado 5 del artículo 29),
- Forudbetaling af restitutionen – Artikel 30 i forordning (EF) nr.
800/1999.
Udførselsangivelsen skal indgives senest den … (dato fastsat i overensstemmelse med den i artikel 29, stk.
5, omhandlede frist),
- Vorfinanzierung der Erstattung – Artikel 30 der Verordnung (EG) Nr. 800/1999.
Die Ausfuhranmeldung ist bis spätestens … vorzulegen (durch die Frist gemäss Artikel 29 Absatz 5 festgelegter Schlusstermin),
- Εκ των προτέρων πληρωμή της επιστροφής – κανονισμός (EK) Aριθ.
800/1999, άρθρο 30. H δήλωση εζαγωγής πρέπει να κατατεθεί το αργότερο μέχρι… (ημερομηνία λήζεως της προθεσμίας που αναφέρεται στο άρθρο 29 παράγραφος 5),
- Prefinancing of the refund – Regulation (ES) No 800/1999, Article 30. Export declaration to be lodged by… (deadline set by the time limit referred to in Article 29(5)),
- Préfinancement de la restitution – règlement (CE) no 800/1999, article 30. Déclaration d’exportation à déposer au plus tard le … (date limite fixée par le délai visé à l’article 29, paragraphe 5),
- Prefinanziamento della restituzione – Regolamento (CE) n. 800/1999, articolo 30. Dichiarazione d’esportazione da presentare entro il … (data limite fissata in base ai termini indicati al paragrafo 5 dell‘articolo 29),
- Voorfinanciering van de restitutie – Verordening (EG) nr.
800/1999, artikel 30. Aangifte ten uitvoer moet uiterlijk worden ingediend op … (uiterste datum vastgesteld op basis van de in artikel 29, lid 5 bedoelde termijn),
- Pré-financiamento da restituição – Regulamento (CE) n.o 800/1999, artigo 30. Apresentação da declaração de exportação o mais tardar em …(data-limite fixada pelo prazo referido no n. 5 do artigo 29.o),
- Ennakolta maksettu tuki – asetuksen (EY) N:o 800/1999 artiklane, vienti-ilmoitus annettava viimeistään … (määräpäivä vahvistetaan 29 artiklan 5 kohdassa mainitun aikarajoituksen mukaisesti),
- Förfinansiering av exportbidrag – artikel 30 i förordning (EG) nr 800/1999.
Exportdeklaration skall ges in senast den … (tidspunkt fastställd enligt den i artikel 29.5 angivna tidsfristen).
b) Kontrolní úřad skladu pro skladování si ponechá kontrolní výtisk T5 a do kolonky "Kontrola použití a/nebo místa určení" na zadní straně kontrolního výtisku uvede v rubrice "Poznámky" jeden z těchto údajů:
- La fecha de aceptación de la declaración de exportación: …
- La fecha de salida del territorio aduanero e la de llegada al destino correspondiente: …
- Datoen for antagelsen ar udførselsangivelsen:…
- Datoen for udgangen af toldområdet eller ankomsten til destinationen: …
- Zeitpunkt der Annahme der Ausfuhranmeldung: …
- Zeitpunkt des Verlassens des Zollgebiets oder des Erreichens der Bestimmung: …
- την ημερομηνία αποδοχής της διασάφηοης εζαγωγής: …
- την ημερομηνία εζόδου από το τελωνειακό έδαφος ή αφίζεως στον προορισμό: …
- Date of acceptance of the export declaration: …
- Date of exit form the customs territory or arrival at destination: …
- La date d’acception de la déclaration d’exportation: …
- La date de sortie du territoire douanier ou de l’arrivée à destination: …
- La data di accettazione della dichiarazione d’esportazione: …
- La data di uscita dal territorio doganale o dell’arrivo a destinazione: …
- De datum van aanvaarding van de aangifte ten uitvoer: …
- De datum waarop de producten of goederen het douanegebied hebben verlaten of ter bestemming zijn aangekomen: …
- Data de aceitação da declaração de exportação: …
- Data de saída do território aduaneiro ou da chegada ao destino: …
- Vienti-ilmoituksen vastaanottopäivämäärä: …
- Päivä, jona viety tullialueelta tai saapunut määräpaikkaan: …
- Mottagningsdag for exportdeklaration: …
- Utförseldag från tullområdet eller ankomstdag till destinationen: …
c) Pokud po vyskladnění jsou produkty přepravovány přes území jiného členského státu za účelem vývozu nebo aby dorazily do stanoveného místa určení, postupuje první celní úřad místa určení jako celní úřad odeslání a vystaví nebo nechá vystavit na svou odpovědnost jeden nebo více kontrolních výtisků T5.
Do kolonky 104 nového kontrolního výtisku nebo nových kontrolních výtisků T5 se uvede příslušná poznámka.
Navíc bude do kolonky 106 zapsáno číslo původního kontrolního výtisku T5, název celního úřadu, který uvedený výtisk vydal, a datum vydání.
Je-li poznámka, která má být uvedena do kolonky "Kontrola použití a/nebo místa určení" původního kontrolního výtisku T5, založena na údajích z kontrolních výtisků obdržených od celních orgánů jiných členských států nebo z vnitrostátních dokladů obdržených jinými vnitrostátními orgány, uvede celní úřad místa určení uvedený v prvním pododstavci do "Poznámek" dotyčné číslo nebo čísla kontrolních výtisků T5 nebo vnitrostátních dokladů.
Splňuje-li pouze část produktů uvedených v kontrolním výtisku T5 předepsané podmínky, uvede celní úřad místa určení do kolonky "Kontrola použití a/nebo místa určení" kontrolního výtisku množství produktů, které tyto podmínky splnilo.
3. V případě uvedeném v odstavci 1 se podle toho vyplní kolonky 37 a 40 vývozního prohlášení.
V kolonce 40 musí být také uvedeno datum přijetí prohlášení COM 7.
Článek 31
1. Zálohu na náhradu vyplatí na zvláštní žádost vývozce pouze ten členský stát, na jehož území bylo přijato platební prohlášení.
Žádost o náhradu musí být podána:
a) buď písemně, přičemž členské státy mohou stanovit zvláštní tiskopis;
b) nebo použitím počítačových systémů podle pravidel vydaných příslušnými orgány.
Pro účely tohoto odstavce se použijí čl. 199 odst. 2 a 3 a články 222, 223 a 224 nařízení (EHS) č. 2454/93 obdobně.
2. Výše zálohy se vypočte na základě sazby náhrady platné pro použití nebo místo určení, je-li uvedeno. V ostatních případech se použije částka vypočtená v souladu s čl. 18 odst. 2.
Článek 32
1. Vývozní prohlášení musí být podáno nejpozději k poslednímu dni lhůt stanovených v čl. 28 odst. 6 a čl. 29 odst. 5 v členském státě, ve kterém bylo přijato platební prohlášení nebo, pokud se použije článek 30, v členském státě skladování.
2. Ve smyslu tohoto článku se Belgie a Lucembursko pro účely článku 5 nařízení (EHS) č. 565/80 považují za jeden členský stát.
Článek 33
1. Před přijetím platebního prohlášení musí být složena jistota rovnající se částce vypočtené v souladu s čl. 31 odst. 2, ke které je připočteno zvýšení o 15 %.
2. Členské státy mohou povolit, aby byla jistota podle odstavce 1 složena po přijetí platebního prohlášení, pokud vnitrostátní předpisy:
- ukládají vývozci, aby složil jistotu ve lhůtě nejdéle 30 dnů po dotyčném přijetí a dříve než bude provedena výplata předem,
- zajišťují výplatu částky rovnající se zvýšení uvedenému v odstavci 1, pokud jistota není složena ve lhůtě, s výjimkou případu vyšší moci; nicméně pokud se však deklarant snažil dostát svým závazkům, může mu být poskytnuta dodatečná lhůta.
Článek 34
1. Do 60 dnů ode dne, kdy se na produkty přestane vztahovat režim stanovený v článcích 4 nebo 5 nařízení (EHS) č. 565/80, musí produkty:
- opustit celní území Společenství v nezměněném stavu
nebo
- v případech uvedených v čl. 36 odst. 1 tohoto nařízení, dorazit do svého místa určení v nezměněném stavu.
2. V případech uvedených v odstavci 1 se použije čl. 7 odst. 3 a 4 a články 9 a 10.
Článek 35
1. Pokud se u produktů, na něž se vztahuje tato kapitola, prokáže, že mají nárok na náhradu, je dotyčná částka vyrovnána částkou vyplacenou předem.
Pokud je splatná částka na vyvezené množství vyšší než částka, která byla vyplacená předem, je dotyčné osobě vyplacen rozdíl.
Pokud je splatná částka na vyvezené množství nižší než částka, která byla vyplacena předem, zejména pokud se použije odstavec 2, zahájí příslušný orgán bezodkladně postup podle článku 29 nařízení (EHS) č. 2220/85 s cílem, aby hospodářský subjekt zaplatil rozdíl mezi těmito dvěma částkami, zvýšený o 15 %.
2. Odchylně od článku 50 a aniž je dotčen odst. 1 druhý pododstavec tohoto článku, pokud nebyla dodržena jedna nebo více lhůt stanovených v tomto nařízení, je náhrada pro dotyčný vývoz, s výjimkou případu vyšší moci, opravena následovně:
- nejprve je snížena o 15 %, pokud je překročena jedna nebo více lhůt stanovených v čl. 15 odst. 1, čl. 28 odst. 6, čl. 29 odst. 5 a čl. 34 odst. 1; takto upravená náhrada je snížena o 2 % za každý den, o který jsou překročeny lhůty stanovené v čl. 15 odst. 1, čl. 28 odst. 6, čl. 29 odst. 5, a o 5 % za každý den, o který je překročena lhůta stanovená v čl. 34 odst. 1,
- pokud jsou do šesti měsíců od stanovené lhůty předloženy doklady uvedené v čl. 49 odst. 2, je náhrada, případně stanovená v souladu s první odrážkou, snížena o částku rovnající se 15 % náhrady, která by byla vyplacena, kdyby byly dodrženy všechny lhůty.
Ustanovení čl. 50 odst. 4 a 6 se použije obdobně.
3. Pokud je z důvodu vyšší moci splatná částka nižší než částka vyplacená předem, zvýšení o 15 % se nepoužije.
4. Pokud produkt nedorazí do místa určení, pro které byla vypočtena záloha, z důvodů nesrovnalosti způsobené třetí stranou k újmě vývozce a pokud vývozce ze svého podnětu o této skutečnosti okamžitě písemně uvědomí příslušné orgány a vrátí náhradu vyplacenou předem, je zvýšení uvedené v odstavci 1 omezeno na úrok splatný za dobu, která uplynula mezi přijetím náhrady obdržené předem a jejím vrácením, vypočtený v souladu s čl. 52 odst. 1 čtvrtým pododstavcem.
Toto ustanovení se nepoužije, pokud již příslušné orgány oznámily vývozci svůj úmysl provést kontrolu nebo pokud se vývozce dozvěděl jinak o úmyslu příslušných orgánů provést kontrolu.
HLAVA III JINÉ DRUHY VÝVOZU A ZVLÁŠTNÍ PŘÍPADY
KAPITOLA 1 Místa určení považovaná za vývoz ze Společenství a zásobování plavidel a letadel
Článek 36
1. Pro účely tohoto nařízení se za vývozy z celního území Společenství považují:
a) dodávka ve Společenství pro zásobování:
- námořních plavidel,
- letadel obsluhujících mezinárodní lety, včetně letů uvnitř Společenství;
b) dodávka mezinárodním organizacím sídlícím ve Společenství;
c) dodávky ozbrojeným silám majícím základny na území členského státu, ale nepodléhajícím jeho velení.
2. Odstavec 1 se použije, pouze pokud produkty stejného druhu dovezené ze třetích zemí pro uvedená místa určení jsou osvobozeny od dovozních cel v dotyčném členském státě.
3. Dodávky produktů do skladů, které se nacházejí ve Společenství a patří mezinárodním organizacím specializujícím se na humanitární pomoc a které jsou používány v rámci potravinové pomoci ve třetích zemích, se považují za vývoz z celního území Společenství.
Povolení k použití prvního pododstavce udělují příslušné orgány členského státu skladování, které stanoví celní status skladu a přijmou nezbytná opatření k zajištění toho, aby příslušné produkty dorazily do svého místa určení.
4. Na dodávky uvedené v tomto článku se použije článek 5.
Článek 37
1. V rámci dodávek uvedených v článcích 36 a 44 mohou členské státy odchylně od článku 5 pro výplatu náhrad povolit užití následujícího postupu.
Vývozce, kterému je povoleno použit tento postup, nemůže zároveň použít obvyklý postup pro stejný produkt.
Povolení může být omezeno na některá místa nakládky na palubu v členském státě vývozu.
Povolení se může vztahovat na nakládku na palubu v jiných členských státech a v tomto případě se použije článek 8.
2. U produktů nakládaných na palubu každý měsíc za podmínek stanovených v tomto článku se buď pro stanovení platné sazby náhrady, nebo, je-li náhrada stanovena předem, pro stanovení úprav, které mají být případně provedeny, vezme v úvahu poslední den v měsíci.
V případě členských států, které se neúčastní Hospodářské a měnové unie, se poslední den v měsíci vezme rovněž v úvahu pro stanovení směnného kurzu eura vůči národní měně platného pro výši náhrad.
3. Pokud je náhrada stanovena předem nebo stanovena v rámci nabídkového řízení, musí být povolení platné k poslednímu dni v měsíci.
4. Vývozce musí vést kontrolní evidenci, která obsahuje tyto údaje:
a) údaje nutné k identifikaci produktů v souladu s čl. 5 odst. 4;
b) název nebo registrační číslo plavidla nebo plavidel nebo letadla nebo letadel, na které jsou produkty naloženy;
c) datum nakládky.
Údaje uvedené v prvním pododstavci musí být zaneseny do této evidence nejpozději první pracovní den následující po nakládce na palubu.
Nicméně pokud je nakládka na palubu prováděna v jiném členském státě, musí být výše zmíněné údaje zaneseny do této evidence nejpozději první pracovní den následující po dni, ve kterém vývozci mělo být sděleno, že produkty byly naloženy na palubu.
Vývozce musí také přistoupit na kontrolní opatření, která členské státy považují za nezbytná, a musí uchovávat kontrolní evidenci alespoň po tři roky od konce běžného kalendářního roku.
5. Členské státy mohou rozhodnout, že evidence může být nahrazena doklady používanými pro každou dodávku, do nichž celní orgány potvrdily datum nakládky na palubu.
6. Na dodávky uvedené v čl. 36 odst. 1 písm. b) a c) se obdobně použijí odstavce 2 a 5.
Článek 38
1. Pro účely čl. 36 odst. 1 písm. a) se produkty určené ke spotřebě na palubách letadel nebo plavidel pro přepravu osob, včetně trajektů, a připravené před nakládkou na palubu považují za připravené na palubě těchto dopravních prostředků.
2. Tento článek se použije pouze s podmínkou, že vývozce dostatečně prokáže množství, povahu a vlastnosti základních produktů, pro které je žádána náhrada, před jejich přípravou.
3. Režim zásobovacího skladu stanovený v článku 40 se může použít na připravené produkty podle odstavců 1 a 2.
Článek 39
1. Výplata náhrady je podmíněna tím, že produkt, pro který bylo přijato vývozní prohlášení, dorazil v nezměněném stavu nejpozději do 60 dnů ode dne tohoto přijetí do jednoho z míst určení uvedených v článku 36.
2. V případech uvedených v odstavci 1 se použije čl. 7 odst. 3 a 4.
3. Pokud je produkt, pro který bylo přijato vývozní prohlášení, dříve než dorazí do jednoho z míst určení podle článku 36, přepravován přes jiná území Společenství, než je území členského státu, na jehož území bylo prohlášení přijato, prokáže se kontrolním výtiskem T5, že produkt dorazil do stanoveného místa určení.
V kontrolním výtisku T5 se vyplní kolonky 33, 103, 104 a popřípadě 105.
Do kolonky 104 se uvede příslušná poznámka.
4. Tiskopis 302, který provází produkty dodávané ozbrojeným silám podle čl. 36 odst. 1 písm. c), se považuje za kontrolní výtisk T5 uvedený v odstavci 3 s podmínkou, že je na tiskopise příslušnými vojenskými orgány potvrzeno převzetí produktů.
Článek 40
1. Členské státy mohou vývozci vyplatit předem výši náhrady za zvláštních podmínek stanovených níže, pokud se prokáže, že produkty byly do 30 dnů od přijetí vývozního prohlášení a s výjimkou případu vyšší moci umístěny v prostorech pod celní dohled za účelem zásobování ve Společenství:
- námořních plavidel
nebo
- letadel obsluhujících mezinárodní lety, včetně letů v rámci Společenství,
nebo
- vrtných nebo těžebních plošin uvedených v článku 44.
Prostory pod celní dohledem, (dále jen "zásobovací sklady") a skladovatelé musí být zvlášť schváleni pro účely tohoto článku.
2. Členské státy, na jejichž území se zásobovací sklady nacházejí, poskytnou schválení pouze těm provozovatelům a zásobovacím skladům, které skýtají nutné záruky.
Schválení je odvolatelné.
Schválení je uděleno pouze těm provozovatelům, kteří se písemně zavážou, že:
a) produkty v nezměněném stavu nebo zmrazené a/nebo po obalové úpravě naloží za účelem zásobování ve Společenství na:
- palubu námořních plavidel
nebo
- palubu letadel obsluhujících mezinárodní lety, včetně letů v rámci Společenství,
nebo
- vrtné nebo těžební plošiny uvedené v článku 44;
b) povedou evidenci, který příslušným orgánům umožní provádět kontroly a ve kterém jsou uvedeny zejména:
- datum uskladnění v zásobovacím skladu,
- čísla celních dokladů, které produkty provázejí, a název příslušného celního úřadu,
- údaje nezbytné k identifikaci produktů v souladu s čl. 5 odst. 4,
- datum odeslání produktů ze zásobovacího skladu,
- registrační číslo a název, existuje-li, plavidla nebo letadla nebo plavidel nebo letadel, na jejichž palubu byly produkty naloženy, nebo název skladu, do kterého jsou přemístěny,
- datum nakládky na palubu;
c) uchovají uvedenou evidenci nejméně po dobu tří let od konce běžného kalendářního roku;
d) přistoupí na jakékoli kontrolní opatření, zejména pravidelné, které by příslušné orgány považovaly za vhodné za účelem zjištění, zde je dodržován tento odstavec;
e) zaplatí jakékoli částky požadované jako vrácení náhrady v případech, kdy se použije článek 42;
3. Částku vyplacenou vývozci podle odstavce 1 zaúčtuje subjekt, který zálohu poskytl, jako platbu.
Článek 41
1. Pokud je vývozní prohlášení přijato v členském státě, ve kterém se nachází zásobovací sklad, příslušný celní orgán uvede při uskladnění v zásobovacím skladu do vnitrostátního dokladu, který bude použit k tomu, aby byla získána záloha na náhradu, že se produkty nacházejí v situaci podle článku 40.
2. Pokud bylo vývozní prohlášení přijato v jiném členském státě, než je členský stát, ve kterém se nachází zásobovací sklad, prokáže se kontrolním výtiskem T5, že produkty byly umístěny do zásobovacího skladu.
V kontrolním výtisku T5 se vyplní kolonky 33, 103, 104 a popřípadě 105.
Do kolonky 104 kontrolního výtisku T5 se v rubrice "Ostatní" uvede jedna z těchto poznámek:
- Depositado con entrega obligatoria para el abastecimiento – Aplicación del artículo 40 del Reglamento (CE) no 800/1999,
- Anbringelse på oplag med obligatorisk levering til proviantering – anvendelse af artikel 40 i forordning (EF) nr.
800/1999,
- Einlagerung ins Vorratslager mit Lieferpflicht zur Bevorratung – Artikel 40 der Verordnung (EG) Nr. 800/1999,
- Εναποζήκευοη με υποχρεωτική παράδοση για τον ανεφοδιασμό – εφαρμογή του άρθρου 40 του κανονισμού ΕΚ Αριθ.
800/1999
- Compulsory entry into warehouse for delivery for victualling – Article 40 of Regulation (EC) No 800/1999,
- Mise en entrepôt avec livraison obligatoire pour l’avitaillement – application de l’article 40 du règlement (CE) n. 800/1999,
- Deposito con consegna obbligatoria por l’approvvigionamento - applicazione dell‘articolo 40 del regolamento (CE) n. 800/1999,
- Opslag in depot onder verplichting van levering voor de bevoorrading van zeeschepen of luchtvaartuigen – toepassing van artikel 40 van Verordening (EG) nr.
800/1999,
- Colocado em entreposto com destino obrigatório para abastecimento – aplicação do artigo 40.o do Regulamento (CE) n.o 800/1999,
- Siirto varastoon sekä pakollinen toimittaminen muonitustarkoituksiin – asetuksen (EY) N:o 40 artiklan soveltaminen,
- Placering i lager med skyldighet at leverera för proviantering – artikel 40o i förordning (EG) nr 800/1999.
Příslušný celní úřad členského státu určení potvrdí v kontrolním výtisku umístění do skladu poté co ověřil, že byly produkty zapsány do evidence uvedené v čl. 40 odst. 2.
Článek 42
1. Pokud se zjistí, že produkt umístěný do zásobovacího skladu nedostal stanovené místo určení nebo není ve stavu, aby toto místo určení dostal, musí provozovatel zásobovacího skladu zaplatit příslušnému orgánu členského státu skladování paušální částku.
2. Paušální částka uvedená v odstavci 1 se vypočte následovně:
a) určí se celkové dovozní clo platné pro totožný produkt propuštěný do volného oběhu v členském státě skladování;
b) částka získaná v souladu s písmenem a) se zvýší o 20 %.
Sazba použitá k výpočtu dovozního cla je:
- sazba dne, kdy produkt nedostal stanovené místo určení, nebo od kterého již produkt nebyl ve stavu, aby dostal toto místo určení,
nebo
- v případech, kdy nemůže být den stanoven, sazba dne, ve kterém bylo zjištěno, že nebylo dodrženo povinné místo určení.
3. Pokud může provozovatel prokázat, že částka vyplacená předem pro dotyčný produkt je nižší než paušální částka vypočtená v souladu s odstavcem 2, zaplatí pouze částku vyplacenou předem, zvýšenou o 20 %.
Nicméně pokud byla částka vyplacena předem v jiném členském státě, zvyšuje se o 40 %.
V tomto případě, co se týče členských států skladování, které se neúčastní Hospodářské a měnové unie, se částka převede do národní měny členského státu skladování podle směnného kurzu eura platného v den, který je použit pro výpočet cel uvedených v odst. 2 písm. a).
4. Platba uvedená v tomto článku se nevztahuje na ztráty, ke kterým dojde během uskladnění v zásobovacím skladu následkem přirozeného úbytku hmotnosti nebo následkem obalové úpravy.
Článek 43
1. Nejméně jednou za 12 měsíců provedou příslušné orgány členského státu, ve kterém se zásobovací sklad nachází, fyzickou kontrolu množství produktů, které jsou v tomto skladu umístěny.
Pokud však uskladnění nebo vyskladnění produktů v zásobovacím skladu podléhá stálé fyzické kontrole celního úřadu, mohou příslušné orgány omezit kontrolu na kontrolu dokladů uskladněných produktů.
2. Příslušné orgány členského státu skladování mohou povolit přemístění produktů do jiného zásobovacího skladu.
V tomto případě se do evidence prvního zásobovacího skladu zanesou údaje o druhém zásobovacím skladu.
Druhý zásobovací sklad a druhý provozovatel musí být také zvlášť schváleni pro účely ustanovení o zásobovacím skladu.
Pokud byly produkty umístěny pod dohled do druhého zásobovacího skladu, dluží druhý provozovatel za částky, které mají být zaplaceny, v případě použití článku 42.
3. Pokud se druhý zásobovací sklad nenachází ve stejném členském státě jako první zásobovací sklad, prokáže se originálem kontrolního výtisku T5 obsahujícím jednu z poznámek uvedených v čl. 41 odst. 2, že produkty byly umístěny do druhého zásobovacího skladu.
Příslušný celní úřad členského státu místa určení potvrdí v kontrolním výtisku T5 umístění do skladu, poté co ověřil, že byly produkty zapsány do evidence uvedené v čl. 40 odst. 2.
4. Pokud jsou produkty po svém uskladnění v zásobovacím skladu naloženy na palubu v jiném členském státě, než je členský stát uskladnění, prokáže se nakládka na palubu postupem podle čl. 39 odst. 3.
5. Umístění pod dohled v jiném zásobovacím skladu, nakládka na palubu ve Společenství a dodávky uvedené v článku 44 a čl. 45 odst. 3 písm. a) musí být prokázány, s výjimkou případu vyšší moci, do 12 měsíců následujících po dni odeslání produktů ze zásobovacího skladu; čl. 49 odst. 3, 4 a 5 se použije obdobně.
KAPITOLA 2 Zvláštní případy
Článek 44
1. Dodávky palubních zásob:
a) na vrtné nebo těžební plošiny, včetně pomocných zařízení, která poskytují podpůrné služby pro takové operace, nacházejících se v evropském kontinentálním šelfu nebo kontinentálním šelfu mimoevropské části Společenství, ale za třímílovou zónou od základní hranice používané k určení šíře teritoriálního moře členského státu;
a
b) vojenským a pomocným vojenským plavidlům, která plují pod vlajkou členského státu na volném moři;
se pro účely stanovení sazby náhrady, která má být poskytnuta, považují za dodávky ve smyslu čl. 36 odst. 1 písm. a).
"Palubními zásobami" se rozumí produkty určené jedině ke spotřebě na palubě.
2. Odstavec 1 se použije pouze tehdy, je-li sazba náhrady vyšší než nejnižší sazba.
Členské státy mohou používat tato ustanovení na všechny dodávky palubních zásob s podmínkou, že:
a) je předloženo osvědčení o dodávce na palubu;
a
b) v případě plošin:
- se dodávka uskuteční v rámci zásobovacích operací, které příslušný orgán členského státu, kde jsou produkty určené na plošinu naloženy, uznává za obvyklé.
V tomto ohledu jsou, s výjimkou případu vyšší moci, použity ty přístavy nebo místa nakládky, druhy plavidel – provádí-li se zásobování po moři – a druhy balení nebo kontejnerů, které jsou obvykle používané,
- je zásobovací plavidlo nebo helikoptéra provozována fyzickou nebo právnickou osobou, která uchovává ve Společenství doklady, do nichž lze nahlédnout a které jsou dostačující pro kontrolu podrobností o plavbě nebo letu.
Osvědčení o dodávce na palubu podle odst. 2 písm. a) poskytuje úplné informace o produktech a uvádí název nebo jiné údaje umožňující identifikovat plošinu nebo vojenské plavidlo nebo pomocné plavidlo, na které byly produkty dodány, a datum dodávky.
Členské státy mohou požadovat poskytnutí doplňujících údajů.
Toto osvědčení je podepsáno:
a) v případě plošin osobou, kterou provozovatelé plošiny považují za osobu odpovědnou za palubní zásoby.
Příslušné orgány přijmou nezbytná opatření k zajištění pravosti obchodní operace.
Členské státy uvědomí Komisi o přijatých opatřeních;
b) v případě vojenských plavidel nebo pomocných plavidel vojenskými orgány.
Odchylně od odstavce 2 mohou v případě zásobovací operace plošin osvobodit členské státy vývozce od povinnosti předložit osvědčení o dodávce na palubu u dodávky:
- která má nárok na náhradu ve výši nepřesahující 3000 EUR na jeden vývoz,
- která členským státům skýtá dostatečné záruky ohledně příchodu produktů na místo určení, a
- pro kterou byl předložen přepravní doklad a doklad o zaplacení.
4. Příslušné orgány členského státu, který náhradu poskytuje, provedou kontroly množství, které bylo prohlášeno za dodané na plošiny, tak, že prověří doklady vývozce a provozovatele zásobovacího plavidla nebo helikoptéry.
Tyto orgány se také ujistí, že množství dodaná jako zásoby podle tohoto článku nepřesahují potřeby personálu na palubě.
Pro účely prvního pododstavce může být vyžádána, je-li to nutné, pomoc příslušných orgánů jiných členských států.
5. Pokud se článek 8 použije na dodávky na plošinu, uvede se do kolonky 104 kontrolního výtisku T5 v rubrice "Ostatní" jedna z těchto poznámek:
- Suministro para el abastecimiento de las plataformas – Reglamento (CE) n° 800/1999,
- Proviant til platforme – forordning (EF) nr.
800/1999,
- Bevorratungslieferung für Plattformen – Verordnung (EG) Nr. 800/1999,
- Προμήθειες τροφοδοσίας για εζεδρες – κανονισμός (EK) Αριθ.
800/1999,
- Catering supplies for rigs – Regulation (EC) No 800/1999,
- Livraison pour l’avitaillement des plates-formes – règlement (CE) no 800/1999,
- Provviste di bordo per piattaforma - Regolamento (CE) n. 800/1999,
- Leverantie van boordproviand aan platform – Verordening (EG) nr.
800/1999,
- Fornecimentos para abastecimento de plataformas – Regulamento (CE) n.o 800/1999,
- Muonitustoimitukset lautoille – asetus (EY) N:o 800/1999,
- Proviant till plattformar – förordning (EG) nr 800/1999.
6. Použije-li se článek 40, zaváže se provozovatel skladu, že bude zaznamenávat údaje o plošině, na kterou je každá zásilka odeslána, název/číslo zásobovacího plavidla/helikoptéry a datum nakládky na palubu do evidence uvedené v čl. 40 odst. 2 písm. b). Osvědčení o dodávce na palubu podle odst. 3 písm. a) tohoto článku se považují za součást této evidence.
7. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby byla evidence vedena tak, aby udávala množství produktů každého odvětví, která jsou dodána na plošiny a na která se vztahují ustanovení tohoto článku.
Článek 45
1. Pro stanovení sazby náhrady, která má být poskytnuta, se dodávky pro zásobování mimo Společenství považují za dodávky podle čl. 36 odst. 1 písm. a).
2. Pokud se sazba náhrady rozlišuje podle místa určení, použije se odstavec 1 s podmínkou, že se prokáže, že produkty skutečně naložené na palubu jsou stejné jako produkty, které za tímto účelem opustily celní území Společenství.
3. Prokazování zmíněné v odstavci 2 proběhne následujícím způsobem:
a) Přímá dodávka na palubu za účelem zásobování se prokáže celním dokladem nebo dokladem potvrzeným celními orgány třetí země nakládky na palubu; tento doklad může být vystaven v souladu se vzorem uvedeným v příloze III.
Musí být vyplněn v jednom nebo více úředních jazycích Společenství a v jazyce užívaném v příslušné třetí zemi.
"Přímou dodávkou" se rozumí dodávka kontejneru nebo nerozdělená zásilka produktů naložená na palubu plavidla.
b) Pokud vyvážené produkty nepředstavují přímou dodávku a jsou umístěny pod celní dohled ve třetí zemi určení, dříve než byly dodány na palubu za účelem zásobování, prokáže se dodávka na palubu těmito doklady:
- celním dokladem nebo dokladem potvrzeným celními orgány třetí země, které potvrzují, že obsah kontejneru nebo nerozdělené zásilky produktů byl umístěn do zásobovacího skladu a že produkty, které jsou v něm obsaženy, budou použity výhradně pro účely zásobování; tento doklad může být vystaven v souladu se vzorem uvedeným v příloze III, a
- celním dokladem nebo dokladem potvrzeným celními orgány třetí země dodávky na palubu, které potvrzují poslední vyskladnění ze skladu a dodávku na palubu všech produktů v kontejneru nebo v původní zásilce a které uvádějí, kolik částečných dodávek bylo uskutečněno; tento doklad může být vystaven v souladu se vzorem uvedeným v příloze III.
c) Pokud nemohou být předloženy doklady uvedené v písm. a) druhé odrážce nebo v písm. b) druhé odrážce, může členský stát přijmout potvrzení o přijetí podepsané kapitánem plavidla nebo jiným důstojníkem a opatřené razítkem plavidla.
Pokud nemohou být předloženy doklady uvedené v písmenu b) druhé odrážce, může členský stát přijmout potvrzení o přijetí podepsané zaměstnancem letecké společnosti a opatřené razítkem této společnosti.
d) Doklady uvedené v písm. a) druhé odrážce nebo v písm. b) druhé odrážce mohou členské státy přijmout, pouze pokud poskytují úplné informace o produktech dodaných na palubu a uvádějí datum dodávky a registrační číslo a, existuje-li, název plavidla nebo plavidel nebo letadla nebo letadel.
Aby se členské státy ujistily, že množství dodaná pro zásobování odpovídají obvyklým potřebám členů posádky a cestujících příslušného plavidla nebo letadla, mohou požádat o poskytnutí doplňujících informací nebo dokladů.
4. Ve všech případech musí být na podporu žádostí o platbu předložena kopie nebo fotokopie přepravního dokladu a dokladu prokazujícího zaplacení za produkty určené pro zásobování.
5. Produkty, na které se vztahuje článek 40, nesmí být použity pro dodávky podle odst. 3 písm. b).
6. Článek 17 se použije obdobně.
7. Na případy uvedené v tomto článku se nepoužije článek 37.
Článek 46
1. Odchylně od čl. 161 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2913/92 se považují produkty zasílané na ostrov Helgoland pro účely ustanovení o výplatě vývozních náhrad za vyvážené.
2. Produkty zasílané do San Marina se pro účely ustanovení o výplatě vývozních náhrad nepovažují za vyvážené.
Článek 47
1. U produktů, které jsou vyvezeny zpět v rámci ustanovení článku 883 nařízení (EHS) č. 2454/93, může vzniknout nárok na náhradu, pouze pokud rozhodnutí o žádosti o vrácení nebo prominutí dovozního cla, která bude podána později, je záporné a pokud budou dodrženy ostatní podmínky pro poskytnutí náhrady.
2. Pokud jsou produkty vyvezeny zpět v rámci postupu uvedeného v odstavci 1, odkáže se na tento postup v dokladu uvedeném v čl. 5 odst. 4.
Článek 48
V případě vývozů určených:
- ozbrojeným silám, majícím základny ve třetí zemi, které jsou pod velením členského státu nebo mezinárodní organizace, jíž je nejméně jeden členský stát členem,
- mezinárodním organizacím sídlícím ve třetí zemi, jichž je nejméně jeden členský stát členem,
- diplomatickým zastupitelstvím zřízeným ve třetí zemi,
pro které vývozce nemůže předložit doklady uvedené v čl. 16 odst. 1 nebo 2, se produkt považuje za dovezený do třetí země, kde tyto ozbrojené síly mají své základny nebo kde jsou zřízena diplomatická zastupitelství, po předložení dokladu o zaplacení produktů a potvrzení o převzetí vydaného ozbrojenými silami, mezinárodní organizací nebo diplomatickým zastupitelstvím určení ve třetí zemi.
HLAVA IV POSTUP PRO VÝPLATU NÁHRAD
KAPITOLA 1 Obecně
Článek 49
1. Náhradu vyplatí na zvláštní žádost vývozce pouze ten členský stát, na jehož území bylo přijato vývozní prohlášení.
Žádost o náhradu musí být podána:
a) buď písemně, přičemž členské státy mohou stanovit zvláštní tiskopis;
b) nebo použitím počítačových systémů podle pravidel vydaných příslušnými orgány.
Pro účely tohoto odstavce se použijí čl. 199 odst. 2 a 3 a články 222, 223 a 224 nařízení (EHS) č. 2454/93 obdobně.
2. S výjimkou případu vyšší moci musí být podklady pro výplatu náhrady nebo uvolnění jistoty podány do 12 měsíců ode dne, ve kterém bylo přijato vývozní prohlášení.
Pokud vývozní licenci použitou pro vývoz zakládající nárok na výplatu náhrady vydal jiný členský stát, než je členský stát vývozu, obsahují podklady pro výplatu náhrady oboustrannou fotokopii této licence s příslušnými odpisy.
3. Pokud kontrolní výtisk T5 nebo případně vnitrostátní doklad prokazující výstup z celního území Společenství není vrácen úřadu odeslání nebo ústřednímu orgánu do tří měsíců od jeho vydání následkem okolností, na které nemá vývozce vliv, může tento vývozce podat příslušnému orgánu odůvodněnou žádost o uznání jiných rovnocenných dokladů.
Průkazné doklady, které mají být předloženy, musí zahrnovat:
a) pokud byl kontrolní výtisk nebo vnitrostátní doklad vydán, aby se prokázalo, že produkty opustily celní území Společenství:
- kopii nebo fotokopii přepravního dokladu
a
- doklad, který prokazuje, že produkt byl předložen celnímu úřadu ve třetí zemi, nebo jeden nebo více dokladů uvedených v čl. 16 odst. 1, 2 a 4.
Doklady uvedené ve druhé odrážce nelze vyžadovat v případě vývozů, pro které náhrada nepřesahuje 1200 EUR; v takovém případě však musí vývozce předložit doklad o zaplacení.
V případě vývozu do třetí země, která je členem Úmluvy o společném tranzitním režimu, se za průkazný doklad považuje zpětný list č. 5 společného tranzitního dokladu, řádně potvrzený touto zemí, nebo ověřená fotokopie nebo oznámení celního úřadu odeslání;
b) použijí-li se články 36, 40 nebo 44, potvrzení celního úřadu příslušného pro kontrolu dotyčného místa určení o tom, že výše uvedený úřad splnil podmínky, pokud jde o uvedení poznámky do kontrolního výtisku T5; nebo
c) použije-li se čl. 36 odst. 1 písm. a) nebo článek 40, potvrzení o přijetí podle čl. 45 odst. 3 písm. c) a doklad prokazující zaplacení produktů určených pro zásobování.
Osvědčení od celního úřadu výstupu, že byl řádně předložen kontrolní výtisk T5, který uvádí číslo a úřad vydání kontrolního výtisku T5, jakož i datum výstupu produktu z celního území Společenství, má pro účely tohoto odstavce stejnou hodnotu jako původní kontrolní výtisk T5.
Odstavec 4 se použije na předkládání rovnocenného průkazního dokladu.
4. Pokud vývozce přes veškeré vynaložené úsilí nemohl získat a předložit doklady požadované podle článku 16 ve lhůtě stanovené v odstavci 2, může mu být na jeho žádost poskytnuta dodatečná lhůta na jejich předložení.
5. Žádost, aby byly jiné doklady uznány za rovnocenné podle odstavce 3, doprovázené průkaznými doklady nebo bez nich, a žádost o dodatečnou lhůtu podle odstavce 4 musí být podány ve lhůtě stanovené v odstavci 2. Pokud jsou však tyto žádosti podány do šesti měsíců následujících po této lhůtě, použijí se ustanovení čl. 50 odst. 2 prvního pododstavce.
6. Použije-li se článek 37, musí být podklady pro výplatu náhrady podány, s výjimkou případu vyšší moci, do 12 měsíců následujících po měsíci dodávky na palubu; avšak povolení podle čl.
37 odst. 1 může pro vývozce stanovit povinnost, aby podal žádost o výplatu v kratší lhůtě.
7. Příslušné orgány členského státu mohou požadovat přeložení všech dokladů uvedených v podkladech pro výplatu náhrady do úředního jazyka nebo jednoho z úředních jazyků daného členského státu.
8. Výplatu podle odstavce 1 provedou příslušné orgány do tří měsíců ode dne, kdy tyto orgány obdrží veškeré údaje potřebné ke zpracování podkladů, kromě následujících případů:
a) vyšší moci;
nebo
b) pokud bylo zahájeno zvláštní správní šetření ohledně nároku na náhradu.
V takovém případě je výplata provedena až po uznání nároku na náhradu;
nebo
c) dojde-li k vyrovnání podle čl. 52 odst. 2 druhého pododstavce.
9. Náhrad nemusí být poskytnuta, pokud její výše nepřesahuje 60 EUR na jedno vývozní prohlášení.
Článek 50
1. V případech, kdy byly splněny všechny požadavky stanovené předpisy Společenství pro prokázání nároku na poskytnutí náhrady, kromě požadavku týkajícího se dodržení jedné ze lhůt stanovených v čl. 7 odst. 1, čl. 15 odst. 1 a čl. 40 odst. 1, se použijí následující pravidla:
a) náhrada je nejprve snížena o 15 %;
b) zbytek náhrady (dále jen "snížená náhrada") je dále snížen následovně:
i) 2 % ze snížené náhrady se odečtou za každý den, o který je překročena lhůta stanovená v čl. 15 odst. 1;
ii) 5 % ze snížené náhrady se odečte za každý den, o který je překročena lhůta stanovená v čl. 7 odst. 1; nebo
iii) 10 % ze snížené náhrady se odečte za každý den, o který je překročena lhůta stanovená v čl. 40 odst. 1.
2. Pokud je do šesti měsíců od uplynutí lhůt stanovených v čl. 49 odst. 2 a 4 prokázáno, že byly dodrženy všechny požadavky stanovené předpisy Společenství, rovná se vyplacená náhrada 85 % náhrady, která by byla vyplacena, kdyby byly dodrženy všechny požadavky.
Pokud je skutečnost, že byly dodrženy všechny požadavky stanovené předpisy Společenství, prokázána do šesti měsíců od uplynutí lhůt stanovených v čl. 49 odst. 2 a 4, ale byly překročeny lhůty stanovené v čl. 7 odst. 1, čl. 15 odst. 1 nebo čl. 40 odst. 1, rovná se vyplacená náhrada snížené náhradě v souladu s odstavcem 1, snížené o 15 % částky, která by byla vyplacena, kdyby byly dodrženy všechny lhůty.
3. Pokud byla náhrada vyplacena předem v souladu s článkem 24 a pokud nebyla dodržena jedna nebo více lhůt stanovených v čl. 7 odst. 1 a čl. 15 odst. 1, rovná se propadlá část jistoty:
- výši snížení vypočtené v souladu s odstavcem 1,
- výši tohoto snížení zvýšené o 10 %.
Zůstatek jistoty je uvolněn.
Pokud byla náhrada vyplacena předem v souladu s článkem 24 a pokud je do šesti měsíců od uplynutí lhůt stanovených v čl. 49 odst. 2 a 4 prokázáno, že byly dodrženy všechny požadavky stanovené předpisy Společenství, rovná se částka, která má být vrácena, 85 % výše jistoty.
Pokud v případu uvedeném ve třetím pododstavci není navíc dodržena jedna nebo více lhůt stanovených v čl. 7 odst. 1 a čl. 15 odst. 1, je vrácena následující částka, a to:
- částka rovnající se vrácené částce v souladu se třetím pododstavcem,
- snížená o výši jistoty propadlé v souladu s prvním pododstavcem.
4. Celková částka odečtená z výše náhrady nesmí překročit plnou výši náhrady, která by byla vyplacena, kdyby byly splněny všechny požadavky.
5. Pro účely tohoto článku se nedodržení lhůty stanovené v čl. 39 odst. 1 považuje za nedodržení lhůty stanovené v čl. 7 odst. 1.
6. Použije-li se čl. 4 odst. 2 a/nebo čl. 18 odst. 3 a/nebo článek 51:
- vypočítají se snížení stanovená v tomto článku na základě náhrady splatné podle čl. 4 odst. 2 a/nebo čl. 18 odst. 3 a/nebo článku 51,
- odečtení náhrady podle tohoto článku nepřesahuje náhradu splatnou podle čl. 4 odst. 2 a/nebo čl. 18 odst. 3 a/nebo článku 51.
KAPITOLA 2 Sankce a odebrání neoprávněně vyplacených částek
Článek 51
1. Pokud je zjištěno, že, co se týče vývozní poskytnutí vývozní náhrady, vývozce požádal o náhradu vyšší, než je použitelná náhrada, je splatnou náhradou pro daný vývoz náhrada pro skutečný vývoz, snížená o částku odpovídající:
a) polovině rozdílu mezi požadovanou náhradou a náhradou použitelnou na skutečný vývoz;
b) dvojnásobku rozdílu mezi požadovanou náhradou a použitelnou náhradou, pokud vývozce úmyslně dodal nepravdivé údaje.
2. Za požadovanou náhradu se považuje částka vypočtená na základě údajů poskytnutých v souladu s článkem 5 nebo čl. 26 odst. 2. Pokud se sazba náhrady mění podle místa určení, vypočte se rozlišená část náhrady na základě údajů o množství, hmotnosti a místu určení poskytnutých v souladu s článkem 49.
3. Sankce stanovená v odst. 1 písm. a) se neuplatní:
a) v případě vyšší moci;
b) ve výjimečných případech, kdy vývozce zjistí, že výše požadované náhrady je příliš vysoká, a kdy z vlastního podnětu o této skutečnosti okamžitě písemně uvědomí příslušné orgány, ledaže by příslušné orgány oznámily vývozci svůj úmysl prověřit jeho žádost nebo ledaže by se vývozce o tomto úmyslu nedozvěděl jinak nebo ledaže by příslušný orgán již zjistil nesrovnalosti u požadované náhrady;
c) v případě zřejmé chyby týkající se požadované náhrady, uznané příslušnými orgány;
d) v případech, kdy je požadovaná náhrada v souladu s nařízením (ES) č. 1222/94, a zejména s čl. 3 odst. 2 uvedeného nařízení, a kdy je vypočtena na základě průměrných množství použitých na dané období;
e) v případech úpravy hmotnosti, pokud je rozdíl v hmotnosti způsoben rozdílnou metodou vážení.
4. Vychází-li po snížení stanoveném v odst. 1 písm. a) a b) záporná částka, zaplatí tuto zápornou částku vývozce.
5. Pokud příslušné orgány zjistí, že požadovaná výše náhrady je nepřesná, že se vývoz neuskutečnil a že proto není možné snížení, zaplatí vývozce částku odpovídající sankci stanovené v odst. 1 písm. a) nebo b), která by byla uložena, kdyby se byl vývoz uskutečnil. Pokud se sazba náhrady mění podle místa určení, vezme se při výpočtu požadované náhrady a použitelné náhrady, kromě případu, kde je určeno povinné místo určení, v úvahu nejnižší kladná sazba nebo, je-li vyšší, sazba vyplývající z uvedení zmíněného místa určení v souladu s čl. 24 odst. 2 nebo čl. 26 odst. 4.
6. Platba podle odstavců 4 a 5 se uskuteční do 30 dnů od obdržení žádosti o zaplacení. Pokud není uvedená lhůta dodržena, zaplatí vývozce úrok v sazbě uvedené v čl. 52 odst. 1 za období počínající 30 dní po dni obdržení žádosti o zaplacení a končící v den předcházející dni zaplacení požadované částky.
7. Pokud je požadovaná náhrada vyšší než náhrada použitelná pouze z důvodu použití čl. 4 odst. 2, čl. 18 odst. 3, čl. 35 odst. 2 a/nebo článku 50, sankce se neuloží.
8. Uložením sankcí nejsou dotčeny dodatečné sankce stanovené na vnitrostátní úrovni.
9. Členské státy mohou ustoupit od uložení sankcí nepřesahujících 60 EUR na jedno vývozní prohlášení.
10. Pokud produkt uvedený ve vývozním nebo v platebním prohlášení není zahrnut v licenci, žádná náhrada není splatná a odstavec 1 se nepoužije.
11. Pokud byla náhrada stanovena předem, musí být výpočet sankce založen na sazbách náhrady platných v den podání žádosti o licenci a bez přihlédnutí k odpočtu náhrady podle čl. 4 odst. 1 nebo ke snížení náhrady podle čl. 4 odst. 2 nebo čl. 18 odst. 3. Je-li to nezbytné, upraví se tyto sazby ke dni přijetí vývozního nebo platebního prohlášení.
Článek 52
1. Aniž je dotčena povinnost zaplatit zápornou částku podle čl. 51 odst. 4, je příjemce povinen v případě neoprávněné výplaty náhrady vrátit neoprávněně získané částky, včetně každé sankce stanovené v čl. 51 odst. 1, a úroky vypočtené za období, které uplynulo mezi vyplacením a vrácením. Avšak:
a) pokud je vrácení zajištěno ještě neuvolněnou jistotou, považuje se za odebrání splatných částek propadnutí této jistoty v souladu s čl. 25 odst. 1 nebo čl. 35 odst. 1;
b) pokud byla jistota uvolněna, zaplatí příjemce výši jistoty, která by propadla, zvýšenou o úroky vypočtené ode dne uvolnění až do dne předcházejícího dni zaplacení.
Platba je provedena do 30 dnů od obdržení žádosti o zaplacení.
Pokud je požadováno vrácení, může členský stát vzít v úvahu pro výpočet úroků, že se platba provede dvacátý den následující po dni žádosti o vrácení.
Platná úroková sazba se vypočte v souladu s vnitrostátními právními předpisy; avšak nemůže být nižší než úroková sazba platná v případě úhrady částek na vnitrostátní úrovni.
V případě neoprávněné výplaty zapříčiněné chybou příslušných orgánů nárok na úrok nevzniká, nicméně je vybrána částka stanovená členským státem vzhledem k neprávem nabyté výhodě.
Pokud byla náhrada vyplacena postupníkovi, odpovídají za vrácení neoprávněně vyplacených částek, za neoprávněně uvolněné jistoty a za úrok vztahující se na daný vývoz společně a nerozdílně on a vývozce.
Odpovědnost postupníka se však omezí na jemu vyplacenou částku a odpovídající úroky.
2. Aniž je dotčen článek 7 nařízení Rady (EHS) č. 595/91 [39], jsou odebrané částky, částky podle čl. 51 odst. 4 a 5 a vybrané úroky zaplaceny platebním agenturám, které příslušné částky odečtou od výdajů Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu.
Pokud není dodržena platební lhůta, mohou členské státy rozhodnout, že místo vymáhání úhrady se všechny neoprávněně vyplacené částky, neoprávněně uvolněné jistoty a vyrovnávací úroky odečtou od následných plateb danému vývozci.
Druhý pododstavec se použije také na částky, které mají být zaplaceny podle čl. 51 odst. 4 a 5.
3. Aniž je dotčena možnost ustoupit od uložení sankcí v případě malých částek stanovená v čl. 51 odst. 9, nemusí členské státy vyžadovat vrácení neoprávněně vyplacených náhrad, neoprávněně uvolněných jistot, úroků a částek podle čl. 51 odst. 4, pokud tato částka nepřesahuje 60 EUR na jedno vývozní prohlášení, pod podmínkou, že vnitrostátní právní předpisy obsahují obdobná pravidla pro podobné případy.
4. Povinnost vrácení uvedená v odstavci 1 se nepoužije:
a) pokud byla platba provedena následkem chyby samotných příslušných orgánů členských států nebo jiného příslušného orgánu a pokud tato chyba nemohla být rozumně příjemcem odhalena a příjemce jednal ze své strany v dobré víře; nebo
b) pokud je období, které uplynulo mezi dnem, kdy bylo příjemci oznámeno konečné rozhodnutí o poskytnutí náhrady, a dnem, kdy bylo příjemci poprvé sdělena vnitrostátním orgánem nebo orgánem Společenství neoprávněnost příslušné platby, delší než čtyři roky.
Toto ustanovení se použije, pouze pokud příjemce jednal v dobré víře.
Úkony jakékoli třetí strany, týkající se přímo nebo nepřímo formalit nezbytných k výplatě náhrady, včetně úkonů mezinárodních kontrolních a dozorčích společností, jsou přičitatelné příjemci.
Ustanovení tohoto odstavce se nepoužijí na zálohy na náhrady.
V případě použití ustanovení tohoto odstavce se nepoužije správní sankce podle čl. 51 odst.
HLAVA V ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 53
Členské státy sdělí Komisi:
- neprodleně případy, kdy se použije čl. 20 odst. 1; Komise o nich uvědomí ostatní členské státy,
4 odst. 1 druhém pododstavci první odrážce, článku 6 a článku 45, množství pro každý dvanáctimístný číselný kód vyvezená bez vývozní licence obsahující stanovení náhrady předem.
Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zajistily, že toto sdělení proběhne nejpozději druhý měsíc následující po měsíci splnění vývozních celních formalit.
Článek 54
1. Zrušuje se nařízení (EHS) č. 3665/87.
Uvedené nařízení se však nadále použije:
- na vývozy, pro něž byla přijata vývozní prohlášení přede dnem použitelnosti tohoto nařízení,
a
- v případech, v nichž se použije nařízení (EHS) č. 565/80, na vývozy, pro něž byla přijata platební prohlášení přede dnem použitelnosti tohoto nařízení.
2. Odkazy na nařízení (EHS) č. 1041/67, (EHS) č. 192/75, (EHS) č. 2730/79, (EHS) č. 798/80, (EHS) č. 2570/84, (EHS) č. 2158/87 a (EHS) č. 3665/87 nebo na jejich články se ve všech aktech Společenství považují za odkazy na toto nařízení nebo na jeho odpovídající články.
Srovnávací tabulka týkající se článků nařízení (EHS) č. 3665/87 je uvedena v příloze I.
Článek 55
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Použije se ode dne 1. července 1999.
Na žádost zúčastněných stran se ustanovení čl. 7 odst. 1 druhého pododstavce a čl. 15 odst. 4 použijí na vývozy, u nichž byly vývozní celní formality splněny dne 19. ledna 1998 nebo později.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 804/1999
ze dne 16. dubna 1999,
kterým se mění přílohy I, II a III nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č.2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 508/99 [2], a zejména na články 6, 7 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že podle nařízení (EHS) č.
2377/90 musí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin;
vzhledem k tomu, že maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky vyhodnotí všechny příslušné informace, které se týkají bezpečnosti reziduí příslušných látek pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin;
vzhledem k tomu, že při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, povolené hladiny ve všech významných poživatelných tkáních získávaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň) a charakter rezidua, které je významné pro sledování reziduí (indikátorové reziduum);
vzhledem k tomu, že pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v příslušných právních předpisech Společenství, musí být maximální limity reziduí obecně stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin; že jsou však játra a ledviny často z jatečně upravených těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány a maximální limity reziduí proto musí být rovněž vždy stanoveny i pro svalovou tkáň nebo tkáň tukovou;
vzhledem k tomu, že v případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med;
vzhledem k tomu, že linkomycin aceftiofurmusí být zařazeny do přílohy II nařízení (EHS) č. 2377/90;
vzhledem k tomu, že meduňková silice (melissae aetheroleum), extrakt z pupečníku asijského (centellae asiaticae extractum), strychnin, methylpyrrolidon, etamsylát, enilkonazol a cefacetril musí být zařazeny do přílohy II nařízení (EHS) č. 2377/90;
vzhledem k tomu, že musí být kyselina oxolinová, cefacetril athiamfenikol zařazeny do přílohy III k nařízení (EHS) č. 2377/90, aby bylo umožněno dokončení vědeckých studií;
vzhledem k tomu, že musí být trvání platnosti prozatímních maximálních limitů reziduí definovaných v předchozím období v příloze III nařízení (EHS) č. 2377/90 prodlouženo pro nafcilin acefapirin, aby bylo umožněno dokončení vědeckých studií;
vzhledem k tomu, že před tím, než toto nařízení vstoupí v platnost, musí být stanovena lhůta 60 dnů k tomu, aby mohly členské státy učinit veškeré úpravy, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci příslušných veterinárních léčivých přípravků vydaná v souladu se směrnicí Rady 81/851/EHS [3] naposledy pozměněnou směrnicí 93/40/EHS [4], aby byla zohledněna ustanovení tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I, II a III nařízení (EHS) č. 2377/90 se mění tak, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost šedesátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 805/1999
ze dne 16. dubna 1999,
kterým se stanoví prováděcí opatření k nařízení Rady (ES) č. 718/1999 o politice podpory vnitrozemské vodní dopravy, pokud jde o kapacitu loďstva Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 718/1999 ze dne 29. března 1999 o politice podpory vnitrozemské vodní dopravy, pokud jde o kapacitu loďstva Společenství [1], a zejména na čl. 9 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že na základě článku 7 nařízení (ES) č.
718/1999 má Komise stanovit praktická opatření k provádění politiky, pokud jde o kapacitu loďstva Společenství, definované v uvedeném nařízení;
vzhledem k tomu, že je vhodné zachovat zvláštní sazby příspěvků a rovnocenné nosnosti stanovené v nařízení Komise (EHS) č. 1102/89 [2] naposledy pozměněném nařízením (ES) č. 241/97 [3] a v nařízení Komise (ES) č. 241/97, neboť prokázaly svou účinnost;
vzhledem k tomu, že je vhodné upravit různé sazby uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 718/1999 v případě tankerů v souladu s nařízením Komise (ES) č. 2812/94 [4], v případě tlačných plavidel v souladu s nařízením Komise (ES) č. 2310/96 [5] a v případě plavidel na pevný náklad v souladu s nařízením Komise (ES) č. 742/98 [6],
vzhledem k tomu, že s cílem zajistit vzájemnou finanční podporu fondů vnitrozemské vodní dopravy se doporučuje, aby Komise za pomoci různých orgánů fondů na začátku každého roku zúčtovala zdroje, které jsou k dispozici v rezervních fondech, a vyrovnala účty v případě nových zlepšujících opatření;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení byla konzultována se zúčastněnými členskými státy a organizacemi zastupujícími vnitrozemskou vodní dopravu na úrovni Společenství,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Toto nařízení stanoví sazby zvláštních příspěvků podle článku 7 nařízení (ES) č. 718/1999, poměry pro pravidlo "staré za nové" a praktická opatření k provádění politiky, pokud jde o kapacitu loďstva Společenství.
ZVLÁŠTNÍ PŘÍSPĚVKY
Článek 2
1. Zvláštní příspěvky pro různé typy a kategorie plavidel se stanoví ve výši 70 až 115 % z těchto sazeb:
- plavidla pro pevný náklad:
- čluny s vlastním pohonem: 120 eur za tunu,
- tlačné čluny: 60 eur za tunu,
- vlečné čluny: 43 eur za tunu,
- tankery:
- - čluny s vlastním pohonem: 216 eur za tunu,
- tlačné čluny: 108 eur za tunu,
- vlečné čluny: 39 eur za tunu,
- tlačná plavidla:
- 180 eur/kW s lineárním nárůstem na 240 eur/kW, pokud se pohonná síla rovná nebo přesahuje 1000 kW.
2. - Pro plavidla s nosností menší než 450 tun se maximální sazby pro zvláštní příspěvky stanovené v odstavci 1 snižují o 30 %.
- Pro plavidla s nosností od 450 tun do 650 tun se maximální sazby pro zvláštní příspěvky snižují o 0,15 % za každou tunu, o kterou je nosnost daného plavidla menší než 650 tun.
- Pro plavidla s nosností od 650 tun do 1650 tun vykazují maximální sazby pro zvláštní příspěvky lineární nárůst od 100 do 115 %. Pro plavidla s nosností větší než 1650 tun zůstávají maximální sazby pro zvláštní příspěvky na 115 %.
3. Zvláštní příspěvky vyjádřené v eurech se převádějí na měny příslušných fondů podle směnného kurzu mezi eurem a měnami členských států přijímajících euro stanoveného v nařízení Rady (ES) č. 2866/98 [7].
ROVNOCENNÁ TONÁŽ
Článek 3
1. Pokud vlastník plavidla uvede do provozu některé z plavidel podle článku 4 nařízení (ES) č. 718/99 a předá ke zvrakování plavidlo nebo plavidla jiného typu, určuje se rovnocenná nosnost, která má být brána v úvahu, v rámci každé ze dvou níže uvedených kategorií plavidel v souladu s následujícími upravujícími koeficienty:
- plavidla pro pevný náklad:
- čluny s vlastním pohonem přes 650 tun: 1,00,
- tlačné čluny přes 650 tun: 0,50,
- vlečné čluny přes 650 tun: 0,36,
- tankery:
- - čluny s vlastním pohonem přes 650 tun: 1,00,
- tlačné čluny přes 650 tun: 0,50,
- vlečné čluny přes 650 tun: 0,18.
2. Pro plavidla s nosností menší než 450 tun se koeficienty stanovené v odstavci 1 snižují o 30 %.
Pro plavidla s hrubou nosností od 650 do 450 tun se tyto koeficienty snižují o 0,15 % za každou tunu, o kterou je nosnost daného plavidla menší než 650 tun.
Pro plavidla o hrubé nosnosti od 650 tun do 1650 tun vykazují koeficienty lineární nárůst od 100 % do 115 %.
POMĚRY "STARÉ ZA NOVÉ"
Článek 4
Ode dne 29. dubna 1999 podléhá uvádění plavidel do provozu podmínkám stanoveným v čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 718/1999:
1. v případě dopravců pevného nákladu je poměr (mezi starou nosností a novou nosností) 1:1;
2. v případě tankerů je poměr 1,30:1;
3. v případě tlačných plavidel je poměr 0,75:1.
VZÁJEMNÁ FINANČNÍ PODPORA
Článek 5
1. S ohledem na účtování dostupných zdrojů rezervního fondu nebo s ohledem na možnost organizovat finanční pomoc mezi oddělenými účty různých fondů, jak je požadováno na základě čl. 3 odst. 6 nařízení (ES) č. 718/1999, sdělí každý fond Komisi počátkem každého roku tyto informace:
- příjmy fondu v předchozím roce, jsou-li tyto příjmy určeny k zaplacení vrakovacích prémií nebo opatření stanovených v článku 8 nařízení (ES) č. 718/1999 (Rdn),
- finanční závazky, které fondu vznikly během předchozího roku, vztahující se k vrakovacím prémiím nebo opatřením stanoveným v článku 8 nařízení (ES) č. 718/1999 (Pn),
- přebytek fondu k 1. lednu předchozího roku, pocházející z příjmů určených k zaplacení vrakovacích prémií nebo opatření podle článku 8 nařízení (ES) č. 718/1999 (Sn).
2. Ve spolupráci s orgány fondu a na základě informací zmíněných v odstavci 1 Komise určí
- celkové finanční závazky vzniklé fondům během předchozího roku ve vztahu k vrakovacím prémiím nebo opatřením stanoveným v článku 8 nařízení (ES) č. 718/1999 (Pt),
- celkové příjmy všech fondů během předchozího roku (Rdt),
- celkové přebytky všech fondů ke dni 1. ledna předchozího roku (St),
- upravené roční finanční závazky každého fondu (Pnn), vypočítané takto:
P = P R + S ×
- rozdíl mezi ročními finančními závazky (Pn) a ročními upravenými finančními závazky (Pnn) pro každý fond, - částky, které každý fond, jehož roční závazky jsou menší než roční upravené finanční závazky ( P
< P ) převádí do fondu s ročními finančními závazky většími, než jsou upravené roční závazky ( P < P ).
3. Do 1. března běžného roku převede každý zúčastněný fond částky uvedené v šesté odrážce odstavce 2 do ostatních fondů.
KONZULTACE
Článek 6
Ke všem záležitostem politiky kapacity loďstva Společenství a změnám tohoto nařízení si Komise vyžádá stanovisko skupiny skládající se z odborníků profesionálních organizací, zastupujících vnitrozemskou vodní dopravu na úrovni Společenství a v daných členských státech.
Název této skupiny je "Odborná skupina pro politiku kapacity a podpory loďstva Společenství".
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 7
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 29. dubna 1999.
Nařízení (EHS) č. 1102/89 se zrušuje ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 808/1999
ze dne 16. dubna 1999,
kterým se mění příloha III nařízení (ES) č. 2148/96
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3492/90 ze dne 27. listopadu 1990 o stanovení činitelů, které musejí brát v úvahu záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu v ročních účetních závěrkách pro financování intervenčních opatření ve formě veřejného skladování [1], a zejména na článek 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 3492/90 stanoví zásady účetnictví veřejných intervenčních zemědělských zásob a nařízení Komise (ES) č. 2148/96 [2] stanoví pravidla pro ocenění a kontrolu veřejných intervenčních zásob zemědělských produktů;
vzhledem k tomu, že by do nařízení (EHS) č. 2148/96, kterým se stanoví pravidla pro ocenění a kontrolu veřejných intervenčních zásob zemědělských produktů, měla být zařazena rýže;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru EZOZF,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Bod III přílohy III nařízení (EHS) č. 2148/96 se nahrazuje tímto: "III. OBILOVINY A RÝŽE
A. Postup fyzické inspekce
1. Výběr buněk nebo skladovacích komor, které mají být kontrolovány, odpovídající alespoň 5 % celkového množství obilovin a rýže skladovaných rámci veřejné intervence.
Výběr je připraven na základě dostupných údajů v účetních dokladech intervenční agentury, ale neoznamuje se skladovateli.
2. Fyzická inspekce
- ověření přítomnosti obilovin nebo rýže ve vybraných buňkách nebo skladovacích komorách,
- identifikace obilovin nebo rýže,
- kontrola skladovacích podmínek a porovnání místa skladování a totožnosti obilovin nebo rýže s údaji ve skladovém účetnictví,
- ocenění skladovaných množství podle metody dříve schválené intervenční agenturou, jejíž popis musí být uložen v sídle agentury.
3. Na každém místě skladování musí být k dispozici plán skladu, jakož i doklad o metráži každého sila nebo skladovací komory.
V každém skladu musejí být obiloviny a rýže skladovány tak, aby bylo možno provést ověření objemu.
B. Postup při zjištění nesrovnalostí
Při ověřování objemu produktů je povolena určitá odchylka.
Článek 6 tohoto nařízení se použije, pokud se hmotnost skladovaných produktů zjištěná při fyzické inspekci liší od účetní hmotnosti o 5 % nebo více v případě obilovin a o 6 % nebo více v případě rýže, pokud se jedná o skladování v silech nebo v halovém skladu.
V případě skladování obilovin nebo rýže ve skladu je možné zohlednit množství odhadnutá při vážení při vstupu do skladu namísto množství zjištěného odhadem objemu, pokud takový odhad není dostatečně přesný a rozdíl mezi těmito dvěma hodnotami není nadměrný.
Intervenční agentura využije této možnosti na svoji odpovědnost, pokud to odůvodňují okolnosti, které jsou posouzeny případ od případu.
Uvede to v protokolu."
+++++ TIFF +++++
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 856/1999
ze dne 22. dubna 1999
o zvláštním rámci pomoci tradičním dodavatelům banánů AKT
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 130w této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189c Smlouvy [2],
(1) vzhledem k tomu, že je Evropská unie vázána závazky, které převzala vůči zemím AKT podle Loméské úmluvy, zejména podle jejího Protokolu č. 5, podle něhož má být zemím AKT zaručeno zachování jejich výhod na evropském trhu, přístup na tento trh za podmínek, které nesmí být nevýhodnější než podmínky dosud poskytované, a zlepšení podmínek pro produkci a zajištění odbytu banánů AKT na trhu;
(2) vzhledem k tomu, že byl společnou organizací trhu s banány zřízenou nařízením (EHS) č. 404/93 [3] vytvořen rámec pro zachování výhod, které v minulosti požívali tradiční dodavatelé AKT na trhu Společenství;
(3) vzhledem k tomu, že by opatření pro obchod se třetími zeměmi vytvořená hlavou IV zmíněného nařízení měla v souladu s výše uvedeným závazkem Společenství zejména umožnit banánům ze zemí AKT, tradičních dodavatelů banánů do Společenství, odbyt na trhu Společenství a zajistit producentům přiměřené zisky;
(4) vhledem k tomu, že toto opatření pro obchod bylo pozměněno nařízením (ES) č. 1637/98;
(5) vhledem k tomu, že se touto změnou značně změnily tržní podmínky pro tradiční dodavatele AKT a mohly by zejména pro nejvíce znevýhodněné dodavatele představovat nevýhodu;
(6) vzhledem k tomu, že tradiční dodavatelé AKT budou muset vyvinout zvláštní úsilí, aby se přizpůsobili těmto novým tržním podmínkám, aby si udrželi svoje postavení na trhu Společenství a aby zaručili další rentabilitu tradičních dodávek AKT;
(7) vzhledem k tomu, že tradiční dodavatelé AKT by tudíž měli obdržet vedle podpory poskytované v rámci Čtvrté Loméské úmluvy mezi AKT a ES dodatečnou technickou a finanční pomoc, aby se mohli přizpůsobit novým tržním podmínkám, a zejména zlepšit svoji konkurenceschopnost; že by současně měly být podporovány metody produkce a odbytu banánů, které neohrožují životní prostředí a které rovněž respektují sociální standardy;
(8) vzhledem k tomu, že z toho důvodu, že by tato pomoc měla odpovídat zvláštním požadavkům vyvolaným novými tržními podmínkami, měla by být stanovena objektivní kritéria, na jejichž základě bude určen rozsah pomoci;
(9) vhledem k tomu, že z toho důvodu, aby tato pomoc splňovala svůj účel vzhledem k vytyčeným cílům, mělo by se stanovit časové omezení a obezřetné a postupné ukončení;
(10) vzhledem k tomu, že za tím účelem, aby bylo usnadněno provádění těchto ustanovení, je nutno zavést postup, kterým by se dosáhlo úzké spolupráce mezi členskými státy a Komisí,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Vytváří se zvláštní rámec technické a finanční pomoci tradičním dodavatelům banánů AKT, aby se tito mohli přizpůsobit novým tržním podmínkám v důsledku změn společné organizace trhu s banány provedených nařízením (ES) č. 1637/98.
2. Tento zvláštní rámec se vytváří pro období nejvýše deseti let od 1. ledna 1999.
Článek 2
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
- "tradičními dodavateli AKT" země AKT uvedené v příloze,
- "banány" čerstvé nebo sušené banány kódu KN 0803, s výjimkou banánů plantejnů.
Článek 3
1. Tradiční dodavatelé AKT jsou způsobilí pro technickou a finanční pomoc.
2. Technická a finanční pomoc se poskytuje na žádost zemí AKT jako příspěvek na provádění programů
a) na zlepšení konkurenceschopnosti v odvětví banánů, zejména:
- zvyšováním produktivity při zachování životního prostředí,
- zlepšováním jakosti, včetně rostlinolékařských opatření,
- přizpůsobením metod produkce, prodeje či uvádění na trh normám jakosti podle článku 2 nařízení (EHS) č. 404/93,
- založením organizací producentů za účelem zlepšení uvádění jejich produktů na trh a jejich konkurenceschopnosti a rozvojem systému certifikací metod šetrných k životnímu prostředí a označení "fair-trade" banány,
- rozvíjením strategie produkce a/nebo uvádění na trh, která umožňuje vyhovět požadavkům trhu s přihlédnutím ke společné organizaci trhu banánů ve Společenství,
- podporou při školení, průzkumu trhu, vyvíjení produkčních metod nezatěžujících životní prostředí a podmínek "fair-trade", zlepšování odbytové infrastruktury a zlepšování komerčních a finančních služeb pro producenty banánů;
b) na podporu diverzifikace v případech, v nichž není možné trvale udržitelné zlepšení konkurenceschopnosti odvětví banánů.
Článek 4
Komise rozhodne po konzultaci s příslušnými tradičními dodavateli AKT a postupem podle článku 6 o přípustnosti podpory programů jmenovaných v článku 3.
Zvláštního zohlednění se přitom dostane individuálním specifickým okolnostem každého dodavatele AKT, a zejména potřebě specifických řešení pro Somálsko.
Komise rovněž posuzuje, zda je plánovaný program v souladu s obecnými cíli příslušného státu AKT a s regionální spoluprací s jinými producenty banánů, zejména producenty Společenství.
Článek 5
1. Komise odpovídá za to, aby opatření, která je nutno provést v rámci tohoto nařízení, posoudila, rozhodla o nich a spravovala je v souladu s platnými rozpočtovými a jinými pravidly, zejména s pravidly rozpočtového řádu pro obecný rozpočet Evropských společenství.
2. Rozhodnutí týkající se opatření, která budou v rámci tohoto nařízení financována více než 2 miliony EUR, nebo úpravy těchto rozhodnutí, která vedou ke zvýšení o více než 20 % původně sjednané částky, a návrhy zásadních změn jako důsledku potíží při provádění již započatých projektů, budou přijaty postupem podle článku 6.
Činí-li zvýšené náklady jmenované v odstavci 1 více než 4 miliony EUR, avšak méně než 20 % původního závazku, bude výbor požádán o stanovisko podle článku 6 ve zjednodušeném a urychleném postupu.
Komise informuje výbor krátce o svých plánovaných rozhodnutích o financování s ohledem na projekty a programy s hodnotou menší než 2 miliony EUR.
Tato informace bude předána nejpozději jeden týden před přijetím rozhodnutí.
3. Ve všech dohodách nebo smlouvách o financování uzavřených v rámci tohoto nařízení se stanoví, že Komise a Účetní dvůr mohou v souladu s běžnými dohodami, které Komise uzavřela podle platných pravidel, zejména těch, které se týkají rozpočtového řádu pro obecný rozpočet Evropských společenství, provádět prověrky na místě.
4. Jestliže jsou opatření předmětem dohod o financování mezi Společenstvím a přijímajícími státy, pak se v těchto dohodách stanoví, že Společenství nebude provádět úhradu daní, dávek a poplatků.
5. Pro účast v nabídkových řízeních a na zadávání zakázek platí pro všechny fyzické a právnické osoby členských států, přijímajícího státu a zemí AKT tytéž podmínky.
Tato účast může být ve výjimečných, odpovídajícím způsobem odůvodněných případech a k zajištění nejlepšího poměru nákladů a užitku rozšířena na jiné rozvojové země.
6. Dodávky materiálu musí pocházet z členských států nebo ze zemí AKT.
V odůvodněných výjimečných případech mohou pocházet také z jiných rozvojových zemí.
7. Zvláštní pozornost se věnuje:
- snaze o efektivnost nákladů a trvalý vliv na ztvárnění projektu,
- jasnému stanovení a průběžné kontrole cílů a ukazatelů úspěšnosti u všech projektů.
8. Podpora poskytovaná v rámci tohoto nařízení rozšiřuje a posiluje pomoc poskytovanou v rámci jiných nástrojů rozvojové spolupráce.
Článek 6
1. Komisi je nápomocen zeměpisný výbor příslušný pro otázky rozvoje složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata. Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci.
Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl. 148 odst.
2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise. Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
3. Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese ve lhůtě jednoho měsíce od dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise.
Článek 7
1. V rámci celkové částky využitelné pro daný rok Komise stanoví, jaká nejvyšší částka bude dána k dispozici jednotlivým tradičním dodavatelům AKT k financování programů podle čl. 3 odst. 2, přičemž bere zřetel na stupeň konkurenceschopnosti a význam pěstování banánů pro hospodářství dané země. Jestliže se provádějí pouze programy podle čl. 3 odst. 2 písm. b), pak dá Komise k dispozici částku, která je srovnatelná s částkou danou k dispozici jiným tradičním dodavatelům.
2. Od roku 2004 a pak pro každý další rok se pro rozsah pomoci poskytované jednotlivým tradičním dodavatelům AKT použije redukující koeficient až 15 %. Jestliže se budou provádět programy podle čl. 3 odst. 2 písm. a), pak se tento redukující koeficient zredukuje ve stejném rozsahu, v jakém bude zjištěno zlepšení konkurenceschopnosti v porovnání s předcházejícím rokem.
3. Podrobná pravidla stanoví Komise postupem podle článku 8.
Článek 8
1. Prováděcí pravidla k tomuto nařízení stanoví Komise.
2. Komisi je nápomocen výbor složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
3. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
4. Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese ve lhůtě tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise.
Článek 9
K 31. prosinci 2000 a potom každé dva roky předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o provádění tohoto nařízení a případně vhodné návrhy.
Článek 10
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 857/1999
ze dne 22. dubna 1999,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2200/96 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č.
2200/96 [4] stanoví pravidla pro uznávané organizace producentů; že tato pravidla vyžadují, aby členové prodávali svoji produkci prostřednictvím organizace producentů; že je však stanovena výjimka z tohoto závazku týkající se přímého prodeje v podniku producenta spotřebitelům pro jejich osobní spotřebu; že pro takové prodeje platí objemová omezení; že by tato výjimka měla být rozšířena na přímé prodeje mimo podnik, aby mohlo být přihlédnuto k standardním postupům v některých regionech Společenství, ale v současném objemovém omezení by nemělo dojít k žádným změnám;
vzhledem k tomu, že by měl být vyjasněn článek 15 odst. 4 písm. c) uvedeného nařízení;
vzhledem k tomu, že současné ustanovení o nákladech na přepravu, třídění a balení, které nese Společenství, týkající se některých produktů stažených z trhu a následně volně distribuovaných, by mělo platit pro veškerou volnou distribuci stažených produktů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2200/96 se mění takto:
1. V čl. 11 odst. 1 písm. c) bodě 3 první odrážce se výraz "ve svých podnicích" nahrazuje výrazem "ve svých podnicích a/nebo mimo své podniky".
2. V čl. 15 odst. 4 se písm. c) nahrazuje tímto: "c) v rámci finančních ustanovení předvídat technické a lidské zdroje nezbytné k zajištění kontroly dodržování norem uvedených v článku 2, rostlinolékařských předpisů a nejvyšších přípustných hodnot reziduí."
3. V čl. 30 se odst. 6 nahrazuje tímto: "6. Společenství nese za podmínek, které budou stanoveny postupem podle článku 46, náklady na přepravu, třídění a balení spojené s bezplatným rozdělením uvedeným v odstavci 1."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 858/1999
ze dne 22. dubna 1999,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2202/96, kterým se zavádí režim podpor Společenství pro producenty některých citrusových plodů
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této Smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že článek 5 nařízení (ES) č.
2202/96 [4] stanoví zpracovatelské prahy; že překročení těchto prahů se hodnotí na základě průměrného množství zpracovaného během posledních tří hospodářských let; že v případě zjištění překročení je výše podpory stanovená pro probíhající hospodářský rok snížena; že tento způsob výpočtu znamená, že výše podpory je známa až po skončení uvedeného hospodářského roku; že tato skutečnost způsobuje obtíže pro fungování organizací producentů; že je vhodné odložit důsledky překročení na následující hospodářský rok;
vzhledem k tomu, že je nezbytné vzít v úvahu skutečnost, že zpracování určitých produktů probíhá během celého hospodářského roku; že hodnocení dodržování zpracovatelských prahů se musí vztahovat na období odpovídající třem hospodářským rokům;
vzhledem k tomu, že je vhodné použít tato pozměňující ustanovení k nařízení (ES) č. 2202/96 počínaje hospodářským rokem 1999/2000,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2202/96 se mění takto:
1. V článku 5 se odstavce 2 a 3 mění takto: "2. Podpora stanovená v souladu s čl. 3 odst. 2 pro daný hospodářský rok pro dotyčné produkty se sníží o 1 % na tranši překročení prahu uvedeného v odstavci 1 tohoto článku, kdy průměrné množství zpracované v rámci režimu podpory během tří hospodářských let předcházejících dotyčnému hospodářskému roku nebo během odpovídajícího období překročí uvedený práh.
Tranše překročení odpovídají 1 % z každého prahu stanoveného v odstavci 1."
2. Článek 6 se nahrazuje tímto: "Článek 6
Prováděcí pravidla k tomuto nařízení, a zejména pravidla týkající se vyplácení podpory, kontrolních opatření a sankcí, hospodářských let, minimálních znaků surovin dodaných ke zpracování, rovnocenného období uvedeného v čl. 5 odst. 2 a finančních důsledků překročení zpracovatelského prahu jsou stanoveny postupem podle článku 46 nařízení (ES) č. 2200/96."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 866/1999
ze dne 26. dubna 1999,
kterým se povolují nové doplňkové látky a nová užití doplňkových látek v krmivech
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech [1], naposledy pozměněnou směrnicí 1999/20/ES [2] a zejména na články 3 a 9j této směrnice,
(1) vzhledem k tomu, že směrnice 70/524/EHS stanoví, že s ohledem na vývoj vědeckých a technických poznatků mohou být povoleny nové doplňkové látky nebo nová užití doplňkových látek;
(2) vzhledem k tomu, že směrnice Rady 93/113/ES ze dne 14. prosince 1993 o způsobu užití enzymů, mikroorganismů a přípravků z nich ve výživě zvířat a o jejich uvádění na trh [3], naposledy pozměněná směrnicí 97/40/ES [4], odchylně od směrnice 70/524/EHS zmocnila členské státy dočasně povolit používání enzymů, mikroorganismů a přípravků z nich a jejich uvádění na trh;
(3) vzhledem k tomu, že přezkoumání dokumentací předložených členskými státy v souladu s článkem 3 směrnice 93/113/ES ukazuje, že určitý počet přípravků náležejících do skupin enzymů a mikroorganismů může být dočasně povolen;
(4) vzhledem k tomu, že stanovisko Vědeckého výboru pro výživu zvířat, pokud jde o bezpečnost těchto přípravků, bylo příznivé;
(5) vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro krmiva,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přípravky náležející do skupiny "enzymů" uvedených v příloze I tohoto nařízení mohou být povoleny v souladu se směrnicí 70/524/EHS jako doplňkové látky ve výživě zvířat za podmínek uvedených v této příloze.
Článek 2
Přípravky náležející do skupiny "mikroorganismů" uvedených v příloze II tohoto nařízení mohou být povoleny v souladu se směrnicí 70/524/EHS jako doplňkové látky ve výživě zvířat za podmínek uvedených v této příloze.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 872/1999
ze dne 27. dubna 1999,
kterým se doplňuje příloha nařízení ES č. 2400/96 o zápisu určitých názvů do "Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení" podle nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1068/97 [2], a zejména na čl. 6 odst. 3 a 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 5 nařízení (EHS) č. 2081/92 předložilo Spojené království Komisi žádost o zápis názvu jako zeměpisného označení.
(2) Podle čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení bylo shledáno, že žádosti vyhovují uvedenému nařízení, a zejména, že obsahují všechny údaje požadované článkem 4 uvedeného nařízení.
(3) Komise neobdržela po zveřejnění názvu uvedeného v příloze I tohoto nařízení v Úředním věstníku Evropských společenství [3] žádnou námitku podle článku 7 uvedeného nařízení.
(4) Pokud jde o vymezení zeměpisných oblastí uvedených v čl. 4 odst. 2 písm. c) nařízení (EHS) č. 2081/92, členský stát uvedl, že vymezení oblasti ve specifikacích musí přesně odpovídat oblasti vyznačené v předložené zeměpisné mapě. Ačkoli je vymezení cest správné, musí být připojeno hrabství Somerset, aby vymezení plněodpovídalo zeměpisné mapě. Tento údaj musí být podle toho a kvůli jasnosti upřesněn. Je to zahrnuto v hlavních bodech specifikací.
(5) Tento název by tedy měl být proto zapsán do "Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení" a měl by být proto v rámci Společenství chráněn jako zeměpisné označení.
(6) Příloha tohoto nařízení doplňuje přílohu nařízení Komise (ES) č. 2400/96 [4] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 378/1999 [5],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Název uvedený v příloze I tohoto nařízení se doplňuje k příloze nařízení (ES) č. 2400/96 a zapisuje se jako chráněné zeměpisné označení (CHZO) do "Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení" podle čl. 6 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2081/92.
Hlavní body specifikací jsou uvedeny v příloze II.
Tyto údaje nahrazují údaje zveřejněné v řadě C 265 Úředního věstníku Evropských společenství ze dne 22. srpna 1998, strana 31.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 921/1999
ze dne 30. dubna 1999
o zvláštních opatřeních pro rozdělování ovoce a zeleniny stažené z trhu uprchlíkům z Kosova
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 857/1999 [2], a zejména na čl. 30 odst. 7 uvedeného nařízení,
(1) vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 659/97 [3] naposledy pozměněné nařízením (ES) č.
729/1999 [4] stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 2200/96, pokud jde o intervenční režim v odvětví ovoce a zeleniny a zejména o bezplatné rozdělení produktů stažených z trhu jako humanitární pomoc mimo Společenství;
(2) vzhledem k tomu, že čl. 14 odst. 3 a čl. 16 odst. 2 uvedeného nařízení stanoví určité množství podmínek a vyžaduje rozhodnutí Komise před provedením každého bezplatného rozdělování mimo Společenství;
(3) vzhledem k tomu, že naléhavá potřeba poskytnutí potravinové pomoci uprchlíkům – obětem kosovské krize a jejich hostitelským rodinám, je dobře známa;
(4) vzhledem k tomu, že pro umožnění pomoci těmto lidem je třeba se odchýlit od některých ustanovení čl. 14 odst. 3 a čl. 16 odst. 2 nařízení (ES) č. 659/97, až do nového rozhodnutí;
(5) vzhledem k tomu, že je třeba vymezit území, pro která se odchylky uplatní;
(6) vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Čl. 14 odst. 3 a čl. 16 odst. 2 nařízení (ES) č. 659/97 se nevztahují na bezplatné rozdělování týkající se kosovských uprchlíků a jejich hostitelských rodin na území Svazové republiky Jugoslávie (Srbska a Černé Hory), Albánie, bývalé jugoslávské republiky Makedonie, Bosny a Hercegoviny, Bulharska a Rumunska.
Za účelem provedení těchto akcí zasílají členské státy Komisi:
- v první pracovní den každého měsíce informace o dokončených distribučních akcích stanovených v příloze VI nařízení (ES) č. 659/97,
- kopii oznámení zaslaného výboru FAO pro odbyt přebytků.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem následujícím po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 933/1999
ze dne 29. dubna 1999,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 1210/90 o zřízení Evropské agentury pro životní prostředí a Evropské informační a pozorovací sítě pro životní prostředí
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 130s odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [3],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189c Smlouvy [4],
(1) vzhledem k tomu, že nařízením (EHS) č.
1210/90 [5] byla zřízena Evropská agentura pro životní prostředí a Evropská pozorovací a informační síť pro životní prostředí; že článkem 20 výše uvedeného nařízení byly vytvořeny předpoklady, aby se Rada rozhodla, zda nejpozději do dvou let od vstupu tohoto nařízení v platnost uloží agentuře další úkoly založené na zprávě Komise, která obsahuje příslušné návrhy; že článek 21 uvedeného nařízení stanovil, že toto nařízení vstupuje v platnost následujícím dnem poté, co bude příslušnými orgány rozhodnuto o sídle agentury, a že toto rozhodnutí bylo přijato dne 29. října 1993;
(2) vzhledem k tomu, že Komise v konečné podobě svého sdělení COM(95) 325 konc. objasnila důvody, proč by se vypracování zprávy podle článku 20 mělo odložit, a že dne 9. listopadu 1995 Rada usoudila, že před tím, než bude Evropská agentura pro životní prostředí plně funkční po dobu nejméně dvou let a než bude její síť plně vybudována, by byla jakákoli rozhodnutí o jejích budoucích úkolech předčasná;
(3) vzhledem k tomu, že Evropská agentura pro životní prostředí udělala velký pokrok směrem k dosažení svých cílů a při plnění úkolů, včetně založení Evropské pozorovací a informační sítě pro životní prostředí;
(4) vzhledem k tomu, že úkoly agentury a oblasti, jimž je třeba věnovat pozornost, jsou rozsáhlé, což vyžaduje jak soustředění prací již vykonaných, tak další pracovní úsilí;
(5) vzhledem k tomu, že prioritní úlohou agentury je poskytovat objektivní, spolehlivé a srovnatelné informace o životním prostředí;
(6) vzhledem k tomu, že jakékoli nové úkoly uložené agentuře by měly doplnit a posílit její základní úlohu;
(7) vzhledem k tomu, že Překladatelské středisko pro orgány Evropské unie má v souladu s nařízením č. 2965/94 [6] za úkol překládat dokumenty Evropské agentury pro životní prostředí;
(8) vzhledem k tomu, že je třeba zlepšit a vyjasnit organizaci a strukturu agentury na základě zkušeností z prvních let její činnosti;
(9) vzhledem k tomu, že by správní rada agentury měla prostřednictvím vhodného rozmístění tematických center vzít v úvahu rozdílné zeměpisné podmínky ve Společenství;
(10) vzhledem k tomu, že agentura může spolupracovat s institucemi ve třetích zemích s cílem získávat údaje potřebné k dokončení svého pracovního programu;
(11) vzhledem k tomu, že k budoucím přezkoumáním úkolů a činnosti agentury by mělo docházet v souladu s cyklem jejího pětiletého pracovního programu;
(12) vzhledem k tomu, že je nutno odpovídajícím způsobem pozměnit nařízení (EHS) č. 1210/90,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 1210/90 se mění takto:
1. V čl. 1 odst. 2 se úvodní část nahrazuje tímto: "2. K dosažení cílů ochrany a zlepšení životního prostředí stanovených Smlouvou a navazujícími akčními programy Společenství v oblasti životního prostředí a udržitelného rozvoje je nutno poskytnout Společenství a členským státům:".
2. Ustanovení článku 2 se mění takto:
a) body ii), iii) a vi) se nahrazují tímto: "ii) - poskytovat Společenství a členským státům objektivní informace nezbytné k formulování a provádění spravedlivé a účinné politiky životního prostředí; za tím účelem především poskytovat Komisi informace, které potřebuje k úspěšnému plnění svých úkolů spočívajících ve vymezení, přípravě a vyhodnocení opatření a právních předpisů v oblasti životního prostředí;
- napomáhat monitorování opatření v oblasti životního prostředí vhodnou podporou požadavků na podávání zpráv (včetně účasti při sestavování dotazníků, zpracování zpráv členských států a distribuce výsledků), a to v souladu se svým víceletým pracovním programem a s cílem koordinace podávání zpráv;
- na žádost jednotlivých členských zemí a tam, kde je to v souladu s ročním pracovním programem agentury, udělovat doporučení týkající se vývoje, zavádění a rozšiřování systémů členských států pro monitorování opatření v oblasti životního prostředí za podmínek, že tyto činnosti neohrozí naplnění jiných úkolů stanovených tímto článkem.
Tato doporučení mohou rovněž obsahovat odborné posudky vypracované na zvláštní žádost členských států;
iii) zaznamenávat, třídit a posuzovat údaje o stavu životního prostředí, vypracovávat odborné zprávy o kvalitě a citlivosti životního prostředí a o tlacích na životní prostředí Společenství, stanovovat jednotná kritéria pro posuzování údajů o životním prostředí, která budou používána ve všech členských státech, a dále rozvíjet a podporovat činnost referenčního střediska pro informace o životním prostředí.
Komise využije těchto informací pro plnění svých úkolů při zajišťování provádění právních předpisů Společenství v oblasti životního prostředí;"
"vi) každých pět let uveřejnit zprávu o stavu životního prostředí, o trendech a výhledech v této oblasti a rovněž zprávu zaměřenou na specifické problémy;" b) připojí se následující body:
"xi) zajistit šíření spolehlivých a srovnatelných informací o životním prostředí, zejména o jeho stavu, mezi širokou veřejností, a k tomuto účelu podpořit využívání nových technologii pro přenos informací;
xii) podporovat Komisi při procesu výměny informací o rozvoji metodik a praktických postupů posuzování životního prostředí;
xiii) napomáhat Komisi při rozšiřování informací o výsledcích příslušných výzkumů v oblasti životního prostředí, a to způsobem, který nejlépe podpoří politiku Komise."
3. Ustanovení článku 3 se mění takto:
a) v odstavci 1 se na novém řádku doplňují následující slova: "včetně uvedení těchto do souladu s udržitelným rozvojem";
b) v odstavci 2:
i) v druhém pododstavci se osmá odrážka mění takto: "ochrana moří a pobřežních zón";
ii) pátý pododstavec se zrušuje;
c) doplňuje se nový odstavec, který zní: "3. Při výměně informací může agentura rovněž spolupracovat s jinými subjekty, včetně sítě IMPEL.
Při své činnosti se agentura vyvaruje duplicity s již probíhajícími činnostmi jiných orgánů."
4. Ustanovení článku 4 se mění takto:
a) v odstavci 2 se doplňuje nový pododstavec, který zní: "Členské státy průběžně agenturu informují o hlavních složkách své vnitrostátní informační sítě v oblasti životního prostředí.
Členské státy spolupracují ve vhodných případech s agenturou a přispívají k práci Evropské pozorovací a informační sítě pro životní prostředí v souladu s pracovním programem agentury, a to prostřednictvím shromažďování, třídění a analýzy příslušných údajů na celostátní úrovni.
Členské státy se při provádění těchto činností mohou rovněž sdružit ke spolupráci na nadnárodní úrovni.";
b) v druhé větě odstavce 4 se zrušují slova: "v přesně určené zeměpisné oblasti";
c) v odstavci 5 se druhý pododstavec mění takto: "Tematická centra určí podle čl. 8 odst. 1 správní rada pro období nepřesahující trvání příslušného víceletého pracovního programu podle čl. 8 odst. 4. Toto ustanovení je však obnovitelné."
5. Článek 8 se mění takto:
a) v odstavci 1 se první pododstavec mění takto: "1.
Agentura má správní radu složenou z jednoho zástupce každého členského státu a ze dvou zástupců Komise. Navíc zde může být jeden zástupce každé členské země, která se činnosti agentury účastní v souladu s příslušnými ustanoveními.";
b) v odstavci 2 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Správní rada zvolí úřad, který může pověřit výkonnými rozhodnutími podle jí přijatých pravidel."; c) odstavce 3 a 4 se nahrazují tímto:
"3. Rozhodnutí správní rady vyžadují přijetí dvoutřetinovou většinou jejích členů. 4. Správní rada schválí víceletý pracovní program vycházející z prioritních oblastí uvedených v čl. 3 odst. 2, a to na základě návrhu předloženého výkonným ředitelem ve smyslu článku 9, po konzultaci s vědeckým výborem podle článku 10 a po obdržení stanoviska Komise. Víceletý pracovní program musí obsahovat víceletý odhad rozpočtu, aniž je dotčen postup sestavování ročního rozpočtu Společenství.";
d) v odstavci 6 v první větě se slova "do 31. ledna každého roku …" nahrazují slovy "do 31. března každého roku …".
6. V čl. 9 se odst. 1 mění takto:
a) pátá odrážka se nahrazuje tímto: "— všechny otázky týkající se zaměstnanců a za provádění úkolů uvedených v čl. 8 odst. 4 a 5.";
b) šestá odrážka se zrušuje.
7. V čl. 10 se odst. 2 nahrazuje tímto: "2. Vědecký výbor je složen ze členů s mimořádnou kvalifikací v oblasti životního prostředí, které jmenuje správní rada na čtyřleté období s možností opakovaného jmenování na další čtyři roky, s přihlédnutím kromě jiného i k vědeckým oblastem, které by měly být ve výboru zastoupeny z hlediska pomoci agentuře při výkonu její činnosti. Činnost vědeckého výboru se řídí jednacím řádem podle čl. 8 odst. 2."
8. Článek 15 se mění takto:
a) vkládá se nový odstavec, který zní: "2a. V zemích, které nejsou členy Evropských společenství, může agentura spolupracovat v oblastech všeobecného zájmu s institucemi, které mohou poskytovat údaje, informace, odborné posudky, metodiky shromažďování, analýzy a posuzování údajů, jež jsou předmětem oboustranného zájmu a jsou nezbytné pro úspěšné ukončení prací agentury.";
b) odstavec 3 se nahrazuje tímto: "3. Spolupráce podle odst. 1, 2 a 2a musí brát v úvahu zejména potřebu vyhnout se jakékoli duplicitě činností."
9. Článek 20 se nahrazuje tímto: "1. Agentura provede zhodnocení své činnosti a její účinnosti do 15. září 1999 a předloží zprávu správní radě, Komisi, Radě a Evropskému parlamentu.
2. Nejpozději do 31. prosince 2003 přezkoumá Rada na základě zprávy Komise dosažený pokrok a úkoly, které agentura řeší, z hlediska celkové politiky Společenství v oblasti životního prostředí."
10. V části B přílohy se ustanovení bodu 1 nahrazuje tímto:
Agentura v nejvyšší možné míře využije informace shromážděné oficiálními statistickými službami Společenství. Tyto informace jsou výsledkem činnosti Eurostatu a vnitrostátních statistických služeb týkajících se shromažďování, hodnocení a šíření socioekonomických statistických údajů, včetně účetních a dalších souvisejících informací vnitrostátní povahy.
Agentura využije zejména prací Eurostatu a vnitrostátních statistických úřadů podle rozhodnutí 94/808/EHS [7], které se vztahuje na statistiky a) o lidské činnosti působící tlaky na životní prostředí a b) o socioekonomických odezvách těchto tlaků."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 936/1999
ze dne 27. dubna 1999,
kterým se mění nebo ruší některá nařízení o zařazení zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2261/98 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
(1) vzhledem k tomu, že nařízením Rady (EHS) č.
2658/87 byla zavedena nomenklatura zboží (dále jen "kombinovaná nomenklatura"), která současně splňuje požadavky jak společného celního sazebníku, tak i statistiky vnějšího obchodu Společenství;
(2) vzhledem k tomu, že Společenství je signatářem Mezinárodní úmluvy o harmonizovaném systému popisu a číselného označování zboží, která je známa jako "harmonizovaný systém";
(3) vzhledem k tomu, že výše uvedená kombinovaná nomenklatura proto vychází z harmonizovaného systému;
(4) vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
(5) vzhledem k tomu, že z důvodů změn v popisu zboží, číselném označení a poznámkách v nomenklatuře harmonizovaného systému nebo v kombinované nomenklatuře musí být některá nařízení zrušena, protože již nejsou odpovídající nebo jsou neplatná;
(6) vzhledem k tomu, že některá platná nařízení se vztahují k již neexistujícímu číselnému označení a poznámkám; že tato nařízení musí být aktualizována a přizpůsobena platnému číselnému označení a poznámkám;
(7) vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex, odboru pro celní a statistickou nomenklaturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V nařízeních uvedených v sloupci 2 přílohy A se číselná označení a obecné poznámky kombinované nomenklatury uvedené v sloupci 5 vztahující se ke zboží, které je popsáno v sloupcích 3 a 4, nahrazují číselným označením a poznámkami ke kombinované nomenklatuře uvedenými v sloupci 6.
Článek 2
Zrušují se nařízení uvedená v příloze B.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 953/1999
ze dne 5. května 1999,
kterým se mění přílohy II a III nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 804/1999 [2], a zejména na články 6, 7 a 8 uvedeného nařízení,
(1) vzhledem k tomu, že v souladu s nařízením (EHS) č.
2377/90 musí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin;
(2) vzhledem k tomu, že maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky vyhodnotí všechny příslušné informace, které se týkají bezpečnosti reziduí příslušných látek pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin;
(3) vzhledem k tomu, že při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, povolené hladiny ve všech významných poživatelných tkáních získávaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň) a charakter rezidua, které je významné pro sledování reziduí (indikátorové reziduum);
(4) vzhledem k tomu, že pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v příslušných právních předpisech Společenství, musí být maximální limity reziduí obecně stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin; že jsou však játra a ledviny často z jatečně upravených těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány, a maximální limity reziduí proto musí být rovněž vždy stanoveny i pro svalovou tkáň nebo tkáň tukovou;
(5) vzhledem k tomu, že v případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med;
(6) vzhledem k tomu, že parkonazol musí být zařazen do přílohy II nařízení (EHS) č. 2377/90;
(7) vzhledem k tomu, že musí být imidokarb, karazolol, pirlimycin, danofloxacin, josamycin a bacitracin zařazeny do přílohy III nařízení (EHS) č. 2377/90, aby bylo umožněno dokončení vědeckých studií;
(8) vzhledem k tomu, že předtím, než toto nařízení vstoupí v platnost, musí být stanovena lhůta 60 dnů k tomu, aby mohly členské státy učinit veškeré úpravy, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci příslušných veterinárních léčivých přípravků vydaná v souladu se směrnicí Rady 81/851/EHS [3] naposledy pozměněnou směrnicí 93/40/EHS [4], aby byla zohledněna ustanovení tohoto nařízení;
(9) vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy II a III nařízení (EHS) č. 2377/90 se mění tak, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost šedesátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 954/1999
ze dne 5. května 1999,
kterým se mění příloha III nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 953/1999 [2], a zejména na články 7 a 8 uvedeného nařízení,
(1) vzhledem k tomu, že podle nařízení (EHS) č.
2377/90 musí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin;
(2) vzhledem k tomu, že maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky vyhodnotí všechny relevantní informace, které se týkají bezpečnosti reziduí dotyčných látek pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin;
(3) vzhledem k tomu, že při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, povolené hladiny ve všech významných poživatelných tkáních získávaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň) a charakter rezidua, které je významné pro sledování reziduí (indikátorové reziduum);
(4) vzhledem k tomu, že pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v příslušných právních předpisech Společenství, musí být maximální limity reziduí obecně stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin; že jsou však játra a ledviny často z jatečně upravených těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány a maximální limity reziduí proto musí být rovněž vždy stanoveny i pro svalovou tkáň nebo tkáň tukovou;
(5) vzhledem k tomu, že v případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med;
(6) vzhledem k tomu, že musí být cypermethrin, alfacypermethrin a cefchinom zařazeny do přílohy III nařízení (EHS) č. 2377/90, aby bylo umožněno dokončení vědeckých studií;
(7) vzhledem k tomu, že předtím, než toto nařízení vstoupí v platnost, musí být stanovena lhůta 60 dnů k tomu, aby mohly členské státy učinit veškeré úpravy, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci příslušných veterinárních léčivých přípravků vydaná v souladu se směrnicí Rady 81/851/EHS [3] naposledy pozměněnou směrnicí 93/40/EHS [4], aby byla zohledněna ustanovení tohoto nařízení;
(8) vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha III nařízení (EHS) č. 2377/90 se mění tak, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost šedesátým dnem po vyhlášení
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 955/1999
ze dne 13. dubna 1999,
kterým se mění nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, pokud jde o režim vnějšího tranzitu
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 28, 100a a 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy [3],
(1) vzhledem k tomu, že režim vnějšího tranzitu upravený nařízením Rady (EHS) č.
2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [4], je určen zejména pro usnadnění přepravy zboží, které není zbožím Společenství, přes celní území Společenství; že nezbytnost použití tohoto režimu pro vývoz zboží Společenství je třeba posuzovat pro velmi odlišné situace; že je v každém případě třeba zabránit tomu, aby zboží, na které se v souvislosti s vývozem vztahují určitá opatření, mohlo tato opatření případně obcházet nebo jich neoprávněně využívat, což lze zajistit tím, že celní předpisy Společenství jako celek zaručí dohled a kontrolu přinejmenším rovnocenné dohledu a kontrole v rámci režimu vnějšího tranzitu Společenství; že možnost využití tohoto režimu má být sice v některých těchto případech zachována, avšak jejich přesné vymezení by mělo být provedeno postupem projednávání ve výboru;
(2) vzhledem k tomu, že všechna rozhodnutí přijatá postupem projednávání ve výboru musí být průhledná pro celní správu i hospodářské subjekty;
(3) vzhledem k tomu, že je nutno stanovit způsob, jakým celní orgány vyřizují tento režim, a to vzhledem k místu, okamžiku a podmínkám, za kterých je tento režim ukončen, aby byl jasněji stanoven rozsah a vymezení závazků držitele celního režimu vnějšího tranzitu a aby bylo zaručeno, že není-li dostatek informací o ukončení režimu, odpovídá držitel v plném rozsahu; že ke zvýšení bezpečnosti a účinnosti tranzitních režimů je třeba zlepšit jejich vyřizování pomocí praktických opatření a prováděcích předpisů stanovených postupem projednávání ve výboru, které zajistí, aby celní orgány vyřídily režim v co nejkratší době;
(4) vzhledem k tomu, že zejména v důsledku změn rozsahu působnosti tranzitu pro námořní dopravu je třeba lépe vymezit pravidla platná pro poskytnutí jistoty při tranzitu, včetně využití různých systémů jistoty a zproštění povinnosti ji poskytnout; že k zaručení přiměřené ochrany finančních zájmů členských států a Společenství a aniž by byli uživatelé tranzitního režimu nepřiměřeně zatíženi, musí tato jistota a určení její výše vycházet ze spolehlivosti hospodářského subjektu a z nebezpečí týkajícího se zboží; že je třeba logičtější a lépe strukturovaná úprava ustanovení o poskytnutí jistoty při tranzitu;
(5) vzhledem k tomu, že k zabezpečení příjmů Evropského společenství a členských států a k omezení podvodných operací v tranzitním režimu je třeba přijmout odstupňovaná opatření pro použití souborné jistoty; že v úvahu přichází nejprve zákaz snížení výše jistoty, pokud hrozí zvýšené nebezpečí podvodu a lze se obávat ztráty příjmů; že naopak v prokazatelně zvlášť kritických výjimečných situacích, vzniklých zejména v souvislosti s organizovanou trestnou činností, musí být rovněž možný i dočasný zákaz použití souborné jistoty; že při uplatňování těchto odstupňovaných opatření je třeba přihlížet ke konkrétní situaci hospodářských subjektů, které splňují zvláštní kritéria, která budou stanovena; že má-li se místo souborné jistoty poskytnout jednotlivá jistota, měla by se zatížení hospodářských subjektů s tím spojená zmírnit pomocí co nejrozsáhlejšího zjednodušení;
97 odst. 2 celního kodexu Společenství (dále jen "kodex"), mající výlučně vnitrostátní, dvoustranný nebo mnohostranný dosah, jsou velmi rozdílné a mohou se v určitých případech dostat do rozporu s řádným uplatňováním tranzitních režimů Společenství a s nutností rovného zacházení s hospodářskými subjekty; že je třeba bez zpochybnění výhod, které toto ustanovení přináší hospodářským subjektům, stanovit, že zjednodušení zavedená na tomto základě v jednotlivých členských státech budou oznamována Komisi, aby byla zaručena průhlednost těchto opatření a mohlo být posouzeno, zda jsou slučitelná s pravidly pro tranzitní režimy Společenství, zejména pro poskytnutí jistoty;
(7) vzhledem k tomu, že systémy jistoty platné pro tranzitní režimy Společenství pokrývají celní dluh i jiné případné poplatky vztahující se k danému zboží a obsahují některé zvláštnosti vyplývající z mezinárodní povahy tohoto režimu a z nezbytnosti zabezpečit určitou pružnost při vyměření výše jistoty s ohledem na rizika a spolehlivost hlavního povinného; že je proto účelné upravit článek 192 kodexu;
(8) vzhledem k tomu, že dosavadní znění článku 215 kodexu sice umožňuje určit místo vzniku celního dluhu, neuvádí však, že toto místo je rozhodné pro určení orgánu příslušného k zaúčtování celního dluhu; pro případ nevyřízení celního režimu musí být pravidla pro určení tohoto místa upravena tak, aby bylo možné co nejpřesněji určit místo, na kterém nastala skutečnost vedoucí ke vzniku celního dluhu;
(9) vzhledem k tomu, že zjednodušení a vyjasnění předpisů ve prospěch hospodářských subjektů i celních úředníků představuje významnou součást akčního plánu pro celní tranzit v Evropě; že se tato pravidla musí vztahovat rovněž na předpisy vydané postupem projednávání ve výboru;
(10) vzhledem k tomu, že tato změna kodexu a odpovídající změny prováděcích předpisů k němu musí být sestaveny tak, aby k určenému dni usnadnily zavedení nového počítačově zpracovaného tranzitního systému jak ve prospěch veřejného zájmu týkajícího se tranzitních operací, tak ve prospěch hospodářských subjektů,
PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2913/92 se mění takto:
1. V čl. 91 odst. 1 se písmeno b) nahrazuje tímto: "b) zboží Společenství v případech a za podmínek stanovených postupem projednávání ve výboru tak, aby produkty, na které se v souvislosti s vývozem vztahují určitá opatření, nemohly tato opatření obcházet nebo neoprávněně využívat."
2. Článek 92 se nahrazuje tímto: "Článek 92
1. Režim vnějšího tranzitu je ukončen a závazky držitele režimu jsou splněny, když je zboží propuštěné do tohoto režimu s požadovanými doklady předloženo celnímu úřadu určení v souladu s podmínkami stanovenými pro tento režim.
2. Celní orgány vyřídí tranzitní režim, pokud je na základě porovnání údajů, které má k dispozici celní úřad odeslání, s údaji, které má k dispozici celní úřad určení, patrné, že tento režim byl řádně ukončen."
3. Článek 94 se nahrazuje tímto: "Článek 94
1. Hlavní povinný poskytne jistotu k zajištění úhrady celního dluhu nebo zaplacení jiných poplatků, které mohou u zboží vzniknout.
2. Jistotou se rozumí
a) jednotlivá jistota, které se vztahuje na jednu tranzitní operaci, nebo
b) souborná jistota, které se vztahuje na více tranzitních operací, pokud hlavnímu povinnému povolily poskytnout takovou jistotu celní orgány členského státu, ve kterém je usazen.
3. Povolení podle odst. 2 písm. b) se uděluje pouze osobám, které
a) jsou usazeny na území Společenství;
b) pravidelně využívají tranzitní režimy Společenství nebo o kterých celní orgány vědí, že jsou schopny splnit své závazky spojené s těmito režimy, a
c) se nedopustily závažného nebo opakovaného porušení celních nebo daňových předpisů.
4. Osobám, které celním orgánům prokáží, že splňují vyšší požadavky na spolehlivost, může být povoleno poskytnout soubornou jistotu se sníženou zaručenou částkou nebo mohou být zproštěny povinnosti jistotu poskytnout.
Dodatečná kritéria pro toto povolení zahrnují:
a) řádné využívání tranzitních režimů Společenství během určitého období;
b) spolupráci s celními orgány a
c) pokud jde o zproštění povinnosti poskytnout jistotu, platební spolehlivost postačující, aby tyto osoby mohly splnit své závazky.
Prováděcí pravidla pro povolení podle tohoto odstavce se stanoví postupem projednávání ve výboru.
5. Zproštění povinnosti poskytnout jistotu podle odstavce 4 se nevztahuje na operace vnějšího tranzitu Společenství týkající se zboží považovaného postupem projednávání ve výboru za zboží se zvýšeným rizikem.
6. S přihlédnutím k zásadám, ze kterých vychází odstavec 4, může být za zvláštních okolností u režimu vnějšího tranzitu výjimečným opatřením přijatým postupem projednávání ve výboru dočasně zakázáno poskytování souborné jistoty se sníženou zaručenou částkou.
7. S přihlédnutím k zásadám, ze kterých vychází odstavec 4, může být u režimu vnějšího tranzitu postupem projednávání ve výboru dočasně zakázáno poskytování souborné jistoty u zboží, u kterého byly v rámci poskytování souborné jistoty zjištěny rozsáhlé podvody."
4. Článek 95 se nahrazuje tímto: "Článek 95
1. S výjimkou případů, které budou v případě potřeby stanoveny postupem projednávání ve výboru, se poskytnutí jistoty nevyžaduje při
a) letecké přepravě;
b) přepravě zboží po Rýně a rýnských vodních cestách;
c) přepravě potrubím;
d) přepravě prováděné železničními společnostmi členských států.
2. Případy, kdy lze zprostit povinnosti poskytnout jistotu u zboží přepravovaného jinou vodní cestou, než jsou cesty uvedené v odst. 1 písm. b), se stanoví postupem projednávání ve výboru."
5. Článek 97 se nahrazuje tímto: "Článek 97
1. Pravidla provádění režimu a výjimky z něj se stanoví postupem projednávání ve výboru.
2. Za předpokladu, že je zajištěno uplatňování opatření Společenství vztahujících se na zboží,
a) mají členské státy možnost mezi sebou dvoustrannými nebo mnohostrannými ujednáními zavést zjednodušené postupy odpovídající kritériím stanoveným podle okolností a vztahující se na určité druhy dopravy zboží nebo určité podniky;
b) má každý členský stát možnost zavést zjednodušené postupy uplatňované za určitých okolností u zboží, které není určeno k oběhu na území jiného členského státu.
3. O zjednodušených postupech zavedených podle odstavce 2 je vyrozuměna Komise."
6. V čl. 192 odst. 1 se návětí nahrazuje tímto: "1. Stanoví-li celní předpisy povinné poskytnutí jistoty, vyměří celní orgány, s výhradou zvláštních ustanovení pro tranzitní režim přijatých postupem projednávání ve výboru, tuto jistotu ve výši, která se rovná:".
7. Článek 215 se nahrazuje tímto: "Článek 215
1. Celní dluh vzniká:
- na místě, kde nastaly skutečnosti vedoucí ke vzniku celního dluhu, nebo
- nemůže-li být toto místo určeno, na místě, kde se podle zjištění celních orgánů zboží nacházelo v situaci vedoucí ke vzniku celního dluhu, nebo
- pokud bylo zboží propuštěno do dosud nevyřízeného celního režimu a ve lhůtě případně stanovené postupem projednávání ve výboru nemůže být místo určeno podle první ani druhé odrážky, na místě, kde bylo zboží propuštěno do daného režimu nebo v režimu vstoupilo na celní území Společenství.
2. Jestliže informace dostupné celním orgánům umožní zjistit, že celní dluh vznikl již dříve, v okamžiku, kdy se zboží nacházelo na jiném místě, má se za to, že celní dluh vznikl na místě, o kterém lze zjistit, že se na něm zboží nacházelo v časově nejvzdálenějším okamžiku, ke kterému lze zjistit existenci celního dluhu.
3. Celními orgány ve smyslu čl. 217 odst. 1 se rozumějí celní orgány členského státu, v němž celní dluh vznikl nebo v němž se má za to, že vznikl, v souladu s tímto článkem."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 961/1999
ze dne 6. května 1999,
kterým se stanoví prováděcí pravidla týkající se rozšíření pravidel vydaných organizacemi producentů v odvětví ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], ve znění nařízení (ES) č. 857/1999 [2], a zejména na článek 48 uvedeného nařízení,
(1) vzhledem k tomu, že článek 18 nařízení (ES) č.
2200/96 stanoví podmínky, za kterých mohou být rozšířena pravidla vydaná organizacemi producentů nebo sdruženími těchto organizací v odvětví ovoce a zeleniny na všechny produkty zavedené v určité hospodářské oblasti; že by měla být přijata prováděcí pravidla k tomuto článku;
(2) vzhledem k tomu, že čl. 18 odst. 7 nařízení (ES) č. 2200/96 vyžaduje seznam hospodářských oblastí, které mají být předloženy Komisi ke schválení; že Komise musí být schopna seznam zhodnotit na základě čl. 18 odst. 2;
18 odst. 1 výše uvedeného nařízení stanoví pro rozšíření pravidel některé podmínky; že čl.
18 odst. 3 stanoví podmínky, které musí organizace producentů a sdružení těchto organizací splnit, aby byly považovány za reprezentativní; že Komise musí být schopna hodnotit splnění těchto podmínek;
(4) vzhledem k tomu, že pokud se pravidla, která mají být rozšířena, týkají stažení, producenti, kteří nejsou členy organizací producentů, by měli být schopni provádět stažení;
18 odst. 6 výše uvedeného nařízení stanoví podmínky, podle kterých mohou být uloženy finanční příspěvky producentům, kteří nejsou členy organizací producentů; že Komise musí být schopna zhodnotit splnění těchto podmínek;
(6) vzhledem k tomu, že by mělo být vyjasněno, která pravidla se mají rozšířit na producenty a odběratele, pokud je ovoce prodáváno na stromě;
(7) vzhledem k tomu, že by mělo být zrušeno nařízení Komise (ES) č. 2137/84 [3];
(8) vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Oznámení seznamu hospodářských oblastí uvedených v čl. 18 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96 podle čl. 18 odst. 7 uvedeného nařízení zahrnuje veškeré informace potřebné k hodnocení, zda byly splněny podmínky stanovené v čl. 18 odst. 2.
Článek 2
1. Pokud členský stát oznámí pravidla, která stanovil jako závazná pro daný produkt a hospodářskou oblast podle čl. 18 odst. 5 nařízení (ES) č. 2200/96, současně uvědomí Komisi o:
a) organizaci producentů nebo sdružení organizací, které požadovaly rozšíření pravidel;
b) počtu producentů, kteří patří k této organizaci nebo sdružení, a celkovém počtu producentů v dotyčné hospodářské oblasti; tyto informace jsou poskytovány s ohledem na situaci v době podání žádosti o rozšíření;
c) celkové produkci hospodářské oblasti a produkci prodávané na trhu organizací producentů nebo sdružením za poslední hospodářský rok, pro který jsou k dispozici údaje;
d) datu, od kterého se pravidla, která mají být rozšířena, použijí pro dotyčnou organizaci producentů nebo sdružení;
e) datu, od kterého rozšíření nabývá účinku, a doba trvání jeho použití.
2. Členské státy určí pro účely stanovení reprezentativnosti ve smyslu čl. 18 odst. 3 nařízení (ES) č. 2200/96 podmínky, kterými vylučují:
- producenty, jejichž produkce je určena zásadně pro přímý prodej spotřebitelům v hospodářství nebo v hospodářské oblasti,
- přímé prodeje uvedené v první odrážce,
- zemědělské plodiny dodané ke zpracování podle čl. 18 odst. 4 písm. b) nařízení (ES) č. 2200/96 kromě případů, kdy příslušná pravidla platí pro tyto plodiny zcela nebo částečně.
Článek 3
Pokud se rozhodne o rozšíření pravidel o stažení podle článku 18 nařízení (ES) č. 2200/96, stanoví příslušný členský stát současně, která nebo které organizace producentů mají odpovídat za provádění stažení jménem producentů, kteří nejsou členy organizace producentů nebo příslušného sdružení.
Článek 4
Pokud členský stát rozhodne podle čl. 18 odst. 6 nařízení (ES) č. 2200/96, že producenti, kteří nepatří do organizací producentů, podléhají platbě finančního příspěvku, zašle Komisi informace potřebné k hodnocení souladu s podmínkami stanovenými v čl. 18 odst. 6. Tyto informace obsahují zejména základ, ze kterého se vypočítá příspěvek, a jednotkovou výši tohoto základu jednoho nebo více příjemců a povahu různých nákladů uvedených v čl. 18 odst. 6 písm. a) a b).
Článek 5
Pokud je rozhodnuto o použití rozšíření na období delší než jeden hospodářský rok, členské státy ověří s ohledem na každý hospodářský rok, že podmínky týkající se reprezentativnosti stanovené v čl. 18 odst.
2200/96 vyhovují po celé období, na které je použito rozšíření. Pokud zjistí, že podmínky již nejsou plněny, neprodleně zruší rozšíření s účinností od začátku následujícího hospodářského roku.
Neprodleně uvědomí Komisi o každém zrušení, které se zveřejní v řadě C Úředního věstníku Evropských společenství.
Článek 6
1. V případech, kdy producenti, kteří nejsou členy organizace producentů, prodají ovoce na stromě, je odběratel za účelem dosažení souladu s předpisy uvedenými v bodě 1 písm. e) a f) a bodech 3 a 5 přílohy III nařízení (ES) č. 2200/96 považován za producenta tohoto ovoce.
2. Příslušné členské státy mohou rozhodnout, že pravidla uvedená v příloze III nařízení (ES) č. 2200/96 s výjimkou těch, která jsou uvedena v odstavci 1, mohou být závazná pro odběratele, pokud odběratelé odpovídají za správu dotyčné produkce.
Článek 7
Nařízení (EHS) č. 2137/84 se zrušuje.
Článek 8
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 964/1999
ze dne 6. května 1999
o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č.
861/1999 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních a jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
vzhledem k tomu, že je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex – odboru pro celní a statistickou nomenklaturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží, které vydaly celní orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu tří měsíců.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 975/99
ze dne 29. dubna 1999,
kterým se stanoví požadavky pro provádění rozvojové spolupráce, která přispívá k obecnému cíli rozvoje a upevnění demokracie a právního státu, jakož i k dodržování lidských práv a základních svobod
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 130w této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
v souladu s postupem podle článku 189c Smlouvy [2],
(1) vzhledem k tomu, že by měly být stanoveny způsoby provádění rozvojové spolupráce, která přispívá ke sledování obecného cíle rozvoje a upevnění demokracie a právního státu, jakož i k dodržování lidských práv a základních svobod;
(2) vzhledem k tomu, že společně s tímto nařízením přijala Rada nařízení Rady (ES) č. 976/1999 ze dne 29. dubna 1999, kterým se stanoví požadavky pro provádění opatření Společenství jiných než opatření týkajících se rozvojové spolupráce, která v rámci politiky spolupráce Společenství přispívají k obecnému cíli rozvoje a upevnění demokracie a právního státu, jakož i k dodržování lidských práv a základních svobod ve třetích zemích [3];
(3) vzhledem k tomu, že politika Společenství v oblasti rozvojové spolupráce přispívá k obecnému cíli rozvoje a upevnění demokracie a právního státu, jakož i k dodržování lidských práv a základních svobod;
(4) vzhledem k tomu, že čl. F odst. 2 Smlouvy o Evropské unii stanoví, že Unie ctí základní práva zaručená Evropskou úmluvou o ochraně lidských práv a základních svobod podepsanou v Římě dne 4. listopadu 1950 a ta, jež vyplývají z ústavních tradic společných členským státům, jako jsou obecné zásady práva Společenství;
(5) vzhledem k tomu, že politika Společenství v oblasti ochrany lidských práv a podpory demokratických zásad je určována dodržováním zásady univerzality a nedělitelnosti lidských práv, na nichž je založen mezinárodní systém ochrany lidských práv;
(6) vzhledem k tomu, že politika Evropského společenství v oblasti ochrany lidských práv a podpory demokratických zásad se řídí obecnými zásadami zakotvenými ve Všeobecné deklaraci lidských práv, Mezinárodním paktu o občanských a politických právech a Mezinárodním paktu o hospodářských, sociálních a kulturních právech;
(7) vzhledem k tomu, že Společenství uznává vzájemnou závislost všech lidských práv; že pokrok v oblasti hospodářského a sociálního rozvoje a v oblasti dosahování občanských a politických práv se musí vzájemně podporovat;
(8) vzhledem k tomu, že dodržování mezinárodního humanitárního práva se musí považovat za součást lidských práv ve smyslu tohoto nařízení rovněž s ohledem na Ženevské úmluvy z roku 1949a na dodatkový protokol z roku 1977, Ženevskou úmluvu z roku 1951 o právním postavení uprchlíků a na Úmluvu z roku 1948 o předcházení a trestání zločinu genocidy, jakož i na jiné normy smluvního nebo obyčejového mezinárodního práva;
(9) vzhledem k tomu, že usnesení o lidských právech, demokracii a rozvoji, přijaté dne 28. listopadu 1991 Radou a členskými státy, zasedajícími v Radě, vymezuje obecné zásady, postupy a konkrétní praktická opatření, které mají vedle hospodářských a sociálních práv podporovat občanské a politické svobody prostřednictvím zastupitelského politického systému založeného na dodržování lidských práv;
(10) vzhledem k tomu, že politika Evropského společenství na ochranu lidských práv a demokratických zásad se zakládá na kladném a tvořivém pojetí, které chápe lidská práva a demokratické zásady jako téma společného zájmu pro Společenství a jeho partnery a jako prvek dialogu, z něhož mohou vzniknout podněty pro účinné dodržování těchto práv a zásad;
(11) vzhledem k tomu, že toto kladné pojetí by se mělo projevit v provádění opatření na podporu procesu demokratizace, na upevnění právního státu a na rozvoj pluralitní a demokratické občanské společnosti, jakož i v provádění opatření pro vytváření důvěry, která zejména usilují o předcházení konfliktům, o podporu mírových snah a o potlačení beztrestnosti;
(12) vzhledem k tomu, že by se finanční prostředky používané na podporu pozitivních opatření v těchto oblastech ve prospěch jednotlivých zemí měly z tohoto důvodu používat v souladu s odpovídajícími geografickými programy a ve spojení s jinými nástroji rozvoje, aby se tak maximálně zvýšil jejich účinek a jejich účinnost;
(13) vzhledem k tomu, že je rovněž nezbytné ujistit se, že jsou tato opatření v souladu se zahraniční politikou Evropské unie včetně společné zahraniční a bezpečnostní politiky;
(14) vzhledem k tomu, že tato opatření mají být zaměřena zejména na diskriminované osoby, osoby trpící bídou nebo znevýhodněné osoby, děti, ženy, uprchlíky, migrující osoby, menšiny, vyhnance, původní obyvatelstvo, vězně a oběti mučení;
(15) vzhledem k tomu, že podpora Společenství zaměřená na demokratizaci a na ochranu zásad právního státu v rámci politického systému respektujícího základní svobody jednotlivce přispívá k dosažení cílů různých dohod uzavřených mezi Společenstvím a jeho partnery, podle nichž je ochrana lidských práv a demokratických zásad podstatným prvkem vztahů mezi smluvními stranami;
(16) vzhledem k tomu, že kvalita, účinek a plynulost opatření musí být zajištěny, zejména zavedením víceletých programů na ochranu lidských práv a demokratických zásad, které by byly připraveny po dohodě s orgány dotčených zemí v duchu partnerství a s ohledem na zvláštní potřeby zemí;
(17) vzhledem k tomu, že provádění účinných a soudržných opatření vyžaduje, aby byly vzaty v úvahu zvláštní znaky politiky ve prospěch lidských práv a demokratických zásad, zejména zavedením pružného, průhledného a rychlého postupu pro přijímání rozhodnutí o financování opatření a projektů v této oblasti;
(18) vzhledem k tomu, že Společenství musí být schopno rychle reagovat na naléhavé a zvláště významné situace, aby tak posílilo důvěryhodnost a účinnost působení Společenství v oblasti ochrany lidských práv a demokratických zásad v zemích, v nichž tyto situace nastanou;
(19) vzhledem k tomu, že zejména u postupů pro poskytování pomoci a hodnocení projektů by se mělo přihlížet ke zvláštní povaze příjemců podpor Společenství v této oblasti, zejména na neziskovou povahu jejich činnosti, na rizika, kterým jsou jejich většinou dobrovolní členové vystaveni v prostředí, které je někdy nepřátelské, jakož i na jejich malý prostor k jednání v rámci vlastních prostředků;
(20) vzhledem k tomu, že rozvoj občanské společnosti se musí zejména projevit vytvářením a organizováním nových činitelů a že Společenství přitom může být vyzváno, aby v přijímajících třetích zemích finančně podporovalo partnery, kteří nemají v této oblasti dostatečné zkušenosti;
(21) vzhledem k tomu, že by mělo být zajištěno, aby rozhodnutí o poskytování finanční podpory pro projekty na ochranu lidských práv a demokratických zásad byla přijímána nestranně s ohledem na zásadu nediskriminace na základě rasových, náboženských, kulturních, sociálních nebo etnických rozdílů mezi subjekty přijímajícími podporu Společenství a mezi osobami nebo skupinami osob, na něž jsou podporované projekty zaměřeny, a aby nebyly vedeny politickými úvahami;
(22) vzhledem k tomu, že by měly být stanoveny postupy pro provádění a správu pomoci Společenství na ochranu lidských práv a demokratických zásad financovanou ze souhrnného rozpočtu Evropských společenství;
(23) vzhledem k tomu, že v tomto nařízení se stanoví na celou dobu trvání programu finanční referenční částka ve smyslu bodu 2 prohlášení Evropského parlamentu, Rady a Komise ze dne 6. března 1995 [4], aniž by byly dotčeny pravomoci rozpočtového orgánu vymezené Smlouvou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
Účel
Článek 1
Účelem tohoto nařízení je stanovit způsoby provádění opatření Společenství, která v rámci jeho politiky rozvojové spolupráce přispívají k obecnému cíli rozvoje a upevnění demokracie a právního státu, jakož i k dodržování lidských práv a základních svobod.
Opatření uvedená v tomto nařízení se provádějí na území rozvojových zemí nebo bezprostředně souvisejí se situacemi, k nimž v rozvojových zemích dochází.
Článek 2
V mezích článku 1 a v souladu se zahraniční politikou Evropské unie jako celku poskytuje Evropské společenství technickou a finanční pomoc pro opatření, která mají zejména tyto cíle:
1. podpora a obrana lidských práv a základních svobod vyhlášených ve všeobecné deklaraci lidských práv a v jiných nástrojích mezinárodního práva o rozvoji a upevnění demokracie a právního státu, zvláště
a) podpora a ochrana občanských a politických práv;
b) podpora a ochrana hospodářských, sociálních a kulturních práv;
c) podpora a ochrana základních lidských práv diskriminovaných osob nebo osob trpících bídou nebo znevýhodněných osob, aby se přispělo ke snížení bídy a sociálního vyloučení;
d) podpora menšin, etnických skupin a původního obyvatelstva;
e) podpora místních, vnitrostátních, regionálních nebo mezinárodních organizací včetně nevládních organizací, jejichž činnost souvisí s ochranou, podporou nebo obranou lidských práv;
f) podpora rehabilitačních zařízení pro oběti mučení a podpora organizací, které poskytují obětem porušování lidských práv konkrétní pomoc nebo které zlepšují podmínky v místech, kde jsou lidé zbaveni svobody, aby zabránily mučení nebo špatnému zacházení;
g) podpora výchovy, vzdělávání a posílení vědomí v oblasti lidských práv;
h) podpora opatření v oblasti monitorování lidských práv včetně školení pozorovatelů;
i) podpora rovnosti šancí a nediskriminačních přístupů včetně opatření pro boj proti rasismu a xenofobii;
j) podpora a ochrana základních svobod, jak jsou uvedeny v mezinárodním paktu o občanských a politických právech, zejména svobody myšlení, projevu a svědomí, jakož i práva na používání vlastního jazyka;
2. podpora demokratizačního procesu, zvláště
a) podpora a posílení právního státu, a zejména podpora nezávislosti a posílení soudní moci a podpora humánní soustavy vězeňství; podpora ústavních a zákonných reforem; podpora iniciativ pro zrušení trestu smrti;
b) podpora dělby moci, zejména oddělení soudní a zákonodárné moci od výkonné a podpora institucionálních reforem;
c) podpora pluralismu jak na politické úrovni, tak na úrovni občanské společnosti.
K tomu je třeba posílit instituce, které jsou nezbytné pro zajištění pluralitní povahy společnosti, včetně nevládních organizací, a podpořit nezávislost a odpovědnost sdělovacích prostředků a úsilí o svobodu tisku a respektování svobody sdružování a svobody shromažďovací;
d) podpora řádné správy věcí veřejných, zejména zlepšením průhlednosti správy a předcházením korupci a bojem proti ní;
e) podpora účasti obyvatel na rozhodovacích procesech na vnitrostátní, regionální a místní úrovni, zejména podpora rovnoprávné účasti mužů a žen v občanské společnosti, v hospodářském a politickém životě;
f) podpora voleb, zejména podporou nezávislých volebních komisí, poskytováním materiální, technické a právní pomoci při přípravě voleb včetně sestavování seznamů voličů, prováděním opatření na podporu účasti některých skupin ve volbách, zejména žen, a školením pozorovatelů;
g) podpora vnitrostátních snah o oddělení civilní a vojenské odpovědnosti a posilování vědomí civilních a vojenských zaměstnanců o lidských právech a výchova k jejich dodržování;
3. podpora opatření na podporu dodržování lidských práv a demokratizace, aby se předcházelo konfliktům a aby se jejich následky řešily v těsné spolupráci s příslušnými subjekty, zvláště
a) podpora zavádění struktur, zejména zavádění místních systémů pro včasnou výstrahu;
b) podpora opatření pro vyrovnání šancí a překlenutí rozdílů mezi skupinami s rozdílnou identitou;
c) podpora opatření na usnadnění mírového urovnání mezi skupinovými zájmy, zejména podpora opatření na vytváření důvěry v oblasti lidských práv a demokratizace, aby se zabránilo konfliktům a obnovil občanský mír;
d) podpora mezinárodního humanitárního práva a jeho uznávání všemi stranami zúčastněnými v konfliktu;
e) podpora mezinárodních, regionálních a místních organizací včetně nevládních organizací, které jsou zaměřeny na předcházení konfliktům, jejich urovnávání a řešení jejich následků, včetně podpory zřizování mezinárodních ad hoc trestních soudů a zřízení stálého mezinárodního trestního soudního dvora, a na podporu pomoci obětem porušování lidských práv.
Článek 3
Vzhledem k těmto cílům může podpora Společenství zahrnovat mezi svými prostředky činnosti financování:
1. opatření pro zvýšení povědomí, pro informování a pro vzdělávání dotčených činitelů a široké veřejnosti;
2. opatření nezbytná pro identifikaci a přípravu projektů, totiž:
a) identifikačních studií a studií proveditelnosti;
b) výměny technických znalostí a zkušeností mezi evropskými subjekty a subjekty třetích zemí;
c) nákladů, které vznikají v souvislosti s veřejnými soutěžemi, zejména při vyhodnocování nabídek a vypracování projektové dokumentace;
d) financování obecných průzkumů o akci Společenství v oblastech uvedených v tomto nařízení;
3. provádění projektů týkajících se
a) technické pomoci a zahraničního a místního personálu, aby se přispělo k provádění projektů;
b) nákupu nebo dodání veškerých výrobků nebo materiálu nezbytných pro provádění opatření a ve výjimečných a řádně odůvodněných případech rovněž včetně nákupu nebo pronájmu budov;
c) případně opatření určených pro zvýraznění, že se jedná o opatření Společenství;
4. následných kontrolních a hodnotících opatření pro opatření Společenství;
5. objasňování cílů a výsledků těchto opatření vůči veřejnosti dotčených zemí, jakož i administrativní a technické podpory vzájemného užitku Komise a příjemce.
KAPITOLA II
Způsoby provádění pomoci
Článek 4
1. Partnery, kteří mohou na základě tohoto nařízení získat finanční pomoc, jsou regionální a mezinárodní organizace, nevládní organizace, vnitrostátní, regionální a místní správní orgány a veřejné agentury, organizace sídlící ve Společenství, instituce a osoby veřejného a soukromého práva.
2. Opatření financovaná Společenstvím podle tohoto nařízení provádí Komise na žádost partnerů uvedených v odstavci 1 nebo z vlastního podnětu.
Článek 5
4 odst. 1, jejichž sídlo se nachází ve třetí zemi, která podle tohoto nařízení dostává pomoc od Společenství, nebo v některém členském státě Společenství, přičemž toto ústředí musí být skutečným střediskem, kde jsou přijímána všechna rozhodnutí o opatřeních financovaných na základě tohoto nařízení.
Výjimečně se sídlo může nacházet v jiné třetí zemi.
Článek 6
Aniž je dotčeno institucionální a politické prostředí, v němž jsou činní partneři uvedení v čl. 4 odst. 1, přihlíží se při určování, zda partner může být financován z prostředků Společenství, zejména k těmto prvkům:
a) jeho vztahu k obraně, ochraně a podpoře lidských práv a demokratických zásad;
b) jeho zkušenosti v oblasti podpory lidských práv a demokratických zásad;
c) jeho způsobilosti v oblasti správního a finančního řízení;
d) jeho technické a logistické způsobilosti ve vztahu k chystaným opatřením;
e) případným výsledkům dříve provedených opatření, zejména těch, které byly financovány z prostředků Společenství;
f) jeho způsobilosti rozvíjet spolupráci s jinými činiteli občanské společnosti v dotčené třetí zemi a poskytovat podporu přímo místním organizacím odpovědným vůči občanské společnosti.
Článek 7
1. Pomoc partnerům uvedeným v čl. 4 odst. 1 je poskytována, pouze pokud se zaváží dodržovat podmínky stanovené Komisí pro přiznávání a provedení pomoci, k nimž se partneři smluvně zavázali.
2. Každá činnost, která požívá podporu Společenství, se provádí v souladu s cíli vymezenými v rozhodnutí Komise o financování.
3. Finanční pomoc Společenství podle tohoto nařízení se poskytuje formou nevratných příspěvků.
4. Pokud byly v souvislosti s opatřeními financovanými podle tohoto nařízení uzavřeny mezi Společenstvím a přijímajícími zeměmi finanční dohody, stanoví se v nich, že daně, poplatky a jiné náklady Společenství nefinancuje.
Článek 8
1. Účast ve veřejných soutěžích a na veřejných zakázkách je otevřena za stejných podmínek všem fyzickým a právnickým osobám přijímající země a členských států.
Může být rozšířena na jiné rozvojové země a ve výjimečných, řádně odůvodněných případech na další třetí země.
2. Dodávky pocházejí z členských států nebo z přijímacích zemí nebo z jiných rozvojových zemí.
Ve výjimečných, řádně odůvodněných případech mohou pocházet z jiných třetích zemí.
Článek 9
1. Aby bylo dosaženo cíle soudržnosti a doplňkovosti a cíle zaručit co nejlepší účinnost všech opatření, může Komise v úzké spolupráci s členskými státy přijmout veškerá nezbytná koordinační opatření.
2. V každém případě podporuje Komise pro účely odstavce 1
a) zavádění systému výměny a systematické analýzy informací o financovaných opatřeních a opatřeních, jejichž financování Společenstvím a členskými státy se předpokládá;
b) koordinace provádění opatření na místě prostřednictvím pravidelných setkání za účelem výměny informací mezi zástupci Komise a členských států v přijímající zemi;
c) podporu soudržného přístupu v oblasti humanitární pomoci, a kdykoli je to možné, zahrnutí ochrany lidských práv do humanitární pomoci.
KAPITOLA III
Postupy pro provádění opatření
Článek 10
Finanční referenční částka pro provádění tohoto nařízení činí pro období 1999– 2004 260 milionů eur.
Roční prostředky schvaluje rozpočtový orgán v rámci finančního výhledu.
Článek 11
Komise je pověřena plánováním, oceňováním, rozhodováním a správou, kontrolou a hodnocením opatření uvedených v tomto nařízení v rozpočtovém procesu a jiných platných řízeních.
Stanoví podmínky pro přiznávání, poskytování a provádění pomoci podle tohoto nařízení.
Článek 12
1. Postupem podle čl. 13 odst. 2 Komise dále přijme:
- rozhodnutí o opatřeních, jejichž financování podle tohoto nařízení přesahuje jeden milion eur na každé opatření, jakož i o každé změně těchto opatření, která vyvolá překročení původně stanovené částky pro dané opatření o více než 20 %,
- programy zaměřené na poskytnutí soudržného rámce pro opatření v dané zemi, regionu nebo pro určité téma, kde zjištěná potřeba dále trvá, zejména z důvodu jejího rozsahu a složitosti.
2. Komise uvědomí výbor uvedený v článku 13 o rozhodnutích, která zamýšlí přijmout a která se týkají projektů a programů v hodnotě nižší než jeden milion eur.
Výbor uvědomí nejpozději jeden týden před přijetím rozhodnutí.
Článek 13
1. Komisi je nápomocen Výbor pro lidská práva a demokracii (dále jen "výbor") složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
2. Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená ve zmíněném článku.
Předseda nehlasuje.
Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese ve lhůtě tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise.
Článek 14
1. Komise může financovat naléhavá opatření částkou nepřesahující dva miliony eur.
Za naléhavá opatření jsou považována opatření týkající se okamžitých nepředpokládaných potřeb souvisejících s násilným přerušením demokratizačního procesu nebo se vznikem krizové situace nebo výjimečného a bezprostředně hrozícího nebezpečí pro všechno obyvatelstvo nebo část obyvatelstva země, které znamená vážné ohrožení pro zachování základních práv a svobod jednotlivců.
2. Pro opatření, která tyto podmínky splňují, přijme Komise své rozhodnutí po konzultaci členských států co nejúčinnějšími prostředky.
Členské státy mohou ve lhůtě pěti pracovních dnů uplatnit případné námitky.
Jsou-li námitky vzneseny, přezkoumá výbor uvedený v článku 13 tuto věc na své nejbližší schůzi.
3. Komise uvědomí výbor uvedený v článku 13 na jeho nejbližší schůzi o všech naléhavých opatřeních financovaných podle těchto ustanovení.
Článek 15
Výbor může zkoumat každou obecnou nebo zvláštní otázku týkající se podpory Společenství v této oblasti, a měl by také sloužit jako nástroj pro zlepšení soudržnosti opatření Evropské unie v oblasti lidských práv a demokratizace určeným pro třetí země.
Jednou ročně provádí přezkum plánů pro následující rozpočtový rok nebo projedná obecné zásady pro opatření, která se mají provádět v následujícím roce podle tohoto nařízení.
Článek 16
1. Komise pravidelně hodnotí opatření financovaná Společenstvím podle tohoto nařízení, aby zjistila, zda bylo dosaženo cílů sledovaných těmito opatřeními, a aby stanovila hlavní směry pro zvýšení účinnosti budoucích opatření.
Komise předkládá výboru souhrn provedených hodnocení, která výbor může případně přezkoumat.
Hodnotící zprávy jsou na žádost přístupné členským státům.
2. Na žádost členských států a za jejich součinnosti může Komise rovněž hodnotit výsledky opatření a programů Společenství uvedených v tomto nařízení.
Článek 17
Každá smlouva nebo dohoda o financování uzavřená na základě tohoto nařízení zejména stanoví, že Komise a Účetní dvůr mohou provádět kontroly na místě a v sídle partnerů uvedených v čl. 4 odst. 1 obvyklými postupy vymezenými Komisí v rámci platných předpisů, zvláště finančního nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství.
Článek 18
1. Komise nejpozději ve lhůtě jednoho měsíce po přijetí svého rozhodnutí uvědomí členské státy o schválených opatřeních a projektech a uvede jejich výši, povahu, přijímající zemi a dotčené partnery.
2. Po skončení rozpočtového roku předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě výroční zprávu, která obsahuje shrnutí opatření financovaných v průběhu rozpočtového roku.
Souhrn obsahuje zejména údaje o partnerech, s nimiž byla opatření uvedená v článku 1 provedena.
Rovněž obsahuje souhrn provedených vnějších hodnocení a případné návrhy zvláštních opatření.
Článek 19
Tři roky po vstupu tohoto nařízení v platnost předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě celkové hodnocení opatření financovaných Společenstvím v rámci tohoto nařízení, které může doplnit o vhodné návrhy na další uplatňování tohoto nařízení.
Článek 20
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 976/99
ze dne 29. dubna 1999,
kterým se stanoví požadavky pro provádění opatření Společenství jiných než opatření týkajících se rozvojové spolupráce, která v rámci politiky spolupráce Společenství přispívají k obecnému cíli rozvoje a upevnění demokracie a právního státu, jakož i k dodržování lidských práv a základních svobod ve třetích zemích
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 235 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
(1) vzhledem k tomu, že by měly být stanoveny způsoby provádění opatření Společenství jiných než opatření týkajících se rozvojové spolupráce, která v rámci politiky spolupráce Společenství ve třetích zemích přispívají ke sledování obecného cíle rozvoje a upevnění demokracie a právního státu, jakož i k dodržování lidských práv a základních svobod ve třetích zemích;
(2) vzhledem k tomu, že společně s tímto nařízením přijala Rada nařízení Rady (ES) č. 975/1999 ze dne 29. dubna 1999, kterým se stanoví požadavky pro provádění rozvojové spolupráce, která přispívá k obecnému cíli rozvoje a upevnění demokracie a právního státu, jakož i k dodržování lidských práv a základních svobod [3];
(3) vzhledem k tomu, že v rámci stávajících programů pro spolupráci se třetími zeměmi včetně Tacis, Phare, MEDA a včetně nařízení o obnově v Bosně a Hercegovině, jakož i programů pro budoucí spolupráci na základě článku 235 Smlouvy o ES jsou nezbytná opatření, která přispívají k obecnému cíli rozvoje a upevnění demokracie a právního státu, jakož i dodržování lidských práv a základních svobod ve třetích zemích;
(4) vzhledem k tomu, že čl. F odst. 2 Smlouvy o Evropské unii stanoví, že Unie ctí základní práva zaručená Evropskou úmluvou o ochraně lidských práv a základních svobod podepsanou v Římě dne 4. listopadu 1950 a ta, jež vyplývají z ústavních tradic společných členským státům, jako obecné zásady práva Společenství;
(5) vzhledem k tomu, že politika Společenství v oblasti ochrany lidských práv a podpory demokratických zásad je určována dodržováním zásady univerzality a nedělitelnosti lidských práv, na nichž je založen mezinárodní systém ochrany lidských práv;
(6) vzhledem k tomu, že politika Evropského společenství v oblasti ochrany lidských práv a podpory demokratických zásad se řídí obecnými zásadami zakotvenými ve Všeobecné deklaraci lidských práv, Mezinárodním paktu o občanských a politických právech a Mezinárodním paktu o hospodářských, sociálních a kulturních právech;
(7) vzhledem k tomu, že Společenství uznává vzájemnou závislost všech lidských práv; že pokrok v oblasti hospodářského a sociálního rozvoje a v oblasti dosahování občanských a politických práv se musí vzájemně podporovat;
(8) vzhledem k tomu, že dodržování mezinárodního humanitárního práva se musí považovat za součást lidských práv ve smyslu tohoto nařízení rovněž s ohledem na Ženevské úmluvy z roku 1949 a na dodatkový protokol z roku 1977, Ženevskou úmluvu z roku 1951 o právním postavení uprchlíků a na Úmluvu z roku 1948 o předcházení a trestání zločinu genocidy, jakož i na jiné normy smluvního nebo obyčejového mezinárodního práva;
(9) vzhledem k tomu, že usnesení o lidských právech, demokracii a rozvoji, přijaté dne 28. listopadu 1991 Radou a členskými státy, zasedajícími v Radě, vymezuje obecné zásady, postupy a konkrétní praktická opatření, které mají vedle hospodářských a sociálních práv podporovat občanské a politické svobody prostřednictvím zastupitelského politického systému založeného na dodržování lidských práv;
(10) vzhledem k tomu, že politika Evropského společenství na ochranu lidských práv a demokratických zásad se zakládá na kladném a tvořivém pojetí, které chápe lidská práva a demokratické zásady jako téma společného zájmu pro Společenství a jeho partnery a jako prvek dialogu, z něhož mohou vzniknout podněty pro účinné dodržování těchto práv a zásad;
(11) vzhledem k tomu, že toto kladné pojetí by se mělo projevit v provádění opatření na podporu procesu demokratizace, na upevnění právního státu a na rozvoj pluralitní a demokratické občanské společnosti, jakož i v provádění opatření pro vytváření důvěry, která zejména usilují o předcházení konfliktům, o podporu mírových snah a o potlačení beztrestnosti;
(12) vzhledem k tomu, že by se finanční prostředky používané na podporu pozitivních opatření v těchto oblastech ve prospěch jednotlivých zemí měly z tohoto důvodu používat v souladu s odpovídajícími geografickými programy a ve spojení s jinými nástroji rozvoje, aby se tak maximálně zvýšil jejich účinek a jejich účinnost;
(13) vzhledem k tomu, že je rovněž nezbytné ujistit se, že jsou tato opatření v souladu se zahraniční politikou Evropské unie včetně společné zahraniční a bezpečnostní politiky;
(14) vzhledem k tomu, že tato opatření mají být zaměřena zejména na diskriminované osoby, osoby trpící bídou nebo znevýhodněné osoby, děti, ženy, uprchlíky, migrující osoby, menšiny, vyhnance, původní obyvatelstvo, vězně a oběti mučení;
(15) vzhledem k tomu, že podpora Společenství zaměřená na demokratizaci a na ochranu zásad právního státu v rámci politického systému respektujícího základní svobody jednotlivce přispívá k dosažení cílů různých dohod uzavřených mezi Společenstvím a jeho partnery, podle nichž je ochrana lidských práv a demokratických zásad podstatným prvkem vztahů mezi smluvními stranami;
(16) vzhledem k tomu, že kvalita, účinek a plynulost opatření musí být zajištěny, zejména zavedením víceletých programů na ochranu lidských práv a demokratických zásad, které by byly připraveny po dohodě s orgány dotčených zemí v duchu partnerství a s ohledem na zvláštní potřeby zemí;
(17) vzhledem k tomu, že provádění účinných a soudržných opatření vyžaduje, aby byly vzaty v úvahu zvláštní znaky politiky ve prospěch lidských práv a demokratických zásad, zejména zavedením pružného, průhledného a rychlého postupu pro přijímání rozhodnutí o financování opatření a projektů v této oblasti;
(18) vzhledem k tomu, že Společenství musí být schopno rychle reagovat na naléhavé a zvláště významné situace, aby tak posílilo důvěryhodnost a účinnost působení Společenství v oblasti ochrany lidských práv a demokratických zásad v zemích, v nichž tyto situace nastanou;
(19) vzhledem k tomu, že zejména u postupů pro poskytování pomoci a hodnocení projektů by se mělo přihlížet ke zvláštní povaze příjemců podpor Společenství v této oblasti, zejména na neziskovou povahu jejich činnosti, na rizika, kterým jsou jejich většinou dobrovolní členové vystaveni v prostředí, které je někdy nepřátelské, jakož i na jejich malý prostor k jednání v rámci vlastních prostředků;
(20) vzhledem k tomu, že rozvoj občanské společnosti se musí zejména projevit vytvářením a organizováním nových činitelů a že Společenství přitom může být vyzváno, aby v přijímajících třetích zemích finančně podporovalo partnery, kteří nemají v této oblasti dostatečné zkušenosti;
(21) vzhledem k tomu, že by mělo být zajištěno, aby rozhodnutí o poskytování finanční podpory pro projekty na ochranu lidských práv a demokratických zásad byla přijímána nestranně s ohledem na zásadu nediskriminace na základě rasových, náboženských, kulturních, sociálních nebo etnických rozdílů mezi subjekty přijímajícími podporu Společenství a mezi osobami nebo skupinami osob, na něž jsou podporované projekty zaměřeny, a aby nebyly vedeny politickými úvahami;
(22) vzhledem k tomu, že by měly být stanoveny postupy pro provádění a správu pomoci Společenství na ochranu lidských práv a demokratických zásad financovanou ze souhrnného rozpočtu Evropských společenství;
(23) vzhledem k tomu, že provádění těchto opatření má přispívat k dosahování cílů Společenství a že Smlouva nestanoví pro přijetí tohoto nařízení jiné pravomoci než ty, které jsou uvedeny v článku 235;
(24) vzhledem k tomu, že v tomto nařízení se stanoví na celou dobu trvání programu finanční referenční částka ve smyslu bodu 2 prohlášení Evropského parlamentu, Rady a Komise ze dne 6. března 1995 [4], aniž by byly dotčeny pravomoci rozpočtového orgánu vymezené Smlouvou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
Účel
Článek 1
Účelem tohoto nařízení je stanovit způsoby provádění opatření Společenství jiných než opatření týkajících se rozvojové spolupráce, která v rámci politiky spolupráce Společenství přispívají k obecnému cíli rozvoje a upevnění demokracie a právního státu, jakož i k dodržování lidských práv a základních svobod ve třetích zemích.
Opatření uvedená v tomto nařízení se provádějí na území třetích zemí nebo bezprostředně souvisejí se situacemi, k nimž ve třetích zemích dochází.
Článek 2
Postupy stanovené v tomto nařízení se vztahují na opatření v oblastech upravených články 3 a 4, která se provádějí v rámci stávajících programů spolupráce se třetími zeměmi včetně Tacis [5], Phare [6], MEDA [7] a nařízení týkající se Bosny a Hercegoviny [8], jakož i v rámci budoucích opatření prováděných na základě článku 235 Smlouvy o založení Evropského společenství, která se týkají spolupráce se třetími zeměmi v těchto oblastech, nikoli však rozvojové spolupráce.
Článek 3
V mezích článků 1 a 2 a v souladu se zahraniční politikou Evropské unie jako celku poskytuje Evropské společenství technickou a finanční pomoc pro opatření, která mají zejména tyto cíle:
1. podpora a obrana lidských práv a základních svobod vyhlášených ve všeobecné deklaraci lidských práv a v jiných nástrojích mezinárodního práva o rozvoji a upevnění demokracie a právního státu, zvláště:
a) podpora a ochrana občanských a politických práv;
b) podpora a ochrana hospodářských, sociálních a kulturních práv;
c) podpora a ochrana základních lidských práv diskriminovaných osob nebo osob trpících bídou nebo znevýhodněných osob, aby se přispělo ke snížení bídy a sociálního vyloučení;
d) podpora menšin, etnických skupin a původního obyvatelstva;
e) podpora místních, vnitrostátních, regionálních nebo mezinárodních organizací včetně nevládních organizací, jejichž činnost souvisí s ochranou, podporou nebo obranou lidských práv;
f) podpora rehabilitačních zařízení pro oběti mučení a podpora organizací, které poskytují obětem porušování lidských práv konkrétní pomoc nebo které zlepšují podmínky v místech, kde jsou lidé zbaveni svobody, aby zabránily mučení nebo špatnému zacházení;
g) podpora výchovy, vzdělávání a posílení vědomí v oblasti lidských práv;
h) podpora opatření v oblasti monitorování lidských práv včetně školení pozorovatelů;
i) podpora rovnosti šancí a nediskriminačních přístupů včetně opatření pro boj proti rasismu a xenofobii;
j) podpora a ochrana základních svobod, jak jsou uvedeny v mezinárodním paktu o občanských a politických právech, zejména svobody myšlení, projevu a svědomí, jakož i práva na používání vlastního jazyka;
2. podpora demokratizačního procesu, zvláště:
a) podpora a posílení právního státu, a zejména podpora nezávislosti a posílení soudní moci a podpora humánní soustavy vězeňství; podpora ústavních a zákonných reforem; podpora iniciativ pro zrušení trestu smrti;
b) podpora dělby moci, zejména oddělení soudní a zákonodárné moci od výkonné a podpora institucionálních reforem;
c) podpora pluralismu jak na politické úrovni, tak na úrovni občanské společnosti.
K tomu je třeba posílit instituce, které jsou nezbytné pro zajištění pluralitní povahy společnosti, včetně nevládních organizací, a podpořit nezávislost a odpovědnost sdělovacích prostředků a úsilí o svobodu tisku a respektování svobody sdružování a svobody shromažďovací;
d) podpora řádné správy věcí veřejných, zejména zlepšením průhlednosti správy a předcházením korupci a bojem proti ní;
e) podpora účasti obyvatel na rozhodovacích procesech na vnitrostátní, regionální a místní úrovni, zejména podpora rovnoprávné účasti mužů a žen v občanské společnosti, v hospodářském a politickém životě;
f) podpora voleb, zejména podporou nezávislých volebních komisí, poskytováním materiální, technické a právní pomoci při přípravě voleb včetně sestavování seznamů voličů, prováděním opatření na podporu účasti některých skupin ve volbách, zejména žen, a školením pozorovatelů;
g) podpora vnitrostátních snah o oddělení civilní a vojenské odpovědnosti a posilování vědomí civilních a vojenských zaměstnanců o lidských právech a výchova k jejich dodržování;
3. podpora opatření na podporu dodržování lidských práv a demokratizace, aby se předcházelo konfliktům a aby se jejich následky řešily v těsné spolupráci s příslušnými subjekty, zvláště:
a) podpora zavádění struktur, zejména zavádění místních systémů pro včasnou výstrahu;
b) podpora opatření pro vyrovnání šancí a překlenutí rozdílů mezi skupinami s rozdílnou identitou;
c) podpora opatření na usnadnění mírového urovnání mezi skupinovými zájmy, zejména podpora opatření na vytváření důvěry v oblasti lidských práv a demokratizace, aby se zabránilo konfliktům a obnovil občanský mír;
d) podpora mezinárodního humanitárního práva a jeho uznávání všemi stranami zúčastněnými v konfliktu;
e) podpora mezinárodních, regionálních a místních organizací včetně nevládních organizací, které jsou zaměřeny na předcházení konfliktům, jejich urovnávání a řešení jejich následků, včetně podpory zřizování mezinárodních ad hoc trestních soudů a zřízení stálého mezinárodního trestního soudního dvora, a na podporu pomoci obětem porušování lidských práv.
Článek 4
Vzhledem k těmto cílům může podpora Společenství zahrnovat mezi svými prostředky činnosti financování:
1. opatření pro zvýšení povědomí, pro informování a pro vzdělávání dotčených činitelů a široké veřejnosti;
2. opatření nezbytná pro identifikaci a přípravu projektů, totiž:
a) identifikačních studií a studií proveditelnosti;
b) výměny technických znalostí a zkušeností mezi evropskými subjekty a subjekty třetích zemí;
c) nákladů, které vznikají v souvislosti s veřejnými soutěžemi, zejména při vyhodnocování nabídek a vypracování projektové dokumentace;
d) financování obecných průzkumů o akci Společenství v oblastech uvedených v tomto nařízení;
3. provádění projektů týkajících se:
a) technické pomoci a zahraničního a místního personálu, aby se přispělo k provádění projektů;
b) nákupu nebo dodání veškerých výrobků nebo materiálu nezbytných pro provádění opatření a ve výjimečných a řádně odůvodněných případech rovněž včetně nákupu nebo pronájmu budov;
c) případně opatření určených pro zvýraznění, že se jedná o opatření Společenství;
4. následných kontrolních a hodnotících opatření pro opatření Společenství;
5. objasňování cílů a výsledků těchto opatření vůči veřejnosti dotčených zemí, jakož i administrativní a technické podpory vzájemného užitku Komise a příjemce.
KAPITOLA II
Způsoby provádění pomoci
Článek 5
1. Partnery, kteří mohou na základě tohoto nařízení získat finanční pomoc, jsou regionální a mezinárodní organizace, nevládní organizace, vnitrostátní, regionální a místní správní orgány a veřejné agentury, organizace sídlící ve Společenství, instituce a osoby veřejného a soukromého práva.
2. Opatření financovaná Společenstvím podle tohoto nařízení provádí Komise na žádost partnerů uvedených v odstavci 1 nebo z vlastního podnětu.
Článek 6
5 odst. 1, jejichž sídlo se nachází ve třetí zemi, která podle tohoto nařízení dostává pomoc od Společenství, nebo v některém členském státě Společenství, přičemž toto ústředí musí být skutečným střediskem, kde jsou přijímána všechna rozhodnutí o opatřeních financovaných na základě tohoto nařízení.
Výjimečně se sídlo může nacházet v jiné třetí zemi.
Článek 7
Aniž je dotčeno institucionální a politické prostředí, v němž jsou činní partneři uvedení v čl. 5 odst. 1, přihlíží se při určování, zda partner může být financován z prostředků Společenství, zejména k těmto prvkům:
a) jeho vztahu k obraně, ochraně a podpoře lidských práv a demokratických zásad;
b) jeho zkušenosti v oblasti podpory lidských práv a demokratických zásad;
c) jeho způsobilosti v oblasti správního a finančního řízení;
d) jeho technické a logistické způsobilosti ve vztahu k chystaným opatřením;
e) případným výsledkům dříve provedených opatření, zejména těch, které byly financovány z prostředků Společenství;
f) jeho způsobilosti rozvíjet spolupráci s jinými činiteli občanské společnosti v dotčené třetí zemi a poskytovat podporu přímo místním organizacím odpovědným vůči občanské společnosti.
Článek 8
1. Pomoc partnerům uvedeným v čl. 5 odst. 1 je poskytována, pouze pokud se zaváží dodržovat podmínky stanovené Komisí pro přiznávání a provedení pomoci, k nimž se partneři smluvně zavázali.
2. Každá činnost, která požívá podporu Společenství, se provádí v souladu s cíli vymezenými v rozhodnutí Komise o financování.
3. Finanční pomoc Společenství podle tohoto nařízení se poskytuje formou nevratných příspěvků.
4. Pokud byly v souvislosti s opatřeními financovanými podle tohoto nařízení uzavřeny mezi Společenstvím a přijímajícími zeměmi finanční dohody, stanoví se v nich, že daně, poplatky a jiné náklady Společenství nefinancuje.
Článek 9
1. Účast ve veřejných soutěžích a na veřejných zakázkách je otevřena za stejných podmínek všem fyzickým a právnickým osobám přijímající země a členských států.
Ve výjimečných, řádně odůvodněných případech může být rozšířena na další země.
2. Dodávky pocházejí z členských států nebo z přijímacích zemí.
Ve výjimečných řádně, odůvodněných případech mohou pocházet z jiných zemí.
Článek 10
1. Aby bylo dosaženo cíle soudržnosti a doplňkovosti a cíle zaručit co nejlepší účinnost všech opatření, může Komise v úzké spolupráci s členskými státy přijmout veškerá nezbytná koordinační opatření.
2. V každém případě podporuje Komise pro účely odstavce 1:
a) zavádění systému výměny a systematické analýzy informací o financovaných opatřeních a opatřeních, jejichž financování Společenstvím a členskými státy se předpokládá;
b) koordinace provádění opatření na místě prostřednictvím pravidelných setkání za účelem výměny informací mezi zástupci Komise a členských států v přijímající zemi;
c) podporu soudržného přístupu v oblasti humanitární pomoci, a kdykoli je to možné, zahrnutí ochrany lidských práv do humanitární pomoci.
KAPITOLA III
Postupy pro provádění opatření
Článek 11
Finanční referenční částka pro provádění tohoto nařízení činí pro období 1999-2004 150 milionů eur.
Roční prostředky schvaluje rozpočtový orgán v rámci finančního výhledu.
Článek 12
Komise je pověřena plánováním, oceňováním, rozhodováním a správou, kontrolou a hodnocením opatření uvedených v tomto nařízení v rozpočtovém procesu a jiných platných řízeních.
Stanoví podmínky pro přiznávání, poskytování a provádění pomoci podle tohoto nařízení.
Článek 13
1. Postupem podle čl. 14 odst. 2 Komise dále přijme:
- rozhodnutí o opatřeních, jejichž financování podle tohoto nařízení přesahuje jeden milion eur na každé opatření, jakož i o každé změně těchto opatření, která vyvolá překročení původně stanovené částky pro dané opatření o více než 20 %,
- programy zaměřené na poskytnutí soudržného rámce pro opatření v dané zemi, regionu nebo pro určité téma, kde zjištěná potřeba dále trvá, zejména z důvodu jejího rozsahu a složitosti.
2. Komise uvědomí výbor uvedený v článku 14 o rozhodnutích, která zamýšlí přijmout a která se týkají projektů a programů v hodnotě nižší než jeden milion eur.
Výbor uvědomí nejpozději jeden týden před přijetím rozhodnutí.
Článek 14
1. Komisi je nápomocen Výbor pro lidská práva a demokracii, zřízený článkem 13 nařízení (ES) č. 975/1999.
2. Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená ve zmíněném článku.
Předseda nehlasuje.
Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese ve lhůtě tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise.
Článek 15
1. Komise může financovat naléhavá opatření částkou nepřesahující dva miliony eur.
Za naléhavá opatření jsou považována opatření týkající se okamžitých nepředpokládaných potřeb souvisejících s násilným přerušením demokratizačního procesu nebo se vznikem krizové situace nebo výjimečného a bezprostředně hrozícího nebezpečí pro všechno obyvatelstvo nebo část obyvatelstva země, které znamená vážné ohrožení pro zachování základních práv a svobod jednotlivců.
2. Pro opatření, která tyto podmínky splňují, přijme Komise své rozhodnutí po konzultaci členských států co nejúčinnějšími prostředky.
Členské státy mohou ve lhůtě pěti pracovních dnů uplatnit případné námitky.
Jsou-li námitky vzneseny, přezkoumá výbor uvedený v článku 14 tuto věc na své nejbližší schůzi.
3. Komise uvědomí výbor uvedený v článku 14 na jeho nejbližší schůzi o všech naléhavých opatřeních financovaných podle těchto ustanovení.
Článek 16
Výbor může zkoumat každou obecnou nebo zvláštní otázku týkající se podpory Společenství v této oblasti, a měl by také sloužit jako nástroj pro zlepšení soudržnosti opatření Evropské unie v oblasti lidských práv a demokratizace určeným pro třetí země.
Jednou ročně provádí přezkum plánů pro následující rozpočtový rok nebo projedná obecné zásady pro opatření, která se mají provádět v následujícím roce podle tohoto nařízení.
Článek 17
1. Komise pravidelně hodnotí opatření financovaná Společenstvím podle tohoto nařízení, aby zjistila, zda bylo dosaženo cílů sledovaných těmito opatřeními, a aby stanovila hlavní směry pro zvýšení účinnosti budoucích opatření.
Komise předkládá výboru souhrn provedených hodnocení, která výbor může případně přezkoumat.
Hodnotící zprávy jsou na žádost přístupné členským státům.
2. Na žádost členských států a za jejich součinnosti může Komise rovněž hodnotit výsledky opatření a programů Společenství uvedených v tomto nařízení.
Článek 18
Každá smlouva nebo dohoda o financování uzavřená na základě tohoto nařízení zejména stanoví, že Komise a Účetní dvůr mohou provádět kontroly na místě a v sídle partnerů uvedených v čl. 5 odst. 1 obvyklými postupy vymezenými Komisí v rámci platných předpisů, zvláště finančního nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství.
Článek 19
1. Komise nejpozději ve lhůtě jednoho měsíce po přijetí svého rozhodnutí uvědomí členské státy o schválených opatřeních a projektech a uvede jejich výši, povahu, přijímající zemi a dotčené partnery.
2. Po skončení rozpočtového roku předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě výroční zprávu, která obsahuje shrnutí opatření financovaných v průběhu rozpočtového roku.
Souhrn obsahuje zejména údaje o partnerech, s nimiž byla opatření uvedená v článku 1 provedena.
Rovněž obsahuje souhrn provedených vnějších hodnocení a případné návrhy zvláštních opatření.
Článek 20
Tři roky po vstupu tohoto nařízení v platnost předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě celkové hodnocení opatření financovaných Společenstvím v rámci tohoto nařízení, které může doplnit o vhodné návrhy na další uplatňování tohoto nařízení.
Článek 21
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Je použitelné do dne 31. prosince 2004
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 997/1999
ze dne 11. května 1999,
kterým se mění přílohy I, II a III nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 954/1999 [2], a zejména na články 6, 7 a 8 uvedeného nařízení,
(1) vzhledem k tomu, že podle nařízení (EHS) č.
2377/90 musejí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin;
(2) vzhledem k tomu, že maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky vyhodnotí všechny relevantní informace, které se týkají bezpečnosti reziduí příslušných látek pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin;
(3) vzhledem k tomu, že při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, povolené hladiny ve všech významných poživatelných tkáních získávaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň) a charakter rezidua, které je významné pro sledování reziduí (indikátorové reziduum);
(4) vzhledem k tomu, že pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v příslušných právních předpisech Společenství, musejí být maximální limity reziduí obecně stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin; že jsou však játra a ledviny často z jatečně upravených těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány, a maximální limity reziduí proto musejí být rovněž vždy stanoveny i pro svalovou tkáň nebo tkáň tukovou;
(5) vzhledem k tomu, že v případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musejí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med;
(6) vzhledem k tomu, že nitroxinil musí být zařazen do přílohy I nařízení (EHS) č. 2377/90;
(7) vzhledem k tomu, že pyranteliumembonat, bromhexin, merkaptaminchlorid, biotin, prazikvantel, tokoferol alfa, glycerofosforečnan sodný, thiaminiumchlorid, riboflavin, nikotinamid, kyselina pantotenová, pyridoxinium chlorid a kyanokobalamin musejí být zařazeny do přílohy II nařízení (EHS) č. 2377/90;
(8) vzhledem k tomu, že morantel, halofuginon, diflubenzuron, difloxacin a oxyklozanit musejí být zařazeny do přílohy III nařízení (EHS) č. 2377/90, aby bylo umožněno dokončení vědeckých studií;
(9) vzhledem k tomu, že před tím, než toto nařízení vstoupí v platnost, musí být stanovena lhůta 60 dnů k tomu, aby členské státy mohly učinit veškeré úpravy, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci příslušných veterinárních léčivých přípravků vydaná v souladu se směrnicí Rady 81/851/EHS [3] naposledy pozměněnou směrnicí 93/40/EHS [4], aby byla zohledněna ustanovení tohoto nařízení;
(10) vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I, II a III nařízení (EHS) č. 2377/90 se mění tak, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost šedesátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 998/1999
ze dne 11. května 1999,
kterým se mění přílohy I a II nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 997/1999 [2], a zejména na články 6 a 8 uvedeného nařízení,
(1) vzhledem k tomu, že podle nařízení (EHS) č.
2377/90 musí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin;
(2) vzhledem k tomu, že maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky vyhodnotí všechny relevantní informace, které se týkají bezpečnosti reziduí příslušných látek pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin;
(3) vzhledem k tomu, že při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, povolené hladiny ve všech významných poživatelných tkáních získávaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň) a charakter rezidua, které je významné pro sledování reziduí (indikátorové reziduum);
(4) vzhledem k tomu, že pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v příslušných právních předpisech Společenství, musí být maximální limity reziduí obecně stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin; že jsou však játra a ledviny často z jatečně upravených těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány, a maximální limity reziduí proto musí být rovněž vždy stanoveny i pro svalovou tkáň nebo tkáň tukovou;
(5) vzhledem k tomu, že v případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med;
(6) vzhledem k tomu, že danofloxacin musí být zařazen do přílohy I nařízení (EHS) č. 2377/90;
(7) vzhledem k tomu, že tiaprost, convallaria majalis, atropa belladonna, aqua levici a adonis vernalis musí být zařazeny do přílohy II nařízení (EHS) č. 2377/90;
(8) vzhledem k tomu, že před tím, než toto nařízení vstoupí v platnost, musí být stanovena lhůta 60 dnů k tomu, aby mohly členské státy učinit veškeré úpravy, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci příslušných veterinárních léčivých přípravků vydaná v souladu se směrnicí Rady 81/851/EHS [3] naposledy pozměněnou směrnicí 93/40/EHS [4], aby byla zohledněna ustanovení tohoto nařízení;
(9) vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I a II nařízení (EHS) č. 2377/90 se mění tak, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost šedesátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (EHS) č. 999/1999
ze dne 11. května 1999,
kterým se mění nařízení (ES) č. 293/98, pokud jde o rozhodné skutečností pro náklady na přepravu ovoce a zeleniny bezplatně rozdělované po jejich stažení z trhu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2799/98 ze dne 15. prosince 1998 o agromonetární úpravě pro euro [1], a zejména na čl. 3 odst. 2 uvedeného nařízení,
(1) vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č.
293/98 [2], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 519/1999 [3], stanoví rozhodné skutečnosti pro odvětví ovoce a zeleniny a odvětví produktů zpracovaných z ovoce a zeleniny;
(2) vzhledem k tomu, že článek 15 a příloha V nařízení Komise (ES) č. 659/97 ze dne 16. dubna 1997, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96, pokud jde o intervenční režim v odvětví ovoce a zeleniny [4], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 729/1999 [5], stanoví podporu na náklady na přepravu produktů bezplatně rozdělovaných po jejich stažení z trhu; že zkušenost ukazuje, že v dotčených členských státech, ve kterých nebylo zavedeno euro, je uvedená přeprava nejčastěji uskutečňována organizacemi producentů, které provedly stažení dotčených produktů; že přeprava a související stažení se jsou uskutečňovány nejčastěji zároveň nebo nanejvýš v několikadenníchodstupech; že je tedy vhodné používat z důvodu administrativního zjednodušení jeden směnný kurz pro tyto dvě operace podle čl. 34 odst. 2 nařízení (ES) č. 2799/98 a odchylně od čl. 4 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 2808/98 ze dne 22. prosince 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla k agromonetární úpravě pro euro v zemědělství [6];
(3) vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 3 nařízení (ES) č. 293/98 se odstavec 2 nahrazuje tímto: "2. Přepočítacím koeficientem pro paušální částky uvedené v čl. 15 odst. 1 nařízení (ES) č. 659/97 a stanovené v bodě 1 přílohy V uvedeného nařízení je zemědělský přepočítací koeficient určený v souladu s odstavcem 1 tohoto článku."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. června 1999.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1026/1999
ze dne 10. května 1999,
kterým se určují pravomoc a povinnosti zástupců pověřených Komisí provádět kontroly vlastních zdrojů Společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 209 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na článek 183 této smlouvy,
s ohledem na rozhodnutí Rady 94/728/ES, Euratom ze dne 31. října 1994 o systému vlastních zdrojů Společenství [1], a zejména na čl. 8 odst. 2 uvedeného rozhodnutí,
s ohledem na návrh Komise [2],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [3],
s ohledem na stanovisko Účetního dvora [4],
(1) vzhledem k tomu, že nařízení Rady (EHS, Euratom, ESUO) [5] č. 165/74 stanovilo pravomoci a povinnosti zaměstnanců pověřených Komisí v souvislosti s prováděním kontrol nezbytných k vyměření a poskytování vlastních zdrojů jiných než vlastních zdrojů z DPH, do nichž je zapojena Komise;
(2) vzhledem k tomu, že podle čl. 18 odst. 1 nařízení (EHS, Euratom) č. 1552/89 ze dne 29. května 1989, kterým se provádí rozhodnutí 88/376/EHS, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství [6], provádějí členské státy kontroly a šetření týkající se vyměření a poskytování vlastních zdrojů uvedených v čl. 2 odst. 1 písm. a) a b) rozhodnutí 94/728/ES, Euratom; že podle čl. 18 odst. 2 nařízení (EHS, Euratom) č. 1552/89 členské státy provádějí dodatečné kontroly na odůvodněnou žádost Komise a spolupracují s Komisí při kontrolách, které provádějí; že podle čl. 18 odst. 3 nařízení (EHS, Euratom) č. 1552/89 může Komise provádět kontroly na místě, jichž se účastní zástupci dotyčného členského státu;
(3) vzhledem k tomu, že čl. 11 odst. 2 nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1553/89 ze dne 29. května 1989 o konečné jednotné úpravě vybírání vlastních zdrojů vycházejících z daně z přidané hodnoty [7] rozšířil působnost nařízení (EHS, Euratom, ESUO) č. 165/74 na kontroly vlastních zdrojů z DPH;
(4) vzhledem k tomu, že článek 19 nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1552/89 stanoví, že Komise společně s dotyčným členským státem provádí kontroly týkající se vlastních zdrojů založených na HNP;
(5) vzhledem k tomu, že pro zjednodušení a vyjasnění by měly být zrušeny nařízení (EHS, Euratom, ESUO) č. 165/74 a čl. 11 odst. 2 nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1553/89 a měly by být stanoveny pravomoci a povinnosti pověřených zástupců, které by se vztahovaly na všechny vlastní zdroje a přitom braly ohled na zvláštní povahu vlastních zdrojů z DPH a vlastních zdrojů založených na HNP;
(6) vzhledem k tomu, že by měly být vymezeny podmínky, za kterých pověření zástupci plní své úkoly, a zejména by měla být stanovena pravidla, která musí dodržovat všichni úředníci a zaměstnanci Společenství, jakož i přidělení odborníci z jednotlivých členských států, pokud se jedná o služební tajemství a ochranu osobních údajů;
(7) vzhledem k tomu, že musí být stanoveno, že přidělení odborníci z jednotlivých členských států jednají v působnosti Komise za stejných podmínek jako její zástupci a že dotyčný členský stát může vznést řádně odůvodněnou námitku proti přítomnosti určitého přiděleného odborníka z členského státu při kontrole,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Komise prostřednictvím svých úředníků a zaměstnanců, které za tímto účelem zvlášť jmenovala (dále jen "pověření zástupci"):
a) se účastní kontrol, které členské státy provádějí ve vztahu k vlastním zdrojům podle čl. 18 odst. 2 druhé odrážky nařízení (EHS, Euratom) č. 1552/89;
b) provádí kontroly vlastních zdrojů na místě podle v čl. 18 odst. 3 nařízení (EHS, Euratom) č. 1552/89;
c) provádí kontroly vlastních zdrojů z DPH podle článku 11 nařízení (EHS, Euratom) č. 1553/89;
d) provádí kontrolu vlastních zdrojů založených na HNP podle článku 19 nařízení (EHS, Euratom) č. 1552/89.
Osoby, které poskytnou Komisi členské státy jako přidělené odborníky, se mohou těchto kontrol účastnit.
S výslovným a předem uděleným souhlasem dotyčného členského státu může Komise požádat o spolupráci úředníky z jiných členských států jako pozorovatele.
Komise zajistí, že tito úředníci budou poskytovat veškeré záruky odbornosti, nezávislosti a dodržování služebního tajemství.
Článek 2
1. Členské státy a Komise udržují pravidelné styky potřebné k provádění kontrol uvedených v článku 1.
2. Každé kontrole musí s dostatečným předstihem předcházet jednání mezi dotyčným členským státem a Komisí, aby mohl být stanoven podrobný postup.
3. Pro každou návštěvu musí Komise pověřené zástupce vybavit písemným pověřením s uvedením jejich totožnosti a úředního postavení.
Pro kontroly na místě podle čl. 1 písm. b) musí být k pověření přiložen také doklad, v němž je uveden cíl a účel kontroly.
Článek 3
1. Pověření zástupci:
a) se během kontrol chovají v souladu s pravidly a zvyklostmi platnými pro úředníky dotyčného členského státu;
b) jsou vázáni služebním tajemstvím za podmínek stanovených v článku 5;
c) jsou oprávněni v případě potřeby kontaktovat dlužníky výhradně v souvislosti s kontrolami uvedenými v čl. 1 písm. a) a b) a pouze prostřednictvím příslušných úřadů členského státu, ve kterém se kontrola provádí.
2. Přípravu a řízení
a) kontrol uvedených v čl. 1 písm. a), pokud se jedná o organizaci práce a obecněji také vztahy s orgány, jichž se jednotlivá opatření týkají, zajišťuje orgán určený dotyčným členským státem v souladu s čl. 4 odst. 1;
b) kontrol na místě uvedených v čl.
1 písm. b) zajišťují pověření zástupci; pokud se jedná o organizaci práce a vztahy s orgány, jichž se jednotlivá opatření týkají, a případně také s dlužníky, jichž se tyto kontroly týkají, naváží tito zástupci před každou kontrolou na místě vhodný styk s úředníky určenými dotyčným členským státem v souladu s čl. 4 odst.
c) kontrol uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. c) a d) zajišťují pověření zástupci, kteří v souvislosti s organizací práce naváží vhodné styky s příslušnými správními orgány členských států.
Článek 4
1. Členské státy zajistí, aby úřady nebo subjekty příslušné k stanovování, vybírání a poskytování vlastních zdrojů a orgány, které pověřily prováděním kontrol v této oblasti, poskytovaly pověřeným zástupcům veškerou pomoc při plnění jejich úkolů.
2. Pokud jde o kontroly na místě uvedené v čl. 1 písm. b), sdělí dotyčný členský stát Komisi s dostatečným předstihem totožnost a postavení úředníků, které pověří, aby se účastnili kontrol a poskytovali pověřeným zástupcům veškerou pomoc při plnění jejich úkolů.
Článek 5
1. Na informace sdělované nebo získávané podle tohoto nařízení v jakékoli podobě se vztahuje služební tajemství a požívají stejné ochrany jako obdobné informace podle právních předpisů členského státu, ve kterém byly shromážděny, a podle odpovídajících předpisů platných pro orgány Společenství.
Tyto informace smějí být sdělovány výhradně osobám v orgánech Společenství nebo členských států, jejichž úkolem je tyto informace znát, a nesmějí být použity k jiným účelům něž k těm, jež stanoví nařízení (EHS, Euratom) č. 1552/89 a nařízení (EHS, Euratom) č. 1553/89, bez předchozího souhlasu členského státu, ve kterém byly shromážděny.
2. Tento článek se vztahuje na všechny úředníky a zaměstnance Společenství i na přidělené odborníky z jednotlivých členských států.
3. Komise zajistí, aby pověření zástupci a jiné osoby jednající jejím jménem dodržovali předpisy Společenství a členských států, které se týkají ochrany osobních údajů, a zejména směrnici Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů [8].
Článek 6
1. O výsledcích provedených kontrol je do tří měsíců vhodnou cestou uvědoměn dotyčný členský stát, který podá své připomínky do tří měsíců od obdržení sdělení.
V řádně odůvodněných případech však může Komise požadovat, aby dotyčný členský stát podal své připomínky k určitým bodům do jednoho měsíce od obdržení výsledků kontroly.
Členský stát může odmítnout odpovědět, přičemž sdělí důvody, jež mu brání vyhovět žádosti Komise.
2. Po skončení postupu podle odstavce 1 se výsledky a připomínky spolu se souhrnnou zprávou o kontrolách vlastních zdrojů z DPH předají ostatním členským státům v rámci Poradního výboru pro vlastní zdroje.
Výsledky kontrol vlastních zdrojů založených na HNP se však předávají ostatním členským státům v rámci Výboru pro HNP, zřízeného článkem 6 směrnice Rady 89/130/EHS, Euratom ze dne 13. února 1989 o harmonizaci výpočtu hrubého národního produktu v tržních cenách [9].
Článek 7
1. Zrušuje se nařízení (EHS, Euratom, ESUO) č. 165/74.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení.
2. V článku 11 nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1553/89 se zrušuje odstavec 2.
Článek 8
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1062/1999
ze dne 21. května 1999,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 1858/93, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 404/93, pokud jde o režim podpor na vyrovnání ztrát příjmů z uvedení banánů na trh
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 404/93 ze dne 13. února 1993 o společné organizaci trhu s banány [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1637/98 [2], a zejména na čl. 12 odst. 4 a 6 a článek 14 uvedeného nařízení,
(1) vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č.
1858/93 [3] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 796/95 [4] stanoví prováděcí pravidla k režimu podpor určených na vyrovnání ztrát příjmů z uvádění banánů na trh;
(2) vzhledem k tomu, že v souladu se závazkem, který na sebe Komise vzala při přijetí rozhodnutí Radou, týkajících se různých zemědělských produktů pro hospodářský rok 1998/99, jakož i při přijetí nové úpravy dovozu banánů, by měl být zvýšen paušální referenční příjem, aby se pevně stanovilo vyrovnání pro rok 1998 a od roku 1999 dále; že nové částky by měly být zařazeny do nařízení (EHS) č. 1858/93;
(3) vzhledem k tomu, že opatření stanovená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro banány,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V čl. 2 nařízení (EHS) č. 1858/93 se odst. 2 nahrazuje tímto: "1. Paušální referenční příjem činí 62,25 EUR na 100 kilogramů čisté hmotnosti zelených banánů ex balírna za rok 1998 a 64,03 EUR na 100 kilogramů čisté hmotnosti od roku 1999."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1070/1999
ze dne 25. května 1999,
kterým se mění příloha nařízení (ES) č. 1107/96 o zápisu zeměpisných označení a označení původu podle postupu stanoveného v článku 17 nařízení Rady (EHS) č. 2081/92
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zápisu zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1068/97 [2], a zejména na čl. 17 odst. 2 uvedeného nařízení,
(1) vzhledem k tomu, že název Φέτα (Feta) sdělený řeckou vládou podle článku 17 nařízení (EHS) č.
2081/92 byl zapsán jako chráněné označení původu nařízením Komise (ES) č. 1107/96 [3], naposledy pozměněným nařízením (ES) č.
(2) vzhledem k tomu, že v důsledku rozhodnutí Soudního dvora ze dne 16. března 1999 bylo toto nařízení zrušeno, pokud jde o zápis názvu Φέτα (Feta) jako chráněného označení původu; že v důsledku toho se daný název vymazává z "Rejstříku chráněných zeměpisných označení a označení původu" a z přílohy výše uvedeného nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Náze
Nařízení Komise (ES) č. 1072/1999
ze dne 10. května 1999,
kterým se mění přílohy I, II, III, V, VII, VIII a IX nařízení Rady (EHS) č. 3030/93 o společných pravidlech dovozu některých textilních výrobků pocházejících ze třetích zemí
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3030/93 ze dne 12. října 1993 o společných pravidlech dovozu některých textilních výrobků pocházejících ze třetích zemí [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2798/98 [2], a zejména na článek 2 přílohy VII uvedeného nařízení a na článek 19 uvedeného nařízení,
(1) vzhledem k tomu, že v kombinované nomenklatuře byly provedeny změny, které jsou použitelné od 1. ledna 1999;
(2) vzhledem k tomu, že Rada rozhodnutím 98/678/ES [3] rozhodla o prozatímním provádění dohody mezi Evropským společenstvím a Laoskou lidově demokratickou republikou o obchodu s textilními výrobky;
(3) vzhledem k tomu, že Rada přijala nařízení (ES) č. 47/1999 ze dne 22. prosince 1998 o dovozním režimu pro některé textilní výrobky pocházející z Tchaj-wanu [4];
(4) vzhledem k tomu, že Rada rozhodnutím 1999/36/ES [5] rozhodla o prozatímním provádění dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Čínskou lidovou republikou o obchodu s textilními výrobky;
(5) vzhledem k tomu, že Dohoda o obchodu s textilními výrobky (nezahrnutými v dvoustranné dohodě Ujednání o mezinárodním obchodu textilem - MFA) s Čínskou lidovou republikou [6] byla používána od l. ledna 1995 po dobu dvou let a poté se automaticky prodlužovala vždy o další rok a tudíž bude použitelná i v roce 1999;
(6) vzhledem k tomu, že na základě žádosti evropského průmyslu je vhodné stanovit na rok 1999 množstevní limity na zpětný dovoz některých textilních výrobků (kategorií 159 a 161) pocházejících z Čínské lidové republiky do Společenství po pasivním zušlechtění v uvedené zemi; že přímý dovoz textilních výrobků kategorií 159 a 161 podléhá množstevním limitům stanoveným podle článku 2 nařízení (EHS) č. 3030/93;
(7) vzhledem k tomu, že všechny výše uvedené body činí nezbytným změnit příslušné části příloh I, II, III, V, VII, VIII a IX nařízení (EHS) č. 3030/93 tak, aby zohlednily zavedené změny vztahující se na dovoz některých textilních výrobků pocházejících z některých třetích zemí do Společenství ve smyslu článku 19 výše uvedeného nařízení;
(8) vzhledem k tomu, že za účelem zajištění dodržování mezinárodních závazků Společenství by se měla používat opatření stanovená tímto nařízením s účinkem od 1. ledna 1999;
(9) vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro textil,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 3030/93 se mění takto:
1. Příloha I se nahrazuje přílohou I tohoto nařízení.
2. Příloha II se nahrazuje přílohou II tohoto nařízení.
3. V příloze III se článek 28 nahrazuje tímto:
"Článek 28
1. Vývozní licence uvedená v článcích 11 a 19 a osvědčení o původu mohou zahrnout i další kopie, řádně označené jako kopie.
Vyhotovují se v angličtině, francouzštině nebo španělštině.
2. Jsou-li výše uvedené dokumenty vyplněny rukou, záznamy musejí být provedeny inkoustem a velkým tiskacím písmem.
3. Vývozní licence nebo jim odpovídající dokumenty a osvědčení o původu musejí mít rozměry 210 x 297 mm [7].
Musejí být vyhotoveny na bílém bezdřevém papíře, určeném pro psaní [8], o hmotnosti nejméně 25 g/m2.
Každá část musí být opatřena pozadím s tištěným gilošovaným vzorem, na němž je jakékoli padělání mechanickými nebo chemickými prostředky patrné pouhým okem [9].
4. Podle ustanovení tohoto nařízení akceptují příslušné orgány ve Společenství jako dokument platný pro dovozní účely pouze originál.
5. Každá vývozní licence nebo jí odpovídající dokument a osvědčení o původu musí být opatřena standardizovaným pořadovým číslem, tištěným nebo netištěným, podle kterého může být identifikována [10].
6. Toto číslo se skládá z následujících prvků [11]:
- dvě písmena identifikující vyvážející zemi:
Argentina = AR
Arménie = AM
Ázerbájdžán = AZ
Bangladéš = BD
Bělorusko = BY
Brazílie = BR
Bývalá jugoslávská republika Makedonie = 96 Čína = CN Egypt = EG
Estonsko = EE
Gruzie = GE
Hongkong = HK
Indie = IN
Indonésie = ID
Kazachstán = KZ
Kyrgyzstán = KG
Litva = LT
Lotyšsko = LV
Macao = MO
Malajsie = MY
Moldavsko = MD
Mongolsko = MN
Pákistán = PK
Peru = PE
Singapur = SG
Spojené arabské emiráty = AE
Srí Lanka = LK
Tádžikistán = TJ
Thajsko = TH
Tchaj-wan = TW
Turkmenistán = TM
Ukrajina = UA
Uruguay = UY
Uzbekistán = UZ
Vietnam = VN
- dvě písmena identifikující předpokládaný členský stát určení:
AT = Rakousko
BL = Benelux
DE = Spolková republika Německo
DK = Dánsko
EL = Řecko
ES = Španělsko
FI = Finsko
FR = Francie
GB = Spojené království
IE = Irsko
IT = Itálie
PT = Portugalsko
SE = Švédsko
- jednomístné číslo identifikující kvótový rok nebo rok, ve kterém byl vývoz zaznamenán, v případě výrobků uvedených v tabulce A této přílohy, odpovídající poslednímu číslu příslušného roku, např. "5"; pro rok 1995.
V případě výrobků pocházejících z Čínské lidové republiky uvedených v dodatku C přílohy V má toto číslo být "1"; pro rok 1995, "2"; pro rok 1996, "3"; pro rok 1997 atd.,
- dvoumístné číslo identifikující vydávající orgán ve vyvážející zemi,
- pětimístné číslo běžící postupně od 00001 do 99999, přidělené konkrétnímu členskému státu určení.";
4. Tabulka A přílohy III se nahrazuje přílohou III tohoto nařízení.
5. V příloze III se doplňuje vzor hongkongské vývozní licence (EDI) uvedený v příloze IV tohoto nařízení.
6. V příloze III se doplňuje vzor thajské vývozní licence uvedený v příloze V tohoto nařízení.
7. V příloze III se doplňuje vzor thajského osvědčení o původu uvedený v příloze VI tohoto nařízení.
8. V příloze V se doplňují tabulky a dodatky A, B a C uvedené v příloze VII tohoto nařízení.
9. V příloze VII se tabulka za Čínu nahrazuje tabulkou připojenou k příloze VIII tohoto nařízení.
10. Příloha VIII se nahrazuje přílohou IX tohoto nařízení.
11. Příloha IX se nahrazuje přílohou X tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1073/1999
ze dne 25. května 1999
o vyšetřování prováděném Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 280 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Účetního dvora [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
(1) vzhledem k tomu, že orgány a členské státy přikládají velký význam ochraně finančních zájmů Společenství a boji proti podvodům a jakékoli jiné nedovolené činnosti poškozující finanční zájmy Společenství; že odpovědnost Komise je z tohoto hlediska úzce spjata s jejím úkolem plnit rozpočet podle článku 274 Smlouvy o ES; že význam této činnosti potvrzuje článek 280 Smlouvy o ES;
(2) vzhledem k tomu, že ochrana finančních zájmů Společenství se týká nejen řízení rozpočtových prostředků, ale i všech opatření, která mají nebo mohou mít vliv na jeho majetek;
(3) vzhledem k tomu, že je nezbytné k uskutečnění těchto cílů použít všechny dostupné prostředky, především v souvislosti s úkolem vyšetřování probíhajícího na úrovni Společenství, při zachování současného rozdělení a vyvážení odpovědností mezi úrovní členských států a úrovní Společenství;
(4) vzhledem k tomu, že Komise za účelem posílení prostředků pro boj proti podvodům a při zachování zásady samostatnosti vnitřní organizace každého orgánu zřídila rozhodnutím 1999/352/ES, ESUO, Euratom [4] v rámci svých vlastních oddělení Evropský úřad pro boj proti podvodům (dále jen "úřad"), pověřený správním vyšetřováním podvodů; že poskytla úřadu úplnou nezávislost při plnění jeho vyšetřovací funkce;
(5) vzhledem k tomu, že působnost úřadu, jak byla stanovena Komisí, se týká kromě ochrany finančních zájmů všech činností spojených s ochranou zájmů Společenství před nedovoleným jednáním, které by mohlo vést k správnímu nebo trestnímu stíhání;
(6) vzhledem k tomu, že je vhodné stanovit, že spolupráci mezi členskými státy a Komisí za účelem ochrany finančních zájmů Společenství podle článku 280 Smlouvy o ES zajišťuje úřad;
(7) vzhledem k tomu, že s ohledem na nutnost posílení boje proti podvodům, úplatkářství a jakýmkoli jiným nedovoleným činnostem poškozujícím finanční zájmy Společenství musí mít úřad možnost provádět vnitřní vyšetřování ve všech orgánech, subjektech, úřadech a agenturách založených Smlouvami o ES a Euratomu nebo na jejich základě (dále jen "orgány, subjekty, úřady a agentury");
(8) vzhledem k tomu, že rozhodnutí 1999/352/ES, ESUO, Euratom stanoví, že pro účely vyšetřování vykonává úřad pravomoci svěřené mu právem Společenství v jím stanovených mezích a za jeho podmínek;
(9) vzhledem k tomu, že je vhodné svěřit úřadu vykonávání pravomocí svěřených Komisi nařízením Rady (Euratom, ES) č.
2185/96 ze dne 11. listopadu 1996 o kontrolách a inspekcích na místě prováděných Komisí za účelem ochrany finančních zájmů Evropských společenství proti podvodům a jiným porušením předpisů [5]; že je dále vhodné umožnit úřadu výkon dalších pravomocí svěřených Komisi za účelem kontrol a inspekcí na místě v členských státech, především za účelem odhalení protiprávních činností podle článku 9 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství [6];
(10) vzhledem k tomu, že tato vyšetřování musí být prováděna v souladu se Smlouvou, a zejména s Protokolem o výsadách a imunitách Evropských společenství, a při dodržování služebního řádu úředníků a pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropských společenství (dále jen "pracovní řády"), jakož i při plném dodržování lidských práv a základních svobod, zejména zásady spravedlnosti, práva osob na vyjádření se ke skutečnostem, které se jich týkají, a zásady, že závěry vyšetřování mohou být založeny pouze na skutečnostech s důkazní hodnotou; že orgány, subjekty, úřady a agentury musí za tímto účelem stanovit podmínky, za kterých jsou tato vnitřní vyšetřování prováděna; že v důsledku toho by pracovní řády měly být změněny tak, aby v nich byla stanovena práva a povinnosti úředníků a ostatních zaměstnanců, pokud jde o vnitřní vyšetřování;
(11) vzhledem k tomu, že tato vnitřní vyšetřování mohou být prováděna pouze tehdy, má-li úřad zaručený vstup do všech prostor orgánů, subjektů, úřadů a agentur a ke všem jejich informacím a dokumentům;
(12) vzhledem k tomu, že za účelem zajištění nezávislosti úřadu při plnění úkolů, které mu byly svěřeny tímto nařízením, musí být jeho řediteli dána pravomoc zahájit vyšetřování z vlastního podnětu;
(13) vzhledem k tomu, že příslušným vnitrostátním orgánům nebo popřípadě orgánům, subjektům, úřadům a agenturám přísluší rozhodovat, jaká opatření by měla být učiněna při vyšetřování na základě zprávy vypracované úřadem; že by však ředitel úřadu měl mít povinnost postoupit přímo soudním orgánům dotčeného členského státu informace, které úřad získá při vnitřním vyšetřování skutečností, které by mohly vést k trestnímu stíhání;
(14) vzhledem k tomu, že by měly být přesně stanoveny podmínky, za kterých zaměstnanci úřadu vykonávají své úkoly, jakož i podmínky určující odpovědnost ředitele, pokud jde o provádění těchto vyšetřování zaměstnanci úřadu;
(15) vzhledem k tomu, že k úspěšné spolupráci úřadu, členských států a příslušných orgánů, subjektů, úřadů a agentur musí být usnadněna vzájemná výměna informací při zachování důvěrnosti v případě služebního tajemství a se zajištěním ochrany takových údajů;
(16) vzhledem k tomu, že k zajištění toho, aby byly výsledky vyšetřování prováděných zaměstnanci úřadu brány v úvahu a byl přijat nezbytný následný postup, je nezbytné stanovit, že zprávy mohou představovat důkazní materiály přijatelné ve správním nebo soudním řízení; že za tímto účelem musí být zpracovány v souladu s pravidly platnými pro vypracování úředních zpráv v členských státech;
(17) vzhledem k tomu, že úřad musí být při plnění svých úkolů nezávislý; že k posílení této nezávislosti je vyšetřovací funkce úřadu podřízena pravidelné kontrole dozorčího výboru složeného z nezávislých samostatných osob, zvláště kvalifikovaných v oblastech působnosti úřadu; že povinnosti tohoto výboru by měly také zahrnovat pomoc řediteli úřadu při plnění jeho úkolů;
(18) vzhledem k tomu, že správní vyšetřování musí řídit ředitel úřadu zcela nezávisle na orgánech, subjektech, úřadech a agenturách a na dozorčím výboru;
(19) vzhledem k tomu, že ředitel úřadu musí zajistit ochranu osobních údajů a dodržování důvěrnosti informací získaných v průběhu vyšetřování; že je dále vhodné zajistit úředníkům a ostatním zaměstnancům Společenství stejnou právní ochranu, jako je ochrana zaručená články 90 a 91 pracovních řádů;
(20) vzhledem k tomu, že by činnost úřadu měla být po třech letech zhodnocena;
(21) vzhledem k tomu, že toto nařízení žádným způsobem nesnižuje pravomoci a odpovědnost členských států v příjímání opatření k boji proti podvodům poškozujícím finanční zájmy Společenství; že pověření nezávislého úřadu vedením vnějších správních vyšetřování v této oblasti je plně v souladu se zásadou subsidiarity uvedenou v článku 5 Smlouvy o ES; že činnost tohoto úřadu může zdokonalit boj proti podvodům, úplatkářství a ostatním nedovoleným činnostem poškozujícím finanční zájmy Společenství, a že je tedy v souladu se zásadou proporcionality,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Cíle a úkoly
1. Za účelem posílení boje proti podvodům, úplatkářství a jakékoli jiné nedovolené činnosti poškozující finanční zájmy Evropského společenství vykonává Evropský úřad pro boj proti podvodům zřízený rozhodnutím Komise 1999/352/ES, ESUO, Euratom (dále jen "úřad") pravomoci týkající se vyšetřování svěřené Komisi právem Společenství a dohodami platnými v těchto oblastech.
2. Úřad zajišťuje pomoc Komise členským státům při organizování úzké a pravidelné spolupráce mezi jejich příslušnými orgány za účelem koordinace jejich činnosti směřující k ochraně finančních zájmů Evropského společenství před podvody.
Úřad přispívá k vytváření a rozvoji metod boje proti podvodům i proti jakékoli jiné nedovolené činnosti poškozující finanční zájmy Evropského společenství.
3. V rámci orgánů, subjektů, úřadů a agentur založených Smlouvami nebo na jejich základě (dále jen "orgány, subjekty, úřady a agentury") provádí úřad správní vyšetřování za účelem:
- boje proti podvodům, úplatkářství a jakékoli jiné nedovolené činnosti poškozující finanční zájmy Evropského společenství,
- vyhledávání závažných skutečností souvisejících s výkonem odborných činností, které by mohly znamenat zanedbání povinností ze strany úředníků a zaměstnanců Společenství a mohly by vést k disciplinárnímu, popřípadě trestnímu stíhání, nebo zanedbání obdobných povinností členy orgánů a subjektů, řídícími pracovníky úřadů a agentur nebo zaměstnanci orgánů, subjektů, úřadů a agentur, na které se nevztahuje služební řád úředníků ani pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropských společenství (dále jen "pracovní řády").
Článek 2
Správní vyšetřování
Ve smyslu tohoto nařízení se "správním vyšetřováním" (dále jen "vyšetřování") rozumějí všechny inspekce, kontroly a jiná opatření prováděné zaměstnanci úřadu při výkonu jejich funkcí podle článků 3 a 4, za účelem dosažení cílů uvedených v článku 1 a připadně označení kontrolovaných činností za nedovolené.
Těmito vyšetřováními nejsou dotčeny pravomoci členských států zahájit trestní stíhání.
Článek 3
Vnější vyšetřování
Úřad vykonává pravomoc svěřenou Komisi nařízením (Euratom, ES) č. 2185/96 provádět kontroly a inspekce na místě v členských státech a v souladu s platnými dohodami o spolupráci ve třetích zemích.
V rámci své vyšetřovací funkce provádí úřad kontroly a inspekce podle čl. 9 odst. 1 nařízení (Euratom, ES) č. 2988/95 a podle předpisů pro jednotlivá odvětví uvedená v čl. 9 odst. 2 výše uvedeného nařízení v členských státech a v souladu s platnými dohodami o spolupráci ve třetích zemích.
Článek 4
Vnitřní vyšetřování
1. V oblastech uvedených v článku 1 provádí úřad správní vyšetřování uvnitř orgánů, subjektů, úřadů a agentur (dále jen "vnitřní vyšetřování").
Tato vnitřní vyšetřování se provádějí při dodržování pravidel Smluv, zejména Protokolu o výsadách a imunitách Evropských společenství, a s patřičným ohledem na pracovní řády za podmínek a způsobem stanoveným tímto nařízením a rozhodnutími přijatými každým orgánem, subjektem, úřadem a agenturou.
Orgány se navzájem konzultují, pokud jde o pravidla, která budou těmito rozhodnutími stanovena.
2. Pokud jsou splněny podmínky uvedené v odstavci 1,
- má úřad právo na okamžitý a neohlášený přístup k informacím orgánů, subjektů, úřadů a agentur a do jejich prostor.
Úřad má možnost kontrolovat účetnictví orgánů, subjektů, úřadů a agentur.
Úřad může pořizovat kopie a získávat výtahy z každého dokumentu a z obsahu každého nosiče informací, které jsou v držení orgánů, subjektů, úřadů a agentur, a v případě potřeby si ponechat tyto dokumenty nebo informace, hrozí-li nebezpečí jejich zmizení,
- úřad může požadovat ústní informace od členů orgánů a subjektů, od vedoucích pracovníků úřadů a agentur a od zaměstnanců orgánů, subjektů, úřadů a agentur.
3. Za podmínek a způsobem uvedeným v nařízení (Euratom, ES) č. 2185/96 může úřad provádět inspekce na místě v prostorách dotčených hospodářských subjektů za účelem získání přístupu k informacím o případných nedovolených činnostech, které by tyto subjekty mohly mít v držení.
Úřad může rovněž žádat od každé zúčastněné osoby informace, které považuje pro své vyšetřování za užitečné.
4. Orgány, subjekty, úřady a agentury jsou informovány, pokud zaměstnanci úřadu provádějí v jejich prostorách vyšetřování nebo nahlížejí do dokumentů nebo žádají informace, které tyto orgány, subjekty, úřady a agentury mají v držení.
5. Pokud se při vyšetřování zjistí možnost osobní účasti člena, vedoucího pracovníka, úředníka nebo zaměstnance v dané záležitosti, je o tom informován orgán, subjekt, úřad nebo agentura, ke kterému patří.
V případech, kdy je za účelem vyšetřování vyžadováno naprosté utajení nebo kdy je třeba použít vyšetřovací prostředky spadající do pravomoci vnitrostátního soudního orgánu, může být tato informace pozdržena.
6. Aniž jsou dotčena pravidla stanovená Smlouvami, zejména Protokolem o výsadách a imunitách Evropských společenství, a ustanovení pracovních řádů, obsahuje rozhodnutí přijaté každým orgánem, subjektem, úřadem a agenturou podle odstavce 1 zejména pravidla týkající se
a) povinnosti členů, úředníků a zaměstnanců orgánů a subjektů, jakož i vedoucích pracovníků, úředníků a zaměstnanců úřadů a agentur spolupracovat se zaměstnanci úřadu a poskytovat jim informace;
b) postupů, které musí dodržovat zaměstnanci úřadu při provádění vnitřního vyšetřování, jakož i zaručení práv osob, kterých se vnitřní vyšetřování týká.
Článek 5
Zahájení vyšetřování
Vnější vyšetřování je zahájeno rozhodnutím ředitele úřadu, který jedná buď z vlastního podnětu, nebo na žádost dotčeného členského státu.
Vnitřní vyšetřování je zahájeno rozhodnutím ředitele úřadu, který jedná buď z vlastního podnětu, nebo na žádost orgánu, subjektu, úřadu nebo agentury, ve kterých má vyšetřování probíhat.
Článek 6
Postup při vyšetřování
1. Vyšetřování řídí ředitel úřadu.
2. Zaměstnanci úřadu provádějí své úkoly po předložení písemného oprávnění, ve kterém je uvedena jejich totožnost a jejich zmocnění.
3. Zaměstnanci úřadu, kteří mají provádět vyšetřování, musí být pro každý zákrok vybaveni písemným pověřením vydaným ředitelem, ve kterém je uveden předmět vyšetřování.
4. Zaměstnanci úřadu se při kontrolách a inspekcích na místě chovají podle pravidel a zvyklostí zavedených pro úředníky dotyčného členského státu, podle pracovních řádů a rozhodnutí uvedených v čl. 4 odst. 1 druhém pododstavci.
5. Vyšetřování probíhá bez přerušení po dobu, která je přiměřená okolnostem a složitosti případu.
6. Členské státy zajistí, aby jejich příslušné orgány v souladu s vnitrostátními předpisy poskytovaly zaměstnancům úřadu při plnění jejich úkolů nezbytnou pomoc.
Orgány a subjekty zajistí, aby jejich členové a jejich zaměstnanci poskytovali zaměstnancům úřadu nezbytnou pomoc; úřady a agentury zajistí totéž v případě svých vedoucích pracovníků a zaměstnanců.
Článek 7
Povinnost informovat úřad
1. Orgány, subjekty, úřady a agentury sdělí neprodleně úřadu veškeré informace týkající se možných případů podvodů a úplatkářství nebo jakékoli jiné nedovolené činnosti.
2. Orgány, subjekty, úřady a agentury a v rozsahu umožněném vnitrostátními právními předpisy členské státy předají na žádost úřadu nebo z vlastního podnětu všechny dokumenty a informace, které mají v držení a které souvisejí s právě probíhajícím vnitřním vyšetřováním.
Členské státy předají dokumenty a informace související s vnějším vyšetřováním podle předpisů, které se toho týkají.
3. Orgány, subjekty, úřady a agentury a v rozsahu umožněném vnitrostátními právními předpisy členské státy předají úřadu všechny další dokumenty a informace, které považují za významné, které mají v držení a které se týkají boje proti podvodům, úplatkářství a všem dalším nedovoleným činnostem poškozujícím finanční zájmy Společenství.
Článek 8
Důvěrnost a ochrana údajů
1. Informace získané v rámci vnějšího vyšetřování v jakékoli formě jsou chráněny podle předpisů, které se na tato vyšetřování vztahují.
2. Na informace sdělené nebo získané v rámci vnitřního vyšetřování v jakékoli formě se vztahuje služební tajemství a jsou chráněny podle předpisů použitelných pro orgány Evropských společenství.
Tyto informace nemohou být sděleny jiným osobám než těm, které se s nimi mají seznámit ze své funkce v rámci orgánů Evropských společenství nebo členských států, a nemohou být použity k jiným účelům než k boji proti podvodům, úplatkářství a jakékoli jiné nedovolené činnosti.
3. Ředitel zajistí, aby zaměstnanci úřadu a další osoby podléhající jeho pravomoci dodržovali právní předpisy Společenství a vnitrostátní právní předpisy týkající se ochrany osobních údajů, zejména směrnici Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údaj a o volném pohybu těchto údajů [7].
4. Ředitel úřadu a členové dozorčího výboru uvedeného v článku 11 zajistí, aby se používal tento článek a články 286 a 287 Smlouvy o ES.
Článek 9
Zpráva o vyšetřování a opatření přijatá po vyšetřování
1. Po skončení vyšetřování vypracuje úřad pod vedením ředitele zprávu, která obsahuje především zjištěné skutečnosti, popřípadě finanční škody a závěry vyšetřování včetně doporučení ředitele úřadu k přijetí dalších opatření.
2. Tyto zprávy jsou vypracovány s ohledem na procesní požadavky stanovené právními předpisy dotyčného členského státu.
Takto vypracované zprávy představují stejným způsobem a za stejných podmínek jako úřední zprávy vypracované vnitrostátními správními kontrolory důkazy přípustné ve správním nebo soudním řízení členského státu, pokud je jejich použití nezbytné.
Vztahují se na ně stejná pravidla hodnocení, jako tomu je u úředních zpráv vypracovaných vnitrostátními správními kontrolory, a mají stejnou hodnotu jako tyto zprávy.
3. Zpráva vypracovaná po skončení vnějšího vyšetřování a jakýkoli jiný s ním související dokument jsou předány příslušným orgánům členských států v souladu s pravidly o vnějším vyšetřování.
4. Zpráva vypracovaná po skončení vnitřního vyšetřování a jakýkoli jiný s ním související dokument jsou předány dotčenému orgánu, subjektu, úřadu nebo agentuře.
Orgán, subjekt, úřad nebo agentura musí vyvodit z vyšetřování důsledky, zejména disciplinární nebo právní, a uvědomit o nich ředitele úřadu ve lhůtě, kterou ředitel v závěrech své zprávy stanoví.
Článek 10
Předávání informací úřadem
1. Aniž jsou dotčeny články 8, 9 a 11 tohoto nařízení a nařízení (Euratom, ES) č. 2185/96, může úřad kdykoli předat příslušným orgánům dotčených členských států informace získané při vnějších vyšetřováních.
2. Aniž jsou dotčeny články 8, 9 a 11 tohoto nařízení, předá ředitel úřadu soudním orgánům dotčeného členského státu informace získané úřadem při vnitřním vyšetřování skutečností, které by mohly být předmětem trestního stíhání.
S výhradou potřeb vyšetřování informuje ředitel současně dotyčný členský stát.
3. Aniž jsou dotčeny články 8 a 9 tohoto nařízení, může úřad kdykoli předat příslušnému orgánů, subjektu, úřadu nebo agentuře informace získané při vnitřních vyšetřováních.
Článek 11
Dozorčí výbor
1. Dozorčí výbor posiluje nezávislost úřadu pravidelnou kontrolou provádění jeho vyšetřovací funkce.
Dozorčí výbor sdělí na žádost ředitele nebo z vlastního podnětu svá stanoviska k činnosti úřadu, do provádění právě probíhajících vyšetřování však nezasahuje.
2. Skládá se z pěti nezávislých osob nepatřících k úřadu, které jsou ve svých zemích kvalifikovány k vysokým funkcím souvisejícím s oblastmi činnosti úřadu.
Tyto osoby jmenuje vzájemnou dohodou Evropský parlament, Rada a Komise.
3. Funkční období členů je tříleté.
Mohou být znovu jmenováni na jedno další funkční období.
4. Po uplynutí funkčního období zůstávají členové ve funkci, dokud se nerozhodne o prodloužení jejich funkčního období nebo o jejich nahrazení.
5. Při plnění svých úkolů nesmějí požadovat ani přijímat pokyny od žádné vlády ani orgánu, subjektu, úřadu nebo agentury.
6. Dozorčí výbor jmenuje svého předsedu.
Přijme svůj jednací řád.
Schází se nejméně desetkrát ročně.
Rozhoduje většinou svých členů.
Jeho sekretariát zajišťuje úřad.
Ředitel předá dozorčímu výboru každý rok program činností úřadu uvedených v článku 1 tohoto nařízení. Pravidelně informuje výbor o činnostech úřadu, o jeho vyšetřováních, jejich výsledcích a o důsledcích, které z nich byly vyvozeny.
Pokud vyšetřování trvá déle než devět měsíců, informuje ředitel dozorčí výbor o důvodech, které brání uzavřít vyšetřování, a o odhadované době potřebné k jeho dokončení.
Ředitel informuje výbor o případech, ve kterých orgán, subjekt, úřad nebo agentura nepostupovaly v souladu s jeho doporučeními.
Ředitel informuje výbor o případech vyžadujících předání informací soudním orgánům členského státu.
8. Dozorčí výbor vydává nejméně jednu zprávu o činnosti ročně, kterou zašle orgánům.
Výbor může předkládat zprávy o výsledcích vyšetřování úřadu a následných opatřeních přijatých na jejich základě Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a Účetnímu dvoru.
Článek 12
Ředitel
1. V čele úřad stojí ředitel jmenovaný Komisí na období pěti let. Může být znovu jmenován na jedno další funkční období.
2. Za účelem jmenování ředitele sestaví Komise po výzvě k podání žádostí, která se popřípadě zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství, a po příznivém stanovisku dozorčího výboru seznam kandidátů s potřebnou kvalifikací.
Komise jmenuje ředitele po konzultaci s Evropským parlamentem a Radou.
3. Ředitel nesmí vyžadovat ani přijímat při plnění svých úkolů týkajících se zahájení a provádění vnějších a vnitřních vyšetřování a vypracování zpráv z těchto vyšetřování pokyny od žádné vlády ani orgánu, subjektu, úřadu nebo agentury.
Pokud se ředitel domnívá, že opatření přijaté Komisí ohrožuje jeho nezávislost, má právo proti němu podat žalobu k Soudnímu dvoru.
Ředitel pravidelně podává zprávu Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a Účetnímu dvoru o výsledcích vyšetřování prováděných úřadem při zachování jejich důvěrnosti, zachování zákonných práv dotčených osob a v případě potřeby při dodržení vnitrostátních předpisů použitelných v řízení před soudem.
Výše uvedené orgány zajišťují dodržování důvěrnosti vyšetřování prováděných úřadem, zachování zákonných práv osob dotčených osob a v případě potřeby dodržení vnitrostátních předpisů vztahujících se na soudní řízení.
4. Před přijetím jakékoli disciplinární sankce vůči řediteli konzultuje Komise dozorčí výbor.
Navíc musí být opatření týkající se disciplinárních sankcí vůči řediteli předmětem odůvodněných rozhodnutí, o kterých je informován Evropský parlament a Rada.
Článek 13
Financování
Prostředky úřadu, jejichž celková výše se zapisuje do zvláštní kapitoly části A oddílu souhrnného rozpočtu Evropské unie, který se týká Komise, jsou podrobně uvedeny v příloze k této části.
Pracovní místa přidělená úřadu jsou vyjmenovaná v příloze k plánu pracovních míst Komise.
Článek 14
Kontrola zákonnosti
Až do změny pracovních řádů může každý úředník nebo jiný zaměstnanec Evropských společenství podat řediteli úřadu stížnost podle tohoto článku na činnost, která mu způsobila újmu a které se dopustí úřad při vnitřním vyšetřování podle čl. 90 odst.
2 pracovních řádů. Článek 91 pracovních řádů se vztahuje na rozhodnutí přijatá s ohledem na tyto stížnosti.
Tato ustanovení se vztahují obdobně na zaměstnance orgánů, subjektů, úřadů a agentur, na které se nevztahují pracovní řády.
Článek 15
Hodnotící zpráva
Třetí rok po vstupu tohoto nařízení v platnost podá Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu hodnotící činnost úřadu spolu se stanoviskem dozorčího výboru, popřípadě s návrhy na změnu nebo rozsah úkolů úřadu.
Článek 16
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. června 1999.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (Euratom) č. 1074/99
ze dne 25. května 1999
o vyšetřování prováděném Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na článek 203 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Účetního dvora [3],
(1) vzhledem k tomu, že orgány a členské státy přikládají velký význam ochraně finančních zájmů Společenství a boji proti podvodům a jakékoli jiné nedovolené činnosti poškozující finanční zájmy Společenství; že odpovědnost Komise je z tohoto hlediska úzce spjata s jejím úkolem plnit rozpočet podle článku 179 Smlouvy o Euratomu; že význam této činnosti potvrzuje článek 183a Smlouvy o Euratomu;
(2) vzhledem k tomu, že ochrana finančních zájmů Společenství se týká nejen řízení rozpočtových prostředků, ale i všech opatření, která mají nebo mohou mít vliv na jeho majetek;
(3) vzhledem k tomu, že je nezbytné k uskutečnění těchto cílů použít všechny dostupné prostředky, především v souvislosti s úkolem vyšetřování probíhajícího na úrovni Společenství, při zachování současného rozdělení a vyvážení odpovědností mezi úrovní členských států a úrovní Společenství;
(4) vzhledem k tomu, že Komise za účelem posílení prostředků pro boj proti podvodům a při zachování zásady samostatnosti vnitřní organizace každého orgánu zřídila rozhodnutím 1999/352/ES, ESUO, Euratom [4] v rámci svých vlastních oddělení Evropský úřad pro boj proti podvodům (dále jen "úřad"), pověřený správním vyšetřováním podvodů; že poskytla úřadu úplnou nezávislost při plnění jeho vyšetřovací funkce;
(5) vzhledem k tomu, že působnost úřadu, jak byla stanovena Komisí, se týká kromě ochrany finančních zájmů všech činností spojených s ochranou zájmů Společenství před nedovoleným jednáním, které by mohlo vést ke správnímu nebo trestnímu stíhání;
(6) vzhledem k tomu, že je vhodné stanovit, že spolupráci mezi členskými státy a Komisí za účelem ochrany finančních zájmů Společenství zajišťuje úřad;
(7) vzhledem k tomu, že s ohledem na nutnost posílení boje proti podvodům, úplatkářství a jakýmkoli jiným nedovoleným činnostem poškozujícím finanční zájmy Společenství musí mít úřad možnost provádět vnitřní vyšetřování ve všech orgánech, subjektech, úřadech a agenturách založených Smlouvami o ES a Euratomu nebo na jejich základě (dále jen "orgány, subjekty, úřady a agentury");
(8) vzhledem k tomu, že rozhodnutí 1999/352/ES, ESUO, Euratom stanoví, že pro účely vyšetřování vykonává úřad pravomoci svěřené mu právem Společenství v jím stanovených mezích a za jeho podmínek;
(9) vzhledem k tomu, že je vhodné svěřit úřadu výkon pravomocí svěřených Komisi nařízením Rady (Euratom, ES) č.
2185/96 ze dne 11. listopadu 1996 o kontrolách a inspekcích na místě prováděných Komisí za účelem ochrany finančních zájmů Evropských společenství proti podvodům a jiným porušením předpisů [5]; že je dále vhodné umožnit úřadu výkon dalších pravomocí svěřených Komisi za účelem kontrol a inspekcí na místě v členských státech, především za účelem odhalení protiprávních činností podle článku 9 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství [6];
(10) vzhledem k tomu, že tato vyšetřování musí být prováděna v souladu se Smlouvou, a zejména s Protokolem o výsadách a imunitách Evropských společenství, a při dodržování služebního řádu úředníků a pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropských společenství (dále jen "pracovní řády"), jakož i při plném dodržování lidských práv a základních svobod, zejména zásady spravedlnosti, práva osob na vyjádření se ke skutečnostem, které se jich týkají, a zásady, že závěry vyšetřování mohou být založeny pouze na skutečnostech s důkazní hodnotou; že orgány, subjekty, úřady a agentury musí za tímto účelem stanovit podmínky, za kterých jsou tato vnitřní vyšetřování prováděna; že v důsledku toho by pracovní řády měly být změněny tak, aby v nich byla stanovena práva a povinnosti úředníků a ostatních zaměstnanců, pokud jde o vnitřní vyšetřování;
(11) vzhledem k tomu, že tato vnitřní vyšetřování mohou být prováděna pouze tehdy, má-li úřadu zaručený přístup do všech prostor orgánů, subjektů, úřadů a agentur a ke všem jejich informacím a dokumentům;
(12) vzhledem k tomu, že za účelem zajištění nezávislosti úřadu při plnění úkolů, které mu byly svěřeny tímto nařízením, musí být jeho řediteli dána pravomoc zahájit vyšetřování z vlastního podnětu;
(13) vzhledem k tomu, že příslušným vnitrostátním orgánům nebo popřípadě orgánům, subjektům, úřadům a agenturám přísluší rozhodovat, jaká opatření by měla být učiněna při vyšetřování na základě zprávy vypracované úřadem; že by však ředitel úřadu měl mít povinnost postoupit přímo soudním orgánům dotčeného členského státu informace, které úřad získá při vnitřním vyšetřování skutečností, které by mohly vést k trestnímu stíhání;
(14) vzhledem k tomu, že by měly být přesně stanoveny podmínky, za kterých zaměstnanci úřadu vykonávají své úkoly, jakož i podmínky určující odpovědnost ředitele, pokud jde o provádění těchto vyšetřování zaměstnanci úřadu;
(15) vzhledem k tomu, že k úspěšné spolupráci úřadu, členských států a příslušných orgánů, subjektů, úřadů a agentur musí být usnadněna vzájemná výměna informací při zachování důvěrnosti v případě služebního tajemství a se zajištěním ochrany takových údajů;
(16) vzhledem k tomu, že k zajištění toho, aby byly výsledky vyšetřování prováděných zaměstnanci úřadu brány v úvahu a byl přijat nezbytný následný postup, je nezbytné stanovit, že zprávy mohou představovat důkazní materiály přijatelné ve správním nebo soudním řízení; že za tímto účelem musí být zpracovány v souladu s pravidly platnými pro vypracování úředních zpráv v členských státech;
(17) vzhledem k tomu, že úřad musí být při plnění svých úkolů nezávislý; že k posílení této nezávislosti je vyšetřovací funkce úřadu podřízena pravidelné kontrole dozorčího výboru složeného z nezávislých samostatných osob, zvláště kvalifikovaných v oblastech působnosti úřadu; že povinnosti tohoto výboru by měly také zahrnovat pomoc řediteli úřadu při plnění jeho úkolů;
(18) vzhledem k tomu, že správní vyšetřování musí řídit ředitel úřadu zcela nezávisle na orgánech, subjektech, úřadech a agenturách a na dozorčím výboru;
(19) vzhledem k tomu, že ředitel úřadu musí zajistit ochranu osobních údajů a dodržování důvěrnosti informací získaných v průběhu vyšetřování; že je dále vhodné zajistit úředníkům a ostatním zaměstnancům Společenství stejnou právní ochranu, jako je ochrana zaručená články 90 a 91 pracovních řádů;
(20) vzhledem k tomu, že by činnost úřadu měla být po třech letech zhodnocena;
(21) vzhledem k tomu, že toto nařízení žádným způsobem nesnižuje pravomoci a odpovědnost členských států v přijímání opatření k boji proti podvodům poškozujícím finanční zájmy Společenství; že pověření nezávislého úřadu vedením vnějších správních vyšetřování v této oblasti je plně v souladu se zásadou subsidiarity; že činnost tohoto úřadu může zdokonalit boj proti podvodům, úplatkářství a ostatním nedovoleným činnostem poškozujícím finanční zájmy Společenství, a že je tedy v souladu se zásadou proporcionality,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Cíle a úkoly
1. Za účelem posílení boje proti podvodům, úplatkářství a jakékoli jiné nedovolené činnosti poškozující finanční zájmy Evropského společenství pro atomovou energii vykonává Evropský úřad pro boj proti podvodům zřízený rozhodnutím Komise 1999/352/ES, ESUO, Euratom (dále jen "úřad") pravomoci týkající se vyšetřování svěřené Komisi právem Společenství a dohodami platnými v těchto oblastech.
2. Úřad zajišťuje pomoc Komise členským státům při organizování úzké a pravidelné spolupráce mezi jejich příslušnými orgány za účelem koordinace jejich činnosti směřující k ochraně finančních zájmů Evropského společenství pro atomovou energii před podvody.
Úřad přispívá k vytváření a rozvoji metod boje proti podvodům i proti jakékoli jiné nedovolené činnosti poškozující finanční zájmy Evropského společenství pro atomovou energii.
3. V rámci orgánů, subjektů, úřadů a agentur založených Smlouvami nebo na jejich základě (dále jen "orgány, subjekty, úřady a agentury") provádí úřad správní vyšetřování za účelem:
- boje proti podvodům, úplatkářství a jakékoli jiné nedovolené činnosti poškozující finanční zájmy Evropského společenství pro atomovou energii,
- vyhledávání závažných skutečností souvisejících s výkonem odborných činností, které by mohly znamenat zanedbání povinností ze strany úředníků a zaměstnanců Společenství a mohly by vést k disciplinárnímu, popřípadě trestnímu stíhání, nebo zanedbání obdobných povinností členy orgánů a subjektů, řídícími pracovníky úřadů a agentur nebo zaměstnanci orgánů, subjektů, úřadů a agentur, na které se nevztahuje služební řád úředníků ani pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropských společenství (dále jen "pracovní řády").
Článek 2
Správní vyšetřování
Ve smyslu tohoto nařízení se "správním vyšetřováním" (dále jen "vyšetřování") rozumějí všechny inspekce, kontroly a jiná opatření prováděné zaměstnanci úřadu při výkonu jejich funkcí podle článků 3 a 4, za účelem dosažení cílů uvedených v článku 1 a případně označení kontrolovaných činností za nedovolené.
Těmito vyšetřováními nejsou dotčeny pravomoci členských států zahájit trestní stíhání.
Článek 3
Vnější vyšetřování
Úřad vykonává pravomoc svěřenou Komisi nařízením Rady (Euratom, ES) č. 2185/96 provádět kontroly a inspekce na místě v členských státech a v souladu s platnými dohodami o spolupráci ve třetích zemích.
V rámci své vyšetřovací funkce provádí úřad kontroly a inspekce podle čl. 9 odst. 1 nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95 a podle předpisů pro jednotlivá odvětví uvedená v čl. 9 odst. 2 výše uvedeného nařízení v členských státech a v souladu s platnými dohodami o spolupráci ve třetích zemích.
Článek 4
Vnitřní vyšetřování
1. V oblastech uvedených v článku 1 provádí úřad správní vyšetřování uvnitř orgánů, subjektů, úřadů a agentur (dále jen "vnitřní vyšetřování").
Tato vnitřní vyšetřování se provádějí při dodržování pravidel Smluv, zejména Protokolu o výsadách a imunitách Evropských společenství, a s patřičným ohledem na pracovní řády za podmínek a způsobem stanoveným tímto nařízením a rozhodnutími přijatými každým orgánem, subjektem, úřadem a agenturou.
Orgány se navzájem konzultují, pokud jde o pravidla, která budou těmito rozhodnutími stanovena.
2. Pokud jsou splněny podmínky uvedené v odstavci 1,
- má úřad právo na okamžitý a neohlášený přístup k informacím orgánů, subjektů, úřadů a agentur a do jejich prostor.
Úřad má možnost kontrolovat účetnictví orgánů, subjektů, úřadů a agentur.
Úřad může pořizovat kopie a získávat výtahy z každého dokumentu a z obsahu každého nosiče informací, které jsou v držení orgánů, subjektů, úřadů a agentur a v případě potřeby si ponechat tyto dokumenty nebo informace, hrozí-li nebezpečí jejich zmizení.
- úřad může požadovat ústní informace od členů orgánů a subjektů, od vedoucích pracovníků úřadů a agentur a od zaměstnanců orgánů, subjektů, úřadů a agentur.
3. Za podmínek a způsobem uvedeným v nařízení Rady (Euratom, ES) č. 2185/96 může úřad provádět inspekce na místě v prostorách dotčených hospodářských subjektů za účelem získání přístupu k informacím o případných nedovolených činnostech, které by tyto subjekty mohly mít v držení.
Úřad může rovněž žádat od každé zúčastněné osoby informace, které považuje pro své vyšetřování za užitečné.
4. Orgány, subjekty, úřady a agentury jsou informovány, pokud zaměstnanci úřadu provádějí v jejich prostorách vyšetřování nebo nahlížejí do dokumentů nebo žádají informace, které tyto orgány, subjekty, úřady nebo agentury mají v držení.
5. Pokud se při vyšetřování zjistí možnost osobní účasti člena, vedoucího pracovníka, úředníka nebo zaměstnance v dané záležitosti, je o tom informován orgán, subjekt, úřad nebo agentura, ke kterému patří.
V případech, kdy je za účelem vyšetřování vyžadováno naprosté utajení nebo kdy je třeba použít vyšetřovací prostředky spadající do pravomoci vnitrostátního soudního orgánu, může být tato informace pozdržena.
6. Aniž jsou dotčena pravidla stanovená Smlouvami, zejména Protokolem o výsadách a imunitách Evropských společenství a ustanovení pracovních řádů, obsahuje rozhodnutí přijaté každým orgánem nebo subjektem podle odstavce 1, zejména pravidla týkající se:
a) povinnosti členů, úředníků a zaměstnanců orgánů a subjektů, jakož i vedoucích pracovníků, úředníků a zaměstnanců úřadů a agentur spolupracovat se zaměstnanci úřadu a poskytovat jim informace;
b) postupů, které musí dodržovat zaměstnanci úřadu při provádění vnitřního vyšetřování, jakož i zaručení práv osob, kterých se vnitřní vyšetřování týká.
Článek 5
Zahájení vyšetřování
Vnější vyšetřování je zahájeno rozhodnutím ředitele úřadu, který jedná buď z vlastního podnětu, nebo na žádost dotčeného členského státu.
Vnitřní vyšetřování je zahájeno rozhodnutím ředitele úřadu, který jedná buď z vlastního podnětu, nebo na žádost orgánu, subjektu, úřadu nebo agentury, ve kterých má vyšetřování probíhat.
Článek 6
Postup při vyšetřování
1. Vyšetřování řídí ředitel úřadu.
2. Zaměstnanci úřadu provádějí své úkoly po předložení písemného oprávnění, ve kterém je uvedena jejich totožnost a jejich zmocnění.
3. Zaměstnanci úřadu, kteří mají provádět vyšetřování, musí být pro každý zákrok vybaveni písemným pověřením vydaným ředitelem, ve kterém je uveden předmět vyšetřování.
4. Zaměstnanci úřadu se při kontrolách a inspekcích na místě chovají podle pravidel a zvyklostí zavedených pro úředníky dotyčného členského státu, podle pracovních řádů a rozhodnutí uvedených v čl. 4 odst. 1 druhém pododstavci.
5. Vyšetřování probíhá bez přerušení po dobu, která je přiměřená okolnostem a složitosti případu.
6. Členské státy zajistí, aby jejich příslušné orgány v souladu s vnitrostátními předpisy poskytovaly zaměstnancům úřadu při plnění jejich úkolů nezbytnou pomoc.
Orgány a subjekty zajistí, aby jejich členové a jejich zaměstnanci poskytovali zaměstnancům úřadu nezbytnou pomoc; úřady a agentury zajistí totéž v případě svých vedoucích pracovníků a zaměstnanců.
Článek 7
Povinnost informovat úřad
1. Orgány, subjekty, úřady a agentury sdělí neprodleně úřadu veškeré informace týkající se možných případů podvodů a úplatkářství nebo jakékoli jiné nedovolené činnosti.
2. Orgány, subjekty, úřady a agentury a v rozsahu umožněném vnitrostátními právními předpisy členské státy předají na žádost úřadu nebo z vlastního podnětu všechny dokumenty a informace, které mají v držení a které souvisejí s právě probíhajícím vnitřním vyšetřováním.
Členské státy předají dokumenty a informace související s vnějším vyšetřováním podle předpisů, které se toho týkají.
3. Orgány, subjekty, úřady a agentury a v rozsahu umožněném vnitrostátními právními předpisy členské státy předají úřadu všechny další dokumenty a informace, které považují za významné, které mají v držení a které se týkají boje proti podvodům, úplatkářství a všem dalším nedovoleným činnostem poškozujícím finanční zájmy Společenství.
Článek 8
Důvěrnost a ochrana údajů
1. Informace získané v rámci vnějšího vyšetřování v jakékoli formě jsou chráněny podle předpisů, které se na tato vyšetřování vztahují.
2. Na informace sdělené nebo získané v rámci vnitřního vyšetřování v jakékoli formě se vztahuje služební tajemství a jsou chráněny podle předpisů použitelných pro orgány Evropských společenství.
Tyto informace nemohou být sděleny jiným osobám než těm, které se s nimi mají seznámit ze své funkce v rámci orgánů Evropských společenství nebo členských států, a nemohou být použity k jiným účelům než k boji proti podvodům, úplatkářství a jakékoli jiné nedovolené činnosti.
3. Ředitel zajistí, aby zaměstnanci úřadu a další osoby podléhající jeho pravomoci dodržovali právní předpisy Společenství a vnitrostátní právní předpisy týkající se ochrany osobních údajů, zejména směrnici Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů [7].
4. Ředitel úřadu a členové dozorčího výboru uvedeného v článku 11 zajistí, aby se používal tento článek a článek 194 Smlouvy.
Článek 9
Zpráva o vyšetřování a opatření přijatá po vyšetřování
1. Po skončení vyšetřování vypracuje úřad pod vedením ředitele zprávu, která obsahuje především zjištěné skutečnosti, popřípadě finanční škody a závěry vyšetřování včetně doporučení ředitele úřadu k přijetí dalších opatření.
2. Tyto zprávy jsou vypracovány s ohledem na procesní požadavky stanovené právními předpisy dotyčného členského státu.
Takto vypracované zprávy představují stejným způsobem a za stejných podmínek jako úřední zprávy vypracované vnitrostátními správními kontrolory důkazy přípustné ve správním nebo soudním řízení členského státu, pokud je jejich použití nezbytné.
Vztahují se na ně stejná pravidla hodnocení, jako tomu je u úředních zpráv vypracovaných vnitrostátními správními kontrolory, a mají stejnou hodnotu jako tyto zprávy.
3. Zpráva vypracovaná po skončení vnějšího vyšetřování a jakýkoli jiný s ním související dokument jsou předány příslušným orgánům členských států v souladu s pravidly o vnějším vyšetřování.
4. Zpráva vypracovaná po skončení vnitřního vyšetřování a jakýkoli jiný s ním související dokument jsou předány dotčenému orgánu, subjektu, úřadu nebo agentuře.
Orgán, subjekt, úřad nebo agentura musí vyvodit z vyšetřování důsledky, zejména disciplinární nebo právní, a uvědomit o nich ředitele úřadu ve lhůtě, kterou ředitel v závěrech své zprávy stanoví.
Článek 10
Předávání informací úřadem
1. Aniž jsou dotčeny články 8, 9 a 11 tohoto nařízení a nařízení Rady (Euratom, ES) č. 2185/96, může úřad kdykoli předat příslušným orgánům dotčených členských států informace získané při vnějších vyšetřováních.
2. Aniž jsou dotčeny články 8, 9 a 11 tohoto nařízení, předá ředitel úřadu soudním orgánům dotčeného členského státu informace získané úřadem při vnitřním vyšetřování skutečností, které by mohly být předmětem trestního stíhání.
S výhradou potřeb vyšetřování informuje ředitel současně dotyčný členský stát.
3. Aniž jsou dotčeny články 8 a 9 tohoto nařízení, může úřad kdykoli předat příslušnému orgánů, subjektu, úřadu nebo agentuře informace získané při vnitřních vyšetřováních.
Článek 11
Dozorčí výbor
1. Dozorčí výbor posiluje nezávislost úřadu pravidelnou kontrolou provádění jeho vyšetřovací funkce.
Dozorčí výbor předloží na žádost ředitele nebo z vlastního podnětu svá stanoviska k činnosti úřadu, do provádění právě probíhajících vyšetřování však nezasahuje.
2. Skládá se z pěti nezávislých osob nepatřících k úřadu, které jsou ve svých zemích kvalifikovány k vysokým funkcím souvisejícím s oblastmi činnosti úřadu.
Tyto osoby jmenuje vzájemnou dohodou Evropský parlament, Rada a Komise.
3. Funkční období členů je tříleté.
Mohou být znovu jmenováni na jedno další funkční období.
4. Po uplynutí funkčního období zůstávají členové ve funkci, dokud se nerozhodne o prodloužení jejich funkčního období nebo o jejich nahrazení.
5. Při plnění svých úkolů nesmějí požadovat ani přijímat pokyny od žádné vlády ani orgánu, subjektu, úřadu nebo agentury.
6. Dozorčí výbor jmenuje svého předsedu.
Přijme svůj jednací řád.
Schází se nejméně desetkrát ročně.
Rozhoduje většinou svých členů.
Jeho sekretariát zajišťuje úřad.
Ředitel předá dozorčímu výboru každý rok program činností úřadu uvedených v článku 1 tohoto nařízení. Pravidelně informuje výbor o činnostech úřadu, o jeho vyšetřováních, jejich výsledcích a o důsledcích, které z nich byly vyvozeny.
Pokud vyšetřování trvá déle než devět měsíců, informuje ředitel dozorčí výbor o důvodech, které brání uzavřít vyšetřování, a o odhadované době potřebné k jeho dokončení.
Ředitel informuje výbor o případech, ve kterých orgán, subjekt, úřad nebo agentura nepostupovaly v souladu s jeho doporučeními.
Ředitel informuje výbor o případech vyžadujících předání informací soudním orgánům členského státu.
8. Dozorčí výbor vydává nejméně jednu zprávu o činnosti ročně, kterou zašle orgánům.
Výbor může předkládat zprávy o výsledcích vyšetřování úřadu a následných opatřeních přijatých na jejich základě Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a Účetnímu dvoru.
Článek 12
Ředitel
1. V čele úřadu stojí ředitel jmenovaný Komisí na dobu pěti let. Může být znovu jmenován na jedno další funkční období.
2. Za účelem jmenování ředitele sestaví Komise po výzvě k podání žádostí, která se popřípadě zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství, a po příznivém stanovisku dozorčího výboru seznam kandidátů s potřebnou kvalifikací.
Komise jmenuje ředitele po konzultaci s Evropským parlamentem a Radou.
3. Ředitel nesmí vyžadovat ani přijímat při plnění svých úkolů týkajících se zahájení a provádění vnějších a vnitřních vyšetřování a vypracování zpráv z těchto vyšetřování pokyny od žádné vlády ani orgánu, subjektu, úřadu nebo agentury.
Pokud se ředitel domnívá, že opatření přijaté Komisí ohrožuje jeho nezávislost, má právo proti němu podat žalobu k Soudnímu dvoru.
Ředitel pravidelně podává zprávu Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a Účetnímu dvoru o výsledcích vyšetřování prováděných úřadem při zachování jejich důvěrnosti, zachování zákonných práv dotčených osob a v případě potřeby při dodržení vnitrostátních předpisů použitelných v řízení před soudem.
Výše uvedené orgány zajišťují dodržování důvěrnosti vyšetřování prováděných úřadem, zachování zákonných práv osob dotčených osob a v případě potřeby dodržení vnitrostátních předpisů vztahujících se na soudní řízení.
4. Před přijetím jakékoli disciplinární sankce vůči řediteli konzultuje Komise dozorčí výbor.
Navíc musí být opatření týkající se disciplinárních sankcí vůči řediteli předmětem odůvodněných rozhodnutí, o kterých je informován Evropský parlament a Rada.
Článek 13
Financování
Prostředky úřadu, jejichž celková výše se zapisuje do zvláštní kapitoly části A oddílu souhrnného rozpočtu Evropské unie, který se týká Komise, jsou podrobně uvedeny v příloze k této části.
Pracovní místa přidělená úřadu jsou vyjmenovaná v příloze k plánu pracovních míst Komise.
Článek 14
Kontrola zákonnosti
Až do změny pracovních řádů může každý úředník nebo jiný zaměstnanec Evropských společenství podat řediteli úřadu stížnost podle tohoto článku na činnost, která mu způsobila újmu a které se dopustí úřad při vnitřním vyšetřování podle čl. 90 odst.
2 pracovních řádů. Článek 91 pracovních řádů se vztahuje na rozhodnutí přijatá s ohledem na tyto stížnosti.
Tato ustanovení se vztahují obdobně na zaměstnance orgánů, subjektů, úřadů a agentur, na které se nevztahují pracovní řády.
Článek 15
Hodnotící zpráva
Třetí rok po vstupu tohoto nařízení v platnost podá Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu hodnotící činnost úřadu spolu se stanoviskem dozorčího výboru, popřípadě s návrhy na změnu nebo rozsah úkolů úřadu.
Článek 16
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. června 1999.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1081/1999
ze dne 26. května 1999
o otevření a správě celních kvót pro dovoz nejatečných býků, krav a jalovic některých alpských a horských plemen, kterým se zrušuje nařízení (ES) č. 1012/98 a kterým se mění nařízení (ES) č. 1143/98
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 805/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1633/98 [2], a zejména na čl. 12 odst. 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3066/95 ze dne 22. prosince 1995, kterým se zřizují určité koncese v podobě celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty a stanoví, jako autonomní a přechodné opatření, některé koncese pro zemědělské produkty podle evropských dohod, s ohledem na Dohodu o zemědělství uzavřenou během Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2435/98 [4], a zejména na článek 8 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1095/96 ze dne 18. června 1996 o zavedení koncesí stanovených v seznamu CXL sestaveném na základě závěrů jednání o čl. XXIV odst. 6 GATT [5], a zejména na čl. 1 odst. 1 uvedeného nařízení,
(1) vzhledem k tomu, že Společenství se v rámci Světové obchodní organizace (WTO) zavázalo otevřít dvě celní kvóty o ročním objemu 5000 kusů nejatečných býků, krav a jalovic strakatého plemene Simmeltal, plemene Schwyz a Fribourg a nejatečných krav a jalovice šedého, hnědého, žlutého a strakatého plemene Simmeltal a plemene Pinzgau se clem 6 %, respektive 4 %; že je nezbytné otevřít tuto kvótu na víceletém základě pro období 12 měsíců počínající 1. července (dále jen "rok dovozu") a stanovit prováděcí pravidla;
(2) vzhledem k tomu, že je nutné zejména zajistit rovný a stálý přístup k příslušným kvótám pro všechny hospodářské subjekty ze Společenství a nepřetržité používání celních sazeb stanovených pro tyto kvóty u všech dovozů příslušných zvířat až do jejich vyčerpání;
(3) vzhledem k tomu, že zkušenosti ukazují, že omezování dovozů může vést ke spekulacím při podávání žádostí o dovozní licence; že za účelem řádného fungování plánovaných opatření by značná část dostupných množství měla být vyhrazena pro "tradiční" dovozce býků, krav a jalovic některých alpských a horských plemen; že v některých případech hrozí, že administrativní chyby příslušných vnitrostátních subjektů omezí přístup dovozců k této části kvóty; že by mělo být přijato opatření pro nápravu případně způsobené újmy;
(4) vzhledem k tomu, že ve snaze zabránit strnulosti v obchodních vztazích v tomto odvětví je vhodné nabídnou hospodářským subjektům, které mohou dokázat, že spolehlivě provozují svou činnost a významně obchodují se třetími zeměmi, druhou tranši; že s ohledem na výše uvedené a s cílem zajistit účinnou správu by se mělo vyžadovat, aby příslušné hospodářské subjekty dovezly nejméně 15 zvířat během 12 měsíců předcházejících příslušnému roku dovozu; že zásilka 15 zvířat obvykle představuje běžný náklad a zkušenosti ukazují, že prodej nebo nákup jedné zásilky je minimálním požadavkem, aby transakce mohla být považována za reálnou a uskutečnitelnou;
(5) vzhledem k tomu, že prověřování těchto kritérii vyžaduje, aby byly všechny žádosti podány v členském státě, ve kterém je dovozce zapsán v registru plátců DPH;
(6) vzhledem k tomu, že za účelem zabránit spekulativním obchodům by měl být přístup ke kvótě zamítnut hospodářským subjektům, které se k 1. červnu roku předcházejícího příslušnému roku dovozu již nezabývaly činností v odvětví hovězího a telecího masa;
(7) vzhledem k tomu, že by kromě toho mělo být stanoveno, že licence budou vydávány až po lhůtě nezbytné pro jejich posouzení a v případě potřeby za použití jednotné procentní sazby snížení;
(8) vzhledem k tomu, že správa tohoto režimu by měla být založena na dovozních licencích; že proto musí existovat pravidla pro podávání žádostí a je také nutno stanovit údaje, které musí figurovat v žádostech a v licencích odchylně od některých ustanovení nařízení Komise (EHS) č. 3719/88 ze dne 16. listopadu 1988, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty [6] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1044/98 [7], a od nařízení Komise (ES) č. 1445/95 ze dne 26. července 1995 o prováděcích pravidlech pro dovozní a vývozní licence v odvětví hovězího a telecího masa a o zrušení nařízení (EHS) č. 2377/80 [8], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 2365/98 [9];
(9) vzhledem k tomu, že článek 82 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [10], naposledy pozměněné nařízením (ES) č.
82/97 [11], stanoví celní dohled nad zbožím propuštěným do volného oběhu s částečným nebo úplným osvobozením od dovozního cla v důsledku svého konečného použití; že dovážená zvířata je nutné sledovat, aby se zajistilo, že během určitého období nedojde k jejich porážce; že s cílem zajistit, aby nedošlo k porážce zvířat, je vhodné požadovat složení jistoty, která pokryje rozdíl mezi cly podle společného celního sazebníku (SCS) a sníženými cly platnými při propuštění příslušných zvířat do volného oběhu;
(10) vzhledem k tomu, že je nutné zrušit nařízení Komise (ES) č. 1012/98 ze dne 14. května 1998 o otevření a správě celních kvót pro dovoz nejatečných býků, krav a jalovic některých alpských a horských plemen [12], ve znění nařízení (ES) č. 1143/98 [13];
(11) vzhledem k tomu, že čl. 7 odst. 2 a 3 nařízení Komise (ES) č. 1143/98 ze dne 2. června 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro celní kvótu nejatečných krav a jalovic některých horských plemen pocházejících z některých třetích zemí a kterým se mění nařízení (ES) č. 1012/98 stanoví, že za účelem dodržení zákazu porážek dovezených zvířat během určitého období by měla být dovezená zvířata identifikována v souladu s nařízením Rady (ES) č. 820/97 ze dne 21. dubna 1997, kterým se stanoví systém označování a registrace skotu a které se týká označování hovězího masa a výrobků z hovězího masa [14] a měly by být poskytnuty dodatečné údaje, které jsou součástí identifikace; že jsou tyto podrobnosti již závazné, je vhodné zrušit oba příslušné odstavce;
(12) vzhledem k tomu, že z důvodů jasnosti je vhodné opravit ustanovení čl. 2 odst. 1 písm. a) a čl. 8 písm. c) nařízení (ES) č. 1143/98;
(13) vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Na víceletém základě pro období od 1. července do 30. června následujícího roku (dále jen "rok dovozu") se otevírají tyto celní kvóty. Pořadové číslo _BAR_ Kód KN _BAR_ Popis zboží _BAR_ Kvóta (kusy) _BAR_ Celní sazba _BAR_
ex01029029 _BAR_ ex01029049 _BAR_
ex01029079 _BAR_ 2. Pro účely tohoto nařízení se nejatečnými zvířaty ve smyslu odstavce 1 rozumí zvířata, která nejsou poražena ve lhůtě čtyř měsíců ode dne přijetí prohlášení o propuštění do volného oběhu.
V řádně prokázaných případech způsobených vyšší mocí však mohou být přiznány odchylky.
3. Pro přidělení celní kvóty pořadového čísla 09.0003 musí být předloženo:
- pro býky: potvrzení o původu zvířete,
- pro skot samičího pohlaví: potvrzení o původu zvířete nebo osvědčení o zapsání do plemenné knihy potvrzující čistotu plemene.
Článek 2
1. Obě kvóty uvedené v čl. 1 odst. 1 se rozdělí na dvě části, 80 %, tj. 4000 kusů a 20 %, tj. 1000 kusů.
a) První část ve výši 80 % se rozdělí mezi dovozce ve Společenství, kteří mohou dokázat, že dovezli zvířata v rámci kvóty s pořadovým číslem 09.0001 a/nebo 09.0003 během období 36 měsíců předcházejících příslušnému roku dovozu.
Členské státy však mohou uznat jako referenční množství dovozní práva pro rok dovozu, která nebyla přidělena z důvodu administrativní chyby příslušného vnitrostátního subjektu.
b) Druhá část ve výši 20 % je vyhrazena pro dovozce, kteří mohou dokázat, že dovezli ze třetích zemí během 12 měsíců předcházejících příslušnému roku dovozu nejméně 15 kusů živého skotu kódu KN 0102.
Dovozci musí být zapsáni ve vnitrostátním registru plátců DPH.
2. Na základě žádostí o dovozní práva se první část kvóty rozdělení mezi různé dovozce v poměru k množství zvířat, která dovezli ve smyslu odst. 1 písm. a) prvního pododstavce během 36 měsíců předcházejících příslušnému roku dovozu.
3. Na základě žádostí o dovozní práva se druhá část kvóty rozdělí v poměru k množstvím, o která dovozci žádají ve smyslu odst. 1 písm. b).
Žádost o dovozní práva se musí vztahovat na:
- nejméně 15 kusů a
- nejvíce 50 kusů.
Žádost o dovozní práva na více než 50 kusů se automaticky snižuje na toto nejvyšší množství.
4. Důkaz o dovozu se předkládá výhradně prostřednictvím celního dokladu o propuštění do volného oběhu, náležitě opatřeného razítkem celních orgánů.
Členské státy mohou přijmout opis výše uvedeného dokladu, náležitě ověřený vystavujícím orgánem, pokud žadatelé mohou ke spokojenosti příslušných orgánů prokázat, že nemohli získat originální doklad.
Článek 3
1. Hospodářské subjekty, které se k 1. červnu před příslušným rokem dovozu již nezabývaly žádnou činností v odvětví hovězího a telecího masa, nejsou při rozdělování podle čl. 2 odst. 1 písm. a) prvního pododstavce brány v úvahu.
2. Společnosti vzniklé sloučením podniků, které mají práva podle čl. 2 odst. 2, požívají stejných práv jako podniky, ze kterých vznikly.
Článek 4
1. Žádost o dovozní práva může být podána pouze v členském státě, ve které je žadatel zapsán v registru plátců DPH.
2. Každý žadatel může podat pouze jednu žádost, která se může vztahovat pouze na jednu část kvóty.
Pokud žadatel podá více žádostí, jsou všechny jeho žádosti nepřijatelné.
3. Pro účely čl. 2 odst. 1 písm. a) a b) podají hospodářské subjekty žádost o dovozní práva příslušným orgánům spolu s důkazem uvedeným v čl. 2 odst. 4 nejpozději do 15. června před příslušným rokem dovozu.
4. Po prověření předložených dokladů zašlou členské státy Komisi nejpozději do desátého pracovního dne po uplynutí lhůty pro podání žádostí:
- pokud jde o režim podle čl. 2 odst. 1 písm. a) prvního pododstavce, seznam hospodářských subjektů, které splňují podmínky pro přijetí, obsahující zejména jejich jména a adresy a počet zvířat dovezených během období uvedeného v čl. 2 odst. 2,
- pokud jde o režim podle čl. 2 odst. 1 písm. b), seznam žadatelů obsahující jejich jména a adresy a množství, o která žádají.
5. Všechna sdělení, včetně sdělení "žádné", musí být zaslána faxem za použití vzorů uvedených v přílohách II a III, v případech, kdy jsou žádosti podány.
Článek 5
1. Komise rozhodne, v jakém rozsahu mohou být žádosti vyřízeny.
2. Pokud jsou v případě žádostí podle čl. 4 odst. 4 druhé odrážky požadovaná množství vyšší než množství dostupná, sníží Komise požadovaná množství o pevnou procentní sazbu.
Pokud má snížení uvedené v předchozím odstavci za následek, že je množství připadající na jednu žádost menší než 15 kusů, provedou příslušné členské státy přidělení zásilek po 15 kusech losováním.
Pokud je zbývající množství menší než 15 kusů, tvoří toto množství jedinou skupinu.
Článek 6
1. Dovoz přidělených množství je podmíněn předložením dovozní licence.
2. Žádost o dovozní licenci lze podat pouze u příslušného orgánu členského státu, ve kterém hospodářský subjekt požádal o dovozní práva.
3. Po sdělení Komise o přidělení podle čl. 5 odst. 1 se dovozní licence vydávají na žádost a na jména hospodářských subjektů, které dovozní práva získaly.
4. Doba platnosti dovozních licencí je 90 dní od jejich vydání ve smyslu čl. 21 odst. 1 nařízení (EHS) č. 3719/88. Licence však mohou být vydány až od 1. července roku dovozu a doba jejich platnosti vyprší nejpozději 30. června.
5. Vydané licence jsou platné v celém Společenství.
6. Aniž jsou dotčena ustanovení tohoto nařízení, použijí se ustanovení nařízení (EHS) č. 3719/88 a nařízení (ES) č. 1445/95.
7. Odchylně od čl. 9 odst. 1 nařízení (EHS) č. 3719/88 nejsou dovozní licence vydané podle tohoto nařízení přenosné a poskytují právo využít celní kvóty pouze pokud jsou vydány na jména uvedená v doprovodných prohlášeních o propuštění do volného oběhu.
8. Čl. 8 odst. 4 nařízení (EHS) č. 3719/88 se nepoužije.
Článek 7
1. Kontrola, která má zajistit, že během čtyř měsíců po propuštění zvířat do volného oběhu nedojde k jejich porážce, se provede v souladu s článkem 82 nařízení (EHS) č. 2913/92.
2. Za účelem zajistit plnění povinnosti neporážet zvířata podle odstavce 1 a vybírání cel nezaplacených v případě nedodržení této povinnost je nutné složit jistotu u příslušných celních orgánů. Částka této jistoty se rovná rozdílu mezi clem stanoveným ve společném celním sazebníku a clem podle čl. 1 odst. 1 platnému ke dni propuštění zvířat do volného oběhu.
Takové zajištění celního dluhu se vrátí bezprostředně po předložení důkazu dotyčným celním orgánům o tom, že zvířata:
a) nebyla poražena ve lhůtě čtyř měsíců po dni jejich propuštění do volného oběhu,
nebo
b) byla poražena před uplynutím této lhůty z důvodů vyšší moci nebo ze zdravotních důvodů nebo zemřela v důsledku choroby nebo nehody.
Článek 8
Žádost o licenci a licence obsahují tyto údaje:
a) v kolonce 8 zemi původu; licence zavazuje k dovozu z uvedené země;
b) v kolonce 16 kódy KN uvedené v příloze I;
c) v kolonce 20 jednu z těchto poznámek:
- Razas alpinas y de montańa [Reglamento (CE) no 1081/1999], ańo de importación:…
- Alpine racer og bjergracer (forordning (EF) nr.
1081/1999), importår: …
- Höhenrassen (Verordnung (EG) Nr. 1081/1999), Einfuhrjahr:…
- Αλπικές και ορεσίβιες φυλές [κανονισμός (ΕΚ) αριθ.
1081/1999], έτος εισαγωγής …
- Alpine and mountain breeds (Regulation (EC) No 1081/1999), Year of import:…
- Races alpines et de montagne [réglement (CE) no 1081/1999], année d'importation:…
- Razze alpine e di montagna [regolamento (CE) n. 1081/1999], anno d'importazione:…
- Bergrassen (Verordening (EG) nr.
1081/1999), invoerjaar:…
- Raças alpinas e de montanha [Regulamento (CE) n.o 1081/1999], ano de importaçăo:…
- Alppi- ja vuoristorotuja (Asetus (EY) N:o 1081/1999), tuontivuosi:…
- Alp- och bergraser (förordning (EG) nr 1081/1999), importår:…
Článek 9
1. Množství, na která není k 15. březnu roku dovozu podána žádost o dovozní licenci, se rozdělí v rámci konečného přidělování pro příslušný rok a jsou určena pouze dovozcům, kteří žádali o dovozní licence na celkové množství, na něž mají právo, bez ohledu na rozdíl mezi oběma režimy podle čl. 2 odst. 1 písm. a) a b).
2. Za tímto účelem zašle členský stát Komisi do 22. března roku dovozu pro každé pořadové číslo údaje o množstvích, na která nebyly podány žádosti o dovozní licence.
3. Komise rozhodne o přidělení zbývajících množstvích co nejdříve.
4. Žádosti dovozců o dovozní práva podle odstavce 1 se musí týkat 15 kusů.
Žádost o větší množství se automaticky snižuje na toto nejvyšší množství.
5. Každý žadatel může podat pouze jednu žádost.
Pokud žadatel podá více žádostí, jsou všechny jeho žádosti nepřijatelné.
6. Žádosti o dovozní práva musí být doručeny příslušným orgánům nejpozději do pěti pracovních dnů po vstupu v platnost rozhodnutí Komise podle odstavce 3.
7. Nejpozději sedmý pracovní den následující po uplynutí lhůty pro podání žádostí podle odstavce 6 zašlou členské státy Komisi pro každé pořadové číslo seznam žadatelů a požadovaná množství.
8. Pro účely použití tohoto článku se přiměřeně použijí články 5, 6, 7 a 8.
Článek 10
Nařízení (ES) č. 1012/98 se zrušuje.
Článek 11
Nařízení (ES) č. 1143/98 se mění takto:
1. V čl. 2 odst. 1 písm. a) se druhý pododstavec nahrazuje tímto: "Členské státy však mohou uznat jako referenční množství dovozní práva pro předcházející rok dovozu, která nebyla přidělena z důvodu administrativní chyby příslušného vnitrostátního subjektu."
2. V článku 7 se zrušují odstavce 2 a 3.
3. V článku 8 se písmeno c) nahrazuje tímto: "(c) v kolonce 20 jednu z těchto poznámek:
- Razas de montańa [Reglamento (CE) no 1143/98], ańo de importación:…
- Bjergracer (forordning (EF) nr.
1143/98), importår: …
- Höhenrassen (Verordnung (EG) Nr. 1143/98), Einfuhrjahr:…
- Ορεσίβιες φυλές [κανονισμός (ΕΚ) αριθ.], έτος εισαγωγής …
- Mountain breeds (Regulation (EC) No 1143/98), Year of import:…
- Races de montagne [réglement (CE) no 1143/98], année d'importation:…
- Razze di montagna [regolamento (CE) n. 1143/98], anno d'importazione:…
- Bergrassen (Verordening (EG) nr.
1143/98), invoerjaar:…
- Raças de montanha [Regulamento (CE) n.o 1143/98], ano de importaçăo:…
- Vuoristorotuja (Asetus (EY) N:o 1143/98), tuontivuosi:…
- Bergraser (förordning (EG) nr 1143/98), importår:…"
Článek 12
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1083/1999
ze dne 26. května 1999,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 1617/93 o použití čl. 85 odst. 3 Smlouvy na určité kategorie dohod, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě týkajících se společného plánování a koordinace letových řádů, společného poskytování služeb, konzultací o tarifech pravidelné osobní a nákladní dopravy a přidělování volných letištních časů
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3976/87 ze dne 14. prosince 1987 o použití čl. 85 odst. 3 Smlouvy na určité kategorie dohod a jednání ve vzájemné shodě v odvětví letecké dopravy [1], naposledy pozměněné aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 3 uvedeného nařízení,
po zveřejnění návrhu tohoto nařízení [2],
po konzultaci s Poradním výborem pro dohody a dominantní postavení v letecké dopravě,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (EHS) č. 3976/87 zmocňuje Komisi použít čl. 81 odst. 3 (bývalý čl. 85 odst. 3) Smlouvy prostřednictvím nařízení na určité kategorie dohod, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě týkající se letecké dopravy spadající pod čl. 81 odst. 1, který zahrnuje, kromě jiného, společné plánování a koordinaci letových řádů, provádění konzultací o tarifech pro přepravu cestujících s jejich zavazadly a zboží na pravidelných leteckých trasách, společný provoz letecké dopravy podle letového řádu na nové nebo málo vytížené trase a přidělování volných letištních časů a stanovení letových řádů letišť.
(2) Nařízením (EHS) č. 1617/93 [3], naposledy pozměněným nařízením (ES) č.
1523/96 [4], Komise udělila blokovou výjimku uvedeným oblastem; toto nařízení bylo použitelné do 30. června 1998.
(3) Před 30. červnem 1998 zahájila Komise rozsáhlá šetření s cílem ověřit rozsah další výjimky pro čtyři předměty letecké dopravy zahnuté nařízením (EHS) č. 1617/93.
Zúčastněné hospodářské subjekty byly vyzvány, aby prozkoumaly praktiky, do nichž jsou v současné době zapojeny v každé ze čtyř oblastí zahrnutých uvedeným nařízením, a aby sdělily rozsah, v němž mohou vstoupit na trhy noví účastníci hospodářské soutěže.
(4) Výsledky tohoto šetření a odpovědi hospodářských subjektů, které jsou v současné době dostupné, umožňují dojít k závěru, že zachování blokové výjimky na dohody o společném plánování a koordinaci letových řádů a na dohody o společném poskytování služeb není vhodné.
Tento závěr vyplývá ze zjištění, že takové dohody, zejména v případě aliancí, zahrnují širší obchodní spolupráci, například dvoustranné konzultace o tarifech, které by neměly být vyňaty podle nařízení (EHS) č. 1617/93.
Použitelnost nařízení by tedy neměla být, pokud jde o tyto dvě záležitosti, prodloužena, aniž je dotčena možnost dopravců žádat o individuální výjimku podle čl. 81 odst.
(5) Šetření o dohodách a jednání ve vzájemné shodě týkajících se konzultací o tarifech pro dopravu cestujících se zavazadly pravidelnou leteckou dopravou a přidělování volných letištních časů nemohlo být dokončeno v době pro přijetí a zveřejnění nového nařízení před 30. červnem 1998.
(6) V zájmu zajištění právní jistoty pro dotčené podniky a s cílem dojít k závěrům ze současných vyšetřování za účelem přijetí nového nařízení do 30. června 2001 je vhodné prodloužit do tohoto dne použitelnost nařízení (EHS) č. 1617/93, pokud jde o konzultace o tarifech pro dopravu cestujících se zavazadly a přidělování volných letištních časů.
(7) Nařízení (EHS) č. 1617/93 by proto mělo být změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 1617/93 se mění takto:
1) V článku 1 se zrušují první a druhá odrážka.
2) Zrušují se články 2 a 3.
3) V článku 6 se zrušuje bod ii).
4) V článku 7 se datum 30. června 1998 nahrazuje datem 30. června 2001.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1084/1999
ze dne 26. května 1999,
kterým se stanoví seznam příslušných orgánů uvedených v článku 2 nařízení Rady (ES) č. 900/1999 o zákazu prodeje a dodávek ropy a ropných produktů do Svazové republiky Jugoslávie
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 900/1999 ze dne 29. dubna 1999 o zákazu prodeje, dodávek a vývozu ropy a ropných produktů do Svazové republiky Jugoslávie [1], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že je nezbytné stanovit seznam příslušných orgánů, které mohou povolit prodej, dodávky nebo vývoz ropy a ropných produktů pro účely a za podmínek stanovených v čl. 2 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 900/1999 a které by měly přijímat oznámení podle čl. 2 odst. 2 uvedeného nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Seznam příslušných orgánů podle článku 2 nařízení Rady (ES) č. 900/1999 je uveden v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1110/1999
ze dne 10. května 1999,
kterým se stanoví osvobození od cla pro určité farmaceutické účinné látky nesoucí "mezinárodní nechráněný název" (INN) udělený Světovou zdravotnickou organizací a pro určité produkty používané k výrobě hotových farmaceutických výrobků
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
(1) vzhledem k tomu, že během jednání Uruguayského kola zkoumalo Společenství a řada zemí otázku osvobození farmaceutických výrobků od cla;
(2) vzhledem k tomu, že účastníci těchto diskusí dospěli k závěru, že kromě výrobků kapitoly 30 harmonizovaného systému (HS) a položek HS 2936, 2937, 2939 a 2941 by mělo být osvobození od cla poskytnuto pro určité farmaceutické účinné látky nesoucí "mezinárodní nechráněný název" (INN) udělený Světovou zdravotnickou organizací, pro určité soli, estery a hydráty těchto INN a pro určité produkty, které se používají k výrobě hotových farmaceutických výrobků;
(3) vzhledem k tomu, že závěry z diskusí, uvedené v zápisu z jednání, byly začleněny do celního sazebníku pro účastníky, připojeného k Marrákešskému protokolu ke GATT 1994;
(4) vzhledem k tomu, že účastníci rovněž dospěli k závěru, že se zástupci členů Světové obchodní organizace (WTO), signatáři zápisu z jednání, budou scházet pod záštitou Rady WTO pro obchod zbožím obvykle alespoň jednou za tři roky, aby přezkoumali seznam výrobků osvobozených od cla s cílem doplnit ho konsensem o další farmaceutické výrobky;
(5) vzhledem k tomu, že z tohoto druhého přezkumu vyplývá, že je třeba osvobodit od cla další INN a produkty, které se používají při výrobě hotových farmaceutických výrobků, a že by měl být rozšířen seznam předpon a přípon popisujících soli a estery INN,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Od 1. července 1999 Společenství poskytuje osvobození od cla pro INN uvedené v příloze I, jakož i pro soli, estery a hydráty takových výrobků.
Článek 2
Od 1. července 1999 Společenství poskytuje osvobození od cla pro produkty, které se používají k výrobě hotových farmaceutických výrobků uvedených v příloze II.
Článek 3
Od 1. července 1999 seznam předpon a přípon INN, které mohou být osvobozeny od cla, zahrnuje rovněž předpony a přípony INN uvedené v příloze III.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1125/1999
ze dne 28. května 1999,
kterým se mění nařízení (ES) č. 111/1999, kterým se stanoví obecná prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2802/98 o programu dodávek zemědělských produktů do Ruské federace
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 2802/98 ze dne 17. prosince 1998 o programu dodávek zemědělských produktů do Ruské federace [1], a zejména na čl. 4 odst. 2 uvedeného nařízení,
(1) vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) 111/1999 [2] stanovilo obecná prováděcí pravidla pro provádění dodávek v rámci režimu zavedeného nařízením (ES) č. 2802/98;
(2) vzhledem k tomu, že tato obecná prováděcí pravidla musí být změněna s ohledem na technická ujednání dohodnutá mezi Ruskou federací a Komisí po vstupu uvedeného nařízení v platnost, která se týkají zejména pravidel přejímky produktů přijímající zemí a kontrolních postupů, jimiž Komise sleduje provádění dodávek;
(3) vzhledem k tomu, že by měla být změněna ustanovení, která se týkají osvědčení o shodě produktů zpracovaných z produktů pocházejících z intervenčních zásob nebo uvolněných na trh Společenství, aby byla zohledněna organizace kontrol, a že by měla být upřesněna pravidla přejímky produktu hospodářským subjektem, jehož nabídka na přepravu produktu mimo Společenství byla vybrána;
(4) vzhledem k tomu, že pro usnadnění účasti hospodářského subjektu v nabídkovém řízení je vhodné zmírnit některé původně stanovené podmínky předkládání nabídek a upřesnit některá pravidla upravující provádění dodávek;
(5) vzhledem k tomu, že by měly být změny vyplývající z technických ujednání dohodnutých s ruskými orgány, pokud jde o přejímku produktů i o určitá kontrolní ustanovení, která se vztahují k odstranění produktů nebo k uvolnění jistot ve prospěch hospodářských subjektů, prováděny okamžitě;
(6) vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanovisky všech příslušných řídících výborů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 111/1999 se mění takto:
1. v článku 4 se odstavec 3 nahrazuje tímto: "3. Intervenční agentury se přesvědčí, zda uchazeči a subdodavatelé, producenti celoomleté rýže a jatka zapojená do mobilizace vepřového masa, kteří jsou uvedeni v jejich nabídkách, mají technické a finanční předpoklady splnit povinnosti, které jsou předmětem jejich nabídky.";
2. v čl. 5 odst. 1 písm. e) se bod 4 nahrazuje tímto: "4. trasu včetně hraničních přechodů a míst, v nichž bude zboží přeloženo z jednoho dopravního prostředku do jiného, mimo celní území Společenství; v těchto případech se účastník nabídkového řízení zavazuje, že písemně sdělí orgánům a subjektům, které mu budou uvedeny Komisí, alespoň tři dny předem data překládky, jakož i pravděpodobná data hlavních operací, zejména nakládky a příjezdu na místo určení;"
3. v čl. 5 odst. 1 písm. e) se bod 6 nahrazuje tímto:
"6. závazek účastníka nabídkového řízení předložit, bude-li jeho nabídka vybrána, originál pojistné smlouvy, která se vztahuje na všechna rizika spojená s přepravou;"
4. v čl. 5 odst. 1 písm. f) se bod 3 nahrazuje tímto: "3. název/názvy a adresu/adresy podniků produkujících celoomletou rýži a všech subdodavatelů a dopravců, jejichž služeb má být při dodávce použito;"
5. v čl. 5 odst. 1 písm. f) se zrušuje bod 4;
6. v čl. 5 odst. 1 písm. g) se bod 1 nahrazuje tímto: "1. nabízenou částku za tunu (čisté hmotnosti), s ohledem na náklady na zpracování, balení, dopravu a skladování do stadia dodávky uvedeného v nabídkovém řízení;"
7. v čl. 5 odst. 1 písm. g) se bod 3 nahrazuje tímto: "3. název/názvy a adresu/adresy jatek, která dodávají produkty, a všech subdodavatelů a dopravců, jejichž služeb má být při dodávce použito;"
8. v čl. 5 odst. 1 písm. g) se zrušuje bod 4;
9. v čl. 5 odst. 1 písm. i) se slova "v souladu s přílohou III" nahrazují slovy "v souladu s přílohou IV";
10. v čl. 5 odst. 1 se poslední pododstavec nahrazuje tímto: "Jistoty stanovené v tomto nařízení skládají úvěrové instituce, které jsou schválené členskými státy, uvedené na seznamu vypracovaném Komisí1 v souladu s čl. 3 odst. 7 a čl. 10 odst. 2 směrnice Rady 77/780/EHS2. Jistota složená u schválené instituce, která není uvedená na seznamu, je přípustná, pokud úvěrová instituce ve vydané bankovní jistotě uvede odkaz na vnitrostátní právní předpis, kterým byla schválena. K jistotám je nutné přiložit podrobné údaje o osobě nebo osobách, které jsou oprávněné podepisovat finanční doklady, jejich úřední funkci a vzor podpisu.";
11. v článku 5 se odstavec 3 se nahrazuje tímto: "3. Nabídky mají dobu platnosti 15 dnů od posledního dne období pro předložení nabídek.";
12. v čl. 6 odst. 1 se vkládá nový pododstavec, který zní: "Dotyčná intervenční agentura nebo agentury předloží Komisi ve lhůtě uvedené v předchozím pododstavci pro každou partii úplnou kopii dvou nejlepších obdržených nabídek spolu s kopií jistoty a finančního závazku uvedeného v čl. 5 odst. 1 písm. h) a i) a vzorem podpisů osob oprávněných k vydání těchto dokladů.";
13. v článku 6 se odstavec. 3 nahrazuje tímto: "3. Komise co nejdříve oznámí vybranému účastníkovi nabídkového řízení rozhodnutí o výběru nabídky a zašle kopii tohoto rozhodnutí intervenční agentuře nebo agenturám, které obdržely nabídky.";
14. v článku 6 se zrušuje odstavec 5;
15. v článku 7 se odst 1 nahrazuje tímto: "1. V případě dodávek podle čl. 2 odst. 1 písm. a) nebo b) složí vybraný účastník do pěti pracovních dnů po obdržení oznámení o výběru nabídky jistotu na provedení dodávky ve výši rovnající se množstvím, která mají být odebrána pro každou loď nebo pro každé místo určení, vynásobená jednotkovou částkou stanovenou v oznámení o vyhlášení nabídkového řízení.
Převzetí zboží může být zahájeno až poté, co intervenční agentura obdržela důkaz o složení jistoty na provedení dodávky podle odstavce 4.";
16. vkládá se nový článek 7a, který zní: "Článek 7a
1. U dodávek, které se týkají produkce celoomleté rýže a mobilizace vepřového masa na trhu Společenství, se vybranému účastníkovi vyplatí paušální částka 0,45 eura na tunu rýže (čisté hmotnosti) na den a 0,90 eura na tunu vepřového masa (čisté hmotnosti) na den na pokrytí všech nákladů (parkování, pojištění, hlídání, jistoty atd.), pokud dopravce nemůže převzít zboží ve stanovené lhůtě z důvodů, které nemůže ovlivnit.
2. U dodávek podle čl. 2 odst. 1 písm. a) vystaví intervenční agentura osvědčení o převzetí do tří pracovních dnů po ukončení akcí na převzetí veškerého množství skladovaného ve skladu, který je určen v nařízení upravujícím danou dodávku. Intervenční agentura hradí náklady způsobené pozdním vystavením osvědčení, které se vypočítají s použitím úrokové sazby, která se rovná referenční sazbě uvedené v příloze VII použitelné v daném členském státě poslední den pro předložení nabídek, zvýšené o 1,5 procentního bodu.";
17. v čl. 9 odst. 1 se poslední pododstavec nahrazuje tímto: "V případě dodávky, která se týká celoomleté rýže a mobilizace vepřového masa na trhu Společenství, potvrzuje osvědčení o převzetí vystavené v souladu s přílohou V a zkontrolované a podepsané kontrolní agenturou shodu produktu s pravidly stanovenými pro jeho dodávku.";
18. v článku 9 se odstavec 5 nahrazuje tímto: "5. V případě dodávek hovězího/telecího a vepřového masa podstoupí intervenční agentura, která je majitelem produktu, a vybraný účastník, případně skladovatel na účet vybraného účastníka, veškeré kontroly vyžadované a prováděné zástupci určenými přijímající zemí na celním území Společenství.";
"6. Agentura, která odpovídá za kontroly, zapečetí v době nakládky dopravní prostředky, které opouštějí celní území Společenství.
V případě překládky mimo celní území Společenství ověří agentura určená Komisí, že zapečetění dopravních prostředků, které přijely na místa překládky, nebylo porušeno, a po překládce zapečetí nové dopravní prostředky, které byly použity.";
20. článek 10 se nahrazuje tímto:
"Článek 10 1. Žádosti o zaplacení dodávky se podávají intervenční agentuře uvedené v článku 4 do dvou měsíců po uplynutí lhůty stanovené pro dodávku v oznámení o vyhlášení nabídkového řízení. S výjimkou případů vyšší moci se v případě nedodržení tohoto ustanovení sníží vyplácená částka o 10 % za první měsíc prodlení. Za každý další měsíc prodlení se uplatňuje snížení o 5 %.
2. K žádostem o platbu se připojí následné podpůrné doklady:
a) použije-li se čl. 2 odst. 1 písm. b):
- kopie přepravních dokladů,
- originál přejímacího listu vydaný kontrolní agenturou určenou Komisí a podepsaný zástupcem přijímající země uvedeným v příloze nařízení o zahájení nabídkového řízení na dodávku. Doklad se vystaví v souladu s přílohou I,
- osvědčení o shodě vydané ve stadiu dodávky podle čl. 9 odst. 7,
- podle případu buď kopie vývozní licence nebo vývozního prohlášení, pokud není podle společné organizace trhu vývozní licence požadována;
b) použije-li se čl. 2 odst. 1 písm. a), provází žádost kromě dokladů uvedených v písmenu a) kontrolní doklad podle čl. 14 odst. 2.
3. V případě dodávek podle čl. 2 odst. 1 písm. a) nebo b) se provede platba za nabídku podle množství uvedeného v přejímacím listu vydaném kontrolní agenturou určenou Komisí a podepsaném zástupcem přijímající země uvedeným v příloze nařízení o zahájení nabídkového řízení na dodávku. Tento doklad se vystaví v souladu s přílohou I.
4. V případě dodávek podle čl. 2 odst. 2 je přidělené množství intervenčního produktu předáno vybranému účastníkovi po předložení důkazu o složení jistoty podle čl. 7 odst. 2.
5. V případě dodávek podle čl. 2 odst. 3 se vyplatí cena nabídky vybranému účastníkovi pro mobilizaci produktu po předložení osvědčení o převzetí, vystaveného v souladu s přílohou V, vydaného dopravcem a podepsaného kontrolní agenturou uvedenou v čl. 9 odst. 1 po ukončení nakládky partie.
6. Pokud se přejímka zástupcem přijímající země ve stadiu dodávky opozdí vinou okolností, které vybraný účastník nemůže ovlivnit, budou mu jeho dodatečné náklady po posouzení podpůrných dokladů uhrazeny přijímající zemí.
7. V případě dopravy nákladními automobily na území Ruské federace předloží vybraný účastník v rámci plnění závazku vyplývajícího z jeho nabídky ruským orgánům faktury na náklady vypočítané podle technického dodatku Memorandum of Understanding uvedeného v článku 15.";
21. v čl. 12 odst. 2 druhém pododstavci se písmeno b) nahrazuje tímto: "b) v případě dodávek podle čl. 2 odst. 2 a 3 předložením osvědčení o převzetí, vystaveného v souladu s přílohou V, vydaného dopravcem a podepsaného kontrolní agenturou uvedenou v čl. 9 odst. 1.";
"3. Pokud ve stadiu stanoveném pro dodávku dojde k prodlení, propadá jistota na dodávku u části odpovídající množstvím, jež nebyla převzata ve stanovené lhůtě nebo byla dodána po uplynutí lhůty, až do výše 0,75 eura na tunu za den prodlení.
Od jedenáctého dne prodlení se propadlá částka zvyšuje na 1 euro za tunu a za každý další den.
Tato ustanovení se použijí, pokud lze prodlení při přejímce nebo dodání přičíst vybranému účastníkovi.";
23. v článku 12 se odstavec 4 nahrazuje tímto: "4. V případě dodávek podle čl. 2 odst. 1 písm. a) nebo b) se jistota na provedení dodávky uvolní v souladu s výše stanovenými podmínkami nebo ve splátkách 20 %, jakmile je předložen důkaz, že bylo dodáno 20 % množství zásilky.";
24. v článku 13 se vkládá nový pododstavec, který zní: "Zálohová jistota se uvolní po splnění podmínek stanovených pro výplatu zůstatku dodávky podle článku 10.";
25. článek 14 se nahrazuje tímto: "Článek 14
1. Vývozní licence, o něž se žádá a jež se vydávají pro provedení dodávek, je-li třeba na základě předpisů o společné organizaci trhu, obsahují v kolonce 20 tuto poznámku: "Nařízení Rady (ES) č. 2802/98. Bez nároku na vývozní náhrady.";
2. Ve vývozním prohlášení a kontrolním dokladu vydaném podle článku 3 nařízení č. 3002/92 jsou uvedeny tyto poznámky: "Nařízení Komise (ES) č. 111/1999, kterým se stanoví obecná prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2802/98 o programu dodávek zemědělských produktů do Ruské federace. Bez nároku na vývozní náhrady.";
3. Pokud je vývoz produktu podmíněn předložením žádosti o vývozní licenci, provází tuto žádost důkaz o tom, že žadatel je vybraným účastníkem pro dodávku podle nařízení (ES) č. 2802/98. Tímto důkazem je kopie rozhodnutí o výběru nabídky podle čl. 6 odst. 3.
Vývozní licence se vydávají pouze po předložení důkazu o složení jistoty na provedení dodávky podle článku 7.
Složení této jistoty se rovná složení jistoty vztahující se k vývozní licenci.
Odchylně od hlavy III oddílu 4 nařízení (EHS) č. 3719/88 je jistota uvolněna za podmínek stanovených v čl.
26. příloha II se nahrazuje přílohou A tohoto nařízení;
27. v příloze IV se poslední pododstavec nahrazuje tímto: "Naše jistota bude vydána v souladu s článkem 7 a s přílohou III nařízení (ES) č. 111/1999.";
28. příloha B tohoto nařízení se připojuje jako příloha VII.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1128/1999
ze dne 28. května 1999,
kterým se stanoví prováděcí pravidla pro celní kvótu telat o hmotnosti nejvýše 80 kilogramů pocházejících ze třetích zemí
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3066/95 ze dne 22. prosince 1995, kterým se zřizují určité koncese v podobě celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty a stanoví, jako autonomní a přechodné opatření, některé koncese pro zemědělské produkty podle Evropských dohod, s ohledem na Dohodu o zemědělství uzavřenou během Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2435/98 [2], a zejména na článek 8 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1926/96 ze dne 7. října 1996, kterým se zřizují určité koncese v podobě celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty a stanoví, jako autonomní a přechodné opatření, některé koncese pro zemědělské produkty podle dohod o volném obchodu a obchodních záležitostech s Estonskem, Lotyšskem a Litvou, s ohledem na Dohodu o zemědělství uzavřenou během Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání [3], a zejména na článek 5 uvedeného nařízení,
s ohledem na rozhodnutí Rady 98/677/ES ze dne 18. května 1998 o uzavření protokolu, kterým se upravují obchodní aspekty Evropské dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Litevskou republikou na straně druhé s ohledem na přistoupení Rakouské republiky, Finské republiky a Švédského království k Evropské unii a s ohledem na závěry Uruguayského kola jednání o zemědělství, včetně zlepšení stávajícího preferenčního režimu [4], a zejména na článek 2 uvedeného rozhodnutí,
s ohledem na rozhodnutí Rady 1999/86/ES ze dne 18. května 1998 o uzavření protokolu, kterým se upravují obchodní aspekty Evropské dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Estonskou republikou na straně druhé s ohledem na přistoupení Rakouské republiky, Finské republiky a Švédského království k Evropské unii a s ohledem na závěry Uruguayského kola jednání o zemědělství, včetně zlepšení stávajícího preferenčního režimu [5], a zejména na článek 2 uvedeného rozhodnutí,
(1) vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č.
3066/95 a (ES) č. 1926/96 a rozhodnutí 98/677/ES a 1999/86/ES stanoví otevření celní kvóty o ročním objemu 178000 kusů živého skotu o hmotnosti nejvýše 80 kilogramů pocházejícího z Maďarska, Polska, České republiky, Slovenska, Rumunska, Bulharska, Estonska, Lotyšska a Litvy s nárokem na 80 % snížení celní sazby; že je nezbytné přijmout prováděcí pravidla na víceletém základě pro období 12 měsíců počínající 1. července (dále jen "rok dovozu"); že je za tímto účelem vhodné použít roční opatření stanovená v minulosti pro tuto kvótu;
(2) vzhledem k tomu, že zkušenosti ukazují, že omezování dovozu může vést ke spekulacím při podávání žádostí o dovozní licence; že za účelem řádného fungování plánovaných opatření by značná část dostupných množství měla být vyhrazena pro "tradiční" dovozce živého skotu; že v některých případech hrozí, že administrativní chyby příslušných vnitrostátních subjektů omezí přístup hospodářských subjektů k této části kvóty; že by mělo být přijato opatření pro nápravu případně způsobené újmy;
(3) vzhledem k tomu, ve snaze zabránit strnulosti v obchodních vztazích v tomto odvětví, je vhodné nabídnout hospodářským subjektům, které mohou dokázat, že spolehlivě provozují svou činnost a významně obchodují se třetími zeměmi, druhou tranši; že s ohledem na výše uvedené a s cílem zajistit účinnou správu by se mělo vyžadovat, aby příslušné hospodářské subjekty vyvezly a/nebo dovezly nejméně 100 kusů zvířat během 12 měsíců předcházejících příslušnému roku dovozu; že zásilka 100 kusů zvířat obvykle představuje běžný náklad; že zkušenosti ukazují, že prodej nebo nákup jedné zásilky je minimálním požadavkem, aby transakce mohla být považována za reálnou a uskutečnitelnou;
(4) vzhledem k tomu, že prověřování těchto kritérií vyžaduje, aby byly všechny žádosti téhož hospodářského subjektu podány v členském státě, ve kterém je hospodářský subjekt zapsán v registru plátců DPH;
(5) vzhledem k tomu, že za účelem zabránit spekulativním obchodům by měl být přístup ke kvótě zamítnut "tradičním" hospodářským subjektům, které se k 1. červnu roku předcházejícího příslušnému roku dovozu již nezabývaly činností v odvětví hovězího a telecího masa;
(6) vzhledem k tomu, že by mělo být stanoveno, že dovozní práva se přidělují po lhůtě nezbytné pro posouzení žádostí a v případě potřeby za použití jednotné procentní sazby snížení;
(7) vzhledem k tomu, že za účelem zajištění pravidelného dovozu by vydávání licencí mělo být rozloženo po celý rok dovozu;
(8) vzhledem k tomu, že správa tohoto režimu by měla být založena na dovozních licencích; že proto musí existovat pravidla pro podávání žádostí a je také nutné stanovit údaje, které musí figurovat v žádostech a v licencích, případně doplnit některá ustanovení nařízení Komise (EHS) č. 3719/88 ze dne 16. listopadu 1988, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty [6], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 168/1999 [7], a nařízení Komise (ES) č. 1445/95 ze dne 26. června 1995 o prováděcích pro dovozní a vývozní licence v odvětví hovězího a telecího masa a o zrušení nařízení (EHS) č. 2377/80 [8], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2648/98 [9];
(9) vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
S výjimkou dovozů v rámci dovozních celních kvót 169000 kusů mladého skotu samčího pohlaví určených na výkrm a 153000 kusů živého skotu o hmotnosti 80 až 300 kilogramů je dovoz živého skotu kódů KN 01029005, 01029021, 01029029, 01029041 a 01029049, který je uveden v čl. 1 odst. 1 písm. a) nařízení Rady (EHS) č. 805/68 [10] a který pochází ze třetích zemí uvedených v příloze I, do Společenství spravován v souladu s opatřeními uvedenými v tomto nařízení.
Článek 2
1. Dovozní licence podle tohoto nařízení lze vydat na víceletém základě pro období od 1. července do 30. června následujícího roku (dále jen "rok dovozu") pro jednotlivé roky dovozu pouze pro 178000 kusů zvířat kódu KN 01029005 pocházejících ze zemí uvedených v příloze I.
Pořadové číslo kvóty je 09.4598.
2. Pro tato zvířata se valorické clo a specifická cla stanovená ve společném celním sazebníku (SCS) snižují o 80 %.
3. Roční množství stanovené v odstavci 1 se rozdělí na dvě části takto:
a) první část ve výši 70 %, tj. 124600 kusů, se rozdělí mezi dovozce, kteří mohou dokázat, že dovezli zvířata v rámci kvóty s pořadovým číslem 09.4598 během 36 měsíců předcházejících příslušnému roku dovozu.
Členské státy však mohou uznat jako referenční množství dovozní práva pro předcházející rok dovozu, která nebyla přidělena z důvodu administrativní chyby příslušného vnitrostátního subjektu.
b) druhá část ve výši 30 %, tj. 53400 kusů, se rozdělí mezi hospodářské subjekty, které mohou dokázat, že dovezly a/nebo vyvezly během 12 měsíců předcházejících příslušnému roku dovozu nejméně 100 kusů živého skotu kódu KN 010290, jiného než který je uveden v písmenu a).
Hospodářské subjekty musí být zapsány v registru plátců DPH.
4. 124600 kusů se rozdělí na základě žádostí o dovozní práva mezi způsobilé hospodářské subjekty v poměru k množství zvířat, která dovezly ve smyslu odst. 3 písm. a) prvního pododstavce během období uvedeném ve stejném písmenu a která prokázaly podle odstavce 6.
5. 53400 kusů se rozdělí mezi způsobilé hospodářské subjekty v poměru k množství, o která požádaly ve smyslu odst. 3 písm. b) a které prokázaly podle odstavce 6.
6. Důkaz o dovozu a vývozu se předkládá výhradně prostřednictvím celního dokladu o propuštění do volného oběhu nebo vývozního dokladu náležitě opatřeného razítkem celních orgánů.
Členské státy mohou přijmout opis výše uvedeného dokladu, náležitě ověřený vystavujícím orgánem, pokud žadatelé mohou ke spokojenosti příslušných orgánů prokázat, že nemohli získat originální doklad.
Článek 3
1. Hospodářské subjekty, které se k 1. červnu roku předcházejícího příslušnému roku dovozu již nezabývaly žádnou činností v odvětví hovězího a telecího masa, nejsou při rozdělování podle čl. 2 odst. 3 písm. a) prvního pododstavce brány v úvahu.
2. Společnosti vzniklé sloučením podniků, které mají práva podle čl. 2 odst. 4, požívají stejných práv jako podniky, ze kterých vznikly.
Článek 4
1. Žádost o dovozní práva může být podána pouze v členském státě, ve kterém je žadatel zapsán v registru plátců DPH.
2. Pro účely čl. 2 odst. 3 písm. a) prvního pododstavce podají hospodářské subjekty žádost o dovozní práva příslušným orgánům spolu s důkazem uvedeným v čl. 2 odst. 6 nejpozději do 8. června roku předcházejícího příslušnému roku dovozu.
Po prověření předložených dokladů zašlou členské státy Komisi nejpozději do 10. pracovního dne po uplynutí lhůty pro podání žádostí seznam hospodářských subjektů, které splňují podmínky pro přijetí, obsahující zejména jejich jména a adresy a počet zvířat dovezených během období uvedeného v čl. 2 odst. 3 písm. a) prvním pododstavci.
3. Pro účely čl. 2 odst. 3 písm. b) musí hospodářské subjekty podat žádost o dovozní práva spolu s důkazem uvedeným v čl. 2 odst. 6 do 8. června předcházejícího příslušnému roku dovozu.
Každý žadatel může podat pouze jednu žádost.
Pokud tentýž žadatel podá více žádostí, jsou všechny jeho žádosti neplatné.
Žádosti nesmí být podány pro množství větší než je dostupné množství.
Po prověření předložených dokladů zašlou členské státy Komisi nejpozději do desátého. pracovního dne po uplynutí lhůty pro podání žádostí seznam žadatelů a požadovaných množství.
4. Všechna oznámení, včetně nulových, musí být zaslána faxem za použití vzorů uvedených v přílohách II a III tohoto nařízení.
Článek 5
1. Komise rozhodne, v jakém rozsahu mohou být žádosti vyřízeny.
2. Pokud jsou v případě žádostí podle čl. 4 odst. 3 požadovaná množství vyšší než množství dostupná, sníží Komise požadovaná množství o pevnou procentní sazbu.
Pokud má snížení uvedené v předchozím odstavci za následek, že je množství připadající na jednu žádost menší než 100 kusů, provedou příslušné členské státy přidělení zásilek po 100 kusech losováním.
Pokud je zbývající množství menší než 100 kusů, tvoří toto množství jedinou zásilku.
Článek 6
1. Dovoz množství přidělených v souladu s článkem 5 je podmíněn předložením jedné nebo více dovozních licencí.
2. Žádost o licenci lze podat pouze v členském státě, ve kterém byla podána žádost o dovozní práva.
3. Poté, co Komise rozhodne o přidělení v souladu s čl. 5 odst. 1, vystaví se na základě žádostí hospodářských subjektů licence do 31. prosince roku dovozu ve výši nejvýše 50 % přidělených dovozních práv. Dovozní licence na zbývající množství téhož roku dovozu se vydávají od 1. ledna.
Počet zvířat, pro která je vydána licence, se vyjádří v jednotkách. V případě potřeby se provede zaokrouhlení nahoru nebo dolů.
4. Žádost o licenci a licence obsahují tyto údaje:
a) v kolonce 8 země uvedené v příloze I; licence zavazuje k dovozu z jedné nebo více uvedených zemí;
b) v kolonce 16 podpoložky KN 01029005;
c) v kolonce 20 pořadové číslo 09.4598 a alespoň jednu z těchto poznámek:
- Reglamento (CE) No. 1128/1999
- Forordning (EF) Nr. 1128/1999
- Verordnung (EG) Nr. 1128/1999
- Κανονισμός (EK) αριθ.
1128/1999
- Regulation (EC) No 1128/1999
- Règlement (CE) no 1128/1999
- Regolamento (CE) n. 1128/1999
- Verordening (EG) Nr. 1128/1999
- Regulamento (CE) n.o 1128/1999
- Asetus (EY) n:o 1128/1999
- Förordning (EG) nr. 1128/1999.
5. Dovozní licence vydané podle tohoto nařízení jsou platné 90 dní ode dne vydání ve smyslu čl. 21 odst. 1 nařízení (EHS) č. 3719/88. Licence však mohou být vydány pouze od 1. července roku dovozu a mohou být platné pouze nejpozději do 30. června.
6. Vydané licence jsou platné v celém Společenství.
7. Čl. 8 odst. 4 nařízení (EHS) č. 3719/88 se nepoužije.
Článek 7
U dovezených zvířat se uplatňuje clo uvedené v článku 1 na základě předložení průvodního osvědčení EUR.1, které vydala vyvážející země v souladu s protokolem č. 4 přiloženým k Evropským dohodám s přidruženými zeměmi střední Evropy, a v souladu s protokolem č. 3 přiloženým k Evropským dohodám s pobaltskými zeměmi, nebo na základě prohlášení, které vyhotovil vývozce v souladu s uvedenými protokoly.
Článek 8
Nařízení (EHS) č. 3719/88 a (ES) č. 1445/95 se použijí s výhradou ustanovení tohoto nařízení.
Článek 9
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1149/1999
ze dne 25. května 1999,
kterým se mění nařízení (ES, Euratom) č. 2728/94, kterým se zřizuje Záruční fond pro vnější vztahy
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 308 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na článek 203 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Účetního dvora [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Záruční fond je financován platbami ze souhrnného rozpočtu Evropských společenství, úroky z kapitálových investic fondu a částkami získanými zpět od dlužníků, kteří jsou v prodlení se splácením, pokud fond již zaplatil plnění ze záruky.
(2) Dosavadní zkušenosti s fungováním fondu ukazují, že poměr 9 % mezi prostředky fondu a závazky v jistině pod zárukou zvýšenými o splatné a nezaplacené úroky je přiměřený.
(3) Platby záručnímu fondu ve výši 9 % z částky každé nové operace se jeví být dostatečné k dosažení cílové částky.
(4) Záruční fond dosáhl cílové částky dne 31. prosince 1997, měla by se tudíž přezkoumat dotační sazba.
(5) Pokud prostředky záručního fondu překročí cílovou částku, přebytek je vrácen do souhrnného rozpočtu Evropských společenství.
(6) Komise by měla podat Evropskému parlamentu a Radě zprávu o fungování fondu a vzít v úvahu případné změny rizik, kterým je záruční fond vystaven v důsledku rozšíření Společenství.
(7) Je proto třeba změnit nařízení (ES, Euratom) č. 2728/94 [4].
(8) Smlouvy nestanoví jiné pravomoci k přijetí tohoto nařízení, než jsou pravomoci na základě článku 308 Smlouvy o ES a článku 203 Smlouvy o Euratomu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES, Euratom) č. 2728/94 se mění takto:
1. V článku 3 se druhý pododstavec nahrazuje tímto: "Cílová částka se stanoví na 9 % veškerých kapitálových závazků Společenství vyplývajících ze všech operací a zvýšených o splatné, ale dosud nezaplacené úroky."
2. V článku 4 se odstavec 1 nahrazuje tímto: "Platby do fondu stanovené v čl. 2 první odrážce činí 9 % kapitálové hodnoty operací."
3. V článku 5 se první pododstavec nahrazuje tímto: "Pokud se prostředky fondu sníží na základě splatnosti záruk za nezaplacené splátky na méně než 75 % cílové částky, zvýší se dotační sazba pro nové operace na 10 %, dokud nebude opět dosaženo cílové částky."
Článek 9 se nahrazuje tímto: "Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě souhrnné zprávy o fungování fondu, a to v době uzavření první smlouvy o přistoupení s kandidátskými zeměmi a do 31. prosince 2006.
Komise v případě potřeby předloží Radě vhodné návrhy na změnu parametrů fondu."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2000.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech
Nařízení Komise (ES) č. 1167/1999
ze dne 3. června 1999,
kterým se mění nařízení (ES) č. 831/97, kterým se stanoví obchodní norma pro avokádo
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1] Úř. věst. L 297, 21.11.1996, s. 1., naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 857/1999 [2] Úř. věst. L 108, 27.4.1999, s. 7., a zejména na čl. 2 odst. 2 uvedeného nařízení,
(1) vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 831/97 [3] Úř. věst. L 119, 8.5.1997, s. 13. stanoví obchodní normu pro avokádo;
(2) vzhledem k tomu, že norma EHK/OSN FFV-42 týkající se uvádění avokáda na trh a kontroly jeho jakosti v mezinárodním obchodu mezi členskými státy Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů (EHK/OSN) a určeného pro tyto státy byla na posledních zasedáních pracovní skupiny pro normalizaci produktů podléhajících rychlé zkáze a zvyšování jejich jakosti EHK/OSN pozměněna; že čl. 2 odst.
2 nařízení (ES) č. 2200/96 stanoví, že při přijímání norem pro ovoce a zeleninu je třeba brát v úvahu normy EHK/OSN doporučené touto pracovní skupinou; že je tedy vhodné přistoupit k harmonizaci společné normy pro avokádo s příslušnou normou EHK/OSN;
(3) vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (ES) č. 831/97 se mění takto:
1. V hlavě II "USTANOVENÍ O JAKOSTI" bodu A "Minimální požadavky" druhém pododstavci se v první větě za slova "musí být" doplňují slova "v okamžiku odeslání pevné a".
2. V hlavě V
"USTANOVENÍ O OBCHODNÍ ÚPRAVĚ"
bodu A
"Vyrovnanost v obalu"
se první pododstavec nahrazuje tímto (včetně poznámky pod čarou
[1] Změna barvy plodů odrůd s tmavou slupkou se nepovažuje za vadu, avšak vybarvení plodů v témže obalu musí být v okamžiku odeslání jednotné.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1168/1999
ze dne 3. června 1999,
kterým se stanoví obchodní norma pro švestky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 857/1999 [2], a zejména na čl. 2 odst. 2 uvedeného nařízení,
(1) vzhledem k tomu, že švestky jsou uvedeny v příloze I nařízení (ES) č. 2200/96 mezi produkty, pro které musí být přijaty normy; že nařízení Komise (EHS) č.
1591/87 ze dne 5. června 1987, které stanoví obchodní normy pro zelí hlávkové a kapustu hlávkovou, kapustu růžičkovou, celer řapíkatý, špenát a švestky [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 888/97 [4], bylo několikrát pozměněno, a nezaručuje již proto právní čistotu;
(2) vzhledem k tomu, že v zájmu zajištění jednoznačnosti je vhodné pravidla týkající se švestek oddělit od pravidel platných pro ostatní produkty zahrnuté v nařízení (EHS) č. 1591/87; že je tedy třeba přepracovat uvedená pravidla a přílohu V nařízení (EHS) č. 1591/87 týkající se švestek zrušit; že za tím účelem by pro zachování transparentnosti světového trhu měla být vzata v úvahu norma doporučená pro švestky pracovní skupinou pro normalizaci produktů podléhajících rychlé zkáze a zvyšování jejich jakosti Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů (EHK OSN);
(3) vzhledem k tomu, že cílem uplatňování této normy je vyloučit z trhu produkty neodpovídající jakosti, zaměřit produkci na uspokojování požadavků spotřebitelů a usnadnit obchodní vztahy na základě poctivé hospodářské soutěže a přispět tak ke zlepšení výnosnosti produkce;
(4) vzhledem k tomu, že norma se vztahuje na všechna stádia uvádění na trh; že doprava na dlouhé vzdálenosti, skladování po určitou dobu nebo různá manipulace, které jsou produkty podrobeny, mohou způsobit poškození vyplývající z biologického vývoje těchto produktů nebo jejich větší či menší náchylnost k rychlé zkáze; že tato poškození je třeba vzít v úvahu při uplatňování normy ve stadiích uvádění na trh následujících po odeslání; že u produktů jakosti Výběr, které musí být obzvláště pečlivě tříděny a baleny, musí být vzato v úvahu pouze snížení čerstvosti a vadnutí;
(5) vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Obchodní norma pro švestky kódu KN 08094005 je uvedena v příloze.
Norma se vztahuje na všechna stádia uvádění na trh za podmínek stanovených v nařízení (ES) č. 2200/96.
Ve stadiích následujících po odeslání mohou však produkty oproti ustanovením normy vykazovat:
- mírnou ztrátu čerstvosti a mírné vadnutí,
- u produktů zařazených do jiné třídy jakosti než do třídy jakosti Výběr lehká poškození vyplývající z jejich vývoje a jejich větší či menší náchylnosti k rychlé zkáze.
Článek 2
Nařízení (EHS) č. 1591/87 se mění takto:
1. V názvu nařízení se výrazy "celer řapíkatý, špenát a švestky" nahrazují výrazy "celer řapíkatý a špenát".
2. V článku 1 prvním pododstavci se zrušuje pátá odrážka.
3. Příloha V se zrušuje.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1182/1999
ze dne 10. května 1999,
kterým se mění nařízení Rady (EHS) č. 3330/91 o statistice obchodu se zbožím mezi členskými státy, s ohledem na omezení poskytovaných dat
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
jednajíce v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3], s ohledem na společný návrh schválený dohodovacím výborem dne 13. dubna 1999,
(1) vzhledem k tomu, že podle nařízení (EHS) č.
3330/91 [4] sestavují Společenství a členské státy statistiku obchodu se zbožím mezi členskými státy (Intrastat) během přechodného období začínajícího 1. ledna 1993 a končícího datem přechodu na jednotný systém zdanění v členském státě původu;
(2) vzhledem k tomu, že zjednodušení právních předpisů pro vnitřní trh formulované v projektu iniciativy SLIM (zjednodušení právních předpisů pro vnitřní trh) má za cíl zlepšit konkurenceschopnost podniků a jejich schopnost vytvářet pracovní místa;
(3) vzhledem k tomu, že zjednodušení systému Intrastat bylo vybráno jako pilotní projekt iniciativy SLIM a že konkrétní návrhy formulované pracovní skupinou SLIM-Intrastat s ohledem na snížení zatížení zpravodajských jednotek, které byly obsaženy ve sdělení Evropskému parlamentu a Radě, již byly těmito institucemi schváleny;
(4) vzhledem k tomu, že omezení informací na tiskopisech deklarací při zachování přijatelné úrovně informací pro uživatele je prvořadým způsobem, jak snížit zatížení zpravodajských jednotek;
(5) vzhledem k tomu, že vypuštění způsobu přepravy a dodacích podmínek je jedním z těchto zjednodušujících opatření; že však uvádění země původu, regionu původu a/nebo regionu určení je zvlášť přínosné pro mnoho uživatelů a mělo by se tudíž zachovat;
(6) vzhledem k tomu, že je důležité zjednodušit kombinovanou nomenklaturu, která se jednotně používá v obchodu uvnitř Společenství a s třetími zeměmi – zejména u malých a středních podniků; že je třeba v této souvislosti brát v úvahu výsledky probíhajících diskusí vedených Komisí s členskými státy a evropskými obchodními a průmyslovými organizacemi v rámci iniciativy SLIM, a přitom dodržet zásadu jediné nomenklatury;
(7) vzhledem k tomu, že pro některé členské státy je nezbytné, aby požadovaly vykazování dodacích podmínek, předpokládaného způsobu dopravy a statistického postupu; že některé členské státy si mohou přát mít jiné další výkazy vedle výkazů potřebných pro informace tvořící část statistického systému Společenství; že je však žádoucí stanovit v souladu s článkem 30 nařízení (EHS) č.
3330/91 statistické prahy, pod nimiž členské státy nebudou předepisovat sběr těchto statistických dat, aby se neúměrně nezatěžovaly malé a střední podniky;
(8) vzhledem k tomu, že je nutné vyjít vstříc možnostem zpravodajských jednotek a zohlednit odlišné správní struktury členských států, a proto by měly správní orgány členských států mít možnost větší flexibility při stanovování termínů pro předávání hlášení,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 3330/91 se mění takto:
1. Čl. 13 odst. 1 se nahrazuje tímto: "1. Statistické informace požadované systémem Intrastat jsou předmětem periodických hlášení předávaných zpravodajskými jednotkami příslušným národním orgánům za podmínek stanovených Komisí podle článku 30."
2. Článek 23 se mění takto:
a) písmena f) a g) v odstavci 1 se zrušují;
b) odstavec 2 se nahrazuje tímto: "2. Členské státy mohou předepsat, aby na nosiči statistických dat byla uváděna tato další data:
a) země původu, ve členském státě přijetí; tato položka však může být požadována jen do té míry, do jaké toto povoluje právo Společenství;
b) region původu, v členském státě odeslání; region určení, v členském státě přijetí."
c) dosavadní odstavec 3 se označuje jako odstavec 4 a vkládá nový odstavec 3, který zní: "3. Zpravodajským jednotkám, jejichž roční hodnota přijatého nebo odeslaného zboží nedosahuje statistických prahů stanovených Komisí postupem podle článku 30, se nebude nařizovat, aby na statistickém nosiči informací uváděly jiná data, než data uvedená v odstavcích 1 a 2.
Kromě údajů stanovených v odstavcích 1 a 2 mohou členské státy nařídit, výhradně zpravodajským jednotkám majícím hodnoty přijatého a nebo odeslaného zboží nad výše uvedenými statistickými prahy, aby na statistickém nosiči informací uváděly tyto dodatečné údaje:
a) dodací podmínky;
b) předpokládaný způsob dopravy;
c) postup statistického zpracování."
d) vkládá se nový odstavec, který zní: "5. Komise zajistí zveřejnění v Úředním věstníku Evropských společenství seznamu údajů požadovaných na statistických jednotkách členskými státy, jakož i statistické prahy uvedené v odstavci 3."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1215/1999
ze dne 10. června 1999,
kterým se mění nařízení č. 19/65/EHS o použití čl. 81 odst. 3 Smlouvy na určité kategorie dohod a jednání ve vzájemné shodě [1]
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 83 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [2],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [3],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [4],
(1) vzhledem k tomu, že nařízením č. 19/65/EHS [5] Rada zmocnila Komisi, aniž je dotčeno použití nařízení Rady č. 17: první nařízení, kterým se provádějí články 81 a 82 Smlouvy [6], a podle čl. 81 odst. 3 Smlouvy, aby přijímala nařízení, kterými prohlásí, že čl. 81 odst. 1 se nevztahuje na určité kategorie dohod, a zejména ty kategorie dohod, jejichž stranami jsou pouze dva podniky, a ve kterých se jedna strana dohodne s druhou, že bude dodávat určité zboží za účelem dalšího prodeje v rámci vymezené oblasti pouze této druhé straně, nebo ve kterých se jedna strana dohodne s druhou, že bude kupovat určité zboží za účelem dalšího prodeje pouze od této druhé strany, nebo ve kterých se oba podniky dohodnou na takových závazcích výhradních dodávek a nákupů za účelem dalšího prodeje;
(2) vzhledem k tomu, že podle nařízení č. 19/65/EHS Komise přijala zejména nařízení (EHS) č. 1983/83 ze dne 22. června 1983 o použití čl. 81 odst. 3 Smlouvy na kategorie dohod o výhradním prodeji [7], nařízení (EHS) č. 1984/83 ze dne 22. června 1983 o použití čl. 81 odst. 3 Smlouvy na kategorie dohod o výhradním odběru [8] a nařízení (EHS) č. 4087/88 ze dne 30. listopadu 1988 o použití čl. 81 odst. 3 Smlouvy na kategorie franšízových dohod [9] (nařízení o výjimkách);
(3) vzhledem k tomu, že dne 22. ledna 1997 Komise zveřejnila Zelenou knihu o vertikálních omezeních v politice hospodářské soutěže ES, která vyústila v širokou veřejnou diskusi o použití čl. 81 odst. 1 a 3 Smlouvy na vertikální dohody nebo jednání ve vzájemné shodě;
(4) vzhledem k tomu, že odezva na Zelenou knihu ze strany členských států, Evropského parlamentu, Hospodářského a sociálního výboru, Výboru regionů a dotčených stran vyzněla obecně ve prospěch reformy politiky Společenství v oblasti hospodářské soutěže týkající se vertikálních dohod; že je třeba v souladu s tím změnit již uvedená nařízení o blokových výjimkách;
(5) vzhledem k tomu, že jakákoli taková reforma musí splňovat dva požadavky na zajištění účinné ochrany hospodářské soutěže a poskytnutí odpovídající právní jistoty podnikům; že při sledování těchto cílů je třeba přihlédnout k potřebě pokud možno co nejvíce zjednodušit správní dohled a právní rámec; že při stejné míře tržní síly jsou vertikální omezení všeobecně považována za méně škodlivá pro hospodářskou soutěž než omezení horizontální;
(6) vzhledem k tomu, že uvedená nařízení o výjimkách se neomezují pouze na vymezení kategorií dohod, na které se vztahují, a na vymezení omezení nebo doložek, které nemají být v dohodách obsaženy, ale rovněž uvádějí vyňaté doložky; že tento právní přístup ke smluvním vztahům je na hospodářské úrovni, kde se distribuční struktury a techniky velmi rychle mění, obecně vnímán jako příliš strnulý;
(7) vzhledem k tomu, že uvedená nařízení o výjimkách zahrnují pouze ty kategorie dvoustranných výhradních dohod uzavřených za účelem dalšího prodeje, které se týkají výhradního prodeje či nákupu zboží nebo obou, nebo které obsahují omezení uložená v souvislosti s převodem nebo užíváním práv průmyslového vlastnictví; že jsou z jejich působnosti vyloučeny, mimo jiné, vertikální dohody mezi více než dvěma podniky, dohody o selektivním prodeji, dohody týkající se služeb a dohody týkající se dodávek či koupě, nebo obou, zboží nebo služeb určených ke zpracování nebo začlenění; že v důsledku toho není značný počet vertikálních dohod způsobilý pro výjimku podle čl. 81 odst.
3 Smlouvy, dokud je Komise v konkrétním případě neposoudí, což může snížit u dotyčných podniků právní jistotu a zbytečně ztížit správní dohled;
(8) vzhledem k tomu, že diskuse, která následovala po zveřejnění Zelené knihy, rovněž upozornila na skutečnost, že při určování způsobu, jakým se má používat čl. 81 odst.
1 a 3, je třeba zvláště přihlédnout k hospodářským účinkům vertikálních dohod; že veškerá hospodářská kritéria, která omezují rozsah působnosti blokové výjimky z důvodu protisoutěžních účinků, které může dohoda způsobit, by měla přihlédnout k podílu dotyčného podniku na relevantním trhu;
(9) vzhledem k tomu, že by proto Komise měla být zmocněna k nahrazení stávajících právních předpisů právními předpisy, které budou jednodušší, pružnější a lépe zaměřené a které se mohou vztahovat na všechny typy vertikálních dohod; že pokud se má rozsah působnosti nařízení o výjimce, které zahrnuje tyto dohody rozšířit tímto směrem, je třeba stanovit kritéria jako např. prahy tržního podílu, která by upravovala okolnosti, za kterých nařízení vzhledem k možným hospodářským účinkům dohod přestává být použitelné; že při stanovování těchto prahů tržního podílu by mělo být přihlédnuto k tržní síle dotyčného podniku; že určité obtížné protisoutěžní vertikální omezení jako minimální a stanovené ceny pro další prodej a určité typy územní ochrany by měly být vyloučeny z použitelnosti nařízení bez ohledu na tržní podíl dotyčného podniku;
(10) vzhledem k tomu, že pravomoci udělené Komisi nařízením č. 19/65/EHS jí neumožňují provést reformu stávající právní úpravy, která by zahrnovala všechny typy vertikálních dohod; že působnost čl. 1 odst. 1 písm. a) a odst. 2 písm. b) uvedeného nařízení by měla být v důsledku toho rozšířena tak, aby zahrnoval všechny dohody upravené v čl. 81 odst. 1 Smlouvy, které uzavírají dva nebo více podniků, z nichž každý působí pro účely dané dohody na jiném stupni výrobního nebo distribučního řetězce, a které se týkají podmínek, za kterých mohou strany nakupovat, prodávat nebo dále prodávat určité zboží nebo služby (vertikální dohody), včetně dohod o výhradním prodeji, dohod o výhradním odběru, franšízových dohod a dohod o selektivním prodeji nebo jakékoli jejich kombinace, a určité nereciproční vertikální dohody uzavřené mezi soutěžícími podniky a rovněž vertikální dohody mezi sdružením malých a středních maloobchodníků a jeho členy nebo mezi takovým sdružením a jeho dodavateli;
(11) vzhledem k tomu, že uvedená nařízení týkající se výjimek zmocňují Komisi, aby podle článku 7 nařízení č. 19/65/EHS odňala výhody plynoucí z použití uvedených nařízení, pokud má v konkrétním případě dohoda nebo síť podobných dohod určité účinky, které jsou neslučitelné s podmínkami stanovenými v čl.
81 odst. 3; že za účelem zajištění účinného dohledu nad trhy a větší decentralizace při používání pravidel hospodářské soutěže Společenství je vhodné stanovit, že pokud se účinky takové dohody projeví na území členského státu nebo jeho části, která má všechny vlastnosti samostatného trhu, může příslušný úřad v tomto členském státě odejmout výhodu blokové výjimky na tomto území a přijmout rozhodnutí s cílem odstranit tyto účinky; že výše uvedený článek 7 by měl být podle toho doplněn tak, aby blíže stanovil okolnosti, za kterých mohou příslušné úřady ve členském státě odejmout výhodu vyplývající z používání nařízení o blokových výjimkách;
(12) vzhledem k tomu, že za účelem zaručení účinné kontroly účinků na daném trhu vyplývajících z existence paralelních sítí podobných dohod může nařízení o blokové výjimce stanovit podmínky, za kterých mohou být tyto sítě dohod formou nařízení vyloučeny z jeho používání; že tyto podmínky mohou být založeny na kriteriích jako je např. míra pokrytí trhu těmito sítěmi dohod; že Komise bude podle toho zmocněna formou nařízení stanovit, že na daném trhu příslušné dohody splňují uvedené podmínky; že v takovém případě Komise musí stanovit přechodné období, které nesmí být kratší než šest měsíců, a jehož uplynutím končí použitelnost blokové výjimky na příslušné dohody na tomto trhu; že toto nařízení, které stanoví nepoužitelnost nařízení o blokové výjimce na příslušné dohody na určitém trhu, ovlivňuje použitelnost článku 81 Smlouvy formou přezkoumání v konkrétním případě; že Komise bude konzultovat Poradní výbor před přijetím takového nařízení a na žádost členského státu rovněž před zveřejněním návrhu nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení č. 19/65/EHS se mění takto:
1. Článek 1 se mění takto:
a) odstavec 1 se nahrazuje tímto: "1. Aniž je dotčeno použití nařízení č. 17 a v souladu s čl. 81 odst. 3 Smlouvy může Komise formou nařízení prohlásit, že čl. 81 odst. 1 se nevztahuje na:
a) kategorie dohod, jejichž stranami jsou pouze dva nebo více podniky, z nichž každý působí pro účely dané dohody na jiném stupni výrobního nebo distribučního řetězce, a které týkají podmínek, za kterých mohou strany nakupovat, prodávat nebo dále prodávat určité zboží nebo služby,
b) kategorie dohod, jejichž stranami jsou pouze dva podniky a které obsahují omezení uložená v souvislosti s nabýváním nebo užíváním práv průmyslového vlastnictví, zejména patentů, užitných vzorů, průmyslových vzorů nebo ochranných známek, nebo v souvislosti s právy vyplývajícími ze smluv o převodu výrobního postupu nebo z práva užívat jej nebo znalosti týkající se využití nebo použití průmyslových postupů";
b) v odst. 2 písm. b) se vypouštějí slova "doložky, které v dohodách být musí, nebo";
c) odstavec 3 se nahrazuje tímto: "3. Odstavce 1 a 2 se použijí obdobně na kategorie jednání ve vzájemné shodě".
2. Vkládá se tento článek, který zní: "Článek 1a
Nařízení podle článku 1 může stanovit podmínky, které mohou vést k vyloučení určitých paralelních sítí podobných dohod nebo jednání ve vzájemné shodě působících na určitém trhu z použití uvedeného nařízení; pokud jsou tyto podmínky splněny, může toto Komise formou nařízení stanovit a určit období, jehož uplynutím již nařízení podle článku 1 nebude nadále použitelné pokud jde o příslušné dohody nebo jednání ve vzájemné shodě na tomto trhu; toto období nesmí být kratší než šest měsíců".
3. Ustanovení čl. 6 odst. 1 se nahrazuje tímto:
"1. Komise konzultuje Poradní výbor pro restriktivní praktiky a dominantní postavení:
a) pokud jde o nařízení podle článku 1 před tím, než zveřejní návrh nařízení a než toto nařízení přijme; b) pokud jde o nařízení podle článku 1a před tím, než na žádost členského státu zveřejní návrh nařízení a než toto nařízení přijme".
4. V článku 7 se stávající odstavec označuje jako odstavec 1 a připojuje se tento odstavec, který zní: "2. Pokud mají v konkrétním případě dohody nebo jednání ve vzájemné shodě, na které se vztahuje nařízení přijaté podle článku 1 určité účinky, které se neslučují s podmínkami stanovenými v čl. 81 odst. 3 Smlouvy na území členského státu nebo jeho části, která má všechny vlastnosti samostatného trhu, příslušný úřad v tomto členském státě může z vlastního podnětu nebo na žádost Komise či fyzických nebo právnických osob, které se domáhají oprávněných zájmů, odejmout výhodu plynoucí z používání uvedeného nařízení."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1218/1999
ze dne 14. června 1999
o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č.
861/1999 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
(1) vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
(2) vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo ji rozšiřuje o další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních nebo jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
(3) vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
(4) vzhledem k tomu, že je účelné, aby s výhradou platných opatření Společenství týkajících se systému dvojité kontroly a prvotního a následného dohledu Společenství nad textilními výrobky při dovozu do Společenství, závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu šedesáti dnů v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3];
(5) vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex – odborem pro celní a statistickou nomenklaturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
S výhradou platných opatření Společenství týkajících se systémů dvojité kontroly a prvotního a následného dohledu Společenství nad textilními výrobky při dovozu do Společenství, mohou být závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, podle ustanovení čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu šedesáti dnů.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1225/1999
ze dne 27. května 1999
o definicích ukazatelů pro statistiku pojišťovacích služeb
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES, Euratom) č. 58/97 ze dne 20. prosince 1996 o strukturální statistice podnikání [1], naposledy pozměněné nařízením (ES, Euratom) č. 410/98 [2], a zejména čl. 12 bod iii) uvedeného nařízení,
(1) vzhledem k tomu, že nařízení Rady (ES, Euratom) č.
58/97 vytvořilo společný rámec pro vypracovávání statistik o struktuře, činnosti a konkurenceschopnosti a výkonnosti sektoru pojišťovnictví ve Společenství;
(2) vzhledem k tomu, že je nezbytné zavést soubor definic pro ukazatele v oblasti statistik pojišťovacích služeb;
(3) vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistický program,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukazatele uvedené v článku 4 nařízení (ES, Euratom) č. 58/97 jsou definovány v příloze k tomuto nařízení.
2. V těchto definicích se u odkazů na účty podniků používají položky, které jsou stanoveny v článku 6 (rozvaha), v článku 34 (účet zisků a ztrát) nebo v článku 63 (přílohy) směrnice Rady 91/674/EHS [3] o ročních účetních závěrkách a konsolidovaných účetních závěrkách pojišťoven.
Článek 2
1. Členské státy používají tyto definice pro ukazatele seznamu A uvedené v oddíle 4 bodě 3 přílohy 5 nařízení (ES, Euratom) č. 58/97 pro sledovaný rok 1999 a následující roky a pro ukazatele seznamu B uvedené v oddíle 4 bodě 4 přílohy 5 uvedeného nařízení pro sledovaný rok 2003 a následující roky.
2. Členské státy rovněž používají uvedené definice ukazatelů seznamu A pro sledované roky 1996, 1997 a 1998 a ukazatelů seznamu B pro sledované roky 2000, 2001 a 2002, pokud to odpovídá existující vnitrostátní praxi.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1226/1999
ze dne 28. května 1999
o přípustných odchylkách u statistiky pojišťovacích služeb
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES, Euratom) č. 58/97 ze dne 20. prosince 1996 o strukturální statistice podnikání [1], naposledy pozměněné nařízením (ES, Euratom) č. 410/98 [2], a zejména na čl. 12 bod x) uvedeného nařízení,
(1) vzhledem k tomu, že nařízení (ES, Euratom) č.
58/97 vytvořilo společný rámec pro vypracování statistik Společenství o struktuře, činnosti, konkurenceschopnosti a výkonnosti sektoru pojišťovnictví ve Společenství
(2) vzhledem k tomu, že je nezbytné poskytnout odchylky týkající se statistiky pojišťovacích služeb;
(3) vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistický program,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V souladu s článkem 11 nařízení (ES, Euratom) č. 58/97 jsou odchylky od ukazatelů seznamu A přílohy 5 uvedeného nařízení uvedeny v příloze k tomuto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1227/1999
ze dne 28. května 1999
o technickém formátu pro předávání statistik pojišťovacích služeb
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES, Euratom) č. 58/97 ze dne 20. prosince 1996 o strukturální statistice podnikání [1], naposledy pozměněné nařízením (ES, Euratom) č. 410/98 [2], a zejména na čl. 12 bod viii) uvedeného nařízení,
(1) vzhledem k tomu, že nařízení (ES, Euratom) č.
58/97 vytvořilo společný rámec pro vypracovávání statistik Společenství o struktuře, činnosti, konkurenceschopnosti a výkonnosti sektoru pojišťovnictví ve Společenství;
(2) vzhledem k tomu, že je nezbytné určit technický formát pro předávání statistických údajů o pojišťovacích službách;
(3) vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistický program,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Technický formát uvedený v článku 9 nařízení (ES, Euratom) č. 58/97 je vymezen v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Členské státy použijí tento formát pro údaje týkající se sledovaného roku 1996 a následujících roků.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1228/1999
ze dne 28. května 1999
o řadách údajů, které je třeba zpracovat pro statistiku pojišťovacích služeb
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES, Euratom) č. 58/97 ze dne 20. prosince 1996 o strukturální statistice podnikání [1], naposledy pozměněné nařízením (ES, Euratom) č.
410/98 [2], a zejména na čl. 12 body ii), v) a vii) uvedeného nařízení,
(1) vzhledem k tomu, že nařízení Rady (ES, Euratom) č. 58/97 vytvořilo společný rámec pro vypracovávání statistik Společenství o struktuře, činnosti, konkurenceschopnosti a výkonnosti sektoru pojišťovnictví ve Společenství;
(2) vzhledem k tomu, že je nutné upřesnit periodicitu, s jakou se sestavují statistiky pojišťovacích služeb za víceleté období; že je třeba určit první rok vedení evidence pro sestavování výsledků uvedených v příloze 5 nařízení Rady (ES, Euratom) č.
58/97; že je nutno specifikovat další rozčlenění výsledků pro vytvoření statistiky pojišťovacích služeb;
(3) vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistický program,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V řadách údajů obsažených v příloze tohoto nařízení jsou stanoveny: periodicita, s jakou jsou sestavovány ukazatele za víceleté období, rozčlenění výsledků a první rok vedení evidence pro sestavování výsledků uvedených v článcích 4, 8 a 9 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 58/97.
Článek 2
1. Členské státy vytvoří tyto řady pro údaje týkající se roku 1999 a let následujících u ukazatelů seznamu A uvedených v oddíle 4 odst. 3 přílohy 5 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 58/97 a pro údaje týkající se sledovaného roku 2003 a následujících roků u ukazatelů seznamu B uvedených v oddíle 4 odst. 3 přílohy 5 uvedeného nařízení.
2. Členské státy rovněž vytvoří tyto řady pro ukazatele seznamu A pro roky 1996, 1997 a 1998, pokud to odpovídá existující vnitrostátní praxi, a pro ukazatele seznamu B pro roky 2000, 2001 a 2002, pokud to odpovídá existující vnitrostátní praxi.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1245/1999
ze dne 16. června 1999,
kterým se povolují nové doplňkové látky v krmivech
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech [1], naposledy pozměněnou nařízením Komise (ES) č.
866/1999 [2], a zejména na články 3 a 9j této směrnice,
(1) Vzhledem k tomu, že směrnice 70/524/EHS stanoví, že s ohledem na vývoj vědeckých a technických poznatků mohou být povoleny nové doplňkové látky nebo nová užití doplňkových látek.
(2) Vzhledem k tomu, že v některých členských státech byla rozsáhle testována nová doplňková látka "natrolit-fonolit" náležející do skupiny "pojiv, protispékavých látek a koagulantů"; že ve světle uskutečněného výzkumu může být tato nová doplňková látka povolena.
(3) Vzhledem k tomu, že v některých členských státech byla úspěšně testována jiná doplňková látka "klinoptilolit sopečného původu" náležející do skupiny "pojiv, protispékavých látek a koagulantů"; že tato nová doplňková látka by měla být dočasně povolena.
(4) Vzhledem k tomu, že nové doplňkové látky nebo nová užití doplňkových látek mohou být dočasně povoleny, pokud při povoleném obsahu v krmivech nemají nepříznivé účinky na zdraví lidí a zvířat nebo na životní prostředí, ani nepoškozují spotřebitele tím, že by měnily vlastnosti živočišného produktu, pokud jejich přítomnost v krmivech může být kontrolována a pokud lze podle dosavadních výsledků důvodně předpokládat, že mají příznivý vliv na vlastnosti krmiv, do kterých jsou přidávány, nebo na živočišnou produkci.
(5) Vzhledem k tomu, že platnost povolení "natrolit-fonolitu" již skončila dne 21. dubna 1999; že z důvodu právní jistoty je nezbytné stanovit zpětnou působnost tohoto nařízení.
(6) Vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro krmiva,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
"Natrolit-fonolit" náležející do skupiny "pojiv, protispékavých látek a koagulantů" se povoluje v souladu se směrnicí 70/524/EHS jako doplňková látka E 566 v krmivech za podmínek uvedených v příloze I tohoto nařízení.
Článek 2
"Klinoptilolit sopečného původu" náležející do skupiny "pojiv, protispékavých látek a koagulantů" může být povolen v souladu se směrnicí 70/524/EHS jako doplňková látka č. 3 v krmivech za podmínek uvedených v příloze II tohoto nařízení.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1247/99
ze dne 16. června 1999,
kterým se stanoví prováděcí pravidla pro celní kvótu živého skotu o hmotnosti od 80 do 300 kilogramů pocházejícího z některých třetích zemí
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3066/95 ze dne 22. prosince 1995, kterým se zřizují určité koncese v podobě celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty a stanoví, jako autonomní a přechodné opatření, některé koncese pro zemědělské produkty podle evropských dohod, s ohledem na Dohodu o zemědělství uzavřenou během Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání [1] naposledy pozměněné nařízením Rady (ES) č. 2435/98 [2], a zejména na článek 8 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1926/96 ze dne 7. října 1996, kterým se zřizují určité koncese v podobě celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty a stanoví, jako autonomní a přechodné opatření, některé koncese na zemědělské produkty podle dohod o volném obchodu a obchodních záležitostech s Estonskem, Lotyšskem a Litvou, s ohledem na Dohodu o zemědělství uzavřenou během Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání [3], a zejména na článek 5 uvedeného nařízení,
(1) vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č.
3066/95 a (ES) č. 1926/96 stanoví otevření celní kvóty o ročním objemu 153000 kusů živého skotu o hmotnosti od 80 do 300 kilogramů pocházejícího z Maďarska, Polska, České republiky, Slovenska, Rumunska, Bulharska, Estonska, Lotyšska a Litvy s nárokem na 80 % snížení celní sazby; že je nezbytné přijmout prováděcí pravidla na víceletém základě pro období 12 měsíců počínající 1. července (dále jen "rok dovozu"); že je za tímto účelem vhodné použít roční opatření stanovená v minulosti pro tuto kvótu;
(2) vzhledem k tomu, že za účelem zabránit spekulativním obchodům je vhodné dát dostupné množství k dispozici hospodářským subjektům, které mohou dokázat, že spolehlivě provozují svou činnost a významně obchodují se třetími zeměmi; že s ohledem na výše uvedené a s cílem zajistit účinnou správu by se mělo vyžadovat, aby příslušné hospodářské subjekty vyvezly a/nebo dovezly nejméně 50 kusů zvířat během 12 měsíců předcházejících příslušnému roku dovozu; že zásilka 50 kusů zvířat obvykle představuje běžný náklad; že zkušenosti ukazují, že prodej nebo nákup jedné zásilky je minimálním požadavkem, aby transakce mohla být považována za reálnou a uskutečnitelnou;
(3) vzhledem k tomu, že prověřování těchto kritérií vyžaduje, aby byly všechny žádosti téhož hospodářského subjektu podány v členském státě, ve kterém je hospodářský subjekt zapsán v registru plátců DPH;
(4) vzhledem k tomu, že za účelem zajištění pravidelného dovozu by vydávání licencí mělo být rozloženo po celý rok dovozu;
(5) vzhledem k tomu, že by kromě toho mělo být stanoveno, že licence budou vydávány až po lhůtě nezbytné pro jejich posouzení a v případě potřeby za použití jednotné procentní sazby snížení;
(6) vzhledem k tomu, že správa tohoto režimu by měla být založena na dovozních licencích; že proto musí existovat pravidla pro podávání žádostí a je také nutné stanovit údaje, které musí figurovat v žádostech a v licencích, případně doplnit některá ustanovení nařízení Komise (EHS) č. 3719/88 ze dne 16. listopadu 1988, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty [4], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1127/1999 [5], a nařízení Komise (ES) č. 1445/95 ze dne 26. června 1995 o prováděcích pravidlech pro dovozní a vývozní licence v odvětví hovězího a telecího masa a o zrušení nařízení (EHS) č. 2377/80 [6] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2648/98 [7];
(7) vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. 153 00 kusů živého skotu kódů KN 01029021, 01029029, 01029041 nebo 01029049 pocházející ze třetích zemí a uvedená v příloze II může být každý rok dovezeno v souladu s ustanoveními tohoto nařízení, a to na víceletém základě pro období od 1. července do 30. června následujícího roku (dále jen "rok dovozu").
Pořadové číslo kvóty je 09.4537.
2. Pro tato zvířata se valorické clo a specifická cla stanovená ve společném celním sazebníku (SCZ) snižují o 80 %.
Článek 2
1. Pro účely využívání dovozní kvóty uvedené v článku 1, žadatel musí být fyzická nebo právnická osoba, která v době podání žádosti musí ke spokojenosti orgánů příslušného členské státu dokázat, že během dvanácti měsíců předcházejících příslušnému roku dovozu dovezla a/nebo vyvezla nejméně padesát zvířat kódu KN 010290; žadatel musí být zapsán v rejstříku plátců DPH.
2. Doklady o dovozu a vývozu se předkládají výlučně prostřednictvím celního dokumentu o uvedení do volného oběhu nebo vývozního dokumentu, který byl řádně schválen celními orgány.
Členské státy mohou přijmout i opis výše uvedeného dokladu, náležitě ověřený vystavujícím orgánem, pokud žadatelé mohou ke spokojenosti příslušných orgánů prokázat, že nemohli získat originální doklad.
Článek 3
1. Žádost o dovozní práva může být podána pouze v členském státě, ve kterém je žadatel zapsán v registru plátců DPH.
2. Žádost o dovozní práva:
- se musí vztahovat na nejméně padesát kusů a
- se nesmí vtahovat na množství, které o 10 % přesahuje množství dostupné.
Pokud žádost přesahuje toto množství, zohlední se pouze do limitu tohoto nejvyššího množství.
3. Žádosti o dovozní práva mohou být podávány pouze do 30. června před příslušným rokem dovozu.
4. Každý žadatel může podat pouze jednu žádost.
Pokud tentýž žadatel podá více žádostí, jsou všechny jeho žádosti neplatné.
5. Po prověření předložených dokladů zašlou členské státy Komisi nejpozději do desátého pracovního dne po uplynutí lhůty pro podání žádostí seznam žadatelů a požadovaných množství.
Všechna oznámení, včetně nulových, musí být zaslána dálnopisem nebo faxem za použití vzoru uvedeného v příloze I tohoto nařízení.
Článek 4
1. Komise rozhodne, v jakém rozsahu mohou být žádosti vyřízeny.
2. Pokud jsou v případě žádostí podle článku 3 požadovaná množství vyšší než množství dostupná, sníží Komise požadovaná množství o pevnou procentní sazbu.
Pokud má snížení uvedené v předchozím odstavci za následek, že je množství připadající na jednu žádost menší než padesát kusů, provedou příslušné členské státy přidělení zásilek po padesáti kusech losováním.
Pokud je zbývající množství menší než padesát kusů, tvoří toto množství jedinou zásilku.
Článek 5
1. Dovoz přidělených množství je podmíněn předložením dovozní licence.
2. Žádost o licenci lze podat pouze v členském státě, ve kterém byla podána žádost o dovozní práva.
3. Žádost o licenci a licence obsahují tyto údaje:
a) v kolonce 8, země uvedené v příloze II; licence zavazuje k dovozu z jedné nebo více uvedených zemí;
b) v kolonce 16 jednu z těchto podpoložek kombinované nomenklatury stejné odrážky:
- 01029021; 01029029,
- 01029041; 01029049;
c) v kolonce 20 pořadové číslo 09.4537 a jednu z těchto poznámek:
- Reglamento (CE) no 1247/1999
- Forordning (EF) nr.
1247/1999
- Verordnung (EG) Nr. 1247/1999
- Κανονισμός (EK) αριθ.
1247/1999
- Regulation (EC) No 1247/1999
- Règlement (CE) no 1247/1999
- Regolamento (CE) n. 1247/1999
- Verordening (EG) nr.
1247/1999
- Regulamento (CE) n.o 1247/1999
- Asetus (EY) N:o 1247/1999
- Förordning (EG) nr 1247/1999.
4. Poté co Komise oznámí příděly v souladu s čl. 4 odst. 1, licence se vydávají až do 31. prosince roku dovozu pro nejvíce 50 % přidělených dovozních práv. Dovozní licence pro zbývající množství kusů stejného roku dovozu se vystavují od 1. ledna.
5. Dovozní licence vydané podle tohoto nařízení jsou platné devadesát dní ode dne jejich vydání ve smyslu čl. 21 odst. 2 nařízení (EHS) č. 3719/88. Žádná licence však není platná po 30. červnu roku dovozu.
6. Vydané licence jsou platné v celém Společenství.
7. Čl. 8 odst. 4 nařízení (EHS) č. 3719/88 se nepoužije. Za tímto účelem se do kolonky 19 licence uvede číslo "0" (nula).
Článek 6
U dovezených zvířat se uplatňuje clo uvedené v článku 1 na základě předložení průvodního osvědčení EUR.1, které vydala vyvážející země v souladu s protokolem č. 4 přiloženým k Evropským dohodám s přidruženými zeměmi střední Evropy, a v souladu s protokolem č. 3 přiloženým k Evropským dohodám s pobaltskými zeměmi, nebo na základě prohlášení, které vyhotovil vývozce v souladu s uvedenými protokoly.
Článek 7
Nařízení (EHS) č. 3719/88 a (ES) č. 1445/95 se použijí s výhradou ustanovení tohoto nařízení.
Článek 8
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1251/1999
ze dne 17. května 1999
o režimu podpor pro producenty některých plodin na orné půdě
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 36 a 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [4],
s ohledem na stanovisko Účetního dvora [5],
(1) vzhledem k tomu, že je společná zemědělská politika, s přihlédnutím k situaci na trhu, zaměřena na dosažení cílů uvedených v článku 33 Smlouvy;
(2) vzhledem k tomu, že byl nařízením Rady (EHS) č. 1765/92 ze dne 30. června 1992 o režimu podpor pro producenty některých plodin na orné půdě [6] zaveden nový režim podpor, aby se zajistila lepší rovnováha na trhu;
(3) vzhledem k tomu, že po reformě společné zemědělské politiky v roce 1992 došlo k výraznému zlepšení tržní rovnováhy;
(4) vzhledem k tomu, že vynětí půdy z produkce podle režimu podpor pro producenty některých plodin na orné půdě, které bylo zavedeno v roce 1992 společně se snížením intervenční ceny, pomohlo udržet produkci pod kontrolou, zatímco zvýšená konkurenceschopnost cen umožnila použít na domácím trhu dodatečné množství obilovin, především pro výživu zvířat;
(5) vzhledem k tomu, že by podpora na základě režimu zavedeného v roce 1992 měla pokračovat, avšak s přihlédnutím k rozvoji trhu a zkušenostem získaným při používání stávajícího režimu;
(6) vzhledem k tomu, že členské státy mohou za určitých podmínek stanovit, že na silážní píci lze poskytovat platby na plochu podle tohoto režimu;
(7) vzhledem k tomu, že reforma režimu podpor musí přihlédnout k mezinárodním závazkům Společenství;
(8) vzhledem k tomu, že tržní rovnováhy lze nejlépe dosáhnout sblížením cen obilovin ve Společenství a cen na světovém trhu a stanovením neplodinových specifických plateb na plochu;
(9) vzhledem k tomu, že platby na plochu by měly být přepracovány, pokud se tržní podmínky liší od podmínek, jež jsou v současné době předpokládány;
(10) vzhledem k tomu, že plocha, pro niž lze obdržet platby, by měla být omezena na plochu určenou pro plodiny na orné půdě nebo plochu, jež byla v minulosti při vynětí z produkce veřejně financována;
(11) vzhledem k tomu, že je součet ploch, pro něž je podle daného režimu nárok na platbu uplatňován, vyšší než plocha základní, mělo by být stanoveno zmenšení plochy, pro niž lze obdržet platby, pro každý zemědělský podnik, aby se zajistila rovnováha na trhu;
(12) vzhledem k tomu, že členské státy mohou použít jednu nebo více vnitrostátních základních ploch; že se považuje za vhodné, aby členské státy, které si tuto možnost zvolí, byly schopny rozdělit každou vnitrostátní základní plochu na základní podplochy; že byla-li vnitrostátní základní plocha překročena, mělo by být dotčenému členskému státu umožněno, aby soustředil daná opatření zcela nebo částečně na ty plochy, u nichž bylo překročení zaznamenáno;
(13) vzhledem k tomu, že by platby na plochu měly odrážet specifické strukturální vlastnosti, které ovlivňují výnos; že sestavení regionalizačního plánu podle objektivních kritérií by mělo být ponecháno na členských státech; že by měly být prostřednictvím regionalizačních plánů zavedeny jednotné průměrné výnosy; že by tyto plány měly být slučitelné s průměrnými výnosy, jichž bylo v daném období v každém regionu dosaženo, a zohledňovat strukturální rozdíly mezi produkčními regiony; že by měl být stanoven zvláštní postup, aby byly tyto plány zkoumány na úrovni Společenství;
(14) vzhledem k tomu, že diferenciace výnosů může být povolena pro zavlažované a nezavlažované plochy za předpokladu, že je zřízena individuální základní plocha pro zavlažované plodiny a nedojde k rozšíření celkové základní plochy;
(15) vzhledem k tomu, že se výnos kukuřice odlišuje od výnosu ostatních obilovin a že je tedy zvláštní zacházení s kukuřicí oprávněné;
(16) vzhledem k tomu, že se platba na plochu vypočte vynásobením základní částky na tunu "průměrným výnosem obilovin", který je pro příslušný region určen; že by měly být zřízeny individuální základní plochy pro kukuřici, pokud jsou pro ni stanoveny jiné výnosy než pro ostatní obiloviny;
(17) vzhledem k tomu, že by měla být stanovena jednotná základní částka pro plodiny na orné půdě; že základní částky na tunu by měly být zvýšeny s přihlédnutím ke snížení intervenční ceny obilovin, uskutečněnému v několika krocích; že by měla být zavedena zvláštní podpora pro bílkovinné plodiny, aby se zachovala jejich konkurenceschopnost s obilovinami;
(18) vzhledem k tomu, že se při konečném snížení intervenční ceny základní částka zvýší podle stejné vyrovnávací sazby jako v hospodářských letech 2000/01 a 2001/02;
(19) vzhledem k tomu, že by měl být zaveden zvláštní režim pro pšenici tvrdou, aby byla její produkce zajištěna v míře dostatečné pro zásobování uživatelských odvětví a současně udrženy její rozpočtové výdaje pod kontrolou; že tohoto cíle by mělo být dosaženo zavedením příplatku omezeného pro maximální plochu pšenice tvrdé v daném členském státě; že jakékoli překročení těchto ploch by mělo vést ke změně podaných žádostí;
(20) vzhledem k tomu, že pěstování pšenice tvrdé je navíc v některých členských státech dobře zavedeno v regionech mimo tradiční oblasti; že je žádoucí zabezpečit určitou úroveň produkce v těchto regionech poskytnutím zvláštní podpory;
(21) vzhledem k tomu, že by producenti měli vyjmout z produkce předem stanovené procento orné půdy; že by o půdu vyňatou z produkce mělo být pečováno tak, aby vyhovovala určitým minimálním environmentálním normám; že by mělo být rovněž možné využívat plochy vyňaté z produkce k nepotravinářským účelům za předpokladu, že mohou být použity účinné systémy kontrol;
(22) vzhledem k tomu, že za stávající situace na trhu by požadavek na vynětí půdy z produkce měl být pro období 2000–2006 snížen na 10 %; že toto procento by mělo být opětovně přezkoumáno, aby byl zohledněn rozvoj produkce a trhu;
(23) vzhledem k tomu, že by závazek vyjmout půdu z produkce měl být podmíněn řádným vyrovnáním; že by vyrovnání mělo odpovídat platbám na plochu pro obiloviny;
(24) vzhledem k tomu, že by se požadavek na vyjmutí půdy z produkce neměl vztahovat na malovýrobce, jejichž nárok na platby na plochu je pod určitou úrovní; že by tato úroveň měla být stanovena;
(25) vzhledem k tomu, že pro dobrovolné vynětí z produkce by producentům mohla být poskytnuta platba za vynětí půdy z produkce pro půdu dodatečně vyňatou z produkce; že by členské státy měly stanovit maximální plochu;
(26) vzhledem k tomu, že by platby na plochu měly být vypláceny pro uvedenou plochu jednou ročně; že na plochy neobdělávané bezprostředně před vstupem režimu stanoveného nařízením (EHS) č.
1765/92 v platnost by neměly být platby poskytovány; že by se měly zohlednit určité zvláštní situace, při nichž daná opatření vedou k nepřiměřenému omezování, a proto by měly být povoleny určité odchylky, které budou spravovány členskými státy;
(27) vzhledem k tomu, že je nezbytné stanovit určité podmínky pro podávání žádostí o platby na plochu a určit termíny plateb producentům;
(28) vzhledem k tomu, že by měly být stanoveny výplatní dny, aby bylo zajištěno rovnoměrné rozdělení prodeje plodin na orné půdě v průběhu hospodářského roku;
(29) vzhledem k tomu, že by měly být termíny výsevu přizpůsobeny přírodním podmínkám v různých produkčních regionech;
(30) vzhledem k tomu, že je nezbytné stanovit přechodná prováděcí pravidla, aby se zrušily zvláštní podpory pro olejnatá semena počínaje hospodářským rokem 2002/03; že některá ze stávajících ustanovení v tomto odvětví musí být zachována s ohledem na mezinárodní závazky Společenství;
(31) vzhledem k tomu, že by výdaje členských států, které vyplývají ze závazků spojených s uplatňováním tohoto nařízení, měly být financovány Společenstvím v souladu s články 1 a 2 nařízení Rady (ES) č. 1258/99 ze dne 17. května 1999 o financování společné zemědělské politiky [7];
(32) vzhledem k tomu, že je nezbytné stanovit přechodná opatření a umožnit Komisi, aby v případě potřeby přijala dodatečná přechodná opatření;
(33) vzhledem k tomu, že úpravy režimu podpor pro plodiny na orné půdě by měly být zavedeny od hospodářského roku 2000/01;
(34) vzhledem k tomu, že s přihlédnutím k úpravám stávajícího režimu podpor a k předcházejícím změnám je vhodné z důvodů jasnosti nahradit nařízení (EHS) č. 1765/92 nařízením novým,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Tímto nařízením se zavádí režim plateb na plochu pro producenty plodin na orné půdě.
2. Pro účely tohoto nařízení:
- začíná hospodářský rok dne 1. července a končí dne 30. června,
- se "plodinami na orné půdě" rozumějí plodiny uvedené v příloze I.
3. Členské státy, v nichž kukuřice není tradiční plodinou, mohou stanovit, že pro silážní píci lze poskytovat platby na plochu pro plodiny na orné půdě na základě stejných podmínek, jako jsou podmínky použitelné pro plodiny na orné půdě.
KAPITOLA I
Článek 2
1. Producenti plodin na orné půdě ve Společenství mohou žádat o platbu na plochu podle podmínek stanovených v tomto nařízení.
2. Platba na plochu je stanovena na základě platby na hektar a je rozlišována podle regionů.
Platba na plochu se poskytuje pro plochu, která je určena pro plodiny na orné půdě nebo podléhá vynětí z produkce podle článku 6 a která nepřekračuje regionální základní plochu.
Stanoví se jako průměrný počet hektarů v rámci regionu určených pro plodiny na orné půdě nebo v případě potřeby na půdě ležící ladem v rámci režimu veřejné podpory v letech 1989, 1990 a 1991.
Výrazem "region" se podle volby dotyčného členského státu rozumí členský stát, nebo region členského státu.
3. Producenti, kteří žádají o platbu na plochu, podléhají povinnosti vyjmout z produkce půdu svého podniku, a za tento závazek obdrží vyrovnání.
4. Pokud je součet ploch, pro něž se platba podle režimu pro plodiny na orné půdě žádá, včetně ploch podle tohoto režimu vyňatých z produkce, vyšší než základní plocha, bude plocha připadající na jednoho zemědělce, pro niž lze obdržet platbu, úměrně zmenšena pro všechny platby, které jsou podle tohoto nařízení v dotyčném regionu vypláceny během stejného hospodářského roku.
Při výpočtu ploch, pro něž se žádá platba, se rovněž přihlédne k plochám, které žádosti o platbu podle tohoto nařízení nepodléhají, ale používají se ke zdůvodnění žádosti o podporu podle nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [8].
5. V případech, kdy členský stát stanoví, že na silážní píci lze obdržet platby na plochu pro plodiny na orné půdě, bude stanovena samostatná základní plocha.
Pokud není základní plochy pro plodiny na orné půdě nebo pro silážní píci dosaženo v uvedeném hospodářském roce, bude zůstatek hektarů přidělen odpovídající základní ploše pro stejný hospodářský rok.
6. Pokud se členský stát rozhodne, že vytvoří jednu nebo více vnitrostátních základních ploch, může každou vnitrostátní základní plochu dále rozdělit na základní podplochy podle objektivních kritérií, která dotyčný členský stát stanoví.
Pro účely uplatnění tohoto odstavce se základní plochy "Secano" a "Regadío" považují za vnitrostátní základní plochy.
Pokud dojde k překročení vnitrostátní základní plochy, příslušný členský stát může v souladu s objektivními kritérii soustředit použitelné opatření podle odstavce 4 zcela nebo částečně na základní podplochy, u kterých bylo překročení zaznamenáno.
Členské státy, které se rozhodly použít možnosti uvedené v tomto odstavci, oznámí producentům a Komisi nejpozději 15. září svá rozhodnutí a předloží příslušná prováděcí pravidla.
Článek 3
1. Pro účely stanovení průměrných výnosů, které mají být použity pro výpočet platby na plochu, sestaví každý členský stát za účelem dosažení odlišných homogenních oblastí regionalizační plán, kterým se stanoví vhodná objektivní kritéria pro určování samostatných produkčních regionů.
V souvislosti s tím vezmou členské státy při sestavování regionalizačních plánů v úvahu zvláštní situace.
Mohou upravit zejména průměrné výnosy v souladu se strukturálními rozdíly mezi produkčními regiony.
2. Členské státy mohou rovněž v regionalizačních plánech použít pro kukuřici jiné hodnoty výnosů než pro ostatní obiloviny.
a) Pokud je výnos pro kukuřici vyšší než výnos pro ostatní obiloviny, vytvoří se podle čl. 2 odst. 2 samostatně pro kukuřici základní plocha, která pokrývá jeden nebo více produkčních regionů podle výběru členského státu.
Členské státy mohou rovněž v příslušných regionech vytvořit samostatné základní plochy pro plodiny na orné půdě s výjimkou kukuřice.
Není-li v takových případech dosaženo základní plochy pro kukuřici v daném hospodářském roce, přidělí se zůstatek hektarů pro stejný hospodářský rok odpovídající základní ploše pro plodiny na orné půdě s výjimkou kukuřice.
b) Pokud je výnos pro kukuřici stejný nebo nižší než výnos pro ostatní obiloviny, může být základní plocha rovněž vytvořena samostatně pro kukuřici podle písmene a).
V takových případech, a rozhodne-li se členský stát, že vytvoří základní plochu pro plodiny na orné půdě s výjimkou kukuřice:
- pokud není dosaženo základní plochy pro kukuřici v daném hospodářském roce, přidělí se zůstatek hektarů odpovídajícím základním plochám pro ostatní plodiny pro stejný hospodářský rok,
- pokud není dosaženo základní plochy pro plodiny na orné půdě s výjimkou kukuřice v daném hospodářském roce, přidělí se zůstatek hektarů pro stejný hospodářský rok odpovídajícím základním plochám pro kukuřici.
Pokud dojde k překročení těchto ploch, použije se čl. 2 odst. 4.
3. Členské státy mohou v regionalizačních plánech stanovit rozdílné výnosy pro zavlažovanou a nezavlažovanou půdu.
V takovém případě členské státy vytvoří samostatné základní plochy pro plochy se zavlažovanými plodinami.
Zavlažovaná základní plocha se rovná průměrné ploše zavlažované v letech 1989, 1990 a 1991 za účelem sklizně plodin na orné půdě včetně zvýšení podle čl. 3 odst. 1 čtvrtého pododstavce poslední věty nařízení (EHS) č. 1765/92. Zavlažovaná základní plocha v Portugalsku se nicméně postupně zvýší až na 60000 ha pro plochy, u nichž bylo stanoveno, že investice do zavlažování začaly po 1. srpnu 1992. Toto zvýšení může být podle čl. 3 odst. 2 částečně nebo úplně připočteno k základní ploše pro zavlažovanou kukuřici.
Vytvoření zavlažované základní plochy nesmí vést k žádnému zvýšení celkové základní plochy příslušného členského státu.
Pokud dojde k překročení zavlažované základní plochy, použije se čl. 2 odst.
Pokud není dosaženo zavlažované plochy v daném hospodářském roce, zůstatek hektarů se přidělí odpovídající nezavlažované základní ploše pro příslušný hospodářský rok.
4. Regionalizační plán ve všech případech zaručí, že bude v souladu s kritérii uvedenými v odstavci 5 respektován průměrný výnos dotčeného členského státu stanovený pro dané období.
5. Členský stát uvede pro každý produkční region podrobnosti o plochách a výnosech plodin na orné půdě, které byly vypěstovány v tomto regionu během pětiletého období od roku 1986/87 do roku 1990/91.
Průměrné výnosy obilovin se vypočítají zvlášť pro každý region a při výpočtu se vynechá rok s nejvyšší sklizní a rok s nejnižší sklizní za toto období.
Tento závazek však může být splněn:
- v případě portugalských obilovin poskytnutím dat, která byla dodána podle nařízení Rady (EHS) č. 3653/90 ze dne 11. prosince 1990, kterým se zavádějí přechodná opatření pro společnou organizaci trhu s obilovinami a rýží v Portugalsku [9],
- v případě pěti nových německých spolkových zemí poskytnutím průměrného výnosu ze sklizně, který je použitelný v ostatních spolkových zemích,
- v případě Itálie a Španělska stanovením referenčního výnosu na 3,9 tun/hektar a 2,9 tun/hektar.
Pokud se členský stát rozhodne:
- zacházet s kukuřicí odděleně od ostatních obilovin, průměrný výnos ze sklizně, který nesmí být změněn, se rozepíše mezi kukuřici a ostatní obiloviny,
- zacházet se zavlažovanou půdou odděleně od nezavlažované půdy, odpovídající průměrný výnos, který nesmí být změněn, se rozepíše mezi oba typy.
6. Členské státy předloží Komisi své regionalizační plány do 1. srpna 1999 spolu se všemi nezbytnými podpůrnými informacemi.
Aby tento závazek splnily, mohou odkazovat na svůj regionalizační plán, který byl Komisi předložen v souladu s nařízením (EHS) č. 1765/92.
Komise posoudí regionalizační plány předložené členskými státy a zajistí, aby byl každý plán založen na vhodných objektivních kritériích a odpovídal dostupným historickým informacím.
Komise může vznášet připomínky k plánům, které nejsou slučitelné s výše uvedenými kritérii, zejména s průměrným výnosem členského státu.
V tomto případě budou plány příslušným členským státem po konzultaci s Komisí upraveny.
Regionalizační plán může být posouzen příslušným členským státem na žádost Komise nebo z podnětu daného členského státu postupem podle tohoto článku.
7. Pokud se členský stát rozhodne, že podle odstavce 1 vytvoří produkční regiony, jejichž vymezení neodpovídá vymezení regionálních základních ploch, zašle Komisi souhrnný výkaz žádostí o platby a výnosů, které se k nim vztahují.
Pokud z těchto informací vyplyne, že je v členském státě překročen průměrný výnos vyplývající z regionalizačního plánu realizovaného v roce 1993 nebo v případě Rakouska, Finska a Švédska průměrný výnos vyplývající z plánu realizovaného v roce 1995 nebo v případě Itálie a Španělska výnos stanovený v čl. 3 odst.
5, sníží se všechny platby, které mají být provedeny v tomto členském státě pro příští hospodářský rok, v poměru k překročení, které bylo zjištěno. Toto ustanovení se však nepoužije, pokud množství, pro které byly žádosti podány, vyjádřené v tunách obilovin, nepřekročí množství vzešlé z produkce celkových základních ploch členského státu o částku odpovídající výše uvedenému průměrnému výnosu.
Členské státy mohou přezkoumat, zda došlo k překročení průměrného výnosu pro každou základní plochu.
V takových případech se ustanovení tohoto odstavce použijí pro platby, jež mají být v každé dotyčné základní ploše zaplaceny.
Článek 4
1. Aniž je dotčen článek 10, vypočítají se platby na plochu vynásobením základní částky za tunu průměrným výnosem obilovin, který je stanoven regionalizačním plánem pro příslušný region.
2. Pro výpočet uvedený v odstavci 1 se použije průměrný výnos obilovin.
Pokud je však s kukuřicí zacházeno zvlášť, výnos "kukuřice" se použije pro kukuřici a výnos "obilovin s výjimkou kukuřice" se použije pro obiloviny, olejnatá semena a lněné semeno.
3. Základní částka se stanoví takto:
pro bílkovinné plodiny:
- 72,50 EUR/t počínaje hospodářským rokem 2000/01;
pro obiloviny, silážní píci a půdu vyňatou z produkce:
- 58,67 EUR/t pro hospodářský rok 2000/01,
- 63,00 EUR/t počínaje hospodářským rokem 2001/02;
pro lněné semeno:
- 88,26 EUR/t pro hospodářský rok 2000/01,
- 75,63 EUR/t pro hospodářský rok 2001/02,
- 63,00 EUR/t počínaje hospodářským rokem 2002/03;
pro olejnatá semena:
- 63,00 EUR/t počínaje hospodářským rokem 2002/03.
Částka ve výši 63 EUR/t může být zvýšena počínaje hospodářským rokem 2002/03 na základě konečného snížení intervenční ceny obilovin podle čl. 3 odst. 4 nařízení (EHS) č. 1766/92.
Toto zvýšení plateb na plochu bude ve stejném poměru ke snížení intervenční ceny jako v letech 2000/01 a 2001/02.
4. Ve Finsku a ve Švédsku na sever od 62. stupně severní šířky a v určitých přilehlých oblastech se srovnatelnými klimatickými podmínkami, jež mimořádně ztěžují zemědělskou činnost, se k platbě na plochu pro obiloviny a olejnatá semena použije doplňková částka ve výši 19 EUR/t vynásobená výnosem použitým pro platby na plochu.
Článek 5
Příplatek k platbě na plochu ve výši 344,50 EUR na hektar se vyplácí do maximální výše stanovené v příloze III pro plochu určenou pro pšenici tvrdou v tradičních produkčních regionech uvedených v příloze II.
Pokud je celkový součet ploch, pro něž je příplatek k platbě na plochu žádán, v průběhu hospodářského roku vyšší než uvedená maximální výše, sníží se poměrně plocha na producenta, kterému může být příplatek vyplacen.
Členské státy však mohou s ohledem na maximální výše stanovené pro členské státy v příloze III a podle rozsahu produkce pšenice tvrdé v rozmezí let 1993 až 1997 rozdělovat plochy označené v této příloze mezi produkční oblasti nebo v případě potřeby mezi produkční regiony uvedené v článku 3.
Pokud je za těchto podmínek celkový součet ploch v regionu, pro nějž je příplatek k platbě na plochu žádán, vyšší než odpovídající regionální strop v průběhu hospodářského roku, sníží se poměrně plocha na producenta v produkčním regionu, pro nějž může být příplatek vyplacen.
Snížení se provede, jestliže byly v rámci členského státu plochy z regionů, které nedosáhly regionálních stropů, přerozděleny do regionů, ve kterých byly tyto maximální výše překročeny.
V regionech, kde je produkce pšenice tvrdé dobře zavedena, s výjimkou regionů uvedených v příloze II, se poskytuje zvláštní podpora ve výši 138,90 EUR na hektar v mezích množství hektarů stanoveného v příloze IV.
Článek 6
1. Závazek vyjmout půdu z produkce, který se týká producentů žádajících o platby na plochu, je stanoven jako poměr jeho plochy určené pro plodiny na orné půdě, pro níž je požadavek vznášen, a půdy vyňaté z produkce podle tohoto nařízení.
Základní sazba povinného vynětí půdy z produkce je stanovena ve výši 10 % od hospodářského roku 2000/01 do hospodářského roku 2006/07.
2. Členské státy použijí vhodná opatření na ochranu životního prostředí, která odpovídají zvláštní situaci půdy vyňaté z produkce.
3. Půda vyňatá z produkce může být v rámci Společenství použita pro produkci surovin určených pro zpracování produktů, které nejsou primárně určeny k výživě lidí nebo zvířat, za předpokladu, že se použijí účinné systémy kontrol.
Členské státy jsou oprávněny poskytnout státní podporu až do výše 50 % nákladů spojených se zavedením víceletých plodin určených pro produkci biomasy na půdě vyňaté z produkce.
4. Jsou-li stanoveny rozdílné výnosy pro zavlažovanou a nezavlažovanou půdu, použije se platba pro nezavlažovanou půdu vyňatou z produkce.
V případě Portugalska se při platbě přihlédne k podpoře poskytnuté podle nařízení (EHS) č. 3653/90.
5. Producentům může být poskytnuta platba za půdu dobrovolně vyňatou z produkce, která převyšuje jejich závazek.
Členské státy umožní zemědělcům, aby vyňali z produkce až 10 % ploch pro plodiny na orné půdě, pro které je žádost o platbu podána a které se vyjímají z produkce podle tohoto nařízení.
Členský stát může stanovit vyšší procenta s přihlédnutím ke zvláštním situacím a pokud zajistí dostatečné využití zemědělské půdy.
6. Platba za vynětí půdy z produkce může být poskytována v rámci víceletého plánu po dobu nepřekračující pět let.
7. Producenti, kteří žádají o platbu pro plochu, která není větší než plocha, již by bylo na základě výnosů stanovených pro daný region třeba pro vypěstování 92 tun obilovin, nejsou povinni vyjmout půdu z produkce.
Na tyto producenty se vztahují odstavce 5 a 6.
8. Aniž jsou dotčena ustanovení článku 7, plochy:
- vyňaté z produkce podle agroenvironmentálních opatření [články 22, 23 a 24 nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 ze dne 17. května 1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) a o změně a zrušení některých nařízení [10]], které nejsou využívány pro zemědělské účely, ani pro žádné lukrativní účely s výjimkou těch, které byly schváleny pro ostatní půdu vyňatou z produkce podle tohoto nařízení, nebo
- zalesněné v rámci zalesňování [článek 31 nařízení (ES) č. 1257/1999],
mohou být v důsledku žádosti podané po 28. červnu 1995 považovány pro účely požadavku na vynětí půdy z produkce, stanoveného v odstavci 1, za vyňaté z produkce až do výše limitu pro jedno hospodářství, který může být stanoven příslušným členským státem.
Takový limit je stanoven pouze v rozsahu nezbytném pro to, aby nebyla neúměrná částka z dostupného rozpočtu pro příslušný režim soustředěna na malém počtu hospodářství.
Pro tyto plochy se však neposkytuje platba na plochu blíže určená v článku 4 a podpora poskytovaná podle čl. 24 odst. 1 nebo čl. 31 odst. 1 druhé odrážky nařízení (ES) č. 1257/1999 se omezuje na částku rovnající se nejvýše platbě na plochu za vynětí půdy z produkce, blíže určené v čl. 4 odst. 3.
Členské státy se mohou rozhodnout, že režim uvedený v tomto odstavci nepoužijí pro nového žadatele v regionu, v němž existuje trvalé riziko, že bude regionální základní plocha výrazně překročena.
Článek 7
Žádosti o platby se nesmějí podávat pro půdu, která byla k 31. prosinci 1991 stálou pastvinou, byla osázena trvalými kulturami nebo stromy nebo byla využívána pro nezemědělské účely.
Členské státy se rovněž mohou na základě pravidel, která budou stanovena, od prvního pododstavce odchýlit, aby byly vzaty v úvahu určité zvláštní okolnosti týkající se zejména ploch zapojených do restrukturalizačních programů nebo ploch, jež podléhají běžnému střídání víceletých plodin na orné půdě s plodinami uvedenými v příloze I. V takových případech podniknou členské státy kroky, aby zabránily výraznému zvýšení celkové zemědělské plochy, pro niž lze obdržet platby.
To může především znamenat, že oblasti, pro něž bylo v uplynulé době možné obdržet platby, budou v rámci vyrovnávacích opatření považovány za plochy, pro něž obdržet platby nelze.
Členské státy se rovněž mohou od prvního pododstavce odchýlit, aby byly vzaty v úvahu určité zvláštní okolnosti týkající se některé z forem veřejné intervence, pokud v důsledku této intervence zemědělec pěstuje plodiny na půdě, která byla dříve považována za plochu, pro niž platbu obdržet nelze, tak, aby mohl pokračovat v obvyklé zemědělské činnosti, a pokud příslušná intervence spočívá v tom, že pro půdu, pro niž původně bylo možné platby obdržet, již toto možné není, v důsledku čehož se celkové množství ploch, pro něž lze platby obdržet, významně nezvýší.
Členské státy se navíc mohou v případech, které nespadají do oblasti působnosti druhého a třetího pododstavce, odchýlit od prvního pododstavce, pokud v plánu předloženém Komisi prokáží, že celkové množství půdy, pro niž lze obdržet platby, zůstává nezměněno.
Článek 8
1. Platby se uskuteční v období mezi 16. listopadem a 31. lednem následujícím po sklizni. Pokud se však použije čl. 6 odst. 3, platby na plochu pro půdu vyňatou z produkce se vyplatí v období mezi 16. listopadem a 31. březnem.
2. Producent provede výsev nejpozději 31. května předcházejícího příslušné sklizni a nejpozději 15. května podá žádost, aby mu mohla být vyplacena platba na plochu.
3. Členské státy učiní nezbytná opatření, aby připomněly žadatelům, že je nutné respektovat právní předpisy v oblasti životního prostředí.
Článek 9
Prováděcí pravidla k této kapitole se stanoví postupem podle článku 23 nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [11]. Jde o pravidla, která se týkají zejména:
- zřizování a správy základních ploch,
- sestavení produkčních regionalizačních plánů,
- siláže píce,
- poskytování platby na plochu,
- minimální plochy, pro niž lze poskytovat platbu; pravidla zohlední zejména požadavky kontroly a účinnosti zavedeného režimu,
- způsobu, jakým se určí, zda lze pro pšenici tvrdou poskytnout příplatek k platbě na plochu podle článku 5 a podmínek pro poskytnutí zvláštní podpory uvedené v uvedeném článku, a zejména způsobu, jakým se vymezí regiony, jež mají být vzaty v úvahu,
- vynětí půdy z produkce, a zejména čl. 6 odst. 3; tyto podmínky mohou zahrnovat pěstování produktů bez náhrady,
- podmínek pro použití článku 7; tyto podmínky vymezují, za jakých okolností se lze odchýlit od ustanovení článku 7, a členským státům určují povinnost předložit připravované kroky Komisi ke schválení,
- souladu s memorandem o porozumění o některých olejnatých semenech mezi Evropským hospodářským společenstvím a Spojenými státy americkými v rámci GATT, které bylo schváleno rozhodnutím 93/355/EHS [12].
Stejným postupem může Komise:
- podmínit poskytování plateb tím, že bude použito specifické osivo, certifikované osivo pro pšenici tvrdou, některé odrůdy pro olejnatá semena, pšenici tvrdou a lněná semena nebo umožnit členským státům, aby podmínily poskytnutí plateb těmito podmínkami,
- umožnit, aby se termíny uvedené v čl. 8 odst. 2 pro určité oblasti upravily, pokud výjimečné klimatické podmínky znemožňují jejich dodržování,
- s ohledem na danou rozpočtovou situaci umožnit členským státům, aby v určitých regionech schvalovaly odchylně od ustanovení čl. 8 odst. 1 platby poskytované před 16. listopadem až do výše 50 % plateb na plochu a platby za vynětí půdy z produkce v letech, kdy se v důsledku výjimečných klimatických podmínek snížily výnosy natolik, že producentům vznikly vážné finanční obtíže.
KAPITOLA II
Článek 10
1. Pro hospodářské roky 2000/01 a 2001/02 se platby na plochu pro olejnatá semena vypočítají vynásobením těchto částek průměrným výnosem obilovin, který je stanoven v regionalizačním plánu pro příslušný region:
- 81,74 EUR/t pro hospodářský rok 2000/01,
- 72,37 EUR/t pro hospodářský rok 2001/02.
Členské státy však mají možnost pokračovat se stanovováním plateb pro olejnatá semena na základě předchozích regionálních výnosů olejnatých semen.
V takovém případě se výnos vynásobí číslem 1,95.
2. Pro hospodářské roky 2000/01 a 2001/02 bude zřízena maximální zaručená plocha (MZP) pro specifické platby na plochu pro olejnatá semena v rozloze 5482000 hektarů, která je snížena podle sazby pro povinné vynětí z produkce použitelné pro tento hospodářský rok, nebo snížena o 10 %, pokud je daná sazba nižší než 10 %.
Pokud po použití článku 2 dojde k překročení platby na plochu, Komise sníží částky uvedené v odstavci 1 v souladu s odstavci 3 a 4.
3. Pokud plocha pro olejnatá semena, pro niž lze poskytovat specifické platby pro plochy určené pro olejnatá semena, překročí v některém roce MZP, sníží Komise základní částku pro daný rok o 1 % za každý procentní bod, o který je MZP překročena.
Pokud je MZP překročena více než o prahovou procentní sazbu, použijí se zvláštní pravidla.
Do výše prahové procentní sazby je snížení částky jednotné ve všech členských státech.
Je-li prahová procentní sazba překročena, použije se vhodné dodatečné snížení v členských státech, které překročily vnitrostátní referenční plochy stanovené v příloze V, jež byly sníženy podle sazby uvedené v odstavci 4.
Pro Německo však lze dodatečné snížení na jeho vlastní žádost přiměřeně zcela nebo částečně upravit v souladu s regionální základní plochou; pokud dojde k překročení této možnosti, Německo sdělí bez odkladu Komisi údaje potřebné pro výpočet snížení, která mají být použita.
Komise stanoví postupem podle článku 23 nařízení (EHS) č. 1766/92 velikost a rozdělení vhodných snížení, která budou použita, a především zajistí, aby vážené průměrné snížení na úrovni Společenství odpovídalo procentní sazbě, o niž byla MZP překročena.
4. Prahová procentní sazba uvedená v odstavci 3 by měla být stanovena na 0 %.
5. Pokud je platba na plochu za olejnatá semena snížena podle odstavců 3 a 4, sníží Komise příslušné základní částky pro následující hospodářský rok podle stejné procentní sazby v případě, že k překročení nedojde v roce, kdy Komise stanoví, že se dané snížení nepoužije.
6. Pokud je MZP v hospodářském roce 2000/01 překročena, sníží Komise základní částku pro hospodářský rok 2000/01 podle procentní sazby, která byla použita pro regionální srovnávací částky v hospodářském roce 1999/2000.
7. Aniž by byl dotčen tento článek mohou členské státy, v nichž existuje výrazné riziko, stanovit že bude vnitrostátní referenční plocha stanovená v příloze V výrazně překročena, omezit plochu, pro kterou může producent obdržet platby pro olejnatá semena a která je uvedena v tomto článku.
Tento limit se vypočte jako procento plochy se zemědělskou půdou členského státu nebo jako procento regionální základní plochy, pro niž lze poskytovat platby na plochu uvedené v tomto nařízení, a použije se pro zemědělskou plochu daného producenta, pro niž lze poskytovat platby.
Tento limit lze na základě objektivních kritérií rozdělit mezi regionální základní plochy nebo podplochy.
Členské státy oznámí tento limit nejpozději do dne 1. srpna hospodářského roku, který předchází roku, pro nějž je platba na plochu žádána, nebo dříve, pokud je v daném členské státu nebo v regionu v rámci členského státu výsadba pro příslušný hospodářský rok provedena před dnem 1. srpna.
8. Snížení vyplývající z překročení MZP, které je použito podle tohoto článku, nesmí vést k částce nižší než:
- 58,67 EUR/t pro hospodářský rok 2000/01,
- 63,00 EUR/t pro hospodářský rok 2001/02.
9. Na producenty semen slunečnice cukrářského typu, setých pro sklizeň, se režim podpor poskytovaných podle podmínek tohoto článku nevztahuje.
10. Komise předloží Radě do dvou let od použití tohoto článku zprávu o rozvoji trhu s olejnatými semeny.
Pokud se výrazně zhorší produkční potenciál, bude tato zpráva v případě potřeby doplněna vhodnými návrhy.
Článek 11
Výše plateb na plochu, plateb za vynětí půdy z produkce a procento plochy, která má být z produkce vyňata, jež jsou stanoveny tímto nařízením, mohou být s ohledem na vývoj produkce, produktivity a trhů postupem pozměněny podle čl. 37 odst. 2 Smlouvy.
Článek 12
Případná nezbytná zvláštní opatření k usnadnění přechodu od stávajícího režimu k režimu vytvořenému tímto nařízením se přijmou postupem podle článku 23 nařízení (EHS) č. 1766/92.
Článek 13
Opatření definovaná v tomto nařízení se považují za intervence zaměřené na stabilizaci zemědělských trhů ve smyslu čl. 1 odst. 2 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 1258/1999.
Článek 14
Zrušují se nařízení (EHS) č. 1765/92 a nařízení (EHS) č. 1872/94.
Článek 15
1. Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
2. Toto nařízení se použije počínaje hospodářským rokem 2000/01.
3. Nařízení (EHS) č. 1765/92 a nařízení (EHS) č. 1872/94 dále zůstávají v platnosti pro hospodářské roky 1998/99 a 1999/2000.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 1253/1999
ze dne 17. května 1999,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 1766/92 o společné organizaci trhu s obilovinami a zrušuje nařízení (EHS) č. 2731/75, kterým se stanoví standardní jakosti u pšenice obecné, žita, ječmene, kukuřice a pšenice tvrdé
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [4],
s ohledem na stanovisko Účetního dvora [5],
(1) vzhledem k tomu, že po reformě společné zemědělské politiky v roce 1992 došlo k výraznému zlepšení tržní rovnováhy;
(2) vzhledem k tomu, že vynětí půdy z produkce na základě režimu podpor pro producenty některých plodin na orné půdě, které bylo zavedeno v roce 1992 společně se snížením intervenční ceny, pomohlo udržet výrobu pod kontrolou, zatímco zvýšená konkurenceschopnost cen umožnila použít na domácím trhu dodatečné množství obilovin, především pro výživu zvířat;
(3) vzhledem k tomu, že za tím účelem, aby byl posílen účinek reformy z roku 1992, měla by dalším snížením intervenční ceny posílit konkurenceschopnost cen, které podléhají zvýšení plateb na plochu na základě režimu podpor pro některé plodiny na orné půdě, stanovenému nařízením Rady (ES) č. 1251/1999 ze dne 17. května 1999 o režimu podpor pro producenty určitých plodin na orné půdě [6], a přiblížit se ve dvou krocích úrovni bezpečnostní sítě; že intervenční cena bude v případě potřeby podléhat konečnému snížení, zejména za účelem zajištění lepší tržní rovnováhy,
(4) vzhledem k tomu, že ustanovení o standardní jakosti nemají dále praktický význam a měla by proto být zrušena;
(5) vzhledem k tomu, že cena škrobu, který nebyl vyroben z obilovin, a opatření pro odškodnění byly vždy řízeny společnou organizací trhu s obilovinami, měla by být tato opatření upravena v souladu s opatřeními týkajícími se obilovin, čímž by se minimální ceny brambor určených pro výrobu bramborového škrobu a platby producentům takových brambor upravily v souladu se snížením ceny za obiloviny; že je platba producentům stanovena na vyšší úrovni, než je rovnocenná platba za obiloviny, čímž je zohledněna skutečnost, že se snižují produkční kvóty stanovené nařízením Rady (ES) č.
1868/94 ze dne 27. července 1994, kterým se stanoví režim kvót pro výrobu bramborového škrobu [7];
(6) vzhledem k tomu, že by celní kvóty vyplývající z dohod uzavřených v souladu s článkem 300 Smlouvy nebo z jakýchkoli jiných aktů Rady měly být otevírány a spravovány Komisí na základě prováděcích pravidel;
(7) vzhledem k tomu, že by Komise s ohledem na vliv, který má cena na světovém trhu na cenu vnitřní, měla vyjasnit podmínky pro používání opatření nezbytných pro stabilizaci vnitřního trhu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 1766/92 [8] se mění takto:
1. V článku 1 se odstavec 2 nahrazuje tímto: "2. Toto nařízení se použije bez ohledu na opatření stanovená nařízením Rady (ES) č. 1251/1999 ze dne 17. května 1999 o režimu podpor pro producenty některých plodin na orné půdě [9]."
2. Článek 3 se nahrazuje tímto: "Článek 3
1. Intervenční cena obilovin, které podléhají intervenci, se stanoví na:
- 110,25 EUR/t v hospodářském roce 2000/01,
- 101,31 EUR/t počínaje hospodářským rokem 2001/02.
Intervenční cena, která je platná pro kukuřici a zrna čiroku v květnu, zůstává platná také v červenci, srpnu a září stejného roku.
2. Intervenční cena podléhá měsíčním zvýšením pro celý hospodářský rok nebo pro jeho část. Výše měsíčních zvýšení a jejich čísla jsou určena postupem podle čl. 37 odst. 2 Smlouvy.
3. Intervenční cena se vztahuje na velkoobchodní úroveň, na zboží dodané ke skladišti a před vyložením.
Je použitelná pro všechna intervenční centra Společenství jmenovaná pro každou obilovinu.
4. Ceny stanovené tímto nařízením mohou být změněny na základě rozvoje výroby a trhů postupem podle čl. 37 odst. 2 Smlouvy. Zejména rozhodnutí o konečném snížení intervenční ceny, která bude používána počínaje rokem 2002/03, se učiní na základě rozvoje trhu."
3. Článek 8 se nahrazuje tímto: "Článek 8
1. Minimální cena za brambory určené pro výrobu bramborového škrobu se stanovuje na:
- 194,05 EUR/t v hospodářském roce 2000/01,
- 178,31 EUR/t počínaje hospodářským rokem 2001/02.
Tato cena je použitelná pro množství brambor, které bylo dodáno do továrny a jež je potřebné pro výrobu jedné tuny škrobu.
Rozhodnutí o dalším snížení minimální ceny, která bude používána počínaje hospodářským rokem 2002/03, se učiní na základě konečného snížení intervenční ceny obilovin.
2. Zavede se režim plateb pro producenty brambor určených pro výrobu bramborového škrobu.
Výše platby je použitelná pro množství brambor, jež je potřebné pro výrobu jedné tuny škrobu.
Stanoví se na:
- 98,74 EUR/t v hospodářském roce 2000/01,
- 110,54 EUR/t počínaje hospodářským rokem 2001/02.
Částka ve výši 110,54 eur/t může být zvýšena počínaje hospodářským rokem 2002/03 na základě konečného snížení intervenční ceny obilovin.
Platba se vyplatí pouze pro množství brambor, na něž se vztahuje smlouva o pěstování mezi producentem brambor a výrobcem škrobu v mezích kvóty, která byla tomuto podniku přidělena v souladu s čl. 2 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1868/94 ze dne 27. července 1994, kterým se stanoví režim kvót pro výrobu bramborového škrobu [*] Úř. věst. L 197, 30.7.1994, s. 4. Nařízení naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1284/98 (Úř. věst. L 178, 23.6.1998, s. 3)..
3. Minimální cena a platba se upraví podle obsahu škrobu v bramborách.
4. Bude-li to vyžadovat situace na trhu s bramborovým škrobem, přijme Rada příslušná opatření postupem podle čl. 37 odst. 2 Smlouvy.
5. Komise stanoví prováděcí pravidla k tomuto článku postupem podle článku 23."
4. V článku 12 se odstavec 1 nahrazuje tímto: "1. Celní kvóty pro produkty uvedené v článku 1, které vyplývají z dohod uzavřených v souladu s článkem 300 Smlouvy nebo z jakýchkoli jiných aktů Rady podle Smlouvy, jsou otevírány a spravovány v souladu s prováděcími pravidly, která byla stanovena postupem podle článku 23."
5. Článek 16 se nahrazuje tímto: "Článek 16
1. Pokud cenové nabídky nebo ceny na světovém trhu pro jeden nebo více produktů uvedených v článku 1 dosáhnou úrovně, která narušuje nebo hrozí narušením dostupnosti nabídky na trhu Společenství, a pokud je pravděpodobné, že tato situace bude pokračovat a zhoršovat se, mohou být přijata příslušná opatření.
V případech krajní naléhavosti mohou být taková opatření přijata formou ochranných opatření.
2. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 23."
Článek 2
Zrušuje se nařízení Rady (EHS) č. 2731/75 ze dne 29. října 1975, kterým se stanoví standardní jakosti u pšenice obecné, žita, ječmene, kukuřice a pšenice tvrdé [11].
Článek 3
1. Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
2. Toto nařízení se použije počínaje hospodářským rokem 2000/01.
3. Nařízení (EHS) č. 2731/75 se použije i nadále pro hospodářské roky 1998/99 a 1999/2000.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 1254/1999
ze dne 17. května 1999
o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 36 a 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise1,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu2,
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru3,
s ohledem na stanovisko Výboru regionů4,
s ohledem na stanovisko Účetního dvora5,
(1) vzhledem k tomu, že fungování a rozvoj společného trhu se zemědělskými produkty vyžadují současně vytvoření společné zemědělské politiky; že tato politika musí zahrnovat zejména společnou organizaci zemědělských trhů, jež může v závislosti na produktu nabývat různých forem;
(2) vzhledem k tomu, že cílem společné zemědělské politiky je dosažení cílů stanovených v článku 33 Smlouvy; že v odvětví hovězího a telecího masa by měla být pro stabilizaci trhů a pro zajištění odpovídající životní úrovně zemědělců přijata opatření pro vnitřní trh, zejména pokud jde o přímé platby producentům hovězího masa, podporu soukromého skladování a režim veřejného skladování;
(3) vzhledem k tomu, že za účelem vyrovnání spotřeby masa ve Společenství ve prospěch odvětví hovězího masa a za účelem zlepšení konkurenceschopnosti těchto produktů na mezinárodních trzích by měla být postupně snižována podpora trhu; že s ohledem na důsledky pro producenty by měla být úroveň podpory příjmů, která je poskytována v rámci společné organizace trhu, upravena a přepracována; že je za tímto účelem vhodné zavést komplexní režim přímých plateb producentům; že částky těchto plateb by se měly vyvíjet paralelně k postupnému snižování podpory trhu;
(4) vzhledem k tomu, že s ohledem na různorodost zemědělských podniků by měly přímé platby zahrnovat zvláštní prémii pro producenty býků a volů, prémii na zachování chovu krav bez tržní produkce mléka a porážkovou prémii na všechny druhy skotu, včetně dojnic a telat; že by poskytování těchto prémií nemělo vést ke zvyšování celkové produkce; že je za tímto účelem nutné omezit počet skotu samčího pohlaví, na který se vztahuje poskytnutí zvláštní prémie, a krav bez tržní produkce mléka, na které se vztahuje poskytnutí prémii, uplatněním regionálních a individuálních stropů a v případě zvláštní prémie počtem kusů skotu na zemědělský podnik, přičemž členské státy by měly mít pravomoc provádět úpravy s ohledem na svou zvláštní situaci; že pokud jde o porážkovou prémii, měly by vnitrostátní stropy vycházet z údajů o produkci v minulosti;
(5) vzhledem k tomu, že se podmínky pro chov volů obvykle liší od podmínek pro chov býků; že je proto vhodné stanovit zvláštní prémii na voly v jiné výši na zvíře než je výše prémie na býky; že by však zvláštní prémie na voly měla být rozdělena do dvou plateb podle věkových tříd;
(6) vzhledem k tomu, že porážka příliš velkého počtu volů během porážkové sezóny v členských státech, kde je tento druh produkce mimořádně důležitý, by mohla narušit stabilitu trhu, a zejména by mohla vést k poklesu tržních cen; že by za účelem podpořit porážky volů mimo každoroční porážkovou sezónu měla být ke zvláštní prémii na zvířata poražená mimo sezónu během prvních 23 týdnů roku poskytnuta za některých podmínek ještě doplňková prémie;
(7) vzhledem k tomu, že za účelem co nejvíce zpřístupnit režim prémií chovatelům je vhodné rozšířit poskytování prémie na krávy bez tržní produkce mléka i na jalovice, které splňují stejné požadavky na chov jako krávy bez tržní produkce mléka; že je však vhodné omezit počet jalovic, na které se vztahuje poskytnutí prémie, ve stádech krav bez tržní produkce mléka na běžný poměr potřebný k obnově stáda; že by členské státy, ve kterých se nejméně 60 % zvířat, na která se vztahuje poskytnutí prémie na krávy bez tržní produkce mléka, chová v horských oblastech, měly být oprávněny spravovat odděleně prémie na krávy bez tržní produkce mléka a prémie na jalovice, a pokud jde o jalovice, měly by uplatňovat oddělený vnitrostátní strop této prémie v rámci výše uvedeného poměru;
(8) vzhledem k tomu, že v zásadě by prémie na krávy bez tržní produkce mléka měla být vyhrazena pro chovatele, kteří nedodávají mléko mlékárnám v rámci režimu doplňkových dávek stanovenému nařízením Rady (EHS) č.
3950/92 ze dne 28. prosince 1992, kterým se zavádí doplňková dávka v odvětví mléka a mléčných výrobků6; že však podpora příjmů může být rovněž nezbytná v případě zemědělského podniku se stádem dojnic a stádem krav bez tržní produkce mléka; že je tedy vhodné poskytovat prémii na krávy bez tržní produkce mléka rovněž malým a středním smíšeným zemědělským podnikům, jejichž individuálním referenční množství není větší než 120000 kilogramů; že by s ohledem na rozmanitost struktur produkce v zemích Společenství měly mít členské státy možnost měnit nebo odchýlit se od tohoto množstevního omezení na základě objektivních kritérií;
(9) vzhledem k tomu, že pokud jde o prémii na krávy bez tržní produkce mléka, je vhodné zachovat pro producenty individuální stropy; že některé z nároků na prémii přiznané vnitrostátními stropy nebyly v minulosti využity; že by tato nevyužité nároky mohly podpořit zvýšení produkce a výdajů, zejména v důsledku toho, že se na jalovice plně vztahuje prémie na krávy bez tržní produkce mléka; že je za účelem vyhnout se takovému důsledku vhodné stanovit celkový počet nároků na prémii na krávy bez tržní produkce mléka každého členského státu na základě skutečně vyplacených prémií v minulých referenčních letech a zvýšit je o některou marži k zachování vnitrostátní rezervy; že by členské státy měly přijmout nezbytná opatření, aby zajistily dodržování vnitrostátních stropů; že pokud je to nezbytné, měly by členské státy upravit individuální stropy producentů bez náhrady, a to na základě některých objektivních kritérií; že by tato kritéria měla zejména zajistit stejné zacházení se všemi příslušnými producenty a ochranu jejich oprávněných očekávání;
(10) vzhledem k tomu, že se v důsledku změn v zásobách nebo v produkční kapacitě může lišit úroveň produkce producenta; že se tedy za některých podmínek doporučuje stanovit možnost převodu nároků na prémii na krávy bez tržní produkce mléka získaných v rámci individuální stropů na jiné producenty, a to buď společně se zemědělským podnikem, nebo bez zachování vazby mezi nároky na prémii a obhospodařovanou plochou;
(11) vzhledem k tomu, že noví a stávající producenti, jejichž individuální stropy neodpovídají z různých důvodů změnám v jejich stádech krav bez tržní produkce mléka, by neměli být vyloučeni z nároku na prémii; že je proto vhodné stanovit, že předpisy pro využívání vnitrostátních rezerv jsou vytvořeny a spravovány podle kritérii Společenství; že je ze stejného důvodu vhodné podřídit převod nároků na prémii bez převodu přidruženého zemědělského podniku pravidlům, podle kterých je část převedených nároků odejmuta bez vyrovnávací platby a převedena do vnitrostátní rezervy;
(12) vzhledem k tomu, že je vhodné povolit členským státům spojení citlivých oblastí nebo míst s chovem krav bez tržní produkce mléka, a to s cílem zachovat tento chov zejména v oblastech, kde neexistuje žádná jiná možnost;
(13) vzhledem k tomu, že je s ohledem na snahu o intenzifikaci produkce skotu nutné omezit prémie na jeho chov tím, že se zohlední krmná plocha každého zemědělského podniku v závislosti na počtu a druzích chovaného skotu; že za účelem vyhnout se příliš intenzivnímu chovu by mělo být poskytování prémií záviset na dodržení maximální intenzity chovu na zemědělský podnik; že by však měla být zohledněna situace malých producentů;
(14) vzhledem k tomu, že za účelem podpořit extenzifikaci produkce, jejímž účelem je zlepšení její účinnosti na cíle v oblasti životního prostředí, by měla být poskytnuta dodatečná částka těm producentům, kteří splňují přísné a reálné požadavky na intenzitu chovu; že za účelem zabránit velké změně celkové úrovně podpory a za účelem zajistit přiměřenou kontrolu výdajů by měla být možná případná úprava dodatečné částky;
(15) vzhledem k tomu, že podmínky pro produkci skotu a příjmy producentů se v různých produkčních oblastech Společenství značně liší; že společný režim Společenství založený na jednotných platbách pro všechny producenty by nebyl dostatečně pružný k tomu, aby zohlednil strukturální a přírodní odlišnosti a z nich vyplývající rozdílné potřeby; že je tedy vhodné stanovit pružný rámec dodatečných plateb Společenství, které by byly stanovovány a vypláceny členskými státy na základě pevných celkových částek a v souladu s některými společnými kritérii; že celkové částky by měly být přidělovány členským státům na základě jejich podílu na chovu skotu ve Společenství; že společná kritéria slouží zejména k tomu, aby dodatečné platby neměly diskriminující účinky a aby byly plně zohledněny mnohostranné závazky Společenství; že je zejména nezbytné, aby byly členské státy povinny vykonávat své pravomoci výlučně na základě objektivních kritérií, aby byla splněna zásada rovného zacházení a zabránilo se tak narušení trhu a hospodářské soutěže; že je vhodné stanovit formy, jakými by dodatečné platby mohly být prováděny; že by těmito formami měly být platby podle počtu zvířat pro některé kategorie skotu a platby na plochu;
(16) vzhledem k tomu, že pokud jde o dodatečné platby podle počtu zvířat, požadují se některá množstevní omezení, aby byla zajištěna rozumná úroveň kontroly produkce; že by navíc měly členské státy dodržovat požadavky intenzity chovu;
(17) vzhledem k tomu, že by dodatečné platby na plochu měly být poskytovány pouze na stálé pastviny, které nemají zisk z jiných opatření na podporu trhu ve Společenství; že by platby na plochu měly být používány v rámci základních regionálních ploch stálých pastvin, které by měly být určeny členskými státy na základě referenčních údajů z minulosti; že nejvyšší částka plateb na plochu, která může být poskytnuta na hektar a která zahrnuje dodatečné platby na plochu v rámci společné organizace trhu s mlékem a mléčnými výrobky, by měla být srovnatelná s průměrnou podporou na hektar v rámci režimu podpor pro pěstitele některých plodin na orné půdě;
(18) vzhledem k tomu, že by přímé platby měly být poskytovány v závislosti na tom, jak chovatelé příslušných zvířat dodržují předpisy Společenství pro identifikaci a registraci skotu; že v zájmu dosažení požadovaného hospodářského účinku musí být přímé platby poskytovány ve stanovených lhůtách;
(19) vzhledem k tomu, že podle práva Společenství je používání některých látek při chovu skotu zakázáno; že pokud příslušné předpisy nejsou dodržovány, měly by být uloženy příslušné sankce;
(20) vzhledem k tomu, že na základě režimu podpor pro ceny a podpor příjmů stanoveného tímto nařízením již k vyrovnání trhu není nezbytná stávající veřejná intervence formou nákupů intervenčními agenturami a veřejného skladování a mohla by způsobit i značné výdaje; že by proto její činnost měla být postupně zastavena; že za účelem stabilizace tržních cen pohybujících se kolem úrovně základní ceny, která představuje požadovanou úroveň podpory trhu, by však měla být poskytnuta podpora soukromého skladování; že by za tímto účelem měla být Komise oprávněna rozhodovat o poskytnutí podpory soukromého skladování, pokud tržní cena klesne pod 103 % základní ceny; že kromě toho by měl být zaveden intervenční režim "bezpečnostní sítě", aby podpořil trh s hovězím a telecím masem v členských státech nebo v regionech členských států, ve kterých klesnou tržní ceny pod kritickou úroveň; že je nutné stanovit, že podpora soukromého skladování a intervenční režim jsou prováděny na základě klasifikační stupnice stanovené nařízením Rady (EHS) č.1208/81 ze dne 28. dubna 1981, kterým se určuje klasifikační stupnice Společenství pro jatečně upravená těla dospělých kusů skotu7;
(21) vzhledem k tomu, že vytvoření jednotného trhu Společenství s hovězím a telecím masem vyžaduje zavedení jednotného obchodního režimu na vnějších hranicích Společenství; že by režim obchodu, který kromě intervenčních opatření zahrnuje dovozní cla a vývozní náhrady, měl v zásadě stabilizovat trh Společenství; že by tento režim obchodu měl vycházet z dohod, které byly uzavřeny v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání;
(22) vzhledem k tomu, že by za účelem dohledu nad objemem obchodu s hovězím a telecím masem se třetími zeměmi měl být pro některé produkty zaveden režim dovozních a vývozních licencí, který by zahrnoval složení jistoty jako záruky toho, že obchody, pro něž byly licence vydány, se uskuteční;
(23) vzhledem k tomu, že s cílem potlačit nebo vyloučit nepříznivé účinky, které by na trhu Společenství mohl způsobit dovoz některých zemědělských produktů, by měl dovoz jednoho nebo více těchto produktů podléhat dodatečnému dovoznímu clu, pokud jsou splněny určité podmínky;
(24) vzhledem k tomu, že za určitých podmínek by Komise měla být oprávněna otevřít a spravovat celní kvóty vyplývají z mezinárodních dohod uzavřených v souladu se Smlouvou nebo z jiných právních aktů Rady;
(25) vzhledem k tomu, že náhrady při vývozu do třetích zemí poskytované na základě Dohody o zemědělství v rámci WTO8, které odpovídají rozdílu mezi cenami ve Společenství a na světovém trhu, mají zajišťovat podíl Společenství na mezinárodním obchodu s hovězím a telecím masem; že tyto náhrady podléhají omezením, jak ohledně množství, tak ohledně hodnoty;
(26) vzhledem k tomu, že dodržování omezení hodnoty by mělo být při stanovení náhrad zajištěno v rámci dohledu nad platbami podle právních předpisů Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu; že tento dohled lze usnadnit povinným stanovením náhrad předem, aniž je v případě odstupňovaných náhrad dotčena možnost změnit místo určení v rámci jedné zeměpisné oblasti, na niž se vztahuje jednotná sazba pro náhrady; že by v případě změny místa určení měla být vyplacena náhrada použitelná pro skutečné místo určení, přičemž nesmí být překročena částka pro původní zemi určení;
(27) vzhledem k tomu, že dodržování množstevních omezení vyžaduje zavedení spolehlivého a účinného systému dohledu; že by za tímto účelem mělo poskytování náhrad podléhat vývozní licenci; že by náhrady měly být poskytovány v rámci množství, která jsou k dispozici, s přihlédnutím k jednotlivým situacím u příslušných produktů; že by výjimky z této právní úpravy měly být povoleny pouze pro potravinovou pomoc, na kterou se nevztahují žádná omezení; že by se měl dohled nad množstvími vyváženými v průběhu hospodářského roku za využití náhrad, jak je uvedeno v Dohodě o zemědělství WTO, by se měl uskutečňovat na základě vývozních licencí vydaných pro každý hospodářský rok;
(28) vzhledem k tomu, že pokud je to pro řádné fungování výše uvedeného režimu nezbytné, měla by být rovněž přijata ustanovení, která by upravovala používání režimu aktivního a pasivního zušlechťovacího styku a, pokud by to situace na trhu vyžadovala, by využívání tohoto režimu zakázala;
(29) vzhledem k tomu, že celní režim umožňuje obejít se bez jakýchkoli dalších ochranných opatření na vnějších hranicích Společenství; že se však celní režim může ve výjimečných případech ukázat jako nedostatečný; že v takových případech by mělo být Společenství umožněno neprodleně přijmout všechna nezbytná opatření, aby nebyl trh Společenství ponechán bez ochrany proti narušení, ke kterému by mohlo dojít; že tato opatření musí být v souladu se závazky vyplývajícími z dohod WTO;
(30) vzhledem k tomu, že za účelem zajištění řádného uplatnění nástrojů, které stanoví toto nařízení, by měla být Komise podrobně informována o vývoji cen na společném trhu s hovězím a telecím masem; že by tedy měl být zaveden režim pro zjišťování cen skotu a jeho masa;
(31) vzhledem k tomu, že je nutné stanovit, jaká se přijmou opatření, pokud je trh Společenství narušen podstatným nárůstem nebo poklesem cen nebo toto narušení hrozí; že tato opatření mohou zahrnovat i intervenční nákupy ad hoc;
(32) vzhledem k tomu, že omezení volného pohybu vyplývající z opatření na ochranu proti šíření chorob zvířat může způsobit potíže na trhu jednoho nebo více členských států; že je pro nápravu takových situací nezbytné připravit se na možnost přijímat výjimečná opatření na ochranu trhu;
(33) vzhledem k tomu, že poskytováním některých podpor by mohlo být ohroženo vytvoření jednotného trhu; že by se proto ustanovení Smlouvy, která umožňují posoudit podpory poskytované členskými státy a zakazují podpory, které jsou neslučitelné se společným trhem, měla vztahovat i na odvětví hovězího a telecího masa;
(34) vzhledem k tomu, že s přihlédnutím k rozvoji společného trhu s hovězím a telecím masem by si členské státy a Komise měly vzájemně sdělovat informace nezbytné pro použití tohoto nařízení;
(35) vzhledem k tomu, že s cílem usnadnit provádění navrhovaných opatření by měl být stanoven postup pro zajištění úzké spolupráce mezi členskými státy a Komisí prostřednictvím řídícího výboru;
(36) vzhledem k tomu, že výdaje členských států v důsledku povinností vyplývajících z tohoto nařízení hradí Společenství podle nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 ze dne 17. května 1999 o financování společné zemědělské politiky9;
(37) vzhledem k tomu, že společná organizace trhu s hovězím a telecím masem by měla současně a vhodným způsobem zohledňovat cíle stanovené v článcích 33 a 131 Smlouvy;
(38) vzhledem k tomu, že společná organizace trhu s hovězím a telecím masem stanovená nařízením Rady (EHS) č.
805/6810 byla několikrát změněna; že je v důsledku početných změn, jejich složitosti a jejich rozdělení do několika Úředních věstníků obtížné tato znění používat, neboť postrádají jasnost, která by měla být základním rysem všech právních předpisů; že je proto nutné sloučit je do nového nařízení a výše uvedené nařízení (EHS) č.
805/68 zrušit; že nařízení Rady (EHS) č. 98/69 ze dne 16. ledna 1969, kterým se stanoví obecná pravidla pro odbyt zmrazeného hovězího a telecího masa ze strany intervenčních agentur11, nařízení Rady (EHS) č.
989/68 ze dne 15. července 1968, kterým se stanoví obecná pravidla pro poskytování podpory soukromého skladování hovězího a telecího masa12 a nařízení Rady (EHS) č. 1892/87 ze dne 2. července 1987 o určování tržních cen v odvětví hovězího a telecího masa13, jehož právním základem bylo nařízení (EHS) č.
(39) vzhledem k tomu, že v důsledku přechodu od režimu nařízení (EHS) č.
805/68 k režimu stanovenému tímto nařízením by mohly vzniknout potíže, které toto nařízení neupravuje; že by za účelem řešení této možnosti měla mít Komise možnost přijímat nezbytná přechodná opatření; že by Komise měla být rovněž oprávněna řešit některé praktické problémy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Společná organizace trhu s hovězím a telecím masem zahrnuje režim vnitřního trhu a režim obchodu se třetími zeměmi a vztahuje se na tyto produkty: Kód KN _BAR_ Popis zboží _BAR_ do _BAR_ Živý domácí skot, jiný než čistokrevná plemenná zvířata _BAR_ 0201 _BAR_ Hovězí maso, čerstvé nebo chlazené _BAR_
0202 _BAR_ Hovězí maso zmrazené _BAR_
2. Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "skotem" živý domácí skot kódu KN ex010210, 01029005 až 01029079;
b) "dospělým skotem" skot o živé hmotnosti vyšší než 300 kg.
HLAVA I
VNITŘNÍ TRH
Článek 2
S cílem podpořit činnost profesních a mezioborových skupin, která by usnadnila přizpůsobení nabídky požadavkům trhu, mohou být pro produkty uvedené v článku 1 přijata tato opatření Společenství:
a) opatření na zlepšení orientace chovu;
b) opatření na podporu lepší organizace produkce, zpracování a uvádění na trh;
c) opatření na zlepšení jakosti;
d) opatření umožňující vypracovávat krátkodobé nebo dlouhodobé odhady na základě používaných výrobních prostředků;
e) opatření umožňující zjednodušit zjišťování vývoje tržních cen.
Rada postupem podle čl. 37 odst. 2 Smlouvy stanoví obecná pravidla týkající se těchto opatření.
KAPITOLA 1
PŘÍMÉ PLATBY
Článek 3
Pro účely této kapitoly se rozumí:
a) "producentem" samostatný zemědělec, fyzická nebo právnická osoba nebo skupina fyzických nebo právnických osob, bez ohledu na právní formu této skupiny nebo jejích členů podle vnitrostátních právních předpisů, jejichž zemědělský podnik se nachází na území Společenství a které se zabývají chovem skotu;
b) "zemědělským podnikem" všechny produkční jednotky řízené producentem a umístěné na území jednoho členského státu;
c) "regionem" členský stát nebo region uvnitř členského státu na základě výběru příslušného členského státu;
d) "býkem" nevykastrovaný skot samčího pohlaví;
e) "volem" vykastrovaný skot samčího pohlaví;
f) "krávou bez tržní produkce mléka" kráva masného plemene nebo kráva křížená s masným plemenem, určená k produkci masných telat;
g) "jalovicí" skot samičího pohlaví od osmi měsíců věku, který se ještě neotelil.
ODDÍL 1
Prémie
P o d o d d í l 1
Zvláštní prémie
Článek 4
1. Producent, který chová ve svém zemědělském podniku skot, může na základě žádosti získat nárok na zvláštní prémii.
Tato prémie se poskytuje pro kalendářní rok a zemědělský podnik v rámci regionálních stropů pro maximálně 90 zvířat každé věkové třídy stanovené v odstavci 2.
2. Zvláštní prémie se poskytuje pouze:
a) jednou v životě každého býka od devíti měsíců věku, nebo
b) dvakrát v životě každého vola:
- poprvé v devíti měsících věku,
- podruhé po dovršení 21 měsíců věku.
3. Aby vznikl nárok na zvláštní prémii, musí být splněny tyto požadavky:
a) každé zvíře, pro které byla podána žádost o podporu, producent chová na výkrm během doby, která má být stanovena;
b) každé zvíře má až do porážky nebo do vývozu zvířecí pas podle článku 6 nařízení Rady (ES) č. 820/97 ze dne 21. dubna 1997, kterým se stanoví systém identifikace a registrace skotu a které se týká označování hovězího masa a výrobků z hovězího masa14, který obsahuje veškeré důležité informace o jeho statutu, pokud jde o prémie, nebo pokud pas není k dispozici, jiný rovnocenný správní doklad.
4. Pokud v příslušném regionu celkový počet býků od devíti měsíců věku a volů od devíti do dvaceti měsíců věku, pro které byla podána žádost o prémie a kteří splňují podmínky pro poskytnutí zvláštní prémie, překračuje regionální strop stanovený v příloze I, počet všech zvířat na producenta během příslušného roku, na které se vztahuje poskytnutí prémie podle odst. 2 písm. a) a b), se poměrně sníží.
Pro účely tohoto článku se "regionálním stropem" rozumí počet zvířat, která mají nárok na zvláštní prémii v některém regionu a pro příslušný kalendářní rok.
5. Odchylně od odstavců 1 a 4 mohou členské státy:
- na základě objektivních kritérií, která sami stanoví, změnit omezení 90 kusů skotu na zemědělský podnik a věkovou třídu nebo se od něj odchýlit a
- pokud se rozhodnou použít odstavec 4 takovým způsobem, aby dosáhly požadované úrovně snížení a vyhověly tak příslušnému regionálnímu stropu, aniž by taková snížení uplatnily pro malé producenty, kteří pro příslušný rok nepředložili žádost o zvláštní prémii na více než nejnižší počet zvířat stanovený příslušným členským státem.
6. Členské státy mohou rozhodnout o poskytnutí zvláštní prémie v době porážky.
V tomto případě je kritérium věku býků podle odst. 2 písm. a) nahrazeno kritériem hmotnosti jatečně upraveného těla nejméně 185 kilogramů.
Prémie se vyplácí nebo převádí na producenta.
Spojené království je oprávněné použít v Severním Irsku jiný režim pro poskytování zvláštní prémie než režim, který používá na zbytku svého území.
7. Výše prémie se stanoví:
a) na býka, na kterého je nárok na poskytnutí prémie:
- 160 EUR pro kalendářní rok 2000,
- 185 EUR pro kalendářní rok 2001,
- 210 EUR pro kalendářní rok 2002 a následující kalendářní roky;
b) na vola, na kterého je nárok na poskytnutí prémie, a věkovou třídu:
- 122 EUR pro kalendářní rok 2000,
- 136 EUR pro kalendářní rok 2001,
- 150 EUR pro kalendářní rok 2002 a následující kalendářní roky.
8. Komise postupem podle článku 43 stanoví prováděcí pravidla k tomuto článku.
P o d o d d í l 2
Prémie na porážky mimo sezónu
Článek 5
1. Pokud v členském státě:
a) počet volů poražených během příslušného roku překročí 60 % celkových ročních porážek skotu samčího pohlaví, a
b) počet volů poražených během období od 1. září do 30. listopadu příslušného roku překročí 35 % celkového počtu poražených volů,
mají producenti na základě žádosti nárok na doplňkovou prémii ke zvláštní prémii (prémie na porážky mimo sezónu).
Pokud však Irsko nebo Severní Irsko dosáhnou obou uvedených zaváděcích sazeb, použije se prémie v Irsku a v Severním Irsku.
Pro použití tohoto článku ve Spojeném království je Severní Irsko považováno za oddělenou jednotku.
2. Výše prémie se stanoví na:
- 72,45 EUR na zvíře poražené během prvních 15 týdnů v příslušném roce,
- 54,34 EUR na zvíře poražené během 16. až 17. týdne v příslušném roce,
- 36,23 EUR na zvíře poražené během 18. až 21. týdne v příslušném roce, a
- 18,11 EUR na zvíře poražené během 22. až 23. týdne v příslušném roce.
3. Pokud není s ohledem na předposlední větu odstavce 1 dosažena sazba uvedená v odst. 1 písm. b, mohou členské státy, jejichž producenti měli nárok na prémii na porážky mimo sezónu, rozhodnout o poskytnutí této prémie ve výši 60 % částek stanovených v odstavci 2.
V tomto případě příslušný členský stát:
a) může rozhodnout o omezení poskytnutí této prémie pouze na první dvě nebo tři příslušná období;
b) zajistí, aby toto opatření bylo vzhledem k témuž rozpočtovému roku finančně neutrální, a za tímto účelem sníží:
- pro druhou věkovou třídu částku zvláštní prémie na voly, která je v tomto členském státě poskytována, a/nebo
- dodatečné platby stanovené v oddíle 2,
a informuje Komisi o opatřeních, kterými snížení provedl.
Pro použití tohoto opatření se Irsko a Severní Irsko považují pro výpočet sazby podle odst. 1 písm. a) a v důsledku toho i pro nárok na tuto prémii za jednu jednotku.
4. Aby bylo možné zjistit, zda došlo k překročení procentní sazby podle tohoto článku, zohlední se porážky uskutečněné během druhého roku před rokem, ve kterém bylo poraženo zvíře, které zakládá nárok na prémii.
5. Komise postupem podle článku 43 stanoví prováděcí pravidla k tomuto článku.
P o d o d d í l 3
Prémie na krávy bez tržní produkce mléka
Článek 6
1. Producent, který chová ve svém zemědělském podniku krávy bez tržní produkce mléka, může mít na základě žádosti nárok na poskytnutí prémie na zachování chovu krav bez tržní produkce mléka (prémie na krávy bez tržní produkce mléka).
Tato prémie se poskytuje pro kalendářní rok a zemědělský podnik v rámci regionálních stropů.
2. Prémie na krávy bez tržní produkce mléka se poskytuje každému producentovi:
a) který během 12 měsíců ode dne podání žádosti nedodává mléko ani mléčné výrobky ze svého zemědělského podniku
Přímá dodávka mléka nebo mléčných výrobků ze zemědělského podniku spotřebiteli však nevylučuje poskytnutí prémie;
b) který dodává mléko nebo mléčné výrobky, jejichž celkové individuální referenční množství podle článku 4 nařízení (EHS) č. 3950/92 nepřesahuje 120000 kilogramů.
Členské státy však mohou na základě objektivních kritérií, která samy stanoví, rozhodnout o změně nebo zrušení tohoto množstevního omezení,
pokud uvedený producent chová během nejméně šesti po sobě jdoucích měsíců ode dne podání žádosti o prémie nejméně 80 % krav bez tržní produkce mléka a nejvýše 20 % jalovic z celkového množství zvířat, pro která žádá o prémii.
Za účelem stanovit počet zvířat, na která se vztahuje poskytnutí prémie podle prvního pododstavce písm. a) a b), by se mělo určit na základě individuálního referenčního množství žadatele ve smyslu čl. 16 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky15 a průměrné výnosnosti produkce mléka, zda se jedná o krávy bez tržní produkce mléka nebo o dojnice.
3. Nárok na prémii každého producenta je omezeno individuálním stropem podle článku 7.
4. Na zvíře, na které se vztahuje poskytnutí prémie, se výše prémie stanoví na:
- 163 EUR pro kalendářní rok 2000,
- 182 EUR pro kalendářní rok 2001,
- 200 EUR pro kalendářní rok 2002 a následující kalendářní roky.
5. Členské státy mohou poskytnout doplňkovou prémii na krávy bez tržní produkce mléka až do výše 50 EUR na zvíře, pokud to nevede k diskriminaci mezi chovateli příslušného členského státu.
Pokud jde o zemědělské podniky v některém regionu podle článků 3 a 6 nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech16, je prvních 24,15 EUR na zvíře této doplňkové prémie financováno záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF).
Pokud jde o zemědělské podniky na území členského státu, záruční sekce EZOZF celkově financuje doplňkovou prémii v případě, že se v příslušném členském státě celkový počet skotu vyznačuje vysokým podílem krav bez tržní produkce mléka, které představují nejméně 30 % z celkového množství krav, a nejméně 30 % poraženého skotu samčího pohlaví patří do tříd zmasilosti S a E. Jakékoli překročení této procentní sazby se stanovuje na základě průměru dvou let předcházejících rok, na který je prémie poskytnuta.
6. Pro použití tohoto článku se zohledňují pouze jalovice masných plemen nebo jalovice křížené s masným plemenem, určené k produkci masných telat.
7. Komise postupem podle článku 43 stanoví prováděcí pravidla k tomuto článku, zejména pravidla pro definici krávy bez tržní produkce mléka podle článku 3, a stanoví průměrnou výnosnost produkce mléka.
Článek 7
1. Od 1. ledna 2000 se individuální strop každého producenta rovná počtu nároků na prémii na krávy bez tržní produkce mléka (nároky na prémii), která měl producent k 31. prosinci 1999 podle příslušných pravidel Společenství, případně upravený podle odstavce 3.
2. Členské státy přijmou nezbytná opatření, jejichž cílem je zajistit, aby od 1. ledna 2000 celková výše nároků na prémii na jejich území nepřekročila vnitrostátní stropy stanovené v příloze II a aby byly vytvořeny vnitrostátní rezervy uvedené v článku 9.
3. V případě že je třeba provést snížení individuálních stropů producentů, úprava uvedená v odstavci 2 se provede bez vyrovnávací platby a rozhodne se o ní na základě těchto objektivních kritérií, která zahrnují zejména:
- míru, v jaké producenti využili své individuální stropy za tři referenční roky předcházející roku 2000,
- uskutečnění investičního nebo extenzifikačního programu v odvětví hovězího a telecího masa,
- zvláštní přírodní podmínky nebo uložení sankcí spočívajících v nevyplacení prémie nebo v jejím snížení v nejméně jednom referenčním roce,
- další mimořádné okolnosti, které způsobily, že platby provedené nejméně v jednom referenčním roce neodpovídají skutečné situaci, která vznikla v předcházejících letech.
4. Zrušují se nároky na prémii, které byly odejmuty na základě opatření přijatého podle odstavce 2.
5. Komise postupem podle článku 43 stanoví prováděcí pravidla k tomuto článku.
Článek 8
1. Pokud producent svůj zemědělský podnik prodá nebo ho převede jiným způsobem, může všechna své nároky na prémii na krávy bez tržní produkce mléka převést na osobu, která tento podnik převezme.
Producent může rovněž zcela nebo částečně převést své nároky na jiné producenty, aniž by převedl svůj zemědělský podnik.
V případě převodu nároků na prémii bez převodu zemědělského podniku je část převedených nároků, nepřesahující 15 %, vrácena bez vyrovnávací platby do vnitrostátní rezervy členského státu, ve kterém se zemědělský podnik nachází, aby mohla být znovu bezplatně rozdělena.
2. Členské státy:
a) přijmou nezbytná opatření, aby zabránily převodu nároků na prémii mimo citlivé oblasti nebo regiony, ve kterých je produkce hovězího a telecího velice důležitá pro místní hospodářství;
b) mohou stanovit, že se převod nároků bez převodu zemědělského podniku uskuteční buď přímo mezi producenty, nebo prostřednictvím vnitrostátní rezervy.
3. Členské státy mohou povolit, aby před jimi stanoveným dnem docházelo k dočasnému převodu té části nároků na prémii, kterou producent disponující těmito nároky nemá úmyslu použít.
4. Komise postupem podle článku 43 stanoví prováděcí pravidla k tomuto článku.
Tato prováděcí pravidla se mohou týkat zejména:
- ustanovení, která členským státům umožňují řešit některé problémy spojené s převodem nároků na prémii ze strany producentů, kteří nevlastní půdu, na které se nachází jejich zemědělský podnik, a
- zvláštních předpisů o nejnižším počtu nároků na prémii, který může být předmětem částečného převodu.
Článek 9
1. Každý členský stát má na starosti vnitrostátní rezervu nároků na prémii na krávy bez tržní produkce mléka.
2. Všechny nároky na prémii odejmuté podle čl. 8 odst. 1 nebo jiných ustanovení Společenství se začlení do vnitrostátní rezervy, aniž je dotčen čl. 7 odst. 4.
3. Členské státy využívají své vnitrostátní rezervy pro přidělování, v rámci omezení těchto rezerv, nároků na prémii, zejména začínajícím zemědělcům, mladým zemědělcům a jiným prioritním producentům.
4. Komise postupem podle článku 43 stanoví prováděcí pravidla k tomuto článku. Tato pravidla se týkají zejména:
- opatření pro případ, že některý členský stát vnitrostátní rezervu nevyužije,
- opatření pro případ, že se nevyužijí nároky na prémii, které byly vráceny do vnitrostátní rezervy.
Článek 10
1. Odchylně od čl. 6 odst. 3 mohou členské státy, ve kterých se nejméně 60 % krav bez tržní produkce mléka a jalovic chová v horských oblastech ve smyslu článku 18 nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 ze dne 17. května 1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) a o změně a zrušení některých nařízení17, rozhodnout, že budou spravovat poskytování prémie na krávy bez tržní produkce mléka pro jalovice a odděleně pro krávy bez tržní produkce mléka v rámci omezení odděleného vnitrostátního stropu, který stanoví příslušný členský stát.
Tento oddělený vnitrostátní strop nesmí překročit 20 % vnitrostátního stropu příslušného členského státu stanoveného v příloze II tohoto nařízení.
Tento vnitrostátní strop se sníží o částku rovnající se částce odděleného vnitrostátního stropu.
Pokud v členském státě využívajícím možnost podle odstavce 1 překročí celkový počet jalovic, pro které byla podána žádost a které splňují podmínky pro poskytnutí prémie na krávy bez tržní produkce mléka, oddělený vnitrostátní strop, počet jalovic, na které se vztahuje poskytnutí prémie, na producenta se pro příslušný rok poměrně sníží.
2. Pro použití tohoto článku se zohlední pouze jalovice masných plemen nebo jalovice křížené s těmito plemeny.
3. Komise postupem podle článku 43 stanoví prováděcí pravidla k tomuto článku.
P o d o d d í l 4
Porážková prémie
Článek 11
1. Producent, který chová ve svém zemědělském podniku skot, může na základě žádosti získat nárok na porážkovou prémii.
Tato prémie se poskytuje při porážce zvířat, na která se poskytnutí prémie vztahuje, nebo při jejich vývozu do třetích zemí, a to v rámci vnitrostátních stropů, které mají být stanoveny.
Porážková prémie se vztahuje na tato zvířata:
a) býky, voly, krávy a jalovice od osmi měsíců věku;
b) telata od jednoho do sedmi měsíců věku o hmotnosti jatečně upraveného těla nižší než 160 kilogramů;
pokud je producent choval během období, které má být stanoveno.
2. Výše prémie se stanoví:
a) na zvíře, na které se vztahuje poskytnutí prémie podle odst. 1 písm. a):
- 27 EUR pro kalendářní rok 2000,
- 53 EUR pro kalendářní rok 2001,
- 80 EUR pro kalendářní rok 2002 a následující kalendářní roky;
b) na zvíře, na které se vztahuje poskytnutí prémie podle odst. 1 písm. b),
- 17 EUR pro kalendářní rok 2000,
- 33 EUR pro kalendářní rok 2001,
- 50 EUR pro kalendářní rok 2002 a následující kalendářní roky.
3. Vnitrostátní stropy podle odstavce 1 se stanoví pro každý členský stát a odděleně pro obě dvě skupiny zvířat uvedené v odst.
1 písm. a) a b). Každý strop se rovná počtu zvířat každé z těchto dvou skupin, která byla poražena v příslušném členském státě v roce 1995 a ke kterým se přičtou zvířata vyvezená do třetích zemí podle údajů Eurostatu nebo podle jakýchkoli jiných oficiálních statistických informací zveřejněných pro tento rok a přijatých Komisí.
4. Pokud v daném členském státě celkový počet zvířat jedné ze dvou skupin uvedených v odst. 1 písm. a) a b), pro která byla podána žádost a která splňují podmínky pro poskytnutí porážkové prémie, překročí vnitrostátní strop stanovený pro příslušnou skupinu, počet všech zvířat, na která se vztahuje poskytnutí prémie, se na chovatele a pro příslušný rok poměrně sníží.
5. Komise postupem podle článku 43 stanoví prováděcí pravidla k tomuto článku.
P o d o d d í l 5
Intenzita chovu
Článek 12
1. Celkový počet zvířat, která mají nárok na zvláštní prémii a na prémii na krávy bez tržní produkce mléka, je omezen stanovením intenzity chovu na zemědělský podnik na dvě velké dobytčí jednotky (VDJ) na hektar a kalendářní rok.
Tato intenzita chovu se vyjadřuje ve VDJ na jednotku krmné plochy zemědělského podniku využívanou pro krmení zvířat.
Požadavek na intenzitu chovu se však netýká producenta, jehož počet zvířat zohledněný při stanovení intenzity chovu, nepřesahuje 15 VDJ.
2. Při stanovení intenzity chovu na zemědělský podnik, se zohlední:
a) skot samčího pohlaví, krávy bez tržní produkce mléka a jalovice, ovce a/nebo kozy, pro které byly podány žádosti o prémii, a dojnice nezbytné k produkci celkového referenčního množství mléka přiděleného chovateli. Počet zvířat se převede na VDJ podle převodní tabulky v příloze III;
b) krmná plocha ve smyslu plochy zemědělského podniku, kterou lze po celý kalendářní rok využívat pro chov skotu, ovcí a/nebo koz.
Krmná plocha nezahrnuje:
- budovy, lesy, rybníky, cesty,
- plochy využívané pro jiné plodiny, které mají nárok na prémii Společenství, nebo pro trvalé plodiny nebo zahradnické plodiny, s výjimkou stálých pastvin, pro které se platby na plochu poskytují podle článku 17 tohoto nařízení a podle článku 19 nařízení (ES) č. 1255/1999,
- plochy, na které se vztahuje režim podpor pro producenty některých plodin na orné půdě a které se v rámci režimu podpor využívají pro sušené krmivo nebo se na ně vztahuje vnitrostátní program nebo program Společenství pro vynětí zemědělské plochy z produkce.
Krmná plocha zahrnuje společně užívané plochy a plochy se smíšenými kulturami.
3. Komise postupem podle článku 43stanoví prováděcí pravidla k tomuto článku.
Tato pravidla se týkají zejména:
- ustanovení o společně užívaných plochách a plochách se smíšenými kulturami,
- ustanovení o prevenci nesprávného uplatnění intenzity chovu.
P o d o d d í l 6
Extenzifikační prémie
Článek 13
1. Producenti, kteří mají nárok na zvláštní prémii a/nebo prémii na krávy bez tržní produkce mléka, mohou mít nárok i na extenzifikační prémii.
2. Extenzifikační prémie činí 100 EUR na zvláštní prémii a prémii na krávy bez tržní produkce mléka, pokud je pro příslušný kalendářní rok intenzita chovu příslušného zemědělského podniku nejvýše 1,4 VDJ na hektar.
Členské státy však mohou rozhodnout, že se extenzifikační prémie poskytne takto:
a) pro kalendářní roky 2000 a 2001 ve výši 33 EUR na intenzitu chovu od 1,6 VDJ na hektar do 2,0 VDJ na hektar včetně a ve výši 66 eur na intenzitu chovu nižší než 1,6 VDJ na hektar;
b) pro kalendářní rok 2002 a následující kalendářní roky ve výši 40 EUR na intenzitu chovu od 1,4 VDJ na hektar do 1,8 VDJ na hektar včetně a ve výši 80 EUR na intenzitu chovu nižší než 1,4 VDJ na hektar.
3. Pro účely použití odstavce 2:
12 odst. 2 písm. a) se intenzita chovu zemědělského podniku stanoví na základě počtu skotu samčího pohlaví, krav a jalovic, které se během příslušného kalendářního roku v zemědělském podniku nacházejí, a ovcí a/nebo koz, pro které byly podány žádosti o prémie pro tentýž kalendářní rok.
Počet zvířat se převede na VDJ podle převodní tabulky v příloze III.
b) aniž je dotčen čl. 12 odst. 2 písm. b) třetí odrážka, plochy využívané pro pěstování plodin na orné půdě ve smyslu přílohy I nařízení Rady (ES) č. 1251/1999 ze dne 17. května 1999 o režimu podpor pro producenty některých plodin na orné půdě18, se nepovažují za "krmné plochy";
c) krmnou plochu, která se zohlední při výpočtu intenzity chovu, tvoří alespoň z 50 % pastviny.
Členské státy definují pojem "pastvina".
Definice zohlední alespoň tato kritéria: pastviny jsou louky, které jsou podle druhu místní zemědělské činnosti uznávány jako místa pro pastvu skotu a/nebo ovcí.
To však nevylučuje smíšené využívání pastviny během téhož roku (pastvina, seno, silážní píce).
4. Aniž jsou dotčeny požadavky na intenzitu chovu stanovené v odstavci 2, mohou mít producenti v členských státech, ve kterých je nejméně 50 % produkce mléka vyprodukováno v horských oblastech ve smyslu článku 18 nařízení (ES) č. 1257/1999, a jejichž zemědělské podniky se nacházejí v těchto oblastech, podle odstavce 2 nárok na poskytnutí extenzifikační prémie na dojnice chované v těchto oblastech.
5. Postupem podle článku 43 Komise:
- stanoví prováděcí pravidla k tomuto článku,
- pokud je to nezbytné, upraví částky stanovené v odstavci 2, přičemž zohlední zejména počet zvířat, na která se vztahuje poskytnutí prémie pro předcházející kalendářní rok.
ODDÍL 2
Dodatečné platby
Článek 14
Členské státy každoročně poskytují producentům usazeným na jejich území dodatečné platby ve výši celkových částek stanovených v příloze IV. Platby se provádějí na základě objektivních kritérií zahrnujících zejména příslušné struktury a podmínky produkce, a současně takovým způsobem, aby bylo zajištěno rovné zacházení se všemi producenty a aby nedocházelo k narušování trhu a hospodářské soutěže.
Kromě toho tyto platby nezávisí na kolísání tržních cen.
2. Dodatečné platby mohou být prováděny formou plateb podle počtu zvířat (článek 15) a/nebo plateb na plochu (článek 17).
Článek 15
1. Platby podle počtu zvířat mohou být poskytnuty pro:
a) skot samčího pohlaví;
b) krávy bez tržní produkce mléka;
c) dojnice;
d) jalovice.
2. Platby podle počtu zvířat mohou být, s výjimkou telat, poskytovány jako dodatečné částky na jednotku porážkové prémie podle článku 11.
V ostatních případech poskytnutí platby podle počtu zvířat podléhá:
a) zvláštním podmínkám stanoveným v článku 16,
b) zvláštním požadavkům na intenzitu chovu, které stanoví členské státy.
3. Zvláštní požadavky na intenzitu chovu se stanoví:
- na základě krmné plochy uvedené v čl. 12 odst. 2 písm. b), s výjimkou těch ploch, na které jsou poskytovány platby podle článku 17,
- zejména s ohledem na to, jaký má příslušný druh produkce dopad na životní prostředí, na citlivosti životního prostředí ploch využívaných k chovu skotu a na opatření, která byla provedena za účelem stabilizovat nebo zlepšit stav uvedených ploch z hlediska životního prostředí.
Článek 16
1. V členském státě mohou být poskytovány platby podle počtu zvířat skotu samčího pohlaví na kalendářní rok nejvýše pro počet zvířat:
- rovnající se regionálnímu stropu příslušného členského státu stanovenému v příloze I nebo
- rovnající se počtu skotu samčího pohlaví, pro který byly poskytnuty prémie v roce 1997 nebo
- rovnající se průměrnému počtu porážek skotu samčího pohlaví během let 1997, 1998 a 1999 podle údajů Eurostatu pro tyto roky nebo podle jakýchkoli jiných úředních statistických informací zveřejněných pro tyto roky a přijatých Komisí.
Členské státy mohou rovněž stanovit maximální počet kusů skotu samčího pohlaví na zemědělský podnik, který má být stanoven členským státem na vnitrostátním nebo regionálním základě.
Poskytnutí prémie se vztahuje pouze na skot samčího pohlaví od osmi měsíců věku.
Pokud jsou platby podle počtu zvířat vypláceny v době porážky, členské státy mohou rozhodnout o nahrazení tohoto kritéria kritériem hmotnosti jatečně upraveného těla nejméně 180 kilogramů.
2. Platby podle počtu krav bez tržní produkce mléka a jalovice, na které se vztahuje poskytnutí prémie na krávy bez tržní produkce mléka podle čl. 6 odst. 4 a článku 10, mohou být poskytnuty pouze jako dodatečná částka na jednotku prémie krávy bez tržní produkce mléka podle čl. 6 odst. 4.
3. Platby podle počtu dojnic mohou být poskytnuty pouze jako částka na tunu referenčního množství, na které se vztahuje poskytnutí prémie, které má zemědělský podnik k dispozici a které se stanoví podle čl. 16 odst. 3 nařízení (ES) č.1255/1999.
Čl. 15 odst. 2 písm. b) se nepoužije.
4. Platby podle počtu jalovic jiné než uvedené v odstavci 2 mohou být poskytnuty podle členského státu a kalendářního roku pro nanejvýš počet jalovic rovnající se průměrnému počtu porážek jalovic během let 1997, 1998 a 1999 podle údajů Eurostatu pro tyto roky nebo podle jakýchkoli jiných úředních statistických informací zveřejněných pro tyto roky a přijatých Komisí.
Článek 17
1. Platby na plochu jsou poskytovány na hektar stálé pastviny:
a) kterou má producent k dispozici během příslušného kalendářního roku;
b) která není využívána ke splnění zvláštních požadavků na intenzitu chovu podle čl. 15 odst. 3 a
c) pro kterou nejsou pro příslušný rok žádány žádné platby v rámci režimu podpor pro producenty některých plodin na orné půdě, v rámci režimu podpor pro sušená krmiva a v rámci režimů podpor Společenství pro jiné trvalé nebo zahradnické plodiny.
2. Plocha stálé pastviny v regionu, pro kterou mohou být poskytnuty dodatečné platby na plochu, by neměla překročit příslušnou regionální základní plochu.
Regionální základní plochy stanoví členské státy jako průměrný počet hektarů stálé pastviny, které sloužily pro chov skotu během let 1995, 1996 a 1997.
3. Nejvyšší dodatečná částka na hektar plochy, která může být poskytnuta, včetně plateb na plochu podle článku 19 nařízení (ES) č. 1255/1999, nepřekročí:
- 210 EUR pro kalendářní rok 2000,
- 280 EUR pro kalendářní rok 2001,
- 350 EUR pro kalendářní rok 2002 a následující kalendářní roky.
Článek 18
Do 1. ledna 2000 poskytnou členské státy Komisi podrobné informace o svých vnitrostátních pravidlech týkajících se poskytování dodatečných plateb.
Jakákoli změna tohoto režimu se Komisi sdělí nejpozději do jednoho měsíce po jejím přijetí.
Článek 19
Do 1. dubna 2004 předloží členské státy Komisi podrobnou zprávu o provádění tohoto oddílu.
Do 1. ledna 2005 zhodnotí Komise provádění tohoto oddílu a přezkoumá rozdělování prostředků Společenství mezi členské státy podle přílohy IV, přičemž zohlední zejména vývoj podílu členských států na produkci hovězího masa ve Společenství.
V případě potřeby předloží Komise příslušné návrhy Radě.
Článek 20
Komise postupem podle článku 43 stanoví prováděcí pravidla k tomuto oddílu.
ODDÍL 3
Společná ustanovení
Článek 21
Přímé platby stanovené v této kapitole se poskytnou pouze pro zvířata, která jsou řádně označena a registrována v souladu s nařízením Rady (ES) č. 820/97.
Článek 22
1. Přímé platby stanovené v této kapitole jsou, s výjimkou prémie na porážky mimo sezónu, provedeny ihned po provedení kontroly, avšak nejdříve 16. října kalendářního roku, pro který byla žádost podána.
2. S výjimkou řádně odůvodněných výjimečných případů:
- jsou přímé platby stanovené v této kapitole provedeny nejpozději 30. června roku následujícího po kalendářním roce, pro který byla žádost podána,
- prémie na porážky mimo sezónu se vyplatí ihned po provedení kontroly, avšak nejpozději 15. října kalendářního roku, pro který byla žádost podána.
Článek 23
1. Pokud jsou u zvířete ze stáda skotu producenta zjištěna v souladu s příslušnými ustanoveními směrnice Rady 96/23/ES19 rezidua látek zakázaných směrnicí Rady 96/22/ES20 nebo rezidua látek, které uvedená směrnice povoluje, ale jsou použita v rozporu s právem, nebo pokud je v producentově zemědělském podniku nalezena zakázaná látka nebo produkt či látka nebo produkt, který směrnice 96/22/ES povoluje, ale producent ho drží nezákonně, je tento producent pro kalendářní rok, ve kterém došlo k uvedenému zjištění, vyloučen z poskytnutí prémií stanovených v tomto oddíle.
V případě opakovaného porušování předpisů může být délka vyloučení z poskytování prémií v závislosti na závažnosti porušení prodloužena až na pět let, přičemž lhůta běží od roku, ve kterém bylo toto opakované porušování zjištěno.
2. Pokud vlastník nebo chovatel zvířat brání provedení kontroly a odebírání vzorků, které jsou nezbytné pro uskutečnění vnitrostátních plánů monitoringu reziduí nebo provádění šetření a kontroly podle směrnice 96/23/ES, uloží se sankce podle odstavce 1.
3. Komise postupem podle článku 43 stanoví prováděcí pravidla k tomuto článku.
Článek 24
Částky přímých plateb stanovené v oddílech 1 a 2 mohou být s ohledem na vývoj produkce, produktivity a trhů změněny postupem podle čl. 37 odst. 2 Smlouvy.
Článek 25
Výdaje vzniklé při poskytování přímých plateb stanovených v této kapitole se považují za intervenční opatření ve smyslu čl. 2 odst. 2 nařízení (ES) č. 1258/1999.
KAPITOLA 2
SOUKROMÉ A VEŘEJNÉ SKLADOVÁNÍ
Článek 26
1. Od 1. července 2002 mohou být poskytovány podpory soukromého skladování, pokud průměrná tržní cena Společenství zjištěná na základě klasifikační stupnice Společenství pro jatečně upravená těla dospělého skotu podle nařízení (EHS) č. 1208/81 (dále jen "klasifikační stupnice Společenství") je a pravděpodobně zůstane nižší než 103 % základní ceny.
2. Základní cena jatečně upravených těl skotu samčího pohlaví třídy R3 v klasifikační stupnici Společenství je stanovena na 2224 EUR/t.
3. Podpory soukromého skladování mohou být poskytovány pro čerstvé nebo chlazené maso dospělého skotu, které je nabízené jako jatečně upravená těla, půlky jatečně upravených těl, kompenzované čtvrti, přední a zadní čtvrti a je tříděné podle klasifikační stupnice Společenství.
4. Rada může postupem podle čl. 37 odst. 2 Smlouvy:
- změnit základní cenu, zejména s ohledem na požadavek stanovit tuto cenu na úroveň, která umožní stabilizovat tržní ceny, aniž by však vedla k vytváření strukturálních přebytků ve Společenství,
- změnit seznam produktů uvedených v odstavci 3, kterým může být poskytnuta podpora soukromého skladování.
5. Komise postupem podle článku 43 stanoví prováděcí pravidla k tomuto článku a rozhodne o poskytování podpory soukromého skladování.
Článek 27
1. Od 1. července 2002 je zahájena veřejná intervence, pokud je během dvou po sobě následujících týdnů průměrná tržní cena v členském státě nebo regionu členského státu zjištěná na základě klasifikační stupnice Společenství podle nařízení (EHS) č. 1208/81 nižší než 1560 EUR/t. Intervenční agentury mohou v tomto případě nakoupit jednu nebo více kategorií, jakostí nebo jakostních tříd, které se musí stanovit, čerstvého nebo chlazeného masa kódu KN 02011000 a 02012020 až 02012050 původem ze Společenství.
2. Pro nákupy podle odstavce 1 lze přijmout pouze vhodné nabídky, jejichž cena se rovná nebo je nižší než průměrná tržní cena zjištěná v členském státě nebo v regionu členského státu a zvýšená o částku, která má být stanovena na základě objektivních kritérií.
3. Nákupní ceny a množství přijatá pro intervenci se stanoví v rámci nabídkových řízení a ve zvláštních případech mohou být stanoveny i členským státem nebo regionem členského státu na základě průměrných tržních cen.
Nabídková řízení zaručí rovné zacházení se všemi zúčastněnými.
Jsou zahájena na základě zadávacích podmínek, při jejichž stanovení se v případě nutnosti zohlední obchodní struktury.
4. Postupem podle článku 43:
- se stanoví produkty, kategorie, jakosti nebo jakostní třídy produktů k intervenci,
- se stanoví nákupní ceny a množství přijatá pro intervenci,
- se stanoví částky zvýšení uvedené v odstavci 2,
- se stanoví prováděcí pravidla k tomuto článku,
- se případně přijmou jakákoliv přechodná ustanovení nezbytná pro používání tohoto režimu.
Komise rozhodne o:
- zahájení nákupů, pokud je během dvou po sobě následujících týdnech splněna podmínka uvedená v odstavci 1,
- ukončení nákupů, pokud během nejméně jednoho týdne již není splněna podmínka uvedená v odstavci 1.
Článek 28
1. Odbyt produktů nakoupených intervenčními agenturami podle článků 27 a 47 tohoto nařízení a článků 5 a 6 nařízení (EHS) č. 805/68 se uskutečňuje takovým způsobem, aby se zabránilo jakémukoli narušení trhu a aby byl zajištěn rovný přístup ke zboží a rovné zacházení se všemi kupujícími.
2. Prováděcí pravidla k tomuto článku, zejména pokud jde o prodejní ceny, podmínky pro vyskladnění a případně pro zpracování produktů nakoupených intervenčními agenturami, stanoví Komise postupem podle článku 43.
HLAVA II
OBCHOD SE TŘETÍMI ZEMĚMI
Článek 29
1. Při dovozu produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. a) do Společenství se vyžaduje předložení dovozní licence.
Při dovozu produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. b) do Společenství nebo při vývozu produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. a) a b) ze Společenství se vyžaduje předložení dovozní nebo vývozní licence.
Členské státy vydají licenci každému žadateli bez ohledu na místo jeho usazení ve Společenství a aniž jsou dotčena opatření přijatá k provádění článků 32 a 33.
Dovozní a vývozní licence jsou platné na celém území Společenství.
Vydání licencí je podmíněno složením jistoty jako záruky toho, že produkty budou dovezeny nebo vyvezeny během doby platnosti licence; s výjimkou případů vyšší moci jistota zcela nebo zčásti propadne, jestliže se ve výše uvedené lhůtě dovoz nebo vývoz neuskuteční, nebo se uskuteční pouze částečně.
2. Komise postupem podle článku 43 stanoví prováděcí pravidla k tomuto článku.
Tato pravidla se týkají zejména:
a) doby platnosti licencí;
b) seznamu produktů, pro které se vyžaduje dovozní nebo vývozní licence podle odst. 1 druhého pododstavce.
Článek 30
Pokud toto nařízení nestanoví jinak, uplatňují se na produkty uvedené v článku 1 celní sazby společného celního sazebníku.
Článek 31
1. Aby se vyloučily nebo potlačily nepříznivé účinky, které by na trhu Společenství mohl způsobit dovoz některých zemědělských produktů uvedených v článku 1, podléhá dovoz jednoho nebo více těchto produktů s celní sazbou stanovenou v článku 30 dodatečnému dovoznímu clu, pokud jsou splněny podmínky stanovené v článku 5 Dohody o zemědělství uzavřené v souladu s článkem 300 Smlouvy v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání, kromě případů, kdy nehrozí nebezpečí, že dovozy naruší trh Společenství, nebo kdyby účinky byly s ohledem na zamýšlený cíl nepřiměřené.
2. Dodatečné clo lze uložit při dovozech za ceny nižší než jsou spouštěcí ceny, jež Společenství předá Světové obchodní organizaci.
Spouštěcí objemy, při jejichž překročení se ukládá dodatečné dovozní clo, se stanoví zejména na základě dovozů do Společenství uskutečněných v období tří let, které předchází roku, v němž se projeví nebo v němž hrozí, že se projeví, nepříznivé účinky uvedené v odstavci 1.
3. Dovozní ceny, které je nutné brát v úvahu při uložení dodatečného dovozního cla, se stanoví na základě dovozních cen CIF dané zásilky.
Dovozní ceny CIF se pro tento účel prověřují na základě reprezentativních cen daného produktu na světovém trhu nebo na dovozním trhu Společenství s tímto produktem.
4. Komise stanoví prováděcí pravidla k tomuto článku postupem podle článku 43.
Tato prováděcí pravidla se týkají zejména:
a) produktů, na které se ukládají dodatečná dovozní cla v souladu s článkem 5 Dohody o zemědělství;
b) ostatních kritérií nezbytných k zajištění toho, aby byl odstavec 1 používán v souladu s článkem 5 uvedené dohody.
Článek 32
1. Celní kvóty pro produkty uvedené v článku 1 vyplývající z dohod uzavřených v souladu s článkem 300 Smlouvy nebo z jakýchkoli jiných právních aktů Rady se otevírají a spravují podle prováděcích pravidel stanovených postupem podle článku 43.
Pokud jde o dovozní kvótu 50000 tun zmrazeného masa kódů KN 02022030, 020230 a 02062991, které je určené pro zpracování, může Rada na návrh Komise kvalifikovanou většinou stanovit, že se tato kvóta na základě přepočítacího koeficientu 4,375 zcela nebo částečně vztahuje na odpovídající množství jakostního masa.
2. Kvóty mohou být spravovány jedním z následujících způsobů nebo jejich kombinací:
- způsob založený na časovém pořadí podaných žádostí (podle zásady "kdo dřív přijde, je dřív na řadě"),
- způsob rozdělování kvót úměrně k požadovaným množstvím v době podání žádostí (tzv. způsob "souběžného zkoumání"),
- způsob přihlížející k tradičním obchodním tokům (tzv. způsob "tradičních dovozců/nových žadatelů").
Mohou být stanoveny i jiné vhodné postupy.
Tyto postupy nesmí vést k jakékoli diskriminaci mezi dotčenými hospodářskými subjekty.
3. Přijatý způsob správy vezme v případě potřeby v úvahu požadavky na zásobování trhu Společenství a nutnost zachovat rovnováhu tohoto trhu, přičemž může vycházet ze způsobů používaných v minulosti používány v případě kvót uvedených v odstavci 1, aniž by tím byla dotčena práva vyplývající z dohod uzavřených v rámci Uruguayského kola obchodních jednání.
4. Prováděcí pravidla uvedená v odstavci 1 stanoví otevírání kvót na jednoletém základě a je-li to nutné, jejich vhodné časové rozvržení, určí způsob správy, který se má použít, a případně zahrnou:
a) záruky vztahující se na povahu a původ produktu a místo, odkud je dovezen, a
b) ustanovení o uznávání dokladu, který slouží k ověření záruk uvedených v písmenu a), a
c) podmínky pro vydávání dovozních licencí a dobu jejich platnosti.
Článek 33
1. V míře nezbytné pro vývoz produktů uvedených v článku 1 na základě jejich kurzů nebo cen na světovém trhu a v mezích vyplývajících z dohod uzavřených v souladu s článkem 300 Smlouvy, může být rozdíl mezi těmito kurzy nebo cenami a cenami ve Společenství pokryt vývozní náhradou.
2. Při přidělování množství, která lze vyvézt s náhradou, se stanoví postup, který:
a) je nejvhodnější pro povahu produktu a situaci na daném trhu, umožňuje nejúčinnější využití dostupných zdrojů a zohledňuje účinnost a strukturu vývozů ze Společenství, aniž by však vedl k diskriminaci mezi velkými a malými hospodářskými subjekty;
b) je s přihlédnutím k požadavkům na správu pro hospodářské subjekty administrativně nejméně náročný;
c) vyhýbá se jakékoli diskriminaci mezi dotčenými hospodářskými subjekty.
3. Náhrada je stejná pro celé Společenství.
Může být rozlišena podle místa určení, pokud to vyžaduje situace na světovém trhu nebo zvláštní požadavky určitých trhů.
Náhrady stanoví Komise postupem podle článku 43.Náhrady mohou být stanoveny zejména:
a) v pravidelných intervalech;
b) doplňkově a pro omezená množství prostřednictvím nabídkového řízení pro produkty, pro něž se tento postup jeví jako vhodný.
S výjimkou případů, kdy se stanovení provádí nabídkovým řízením, se seznam produktů, pro něž je poskytnuta vývozní náhrada, a výše této náhrady stanovují alespoň jednou za tři měsíce.
Náhrady však mohou zůstat na stejné úrovni po dobu delší než tři měsíce a v případě nutnosti je může Komise na žádost některého členského státu nebo z vlastního podnětu v mezidobí upravovat.
4. Při stanovení náhrad se berou v úvahu tyto skutečnosti:
a) stávající situace a předpokládaný vývoj:
- cen produktů a množství k dispozici v odvětví hovězího a telecího masa na trhu Společenství,
- cen produktů v odvětví hovězího a telecího masa na světovém trhu;
b) cíle společné organizace trhu v odvětví hovězího a telecího masa, které spočívají v zajištění rovnováhy a přirozeného vývoje cen a obchodu na tomto trhu;
c) omezení vyplývající z dohod uzavřených podle článku 300 Smlouvy;
d) nutnost zabránit narušení trhu Společenství;
e) hospodářské aspekty zamýšlených vývozů.
Kromě toho je třeba přihlížet zejména k nutnosti nastolit rovnováhu mezi použitím základních produktů Společenství pro vývoz zpracovaného zboží do třetích zemí a použitím produktů z těchto zemí propuštěných do režimu aktivního zušlechťovacího styku.
5. Při stanovení cen ve Společenství uvedených v odstavci 1 se zohlední:
- ceny na reprezentativních trzích Společenství,
- vývozní ceny.
Při stanovování cen v mezinárodním obchodě uvedených v odstavci 1 se zohlední:
- ceny platné na trzích třetích zemí,
- nejpříznivější ceny ve třetích zemích určení používané při dovozu z třetích zemí,
- produkční ceny zjištěné ve vyvážejících třetích zemích, přičemž se případně zohlední subvence, které tyto země poskytují,
- nabídkové ceny Společenství s dodáním na hranice.
6. Náhrada se poskytuje pouze na základě žádosti a po předložení příslušné vývozní licence.
7. Výše náhrady při vývozu produktů uvedených v článku 1 je částka platná ke dni podání žádosti o licenci a v případě rozlišené náhrady je to částka, která je platná ke stejnému dni:
a) pro místo určení uvedené v licenci; nebo
b) pro skutečné místo určení, pokud se liší od místa určení uvedeného v licenci.
V takovém případě nesmí použitelná částka překročit částku, platnou pro místo určení uvedené v licenci.
Aby se zamezilo zneužívání pružnosti ustanovení tohoto o dstavce, mohou být přijata vhodná opatření.
8. Postupem podle článku 43 se lze odchýlit od odstavců 6 a 7 v případě produktů uvedených v článku 1, pro něž se poskytují náhrady v rámci potravinové pomoci.
9. Náhrada je vyplacena, jestliže se prokáže, že produkty:
- mají původ ve Společenství,
- byly vyvezeny ze Společenství a
- v případě rozlišené náhrady dosáhly místa určení uvedeného v licenci nebo jiného místo určení, pro které byla náhrada stanovena, aniž je dotčen odst. 3 písm. b).
Postupem podle článku 43 však mohou být stanoveny odchylky od tohoto pravidla, pokud budou vymezeny podmínky, jež jsou schopny poskytnout rovnocenné záruky.
Výplata vývozní náhrady pro živá zvířata podléhá dodržení právních předpisů Společenství pro dobré životní podmínky zvířat a zejména předpisům na ochranu zvířat během přepravy.
10. Aniž je dotčen odst. 9 první odrážka a kromě odchylky stanovené postupem podle článku 43, se pro produkty, které jsou dováženy ze třetích zemí a zpětně do třetích zemí vyváženy, nevyplácí žádná náhrada.
11. Dodržování omezení objemů vyplývajících z dohod uzavřených v souladu s článkem 300 Smlouvy je zajišťováno prostřednictvím vývozních licencí vydaných na referenční období v nich uvedená a použitelných pro dotyčné produkty.
S ohledem na dodržování závazků vyplývajících z dohod uzavřených v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání nemá konec referenčního období vliv na platnost vývozních licencí.
12. Prováděcí a k tomuto článku, včetně pravidel pro přerozdělení dosud nepřidělených nebo nevyužitých množství, která lze vyvézt, se stanoví postupem podle článku 43.
S ohledem na odst. 9 poslední pododstavec mohou prováděcí pravidla rovněž zahrnovat podmínky pro dovoz do třetích zemí.
Článek 34
1. V míře nezbytné pro řádné fungování společné organizace trhu s hovězím a telecím masem, může Rada na návrh Komise kvalifikovanou většinou zcela nebo částečně vyloučit používání režimu aktivního zušlechťovacího styku v případě produktů uvedených v článku 1.
2. Odchylně od odstavce 1, pokud se situace uvedená v odstavci 1 stane mimořádně naléhavou a pokud je trh Společenství narušen režimem aktivního nebo pasivního zušlechťovacího styku nebo pokud hrozí, že by jím mohl být narušen, rozhodne Komise na žádost členského státu nebo z vlastního podnětu o nezbytných opatřeních, která sdělí Radě a členským státům; tato opatření zůstávají v platnosti po dobu nejvýše šesti měsíců a jsou okamžitě použitelná.
Pokud členský stát předloží Komisi žádost, Komise přijme rozhodnutí do jednoho týdne od jejího obdržení.
3. Rozhodnutí Komise může kterýkoli členský stát do jednoho týdne ode dne jeho sdělení předložit Radě k přezkoumání.
Rada může kvalifikovanou většinou rozhodnutí Komise potvrdit, změnit nebo zrušit.
Pokud Rada nerozhodne do tří měsíců, považuje se rozhodnutí Komise za zrušené.
Článek 35
1. Na sazební zařazení produktů, na něž se vztahuje toto nařízení, se použijí obecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a zvláštní pravidla pro její používání; celní nomenklatura vyplývající z používání tohoto nařízení se přejímá do společného celního sazebníku.
2. Pokud toto nařízení nebo právní předpisy přijaté na jeho základě nestanoví jinak, je v obchodu se třetími zeměmi zakázáno:
- vybírání jakýchkoli poplatků s účinkem rovnocenným clu,
- uplatňování jakýchkoli množstevních omezení nebo opatření s rovnocenným účinkem.
Článek 36
1. Pokud je v důsledku dovozu nebo vývozu trh Společenství s jedním nebo více produkty uvedenými v článku 1 vážně narušen nebo hrozí-li, že bude vážně narušen, a tím budou ohroženy cíle stanovené v článku 33 Smlouvy, mohou být pro obchod se třetími zeměmi přijímána vhodná opatření po dobu, po kterou toto narušení nebo jeho hrozba trvá.
Rada stanoví na návrh Komise kvalifikovanou většinou obecná prováděcí pravidla k tomuto odstavci a určí, v jakých případech a v rámci jakých mezí mohou členské státy přijmout ochranná opatření.
2. Pokud nastane situace uvedená v odstavci 1, rozhodne Komise na žádost členského státu nebo z vlastního podnětu o nezbytných opatřeních, která jsou sdělena členským státům a která jsou okamžitě použitelná.
Pokud členský stát předloží Komisi žádost, Komise o ní rozhodne do tří pracovních dnů od jejího obdržení.
3. Opatření, o kterém rozhodne Komise, může kterýkoli členský stát do tří pracovních dnů ode dne jeho sdělení předložit Radě k přezkoumání.
Rada se sejde neprodleně.
Kvalifikovanou většinou může dotyčné opatření změnit nebo zrušit do jednoho měsíce ode dne, kdy jí bylo předloženo.
4. Tento článek se použije v souladu se závazky vyplývajícími z dohod uzavřených podle čl. 300 odst. 2 Smlouvy.
HLAVA III
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 37
Členské státy provádějí zjišťování cen skotu a hovězího masa podle pravidel, která stanoví Komise postupem podle článku 43.
Článek 38
1. Pokud je na trhu Společenství zjištěn podstatný nárůst nebo pokles cen a je pravděpodobné, že tato situace bude pokračovat, a je-li tím trh narušen nebo hrozí-li, že bude narušen, mohou být přijata nezbytná opatření.
2. Komise postupem podle článku 43 stanoví prováděcí pravidla k tomuto článku.
Článek 39
Aby se vzala v úvahu omezení volného oběhu, která mohou vyplynout z použití opatření, jejichž cílem je zabránit šíření chorob zvířat, mohou být postupem podle článku 43 přijata výjimečná opatření na podporu kteréhokoli trhu postiženého tímto omezením.
Tato opatření lze přijímat pouze v rozsahu a na dobu, jež jsou nezbytně nutné pro podporu tohoto trhu.
Článek 40
Pokud toto nařízení nestanoví jinak, použijí se na produkci produktů uvedených v článku 1 a na obchod s těmito produkty články 87, 88 a 89 Smlouvy.
Článek 41
Členské státy a Komise si navzájem sdělují údaje nezbytné k provádění tohoto nařízení.
Údaje, které mají být sděleny, se stanoví postupem podle článku 43.
Pravidla pro sdělování a šíření těchto údajů se stanoví stejným postupem.
Článek 42
Zřizuje se Řídicí výbor pro hovězí a telecí maso (dále jen "výbor") složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
Článek 43
1. Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, přednese věc výboru jeho předseda buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce některého členského státu.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k těmto opatřením ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou hlasů podle čl.
205 odst. 2 Smlouvy o rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Při hlasování ve výboru je hlasům zástupců členských států přikládána váha způsobem stanoveným v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
3. a) Komise přijme opatření, která jsou okamžitě použitelná.
b) Pokud však tato opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru, sdělí je Komise neprodleně Radě.
V tomto případě:
- může Komise nejvýše o jeden měsíc ode dne tohoto sdělení odložit použitelnost opatření, o kterých rozhodla,
- může Rada kvalifikovanou většinou přijmout ve lhůtě uvedené v předchozí odrážce odlišné rozhodnutí.
Článek 44
Výbor se může zabývat jakoukoli jinou otázku, kterou mu k posouzení předloží jeho předseda buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce některého členského státu.
Článek 45
Nařízení (ES) č. 1258/1999 a právní předpisy přijaté za účelem jeho provádění se použijí na produkty uvedené v článku 1.
Článek 46
Toto nařízení musí být prováděno tak, aby se současně a vhodným způsobem zohlednily cíle stanovené v článcích 33 a 131 Smlouvy.
HLAVA IV
PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 47
1. Do 30. června 2002 mohou být produkty uvedené v odstavci 2 v souvislosti s čl. 26 odst. 1 nakupovány intervenčními agenturami v souladu s tímto článkem, aby se tak zabránilo podstatnému poklesu cen nebo aby byl tento pokles zmírněn.
2. Pokud jsou splněny podmínky stanovené v odstavci 3, může se nákup intervenčními agenturami v jednom nebo ve více členských státech nebo v regionu členského státu jedné nebo více kategorií, jakostí nebo jakostních tříd, které budou stanoveny, čerstvého nebo chlazeného masa kódu KN 02011000 a 02012020 až 02012050 původem ze Společenství, provádět nabídkovým řízením uspořádaným za účelem zajištění rozumné podpory trhu s ohledem na sezónní vývoj v porážce skotu.
Tyto nákupy nesmějí v celém Společenství překročit 350000 tun za rok.
Rada může na návrh Komise kvalifikovanou většinou toto množství změnit.
3. Pro každou jakost nebo jakostní třídu vhodnou k intervenci může být zahájeno nabídkové řízení podle odstavce 8, pokud jsou v některém členském státě nebo regionu členského státu během dvou po sobě následujících týdnů současně splněny tyto dvě podmínky:
- průměrná tržní cena Společenství zjištěná na základě klasifikační stupnice Společenství pro jatečně upravená těla dospělého skotu je nižší než 84 % intervenční ceny,
- průměrná tržní cena zjištěná na základě výše uvedené klasifikační stupnice v členském státě nebo státech nebo v regionech členského státu je nižší než 80 % intervenční ceny.
Intervenční cena je stanovena na:
- 3475 EUR za tunu pro období od 1. ledna do 30. června 2000,
- 3242 EUR za tunu pro období od 1. července 2000 do 30. června 2001,
- 3013 EUR za tunu pro období od 1. července 2001 do 30. června 2002.
4. Nabídkové řízení pro jednu nebo více jakostí nebo jakostních tříd je pozastaveno, pokud nastane jedna z těchto dvou situací:
- během dvou po sobě následujících týdnů nejsou současně splněny obě podmínky uvedené v odstavci 3,
- intervenční nákupy již nejsou vhodné z hlediska kritérií stanovených v odstavci 2.
5. Intervence je rovněž zahájena, pokud během dvou po sobě následujících týdnů průměrná tržní cena Společenství mladých nevykastrovaných zvířat samčího pohlaví do dvou let věku nebo vykastrovaných zvířat samčího pohlaví zjištěná na základě klasifikační stupnice Společenství pro jatečně upravená těla dospělého skotu je nižší než 78 % intervenční ceny a pokud v některém členském státě nebo regionech členského státu průměrná tržní cena mladého nevykastrovaného samčího skotu do dvou let věku nebo vykastrovaného samčího skotu zjištěná na základě klasifikační stupnice Společenství pro jatečně upravená těla dospělého skotu je nižší než 60 % intervenční ceny.
V tomto případě se nákupy pro příslušné kategorie uskuteční v členských státech nebo regionech členského státu, kde je cena nižší než toto omezení.
Při těchto nákupech, a aniž je dotčen odstavec 6, jsou přijaty všechny nabídky.
Množství nakoupená podle tohoto odstavce nejsou zohledněna pro účely použití nákupního stropu uvedeného v odstavci 2.
6. Pouze nabídky, které se rovnají nebo jsou nižší než je průměrná tržní cena zjištěná v členském státě nebo regionu členského státu a zvýšená o částku, která má být stanovena na základě objektivních kritérií, mohou být přijaty v rámci režimu nákupů uvedených v odstavcích 2 a 5.
7. Pro každou jakost nebo jakostní třídu vhodnou k intervenci jsou nákupní ceny a množství přijatá k intervenci stanovena v nabídkovém řízení a ve zvláštních případech je mohou stanovit členské státy nebo region členského státu na základě zjištěných průměrných tržních cen.
Nabídkové řízení musí zajistit rovný přístup pro všechny zúčastněné.
Nabídkové řízení je zahájeno na základě zadávacích podmínek, které mají být stanoveny, a které případně zohlední obchodní struktury.
8. Postupem podle článku 43:
- se stanoví kategorie, jakosti nebo jakostní třídy produktů k intervenci,
- se rozhodne o zahájení nebo opětovném zahájení nabídkových řízení a jejich zastavení v případě uvedeném v poslední odrážce odst. 4,
- se stanoví nákupní ceny a množství přijatá k intervenci,
- se stanoví částka zvýšení uvedená v odstavci 6,
- se stanoví prováděcí pravidla k tomuto článku, zejména pravidla, které mají zabránit prudkému snižování tržních cen,
- se přijmou přechodná ustanovení nezbytná pro uplatňování tohoto režimu.
Komise rozhodne o:
- zahájení intervence podle odstavce 5 a jejím zastavení, pokud není splněna jedna nebo více podmínek stanovených v uvedeném odstavci,
- zastavení nákupů podle první odrážky odst. 4.
Článek 48
1. Do 30. června 2002 se může rozhodnout o poskytování podpory soukromého skladování pro produkty uvedené v čl. 26 odst. 3.
2. Komise stanoví prováděcí pravidla pro uplatnění podpory soukromého skladování a rozhodne o poskytování podpory soukromého skladování postupem podle článku 43.
Článek 49
1. Nařízení (EHS) č. 805/68, nařízení (EHS) č. 989/68, nařízení (EHS) č. 98/69 a nařízení (EHS) č. 1892/87 se zrušují.
2. Odkazy na nařízení (EHS) č. 805/68 se považují za odkazy na toto nařízení a je nutno je číst v souladu se srovnávací tabulkou uvedenou v příloze V.
Článek 50
Komise přijme postupem podle článku 43:
- opatření nezbytná pro usnadnění přechodu od režimu nařízení (EHS) č. 805/68 k režimu tohoto nařízení,
- opatření nezbytná pro vyřešení zvláštních praktických problémů.
Tato opatření, pokud jsou řádně odůvodněna, se mohou odchýlit od některých částí tohoto nařízení.
Článek 51
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1255/1999
ze dne 17. května 1999
o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 36 a 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [4],
s ohledem na stanovisko Účetního dvora [5],
(1) vzhledem k tomu, že fungování a rozvoj společného trhu se zemědělskými produkty vyžadují současné vytvoření společné zemědělské politiky, která musí zahrnovat zejména společnou organizaci zemědělských trhů, jež může v závislosti na produktu nabývat různých forem;
(2) vzhledem k tomu, že cílem společné zemědělské politiky je dosažení cílů stanovených v článku 33 Smlouvy; že v odvětví mléka je za účelem stabilizace trhů a zajištění přiměřené životní úrovně zemědělců nezbytné, aby intervenční agentury používající jednotný režim cen mohly na trhu přijímat intervenční opatření, včetně nákupu másla a sušeného odstředěného mléka a poskytování podpor soukromého skladování těchto produktů; že by však tato opatření měla mít jednotnou podobu, aby nebránila volnému pohybu dotyčného zboží ve Společenství;
(3) vzhledem k tomu, že nařízením Rady (EHS) č. 3950/92 ze dne 28. prosince 1992, kterým se zavádí doplňková dávka v odvětví mléka a mléčných výrobků [6], byl na trhu s mlékem a mléčnými výrobky zaveden režim doplňkové dávky s cílem snížit nerovnováhu mezi nabídkou a poptávkou na tomto trhu a odstranit strukturální přebytky, které v důsledku nerovnováhy vznikají; že tento režim se bude používat po dobu osmi po sobě následujících dvanáctiměsíčních období ode dne 1. dubna 2000;
(4) vzhledem k tomu, že ke zvýšení spotřeby mléka a mléčných výrobků ve Společenství a ke zvýšení konkurenceschopnosti těchto produktů na mezinárodních trzích je nezbytné snížit úroveň podpory trhu, a to zejména prostřednictvím postupného snižování směrných cen a intervenčních cen másla a sušeného odstředěného mléka od 1. července 2005;
(5) vzhledem k tomu, že zavedením intervenčního režimu pro máslo by mělo být zachováno konkurenční postavení másla na trhu a zajištěno co nejracionálnější skladování; že požadavky na jakost, které musí být u másla splněny, jsou určujícím faktorem pro dosažení těchto cílů; že intervenční nákupy by se měly uskutečňovat v míře nezbytné pro zachování stability trhu s přihlédnutím k tržní ceně másla v členských státech a měly by probíhat prostřednictvím nabídkového řízení;
(6) vzhledem k tomu, že v případě podpory soukromého skladování másla je vhodné stanovit, že tato podpora se poskytne pouze pro máslo, které bylo vyrobeno ze smetany a mléka pocházejícího ze Společenství, a že musí být zachována vazba na vnitrostátní třídy jakosti jako podmínka pro poskytnutí této podpory;
(7) vzhledem k tomu, že kromě intervence u másla a čerstvé smetany je nezbytné stanovit další intervenční opatření Společenství, která by umožnila maximální využití mléčných bílkovin a která by podpořila ceny produktů, které se významným způsobem podílejí na tvorbě produkčních cen mléka; že tato opatření by měla spočívat v nákupu sušeného odstředěného mléka a poskytování podpory soukromého skladování tohoto produktu; že však běžný intervenční nákup sušeného odstředěného mléka může být po dosažení určitého množství přerušen a nahrazen nákupem prostřednictvím nabídkového řízení;
(8) vzhledem k tomu, že je třeba zabránit nerovnostem mezi hospodářskými subjekty prodávajícími prostřednictvím veřejné intervence, a že by v zájmu řádné správy zdrojů Společenství měly být stanoveny minimální požadavky na obsah bílkovin v sušeném odstředěném mléce nakupovaném intervencí; že je třeba stanovit tento obsah s přihlédnutím k běžným normám obchodu a takovým způsobem, aby se nestal kritériem pro vyloučení z intervence;
(9) vzhledem k tomu, že k dosažení rovnováhy na trhu s mlékem a ke stabilizaci tržních cen u mléka a mléčných výrobků by měla být přijata dodatečná opatření umožňující růst odbytu mléčných výrobků; že tato opatření by na jedné straně měla zahrnovat poskytování podpory soukromého skladování některých druhů sýrů a na straně druhé poskytování podpor pro uvádění na trh některých mléčných výrobků, které mají zvláštní užití a určení;
(10) vzhledem k tomu, že ke zvýšení spotřeby mléka u mladé generace by mělo být stanoveno, že Společenství se může podílet na úhradě výdajů vzniklých při poskytování podpory na dodávky mléka žákům do škol;
(11) vzhledem k tomu, že v důsledku snížení podpory v odvětví mléka a mléčných výrobků by měla být stanovena opatření na podporu příjmů producentů mléka; že tato opatření by měla mít formu prémie pro mléčné výrobky, jejíž výše by se měla vyvíjet souběžně s postupným snižováním podpory trhu; že výše podpory individuálních příjmů by se měla vypočítat na základě individuálních referenčních množství dotyčných producentů; že k zajištění správného používání režimu, k zohlednění mnohostranných závazků Společenství a z důvodů rozpočtové kontroly by mělo být stanoveno, že celková podpora příjmu musí být na úrovni celkových referenčních množství členských států použitelných ode dne vstupu v platnost tohoto nařízení;
(12) vzhledem k tomu, že podmínky pro produkci mléka a výše příjmů producentů se v různých produkčních oblastech Společenství značně liší; že společný režim Společenství založený na jednotných platbách za mléčné výrobky pro všechny producenty by nebyl dostatečně pružný k tomu, aby zohlednil strukturální a přírodní odlišnosti a z nich vyplývající rozdílné potřeby; že je tudíž nezbytné stanovit pružný rámec dodatečných plateb Společenství, jejichž stanovení a vyplácení by prováděly členské státy na základě pevných celkových částek a podle určitých společných kritérií; že celkové částky by měly být přidělovány členským státům na základě jejich celkového referenčního množství pro mléko; že společná kritéria slouží zejména k tomu, aby dodatečné platby neměly diskriminační účinky a aby byly plně zohledněny příslušné mnohostranné závazky Společenství; že je zejména nezbytné, aby byly členské státy povinny vykonávat své pravomoci výlučně na základě objektivních kritérií, aby byla splněna zásada rovného zacházení a zabránilo se tak narušení trhu a hospodářské soutěže; že je vhodné stanovit formy, jakými by dodatečné platby mohly být prováděny; že těmito formami by měly být doplňkové prémie a platby na plochu;
(13) vzhledem k tomu, že doplňkové prémie by měly být poskytovány jako doplněk částky prémií pro mléčné výrobky, které jsou poskytovány na tunu disponibilního referenčního množství, na něž lze prémii vyplatit; že je rovněž nezbytné omezit celkovou výši podpory, která může být poskytnuta na částku prémie ročně;
(14) vzhledem k tomu, že dodatečné platby na plochu by měly být poskytovány pouze na stálé pastviny, které nevyužívají jiných opatření Společenství na podporu trhu; že platby na plochu by se měly používat v rámci základních regionálních ploch stálých pastvin, které budou stanoveny členskými státy na základě referenčních údajů z minulosti; že maximální částka platby na plochu, která může být poskytnuta na hektar, včetně dodatečných plateb na plochu stanovených v rámci společné organizace trhu s hovězím a telecím masem, by měla být srovnatelná s průměrnou podporou na hektar v rámci režimu podpor pro producenty některých plodin na orné půdě;
(15) vzhledem k tomu, že přímé platby musí být poskytovány v určitých lhůtách, aby bylo dosaženo žádoucího hospodářského účinku;
(16) vzhledem k tomu, že pokud by právní předpisy Společenství zakazovaly podávat mléčnému skotu hovězí somatotropin, měla by Komise stanovit sankce odpovídající sankcím, které společná organizace trhu s hovězím a telecím masem stanoví pro případ použití některých zakázaných látek při produkci hovězího masa;
(17) vzhledem k tomu, že vytvoření jednotného trhu Společenství s mlékem a mléčnými výrobky vyžaduje zavedení jednotného režimu obchodu na vnějších hranicích Společenství; že by režim obchodu, který kromě intervenčních opatření zahrnuje dovozní cla a vývozní náhrady, měl v zásadě stabilizovat trh Společenství; že by tento režim obchodu měl vycházet z dohod, které byly uzavřeny v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání;
(18) vzhledem k tomu, že za účelem dohledu nad objemem obchodu s mlékem a mléčnými výrobky se třetími zeměmi by měl být pro některé produkty zaveden režim dovozních a vývozních licencí, který by zahrnoval složení jistoty jako záruky toho, že obchody, pro něž byly licence vydány, se uskuteční;
(19) vzhledem k tomu, že s cílem potlačit nebo vyloučit nepříznivé účinky, které by na trhu Společenství mohl způsobit dovoz některých zemědělských produktů, by měl dovoz jednoho nebo více těchto produktů podléhat dodatečnému dovoznímu clu, pokud jsou splněny určité podmínky;
(20) vzhledem k tomu, že za určitých podmínek by Komise měla být oprávněna otevřít a spravovat celní kvóty vyplývající z mezinárodních dohod uzavřených v souladu se Smlouvou nebo z jiných právních aktů Rady; že kromě toho by Komise měla mít obdobnou pravomoc v případě některých celních kvót otevíraných třetími zeměmi;
(21) vzhledem k tomu, že náhrady při vývozu do třetích zemí poskytované na základě Dohody o zemědělství v rámci WTO [7], které odpovídají rozdílu mezi cenami ve Společenství a na světovém trhu, by měly zajišťovat podíl Společenství na mezinárodním obchodu s mlékem a mléčnými výrobky; že tyto náhrady by měly být omezeny z hlediska množství a hodnoty;
(22) vzhledem k tomu, že dodržování omezení z hlediska objemu a hodnoty by mělo být při stanovení náhrad zajištěno v rámci dohledu nad platbami podle pravidel týkajících se Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu; že tento dohled lze usnadnit povinným stanovením náhrady předem, aniž je v případě rozlišených náhrad dotčena možnost změnit místo určení v rámci jedné zeměpisné oblasti, na kterou se vztahuje jednotná sazba náhrady; že v případě změny místa určení by náhrada použitelná pro skutečné místo určení měla být vyplacena v maximální výši použitelné pro místo určení stanovené předem;
(23) vzhledem k tomu, že zajištění dodržování množstevních omezení vyžaduje zavedení spolehlivého a účinného systému dohledu; že za tímto účelem by poskytování náhrad mělo podléhat vývozní licenci; že náhrady by měly být poskytovány v rámci množství, která jsou k dispozici, s přihlédnutím ke konkrétní situaci každého dotyčného produktu; že výjimky z tohoto pravidla by měly být povoleny pouze v případě zpracovaných produktů neuvedených v příloze II Smlouvy, na které se nevztahují objemová omezení, a v případě potravinové pomoci, na niž se nevztahují žádná omezení; že dohled nad množstvími vyváženými v průběhu hospodářského roku za využití náhrad, jak je uvedeno v Dohodě o zemědělství WTO, by se měl uskutečňovat na základě vývozních licencí vydávaných pro každý hospodářský rok;
(24) vzhledem k tomu, že pokud je to pro řádné fungování výše uvedeného režimu nezbytné, měla by být rovněž přijata ustanovení, která by upravovala používání režimu aktivního zušlechťovacího styku a, pokud by to situace na trhu vyžadovala, by využívání tohoto režimu zakázala;
(25) vzhledem k tomu, že je vhodné stanovit, že pokud je trh Společenství narušen v důsledku podstatného nárůstu nebo poklesu cen nebo toto narušení hrozí, mohou být přijata nezbytná opatření;
(26) vzhledem k tomu, že celní režim umožňuje obejít se bez jakýchkoli dalších ochranných opatření na vnějších hranicích Společenství; že se však vnitřní trh a mechanismus celního režimu mohou ve výjimečných případech ukázat jako nedostatečné; že v takových případech by mělo být Společenství umožněno přijmout neprodleně všechna nezbytná opatření, aby trh Společenství nebyl ponechán bez ochrany proti narušení, ke kterému by takto mohlo dojít; že tato opatření musí být v souladu se závazky vyplývajícími z příslušných dohod WTO;
(27) vzhledem k tomu, že omezení volného pohybu vyplývající z opatření na ochranu proti šíření chorob zvířat by mohla způsobit potíže na trhu jednoho nebo více členských států; že pro nápravu takových situací by měla být stanovena možnost přijímat výjimečná opatření na ochranu trhu;
(28) vzhledem k tomu, že poskytováním některých podpor by mohlo být ohroženo vytvoření jednotného trhu; že by se proto ustanovení Smlouvy, která umožňují posoudit podpory poskytované členskými státy a zakazují podpory, které jsou neslučitelné se společným trhem, měla vztahovat i na společnou organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky
(29) vzhledem k tomu, že s přihlédnutím k rozvoji společného trhu s mlékem a mléčnými výrobky by si členské státy a Komise měly vzájemně sdělovat informace nezbytné pro používání tohoto nařízení;
(30) vzhledem k tomu, že s cílem usnadnit provádění navrhovaných opatření by měl být stanoven postup pro zajištění úzké spolupráce mezi členskými státy a Komisí prostřednictvím řídícího výboru;
(31) vzhledem k tomu, že výdaje členských států v důsledku povinností vyplývajících z používání tohoto nařízení hradí Společenství podle nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 ze dne 17. května 1999 o financování společné zemědělské politiky [8];
(32) vzhledem k tomu, že společná organizace trhu s mlékem a mléčnými výrobky by měla současně a vhodným způsobem zohledňovat cíle stanovené v článcích 33 a 131 Smlouvy;
(33) vzhledem k tomu, že společná organizace trhu s mlékem a mléčnými výrobky stanovená nařízením Rady (EHS) č. 804/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [9] byla několikrát změněna; že je v důsledku početných změn, jejich složitosti a jejich rozdělení do několika Úředních věstníků obtížné tato znění používat, neboť postrádají jasnost, která by měla být základním rysem všech právních předpisů; že je proto nutné sloučit je do nového nařízení a výše uvedené nařízení (EHS) č. 804/68 zrušit; že základní ustanovení nařízení Rady (EHS) č. 986/68 [10], (EHS) č. 987/68 [11], (EHS) č. 508/71 [12], (EHS) č. 1422/78 [13], (EHS) č. 1723/81 [14], (EHS) č. 2990/82 [15], (EHS) č. 1842/83 [16], (EHS) č. 865/84 [17] a (EHS) č. 777/87 [18] byla zapracována do tohoto nařízení a měla by být proto zrušena;
(34) vzhledem k tomu, že v důsledku přechodu od režimu stanoveného v nařízení (EHS) č.
804/68 k režimu stanovenému v tomto nařízení by mohly vzniknout potíže, které toto nařízení neupravuje; že by za účelem řešení této možnosti měla mít Komise možnost přijímat nezbytná přechodná opatření; že by Komise měla být rovněž oprávněna řešit některé praktické problémy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Společná organizace trhu s mlékem a mléčnými výrobky se vztahuje na tyto produkty: Kód KN _BAR_ Popis zboží _BAR_
f)0406 _BAR_ Sýry a tvaroh _BAR_
HLAVA I
VNITŘNÍ TRH
KAPITOLA I
Ceny
Článek 2
Hospodářský rok pro mléko u všech produktů uvedených v článku 1 začíná dnem 1. července a končí dnem 30. června následujícího roku.
Článek 3
1. Směrná cena ve Společenství u mléka s obsahem tuku 3,7 % dodávaného do mlékáren, vyjádřená v eurech za 100 kg, se stanoví ve výši:
- 30,98 pro období od 1. července 2000 do 30. června 2005,
- 29,23 pro období od 1. července 2005 do 30. června 2006,
- 27,47 pro období od 1. července 2006 do 30. června 2007,
- 25,72 od července 2007.
Za směrnou cenu se považuje cena očekávaná za celkové množství mléka prodaného producenty na trhu Společenství a na vnějších trzích.
2. Rada může směrnou cenu změnit hlasovacím postupem podle čl. 37 odst. 2 Smlouvy.
Článek 4
1. Intervenční ceny ve Společenství, vyjádřené v eurech za 100 kg, se stanoví:
a) u másla ve výši:
- 328,20 pro období od 1. července 2000 do 30. června 2005,
- 311,79 pro období od 1. července 2005 do 30. června 2006,
- 295,38 pro období od 1. července 2006 do 30. června 2007,
- 278,97 od 1. července 2007;
b) u sušeného odstředěného mléka ve výši:
- 205,52 pro období od 1. července 2000 do 30. června 2005,
- 195,24 pro období od 1. července 2005 do 30. června 2006,
- 184,97 pro období od 1. července 2006 do 30. června 2007,
- 174,69 od července 2007.
2. Rada může intervenční ceny změnit hlasovacím postupem podle čl. 37 odst. 2 Smlouvy.
Článek 5
Zavedením cenového režimu není dotčeno používání režimu doplňkových dávek.
KAPITOLA II
Intervenční režim
Článek 6
1. Dosáhnou-li během jednoho reprezentativního období tržní ceny másla v jednom nebo více členských státech úrovně nižší než 92 % intervenční ceny, nakoupí jej intervenční agentury v dotyčném členském státě nebo dotyčných členských státech prostřednictvím nabídkového řízení na základě podmínek, jež budou stanoveny.
Nákupní cena stanovená Komisí nesmí být nižší než 90 % intervenční ceny.
Dosahují-li během jednoho reprezentativního období tržní ceny másla v dotyčném členském státě nebo dotyčných členských státech nejméně 92 % intervenční ceny, nákup prostřednictvím nabídkového řízení se zastaví.
2. Intervenční agentury mohou podle podmínek stanovených v odstavci 1 nakupovat pouze máslo, které bylo vyrobeno přímo a výhradně z pasterizované smetany ve schváleném podniku Společenství a které
a) vykazuje tyto vlastnosti:
- má minimální obsah tuku 82 % hmotnostních a maximální obsah vody 16 % hmotnostních,
- nepřesáhne v době nákupu stáří, jež bude stanoveno,
- splňuje podmínky týkající se minimálního množství a balení, jež budou stanoveny;
b) splňuje některé požadavky, jež budou stanoveny a které se týkají zejména:
- uchování; intervenční agentury mohou stanovit dodatečné požadavky,
- obsahu volných mastných kyselin,
- obsahu peroxidu,
- mikrobiologické jakosti,
- smyslových vlastností (vzhled, konzistenci, chuť a vůni).
Na balení másla, které splňuje vnitrostátní požadavky na jakost, mohou být uvedeny vnitrostátní třídy jakosti, jež budou stanoveny.
Pokud je máslo dodáváno do chladírenského skladu, který se nachází ve větší vzdálenosti od místa skladování másla než je vzdálenost, jež bude stanovena, hradí paušální náklady na přepravu intervenční agentura, a to za podmínek, jež budou stanoveny.
3. Podpora soukromého skladování se poskytuje:
- na smetanu,
- na nesolené máslo vyrobené ze smetany nebo mléka ve schváleném podniku Společenství, s minimálním obsahem tuku 82 % hmotnostních a maximálním obsahem vody 16 % hmotnostních,
- na solené máslo vyrobené ze smetany nebo mléka ve schváleném podniku Společenství, s minimálním obsahem tuku 80 % hmotnostních, maximálním obsahem vody 16 % hmotnostních a maximálním obsahem soli 2 % hmotnostních.
Máslo se třídí a následně označuje podle vnitrostátních tříd jakosti, jež budou stanoveny.
Výše podpory se stanoví na základě nákladů na skladování a předpokládaného vývoje cen čerstvého másla a skladovaného másla.
Pokud se v době vyskladnění zjistí, že na trhu došlo k nepříznivé změně, kterou nebylo možné v době uskladnění předvídat, lze částku podpory zvýšit.
Podpora soukromého skladování je podmíněna vyhotovením smlouvy o skladování, kterou v souladu s právními předpisy, jež budou stanoveny, uzavírá intervenční agentura členského státu, na jehož území se smetana nebo máslo způsobilé pro podporu skladuje.
Pokud to vyžaduje situace na trhu, může Komise rozhodnout o opětovném uvedení na trh části nebo celkového množství smetany či másla, na které se vztahují smlouvy o soukromém skladování.
4. Odbyt másla nakoupeného intervenčními agenturami proběhne za minimální cenu a za podmínek, jež budou stanoveny, tak, aby se zabránilo narušování rovnováhy na trhu a aby bylo kupujícím zajištěno rovné zacházení a rovný přístup, pokud jde o produkty určené k prodeji.
Pokud je máslo uvedené do prodeje určeno k vývozu, mohou být stanoveny zvláštní podmínky, které zajistí, že produkt se neodchýlí od svého místa určení, a které přihlédnou ke zvláštním požadavkům, jež jsou na takový prodej kladeny.
U másla uskladněného ve veřejném skladu, které nemůže být prodáno během hospodářského roku pro mléko za běžných podmínek, lze přijmout zvláštní opatření.
Pokud to opodstatňuje povaha těchto opatření, přijmou se rovněž zvláštní opatření s cílem umožnit odbyt produktů, na něž byly poskytnuty podpory podle odstavce 3.
5. Intervenční režim se uplatňuje tak, aby:
- zůstalo zachováno konkurenční postavení másla na trhu,
- byla pokud možno zajištěna původní jakost másla,
- bylo zajištěno co nejracionálnější skladování.
6. Pro účely tohoto článku se rozumí:
- "mlékem" kravské mléko vyprodukované ve Společenství,
- "smetanou" smetana získaná přímo a výhradně z mléka.
Článek 7
1. Intervenční agentura, kterou určí každý členský stát, nakoupí za podmínek, jež budou stanoveny, za intervenční ceny sušené odstředěné mléko nejvyšší jakosti vyrobené rozprašovacím sušením a získané ve schváleném podniku Společenství přímo a výhradně z odstředěného mléka, které jí bylo nabídnuto v době od 1. března do 31. srpna a které:
- splňuje minimální obsah bílkovin ve výši 35,6 % hmotnostních v tukuprosté sušině,
- splňuje požadavky na uchování, jež budou stanoveny,
- splňuje podmínky týkající se minimálního množství a balení, jež budou stanoveny.
Intervenční agentury však nakoupí i sušené odstředěné mléko, jehož obsah bílkovin je nejméně 31,4 % hmotnostních, avšak nižší než 35,6 % hmotnostních v tukuprosté sušině, pokud jsou splněny ostatní podmínky uvedené v prvním pododstavci.
V takovém případě se nákupní cena rovná intervenční ceně snížené o 1,75 % za každý procentní bod, o který je obsah bílkovin nižší než 35,6 %.
Intervenční cena je cena platná v den výroby sušeného odstředěného mléka a používá se pro sušené odstředěné mléko dodané do skladu, který určí intervenční agentura.
Pokud je sušené odstředěné mléko dodáváno do skladu, který se nachází ve větší vzdálenosti od místa skladování sušeného odstředěného mléka než je vzdálenost, jež bude stanovena, hradí paušální náklady na přepravu intervenční agentura, a to za podmínek, jež budou stanoveny.
Sušené odstředěné mléko může být skladováno pouze ve skladech splňujících požadavky, jež budou stanoveny.
2. Komise může zastavit nákup sušeného odstředěného mléka uvedeného v odstavci 1, jakmile množství nabízené k intervenci každý rok v době od 1. března do 31. srpna přesahuje 109000 tun.
V takovém případě mohou intervenční agentury nakupovat prostřednictvím stálého nabídkového řízení na základě podmínek, jež budou stanoveny.
3. Podpora soukromého skladování sušeného odstředěného mléka nejvyšší jakosti, získaného ve schválených podnicích Společenství přímo a výhradně z odstředěného mléka, může být poskytnuta zejména za předpokladu, že vývoj cen a zásob tohoto produktu ukazuje na závažnou nerovnováhu na trhu, která by mohla být odstraněna nebo zmírněna prostřednictvím sezónního skladování.
Sušené odstředěné mléko musí vyhovovat podmínkám, jež budou stanoveny, aby bylo možné získat na něj podporu.
Výše podpory se stanoví na základě nákladů na skladování a předpokládaného vývoje cen sušeného odstředěného mléka.
Podpora soukromého skladování je podmíněna vyhotovením smlouvy o skladování, kterou v souladu s právními předpisy, jež budou stanoveny, uzavírá intervenční agentura členského státu, na jehož území se sušené odstředěné mléko způsobilé pro podporu skladuje.
Pokud to situace na trhu vyžaduje, může Komise rozhodnout o opětovném uvedení na trh části nebo celkového množství sušeného odstředěného mléka, na které se vztahují smlouvy o skladování.
4. Odbyt sušeného odstředěného mléka nakoupeného intervenční agenturou proběhne za minimální cenu a za podmínek tak, aby se zabránilo narušování rovnováhy na trhu a aby bylo kupujícím zajištěno rovné zacházení a rovný přístup, pokud jde o produkt určený k prodeji.
Pokud je sušené odstředěné mléko uvedené do prodeje určeno k vývozu, mohou být stanoveny zvláštní podmínky, které zajistí, že produkt se neodchýlí od svého místa určení, a které přihlédnou ke zvláštním požadavkům, jež jsou na takový prodej kladeny.
U sušeného odstředěného mléka uskladněného ve veřejném skladu, které nemůže být prodáno během hospodářského roku pro mléko za běžných podmínek, lze přijmout zvláštní opatření.
5. Ve smyslu tohoto článku se "odstředěným mlékem" rozumí odstředěné mléko získané přímo a výhradně z kravského mléka vyprodukovaného ve Společenství.
Článek 8
1. Za podmínek, jež budou stanoveny, se poskytuje podpora soukromého skladování těchto sýrů:
a) sýru Grana Padano, který je nejméně devět měsíců starý;
b) sýru Parmigiano Reggiano, který je nejméně patnáct měsíců starý;
c) sýru Provolone, který je nejméně tři měsíce starý;
pokud tyto sýry vyhovují určitým normám.
2. Výše podpory soukromého skladování se stanoví na základě nákladů na skladování a předpokládaného vývoje tržních cen.
3. Za provádění opatření přijatých podle odstavce 1 odpovídá intervenční agentura, kterou určí členský stát, ve němž se uvedené sýry vyrábějí a mají právo na označení původu.
Poskytování podpory soukromého skladování je podmíněno uzavřením smlouvy o skladování s intervenční agenturou.
Smlouva se vyhotoví za podmínek, jež budou stanoveny.
Pokud to vyžaduje situace na trhu, může Komise rozhodnout, že intervenční agentura opětovně uvede na trh část nebo celkové množství uskladněných sýrů.
Článek 9
1. Podpora soukromého skladování může být poskytnuta na dlouhozrající sýry a sýry, které jsou vyrobeny z ovčího a/nebo kozího mléka a které ke zrání potřebují alespoň dobu šesti měsíců, pokud vývoj cen a stav zásob těchto sýrů ukazuje na závažnou nerovnováhu trhu, která může být odstraněna nebo snížena prostřednictvím sezónního skladování.
2. Výše podpory se stanoví na základě nákladů na skladování a s přihlédnutím k rovnováze, která má být zachována mezi sýry, na které je podpora poskytována, a ostatními sýry uváděnými na trh.
3. Pokud by to vyžadovala situace na trhu Společenství, může Komise rozhodnout o opětovném uvedení na trh částečného nebo celkového množství sýrů, na které se vztahuje soukromá smlouva o skladování.
4. Pokud je v době, kdy končí smlouva o skladování, úroveň tržních cen skladovaných sýrů vyšší než úroveň cen uplatňovaných v době podpisu smlouvy, může být přijato rozhodnutí o úpravě částky podpory.
Článek 10
Postupem podle článku 42 se stanoví:
a) prováděcí pravidla k této kapitole a zejména prováděcí pravidla pro stanovení tržních cen másla;
b) částky podpory soukromého skladování uvedené v této kapitole;
c) další rozhodnutí a opatření, která může Komise přijmout podle této kapitoly.
KAPITOLA III
Opatření pro uvádění produktů na trh
Článek 11
1. Podpora na odstředěné mléko a sušené odstředěné mléko ke krmným účelům se poskytuje pod podmínkou, že tyto produkty splňují určité podmínky.
Pro účely tohoto článku se podmáslí a sušené podmáslí považuje za odstředěné mléko a sušené odstředěné mléko.
2. Výše podpory se stanoví s přihlédnutím k těmto faktorům:
- k intervenční ceně sušeného odstředěného mléka,
- k vývoji stavu dodávek odstředěného mléka a sušeného odstředěného mléka a k vývoji v jejich užití ke krmným účelům,
- k vývoji cen telat,
- k vývoji tržních cen u konkurenčních bílkovin ve srovnání s cenami sušeného odstředěného mléka.
Článek 12
1. Za podmínek stanovených v souladu s odstavcem 2 se podpora poskytuje na odstředěné mléko vyrobené ve Společenství a zpracované na kasein a kaseináty, pokud toto mléko a kasein nebo kaseináty z něho vyrobené splňují určité podmínky.
2. Podpora se může lišit podle toho, zda je odstředěné mléko zpracováváno na kasein nebo kaseináty a podle jakosti těchto produktů.
Výše podpory se stanoví s přihlédnutím k těmto faktorům:
- k intervenční ceně sušeného odstředěného mléka, nebo k tržní ceně sušeného odstředěného mléka prvotřídní jakosti vyrobeného rozprašovacím sušením, pokud je tato cena vyšší než intervenční cena,
- k tržním cenám kaseinu a kaseinátů ve Společenství a na světových trzích.
Článek 13
1. Pokud vzniknou přebytky mléčných výrobků nebo pokud hrozí, že vzniknou, může Komise rozhodnout o poskytnutí podpory, která umožní nákup smetany, másla a zahuštěného másla za snížené ceny:
a) neziskovým institucím a organizacím;
b) ozbrojeným silám a jednotkám podobného druhu v členských státech;
c) výrobcům cukrářských výrobků a zmrzliny;
d) výrobcům jiných potravin, jež budou stanoveny;
e) k přímé spotřebě zahuštěného másla.
Článek 14
1. Podpora Společenství se poskytuje na některé zpracované mléčné výrobky kódů KN 0401, 0403, 040490 a 0406 nebo kódu KN 220290, dodávané žákům do škol.
2. Kromě podpory Společenství mohou členské státy poskytovat vnitrostátní podporu pro produkty uvedené v odstavci 1 a dodávané žákům do škol.
3. V případě plnotučného mléka se podpora Společenství rovná 95 % směrné ceny mléka.
V případě ostatních mléčných výrobků se výše podpory stanoví s přihlédnutím k mléčným složkám dotyčných produktů.
4. Podpora uvedená v odstavci 1 se poskytuje maximálně pro množství 0,25 l mléka na žáka a den.
Článek 15
Postupem podle článku 42 se stanoví:
a) prováděcí pravidla k této kapitole a zejména podmínky, za kterých mohou být poskytovány podpory uvedené v této kapitole;
b) částky podpor uvedených v této kapitole;
c) seznamy produktů uvedených v čl. 13 písm. d) a v čl. 14 odst. 1;
d) další rozhodnutí a opatření, která může přijmout Komise podle této kapitoly.
KAPITOLA IV
Přímé platby
Článek 16
1. Producentům se může poskytnout prémie pro mléčné výrobky.
Tato prémie se poskytuje na kalendářní rok, na zemědělský podnik a tunu individuálního referenčního množství, na které lze prémii čerpat a které má daný zemědělský podnik k dispozici.
2. Výše prémie na tunu individuálního referenčního množství způsobilého pro prémii se stanoví ve výši:
- 5,75 EUR pro kalendářní rok 2005,
- 11,49 EUR pro kalendářní rok 2006,
- 17,24 EUR pro kalendářní rok 2007 a následující kalendářní roky.
3. Aniž jsou dotčena snížení vyplývající z použití druhého pododstavce, individuální referenční množství způsobilé pro prémii se rovná individuálnímu referenčnímu množství mléka, které má zemědělský podnik k dispozici ke dni 31. března dotyčného kalendářního roku. Individuální referenční množství, která byla předmětem dočasných převodů v souladu s článkem 6 nařízení (EHS) č. 3950/92 ke dni 31. března dotyčného kalendářního roku, se považují za množství, která má zemědělský podnik postupníka k dispozici pro uvedený kalendářní rok.
Pokud je k 31. březnu kalendářního roku souhrn všech individuálních referenčních množství v členském státě vyšší než souhrn odpovídajících celkových množství tohoto členského státu stanovených v čl. 3 odst. 2 nařízení (EHS) č. 3950/92 pro období 12 měsíců 1999/2000, přijme dotyčný členský stát na základě objektivních kritérií nezbytná opatření s cílem snížit celkové množství individuálních referenčních množství způsobilých pro prémii na svém území pro příslušný kalendářní rok.
4. Pro účely této kapitoly se použijí definice "producenta" a "zemědělského podniku" uvedené v článku 9 nařízení (EHS) č. 3950/92.
Článek 17
1. Členské státy každoročně poskytují producentům na svém území dodatečné platby ve výši celkových částek stanovených v příloze I. Platby se provádějí na základě objektivních kritérií zahrnujících zejména příslušné struktury a podmínky produkce, a současně takovým způsobem, aby bylo zajištěno rovné zacházení se všemi producenty a aby nedocházelo k narušování trhu a hospodářské soutěže.
Kromě toho tyto platby nezávisí na kolísání tržních cen.
2. Dodatečné platby mohou být prováděny formou doplňkových prémií (článek 18) a/nebo plateb na plochu (článek 19).
Článek 18
1. Doplňkové prémie mohou být poskytnuty pouze jako dodatečná částka k částce prémie, která je uvedena v čl. 16 odst. 2.
2. Celková částka prémie a doplňkové prémie pro mléčné výrobky, kterou lze poskytnout na částku prémie na tunu individuálního referenčního množství způsobilého pro prémii, nesmí být vyšší než:
- 13,9 EUR na tunu pro kalendářní rok 2005,
- 27,8 EUR na tunu pro kalendářní rok 2006,
- 41,7 EUR na tunu pro kalendářní rok 2007 a následující kalendářní roky.
Článek 19
1. Platby na plochu se poskytují na hektar stálých pastvin:
a) které má producent k dispozici během dotyčného kalendářního roku;
b) které nejsou využívány ke splnění zvláštních požadavků týkajících se intenzity chovu uvedených v čl. 15 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [21] a
c) pro které nebyla v daném roce požadována žádná platba na základě režimu podpor zavedeného ve prospěch producentů některých plodin na orné půdě, na základě režimu podpor pro sušené pícniny a na základě režimů podpor Společenství pro trvalé kultury nebo zahradnické plodiny.
Plocha stálých pastvin v regionu, pro kterou může být poskytnuta platba na plochu, nesmí být větší než odpovídající regionální základní plocha.
2. Regionální základní plochy stanoví členské státy podle článku 17 nařízení (ES) č. 1254/1999.
3. Maximální platba na hektar plochy, která může být poskytnuta, včetně plateb na plochu podle článku 17 nařízení (ES) č. 1254/1999, nesmí překročit 350 EUR pro kalendářní rok 2005 a následující kalendářní roky.
Článek 20
1. Do 1. ledna 2005 poskytnou členské státy Komisi podrobné informace o svých vnitrostátních pravidlech týkajících se poskytování dodatečných plateb.
Jakákoli změna tohoto režimu se Komisi sdělí nejpozději do jednoho měsíce po jejím přijetí.
2. Do 1. dubna 2007 předloží členské státy Komisi podrobné zprávy o provádění článků 17 až 19.
Do 1. ledna 2008 zhodnotí Komise provádění článků 17 až 19 a přezkoumá rozdělování prostředků Společenství mezi členské státy podle přílohy I. V případě potřeby předloží Komise Radě příslušné návrhy.
Článek 21
Přímé platby podle této kapitoly probíhají po ověření nároku na platbu od 16. října dotyčného kalendářního roku a s výhradou náležitě odůvodněných výjimečných případů nejpozději do 30. června následujícího roku.
Článek 22
Částky přímých plateb uvedených v této kapitole se mohou postupem podle čl. 37 odst. 2 Smlouvy měnit podle vývoje produkce, produktivity a trhů.
Článek 23
Pokud podávání hovězího somatotropinu dojnicím není povoleno právními předpisy Společenství ani umožněno na jejich základě, nebo pokud možnost disponovat touto látkou v zemědělských podnicích je upravena jinými předpisy, přijme Komise postupem podle článku 42 obdobná opatření jako jsou opatření uvedená v článku 23 nařízení (ES) č. 1254/1999.
Článek 24
Komise stanoví prováděcí pravidla k této kapitole postupem podle článku 42.
Článek 25
Výdaje vzniklé při poskytování přímých plateb uvedených v této kapitole se považují za výdaje vztahující se k intervenčním opatřením ve smyslu čl. 2 odst. 2 nařízení (ES) č. 1257/1999.
HLAVA II
OBCHOD SE TŘETÍMI ZEMĚMI
Článek 26
1. Při dovozu produktů uvedených v článku 1 do Společenství se vyžaduje předložení dovozní licence.
Při vývozu těchto produktů ze Společenství se může vyžadovat předložení vývozní licence.
2. Členské státy vydají licenci každému žadateli bez ohledu na místo jeho usazení ve Společenství, aniž tím jsou dotčena opatření přijatá k provádění článků 29, 30 a 31.
Dovozní a vývozní licence jsou platné na celém území Společenství.
Vydání licencí je podmíněno složením jistoty jako záruky toho, že produkty budou dovezeny nebo vyvezeny během doby platnosti licence; s výjimkou případů vyšší moci jistota zcela nebo zčásti propadne, jestliže se ve výše uvedené lhůtě dovoz nebo vývoz neuskuteční, nebo se uskuteční pouze částečně.
3. Komise postupem podle článku 42 stanoví:
a) seznam produktů, pro které se vyžadují vývozní licence;
b) dobu platnosti licencí a
c) ostatní prováděcí pravidla k tomuto článku.
Článek 27
Pokud toto nařízení nestanoví jinak, uplatňují se na produkty uvedené v článku 1 celní sazby společného celního sazebníku.
Článek 28
1. Aby se vyloučily nebo potlačily nepříznivé účinky, které by na trhu Společenství mohl způsobit dovoz některých produktů uvedených v článku 1, podléhá dovoz jednoho nebo více těchto produktů s celní sazbou stanovenou v článku 27 dodatečnému dovoznímu clu, pokud jsou splněny podmínky stanovené v článku 5 Dohody o zemědělství uzavřené v souladu s článkem 300 Smlouvy v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání, kromě případů, kdy nehrozí nebezpečí, že dovozy naruší trh Společenství, nebo kdyby účinky byly s ohledem na zamýšlený cíl nepřiměřené.
2. Dodatečné clo lze uložit při dovozech za ceny nižší, než jsou spouštěcí ceny, jež Společenství předá Světové obchodní organizaci.
Spouštěcí objemy, při jejichž překročení se ukládá dodatečné dovozní clo, se stanoví zejména na základě dovozů do Společenství uskutečněných během tří let, které předchází roku, v němž se projeví nebo v němž hrozí, že se projeví, nepříznivé účinky uvedené v odstavci 1.
3. Dovozní ceny, které je nutné brát v úvahu pro uložení dodatečného dovozního cla, se stanoví na základě dovozních cen CIF dané zásilky.
Dovozní ceny CIF se za tímto účelem prověřují na základě reprezentativních cen daného produktu na světovém trhu nebo na dovozním trhu Společenství s tímto produktem.
4. Komise stanoví prováděcí pravidla k tomuto článku postupem podle článku 42. Tato prováděcí pravidla se týkají zejména:
a) produktů, na které se ukládají dodatečná dovozní cla v souladu s článkem 5 Dohody o zemědělství;
b) ostatních kritérií nezbytných k zajištění toho, aby byl odstavec 1 používán v souladu s článkem 5 zmíněné dohody.
Článek 29
1. Celní kvóty pro produkty uvedené v článku 1 vyplývající z dohod uzavřených v souladu s článkem 300 Smlouvy nebo z jiných právních aktů Rady se otevírají a spravují podle prováděcích pravidel stanovených postupem podle článku 42.
2. Kvóty mohou být spravovány jedním z následujících způsobů nebo jejich kombinací:
- způsob založený na časovém pořadí podaných žádostí (podle zásady "kdo dřív přijde, je dřív na řadě"),
- způsob rozdělování kvót úměrně k požadovaným množstvím v době podání žádostí (tzv. způsob "souběžného zkoumání"),
- způsob přihlížející k tradičním obchodním tokům (tzv. způsob „tradičních dovozců/nových žadatelů “).
Mohou být stanoveny i jiné vhodné způsoby.
Tyto způsoby nesmí vést k jakékoli diskriminaci mezi dotčenými hospodářskými subjekty.
3. Přijatý způsob správy vezme v případě potřeby v úvahu požadavky na zásobování trhu Společenství a nutnost zachovat rovnováhu tohoto trhu, přičemž může vycházet ze způsobů používaných v minulosti v případě kvót odpovídajících kvótám uvedeným v odstavci 1, aniž tím jsou dotčena práva vyplývající z dohod uzavřených v rámci Uruguayského kola obchodních jednání.
4. Prováděcí pravidla uvedená v odstavci 1 stanoví otevírání kvót na jednoletém základě a je-li to nutné, jejich vhodné časové rozvržení, upraví způsob správy, který se má použít, a případně zahrnou:
a) záruky vztahující se na povahu a původ produktu a místo, odkud je dovezen;
b) ustanovení o uznávání dokladu, který slouží k ověření záruk uvedených v písm. a); a
c) podmínky pro vydávání dovozních licencí a dobu jejich platnosti.
Článek 30
1. Pokud dohoda uzavřená v souladu s článkem 300 Smlouvy stanoví celkovou nebo částečnou správu celní kvóty otevřené třetí zemí pro produkty uvedené v článku 1, příslušný způsob správy a prováděcí pravidla k tomuto způsobu se stanoví postupem podle článku 42.
2. Kvóty mohou být spravovány jedním z následujících způsobů nebo jejich kombinací:
- způsob založený na časovém pořadí podaných žádostí (podle zásady "kdo dřív přijde, je dřív na řadě"),
- způsob rozdělování kvót úměrně k požadovaným množstvím v době podání žádostí (tzv. způsob "souběžného zkoumání"),
- způsob přihlížející k tradičním obchodním tokům (tzv. způsob "tradičních dovozců/nových žadatelů").
Mohou být stanoveny i jiné vhodné způsoby, zejména takové, které zaručí plné využívání možností existujících v rámci dotyčné kvóty.
Tyto způsoby nesmí vést k jakékoli diskriminaci mezi dotyčnými hospodářskými subjekty.
Článek 31
1. V míře nezbytné pro vývoz produktů uvedených v článku 1 v nezměněném stavu nebo ve formě zboží uvedeného v příloze II, pokud jde o produkty uvedené v čl. 1 písm. a), b), c), d), e) a g), na základě cen těchto produktů na světovém trhu a v mezích vyplývajících z dohod uzavřených v souladu s článkem 300 Smlouvy může být rozdíl mezi těmito cenami a cenami ve Společenství pokryt vývozní náhradou.
Vývozní náhrada pro produkty uvedené v článku 1, které jsou vyvezeny ve formě zboží uvedeného v příloze II, nesmí být vyšší než vývozní náhrada použitelná pro tyto produkty vyvážené v nezměněném stavu.
2. Při přidělování množství, která lze vyvézt s náhradou, se stanoví postup, který:
a) je nejvhodnější pro povahu produktu a situaci na daném trhu, umožňuje nejúčinnější využití dostupných zdrojů a zohledňuje efektivnost a strukturu vývozů ze Společenství, aniž by však vedl k diskriminaci mezi velkými a malými hospodářskými subjekty;
b) je s přihlédnutím k požadavkům na správu pro hospodářské subjekty administrativně nejméně náročný;
c) vylučuje jakoukoli diskriminaci mezi dotčenými hospodářskými subjekty.
3. Náhrada je stejná pro celé Společenství.
Může být rozlišena podle místa určení, pokud to vyžaduje situace na světovém trhu nebo zvláštní požadavky některých trhů.
Náhrady stanoví Komise postupem podle článku 42.
Náhrady mohou být stanoveny:
a) v pravidelných intervalech;
b) prostřednictvím nabídkového řízení pro produkty, pro něž byl tento postup stanoven v minulosti.
S výjimkou případů, kdy se stanovení provádí nabídkovým řízením, se seznam produktů, pro něž je poskytnuta vývozní náhrada, a výše této náhrady stanovují alespoň jednou za čtyři týdny.
Náhrady však mohou zůstat na stejné úrovni po dobu delší než čtyři týdny a v případě nutnosti je může Komise na žádost některého členského státu nebo z vlastního podnětu v mezidobí upravovat.
Avšak pro produkty uvedené v článku 1 a vyvážené ve formě zboží uvedeného v příloze II tohoto nařízení může být náhrada stanovena podle jiného harmonogramu stanoveného postupem podle článku 16 nařízení Rady (ES) č. 3448/93 [22].
4. Při stanovení náhrad pro produkty uvedené v článku 1 a vyvážené v nezměněném stavu se berou v úvahu tyto skutečnosti:
a) stávající situace a předpokládaný vývoj:
- cen a dostupnosti mléka a mléčných výrobků na trhu Společenství,
- cen mléka a mléčných výrobků na světovém trhu;
b) nejpříznivější náklady na uvedení produktů na trh a na jejich přepravu z trhů Společenství do přístavů nebo jiných míst vývozu ve Společenství, jakož i náklady na dopravu do země určení; poptávka na trhu Společenství;
c) cíle společné organizace trhů v odvětví mléka a mléčných výrobků, které mají zajistit rovnováhu a přirozený vývoj cen a obchodu na těchto trzích;
d) omezení vyplývající z dohod uzavřených v souladu s článkem 300 Smlouvy;
e) nutnost zabránit narušení trhu Společenství;
f) hospodářské aspekty zamýšlených vývozů.
Kromě toho je třeba přihlížet zejména k nutnosti nastolit rovnováhu mezi použitím základních zemědělských produktů Společenství pro vývoz zpracovaného zboží do třetích zemí a použitím produktů z těchto zemí propuštěných do režimu aktivního zušlechťovacího styku.
5. Pro produkty uvedené v článku 1 a vyvážené v nezměněném stavu se:
a) ceny ve Společenství uvedené v odstavci 1 stanoví s přihlédnutím k převládajícím cenám, které se jeví jako nejpříznivější pro vývoz;
b) ceny na světovém trhu uvedené v odstavci 1 stanoví zejména s přihlédnutím k:
- cenám platným na trzích třetích zemí,
- nejpříznivějším dovozním cenám ve třetích zemích určení při dovozu ze třetích zemí,
- produkčním cenám zjištěným ve vyvážejících třetích zemích, přičemž se případně zohlední subvence, které tyto země poskytují,
- nabídkovým cenám s dodáním na hranice.
6. Náhrada pro produkty uvedené v článku 1 a vyvážené v nezměněném stavu se poskytuje pouze na základě žádosti a po předložení příslušné vývozní licence.
7. Výší náhrady při vývozu produktů uvedených v článku 1 a vyvážených v nezměněném stavu je částka platná ke dni podání žádosti o licenci a v případě rozlišené náhrady je to částka, která je platná ke stejnému dni:
a) pro místo určení uvedené v licenci, nebo
b) pro skutečné místo určení, pokud se liší od místa určení uvedeného v licenci.
V takovém případě nesmí použitelná částka překročit částku, která je platná pro místo určení uvedené v licenci.
Aby se zamezilo zneužívání pružnosti ustanovení tohoto odstavce, mohou být přijata vhodná opatření.
8. Postupem podle článku 16 nařízení (ES) č. 3448/93 lze rozšířit působnost odstavců 6 a 7 rovněž na produkty uvedené v článku 1 a vyvážené ve formě zboží uvedeného v příloze II.
9. Postupem podle článku 42 se lze odchýlit od odstavců 6 a 7 v případě produktů uvedených v článku 1, pro něž se poskytují náhrady v rámci potravinové pomoci.
10. Náhrada je vyplacena, jestliže se prokáže, že produkty:
- mají původ ve Společenství,
- byly vyvezeny ze Společenství, a
- v případě rozlišené náhrady dosáhly místa určení uvedeného v licenci nebo jiného místa určení, pro které byla náhrada stanovena, aniž je dotčen odst. 7 písm. b).
Postupem podle článku 42 však mohou být stanoveny odchylky od tohoto pravidla, pokud budou vymezeny podmínky, jež jsou schopny poskytnout rovnocenné záruky.
11. Aniž je dotčen odst. 10 první odrážka a kromě odchylky stanovené postupem podle článku 42, se pro produkty, které jsou dováženy ze třetích zemí a zpětně do třetích zemí vyváženy, nevyplácí žádná náhrada.
12. Pokud jde o produkty uvedené v článku 1 a vyvážené ve formě zboží uvedeného v příloze II tohoto nařízení, odstavce 10 a 11 se použijí pouze na zboží těchto kódů KN:
- 04052030 (mléčné pomazánky o obsahu tuku nejméně 60 % hmotnostních, avšak nejvýše 75 % hmotnostních),
- 18069060 až 18069090 (některé produkty obsahující kakao),
- 1901 (některé potravinové přípravky z mouky),
- 21069098 (některé potravinové přípravky jinde neuvedené),
které mají vysoký obsah mléčných výrobků.
13. Dodržování omezení objemů vyplývajících z dohod uzavřených v souladu s článkem 300 Smlouvy je zajišťováno prostřednictvím vývozních licencí vydaných na referenční období v nich uvedená a použitelných na dotyčné produkty.
S ohledem na dodržení závazků vyplývajících z Dohody o zemědělství nemá konec referenčního období vliv na platnost vývozních licencí.
14. Prováděcí pravidla k tomuto článku, včetně pravidel pro přerozdělení dosud nepřidělených nebo nevyužitých množství, která lze vyvézt, stanoví Komise postupem podle článku 42.
Avšak prováděcí pravidla k odstavcům 8, 10, 11 a 12 pro produkty uvedené v článku 1 a vyvážené ve formě zboží uvedeného v příloze II tohoto nařízení se stanoví postupem podle článku 16 nařízení (ES) č. 3448/93.
Článek 32
1. V míře nezbytné pro řádné fungování společné organizace trhu s mlékem a mléčnými výrobky může Rada na návrh Komise kvalifikovanou většinou ve zvláštních případech zcela nebo částečné vyloučit používání režimu aktivního zušlechťovacího styku v případě produktů uvedených v článku 1, které jsou určeny pro výrobu produktů uvedených ve zmíněném článku nebo zboží uvedeného v příloze II tohoto nařízení.
2. Odchylně od odstavce 1, pokud se situace uvedená v odstavci 1 stane mimořádně naléhavou a pokud je trh Společenství narušen režimem aktivního zušlechťovacího styku nebo pokud hrozí, že by jím mohl být narušen, rozhodne Komise na žádost členského státu nebo z vlastního podnětu o nezbytných opatřeních, která sdělí Radě a členským státům; tato opatření zůstávají v platnosti po dobu nejvýše šesti měsíců a jsou okamžitě použitelná.
Pokud členský stát předloží Komisi žádost, Komise přijme rozhodnutí do jednoho týdne od jejího obdržení.
3. Rozhodnutí Komise může kterýkoli členský stát do jednoho týdne ode dne jeho sdělení předložit Radě k přezkoumání.
Rada může kvalifikovanou většinou rozhodnutí Komise potvrdit, změnit nebo zrušit.
Pokud Rada nerozhodne do tří měsíců, považuje se rozhodnutí Komise za zrušené.
Článek 33
1. Na sazební zařazení produktů, na něž se vztahuje toto nařízení, se použijí obecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a zvláštní pravidla pro její používání; celní nomenklatura vyplývající z používání tohoto nařízení se přejímá do společného celního sazebníku.
2. Pokud toto nařízení nebo právní předpisy přijaté podle tohoto nařízení nestanoví jinak, je v obchodu se třetími zeměmi zakázáno:
- vybírání jakýchkoli poplatků s účinkem rovnocenným clu,
- uplatňování jakýchkoli množstevních omezení nebo opatření s rovnocenným účinkem.
Článek 34
1. Pokud cena s dodáním na hranice pro jeden nebo více produktů uvedených v článku 1 podstatně překročí úroveň cen ve Společenství a je pravděpodobné, že tato situace bude pokračovat, a je-li tím trh Společenství narušen nebo hrozí-li, že bude narušen, mohou být přijata opatření uvedená v odstavci 5.
2. K podstatnému překročení ve smyslu odstavce 1 dojde, pokud cena s dodáním na hranice překročí intervenční cenu stanovenou pro daný produkt, zvýšenou o 15 %, nebo, v případě produktů, u kterých intervenční cena neexistuje, pokud překročí cenu odvozenou od intervenční ceny, která se stanoví postupem podle článku 42 s přihlédnutím k povaze a složení dotyčného produktu.
3. Je pravděpodobné, že situace, kdy cena s dodáním na hranice podstatně překročí úroveň cen, bude pokračovat, existuje-li nerovnováha mezi nabídkou a poptávkou a hrozí-li, že vzhledem k předpokládanému vývoji produkce a tržních cen tato nerovnováha bude pokračovat.
4. Trh Společenství je narušen nebo mu hrozí, že bude narušen, v důsledku situace uvedené v tomto článku, pokud vysoká úroveň cen v mezinárodním obchodu:
- brání dovozu mléčných výrobků do Společenství, nebo
- způsobuje vývoz mléčných výrobků ze Společenství,
tak, že zásobování Společenství již není zajištěno nebo hrozí, že nebude zajištěno.
5. Pokud jsou splněny podmínky uvedené v odstavcích 1 až 4, může být postupem podle článku 42 rozhodnuto o úplném nebo částečném pozastavení dovozních cel a/nebo o vybírání vývozních poplatků.
Prováděcí pravidla k tomuto článku případně stanoví Komise stejným postupem.
Článek 35
1. Pokud je v důsledku dovozu nebo vývozu trh Společenství s jedním nebo více produkty uvedenými v článku 1 vážně narušen nebo hrozí-li, že bude vážně narušen, a tím budou ohroženy cíle stanovené v článku 33 Smlouvy, mohou být pro obchod se třetími zeměmi přijímána vhodná opatření po dobu, po kterou toto narušení nebo jeho hrozba trvá.
Rada stanoví kvalifikovanou většinou na návrh Komise obecná prováděcí pravidla k tomuto odstavci a určí, v jakých případech a v rámci jakých mezí mohou členské státy přijmout ochranná opatření.
2. Pokud nastane situace uvedená v odstavci 1, rozhodne Komise na žádost členského státu nebo z vlastního podnětu o nezbytných opatřeních, která jsou sdělena členským státům a která jsou okamžitě použitelná.
Pokud členský stát předloží Komisi žádost, Komise o ní rozhodne do tří pracovních dnů od jejího obdržení.
3. Opatření, o kterém rozhodne Komise, může kterýkoli členský stát do tří pracovních dnů ode dne jeho sdělení předložit Radě k přezkoumání.
Rada se sejde neprodleně.
Kvalifikovanou většinou může dotyčné opatření změnit nebo zrušit do jednoho měsíce ode dne, kdy jí bylo předloženo.
4. Tento článek se použije v souladu se závazky vyplývajícími z dohod uzavřených podle čl. 300 odst. 2 Smlouvy.
HLAVA III
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 36
Aby se vzala v úvahu omezení volného oběhu, která mohou vyplynout z použití opatření, jejichž cílem je zabránit šíření chorob zvířat, mohou být postupem podle článku 42 přijata výjimečná opatření na podporu kteréhokoli trhu postiženého tímto omezením.
Tato opatření lze přijímat pouze v rozsahu a na dobu, jež jsou nezbytně nutné pro podporu tohoto trhu.
Článek 37
Pokud toto nařízení nestanoví jinak, použijí se na produkci produktů uvedených v článku 1 a na obchod s těmito produkty články 87, 88 a 89 Smlouvy.
Článek 38
1. S výhradou čl. 87 odst. 2 Smlouvy jsou zakázány podpory, jejichž výše je stanovena na základě ceny nebo množství produktů uvedených v článku 1.
2. Vnitrostátní opatření umožňující vyrovnání cen produktů uvedených v článku 1 jsou rovněž zakázána.
Článek 39
Aniž jsou dotčeny články 87, 88 a 89 Smlouvy, členské státy mohou svým producentům mléka uložit propagační dávku na základě množství mléka nebo ekvivalentu mléka uvedených na trh s cílem financovat opatření na podporu spotřeby ve Společenství, na rozšiřování trhů s mlékem a mléčnými výrobky a na zvyšování jakosti.
Článek 40
Členské státy a Komise si navzájem sdělí údaje nezbytné pro provádění tohoto nařízení.
Způsob sdělování a šíření těchto údajů stanoví Komise postupem podle článku 42.
Článek 41
Zřizuje se Řídící výbor pro mléko a mléčné výrobky (dále jen "výbor"), složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
Článek 42
1. Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, přednese věc výboru jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce některého členského státu.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou hlasů podle čl.
205 odst. 2 Smlouvy o rozhodnutích, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Při hlasování ve výboru je hlasům zástupců členských států přikládána váha způsobem stanoveným v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
3. Komise přijme opatření, která jsou okamžitě použitelná.
Pokud však tato opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru, sdělí je Komise neprodleně Radě. V tomto případě může Komise nejvýše o jeden měsíc ode dne tohoto sdělení odložit použitelnost opatření, o kterých rozhodla.
Rada může kvalifikovanou většinou ve lhůtě jednoho měsíce přijmout odlišné rozhodnutí.
Článek 43
Výbor se může zabývat jakoukoli jinou otázkou, kterou mu k posouzení předloží jeho předseda buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce některého členského státu.
Článek 44
Toto nařízení musí být prováděno tak, aby se současně a vhodným způsobem zohlednily cíle stanovené v článcích 33 a 131 Smlouvy.
Článek 45
Na produkty uvedené v článku 1 se vztahuje nařízení (ES) č. 1258/1999 a provádění pravidla k uvedenému nařízení.
HLAVA IV
PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 46
1. Zrušují se nařízení (EHS) č. 804/68, (EHS) č. 986/68, (EHS) č. 987/68, (EHS) č. 508/71, (EHS) č. 1422/78, (EHS) č. 1723/81, (EHS) č. 2990/82, (EHS) č. 1842/83, (EHS) č. 865/84 a (EHS) č. 777/87.
2. Odkazy na nařízení (EHS) č. 804/68 se považují za odkazy na toto nařízení a je nutno je číst v souladu se srovnávací tabulkou uvedenou v příloze III.
Článek 47
Komise přijme postupem podle článku 42:
- opatření nezbytná pro usnadnění přechodu od režimu nařízení (EHS) č. 804/68 k režimu tohoto nařízení,
- opatření nezbytná k vyřešení zvláštních praktických problémů.
Tato opatření, pokud jsou řádně odůvodněna, se mohou odchýlit od některých částí tohoto nařízení.
Článek 48
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společens tví.
Použije se ode dne 1. ledna 2000.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
NAŘÍZENÍ RADY (ES) č. 1256/1999
ze dne 17. května 1999,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 3950/92, kterým se zavádí doplňková dávka v odvětví mléka a mléčných výrobků
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise[1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu[2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru[3],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů[4],
s ohledem na stanovisko Účetního dvora[5],
(1) vzhledem k tomu, že podle nařízení Rady (EHS) č.
3950/92 ze dne 28. prosince 1992, kterým se zavádí doplňková dávka v odvětví mléka a mléčných výrobků[6], byl režim doplňkových dávek původně zavedený v uvedeném odvětví od 2. dubna 1984 prodloužen o dalších sedm období dvanácti měsíců; že účelem tohoto režimu bylo zmenšit nerovnováhu mezi nabídkou a poptávkou na trhu s mlékem a mléčnými výrobky, a z ní vyplývající strukturální přebytky; že tento režim je nezbytný i do budoucna k dosažení lepší rovnováhy na trhu; že by proto měl být nadále používán po dobu dalších osmi po sobě jdoucích období dvanácti měsíců ode dne 1. dubna 2000;
(2) vzhledem k tomu, že úroveň podpory cen v odvětví mléka se bude postupně snižovat celkem o 15 % během tří hospodářských let počínaje 1. červencem 2005; že účinky tohoto opatření na vnitřní spotřebu a vývoz mléka a mléčných výrobků jsou dostatečným důvodem pro vyvážené zvýšení celkového referenčního množství pro mléko ve Společenství, které bude provedeno po příslušném snížení cen na jedné straně a s cílem řešit co nejdříve určité strukturální problémy na straně druhé;
(3) vzhledem k tomu, že je nezbytné vymezit individuální referenční množství jako množství, které, bez ohledu na množství, která mohla být dočasně převedena, je k dispozici ke dni 31. března 2000, což je poslední den sedmi období používání režimu doplňkové dávky po prodloužení, o němž bylo rozhodnuto v roce 1992;
(4) vzhledem k tomu, že nedostatečné využívání referenčních množství ze strany producentů může zabránit tomu, aby se odvětví produkce mléka náležitě rozvíjelo; že takovým praktikám je nutné zabránit a že proto musí mít členské státy možnost rozhodnout v souladu s obecnými zásadami práva Společenství o tom, že v případě zcela nedostatečného využívání během podstatně dlouhé doby budou nepoužitá referenční množství vrácena do vnitrostátní rezervy, aby mohla být přidělena jiným producentům;
(5) vzhledem k tomu, že k posílení možností decentralizovaného řízení referenčních množství s ohledem na restrukturalizaci produkce mléka nebo zlepšování životního prostředí by členské státy měly být zmocněny k provádění některých souvisejících právních předpisů na příslušné územní úrovni nebo ve sběrných oblastech;
(6) vzhledem k tomu, že zkušenosti s režimem doplňkových dávek ukázaly, že převod referenčních množství prostřednictvím právních mechanismů jako jsou nájmy, jež nutně nevedou k trvalému přidělení dotyčných referenčních množství nabyvateli, může znamenat dodatečné náklady pro produkci mléka, které znesnadní zdokonalování produkčních struktur; že za účelem posílení funkce referenčních množství jako prostředku regulace trhu s mlékem a mléčnými výrobky by členské státy měly být oprávněny přidělovat referenční množství, která byla převedena prostřednictvím nájmů nebo podobných právních prostředků, do vnitrostátní rezervy za účelem jejich přerozdělení na základě objektivních kritérií činným producentům a zejména těm, kteří je využívali již dříve; že členské státy by také měly mít právo organizovat převod referenčních množství jiným způsobem než prostřednictvím jednotlivých transakcí mezi producenty; že by mělo být výslovně stanoveno, zejména s cílem řádně zohlednit existující práva, že členské státy při používání těchto možností musí přijmout nezbytná opatření, která zajistí dodržování obecných právních zásad Společenství;
(7) vzhledem k tomu, že některá ustanovení nařízení (EHS) č. 3950/92 zastarala a měla by proto být zrušena,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 3950/92 se mění takto:
1. v článku 1 se první pododstavec nahrazuje tímto: "Během osmi nových po sobě jdoucích období dvanácti měsíců počínaje 1. dubnem 2000 zaplatí producenti kravského mléka doplňkovou dávku z množství mléka nebo ekvivalentu mléka, které dodají odběrateli nebo prodají k přímé spotřebě během dotyčného období dvanácti měsíců a které překročí stanovené množství.";
2. v čl. 3 odst. 2 se tabulka nahrazuje tabulkou v příloze I tohoto nařízení;
3. v článku 3 se odstavec 2 nahrazuje tímto: "2. Celková množství uvedená v příloze se stanoví, aniž je dotčena možnost přezkumu s ohledem na všeobecnou situaci na trhu a zvláštní podmínky existující v některých členských státech.
Celkové množství finských dodávkových kvót může být zvýšeno za účelem odškodnění finských producentů "SLOM" až do maximální výše 200 000 tun, které budou rozděleny v souladu s právními předpisy Společenství.
Tato rezerva musí být nepřevoditelná a musí být použita výhradně ve prospěch producentů, jejichž právo obnovit produkci bude v důsledku přistoupení dotčeno.
O zvýšení celkových množství a o podmínkách udělování individuálních referenčních množství stanovených v předcházejícím pododstavci se rozhodne postupem podle článku 11.";
4. v článku 3 se zrušuje odstavec 3;
5. článek 4 se nahrazuje tímto: "Článek 4
1. Individuální referenční množství, které má zemědělský podnik k dispozici, se rovná množství, kterým disponuje ke dni 31. března 2000.
Toto množství se případně upraví pro každé z dotyčných období tak, aby součet individuálních referenčních množství stejného druhu nepřekračoval odpovídající celkové množství uvedené v článku 3, s přihlédnutím k případnému snížení množství stanovenému z důvodu doplnění vnitrostátní rezervy uvedené v článku 5.
2. Individuální referenční množství se navýší nebo stanoví na základě řádně odůvodněné žádosti producenta, s cílem zohlednit změny ovlivňující jeho dodávky a/nebo přímý prodej.
Navýšení nebo stanovení tohoto referenčního množství je podmíněno odpovídajícím snížením nebo zrušením druhého referenčního množství, kterým producent disponuje.
Tyto úpravy nesmí u dotyčného členského státu vést k navýšení celkového množství dodávek a přímého prodeje uvedeného v článku 3.
Jestliže se individuální referenční množství změní s konečnou platností, množství uvedená v článku 3 se upraví postupem podle článku 11.";
6. článek 5 se nahrazuje tímto: "Článek 5
V rámci množství uvedených v článku 3 může členský stát po plošném snížení všech individuálních referenčních množství doplnit vnitrostátní rezervu, aby mohl poskytnout dodatečná nebo zvláštní množství producentům, které určí podle objektivních kritérií stanovených po dohodě s Komisí.
Aniž je dotčen čl. 6 odst. 1, referenční množství, jimiž disponují producenti, kteří po dobu jednoho z období dvanácti měsíců neuváděli na trh mléko ani jiné mléčné výrobky, se přidělí do vnitrostátní rezervy a mohou být přerozdělena v souladu s prvním odstavcem. Pokud producent v období, jež bude stanoveno členským státem, obnoví produkci mléka nebo jiných mléčných výrobků, je mu v souladu s čl. 4 odst. 1 opět přiděleno referenční množství, a to nejpozději do 1. dubna následujícího po datu podání žádosti.
Pokud během alespoň jednoho období dvanácti měsíců producent nevyužije, buď prostřednictvím dodávek, nebo přímého prodeje, nejméně 70 % individuálního referenčního množství, kterým disponuje, může členský stát rozhodnout v souladu s obecnými právními zásadami Společenství o tom:
- zda a za jakých podmínek se do vnitrostátní rezervy vrátí celé nevyužívané referenční množství nebo jeho část.
Nevyužívaná referenční množství se však nevrátí do vnitrostátní rezervy v případě vyšší moci a v řádně zdůvodněných situacích, které nepříznivě ovlivnily produkční kapacitu dotyčných producentů a které uzná příslušný orgán;
- za jakých podmínek se referenční množství znovu přidělí dotyčným producentům.";
7. v čl. 6 odst. 1 se první pododstavec nahrazuje tímto: "1. Členské státy povolí před datem, které stanoví, nejpozději do 31. března, aby v dotyčném období dvanácti měsíců byly prováděny dočasné převody individuálního referenčního množství, které producenti disponující tímto množstvím nemají v úmyslu využít.";
8. v článku 7 se odstavec 1 nahrazuje tímto: "1. Referenční množství, kterým zemědělský podnik disponuje, se v případě prodeje, nájmu nebo dědictví převede spolu s daným podnikem, na producenty nabyvatele, v souladu s pravidly, jež členské státy stanoví s přihlédnutím k plochám užívaným k produkci mléka nebo k jiným objektivním kritériím, případně na základě dohody mezi dotčenými stranami.
Ta část referenčního množství, která případně není převedena spolu se zemědělským podnikem, se připojí k vnitrostátní rezervě.
Avšak pokud při převodu referenčních množství se část připojí k vnitrostátní rezervě, snížení se nepoužije v případech, kdy se referenční množství převádějí v opačném směru.
Stejná ustanovení se použijí v ostatních případech převodů, které mají pro producenty srovnatelné právní účinky.
Avšak v případě převodu pozemků veřejným orgánům a/nebo z důvodu veřejného zájmu, nebo pokud je převod prováděn pro nezemědělské účely, členské státy zajistí, aby byla provedena opatření nezbytná k ochraně oprávněných zájmů dotčených stran, a zejména aby odstupující producent, pokud to má v úmyslu, mohl pokračovat v produkci mléka."; 9. článek 8 se nahrazuje tímto:
"Článek 8
S cílem dokončit restrukturalizaci produkce mléka nebo zlepšit životní prostředí mohou členské státy přijmout v souladu s pravidly, která stanoví s přihlédnutím k oprávněným zájmům dotčených stran, jedno nebo více z těchto opatření:
a) poskytnout producentům, kteří se zaváží definitivně ukončit zcela nebo zčásti svoji produkci mléka, náhradu formou jedné nebo více ročních splátek, a takto uvolněná referenční množství převést do vnitrostátní rezervy,
b) na základě objektivních kritérií stanovit podmínky, za kterých mohou producenti na základě platby získat na počátku období dvanácti měsíců od příslušného orgánu nebo subjektu určeného tímto orgánem přerozdělená referenční množství, která definitivně uvolní jiní producenti na konci předcházejícího období dvanácti měsíců za náhradu vyplacenou v jedné nebo více ročních splátkách, a představující stejnou částku jako v případě uvedené platby,
c) stanovit, že v případě převodu pozemků uskutečňovaného s cílem zlepšit životní prostředí se disponibilní referenční množství dotčeného zemědělského podniku přidělí odstupujícímu producentovi, jestliže má tento producent v úmyslu pokračovat v produkci mléka,
d) s cílem zlepšit strukturu produkce mléka určit na základě objektivních kritérií regiony nebo sběrné oblasti, v jejichž rámci je povolen konečný převod referenčních množství, aniž by při tom došlo k převodu příslušných pozemků,
e) s cílem zlepšit strukturu produkce mléka v zemědělském podniku nebo přispět k rozšíření produkce povolit konečný převod referenčních množství bez převodu příslušných pozemků, a to na základě žádosti producenta předložené příslušnému orgánu nebo subjektu tímto orgánem určenému.
Ustanovení uvedená v písmenech a), b), c) a e) lze provádět na celostátní úrovni, na příslušné územní úrovni nebo ve sběrných oblastech.";
10. za článek 8 se vkládá nový článek 8a, který zní: "Článek 8a
S cílem zajistit, aby referenční množství byla přidělována výhradně činným producentům mléka, mohou členské státy v souladu s obecnými zásadami práva Společenství přijmout tato opatření:
a) aniž je dotčen čl. 7 odst. 1 pododstavec 2, pokud referenční množství byla převedena nebo jsou převáděna s příslušnými pozemky nebo bez nich prostřednictvím zemědělských nájmů nebo jinými způsoby se srovnatelnými právními účinky, členské státy mohou na základě objektivních kritérií rozhodnout o tom, zda a za jakých podmínek se převedené referenční množství zcela nebo zčásti vrátí do vnitrostátní rezervy.
Toto ustanovení se nepoužije na dočasné převody podle článku 6.
b) Členské státy se mohou rozhodnout, že ustanovení o převodu referenčních množství uvedených v čl. 7 odst. 1 nepoužijí.";
11. Příloha uvedená v příloze II tohoto nařízení se připojuje k nařízení (EHS) č. 3950/92.
Článek 2
Pokud jsou pro usnadnění provádění změn stanovených v článku 1 nezbytná přechodná opatření, stanoví se postupem podle článku 11 nařízení (EHS) č. 3950/92.
Článek 3
Rada se zavazuje, že v polovině období v roce 2003 provedena základě zprávy Komise přezkum s cílem umožnit, aby použitelnost současného režimu doplňkové dávky skončila po roce 2006.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1257/1999
ze dne 17. května 1999
o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) a o změně a zrušení některých nařízení
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 36 a 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [4],
s ohledem na stanovisko Účetního dvora [5],
(1) vzhledem k tomu, že společná politika rozvoje venkova by měla doprovázet a doplňovat jiné nástroje společné zemědělské politiky, a tím přispět k dosažení cílů této politiky, jak je stanoveno v čl. 33 odst.
(2) vzhledem k tomu, že podle čl. 33 odst. 2 písm. a) Smlouvy musí být při vypracování společné zemědělské politiky a zvláštních způsobů jejího používání vzata v úvahu zvláštní povaha zemědělské činnosti, která vyplývá ze sociální struktury zemědělství a ze strukturálních a přírodních rozdílů mezi různými zemědělskými regiony;
(3) vzhledem k tomu, že podle článku 159 Smlouvy musí brát provádění společných politik v úvahu cíle stanovené články 158 a 160 pro společnou politiku hospodářské a sociální soudržnosti a přispívat k jejich dosažení; že opatření pro rozvoj venkova by proto měla přispět k této politice v regionech, jejichž rozvoj zaostává (cíl 1), a v regionech, které čelí strukturálnímobtížím (cíl 2), jak je definováno v nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech [6];
(4) vzhledem k tomu, že opatření navržená k podpoře zlepšení zemědělských struktur byla zavedena do společné zemědělské politiky již v roce 1972; že po dobu téměř dvou desetiletí byly činěny pokusy o začlenění zemědělské strukturální politiky do širšího hospodářského a sociálního kontextu venkovských oblastí; že reforma politiky v roce 1992 zdůraznila ekologický rozměr zemědělství jako největšího uživatele půdy;
(5) vzhledem k tomu, že politika venkova se v současné době vykonává prostřednictvím řady komplexních nástrojů;
(6) vzhledem k tomu, že v průběhu následujících let se zemědělství bude muset přizpůsobit novým skutečnostem a dalším změnám vývoje trhu, politiky trhu a tržních pravidel, poptávce a preferencím spotřebitelů a příštímu rozšíření Společenství; že tyto změny se budou týkat nejen zemědělských trhů, ale obecně i místního hospodářství ve venkovských regionech; že politika rozvoje venkova by měla směřovat k obnově a posílení konkurenceschopnosti venkovských regionů; a přispět tak k zachování a vytváření pracovních míst ve výše uvedených regionech;
(7) vzhledem k tomu, že tento rozvoj by měl být posílen a podpořen reorganizací a zjednodušením stávajících nástrojů rozvoje venkova;
(8) vzhledem k tomu, že tato reorganizace by měla vzít v úvahu zkušenosti získané používáním stávajících nástrojů, a měla by proto být založena na nástrojích používaných v rámci současných prioritních cílů podporujících rozvoj venkova tím, že urychlí přizpůsobení zemědělských struktur v rámci reformy společné zemědělské politiky a usnadní rozvoj a strukturální přizpůsobení venkovských oblastí (cíle 5a a 5b), jak je stanoveno v nařízení Rady (EHS) č. 2052/88 ze dne 24. června 1988 o úkolech strukturálních fondů a jejich účinnosti a o koordinaci mezi jejich činnostmi navzájem a mezi těmito činnostmi a operacemi Evropské investiční banky a jinými stávajícími finančními nástroji [7] a v nařízení Rady (EHS) č. 4256/88 ze dne 19. prosince 1988, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 2052/88, pokud jde o orientační sekci Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) [8], a těch nástrojích, které jsou zaváděny jako doprovodná opatření k reformě zemědělské politiky z roku 1992 nařízením Rady (EHS) č. 2078/92 ze dne 30. června 1992 o způsobech zemědělské produkce slučitelných s požadavky na ochranu životního prostředí a zachování přírodního prostředí [9], nařízením Rady (EHS) č. 2079/92 ze dne 30. června 1992, kterým se zavádí režim podpor Společenství v případě předčasného starobního důchodu v zemědělství [10] a nařízením Rady (EHS) 2080/92 ze dne 30. června 1992, kterým se zavádí režim podpor Společenství na lesnická opatření v zemědělství [11];
(9) vzhledem k tomu, že rámec reformované politiky venkova by měl zahrnovat všechny venkovské regiony ve Společenství;
(10) vzhledem k tomu, že tři stávající doprovodná opatření zavedená reformou společné zemědělské politiky v roce 1992 (agroenvironmentální opatření, předčasný odchod do důchodu a zalesňování) by měla být doplněna systémem pro znevýhodněné oblasti a oblasti s environmentálními omezeními;
(11) vzhledem k tomu, že jiná opatření pro rozvoj venkova by měla tvořit součást integrovaných programů rozvoje pro regiony spadající pod cíl 1 a mohou tvořit součást programů pro regiony spadající pod cíl 2;
(12) vzhledem k tomu, že ve venkovských oblastech by opatření pro rozvoj venkova měla doprovázet a doplňovat politiky trhu;
(13) vzhledem k tomu, že podpora rozvoje venkova z EZOZF by měla být založena na jednotném právním rámci zavádějícím opatření způsobilá pro podporu, jejich cíle a kritéria poskytnutí podpory;
(14) vzhledem k tomu, že z důvodu rozmanitosti venkovských oblastí Společenství by se politika rozvoje venkova měla řídit zásadou subsidiarity; že by proto měla být v co možná nejvyšší míře decentralizována a důraz musí být dán na účast a přístup vedoucí od nižší na vyšší úroveň; že by proto kritéria pro poskytnutí podpory rozvoje venkova neměla přesahovat meze toho, co je nezbytné k dosažení cílů politiky rozvoje venkova;
(15) vzhledem k tomu, že zajištění souladu s jinými nástroji společné zemědělské politiky a jinými společnými politikami však vyžaduje, aby byla stanovena základní kritéria pro poskytnutí podpory na úrovni Společenství; že by mělo být především zabráněno neopodstatněnému narušování hospodářské soutěže vyplývajícímu z opatření pro rozvoj venkova;
(16) vzhledem k tomu, že k zajištění pružnosti a ke zjednodušení právních předpisů by měla Rada přenést na Komisi prováděcí pravomoci v souladu s čl. 202 třetí odrážkou Smlouvy;
(17) vzhledem k tomu, že struktura zemědělství ve Společenství je určována existencí značného množství zemědělských podniků, kterým chybí strukturální podmínky k zajištění přiměřeného příjmu a životních podmínek pro zemědělce a jejich rodiny;
(18) vzhledem k tomu, že cílem investiční podpory Společenství je modernizace zemědělských podniků a zlepšení jejich životaschopnosti;
(19) vzhledem k tomu, že podmínky Společenství pro poskytnutí investiční podpory by měly být zjednodušeny v porovnání se stávajícími podmínkami stanovenými nařízením Rady (ES) č. 950/97 ze dne 20. května 1997 o zvýšení efektivnosti zemědělských struktur [12];
(20) vzhledem k tomu, že poskytování zvláštních výhod mladým zemědělcům může zjednodušit nejen jejich zahajování činnosti, ale následně také strukturální přizpůsobení jejich zemědělských podniků;
(21) vzhledem k tomu, že vývoj a specializace zemědělství vyžadují přiměřenou úroveň obecné, technické a hospodářské odborné přípravy osob účastnících se činností v zemědělství a lesnictví, zejména pokud jde o nové přístupy k řízení, produkci a uvádění na trh;
(22) vzhledem k tomu, že je třeba zvláštního úsilí k zaučení zemědělců a k jejich informování o způsobech zemědělského hospodaření v souladu se životním prostředím;
(23) vzhledem k tomu, že z důvodu zlepšení životaschopnosti zemědělských podniků by měl být podporován předčasný odchod do důchodu v zemědělství, s přihlédnutím ke zkušenostem získaným při provádění nařízení (EHS) č. 2079/92;
(24) vzhledem k tomu, že podpora znevýhodněných oblastí by měla přispívat k trvalému užívání zemědělské půdy, zachování přírodního prostředí, zachování a podpoře udržitelných zemědělských systémů;
(25) vzhledem k tomu, že znevýhodněné oblasti by měly být roztříděny na základě společných kritérií;
(26) vzhledem k tomu, že na úrovni Společenství neexistuje potřeba žádného dalšího roztřídění znevýhodněných oblastí;
(27) vzhledem k tomu, že by měly být stanoveny podmínky pro poskytování vyrovnávacích příspěvků z důvodu zajištění účinnosti tohoto režimu podpor a z důvodu zajištění dosažení jeho cílů;
(28) vzhledem k tomu, že z důvodu omezení zemědělské činnosti v oblastech s environmentálními omezeními může být nezbytné poskytovat zemědělcům k vyřešení jejich zvláštních problémů vyplývajících z těchto omezení podpory;
(29) vzhledem k tomu, že z důvodu podpory udržitelného rozvoje venkovských oblastí a nutnosti reagovat na vzrůstající poptávku společnosti po environmentálních službách by v nadcházejících letech měla být prvořadá úloha přiznána agroenvironmentálním nástrojům;
(30) vzhledem k tomu, že stávající podpora agroenvironmentálních opatření podle nařízení (EHS) č. 2078/92 by se měla nadále zachovat pro cílená opatření v životním prostředí s ohledem na zkušenosti získané při uplatňování tohoto režimu, jak je podrobně popsáno ve zprávě Komise předložené podle čl. 10 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2078/92;
(31) vzhledem k tomu, že režim podpor agroenvironmentálních opatření by měl pokračovat, aby motivoval zemědělce ke službě celé společnosti zavedením nebo dalším využíváním způsobů zemědělského hospodaření v souladu se vzrůstající potřebou ochrany a zlepšování stavu životního prostředí, přírodních zdrojů, půdy a genetické rozmanitosti a zachování přírodního prostředí a krajiny;
(32) vzhledem k tomu, že zlepšování zpracování a uvádění na trh zemědělských produktů by měla být v této oblasti motivována investičními podporami;
(33) vzhledem k tomu, že tato podpora může být v široké míře založena na stávajících podmínkách v současné době stanovených nařízením Rady (ES) č. 951/97 ze dne 20. května 1997 o zlepšení podmínek zpracování a uvádění zemědělských produktů na trh [13];
(34) vzhledem k tomu, že by měly být zajištěny životaschopnost těchto investic a podíl zemědělců na hospodářských výhodách přijatého opatření;
(35) vzhledem k tomu, že lesnictví je nedílnou součástí rozvoje venkova a opatření v lesnictví by proto měla být zahrnuta do režimu podpor rozvoje venkova; že podpora lesnictví nesmí způsobit zkreslení hospodářské soutěže a měla by být neutrální ve vztahu k trhu;
(36) vzhledem k tomu, že opatření v lesnictví by se měla přijmout s ohledem na závazky sjednané na mezinárodní úrovni Společenstvím a členskými státy a měla by být založena na plánech členských států pro lesnictví; že tato opatření by rovněž měla vzít v úvahu zvláštní problémy klimatických změn;
(37) vzhledem k tomu, že opatření v lesnictví by měla být založena na opatřeních přijatých v rámci stávajících režimů stanovených nařízením Rady (EHS) č. 1610/89 ze dne 29. května 1989, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 4256/88 ohledně opatření pro rozvoj a využití lesů ve venkovských oblastech Společenství [14] a nařízením Rady (EHS) č. 867/90 ze dne 29. března 1990 o zlepšení podmínek zpracování a uvádění lesnických produktů na trh [15];
(38) vzhledem k tomu, že zalesňování zemědělské půdy je důležité zejména z hlediska využití půdy a životního prostředí a jako příspěvek na zvýšené zásobování určitými lesnickými produkty; že stávající podpora zalesňování v rámci nařízení (EHS) č.
2080/92 by proto měla být nadále poskytována s přihlédnutím ke zkušenosti získané při provádění výše uvedené úpravy, jak je podrobně popsáno ve zprávě Komise předložené podle čl. 8 odst.
(39) vzhledem k tomu, že by měly být poskytnuty příspěvky na činnosti, jejichž cílem je zachování a zlepšení ekologické rovnováhy lesů v určitých oblastech;
(40) vzhledem k tomu, že by měla být poskytnuta podpora na jiná opatření týkající se zemědělských činností a jejich změn; že seznam opatření by měl být definován na základě zkušeností a s ohledem na potřeby rozvoje venkova tak, aby byl tento rozvoj částečně zaměřen na nezemědělské činnosti a služby, za účelem obrátit vývoj směřující k hospodářskému a sociálnímu úpadku a vylidnění venkova; že by měla být podporována opatření k odstranění nerovností a k podpoře rovných příležitostí pro ženy a muže;
(41) vzhledem k tomu, že se zvyšuje poptávka spotřebitelů po produktech a potravinách produkovaných ekologickým zemědělstvím; že se tím pro zemědělské produkty vytváří nový trh; že ekologické zemědělství zlepšuje udržitelnost zemědělské činnosti, a tím přispívá k obecným cílům tohoto nařízení; že zvláštní opatření na podporu rozvoje venkova se mohou týkat produkce, zpracování a uvádění produktů ekologického zemědělství na trh;
(42) vzhledem k tomu, že opatření pro rozvoj venkova způsobilá pro podporu Společenství by měla být v souladu s právními předpisy Společenství a s ostatními politikami Společenství a jinými nástroji společné zemědělské politiky;
(43) vzhledem k tomu, že v rámci tohoto nařízení by se měla vyloučit podpora pro určitá opatření způsobilá pro podporu podle jiných nástrojů společné zemědělské politiky, a zejména pro opatření, která spadají do působnosti podpůrných režimů v rámci společných organizací trhu s výjimkou odůvodněnou objektivními kritérii;
(44) vzhledem k tomu, že s ohledem na stávající podporu pro seskupení producentů a jejich svazy v několika společných organizacích trhu se zvláštní podpora seskupením producentů v rámci rozvoje venkova nadále nejeví jako nezbytná; že režim podpor existující podle nařízení Rady (ES) č. 952/97 ze dne 20. května 1997 o seskupeních producentů a jejich svazech [16] by proto měl být ukončen;
(45) vzhledem k tomu, že podpory Společenství, které jsou určeny na opatření pro rozvoj venkova v oblastech, které nespadají pod cíl 1, by měla financovat záruční sekce EZOZF; že základní finanční pravidla stanovená nařízením (ES) č.
1260/1999 byla odpovídajícím způsobem přizpůsobena;
(46) vzhledem k tomu, že podporu Společenství, která je určena na opatření pro rozvoj venkova v oblastech spadajících pod cíl 1, by měla nadále financovat orientační sekce EZOZF s výjimkou tří stávajících doprovodných opatření a podpory znevýhodněných oblastí a oblastí s environmentálním omezením;
(47) vzhledem k tomu, že pokud jde o podporu na opatření pro rozvoj venkova zahrnutá v programování cíle 1 a cíle 2, by se mělo zejména na integrované programování těchto opatření vztahovat nařízení (ES) č.
1260/1999; že pravidla financování by však měla vzít v úvahu, že opatření v regionech spadajících pod cíl 2 budou financována záruční sekcí;
(48) vzhledem k tomu, že opatření pro rozvoj venkova nezahrnutá v programování cíle 1 nebo cíle 2 by měla být předmětem programování rozvoje venkova podle zvláštních pravidel; že výše podpor pro tato opatření by měla být rozlišena podle obecných zásad stanovených v čl. 29 odst.
1 nařízení (ES) č. 1260/1999 s dostatečným ohledem na požadavek sociální a hospodářské soudržnosti; že následkem toho by uvedená výše podpor měla být v zásadě diferencována pro oblasti spadající pod cíl 1 a cíl 2 a jiné oblasti; že výše stanovená v tomto nařízení je maximální výší podpor Společenství;
(49) vzhledem k tomu, že kromě programů rozvoje venkova je třeba Komisi umožnit, aby z vlastního podnětu vydala ustanovení týkající se studií o rozvoji venkova, aniž je tím dotčena iniciativa stanovená v článcích 19 a 20 nařízení (ES) č. 1260/1999;
(50) vzhledem k tomu, že je třeba zavést vhodná pravidla pro sledování a hodnocení podpory rozvoje venkova, za použití přesně vymezených ukazatelů, jež musí být dohodnuty a zavedeny před prováděním programu;
(51) vzhledem k tomu, že opatření pro rozvoj venkova by měla mít nárok na podporu členských států bez finanční účasti Společenství; že s ohledem na značný hospodářský dopad této podpory a z důvodu zajištění souladu s opatřeními způsobilými pro podporu Společenství a zjednodušení postupů by měla být zavedena zvláštní pravidla pro státní podpory;
(52) vzhledem k tomu, že je třeba umožnit, aby byla přijata přechodná pravidla k usnadnění přechodu ze stávajících režimů podpory na nový režim podpory rozvoje venkova;
(53) vzhledem k tomu, že nový režim stanovený v tomto nařízení nahrazuje stávající režimy podpory, které by proto měly být zrušeny; že v důsledku toho je třeba rovněž zrušit odchylky v právní úpravě současných režimů pro nejvzdálenější regiony a pro ostrovy v Egejském moři; vzhledem k tomu, že jakmile budou provedena programování opatření pro rozvoj venkova, dojde za účelem uspokojení zvláštních potřeb výše uvedených regionů k přijetí nových předpisů pro pružnost, nezbytné úpravy a odchylky.
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I
OBLAST PŮSOBNOSTI A CÍLE
Článek 1
1. Toto nařízení zavádí rámec podpory Společenství pro udržitelný rozvoj venkova.
2. Opatření pro rozvoj venkova doprovází a doplňují jiné nástroje společné zemědělské politiky, a tím přispívají k dosažení cílů stanovených článkem 33 Smlouvy.
3. Opatření pro rozvoj venkova:
- se začlení mezi opatření podporující rozvoj a strukturální přizpůsobení regionů, jejichž rozvoj zaostává (cíl 1) a
- doprovází opatření podporující hospodářskou a sociální přeměnu oblastí, jež čelí strukturálním obtížím (cíl 2)
v dotyčných regionech, s ohledem na zvláštní cíle podpory Společenství uvedené v čl. 158 a 160 Smlouvy a v nařízení (ES) č. 1260/1999 a v souladu s podmínkami vymezenými v tomto nařízení.
Článek 2
Podpora rozvoje venkova týkající se zemědělské činnosti a její přeměny, se může týkat:
- zlepšování struktur zemědělských podniků a struktur pro zpracování zemědělských produktů a jejich uvádění na trh,
- přeměny a přesměrování potenciálu zemědělské produkce, zavádění nových technologií a zlepšování jakosti produktů,
- podpory nepotravinářské produkce,
- udržitelného rozvoje lesnictví,
- diverzifikace činností s cílem rozvoje doplňkových nebo alternativních činností,
- zachování a posílení životaschopné sociální struktury ve venkovských oblastech,
- rozvoje hospodářských činností a zachování a vytváření pracovních míst s cílem zajištění lepšího využití stávajícího potenciálu,
- zlepšování pracovních a životních podmínek,
- zachování a podpory zemědělských systémů s nízkými vstupními náklady,
- ochrany a podpory vysoké hodnoty přírody a udržitelného zemědělství, které dodržuje environmentální požadavky,
- odstraňování nerovností a podpory rovných příležitostí pro muže a ženy, zejména podporou projektů zahajovaných a prováděných ženami.
Článek 3
Podpora se poskytuje na opatření pro rozvoj venkova uvedená v hlavě II a za podmínek v ní stanovených.
HLAVA II
OPATŘENÍ PRO ROZVOJ VENKOVA
KAPITOLA I
INVESTICE V ZEMĚDĚLSKÝCH PODNICÍCH
Článek 4
Investiční podpory v zemědělských podnicích přispívají ke zlepšení příjmů a života v zemědělství, pracovních a produkčních podmínek.
Tyto investice musí sledovat jeden nebo více z následujících cílů:
- snižování produkčních nákladů,
- zlepšování a přesměrování produkce,
- zvyšování jakosti,
- ochranu a zlepšování přirozeného životního prostředí, hygienických podmínek a norem týkajících se dobrých životních podmínek zvířat,
- podporu diverzifikace činností zemědělského podniku.
Článek 5
Investiční podpora se poskytuje pouze těm zemědělským podnikům:
- které mohou prokázat hospodářskou životaschopnost,
- které splňují minimální požadavky v oblasti životního prostředí, hygieny a dobrých životních podmínek zvířat a
- v nichž má zemědělec dostatečné odborné znalosti a způsobilost.
Článek 6
Podpora se neposkytne na investice, které mají za cíl zvýšení produkce, pro kterou nemohou být nalezena běžná odbytiště.
Článek 7
Členské státy stanoví meze celkových investic způsobilých pro podporu.
Celková výše podpory vyjádřená jako procentuální podíl z objemu investic způsobilých pro podporu je omezena maximální výší 40 % a ve znevýhodněných oblastech 50 %.
Pokud investice uskutečňují mladí zemědělci, jak je uvedeno v kapitole II, může tento podíl dosáhnout 45 % a ve znevýhodněných oblastech 55 %.
KAPITOLA II
ZAHÁJENÍ ČINNOSTI MLADÝCH ZEMĚDĚLCŮ
Článek 8
1. Podpora za účelem usnadnění zahájení činnosti mladých zemědělců se poskytne za těchto podmínek:
- zemědělec je mladší 40 let,
- zemědělec má odpovídající odborné znalosti a způsobilost,
- zemědělec poprvé zahajuje činnost v zemědělském podniku,
- pokud jde o zemědělský podnik:
(i) lze u něj prokázat hospodářskou životaschopnost a
(ii) splňuje minimální požadavky v oblasti životního prostředí, hygieny a dobrých životních podmínek zvířat
a
- zemědělec má postavení vedoucího zemědělského podniku.
Lze stanovit zvláštní podmínky pro případ, kdy mladý zemědělec nepůsobí jako výhradní vedoucí zemědělského podniku.
Tyto podmínky musí být rovnocenné podmínkám vyžadovaným pro zahájení činnosti mladého zemědělce jako výhradního vedoucího zemědělského podniku.
2. Podpory na zahájení činnosti mohou zahrnovat:
- jednorázovou prémii do maximální částky uvedené v příloze,
- úrokový příspěvek na úvěry pro pokrytí nákladů vyplývajících ze zahájení činnosti; kapitalizovaná hodnota úrokových příspěvků nesmí překročit hodnotu jednorázové prémie.
KAPITOLA III
ODBORNÁ PŘÍPRAVA
Článek 9
Podpora odborné přípravy má přispívat ke zvýšení odborných znalostí a způsobilosti zemědělců a jiných osob účastnících se zemědělských a lesnických činností a jejich přeměně na jiné činnosti.
Odborná příprava slouží zejména:
- k přípravě zemědělce na kvalitativní přesměrování produkce, používání produkčních postupů slučitelných se zachováváním a zhodnocováním krajiny, ochranou životního prostředí, hygienickými podmínkami a normami pro dobré životní podmínky zvířat a osvojení si schopností potřebných k řízení hospodářsky životaschopného zemědělského podniku a
- přípravě lesníků a jiných osob účastnících se lesnické činnosti na používání způsobů obhospodařování lesa vedoucích ke zlepšení hospodářské, ekologické a sociální funkce lesů.
KAPITOLA IV
PŘEDČASNÝ ODCHOD DO DŮCHODU
Článek 10
1. Podpora předčasného odchodu do důchodu ze zemědělství přispívá k následujícím cílům:
- poskytnutí příjmu starším zemědělcům, kteří se rozhodnou, že ukončí zemědělskou činnost,
- podpora nahrazování těchto starších zemědělců zemědělci schopnými případně posílit hospodářskou životaschopnost zbývajících zemědělských podniků,
- převedení zemědělské půdy na nezemědělské využití, pokud nelze provádět zemědělskou činnost uspokojivým způsobem za podmínek hospodářské životaschopnosti.
2. Podpora předčasného odchodu do důchodu může zahrnovat opatření k poskytnutí příjmu pracovníkům zemědělského podniku.
Článek 11
1. Převodce zemědělského podniku musí:
- s konečnou platností ukončit veškerou obchodní zemědělskou činnost; může však pokračovat v neobchodním zemědělství a nadále využívat budovy,
- být starší 55 let, ale nedosáhnout obvyklého věku pro odchod do důchodu v okamžiku převodu, a
- před převodem vykonávat po dobu deseti let zemědělskou činnost.
2. Nabyvatel zemědělského podniku musí:
- nahradit převodce v postavení vedoucího zemědělského podniku nebo převzít veškerou uvolněnou půdu nebo její část.
Hospodářská životaschopnost zemědělského podniku nabyvatele se musí zlepšit v dané lhůtě za podmínek, jež budou vymezeny podle regionu a typu produkce zejména ve vztahu k odborným znalostem a způsobilosti nabyvatele a celkové ploše a objemu práce nebo příjmu,
- mít odpovídající odborné znalosti a způsobilost a
- zavázat se k provádění zemědělské činnosti v zemědělském podniku po dobu nejméně pěti let.
3. Pracovník zemědělského podniku musí:
- s konečnou platností ukončit veškerou práci v zemědělství,
- být starší 55 let, ale nedosáhnout obvyklého věku pro odchod do důchodu,
- v pěti letech předcházejících ukončení činnosti vykonávat alespoň polovinu pracovní doby činnost v zemědělství jako spolupracující rodinný příslušník nebo pracovník zemědělského podniku,
- v období čtyř let předcházejících předčasnému odchodu převodce do důchodu pracovat v jeho zemědělském podniku nejméně po dobu odpovídající dvěma letům pracovní doby na plný úvazek a
- patřit do systému sociálního zabezpečení.
4. Nabyvatel nevykonávající zemědělskou činnost může být jakákoliv jiná osoba nebo subjekt, jež převezme uvolněnou půdu k využití pro nezemědělské účely jako je lesnictví nebo vytváření přírodních rezervací způsobem slučitelným s ochranou nebo zlepšováním kvality životního a přírodního prostředí.
5. Podmínky stanovené tímto článkem se použijí po celé období, během kterého je převodci poskytována podpora při předčasném odchodu do důchodu.
Článek 12
1. Maximální částky způsobilé pro podporu Společenství jsou stanoveny v příloze.
2. Vyplácení podpory při předčasném odchodu do důchodu nesmí překročit celkovou dobu 15 let u převodce a 10 let u zemědělského pracovníka.
Vyplácení nepokračuje po dosažení věku 75 let převodce a obvyklého věku pro odchod do důchodu zemědělského pracovníka.
Pokud je převodci vyplácen členským státem starobní důchod, poskytuje se podpora při předčasném odchodu do důchodu ve formě příplatku, který zohlední výši starobního důchodu.
KAPITOLA V
ZNEVÝHODNĚNÉ OBLASTI A OBLASTI S ENVIRONMENTÁLNÍMI OMEZENÍMI
Článek 13
Podpora znevýhodněných oblastí a oblastí s environmentálními omezeními přispívá k následujícím cílům:
a) Vyrovnání pro přírodně znevýhodněné oblasti:
- zajistit nepřetržité využívání zemědělské půdy a přispět tím k zachování životaschopného společenství na venkově,
- zachování přírodního prostředí,
- zachovat a podporovat udržitelné zemědělské systémy, které berou v úvahu zejména požadavky na ochranu životního prostředí.
b) Vyrovnání pro oblasti s environmentálními omezeními
- zajistit dodržování požadavků životního prostředí a zabezpečit provozování zemědělské činnosti v oblastech s environmentálními omezeními.
Článek 14
1. Zemědělcům ve znevýhodněných oblastech mohou být poskytnuty vyrovnávací příspěvky.
2. Vyrovnávací příspěvky se poskytují na hektar plochy využívané pro zemědělskou činnost zemědělcům, kteří:
- obhospodařují minimální plochu půdy, která bude určena,
- se zaváží provádět zemědělskou činnost ve znevýhodněné oblasti po dobu alespoň pěti let od prvního provedení vyrovnávacího příspěvku a
- používají obvyklé náležité zemědělské praktiky slučitelné s požadavky ochrany životního prostředí a zachování přírodního prostředí, zejména prostřednictvím udržitelného zemědělství.
3. Budou-li u zvířat stáda skotu producenta zjištěna podle příslušných ustanovení směrnice Rady 96/23/ES [17] rezidua látek zakázaných směrnicí 96/22/ES [18] nebo povolených, ale použitých protiprávně, nebo budou-li zakázané látky či produkty nebo látky či produkty sice povolené směrnicí 96/22/ES, ale držené protiprávně, v jakékoli formě nalezeny v zemědělském podniku producenta, nebudou producentovi v kalendářním roce výše uvedeného zjištění poskytnuty vyrovnávací příspěvky.
V případě opakovaného porušení těchto předpisů může být doba neposkytnutí vyrovnávacího příspěvku prodloužena v závislosti na závažnosti porušení až na dobu pěti let od roku zjištění opakovaného porušení.
Brání-li vlastník nebo držitel zvířat při inspekcích a při odběrech potřebných vzorků prováděných na základě vnitrostátního plánu sledování reziduí nebo při provádění šetření a kontrol stanovených směrnicí 96/23/ES, uplatní se sankce uvedené v prvním pododstavci.
Článek 15
1. Vyrovnávací příspěvky se stanoví ve výši, která:
- je dostatečná k účinnému přispění k vyrovnání stávajících nevýhod a
- vyloučí nadměrné vyrovnání.
2. Vyrovnávací příspěvky budou dostatečně rozlišeny s ohledem na:
- situaci a cíle rozvoje dotyčného regionu,
- závažnost trvalých přírodních nevýhod ovlivňujících zemědělské činnosti,
- zvláštní problémy životního prostředí, které musí být případně vyřešeny,
- typ produkce, případně hospodářskou strukturu zemědělského podniku.
3. Výše vyrovnávacích příspěvků se stanoví v rozmezí minimální a maximální částky stanovené v příloze.
Vyrovnávací příspěvky vyšší než maximální částka lze poskytnout za předpokladu, že průměrná výše všech vyrovnávacích příspěvků vyplacených na příslušné úrovni programování nepřevyšuje tuto maximální částku.
V případech řádně odůvodněných objektivními okolnostmi však mohou členské státy pro účely výpočtu průměrné částky předložit kombinaci několika regionálních programů.
Článek 16
1. V oblastech s environmentálními omezeními, která vznikají v důsledku provádění omezení zemědělského využívání založeného na pravidlech ochrany životního prostředí Společenství, mohou být zemědělcům poskytnuty platby na vyrovnání vzniklých nákladů a ztráty příjmů v případě a do té míry, že tyto platby jsou nezbytné k vyřešení zvláštních problémů, které vyplývají z výše uvedených pravidel.
2. Platby se stanoví ve výši, která vyloučí nadměrné vyrovnání; toto je nezbytné zejména u plateb ve znevýhodněných oblastech.
3. Maximální částky způsobilé pro podporu Společenství jsou stanoveny v příloze.
Článek 17
Znevýhodněné oblasti zahrnují:
- horské oblasti (článek 18),
- jiné znevýhodněné oblasti (článek 19) a
- oblasti postižené zvláštními nevýhodami (článek 20).
Článek 18
1. Horské oblasti jsou oblasti charakterizované značným omezením možností využití půdy a vysokými náklady na její obhospodařování z důvodu:
- velmi obtížných klimatických podmínek daných nadmořskou výškou, jejichž vliv podstatně zkracuje vegetační dobu,
- sklonu svahů na větší části příslušné plochy v nižší nadmořské výšce, jež jsou příliš strmé pro použití strojů nebo vyžadují použití velmi nákladného zvláštního vybavení,
- nebo kombinace těchto dvou faktorů, pokud nevýhoda vyplývající z každého z nich zvlášť je sice méně zřetelná, ale z jejich kombinace vzniká stejná nevýhoda.
2. Oblasti severně od 62. rovnoběžky a určité přilehlé oblasti se považují za horské oblasti.
Článek 19
Znevýhodněné oblasti, ve kterých je ohroženo další využívání půdy a kde je nezbytné zachování přírodního prostředí, zahrnují zemědělské oblasti, které jsou z hlediska přirozených podmínek produkce stejnorodé a vykazují všechny následující znaky:
- přítomnost půdy, která je méně úrodná, obtížně obdělávatelná a má omezený potenciál, jenž nemůže být zvýšen bez značných nákladů, a která je především vhodná pro rozsáhlý chov hospodářských zvířat,
- produkce, která vyplývá z přirozeně nízké úrodnosti je s ohledem na hlavní ukazatele hospodářských výkonů v zemědělství znatelně podprůměrná,
- nízká nebo klesající hustota obyvatelstva převážně závislého na zemědělství a jejíž urychlený pokles by ohrozil životaschopnost dotyčné oblasti a její další osídlení.
Článek 20
Za znevýhodněné oblasti lze považovat jiné oblasti postižené zvláštními nevýhodami, ve kterých by, je-li to nezbytné a případně při dodržení některých podmínek, z důvodu zachování a zlepšení životního prostředí, udržování přírodního prostředí a ochrany jejich turistického potenciálu nebo z důvodu ochrany pobřeží měla být zemědělská činnost zachována.
Článek 21
Celková rozloha oblastí uvedených v článcích 16 a 20 nesmí přesáhnout 10 % plochy dotyčného členského státu.
KAPITOLA VI
AGROENVIRONMENTÁLNÍ OPATŘENÍ
Článek 22
Podpora způsobů zemědělské produkce určených na ochranu životního prostředí a zachování přírodního prostředí (agroenvironmentální opatření) přispívá k dosažení cílů politiky Společenství týkajících se zemědělství a životního prostředí.
Tyto podpory se vztahují na:
- způsoby využití zemědělské půdy, které jsou v souladu s ochranou a zlepšením životního prostředí, krajiny a jejích znaků, přírodních zdrojů, půdy a genetické rozmanitosti,
- extenzifikaci zemědělství příznivou pro životní prostředí a na řízení systému pastvin s nízkou intenzitou,
- zachování ohrožených zemědělsky využívaných území vysoké přírodní hodnoty,
- udržování krajiny a tradičních vlastností zemědělské půdy,
- využívání plánování týkajícího se životního prostředí v zemědělské praxi.
Článek 23
1. Podpora se poskytne zemědělcům, kteří se na dobu nejméně pěti let zavážou k provádění agroenvironmentálních opatření.
Pro určité typy závazků lze případně stanovit z důvodu jejich vlivu na životní prostředí dobu delší.
2. Agroenvironmentální závazky musí zahrnovat více než používání obvyklých náležitých zemědělských praktik.
Musí poskytovat služby, které nejsou poskytovány jinými podpůrnými opatřeními, jako jsou podpora trhu nebo vyrovnávací příspěvky.
Článek 24
1. Podpora na agroenvironmentální závazky se poskytuje ročně a stanoví se na základě:
- ušlých příjmů,
- dodatečných nákladů vyplývajících z daného závazku a
- potřeby poskytnutí finanční pobídky.
Při výpočtu výše roční podpory lze rovněž vzít v úvahu náklady na neproduktivní investice nezbytné k plnění závazků.
2. Maximální roční částky přicházející v úvahu pro podpory Společenství jsou stanoveny v příloze.
Tyto částky se vypočítají podle plochy zemědělského podniku, na kterou se vztahují agroenvironmentální závazky.
KAPITOLA VII
ZLEPŠENÍ ZPRACOVÁNÍ A UVÁDĚNÍ ZEMĚDĚLSKÝCH PRODUKTŮ NA TRH
Článek 25
1. Poskytované investiční podpory mají umožnit zlepšení a racionalizaci zpracovávání a uvádění zemědělských produktů na trh, a tím přispívat ke zvýšení konkurenceschopnosti a přidané hodnotě těchto produktů.
2. Tato podpora má přispívat k uskutečňování jednoho nebo několika z následujících cílů:
- zaměření produkce na očekávaný vývoj trhu nebo podporovat rozvoj nových odbytišť zemědělských produktů,
- zlepšení nebo racionalizaci obchodních sítí nebo zpracovatelských postupů,
- zlepšení obchodní a obalové úpravy produktů nebo podpoře lepšího využití nebo odstranění vedlejších produktů nebo odpadu,
- používání nových technologií,
- upřednostňování inovačních investic,
- zlepšení a kontroly jakosti,
- zlepšování a kontroly zdravotních podmínek,
- ochraně životního prostředí.
Článek 26
1. Podpora se poskytuje osobám odpovědným v posledním stupni za financování investic v podnicích,
- jejichž hospodářskou životaschopnost lze prokázat a
- které splňují minimální normy týkající se životního prostředí, hygieny a dobrých životních podmínek zvířat.
2. Investice musí přispívat ke zlepšení situace v daných odvětvích základní zemědělské produkce.
Musí producentům těchto základních produktů zaručovat přiměřený podíl na výsledných hospodářských výnosech z nich plynoucích.
3. Musí být dostatečně prokázáno, že pro příslušné produkty lze nalézt běžná odbytiště.
Článek 27
1. Investice se musí týkat zpracovávání a uvádění na trh produktů zahrnutých v příloze I Smlouvy, s výjimkou produktů rybolovu.
2. Investice musí splňovat kritéria výběru, která stanoví priority a určují, jaké typy investic nejsou způsobilé pro podporu.
Článek 28
1. Z podpory jsou vyloučeny následující investice:
- investice na úrovni maloobchodu,
- investice na uvádění na trh nebo zpracovávání produktů ze třetích zemí.
2. Celková částka podpory vyjádřená jako procentuální podíl objemu investic způsobilých pro podporu činí nejvýše:
a) 50 % v regionech spadajících pod cíl 1;
b) 40 % v ostatních regionech.
KAPITOLA VIII
LESNICTVÍ
Článek 29
1. Podpora lesnictví přispívá k zachování a rozvoji ekonomických, ekologických a sociálních funkcí lesa ve venkovských oblastech.
2. Tato podpora slouží zejména jednomu nebo několika z následujících cílů:
- udržitelné správě lesa a rozvoji lesnictví,
- zachování a zlepšení lesních zdrojů,
- rozšiřování zalesněných ploch.
3. Tato podpora se poskytuje pouze lesům a plochám patřícím soukromým vlastníkům nebo jejich sdružením nebo obcím nebo jejich sdružením. Toto omezení se nevztahuje na opatření stanovená v čl. 30 odst. 1 šesté odrážce.
4. Tato podpora k plnění závazků přijatých Společenstvím a členskými státy na mezinárodní úrovni.
Musí být založena na národních lesnických programech a lesnických programech vypracovaných na nižší než celostátní úrovni nebo na rovnocenných nástrojích, které by měly zohledňovat závazky přijaté na ministerských konferencích o ochraně lesů v Evropě.
5. Opatření navrhovaná podle tohoto nařízení v oblastech zařazených podle nařízení Rady (EHS) č. 2158/92 ze dne 23. července 1992 o ochraně lesů Společenství před požáry [19] mezi oblasti s vysokým nebo středním stupněm rizika lesního požáru musí být v souladu s plány na ochranu lesů předloženými členskými státy podle nařízení (EHS) č. 2158/92.
Článek 30
1. Podpora lesnictví se týká jednoho nebo více z následujících opatření:
- zalesňování půdy nezpůsobilé pro podporu podle článku 31 za předpokladu, že výsadba je přizpůsobena místním podmínkám a je v souladu se životním prostředím,
- investice do lesů s cílem znatelného zlepšení jejich hospodářské, ekologické nebo společenské hodnoty,
- investice na zlepšení a racionalizaci sklizně, zpracování a uvádění na trh lesnických produktů; investice vztahující se na využití dřeva jako suroviny musí být omezeny jen na veškeré pracovní úkony před průmyslovým zpracováním,
- získávání nových odbytišť k využívání lesních produktů a jejich uvádění na trh,
- zakládání sdružení vlastníků lesů za účelem pomoci jejich členům ke zlepšení udržitelné a účinné správy jejich lesů,
- obnovu potenciálu lesnické produkce zničeného přírodními katastrofami a požáry a zavádění vhodných nástrojů prevence.
2. Pravidla stanovená v kapitolách I a VII s výjimkou čl. 7 druhého pododstavce se odpovídajícím způsobem použijí na investiční podpory.
Článek 31
1. Podpora na zalesňování zemědělské půdy se poskytne za podmínky, že výsadba je přizpůsobena místním podmínkám a je v souladu se životním prostředím.
Tato podpora může kromě nákladů na výsadbu zahrnovat:
- roční prémii na zalesněný hektar k pokrytí nákladů na udržování zalesněných ploch na dobu nanejvýš pěti let,
- roční prémii na hektar k pokrytí příjmu ušlého v důsledku zalesňování pro zemědělce nebo jejich sdružení, kteří obdělávali půdu před jejím zalesněním, nebo pro jakoukoliv jinou právnickou osobu soukromého práva a to na dobu nanejvýš 20 let.
2. Podpora na zalesňování zemědělské půdy držené vnitrostátními úřady zahrnuje pouze náklady na zahájení činnosti.
3. Podpora na zalesňování zemědělské půdy se neposkytne:
- zemědělcům pobírajícím podporu při předčasném odchodu do důchodu,
- na výsadbu vánočních stromků.
V případě rychle rostoucích druhů s krátkou obmýtní dobou se podpora na zalesňování poskytne pouze na náklady na výsadbu.
4. Maximální částky roční prémie na pokrytí ušlého příjmu způsobilého pro podporu Společenství jsou stanoveny v příloze.
Článek 32
1. S ohledem na:
- zachování a zlepšení ekologické stability lesů v oblastech, kde jejich ochranná a ekologická funkce je ve veřejném zájmu a kde náklady na opatření k zachování a zlepšení těchto lesů převyšují příjmy z lesnictví,
- udržování protipožárních pruhů zemědělskými opatřeními,
se příjemcům poskytují platby na opatření učiněná v této souvislosti za předpokladu, že ochranná a ekologická funkce těchto lesů bude udržitelným způsobem zajištěna, a že opatření, jež mají být učiněna, se stanoví ve smlouvě, kde se blíže určí náklady na tato opatření.
2. Platby se určí v rozmezí minimální a maximální částky stanovené v příloze na základě skutečných nákladů na učiněná opatření předem dohodnutých ve smlouvě.
KAPITOLA IX
PODPORA PŘIZPŮSOBOVÁNÍ A ROZVOJE VENKOVSKÝCH OBLASTÍ
Článek 33
Podpora se poskytne na opatření týkající se zemědělských činností, jejich přeměn a činností na venkově, které nespadají do působnosti jiných opatření uvedených v této hlavě.
Tato opatření se týkají:
- zlepšování vlastností půdy,
- scelování pozemků,
- zavedení zástupných služeb v zemědělském podniku a pomocných služeb při jeho řízení,
- uvádění jakostních zemědělských produktů na trh,
- služeb zásadních pro hospodářství a obyvatelstvo venkova,
- obnovy a rozvoje vesnic a ochrany a uchování dědictví venkova,
- diverzifikace zemědělských činností a činností blízkých zemědělství za účelem vytvoření možností různorodých činností nebo alternativních zdrojů příjmů,
- správy zemědělských vodních zdrojů,
- rozvoje a zlepšování infrastruktury ve spojení s rozvojem zemědělství,
- podpory turistiky a řemeslných činností,
- ochrany životního prostředí ve spojení se zemědělstvím, lesnictvím, zachováním přírodního prostředí a zlepšením dobrých životních podmínek zvířat,
- obnovy potenciálu zemědělské produkce zničené přírodními katastrofami a zavádění vhodných nástrojů prevence,
- finančního inženýrství.
KAPITOLA X
PROVÁDĚCÍ PRAVIDLA
Článek 34
Prováděcí pravidla k této hlavě jsou přijata v souladu s postupem podle čl. 50 odst. 2 nařízení (ES) č. 1260/1999.
Tato pravidla stanoví zejména:
- podmínky investiční podpory v zemědělských podnicích (články 4 až 7), včetně nezbytných omezení vyplývajících z použití článku 6,
- období a podmínky pro zlepšení hospodářské životaschopnosti zemědělského podniku a podmínky využívání půdy uvolněné v případě předčasného odchodu do důchodu (čl. 11 odst. 2),
- podmínky pro poskytování a výpočet vyrovnávacího příspěvku ve znevýhodněných oblastech, včetně případu společného využívání zemědělské půdy (články 14 a 15) a vyrovnávacích plateb v oblastech s environmentálními omezeními (článek 16),
- podmínky upravující agroenvironmentální závazky (články 23 a 24),
- kritéria výběru investic na zlepšení zpracovávání a uvádění zemědělských produktů na trh (čl. 27 odst. 2),
- podmínky upravující opatření v lesnictví (kapitola VIII).
U nejvzdálenějších regionů, za předpokladu, že zpracované produkty jsou určeny pro trh v těchto regionech, se Komise může podle stejného postupu odchýlit od čl. 28 odst. 1 druhé odrážky.
HLAVA III
OBECNÉ ZÁSADY, SPRÁVNÍ A FINANČNÍ USTANOVENÍ
KAPITOLA I
OBECNÉ ZÁSADY
PODKAPITOLA I
Podpora z EZOZF
Článek 35
1. Podpora Společenství pro předčasný odchod do důchodu (články 10 až 12), znevýhodněné oblasti a oblasti s environmentálními omezeními (články 13 až 21), agroenvironmentální opatření (články 22 až 24) a zalesňování (článek 31) je v celém Společenství financována záruční sekcí EZOZF.
2. Podpora Společenství pro jiná opatření pro rozvoj venkova je financována EZOZF:
- orientační sekcí v oblastech spadajících pod cíl 1,
- záruční sekcí v oblastech nespadajících pod cíl 1.
3. Podpory pro opatření uvedené v čl. 33 šesté, sedmé a deváté odrážce jsou v oblastech spadajících pod cíle 1 a 2 a v oblastech v přechodu financovány EZOZF, pokud jejich financování není poskytováno z Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR).
Článek 36
1. Na podporu opatření pro rozvoj venkova uvedených v čl. 35 odst. 2:
- se v oblastech spadajících pod cíl 1 použije nařízení (ES) č. 1260/1999 doplněné zvláštními pravidly obsaženými v tomto nařízení,
- se v oblastech spadajících pod cíl 2 použije nařízení (ES) č. 1260/1999 doplněné zvláštními pravidly obsaženými v tomto nařízení, pokud toto nařízení nestanoví jinak.
2. Na podporu opatření pro rozvoj venkova financovaných záruční sekcí EZOZF se použijí zvláštní pravidla nařízení (ES) č. 1258/1999 [20] a předpisy přijaté k jeho provádění, pokud toto nařízení nestanoví jinak.
PODKAPITOLA II
Slučitelnost a soulad
Článek 37
1. Podpora pro rozvoj venkova se poskytne pouze na opatření, která jsou v souladu s právem Společenství.
2. Tato opatření musí být v souladu s ostatními politikami a opatřeními Společenství přijatými na jejich základě.
Obzvláště žádné opatření, které spadá do oblasti působnosti tohoto nařízení a je neslučitelné s jakýmikoliv zvláštními podmínkami stanovenými v tomto nařízení, nemůže být způsobilé pro podporu v rámci žádného režimu podpor Společenství.
3. Rovněž musí být zajištěn soulad s opatřeními prováděnými v rámci jiných nástrojů společné zemědělské politiky, a zejména mezi opatřeními na podporu rozvoje venkova na jedné straně a opatřeními prováděnými v rámci opatření společných organizací trhu a zemědělské jakosti a zdraví na straně druhé, tak jako mezi různými opatřeními na podporu rozvoje venkova.
Podpora podle tohoto nařízení se proto neposkytne na:
- opatření spadající do oblasti působnosti režimů podpor společných organizací trhu, s výjimkami odůvodněnými objektivními kritérii, která mohou být vymezena podle článku 50,
- opatření na podporu výzkumných projektů za účelem podpory zemědělských produktů nebo eradikace chorob zvířat.
4. Členské státy mohou stanovit dodatečné nebo přísnější podmínky pro poskytování podpory Společenství pro rozvoj venkova za předpokladu, že tyto podmínky budou v souladu s cíli a požadavky stanovenými v tomto nařízení.
Článek 38
1. Na stejné opatření nelze poskytnout platby v rámci tohoto nařízení a jiného režimu podpor Společenství.
2. Podpory pro více opatření v rámci tohoto nařízení lze kombinovat pouze tehdy, jsou-li tato opatření navzájem v souladu a jsou-li navzájem slučitelná.
Pokud je to nezbytné, výše podpory se přizpůsobí.
Článek 39
1. Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění slučitelnosti a souladu opatření na podporu rozvoje venkova podle ustanovení této kapitoly.
2. Plány rozvoje venkova předložené členskými státy musí zahrnovat zhodnocení slučitelnosti a souladu plánovaných podpůrných opatření a údaje o opatřeních přijatých za účelem zajištění slučitelnosti a souladu.
3. Je-li to nezbytné, podpůrná opatření se za účelem zajištění slučitelnosti a souladu následně upraví.
KAPITOLA II
PROGRAMOVÁNÍ
Článek 40
1. Opatření pro rozvoj venkova, financovaná orientační sekcí EZOZF tvoří součást programování pro regiony spadající pod cíl 1 podle nařízení (ES) č. 1260/1999.
2. Opatření pro rozvoj venkova jiná než opatření uvedená v čl. 35 odst. 1, mohou tvořit součást programování pro regiony spadající pod cíl 2 podle nařízení (ES) č. 1260/1999.
3. Jiná opatření pro rozvoj venkova, která netvoří součást programování podle odstavců 1 a 2 podléhají programování rozvoje venkova podle článků 41 až 44.
4. Členské státy mohou pro opatření vhodná pro rozvoj venkova předložit ke schválení rámcovou úpravu, která tvoří součást programování podle odstavců 1 až 3, v míře, jež umožňuje zachování stejných podmínek.
Článek 41
1. Plány rozvoje venkova musí být vypracovány na zeměpisné úrovni považované za nejvhodnější.
Musí být připraveny příslušnými orgány určenými členským státem, který je po konzultaci s příslušnými orgány a organizacemi na vhodné územní úrovni předloží Komisi.
2. Opatření na podporu rozvoje venkova, která mají být provedena v jedné oblasti, je třeba, pokud je to možné, začlenit do jediného plánu.
Je-li třeba vytvořit více plánů, musí být označen vztah mezi opatřeními předloženými v těchto plánech a zajištěna jejich slučitelnost a soulad.
Článek 42
Plány rozvoje venkova se vztahují na dobu sedmi let od 1. ledna 2000.
Článek 43
1. Plány rozvoje venkova obsahují:
- kvantifikovaný popis stávající situace ukazující rozdíly, nedostatky a potenciál pro rozvoj, vynaložené finanční prostředky a hlavní výsledky operací uskutečněných v předešlém období programování s ohledem na dostupné výsledky hodnocení,
- popis navrhované strategie, její kvantifikované cíle a zvolené priority rozvoje venkova a zeměpisnou oblast, na kterou se vztahují,
- hodnocení očekávaného hospodářského, environmentálního a sociálního dopadu, včetně dopadu na zaměstnanost,
- orientační celkovou finanční tabulku shrnující finanční prostředky jednotlivých členských států a finanční prostředky Společenství stanovené v rámci plánu rozvoje venkova pro každou prioritu, předložené v souvislosti s plánem, a pokud se plán vztahuje na venkovské oblasti spadající pod cíl 2, orientační částky na opatření rozvoje venkova podle článku 33 v těchto oblastech,
- popis opatření předpokládaných pro provádění plánů, a zejména režimů podpor, včetně skutečností nezbytných pro posouzení pravidel hospodářské soutěže,
- případně údaje o nezbytných studiích, demonstračních projektech, opatřeních za účelem vzdělávání nebo technické pomoci v souvislosti s přípravou, prováděním nebo úpravou příslušných opatření,
- určení příslušných orgánů a odpovědných subjektů,
- ustanovení k zajištění účinného a správného provádění plánů, včetně sledování a hodnocení, definici kvantifikovaných ukazatelů pro hodnocení, opatření pro kontroly a sankce a přiměřenou publicitu,
- výsledky konzultací a určení zúčastněných orgánů a subjektů a sociálních a hospodářských partnerů na vhodné úrovni.
2. Členské státy musí ve svých plánech:
- stanovit na celém svém území podle svých zvláštních potřeb agroenvironmentální opatření,
- zajistit nezbytnou rovnováhu mezi různými podpůrnými opatřeními.
Článek 44
1. Plány rozvoje venkova musí být předloženy nejpozději do šesti měsíců po vstupu tohoto nařízení v platnost.
2. Komise posoudí, zda jsou navrhované plány v souladu s tímto nařízením. Do šesti měsíců po předložení plánů a na jejich základě schválí Komise programové dokumenty rozvoje venkova postupem podle čl. 50 odst. 2 nařízení (ES) č. 1260/1999.
KAPITOLA III
DODATEČNÁ OPATŘENÍ A INICIATIVY SPOLEČENSTVÍ
Článek 45
1. Komise může podle čl. 21 odst. 2 nařízení (ES) č. 1260/1999 postupem podle čl. 50 odst. 2 uvedeného nařízení rozšířit oblast působnosti pomoci z orientační sekce EZOZF nad rámec stanovený v čl. 35 odst. 2 tohoto nařízení a financování opatření způsobilých pro podporu podle nařízení Rady (ES) č. 1783/1999 [21], (ES) č. 1784/1999 [22] a (ES) č. 1263/1999 [23] za účelem provádění všech opatření v rámci iniciativy Společenství rozvoje venkova.
2. Záruční sekce EZOZF může z podnětu Komise financovat studie týkající se programování rozvoje venkova.
KAPITOLA IV
FINANČNÍ USTANOVENÍ
Článek 46
1. Podpora Společenství pro rozvoj venkova ze záruční sekce EZOZF podléhá ročnímu finančnímu plánování a účetnictví. Finanční plánování tvoří součást programování rozvoje venkova (čl. 40 odst. 3) nebo programování, jež se týká cíle 2.
2. Komise každoročně předběžně přidělí prostředky členským státům na základě objektivních kritérií, s přihlédnutím k zvláštním situacím a potřebám a úsilí, jež musí být vynaloženo zvláště v oblasti životního prostředí, vytváření pracovních míst a zachování krajiny.
3. Předběžná přidělení prostředků se přizpůsobí na základě skutečných výdajů a přezkoumaných prognóz výdajů předložených členskými státy, přičemž se přihlíží k cílům programování. Musí odpovídat dostupným prostředkům a být v souladu s intenzitou podpory pro venkovské oblasti spadající pod cíl 2.
Článek 47
1. Finanční ustanovení v článcích 31, 32 (s výjimkou odstavce 1 pátého pododstavce), 34, 38 a 39 nařízení (ES) č. 1260/1999 se nepoužijí na opatření pro rozvoj venkova týkajících se regionů spadajících pod cíl 2.
Komise přijme nezbytná opatření k zajištění účinného a jednotného provedení uvedených opatření, která splňují alespoň stejné požadavky jako opatření stanovená v prvním pododstavci, včetně zásady jediného řídícího orgánu.
2. Společenství přispívá na financování opatření zahrnutých v programování rozvoje venkova podle zásad stanovených články 29 a 30 nařízení (ES) č. 1260/1999.
V této souvislosti:
- nepřesáhne příspěvek Společenství 50 % celkových nákladů způsobilých pro podporu a činí zpravidla alespoň 25 % veřejných výdajů způsobilých pro podporu v oblastech nespadajících pod cíle 1 a 2,
- se sazby stanovené v čl. 29 odst. 4 písm. a) bodech ii) a iii) a písm. b) bodech ii) a iii) nařízení (ES) č. 1260/1999 použijí na investice nesoucí příjmy. Zemědělské a lesnické podniky a podniky podílející se na zpracovávání a uvádění na trh zemědělských a lesnických produktů jsou v tomto ohledu podniky ve smyslu čl. 29 odst. 4 písm. b) bodu iii),
- příspěvek Společenství na programování opatření stanovených v článcích 22 až 24 tohoto nařízení činí 75 % v oblastech spadajících pod cíl 1 a 50 % v ostatních oblastech.
Na tyto platby se použije čl. 32 odst. 1 pátý pododstavec nařízení (ES) č. 1260/1999.
3. Platby finanční pomoci ze záruční sekce EZOZF mohou mít formu záloh na provádění programu a plateb za vzniklé výdaje.
KAPITOLA V
SLEDOVÁNÍ A HODNOCENÍ
Článek 48
1. Komise a členské státy zajistí účinné sledování provádění programování rozvoje venkova.
2. Toto sledování se provádí podle společně dohodnutého postupu.
Sledování se provádí na základě zvláštních hmotných a finančních ukazatelů předem dohodnutých a stanovených.
Členské státy předkládají Komisi výroční zprávy o pokroku.
3. Pokud je to vhodné, zřídí se sledovací výbory.
Článek 49
1. Hodnocení opatření zahrnutých v programování rozvoje venkova se provede na základě zásad stanovených v článcích 40 až 43 nařízení (ES) č. 1260/1999.
2. Záruční sekce EZOZF se může v rámci finančních zdrojů přidělených na programování podílet na financování hodnocení týkajících se rozvoje venkova v členských státech.
Záruční sekce EZOZF rovněž může z podnětu Komise financovat hodnocení na úrovni Společenství.
KAPITOLA VI
PROVÁDĚCÍ PRAVIDLA
Článek 50
Prováděcí pravidla k této hlavě se stanoví postupem podle čl. 50 odst. 2 nařízení (ES) č. 1260/1999.
Tato pravidla zejména upraví podrobnosti:
- předkládání plánů rozvoje venkova (články 41 až 44),
- přezkoumání programových dokumentů rozvoje venkova,
- finančního plánování, zejména k zajištění rozpočtové kázně (článek 46) a účasti na financování (čl. 47 odst. 2),
- sledování a hodnocení (články 48 a 49),
- zajištění souladu mezi opatřeními pro rozvoj venkova a podpůrnými opatřeními zavedenými organizacemi trhu (článek 37).
HLAVA IV
STÁTNÍ PODPORA
Článek 51
1. Není-li v této hlavě stanoveno jinak, použijí se na podpory poskytované členskými státy na opatření na podporu pro rozvoj venkova články 87 až 89 Smlouvy.
Články 87 až 89 se však nepoužijí na finanční příspěvky poskytované členskými státy na opatření, kterým poskytuje podporu Společenství podle článku 36 Smlouvy v souladu s tímto nařízením.
2. Podpory investic v zemědělských podnicích, jejichž výše přesahuje procentuální podíly uvedené v článku 7, jsou zakázané.
Tento zákaz se nevztahuje na podporu vztahující se na:
- investice prováděné převážně ve veřejném zájmu, s ohledem na zachování tradiční krajiny utvářené zemědělskou a lesnickou činností nebo přemístění zemědělských budov,
- investice v oblasti ochrany a zlepšování životního prostředí,
- investice mající za cíl zlepšování hygienických podmínek chovů a dobré životní podmínky zvířat.
3. Státní podpory poskytované zemědělcům k vyrovnání přirozených nevýhod ve znevýhodněných oblastech jsou zakázané, pokud nesplňují podmínky stanovené v článcích 14 a 15.
4. Státní podpory zemědělcům, kteří přijali agroenvironmentální závazky, které nesplňují podmínky stanovené v článcích 22 až 24, jsou zakázané. Mohou však být poskytnuty dodatečné podpory přesahující maximální částky stanovené v čl. 24 odst. 2, pokud jsou podle odstavce 1 uvedeného článku odůvodněny. Ve výjimečných, náležitě odůvodněných případech se lze odchýlit od minimální doby trvání závazků, v souladu s čl. 23 odst. 1.
Článek 52
V rámci článku 36 Smlouvy, státní podpory, které mají poskytovat dodatečné finanční prostředky na Společenstvím podporovaná opatření pro rozvoj venkova, oznamují členské státy a schvaluje Komise podle ustanovení tohoto nařízení jako součást programování uvedeného v článku 40. Čl.
88 odst. 3 první věta Smlouvy se nepoužije na podpory takto oznámené.
HLAVA V
PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 53
1. Je-li nezbytné přijmout zvláštní opatření k usnadnění přechodu z platného režimu na režim zavedený tímto nařízením, Komise tato opatření přijme postupem podle čl. 50 odst. 2 nařízení (ES) č. 1260/1999.
2. Tato opatření se přijmou zejména pro začlenění stávajících podpůrných operací Společenství schválených Komisí na období, které skončí po 1. lednu 2000, nebo bez časového omezení do režimu podpory rozvoje venkova stanoveného tímto nařízením.
Článek 54
1. Článek 17 nařízení Rady (EHS) č. 1696/71 ze dne 26. července 1971 o společné organizaci trhu s chmelem [24] se nahrazuje tímto: "Článek 17
1. Nařízení týkající se financování společné zemědělské politiky se od data provádění opatření zde stanovených použijí na trh s produkty, uvedenými v čl. 1 odst. 1.
2. Podporu uvedenou v článku 8 spolufinancuje Společenství.
3. Členské státy vyplatí producentům podporu uvedenou v článku 12 mezi 16. říjnem a 31. prosincem hospodářského roku, pro který byla podána žádost o podporu.
4. Komise přijme podle postupu stanoveného v článku 20 prováděcí pravidla k tomuto článku."
2. Článek 6 nařízení Rady (EHS) č. 404/93 ze dne 13. února 1993 o společné organizaci trhu s banány [25] se nahrazuje tímto: "Článek 6
1. Členské státy poskytují uznaným organizacím producentů pět let ode dne uznání podpory, aby napomohly jejich vytváření a usnadnily jejich administrativní činnosti.
2. Tyto podpory:
- činí pro první, druhý, třetí, čtvrtý a pátý rok v uvedeném pořadí 5 %, 5 %, 4 %, 3 % a 2 % hodnoty produkce uváděné na trh organizacemi producentů,
- nesmí přesáhnout skutečné náklady na vytvoření a administrativní činnost dané organizace,
- vyplácejí se v ročních tranších po dobu nejvýše sedmi let od data uznání.
Hodnota produkce za každý rok se vypočítá na základě:
- ročního objemu, který byl skutečně uveden na trh,
- průměrných dosažených cen produkce.
3. Organizace producentů vzniklé z organizací, které již ve značné míře splňují podmínky tohoto nařízení mají nárok na podporu v rámci tohoto článku pouze pokud vznikly sloučením, které umožní lépe dosáhnout cíle uvedené v článku 5.
V takovém případě je však podpora poskytnuta pouze na náklady založení organizace (výdaje vzniklé v souvislosti s přípravnými pracemi a vypracováním zakládajícího aktu a stanov).
4. Podpory uvedené v tomto článku oznámí členské státy Komisi ve zprávě na konci každého finančního roku."
3. Nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [26] se mění takto:
a) Čl. 15 odst. 6 se nahrazuje tímto: "6. V těch regionech Společenství, kde je stupeň organizovanosti producentů obzvláště nízký, mohou být členské státy na základě řádně odůvodněné žádosti pověřeny, aby vyplatily organizacím producentů vnitrostátní finanční podporu rovnající se nejvýše polovině finančních příspěvků producentů. Tato podpora se vloží do provozního fondu.
Členským státům, v nichž se prostřednictvím organizací producentů uvádí na trh méně než 15 % produkce ovoce a zeleniny a v nichž produkce ovoce a zeleniny představuje nejméně 15 % celkové zemědělské produkce, může být podpora uvedená v prvním pododstavci na žádost dotyčného členského státu uhrazena Společenstvím."
b) Článek 52 se nahrazuje tímto: "Článek 52
1. Náklady spojené s platbou vyrovnávací platby Společenství za stažení produktů z trhu a s financováním provozního fondu Společenstvím, zvláštní opatření uvedená v článku 17 a v článcích 53, 54 a 55 a kontroly odborníků členských států zpřístupněné Komisi při použití čl. 40 odst. 1 se považují za intervence zaměřené na stabilizaci zemědělských trhů ve smyslu čl. 1 odst. 2 písm. b) nařízení (ES) č. 1258/19992 [27].
2. Náklady spojené s podporou poskytovanou členskými státy v souladu s článkem 14 a čl. 15 odst. 6 druhým pododstavcem se považují za intervence zaměřené na stabilizaci zemědělských trhů ve smyslu čl. 1 odst. 2 písm. b) nařízení (ES) č. 1258/1999. Tyto výdaje může spolufinancovat Společenství.
3. Komise stanoví postupem podle článku 46 prováděcí pravidla k odstavci 2 tohoto článku.
4. Ustanovení hlavy VI se použijí, aniž je dotčeno používání nařízení Rady (EHS) č. 4045/89 ze dne 21. prosince 1989 o kontrole opatření tvořících součást systému financování záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), prováděné členskými státy, a o zrušení směrnice 77/435/EHS [28].
Článek 55
1. Zrušují se tato nařízení:
- nařízení (EHS) č. 4256/88,
- nařízení (ES) č. 950/97, (ES) č. 951/97, (ES) č. 952/97 a nařízení (EHS) č. 867/90,
- nařízení (EHS) č. 2078/92, (EHS) č. 2079/92, (EHS) č. 2080/92,
- nařízení (EHS) č. 1610/89.
2. Zrušují se tato ustanovení:
- článek 21 nařízení (EHS) č. 3763/91 [29],
- článek 32 nařízení (EHS) č. 1600/92 [30],
- článek 27 nařízení (EHS) č. 1601/92 [31],
- článek 13 nařízení (EHS) č. 2019/93 [32].
3. Nařízení a ustanovení zrušená podle odstavců 1 a 2 se nadále použijí na akce schválené Komisí v rámci těchto nařízení před 1. lednem 2000.
4. Směrnice Rady a Komise, kterými se podle čl. 21 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 950/97 stanoví seznamy znevýhodněných oblastí nebo které tyto seznamy pozměňují, zůstávají v platnosti, pokud nedojde k jejich změně v rámci programů.
Článek 56
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení se použije na podporu Společenství ode dne 1. ledna 2000."
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 1258/1999
ze dne 17. května 1999
o financování společné zemědělské politiky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této Smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
s ohledem na stanovisko Účetního dvora [4],
(1) Vzhledem k tomu, že nařízením č.
25 o financování společné zemědělské politiky [5] Rada zřídila Evropský zemědělský orientační a záruční fond (EZOZF, dále jen "fond"), který je součástí souhrnného rozpočtu Společenství; že toto nařízení stanoví zásady pro financování společné zemědělské politiky.
(2) Vzhledem k tomu, že v etapě jednotného trhu, kdy jsou režimy cen sjednoceny a je zavedena společná zemědělská politika, musí jejich finanční důsledky nést Společenství; že v souladu s touto zásadou obsaženou v čl. 2 odst. 2 uvedeného nařízení by měla náhrady při vývozu do třetích zemí, intervence zaměřené na stabilizaci zemědělských trhů, opatření pro rozvoj venkova, veterinární opatření, vymezená v rozhodnutí 90/424/EHS Rady ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [6], jakož i opatření k poskytování informací o společné zemědělské politice a některá hodnocení financovat záruční sekce fondu, aby bylo dosaženo cílů stanovených v čl. 33 odst. 1 Smlouvy.
(3) Vzhledem k tomu, že orientační sekce fondu by měla financovat výdaje spojené s některými opatřeními pro rozvoj venkova v regionech, jejichž rozvoj zaostává, jakož i výdaje na iniciativu Společenství pro rozvoj venkova.
(4) Vzhledem k tomu, že Komise je příslušná pro správu fondu a že v rámci výboru fondu je stanovena úzká spolupráce mezi členskými státy a Komisí.
(5) Vzhledem k tomu, že odpovědnost za kontrolu výdajů záruční sekce fondu náleží v prvé řadě členským státům, které určí orgány a subjekty pověřené uskutečňováním výdajů; že členské státy musí tento úkol vykonávat plně a účinně; že Komise, která odpovídá za provádění rozpočtu Společenství, musí ověřovat podmínky, za nichž jsou prováděny platby i kontroly; že Komise může financovat výdaje pouze tehdy, když tyto podmínky skýtají veškeré nezbytné záruky souladu s předpisy Společenství; že je v decentralizovaném systému správy výdajů Společenství důležité, aby Komise, jako instituce příslušná pro financování, měla oprávnění i možnost vykonávat veškeré kontroly správy výdajů, které bude považovat za nezbytné, a aby se plně a účinně uplatňovala průhlednost a vzájemná pomoc mezi členskými státy a Komisí.
(6) Vzhledem k tomu, že při schválení účetní závěrky může Komise v přiměřené době stanovit celkové výdaje, které budou financovány záruční sekcí fondu, pouze tehdy, má-li dostatečné záruky, že kontroly prováděné členskými státy jsou dostatečné a průhledné a že platební agentury ověřují zákonnost a řádnost žádostí o platby, které provádějí; že je tudíž třeba stanovit, aby byly platební agentury členskými státy schvalovány; že v zájmu zajištění vzájemného souladu norem, jejichž splnění je požadováno ke schválení v členských státech, poskytne Komise pokyny ke kriteriím, jež mají být uplatňována; že je za tím účelem třeba stanovit, že financovány budou pouze výdaje uskutečněné platebními agenturami schválenými členskými státy; že by navíc měl být v zájmu průhlednosti vnitrostátních kontrol, zejména pokud jde o schvalování, platnost platebních příkazů a provádění plateb, s ohledem na ústavní uspořádání každého členského státu případně omezen počet orgánů a subjektů, které jsou těmito úkoly pověřeny.
(7) Vzhledem k tomu, že decentralizovaná správa finančních prostředků Společenství, zejména po provedení reformy společné zemědělské politiky, vyžaduje určení několika platebních agentur; že proto schválí-li některý členský stát více platebních agentur, musí v zájmu zajištění jednotné správy těchto finančních prostředků určit jeden koordinační subjekt, který zajistí styk mezi Komisí a jednotlivými schválenými platebními agenturami a který zajistí, aby údaje požadované Komisí týkající se činností více platebních agentur jí byly v krátké lhůtě poskytnuty.
(8) Vzhledem k tomu, že členské státy poskytují finanční prostředky podle potřeb svých platebních agentur s tím, že Komise vyplácí zálohy na zaúčtované výdaje uskutečněné platebními agenturami; že v rámci opatření pro rozvoj venkova je třeba stanovit skutečné platby záloh na provádění programů; že je třeba, aby na tyto zálohy byly použity finanční mechanismy vytvořené pro zálohy na zaúčtované výdaje uskutečněné v průběhu referenčního období.
(9) Vzhledem k tomu, že je potřebné upravit dva druhy rozhodnutí, jedno týkající se schválení účetní závěrky záruční sekce fondu a druhé stanovící důsledky, včetně finančních oprav, které budou vyvozeny z výsledků kontrol souladu výdajů s předpisy Společenství.
(10) Vzhledem k tomu, že rozhodnutí týkající se kontroly souladu i schválení účetní závěrky již nebudou vázána na plnění rozpočtu v určitém rozpočtovém roce; že je nutno vymezit maximální období, za které lze vyvodit důsledky z výsledků kontroly souladu; že nicméně víceletá povaha opatření pro rozvoj venkova neumožňuje použít takové maximální období.
(11) Vzhledem k tomu, že je třeba přijmout opatření pro prevenci a stíhání jakýchkoliv nesrovnalostí a pro zpětné získání částek ztracených v důsledku těchto nesrovnalostí nebo nedbalosti; že musí být stanovena odpovědnost za finanční důsledky těchto nesrovnalostí a nedbalosti.
(12) Vzhledem k tomu, že výdaje Společenství musí podléhat důkladné kontrole; že kromě kontroly prováděné členskými státy z vlastního podnětu, která je i nadále nejdůležitější, je třeba upravit ověřování prováděná úředníky Komise a jejich možnost požádat o pomoc členské státy.
(13) Vzhledem k tomu, že pro vypracování informací určených pro Komisi je nutno využívat v co největším rozsahu výpočetní techniku; že je nutno, aby při provádění ověření měla Komise neomezený a bezprostřední přístup k údajům, týkajícím se výdajů, které se nacházejí jak v písemných dokladech, tak v elektronické podobě.
(14) Vzhledem k tomu, že rozsah financování Společenstvím vyžaduje, aby Evropský parlament a Rada byly pravidelně informovány prostřednictvím finančních zpráv.
(15) Vzhledem k tomu, že je v zájmu zjednodušení finanční správy žádoucí sblížit účetní období fondu a rozpočtový rok ve smyslu čl.
272 odst. 1 Smlouvy; že je k tomu třeba mít jasný přehled finančních prostředků, jež jsou k dispozici na konci daného rozpočtového roku; že je proto nezbytné přiznat Komisi pravomoci nezbytné k úpravě účetního období fondu, pokud zbývají k dispozici dostatečné rozpočtové zdroje.
(16) Vzhledem k tomu, že nařízení Rady (EHS) č. 729/70 Rady ze dne 21. dubna 1970 o financování společné zemědělské politiky [7] bylo několikrát podstatným způsobem pozměněno; že nyní, když je toto nařízení měněno, je žádoucí v zájmu jasnosti přistoupit k vydání dotyčných ustanovení v novém znění,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Evropský zemědělský orientační a záruční fond (dále jen "fond") je součástí souhrnného rozpočtu Evropských společenství.
Skládá se ze dvou sekcí:
- záruční sekce,
- orientační sekce.
2. Záruční sekce financuje
a) náhrady při vývozu do třetích zemí;
b) intervence zaměřené na stabilizaci zemědělských trhů;
c) opatření pro rozvoj venkova mimo programy spadající pod cíl 1, s výjimkou iniciativy Společenství pro rozvoj venkova;
d) finanční příspěvek Společenství na zvláštní veterinární opatření, kontrolní opatření ve veterinární oblasti, na programy eradikace a dohledu nad nákazami zvířat (veterinární opatření) i na rostlinolékařská opatření;
e) opatření, která mají poskytovat informace o společné zemědělské politice a některá hodnocení opatření financovaných záruční sekcí fondu.
3. Orientační sekce financuje opatření pro rozvoj venkova, která nejsou zahrnuta v odst. 2 písm. c).
4. Fond nepřebírá výdaje související se správními náklady a zaměstnanci členských států a výdaje příjemců plateb z fondu.
Článek 2
1. Podle čl. 1 odst. 2 písm. a) jsou financovány náhrady při vývozu do třetích zemí poskytované na základě předpisů Společenství v rámci společné organizace zemědělských trhů.
2. Podle čl. 1 odst. 2 písm. b) jsou financovány intervence zaměřené na stabilizaci zemědělských trhů prováděné na základě předpisů Společenství v rámci společné organizace zemědělských trhů.
3. Je-li to nezbytné, stanoví Rada na návrh Komise kvalifikovanou většinou postup financování opatření uvedených v odstavcích 1 a 2.
Článek 3
1. Podle čl. 1 odst. 2 písm. c) jsou financována opatření pro rozvoj venkova, mimo programy spadající pod cíl 1, prováděná podle předpisů Společenství.
2. Podle čl. 1 odst. 2 písm. d) jsou financována veterinární a rostlinolékařská opatření prováděná podle předpisů Společenství.
3. Podle čl. 1 odst. 2 písm. e) jsou financována opatření k poskytování údajů a hodnocení prováděná podle předpisů Společenství.
4. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 13.
Článek 4
1. Každý členský stát sdělí Komisi:
a) údaje o orgánech a subjektech, které schválí k platbě výdajů uvedených v článcích 2 a 3 (dále jen "platební agentury");
b) je-li schváleno více platebních agentur, údaje o orgánu nebo subjektu, který pověří jednak shromažďováním údajů pro Komisi a jejich předáváním Komisi a jednak prosazováním harmonizovaného používání předpisů Společenství (dále jen "koordinační subjekt").
2. Platební agentury jsou orgány nebo subjekty členských států, které, pokud jde o platby v oblastech jejich působnosti, skýtají dostatečné záruky, že:
a) je přípustnost žádostí a jejich soulad s předpisy Společenství kontrolován před schválením platby;
b) uskutečněné platby jsou správně a plně zaúčtovány a
c) potřebné doklady jsou předloženy ve lhůtě a ve formě stanovené předpisy Společenství.
3. Platební agentury shromažďují doklady k odůvodnění uskutečněných plateb a doklady týkající se provádění předepsaných správních a fyzických kontrol.
Jsou-li příslušné doklady uchovávány subjekty odpovědnými za schvalování výdajů, předávají tyto subjekty platební agentuře zprávy o počtu provedených kontrol, jejich obsahu a opatřeních přijatých na základě jejich výsledků.
4. Společenství financuje pouze výdaje uskutečněné schválenými platebními agenturami.
5. Každý členský stát omezí s ohledem na své ústavní předpisy a soustavu orgánů počet svých schválených platebních agentur na nejnižší možnou úroveň, která zabezpečí, že výdaje uvedené v článcích 2 a 3 budou uskutečněny za uspokojivých správních a účetních podmínek.
6. Každý členský stát sdělí Komisi tyto údaje o platebních agenturách:
a) jejich název a stanovy;
b) správní a účetní pravidla a pravidla vnitřní kontroly, na jejichž základě jsou prováděny platby související s prováděním předpisů Společenství v rámci společné zemědělské politiky;
c) schvalovací listinu.
Neprodleně uvědomí Komisi o každé změně těchto skutečností.
7. Pokud schválená platební agentura nesplňuje nebo již nadále neplní jednu nebo více podmínek schválení, bude jí schválení odňato, neučiní-li nápravná opatření ve lhůtě stanovené s ohledem na závažnost nedostatku.
Dotyčný členský stát o tom uvědomí Komisi.
8. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 13.
Článek 5
1. Komise poskytuje členským státům finanční prostředky na pokrytí výdajů uvedených v článcích 2 a 3 v podobě záloh na zaúčtované výdaje uskutečněné v referenčním období.
Při schvalování programů v rámci opatření pro rozvoj venkova uvedených v čl. 3 odst.
1 může Komise poskytnout zálohy na jejich provádění. Považují se za výdaje uskutečněné první den v měsíci po rozhodnutí o poskytnutí.
2. Do doby vyplacení záloh na základě zaúčtování uskutečněných výdajů poskytnou prostředky nezbytné pro úhradu daných výdajů podle potřeb svých schválených platebních agentur členské státy.
3. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 13.
Článek 6
1. Členské státy pravidelně předávají Komisi následující údaje, které se týkají schválených platebních agentur a koordinačních subjektů uvedených v článku 4 a které se týkají operací financovaných záruční sekcí fondu:
a) výkazy výdajů a odhady finančních potřeb;
b) roční účetní závěrky s přiloženými informacemi nezbytnými k jejímu schválení a osvědčení o úplnosti, přesnosti a věcné správnosti předaných účetních podkladů.
2. Prováděcí pravidla k tomuto článku, zejména pravidla pro osvědčení o účetních podkladech podle odst. 1 písm. b), se stanoví postupem podle článku 13.
Článek 7
1. Komise po konzultaci s výborem fondu přijme rozhodnutí uvedená v odstavcích 2, 3 a 4.
2. Komise rozhoduje o měsíčních zálohách na základě zaúčtování výdajů uskutečněných schválenými platebními agenturami.
Výdaje za měsíc říjen se přičítají k měsíci říjnu, jsou-li uskutečněny ve dnech 1. až 15. října, a k měsíci listopadu, jsou-li uskutečněny ve dnech 16. až 31. října.
Zálohy se členským státům vyplatí nejpozději třetí pracovní den druhého měsíce následujícího po měsíci, kdy byly tyto výdaje uskutečněny.
Mohou být poskytnuty též doplňkové zálohy. Tato skutečnost se sdělí výboru fondu při další konzultaci.
3. Do 30. dubna roku následujícího po daném rozpočtovém roce schválí Komise na základě údajů uvedených v čl. 6 odst. 1 písm. b) účetní závěrky platebních agentur.
Rozhodnutí o schválení účetní závěrky se týká úplnosti, přesnosti a věcné správnosti předaných účtů.
Tímto rozhodnutím není dotčeno přijetí dalších rozhodnutí podle odstavce 4.
4. Komise rozhoduje, které výdaje mají být vyloučeny z financování z prostředků Společenství podle článků 2 a 3, pokud shledá, že tyto výdaje nebyly uskutečněny v souladu s předpisy Společenství.
Před vydáním rozhodnutí o zamítnutí financování oznámí Komise písemně výsledky ověřování a dotyčné členské státy písemně oznámí své odpovědi; poté se obě strany pokusí dosáhnout dohody o opatřeních, která mají být učiněna.
Není-li dosaženo dohody, může členský stát ve lhůtě čtyř měsíců požádat o zahájení řízení směřujícího ke smíření jejich postojů, jehož výsledky budou předmětem zprávy zaslané Komisi, která ji před vydáním rozhodnutí o zamítnutí financování posoudí.
Komise zváží částky, které mají být vyloučeny z financování, zejména s ohledem na význam zjištěného nesouladu.
Komise vezme v úvahu povahu a závažnost porušení předpisů a finanční ztrátu, kterou Společenství utrpělo.
Zamítnutí financování se nemůže vztahovat na:
a) výdaje uvedené v článku 2 uskutečněné alespoň 24 měsíců před písemným oznámením Komise dotyčnému členskému státu o výsledcích ověřování;
b) výdaje na opatření či hodnocení podle článku 3, k nimž byla konečná platba uskutečněna alespoň 24 měsíců před písemným oznámením Komise dotyčnému členskému státu o výsledcích ověřování.
Pátý pododstavec se nicméně nepoužije na finanční důsledky:
a) nesrovnalostí podle čl. 8 odst. 2;
b) týkající se vnitrostátních podpor nebo porušení předpisů, v jejichž důsledku byla zahájena řízení podle článků 88 a 226 Smlouvy.
5. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 13. Týkají se zejména plateb záloh uvedených v čl. 5 odst. 1 druhém pododstavci v mezích odstavců 2, 3 a 4 tohoto článku a postupů pro rozhodnutí podle těchto odstavců.
Článek 8
1. Členské státy přijmou v souladu se svými právními a správními předpisy opatření nezbytná k
a) zajištění toho, že operace financované fondem jsou prováděny skutečně a řádně;
b) předcházení nesrovnalostem a jejich stíhání;
c) zpětnému získání částek ztracených v důsledku nesrovnalostí nebo nedbalosti.
Členské státy uvědomí Komisi o opatřeních přijatých k těmto účelům, a zejména o stavu správních a soudních řízení.
2. Nepodaří-li se částky získat zpět v plné výši, nese finanční důsledky nesrovnalostí nebo nedbalosti Společenství, s výjimkou důsledků nesrovnalostí nebo nedbalosti, které lze přičíst správním orgánům nebo jiným subjektům členských států.
Zpět získané částky budou převedeny na schválené platební agentury, které je odečtou z výdajů financovaných fondem.
Úroky ze zpětně získaných nebo pozdě zaplacených částek připadají fondu.
3. Rada na návrh Komise kvalifikovanou většinou stanoví obecná prováděcí pravidla k tomuto článku.
Článek 9
1. Členské státy poskytnou Komisi veškeré informace nezbytné k řádnému fungování fondu a učiní veškerá vhodná opatření umožňující kontroly, které bude Komise považovat za nezbytné v rámci řízení financování Společenství, včetně kontrol na místě.
Členské státy sdělí Komisi právní a správní předpisy, které přijaly k provedení právních aktů Společenství týkajících se společné zemědělské politiky, pokud tyto akty mají finanční důsledky pro fond.
2. Aniž jsou dotčeny kontroly prováděné členskými státy na základě vnitrostátních právních a správních předpisů, článku 248 Smlouvy anebo jakákoli kontrola na základě čl. 279 písm. c) Smlouvy, mají zmocnění zástupci Komise pověření prováděním kontrol na místě přístup k účetním knihám a veškerým dalším dokladům, jež souvisejí s výdaji financovanými fondem, včetně údajů vytvořených nebo uchovávaných v elektronické podobě.
Mohou ověřovat zejména:
a) zda je správní praxe v souladu s předpisy Společenství;
b) zda jsou k dispozici požadované doklady a zda jsou v souladu s operacemi financovanými fondem;
c) podmínky, za kterých jsou operace financované fondem uskutečňovány a kontrolovány.
Komise oznámí kontrolu s dostatečným předstihem před zahájením členskému státu, u něhož nebo na jehož území bude kontrola provedena.
Zástupci dotyčného členského státu se mohou kontroly zúčastnit.
Na žádost Komise a se souhlasem členského státu provádějí inspekce nebo šetření týkající se operací uvedených v tomto nařízení příslušné orgány tohoto členského státu.
Zástupci Komise se jich mohou zúčastnit.
Za účelem účinnějšího ověřování může Komise se souhlasem dotyčných členských států zajistit účast správních orgánů těchto členských států na určitých kontrolách nebo šetřeních.
3. Pokud je to nezbytné, stanoví Rada na návrh Komise kvalifikovanou většinou obecná prováděcí pravidla k tomuto článku.
Článek 10
Komise předloží do 1. července každého roku Evropskému parlamentu a Radě finanční zprávu o správě fondu za předchozí rozpočtový rok, a zejména pak o stavu zdrojů a povaze výdajů fondu a o podmínkách pro provádění financování ze strany Společenství.
Článek 11
Výbor Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (dále jen "výbor fondu") pomáhá Komisi při správě fondu za podmínek stanovených v článcích 12 až 15.
Článek 12
Výbor fondu se skládá ze zástupců členských států a Komise.
Každý členský stát je ve výboru fondu zastoupen nejvýše pěti úředníky.
Výboru fondu předsedá zástupce Komise.
Článek 13
1. Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, přednese věc výboru fondu jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce některého členského státu.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou podle čl.
205 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Při hlasování ve výboru je hlasům členských států přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
3. a) Komise přijme opatření, která jsou okamžitě použitelná.
b) Pokud však tato opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru fondu, sdělí je Komise neprodleně Radě.
V tomto případě:
- může Komise nejvýše o jeden měsíc ode dne tohoto sdělení odložit použitelnost opatření, o kterých rozhodla,
- může Rada kvalifikovanou většinou ve lhůtě stanovené v předchozí odrážce přijmout odlišné rozhodnutí.
Článek 14
1. Výbor fondu je konzultován:
a) v případech, kdy je konzultace tak stanovena;
b) při předběžném posouzení prostředků fondu, které mají být zahrnuty do předběžného odhadu Komise pro nadcházející rozpočtový rok a případně do dodatečných odhadů;
c) k návrhům zpráv o fondu, které mají být předloženy Radě.
2. Výbor fondu může posoudit jakoukoli jinou otázku, kterou mu předloží jeho předseda, a to z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce některého členského státu.
Je pravidelně informován o činnosti fondu.
Článek 15
Zasedání výboru fondu svolává jeho předseda.
Funkce sekretariátu výboru fondu zajišťuje Komise.
Výbor fondu přijme svůj jednací řád.
Článek 16
1. Nařízení (EHS) č. 729/70 se zrušuje.
2. Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze.
Článek 17
Ustanovení čl. 15 třetího pododstavce a článku 40 rozhodnutí 90/424/EHS se zrušují.
Článek 18
Opatření nezbytná k usnadnění přechodu od úpravy stanovené nařízením (EHS) č. 729/70 na úpravu podle tohoto nařízení se přijmou postupem podle článku 13.
Článek 19
7 odst. 2 druhého pododstavce první věty, pokud rozpočtové prostředky přidělené záruční sekci fondu, jež jsou k dispozici ke konci daného rozpočtového roku, umožňují fondu financování dodatečných výdajů vyplývajících z tohoto nepoužití pro daný rozpočtový rok.
Pokud Komise uplatní tuto možnost, může stejným postupem odložit počátek běhu platebních lhůt u opatření, která jsou zahájena ve dnech 16. až 31. října včetně, na 1. listopad.
Článek 20
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1259/1999
ze dne 17. května 1999,
kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [4],
s ohledem na stanovisko Účetního dvora [5],
(1) vzhledem k tomu, že by se pro přímé platby podle různých režimů podpory příjmů měly v rámci společné zemědělské politiky stanovit některé společné podmínky;
(2) vzhledem k tomu, že příslušné vnitrostátní úřady by měly poskytovat oprávněným osobám platby v rámci režimů podpor Společenství v plné výši s výhradou krácení výslovně uvedených v tomto nařízení;
(3) vzhledem k tomu, že členské státy by měly přijmout vhodná ekologická opatření týkající se zemědělských ploch a zemědělské produkce, pro které se poskytují přímé platby, aby byly ekologické aspekty více integrovány do organizací společného trhu; že by členské státy měly rozhodovat o následcích nesplnění ekologických požadavků; že by členské státy měly být oprávněny krátit nebo dokonce zrušit výhody plynoucí z režimů podpor, pokud se tyto ekologické požadavky neplní; že by členské státy měly přijmout taková opatření nehledě na možnost poskytování podpor pro dobrovolné ekologické závazky v zemědělství;
(4) vzhledem k tomu, že pro stabilizaci stavu zaměstnanosti v zemědělství a pro zohlednění celkové prosperity zemědělských podniků a podpory, které Společenství poskytuje zemědělským podnikům, a pro zajištění přiměřené životní úrovně venkovského obyvatelstva včetně všech osob pracujících v zemědělství by měly být členské státy oprávněny krátit přímé platby zemědělcům, pokud počet pracovních sil klesne pod hranici, která bude ještě stanovena, nebo když celkový výsledek zemědělského podniku nebo celkové částky plateb překročí hranici stanovenou členskými státy; že taková krácení by však neměla překročit 20 % celkové částky plateb, aby se zachovala produktivita zemědělství;
(5) vzhledem k tomu, že členské státy mají na základě objektivních kritérií určit podrobná pravidla, podle kterých se mohou platby krátit; že by členské státy měly být oprávněny použít prostředky takto získané pro některá doplňující opatření pro rozvoj venkova v souladu s nařízením Rady (ES) č. 1257/1999 ze dne 17. května 1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) a o změně a zrušení některých nařízení [6];
(6) vzhledem k tomu, že společné režimy podpor se musí, v případě potřeby i krátkodobě, přizpůsobit vývoji trhu; že oprávněné osoby nemohou tudíž vycházet z toho, že podmínky pro poskytnutí podpory zůstávají nezměněny, a musí se připravit na možné změny pravidel v důsledku vývoje trhů;
(7) vzhledem k tomu, že režimy podpor v rámci společné zemědělské politiky stanoví přímou podporu příjmů zejména proto, aby se obyvatelstvu zabývajícímu se zemědělstvím zaručila přiměřená životní úroveň; že tento cíl je úzce spjat se zachováním venkovských oblastí; že z toho důvodu, aby nedošlo k nesprávnému vynaložení prostředků Společenství, neměli by podpory dostávat ti zemědělci, u kterých se zjistilo, že uměle vytvořili podmínky potřebné pro získání těchto podpor, aby dosáhli výhody, která je v rozporu s cíli režimů podpor;
(8) vzhledem k tomu, že s ohledem na významný vliv přímých plateb na rozpočet a pro lepší posouzení výsledků by se měla podpůrná opatření Společenství vhodně vyhodnotit,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Rozsah působnosti
Toto nařízení platí pro platby poskytované přímo zemědělcům v rámci režimů podpor společné zemědělské politiky, které zcela nebo zčásti financuje záruční sekce EZOZF s výjimkou plateb, které jsou stanoveny nařízením (ES) č. 1257/1999.
Tyto režimy podpor jsou uvedeny v příloze.
Článek 2
Platby
Platby v rámci režimů podpor jsou poskytovány oprávněným osobám v plném rozsahu.
Článek 3
Požadavky ochrany životního prostředí
1. Pokud se týká zemědělské činnosti v rozsahu působnosti tohoto nařízení, přijmou členské státy ekologická opatření, která považují za vhodná vzhledem k situaci se zemědělskou půdou nebo produkcí a která zohledňují možné důsledky pro životní prostředí.
Tato opatření mohou zahrnovat:
- podporu pro závazky týkající se ochrany životního prostředí v zemědělství,
- obecně závazné ekologické požadavky,
- specifické ekologické požadavky jako podmínku přímých plateb.
2. Členské státy rozhodnou podle závažnosti důsledků nesplnění ekologických požadavků stanovených v odstavci 1 o odpovídajících sankcích.
Mohou krátit nebo v případě potřeby zrušit prostředky poskytnuté v rámci režimu podpor, jestliže se tyto ekologické požadavky nedodržují.
Článek 4
Odlišení
1. Členské státy mohou krátit částky plateb, které se poskytují zemědělcům na kalendářní rok bez přihlédnutí k tomuto odstavci, jestliže:
- počet pracovních sil v zemědělském podniku vyjádřený v ročních pracovních jednotkách klesne během daného kalendářního roku pod hranici, kterou stanoví členské státy, nebo
- celkový výsledek zemědělského podniku vyjádřený v podobě standardního příspěvku na úhradu podle průměrné situace určitého regionu nebo menšího geografického celku vystoupí během daného kalendářního roku nad hranici, kterou stanoví členské státy, nebo
- celkové částky plateb v rámci režimů podpor za kalendářní rok překračují hranici, kterou stanoví členské státy.
"Roční pracovní jednotkou" se rozumí národní nebo regionální průměrná roční pracovní doba dospělých pracovníků na plný úvazek v zemědělských podnicích během kalendářního roku.
"Standardním příspěvkem na úhradu" se rozumí rozdíl mezi standardní produkční hodnotou a standardní výší určitých specifických nákladů.
2. Krácení podpory poskytnuté v důsledku uplatnění odstavce 1 zemědělci na kalendářní rok nesmí překročit 20 % celkové částky, která by se zemědělci poskytla na daný kalendářní rok bez přihlédnutí k odstavci 1.
Článek 5
Společné ustanovení
1. Členské státy uplatňují opatření uvedená v odstavcích 3 a 4 tak, aby se zaručilo rovnocenné posuzování zemědělců a aby se zabránilo narušení trhu a soutěže.
2. Rozdíl mezi částkami, které by se poskytly zemědělcům členského státu na kalendářní rok před uplatněním článků 3 a 4, a částkami vypočtenými po uplatnění těchto článků je k dispozici danému členskému státu po období, které se stanoví v souladu s článkem 11, jako dodatečný příspěvek Společenství na opatření podle článků 10 až 12 (předčasný odchod do důchodu), 13 až 21 (znevýhodněné oblasti a oblasti s environmentálními omezeními), 22 až 24 (agroenvironmentální opatření) a 31 (zalesnění) nařízení (ES) č. 1257/1999.
Článek 6
Změny
Režimy podpor platí, aniž by byly dotčeny možné změny, o kterých se může kdykoliv rozhodnout vzhledem k vývoji na trhu.
Článek 7
Omezení plateb
Bez ohledu na zvláštní ustanovení pro jednotlivá podpůrná opatření neobdrží platby ti zemědělci, u kterých se zjistilo, že uměle vytvořili podmínky potřebné pro získání těchto podpor, aby dosáhli výhody, která je v rozporu s cíli podpůrných opatření.
Článek 8
Vyhodnocení
Vyhodnocuje se efektivnost plateb v rámci podpůrných opatření s cílem posoudit účinnost vzhledem ke stanoveným cílům a analyzovat vliv na příslušné trhy.
Článek 9
Předávání informací Komisi
Členské státy uvědomí Komisi o jednotlivých opatřeních, která byla přijata pro provádění tohoto nařízení.
Článek 10
Definice
Pro účely tohoto nařízení se:
a) "zemědělcem" rozumí samostatný zemědělský producent, jehož zemědělský podnik se nachází na území Společenství, fyzická nebo právnická osoba či sdružení fyzických nebo právnických osob nehledě na právní formu sdružení a jeho členů podle vnitrostátních právních předpisů jednotlivých členských států;
b) "zemědělským podnikem" rozumí celek produkčních jednotek spravovaných zemědělcem, které se nacházejí na území stejného členského státu;
c) "platbami poskytnutými za kalendářní rok" rozumějí platby poskytnuté za kalendářní rok včetně plateb za jiná období, která začínají v daném kalendářním roce.
Článek 11
Prováděcí pravidla
Komise přijme v souladu s postupem podle článku 9 nařízení Rady (ES) č. 1251/1999 ze dne 17. května 1999 o režimu podpor pro producenty některých plodin na orné půdě [7], s postupem podle článku 43 nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [8]nebo případně v souladu s postupem stanoveným v příslušných článcích jiných nařízení o společné organizaci zemědělských trhů:
- v případě potřeby prováděcí pravidla k tomuto nařízení, zejména opatření zabraňující obcházení článků 3 a 4 a opatření k článku 7 a
- změny přílohy, které by mohly být nutné vzhledem ke kritériím uvedeným v článku 1.
Článek 12
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1260/1999
ze dne 21. června 1999
o obecných ustanoveních o strukturálních fondech
RADA EVROPSKÉ UNIE
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 161 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na souhlas Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3]
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [4],
(1) vzhledem k tomu, že článek 158 Smlouvy stanoví, že za účelem posilování hospodářské a sociální soudržnosti Společenství usiluje o snižování rozdílů mezi úrovní rozvoje různých regionů a na snížení zaostalosti nejvíce znevýhodněných regionů nebo ostrovů, včetně venkovských oblastí; že článek 159 stanoví, že tato činnost má být podporována prostřednictvím strukturálních fondů, Evropské investiční banky (EIB) a jiných dostupných finančních nástrojů;
(2) vzhledem k tomu, podle článku 19 nařízení Rady (EHS) č. 2052/88 ze dne 24. června 1988 o úkolech strukturálních fondů a jejich účinnosti a o koordinaci mezi jejich činnostmi navzájem a mezi těmito činnostmi a operacemi Evropské investiční banky a jinými stávajícími finančními nástroji [5] má Rada přezkoumat uvedené nařízení na návrh Komise do 31. prosince 1999; že ke zlepšení průhlednosti právních předpisů Společenství je žádoucí sloučit všechna ustanovení týkající se strukturálních fondů do jednoho nařízení a zrušit nařízení (EHS) č. 2052/88 a nařízení Rady (EHS) č. 4253/88 ze dne 19. prosince 1988, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 2052/88, pokud jde o koordinaci mezi činnostmi jednotlivých strukturálních fondů navzájem a mezi těmito činnostmi a operacemi Evropské investiční banky a jinými dostupnými finančními nástroji [6];
(3) vzhledem k tomu, že podle článku 5 protokolu č. 6 o zvláštních ustanoveních pro cíl 6 v rámci strukturálních fondů ve Finsku a Švédsku, připojeného k aktu o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, by měla být ustanovení uvedeného protokolu přezkoumána současně s nařízením (EHS) č. 2052/88 do konce roku 1999;
(4) vzhledem k tomu, že k většímu soustředění prostředků a zjednodušení činnost strukturálních fondů je třeba snížit počet prioritních cílů v porovnání s nařízením (EHS) č.
2052/88; že tyto cíle je třeba znovu definovat, aby působily ve prospěch rozvoje a strukturálních změn regionů, jejichž rozvoj zaostává, hospodářských a sociálních přeměn oblastí, jež čelí strukturálním obtížím, a přizpůsobování a modernizace politik a systémů vzdělávání, odborné přípravy a zaměstnanosti;
(5) vzhledem k tomu, že Společenství ve snaze posilovat hospodářskou a sociální soudržnost také usiluje o podporu harmonického, vyváženého a udržitelného rozvoje ekonomických činností, vysoké úrovně zaměstnanosti, rovnosti mezi muži a ženami a vysokou úroveň ochrany a zlepšování životního prostředí; že tyto snahy mají zejména začlenit požadavky na ochranu životního prostředí do vytváření a provádění operací strukturálních fondů, pomáhat odstraňovat nerovnosti a podporovat rovnost mezi muži a ženami; že operace fondů mohou také umožnit boj s každou diskriminací na základě rasy, etnického původu, zdravotního postižení nebo věku zejména prostřednictvím vyhodnocení potřeb, finančních pobídek a rozšířeného partnerství;
(6) vzhledem k tomu, že kulturní rozvoj, kvalita přírodního a člověkem vytvářeného prostředí, kvalitativní a kulturní rozměr života a rozvoj cestovního ruchu přispívají k tomu, že se regiony stávají hospodářsky a sociálně přitažlivější, pokud napomáhají vytváření trvalých pracovních míst;
(7) vzhledem k tomu, že Evropský fond pro regionální rozvoj (EFRR) především přispívá k dosažení cíle podpory rozvoje a strukturálního přizpůsobování regionů, jejichž rozvoj zaostává, a k hospodářské a sociální přeměně oblastí, které čelí strukturálním obtížím;
(8) vzhledem k tomu, že by měly být úkoly Evropského sociálního fondu (ESF) přizpůsobeny tak, aby zohledňovaly a prováděly evropskou strategii zaměstnanosti;
(9) vzhledem k tomu, že strukturální aspekty společné rybářské politiky byly začleněny jako samostatná strukturální politika do pravidel, jimiž se řídí strukturální fondy od roku 1993; že by mělo pokračovat její provádění v rámci strukturálních fondů prostřednictvím Finančního nástroje pro orientaci rybolovu (FNOR); že pomoc ze strany FNOR v rámci cíle 1 tvoří součást programování tohoto cíle a pomoc mimo cíl 1 je předmětem jednotného programu v každém dotčeném členském státě;
(10) vzhledem k tomu, že se Společenství zavázalo k reformě společné zemědělské politiky, která zahrnuje strukturální a doprovodná opatření pro podporu rozvoje venkova; že by v této souvislosti orientační sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) měla nadále přispívat k dosažení prioritního cíle rozvoje a strukturálního přizpůsobení regionů, jejichž rozvoj zaostává, tím, že bude zlepšovat účinnost struktur produkce, zpracování a uvádění zemědělských a lesnických produktů na trh a rozvíjet místní potenciál ve venkovských oblastech; že v souladu s nařízením Rady (ES) č.
1257/1999 ze dne 17. května 1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) a o změně a zrušení některých nařízení [7], přispívá orientační sekce EZOZF k dosažení prioritního cíle hospodářské a sociální přeměny oblastí, jež čelí strukturálním obtížím;
(11) vzhledem k tomu, že v prováděcích rozhodnutích přijímaných podle článků 37, 148 a 162 Smlouvy budou stanovena zvláštní pravidla platná pro každý fond;
(12) vzhledem k tomu, že by měla být blíže určena kritéria pro označení regionů a oblastí, kterým lze poskytnout podporu; že za tímto účelem je vhodné, aby identifikace prioritních regionů a oblastí na úrovni Společenství byla založena na společném systému klasifikace regionů, kterým je "klasifikace územních statistických jednotek (NUTS)" zavedená Statistickým úřadem Evropských společenství ve spolupráci s vnitrostátními statistickými instituty;
(13) vzhledem k tomu, že regiony, jejichž rozvoj zaostává, je třeba vymezit jako regiony, jejichž hrubý domácí produkt (HDP) na obyvatele je nižší než 75 % průměru Společenství; že pro zajištění účinného soustředění pomoci by Komise měla toto kritérium přísně uplatňovat na základě objektivních statistických údajů; že na nejvzdálenější regiony a oblasti s velmi nízkou hustotou obyvatelstva, na něž se vztahuje cíl 6 stanovený v protokolu č.
6 připojeném k aktu o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska na období 1995 až 1999, se vztahuje také cíl 1 podle tohoto nařízení;
(14) vzhledem k tomu, že oblasti, jež procházejí hospodářskou a sociální přeměnou, by měly být definovány jako takové, jež zahrnují oblasti procházející socioekonomickými změnami v odvětvích průmyslu a služeb, upadající venkovské oblasti, městské oblasti v obtížích a krizí postižené oblasti závislé na rybolovu; že tato pomoc má být účinně soustředěna na nejvážněji postižené části Společenství; že tyto oblasti má určit Komise na návrhy členských států a v úzké součinnosti s nimi;
(15) vzhledem k tomu, že pro zajištění toho, aby operace fondů měly povahu akcí Společenství, by měly být oblasti procházející socioekonomickou přeměnou v odvětví průmyslu a upadající venkovské oblasti určovány, pokud je to možné, na základě objektivních ukazatelů vymezených na úrovni Společenství; že navíc obyvatelstvo, na něž se celkově a na úrovni Společenství vztahuje tento prioritní cíl, by mělo tvořit orientačně asi 10 % celkového obyvatelstva Společenství v případě průmyslových oblastí, 5 % v případě venkovských oblastí, 2 % v případě městských oblastí a 1 % v případě oblastí rybolovu; že pro zajištění toho, aby každý členský stát přiměřeně přispěl k celkovému úsilí o soustředění prostředků, nesmí maximální možné snížení počtu obyvatelstva, na něž se vztahuje cíl 2 v roce 2006 podle tohoto nařízení, překročit jednu třetinu v porovnání s počtem, na nějž se vztahují cíle 2 a 5b v roce 1999 podle nařízení (EHS) č.
2052/88;
(16) vzhledem k tomu, že v zájmu účinného programování by zaostávající regiony, jejichž HDP na obyvatele je nižší než 75 % průměru Společenství, měly být shodné s oblastmi, které získávají podporu od členských států podle čl. 87 odst. 3 písm. a) Smlouvy, přičemž se vezmou v úvahu všechna zvláštní opatření přijatá podle čl. 299 odst. 2 Smlouvy ve prospěch nejvzdálenějších regionů (francouzských zámořských departementů, Azor, Madeiry a Kanárských ostrovů); že by rovněž oblasti, jež procházejí hospodářskou a sociální přeměnou, měly do značné míry odpovídat oblastem, které získávají podporu od členských států podle čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy; že cílem Společenství by mělo být zvýšit tuto shodu na konci období let 2000 až 2006 vhodným úsilím členských států s ohledem na jejich současnou situaci;
(17) vzhledem k tomu, že cílem přizpůsobování a modernizace politik a systémů vzdělávání, odborné přípravy a zaměstnanosti je poskytnout finanční pomoc v regionech a oblastech, na něž se nevztahuje cíl 1; že cíl 3 poskytuje rovněž referenční rámec pro zajištění souladu se všemi operacemi ve prospěch lidských zdrojů v daném členském státě;
(18) vzhledem k tomu, že pomoc Evropského sociálního fondu (ESF) v rámci cíle 2 by se měla vztahovat na regionální a místní akce, které odpovídají zvláštní situaci v dotyčné oblasti cíle 2 a jež jsou koordinovány s pomocí z jiných strukturálních fondů; že každý příspěvek ESF na jednotný programový dokument cíle 2 musí být dostatečně vysoký, aby to odůvodnilo jeho samostatné řízení, a neměl by tudíž činit méně než 5 % celkového příspěvku strukturálních fondů;
(19) vzhledem k tomu, že regiony, na něž se vztahuje prioritní cíl v roce 1999 a jež nadále nesplňují kritéria způsobilosti, by měly dostávat přechodnou podporu na postupně klesající úrovni; že tato podpora by měla být v roce 2000 nižší než v roce 1999;
(20) vzhledem k tomu, že je třeba, aby existovalo ustanovení o přidělování podílů z dostupných zdrojů; že by tyto prostředky měly být přidělovány každoročně a přitom byly významněji soustřeďovány do regionů, jejichž rozvoj zaostává, včetně těch, jež dostávají přechodnou podporu;
(21) vzhledem k tomu, že celkové roční příjmy každého členského státu ze strukturálních fondů podle tohoto nařízení — ve spojení s pomocí poskytovanou v rámci Fondu soudržnosti — je třeba omezit obecným stropem podle schopnosti státu tuto pomoc využít;
(22) vzhledem k tomu, že by Komise měla v rámci každého prioritního cíle vypracovat orientační příděly z dostupných položek závazků a vycházet přitom z vhodných objektivních kritérií; že 4 % položek takto vyčleněných pro členské státy by Komise měla přidělit v polovině období; že s uvážením zvláštního úsilí vyvíjeného ve prospěch mírového procesu v Severním Irsku by měl program PEACE pokračovat do roku 2004; že na období let 2000 až 2006 bude zřízen zvláštní program pomoci pro švédské regiony NUTS II, které nejsou zahrnuty v seznamu uvedeném v čl. 3 odst.
2 a jež splňují kritéria stanovená v článku 2 protokolu č. 6 k aktu o přistoupení Rakouska, Švédska a Finska;
(23) vzhledem k tomu že 5,35 % celkových dostupných částek závazků by mělo být věnováno na iniciativy Společenství a 0,65 % na inovační programy a technickou pomoc;
(24) vzhledem k tomu, že by dostupné rozpočtové položky pro strukturální fondy měly být pro účely programování paušálně indexovány a případné nezbytné technické úpravy této indexace by měly být provedeny do 31. prosince 2003;
(25) vzhledem k tomu, že by se fondy měly až do roku 2006 nadále řídit základními zásadami reformy strukturálních fondů z roku 1988; žedosud získané zkušenosti však ukázaly potřebu tyto zásady zjednodušit a zprůhlednit; že by zejména účinnost měla být považována za základní zásadu;
(26) vzhledem k tomu, že mají-li být činnosti strukturálních fondů účinné a průhledné, je třeba přesně vymezit odpovědnost členských států a Společenství; že tato odpovědnost by měla být blíže určena pro každou fázi programování, monitorování, hodnocení a kontroly; že v souladu se zásadou subsidiarity, aniž jsou dotčeny pravomoci Komise, je provádění a kontrola pomoci především odpovědností členských států;
(27) vzhledem k tomu, že akce Společenství má doplňovat nebo přispívat k akci členských států a že k zajištění významné přidané hodnoty je třeba posílit partnerství; že toto se týká regionálních a místních orgánů, dalších příslušných orgánů včetně těch, jež jsou odpovědné za životní prostředí a za prosazování rovnosti mezi muži a ženami, hospodářských a sociálních partnerů a jiných příslušných subjektů; že by se měli dotyční partneři účastnit přípravy, monitorování a hodnocení pomoci;
(28) vzhledem k tomu, že by měl být stanoven postup programování od vytváření až po konečného příjemce pomoci, který by měl být v členských státech usnadněn obecnými orientačními pokyny vypracovanými k relevantním schváleným politikám, které se vztahují ke strukturálním fondům;
(29) vzhledem k tomu, že programování má zajistit jak vzájemnou koordinaci strukturálních fondů, tak jejich koordinaci s jinými dostupnými finančními nástroji a EIB; že tato koordinace směřuje ke kombinování grantů a půjček;
(30) vzhledem k tomu, že činnosti fondů a operace, na jejichž financování se podílejí, musí být slučitelné s ostatními politikami Společenství a být v souladu s právními předpisy Společenství a že by měly být stanoveny zvláštní předpisy; že operace prováděné v rámci strukturálních fondů, jež mají šířit a využívat výsledky výzkumů a technologického rozvoje dosažené v souvislosti se strukturálními fondy, musí zajistit ochranu práv týkajících se získávání a využívání znalostí a musí být prováděny v souladu s pravidly hospodářské soutěže Společenství;
(31) vzhledem k tomu, že by měla být stanovena jednodušší kritéria a podrobná pravidla pro ověřování a provádění zásady adicionality;
(32) vzhledem k tomu, že je třeba zjednodušit systém programování stanovením jednotné délky programů na sedm let; že za tímto účelem by měly být omezeny formy pomoci a jejich počet tím, že budou sestávat z jednotné integrované pomoci pro každý region, že se jednotné programové dokumenty všeobecně použijí pro prioritní cíle a že velké projekty a globální granty budou začleněny do jiných forem pomoci;
(33) vzhledem k tomu, že za účelem posilování integrovaného přístupu k rozvoji by měly být se zohledněním zvláštních vlastností dotčených regionů provedeny kroky k zajištění souladu mezi operacemi různých fondů a politikami Společenství, strategií zaměstnanosti, hospodářskými a sociálními politikami členských států a jejich regionálními politikami;
(34) vzhledem k tomu, že za účelem urychlení a zjednodušení postupů programování je třeba rozlišovat odpovědnost Komise od odpovědnosti členských států; že proto Komise přijímá na návrh členských států strategie a rozvojové priority programování, výši finančních příspěvků Společenství a k nim náležející prováděcí pravidla a že členské státy rozhodují o jejich uplatňování; že je třeba také blíže určit obsah různých forem pomoci;
(35) vzhledem k tomu, že by takovéto decentralizované provádění operací strukturálních fondů členskými státy mělo poskytovat dostatečné záruky, pokud jde o způsoby a kvalitu provádění, výsledky činností a jejich hodnocení a řádné finanční řízení a jeho kontrolu;
(36) vzhledem k tomu, že by Komise, v případě potřeby společně s EIB, měla schvalovat velké investiční projekty, jejichž finanční objem přesáhne blíže určenou částku, aby vyhodnotila jejich vliv a navrhované využití prostředků Společenství;
(37) vzhledem k tomu, že akce v zájmu Společenství uskutečňované z podnětu Komise doplňují akce prováděné v rámci prioritních cílů;
(38) vzhledem k tomu, že by se tyto iniciativy Společenství měly soustředit na podporu přeshraniční, nadnárodní a meziregionální spolupráce (Interreg), na hospodářskou a sociální obnovu měst a městských okrajových oblastí postižených krizí (URBAN), obě financované EFRR, na rozvoj venkova (Leader), jenž má být financován orientační sekcí EZOZF, a na rozvoj lidských zdrojů v souvislosti s rovnými příležitostmi (EQUAL), jenž má být financován ESF; že podpora přeshraniční spolupráce — zejména s výhledem na rozšíření — nadnárodní a meziregionální spolupráce, získávají v této souvislosti zvláštní význam; že je třeba věnovat zvláštní pozornost spolupráci s nejvzdálenějšími regiony; že je nezbytné zejména s ohledem na rozšíření Evropské unie a evropsko-středomořské partnerství posilovat koordinaci přeshraniční, nadnárodní a meziregionální spolupráce opatřeními podle nařízení Rady (EHS) č.
3906/89 [8], nařízení Rady (Euratom, ES) č. 1279/96 [9] a nařízení Rady (ES) č.
1488/96 [10]; že je třeba v rámci programu EQUAL náležitě zohlednit sociální a pracovní začlenění žadatelů o azyl;
(39) vzhledem k tomu, že by strukturální fondy měly poskytovat podporu studiím, pilotním projektům a výměnám zkušeností s cílem prosazovat inovační přístupy a praktiky pomocí jednoduchého a průhledného provádění;
(40) vzhledem k tomu, že za účelem posílení pákového efektu prostředků Společenství tím, že se co možná nejvíce bude dávat přednost využití soukromých zdrojů financování, a za účelem lepšího zohledňování ziskovosti projektů by měly být diverzifikovány formy podpor dostupné ze strukturálních fondů a rozlišovány míry pomoci s cílem prosazovat zájem Společenství, aby se podnítilo využívání široké řady finančních zdrojů a omezoval příspěvek fondů tím, že se podpoří využívání vhodných forem pomoci; že za tímto účelem je třeba zavést sníženou míru účasti v případě investic do podniků a projektů infrastruktury vytvářejících značné příjmy; že pro účely tohoto nařízení by se měly orientačně definovat značné čisté příjmy jako příjmy, které dosahují alespoň 25 % z celkových nákladů dotyčné investice;
(41) vzhledem k tomu, že by se v souladu se zásadou subsidiarity měla na výdaje, na které lze poskytnout podporu, uplatňovat odpovídající vnitrostátní pravidla v případě, že neexistují předpisy Společenství, které však mohou být stanoveny Komisí, jsou-li nezbytně nutné k zajištění jednotného a spravedlivého provádění strukturálních fondů ve Společenství; že je však třeba určit data zahájení a ukončení období pro způsobilost výdajů a že by mělo být stanoveno, že investiční projekty nesmějí podléhat velkým změnám; že v důsledku toho, za účelem zajištění účinnosti a trvalého účinku pomoci fondů, by celá pomoc fondu nebo její část měla podporovat určitou operaci, jen pokud povaha operace nebo podmínky jejího provádění neprojdou podstatnou změnou, jež by vedla k tomu, že se operace, jíž se pomoci dostává, odchýlí od svých původních cílů;
(42) vzhledem k tomu, že je třeba zjednodušit pravidla a postupy pro uskutečňování závazků a plateb; že k tomuto účelu by se rozpočtové závazky měly uskutečňovat jednou za rok v souladu s víceletým finančním výhledem a finančním plánem pomoci, zatímco platby je třeba provádět formou záloh a následnou úhradou skutečně vzniklých výdajů; že v souladu s ustálenou judikaturou jsou úroky ze zálohových plateb považovány za prostředky dotyčného členského státu, a že pro posílení účinku fondů by měly být přiděleny na stejný účel jako záloha sama;
(43) vzhledem k tomu, že je třeba zajistit řádné finanční řízení tím, že výdaje budou oprávněné a náležitě potvrzené a že platby budou záviset na dodržování závazků týkajících se monitorování programování, finanční kontroly a uplatňování práva Společenství;
(44) vzhledem k tomu, že pro zaručení řádného finančního řízení prostředků Společenství je třeba zlepšit odhady a provádění výdajů; že za tímto účelem by měly členské státy pravidelně zasílat Komisi své odhady o využívání prostředků Společenství a že každé zpoždění ve finančním provádění je důvodem pro vrácení záloh a automatické zrušení závazků;
(45) vzhledem k tomu, že po celé přechodné období od 1. ledna 1999 do 31. prosince 2001 se má všem odkazům na euro obecně rozumět jako odkazům na euro jako měnovou jednotku, jak to uvádí druhá věta článku 2 nařízení Rady (ES) č. 974/98 ze dne 3. května 1998 o zavedení eura [11];
(46) vzhledem k tomu, že jedním ze způsobů jak zajistit účinnost operací strukturálních fondů, je jejich účinné monitorování; že je proto nezbytné zdokonalit monitorování a přesně vymezit působnost v této oblasti; že je třeba zejména oddělit řídicí funkce od funkcí monitorovacích;
(47) vzhledem k tomu, že je třeba, aby pro každou pomoc existoval jediný řídící orgán s přesně určenými povinnostmi; že tyto povinnosti obsahují především shromažďování údajů o výsledcích pomoci a předávání těchto údajů Komisi, zajišťování řádného provádění financování, organizaci hodnocení a dbání na plnění povinností týkajících se propagace a dodržování práva Společenství; že za tímto účelem dochází k pravidelným setkáním mezi Komisí a řídícím orgánem k monitorování pomoci;
(48) vzhledem k tomu, že je třeba stanovit, že monitorovací výbory jsou subjekty určené členským státem, jež dohlížějí na řízení pomoci řídícím orgánem, zajišťují dodržování pokynů a prováděcích pravidel k ní a prošetřují její hodnocení;
(49) vzhledem k tomu, že ukazatele a výroční zprávy o provádění jsou podstatné pro monitorování a je třeba je přesněji definovat, aby spolehlivě odrážely provádění pomoci a kvalitu programování;
(50) vzhledem k tomu, že pro zaručení účinného a správného provádění je třeba přesně stanovit povinnosti členských států týkající se systémů řízení a kontroly, potvrzování výdajů a prevence, zjišťování a nápravy nesrovnalostí a porušování práva Společenství;
(51) vzhledem k tomu, že aniž je dotčena odpovědnost Komise za finanční kontrolu, je třeba v tomto ohledu zlepšit spolupráci mezi členskými státy a Komisí, zejména zavedením pravidelných konzultací mezi členskými státy a Komisí, při nichž se posoudí opatření přijatá členskými státy a umožní se Komisi požadovat v nezbytných případech nápravná opatření;
(52) vzhledem k tomu, že je třeba blíže určit odpovědnost členských států za zjišťování a nápravu nesrovnalostí a za protiprávní jednání a odpovědnost Komise tam, kde členské státy neplní své povinnosti;
(53) vzhledem k tomu, že účinnost a účinek činností strukturálních fondů závisí také na dokonalejším a důkladnějším hodnocení a že je v tomto ohledu třeba stanovit jednak působnost členských států a Komise, jednak podmínky pro zajištění spolehlivosti hodnocení;
(54) vzhledem k tomu, že systémy pomoci by měly být hodnoceny se zřetelem na jejich přípravu, přezkoumání v polovině období a posouzení jejich účinku a že postup hodnocení by měl být začleněn do monitorování pomoci; že za tímto účelem je třeba definovat cíle a obsah každé etapy hodnocení a zlepšit hodnocení stavu, pokud jde o sociální a hospodářskou situaci, životní prostředí a rovnost mezi muži a ženami;
(55) vzhledem k tomu, že hodnocení v polovině období a odepření části původních rozpočtových položek jako rezerv umožňují, aby v rámci každého členského státu byly přidělovány dodatečné rozpočtové položky prostředky na výkonnostním základě; že tyto příděly by měly být založeny na objektivních, jednoduchých a průhledných kritériích, které odráží účinnost a kvalitu řízení a provádění financování;
(56) vzhledem k tomu, že má být každé tři roky předložena zpráva o pokroku učiněném k hospodářské a sociální soudržnosti, jež by měla obsahovat analýzu situace regionů Společenství a jejich hospodářského a sociálního rozvoje;
(57) vzhledem k tomu, že v zájmu dobrého pracovního partnerství a náležitého podporování pomoci Společenství je třeba zajistit co nejširší informovanost o této pomoci a její propagaci; že by orgány příslušné pro řízení pomoci měly odpovídat za toto hledisko a za to, že Komise bude stále informována o přijímaných opatřeních;
(58) vzhledem k tomu, že je třeba stanovit pravidla pro činnost výborů zřizovaných pro pomoc Komisi při provádění tohoto nařízení;
(59) vzhledem k tomu, že je třeba stanovit podrobná přechodná ustanovení, která umožní přípravu nového programování bezprostředně po vstupu tohoto nařízení v platnost a která zajistí, že pomoc členským státům nebude během přípravy regionálních plánů rozvoje a systémů pomoci podle nové právní úpravy přerušena,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I
OBECNÉ ZÁSADY
KAPITOLA I
CÍLE A ÚKOLY
Článek 1
Cíle
Činnost Společenství prováděná prostřednictvím strukturálních fondů, Fondu soudržnosti, záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), Evropské investiční banky (EIB) a jiných dostupných finančních nástrojů podporuje dosahování obecných cílů stanovených v článcích 158 a 160 Smlouvy.
Strukturální fondy, EIB a jiné dostupné finanční nástroje přispívají vhodným způsobem k dosažení těchto tří prioritních cílů:
1. podpora rozvoje a strukturálních změn regionů, jejichž rozvoj zaostává, dále jen "cíl 1";
2. podpora hospodářské a sociální přeměny oblastí, jež čelí strukturálním obtížím, dále jen "cíl 2";
3. podpora přizpůsobování a modernizace politik a systémů vzdělávání, odborné přípravy a zaměstnanosti, dále jen "cíl 3".
Tento cíl poskytuje finanční pomoc regionům mimo regiony spadající pod cíl 1 a stanoví politický referenční rámec pro všechna opatření pro podporu lidských zdrojů na určitém státním území, aniž jsou dotčeny regionální zvláštnosti.
Při plnění těchto cílů přispívá Společenství k harmonickému, vyváženému a udržitelnému rozvoji hospodářských činností, rozvoji zaměstnanosti a lidských zdrojů, ochraně a zlepšování životního prostředí, odstraňování nerovností a prosazování rovnosti mezi muži a ženami.
Článek 2
Prostředky a úkoly
1. Pro účely tohoto nařízení se výrazem "strukturálními fondy" rozumějí Evropský fond pro regionální rozvoj (EFRR), Evropský sociální fond (ESF), orientační sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) a Finanční nástroj pro orientaci rybolovu (FNOR), dále jen "fondy".
2. V souladu s články 33, 146 a 160 Smlouvy přispívají fondy podle zvláštních předpisů, jimiž se řídí jejich činnosti, k dosahování cílů 1, 2 a 3 v tomto rozdělení:
cíl 1 : EFRR, ESF, orientační sekce EZOZF a FNOR;
cíl 2 : EFRR a ESF;
cíl 3 : ESF.
3. FNOR přispívá na strukturální opatření v odvětví rybolovu mimo regiony spadající pod cíl 1 v souladu s nařízením Rady (ES) č. 1263/1999 ze dne 21. června 1999 o finančním nástroji pro orientaci rybolovu [12].
Záruční sekce EZOZF přispívá k dosahování cíle 2 podle nařízení Rady (ES) č. 1257/1999.
4. Fondy přispívají k financování iniciativ Společenství a k podpoře inovačních opatření a technické pomoci.
Opatření technické pomoci se uskutečňují v rámci programování podle článků 13 až 27 nebo z podnětu Komise podle článku 23.
5. Ostatní prostředky z rozpočtu Společenství, které lze použít pro dosahování cílů uvedených v článku 1, jsou zejména ty, jež jsou určeny na jiná strukturální opatření a do Fondu soudržnosti.
Komise a členské státy dbají, aby činnosti fondů byly v souladu s ostatními politikami a činnostmi Společenství, zejména v oblastech zaměstnanosti, rovnosti mezi muži a ženami, sociální politiky a odborného vzdělávání, společné zemědělské politiky, společné rybářské politiky, dopravy, energetiky a transevropských sítí a aby požadavky ochrany životního prostředí byly začleněny do vymezování a provádění činnosti fondů.
6. EIB přispívá k dosažení cílů uvedených v článku 1 v souladu s postupy, které stanoví její stanovy.
Jiné dostupné finanční nástroje, jež mohou přispívat podle zvláštních předpisů, jimiž se řídí jejich činnosti, k dosahování cílů uvedených v článku 1, jsou zejména Evropský investiční fond a Evropské společenství pro atomovou energii (Euratom) (půjčky, záruky), dále jen "jiné finanční nástroje".
KAPITOLA II
ZEMĚPISNÉ VYMEZENÍ OBLASTÍ, NA KTERÉ LZE POSKYTNOUT PODPORU V RÁMCI PRIORITNÍCH CÍLŮ
Článek 3
Cíl 1
1. Pod cíl 1 spadají regiony odpovídající úrovni II klasifikace územních statistických jednotek (NUTS úroveň II), jejichž HDP na obyvatele měřený paritou kupní síly a vypočtený na základě údajů Společenství dostupných k 26. březnu 1999 za poslední tři roky je nižší než 75 % průměru Společenství.
Tento cíl zahrnuje rovněž nejvzdálenější regiony (francouzské zámořské departementy, Azory, Kanárské ostrovy a Madeiru), jež se nacházejí pod prahovou hodnotou 75 %. Tento cíl se vztahuje také na oblasti, na které lze poskytnout podporu podle cíle 6 podle protokolu č. 6 k aktu o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska pro období let 1995 až 1999.
2. Komise vypracuje seznam regionů spadajících pod cíl 1 přesně v souladu s odst. 1 prvním pododstavcem, aniž je dotčen čl. 6 odst. 1 a čl. 7 odst. 4 druhý podods tavec.
Tento seznam bude platit sedm let ode dne 1. ledna 2000.
Článek 4
Cíl 2
1. Pod cíl 2 spadají regiony, které čelí strukturálním obtížím, jejichž hospodářská a sociální přeměna má být podporována podle čl. 1 odst. 2 a jejichž obyvatelstvo nebo plocha jsou dostatečně významné. Patří sem zejména oblasti, jež procházejí socioekonomickými změnami v oblasti průmyslu a služeb, upadající venkovské oblasti, městské oblasti v obtížích a krizí postižené oblasti závislé na rybolovu.
2. Komise a členské státy usilují o to, aby zajistily, že pomoc bude skutečně soustředěna na oblasti Společenství nejvážněji postižené a na nejvhodnější zeměpisné úrovni.
Počet obyvatel oblastí uvedených v odstavci 1 nesmí překročit 18 % celkového počtu obyvatel Společenství.
V souladu s tím Komise stanoví pro každý členský stát horní mez počtu obyvatel na základě těchto činitelů:
a) celkový počet obyvatel každého členského státu v regionech úrovně NUTS III, které splňují kritéria uvedená v odstavcích 5 a 6;
b) závažnost strukturálních obtíží na vnitrostátní úrovni v každém členském státě v porovnání s ostatními dotyčnými členskými státy.
Tato závažnost je hodnocena na základě celkové nezaměstnanosti a dlouhodobé nezaměstnanosti mimo regiony spadající pod cíl 1;
c) potřeba zajistit, aby každý členský stát spravedlivě přispíval k celkovému úsilí o soustředění prostředků, jak ho definuje tento pododstavec; maximální snížení počtu obyvatel, na který se vztahuje cíl 2, nepřekročí v roce 1999 jednu třetinu počtu, na který se vztahují cíle 2 a 5b stanovené v nařízení (EHS) č. 2052/88.
Komise poskytne členským státům veškeré údaje, jež má k dispozici o kritériích uvedených v odstavcích 5 a 6.
3. V rámci horních mezí uvedených v odstavci 2 navrhnou členské státy Komisi seznam významných oblastí představujících:
a) regiony úrovně NUTS III nebo nejvážněji postižené oblasti v regionech, které splňují buď kritéria stanovená v odstavci 5, nebo kritéria stanovená v odstavci 6;
b) oblasti splňující kritéria uvedená v odstavci 7 nebo v odstavci 8, anebo zvláštní kritéria členských států uvedená v odstavci 9.
Členské státy poskytnou na nejvhodnější zeměpisné úrovni takové statistické údaje a další údaje, které si Komise vyžádá, aby tyto návrhy posoudila.
4. Aniž je dotčen čl. 6 odst. 2, vypracuje Komise na základě údajů uvedených v odstavci 3 v úzké součinnosti s dotyčným členským státem a s náležitým ohledem na jeho priority seznam oblastí spadajících pod cíl 2.
Oblasti, jež odpovídají kritériím v odstavcích 5 a 6, musí zahrnovat alespoň 50 % obyvatel spadajících v každém členském státě pod cíl 2, s výjimkou případů náležitě odůvodněných objektivními okolnostmi.
5. Oblasti, jež procházejí socioekonomickými změnami uvedené v odstavci 1 musí představovat územní jednotku NUTS úrovně III, jež splňuje následující kritéria, nebo do ní patřit:
a) průměrná míra nezaměstnanosti za poslední tři roky musí převyšovat průměr Společenství;
b) procentní podíl zaměstnanosti v průmyslu musí odpovídat nebo převyšovat průměr Společenství v kterémkoli referenčním roce od roku 1985;
c) existuje zjištěný pokles zaměstnanosti v průmyslu v porovnání s týmž referenčním rokem, jaký byl zvolen podle písmene b).
6. Venkovské oblasti uvedené v odstavci 1 musí představovat územní jednotku NUTS úrovně III, jež splňuje následující kritéria, nebo do ní patřit:
a) buď musí být hustota obyvatelstva nižší než 100 osob na km2, anebo musí procentní podíl zaměstnanosti v zemědělství odpovídat dvojnásobku průměru Společenství v kterémkoli referenčním roce od roku 1985 nebo jej převyšovat;
b) buď musí průměrná míra nezaměstnanosti za poslední tři roky převyšovat průměr Společenství, anebo počet obyvatel od roku 1985 poklesl.
7. Městskými oblastmi uvedenými v odstavci 1 se rozumějí hustě osídlené oblasti, které splňují alespoň jedno z těchto kritérií:
a) míra dlouhodobé nezaměstnanosti je vyšší než průměr Společenství;
b) vysoká úroveň chudoby, včetně neuspokojivých podmínek bydlení;
c) mimořádně poškozené životní prostředí;
d) vysoká míra kriminality a delikvence;
e) nízká úroveň vzdělání obyvatelstva.
8. Oblastmi závislými na rybolovu, jež jsou uvedené v odstavci 1, se rozumějí pobřežní oblasti, které vykazují významný procentní podíl pracovních míst v rybolovném průmyslu a které čelí strukturálním socioekonomickým obtížím spojeným s restrukturalizací rybářského průmyslu, jejímž důsledkem je významné snížení počtu pracovních míst v tomto odvětví.
9. Pomoc Společenství se může rozšířit i na oblasti, jejichž podíl obyvatel nebo plocha jsou významné a jež spadají do jedné z těchto kategorií:
a) oblasti, které splňují kritéria stanovená v odstavci 5 a jež přiléhají k průmyslové oblasti; oblasti splňující kritéria stanovená v odstavci 6, jež přiléhají k venkovské oblasti; oblasti splňující kritéria stanovená v odstavci 5 anebo v odstavci 6, jež přiléhají k regionu spadajícímu pod cíl 1;
b) venkovské oblasti se socioekonomickými obtížemi vznikajícími v důsledku buď stárnutí, anebo úbytku obyvatelstva činného v zemědělství;
c) oblasti, které na základě významných a ověřitelných vlastností čelí vážným strukturálním obtížím nebo vysoké úrovni nezaměstnanosti vznikající z probíhající anebo plánované restrukturalizace jedné či více činností v zemědělství, průmyslu nebo službách, anebo jsou jimi ohroženy.
10. Každé oblasti lze poskytnout pomoc jen v rámci jednoho z cílů 1 nebo 2.
11. Seznam oblastí platí sedm let počínaje 1. lednem 2000.
V případě vážné krize v určitém regionu může Komise na návrh členského státu podle odstavců 1 až 10 během roku 2003 změnit seznam oblastí, aniž by v jednotlivých regionech zvýšila podíl obyvatel uvedený v čl. 13 odst. 2.
Článek 5
Cíl 3
Financování v rámci cíle 3 se vztahuje na oblasti, které nespadají pod cíl 1.
Článek 6
Přechodná podpora
1. Bez ohledu na článek 3 obdrží regiony spadající pod cíl 1 v roce 1999 podle nařízení (EHS) č. 2052/88, jež nejsou uvedeny v čl. 3 odst. 1 druhém pododstavci a odst. 2 tohoto nařízení, podporu z fondů na přechodném základě v rámci cíle 1 od 1. ledna 2000 do 31. prosince 2005.
Při přijímání seznamu uvedeného v čl. 3 odst. 2 vypracuje Komise v souladu s čl. 4 odst. 5 a 6 seznam oblastí NUTS úrovně III, jež patří do regionů, které mají dostávat podporu z fondů na přechodném základě v rámci cíle 1 v roce 2006.
V rámci horní meze počtu obyvatel oblastí uvedených v druhém pododstavci a v souladu s čl. 4 odst. 4 druhým pododstavcem může Komise na návrh členského státu nahradit tyto oblasti jinými oblastmi na úrovni NUTS III nebo menšími, jež náležejí do regionů, které vyhovují kritériím čl. 4 odst. 5 až 9.
Oblasti, jež náleží do regionů, které nejsou uvedeny na seznamu podle druhého a třetího pododstavce, nadále dostávají podporu v roce 2006 pouze od ESF, FNOR a orientační sekce EZOZF v rámci téže formy pomoci.
2. Odchylně od článku 4 obdrží regiony spadající v roce 1999 pod cíle 2 a 5b podle nařízení (EHS) č. 2052/88, které nejsou uvedeny na seznamu podle čl. 4 odst. 4 tohoto nařízení, podporu na přechodném základě podle tohoto nařízení v rámci cíle 2 od EFRR v období od 1. ledna 2000 do 31. prosince 2005.
Tyto oblasti obdrží v období od 1. ledna 2000 do 31. prosince 2006 podporu od ESF v rámci cíle 3 na stejném základě jako oblasti spadající pod cíl 3 a od záruční sekce EZOZF v rámci podpory rozvoje venkova a od FNOR v rámci jeho strukturálních opatření v odvětví rybolovu mimo cíl 1.
KAPITOLA III
FINANČNÍ USTANOVENÍ
Článek 7
Prostředky a jejich soustředění
1. Prostředky, jež jsou k dispozici na závazky z fondů pro období 2000 až 2006, činí 195 miliard eur v cenách roku 1999.
Rozpis těchto prostředků na jednotlivé roky je uveden v příloze.
2. Rozdělení rozpočtových prostředků mezi cíle musí být takové, aby jejich významná část byla soustředěna na regiony cíle 1.
69,7 % prostředků ze strukturálních fondů bude přiděleno na cíl 1, včetně 4,3 % na přechodnou podporu (tj. celkem 135,9 miliardy eur).
11,5 % prostředků ze strukturálních fondů bude přiděleno na cíl 2, včetně 1,4 % na přechodnou podporu (tj. celkem 22,5 miliardy eur).
12,3 % prostředků ze strukturálních fondů bude přiděleno na cíl 3 (tj. celkem 24,05 miliardy eur).
Čísla uvedená pro cíle 1, 2 a 3 nezahrnují finanční prostředky, které uvádí odstavec 6, ani finance pro FNOR mimo cíl 1.
Komise vypracuje průhlednými postupy orientační rozdělení položek závazků podle členských států, jež jsou dispozici pro programování uvedené v článcích 13 až 19, přičemž pro cíle 1 a 2 vezme plně v úvahu jedno nebo více objektivních kritérií podobných kritériím, jež jsou obsažena v nařízení (EHS) č. 2052/88, totiž: odpovídající počet obyvatel, jichž by se opatření měla týkat, regionální prosperitu, celostátní prosperitu a relativní závažnost strukturálních obtíží, zejména úroveň nezaměstnanosti.
Rozdělení podle členských států pro cíl 3 je založeno v zásadě na odpovídajícím počtu obyvatel, situaci v zaměstnanosti a závažnosti problémů, jako jsou sociální vyloučení, úroveň vzdělání a odborné přípravy a účast žen na trhu práce.
Rozdělení pro cíle 1 a 2 rozlišují přidělení prostředků do regionů a oblastí, které dostávají přechodnou podporu.
Tyto příděly jsou stanoveny podle kritérií uvedených v prvním pododstavci.
Rozpis těchto částek na jednotlivé roky klesá počínaje 1. lednem 2000 a na rok 2000 je nižší než na rok 1999.
Profil přechodné podpory může být upraven podle zvláštních potřeb jednotlivých regionů po dohodě s Komisí za předpokladu, že bude dodrženo přidělení finančních prostředků pro každý region.
Komise také vypracuje průhlednými postupy orientační rozdělení položek závazků podle členských států, jež jsou k dispozici pro strukturální opatření v odvětví rybolovu mimo regiony spadající pod cíl 1 uvedené v čl. 2 odst. 3 prvním pododstavci.
4. Pro podporu mírového procesu v Severním Irsku se na období let 2000 až 2004 v rámci cíle 1 zřizuje program PEACE ve prospěch Severního Irska a příhraničních oblastí Irska.
V rámci cíle 1 se zřizuje zvláštní program pomoci na období let 2000 až 2006 pro švédské regiony NUTS II, které nejsou uvedeny v seznamu podle čl. 3 odst. 2 a jež splňují kritéria stanovená v článku 2 protokolu č. 6 k aktu o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska.
5. V rámci každého vnitrostátního orientačního rozdělení podle odstavce 3 se 4 % položek závazků přidělí v souladu s článkem 44.
6. Pro období uvedené v odstavci 1 je 5,35 % položek závazků pro strukturální fondy věnováno na financování iniciativ Společenství.
0,65 % položek závazků uvedených v odstavci 1 je věnováno na financování inovačních opatření a technické pomoci, jak je vymezují články 22 a 23.
7. Za účelem jejich programování a následného začlenění do souhrnného rozpočtu Evropských společenství jsou částky uvedené v odstavci 1, počínaje 1. lednem 2000, indexovány sazbou 2 % ročně.
V případě potřeby přezkoumá Komise na základě nejnovějších dostupných ekonomických údajů, nejpozději do 31. prosince 2003, indexování přídělů na léta 2004 až 2006 v rámci technických úprav.
Rozdíl ve vztahu k původnímu programování se započte do částky uvedené v odstavci 5.
8. Celkové roční příjmy každého členského státu ze strukturálních fondů podle tohoto nařízení — společně s pomocí poskytovanou v rámci Fondu soudržnosti — by neměly překročit 4 % jeho HDP.
KAPITOLA IV
ORGANIZACE
Článek 8
Doplňkovost a partnerství
1. Akce Společenství doplňují odpovídající vnitrostátní operace nebo k nim přispívají.
Jsou připravovány v úzké součinnosti (dále jen "partnerství") mezi Komisí a členským státem společně s orgány a subjekty, jež určí členský stát v rámci svých vnitrostátních pravidel a běžné praxe, zejména
- s regionálními a místními orgány a jinými příslušnými orgány veřejné moci,
- s hospodářskými a sociálními partnery,
- se všemi ostatními vhodnými subjekty v tomto rámci.
Partnerství se uskutečňuje v plném souladu s institucionálními, právními a finančními pravomocemi každého z partnerů vymezenými v prvním pododstavci.
Při určení nejreprezentativnějších partnerů na celostátní, regionální, místní a jiné úrovni vytvoří členský stát široké a účinné sdružení všech příslušných subjektů podle vnitrostátních pravidel a praxe, přičemž vezme v úvahu potřebu prosazovat rovnost mezi muži a ženami a trvale udržitelný rozvoj prostřednictvím začlenění ochrany životního prostředí a požadavků na pokrok.
Všechny uvedené strany (dále jen "partneři") jsou partnery sledujícími společný cíl.
2. Partnerství se týká přípravy, financování, monitorování a hodnocení pomoci.
Členské státy zajistí účast vhodných partnerů v různých stupních programování, přičemž vezme v úvahu lhůty jednotlivých stupňů.
3. Při uplatňování zásady subsidiarity jsou pro provádění pomoci na odpovídající územní úrovni a podle ustanovení zvláštních pro každý členský stát příslušné členské státy, aniž jsou dotčeny pravomoci Komise, zejména pravomoc plnit souhrnný rozpočet Evropských společenství.
4. Členské státy spolupracují s Komisí, aby zajistily, že fondy Společenství jsou využívány podle zásad řádného finančního řízení.
5. V otázkách strukturální politiky Společenství Komise každoročně konzultuje organizace na evropské úrovni, jež zastupují sociální partnery.
Článek 9
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "programováním" několikastupňový proces organizování, rozhodování a financování uskutečňovaný s cílem provádět na víceletém základě společnou akci Společenství a členských států pro dosahování cílů uvedených v článku 1;
b) "plánem rozvoje" (dále jen "plán") analýza situace vypracovaná členským státem vzhledem k cílům uvedeným v článku 1 a prioritním potřebám pro dosažení těchto cílů, včetně strategie, plánovaných prioritních akcí, jejich zvláštních cílů a s tím spojených orientačních finančních prostředků;
c) "referenčním rámcem cíle 3" dokument, který stanoví vztah k pomoci týkající se zaměstnanosti a rozvoje lidských zdrojů na celém území členského státu a který vymezuje vztah k prioritám stanoveným ve vnitrostátním akčním plánu zaměstnanosti;
d) "rámcem podpory Společenství" dokument schválený Komisí se souhlasem dotyčného členského státu, který vyplývá z hodnocení plánu předloženého členským státem a obsahuje strategii a priority pro akce fondů a členského státu, jejich zvláštní cíle, příspěvek fondů a ostatní finanční prostředky.
Tento dokument je rozdělen na priority a proveden prostřednictvím jednoho nebo více operačních programů;
e) "pomocí" formy pomoci poskytované fondy, tj.:
i) operační programy nebo jednotné programové dokumenty;
ii) programy iniciativ Společenství;
iii) podpora opatření technické pomoci a inovačních opatření;
f) "operačním programem" dokument schválený Komisí pro provádění rámce podpory Společenství a obsahující souvislý soubor priorit zahrnujících víceletá opatření, který může být prováděn využitím pomoci jednoho nebo více fondů, jednoho nebo více jiných dostupných finančních nástrojů a EIB.
Integrovaným operačním programem se rozumí operační program financovaný z více fondů;
g) "jednotným programovým dokumentem" jednotný dokument schválený Komisí a obsahující stejné informace, které se nacházejí v rámci podpory Společenství a v operačním programu;
h) "prioritou" jedna z priorit strategie přijatá do rámce podpory Společenství nebo pomoci; této prioritě je přidělen příspěvek z fondů a jiných finančních nástrojů, odpovídající finanční prostředky členského státu a soubor blíže určených konkrétních cílů;
27 odst. 1 svěřeny jednomu nebo více schváleným zprostředkujícím subjektům, včetně místních orgánů, subjektů pro regionální rozvoj nebo nevládních organizací, a která je využívána především pro pomoc místním rozvojovým iniciativám.
Rozhodnutí o využití globálního grantu přijme členský stát po dohodě s Komisí, nebo je přijme řídící orgán po dohodě s členským státem.
V případě programů iniciativ a inovačních opatření Společenství může Komise rozhodnout o poskytnutí globálního grantu na celou pomoc nebo její část.
V případě iniciativ Společenství může být toto rozhodnutí přijato pouze s předchozím souhlasem dotyčného členského státu.
j) "opatřením" prostředek, jímž je během několika let prováděna priorita a který umožňuje financování operací.
Každý režim podpory podle článku 87 Smlouvy nebo každá podpora poskytovaná subjekty určenými členskými státy nebo každá skupina režimů podpory či podpůrných grantů tohoto druhu či jakákoli jejich kombinace, které mají stejný účel, jsou definovány jako opatření;
k) "operací" každý projekt nebo akce prováděné konečnými příjemci pomoci;
l) "konečnými příjemci" subjekty a veřejnoprávní nebo soukromé podniky odpovědné za zadávání operací.
V případě režimů podpory podle článku 87 Smlouvy a v případě podpory poskytované subjekty určenými členskými státy jsou konečnými příjemci subjekty, které tuto podporu poskytují;
m) "komplementem programu" dokument provádějící strategii a priority pomoci a obsahující podrobné prvky na úrovni opatření, jak je stanoveno v čl. 18 odst. 3, který vypracuje členský stát nebo řídící orgán a který je v nutných případech upraven v souladu s čl. 34 odst. 3. Zasílá se Komisi pro informaci;
n) "řídícím orgánem" každý veřejný nebo soukromý orgán nebo subjekt, který na vnitrostátní, regionální nebo místní úrovni určí členský stát, nebo členský stát, jestliže tuto funkci sám vykonává, aby řídil pomoc pro účely tohoto nařízení.
Určí-li členský stát jiný řídící orgán než sebe, stanoví všechny způsoby svého vztahu k řídícímu orgánu a vztahu tohoto orgánu ke Komisi.
Jestliže tak členský stát rozhodne, může být pro danou pomoc řídícím orgánem stejný subjekt, který je platebním orgánem;
o) "platebním orgánem" jeden nebo více vnitrostátních, regionálních nebo místních orgánů či subjektů určených členskými státy pro účely vypracovávání a podávání žádostí o platby a přijímání plateb od Komise.
Členský stát stanoví všechny způsoby svého vztahu k platebnímu orgánu a vztahu tohoto orgánu ke Komisi.
Článek 10
Koordinace
1. Koordinace mezi různými fondy se provádí zejména pomocí
a) plánů, rámců podpory Společenství, operačních programů a jednotných programových dokumentů (jak je definuje článek 9) a případně i rámce podpory Společenství podle čl. 9 odst. 1 písm. c);
b) monitorování a hodnocení pomoci podle určitého cíle;
c) pokynů uvedených v odstavci 3.
2. Komise a členský stát zajišťují způsobem, který je ve shodě se zásadou partnerství, koordinaci pomoci z různých fondů mezi těmito fondy a s pomocí od EIB a ostatních dostupných finančních nástrojů.
Za účelem co nejvyšší stimulace uvolněných rozpočtových prostředků při využití vhodných finančních nástrojů může být pomoc Společenství poskytnutá ve formě grantů kombinována vhodným způsobem s půjčkami a zárukami.
Tato kombinace může být stanovena ve spojení s EIB při vypracování rámce podpory Společenství anebo jednotného programového dokumentu.
Může vzít v úvahu vyváženost navrhovaného finančního plánu, příspěvku z fondů a sledovaných cílů rozvoje.
3. Nejpozději jeden měsíc po vstupu tohoto nařízení v platnost a následně před hodnocením v polovině období uvedeným v článku 42 a při každé příležitosti po konzultaci se všemi členskými státy zveřejní Komise rozsáhlé pokyny k relevantním schváleným politikám Společenství ve vztahu k cílům uvedeným v článku 1, aby tak pomohla příslušným vnitrostátním a regionálním orgánům vypracovat plány rozvoje a provádět všechna případná přehodnocení pomoci.
Tyto pokyny budou zveřejněny v Úředním věstníku Evropských Společenství.
Článek 11
Adicionalita
1. Za účelem dosažení skutečného ekonomického účinku nesmějí prostředky z fondů nahrazovat veřejné anebo jiné rovnocenné strukturální výdaje členského státu;
2. Za tímto účelem Komise a dotyčný členský stát stanoví výši veřejných nebo jim rovnocenných výdajů, kterou má členský stát ve svých regionech spadajících pod cíl 1 během období programování dodržovat.
Pokud jde o cíle 2 a 3 společně, stanoví Komise a dotyčný členský stát výši výdajů na aktivní politiku zaměstnanosti a tam, kde to je odůvodněné, na jiné akce, jež mají umožnit dosáhnout výsledků uvedených dvou cílů a jež má členský stát v období programování na celostátní úrovni dodržovat.
Tyto výdaje stanoví členský stát a Komise v souladu se čtvrtým pododstavcem před rozhodnutím Komise schvalujícím jakýkoli rámec podpory Společenství nebo jednotné programové dokumenty týkající se dotyčného členského státu a tyto výdaje jsou začleněny do uvedených dokumentů.
Obecně platí, že výše výdajů uvedených v prvním a druhém pododstavci je přinejmenším stejná jako částka průměrných ročních výdajů v reálných cenách dosažená v předchozím období programování s přihlédnutím k celkovým makroekonomickým podmínkám, za kterých se financování provádí, přičemž je třeba vzít v úvahu určité zvláštní hospodářské situace, jmenovitě privatizaci, výjimečnou úroveň veřejného strukturálního úsilí nebo rovnocenných snah vyvíjených na straně členského státu v průběhu předchozího období programování a celostátní hospodářské tendence.
V úvahu se vezmou také případná snížení výdajů strukturálních fondů v porovnání s léty 1994 až 1999.
3. V průběhu období programování se na územní úrovni uvedené v odstavci 2 uskuteční tři ověření adicionality:
a) ověření ex ante podle odst. 2, třetího pododstavce, které je referenčním rámcem pro celé období programování;
b) ověření v polovině období nejpozději do tří let po schválení rámce podpory Společenství nebo jednotných programových dokumentů a obecně nejpozději do 31. prosince 2003, na jehož základě se mohou Komise a členský stát dohodnout na přehodnocení výše strukturálních výdajů, jíž se má dosáhnout, jestliže hospodářská situace vede v dotyčném členském státě k takovému vývoji veřejných příjmů nebo zaměstnanosti, že jsou významně odlišné od těch, jež se očekávaly v době ověřování ex ante;
c) ověření před 31. prosincem 2005.
Za tímto účelem poskytne členský stát Komisi v době předložení plánů a provádění ověření v polovině období a ověření před 31. prosincem 2005 vhodné údaje.
Je-li to nezbytné, použijí se metody statistického odhadu.
Nezávisle na těchto ověřeních a kdykoli během programového období informuje členský stát Komisi o vývoji, který by mohl způsobit, že nebude schopný dodržet výši výdajů uvedenou v odstavci 2.
Článek 12
Slučitelnost
Operace, které financují fondy nebo EIB nebo jiný finanční nástroj, musí být v souladu s ustanoveními Smlouvy, s právními akty, které byly přijaty na jejím základě, a s politikami a akcemi Společenství, včetně pravidel hospodářské soutěže, zadávání veřejných zakázek, ochrany a zlepšování životního prostředí, odstraňování nerovností a podpory rovnosti mezi muži a ženami.
HLAVA II
PROGRAMOVÁNÍ
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ TÝKAJÍCÍ SE CÍLŮ 1, 2 A 3
Článek 13
Zeměpisný rozsah
1. Plány předkládané podle cíle 1 jsou vypracovány na zeměpisné úrovni, kterou dotyčný členský stát považuje za nejvhodnější, zpravidla však představuje jediný region na úrovni NUTS II. Členské státy však mohou předložit celkový plán rozvoje, do kterého spadají některé nebo všechny jejich regiony začleněné do seznamu uvedeného v čl. 3 odst. 2, čl. 6 odst. 1 a čl. 7 odst. 4, za předpokladu, že takový plán obsahuje prvky uvedené v článku 16.
2. Plány předkládané podle cíle 2 jsou vypracovány na zeměpisné úrovni, kterou dotyčný členský stát považuje za nejvhodnější, ale zpravidla zahrnují všechny oblasti, jež se nacházejí v jediném regionu na úrovni NUTS II, který je v seznamu uvedeném v čl. 4 odst. 4 a čl. 6 odst. 2. Členské státy však mohou předložit plán, do kterého spadají některé nebo všechny jejich regiony začleněné do seznamu uvedeného v čl. 4 odst. 4 a čl. 6 odst. 2, za předpokladu, že takový plán obsahuje prvky uvedené v článku 16. Pokud se plány vztahují na jiné regiony, než jsou regiony způsobilé podle cíle 2, je třeba rozlišovat mezi akcemi v regionech či oblastech, na které se vztahuje cíl 2, a akcemi prováděnými jinde.
3. Plány předkládané v rámci cíle 3 zahrnují, pokud jde o pomoc, území členského státu mimo regiony spadající pod cíl 1, a poskytují na celostátní úrovni rámec pro rozvoj lidských zdrojů, přičemž berou v úvahu všeobecné potřeby oblastí, jež čelí strukturálním obtížím hospodářské a sociální přeměny.
Článek 14
Doba trvání a přezkoumání
1. Každý plán, rámec podpory Společenství, operační program a jednotný programový dokument platí po obdbobí sedmi let, aniž jsou dotčeny článek 6 a čl. 7 odst. 4 první pododstavec.
Programové období začíná 1. ledna 2000.
2. Rámce podpory Společenství, operační programy a jednotné programové dokumenty jsou přezkoumány, a je-li to nezbytné, z podnětu členského státu nebo Komise po dohodě s členským státem upraveny v souladu s touto hlavou po hodnocení v polovině období uvedeném v článku 42 a po přidělení výkonnostní prémie uvedené v článku 44.
Mohou být také přehodnoceny v případě významných změn socioekonomické situace a trhu práce.
Článek 15
Příprava a schválení
1. Pokud jde o cíle 1, 2 a 3, předloží členské státy Komisi plán.
Tento plán vypracují příslušné orgány určené členským státem na celostátní, regionální nebo jiné úrovni.
Má-li mít pomoc podobu jednotného programového dokumentu, je plán projednán jako návrh jednotného programového dokumentu.
Pokud jde o cíl 1, jsou využity rámce podpory Společenství pro všechny regiony spadající pod cíl 1; avšak tam, kde je příděl od Společenství menší než jedna miliarda eur nebo tuto částku podstatně nepřekračuje, předkládá členský stát zpravidla návrh jednotného programového dokumentu.
Pokud jde o cíle 2 a 3, jsou zpravidla použity jednotné programové dokumenty, členské státy se však mohou rozhodnout nechat vypracovat rámec podpory Společenství.
2. Tyto plány členský stát předloží Komisi po konzultaci s partnery, kteří vydají svá stanoviska ve lhůtě uvedené v druhém pododstavci.
Pokud neexistuje jiná dohoda s dotyčným členským státem, předloží se plány nejpozději čtyři měsíce poté, co je vypracován seznam oblastí, kterým může být poskytována podpora, uvedený v čl. 3 odst. 2 a čl. 4 odst 4.
3. Komise tyto plány zhodnotí z hlediska souladu s cíli tohoto nařízení a vezme přitom v úvahu rámec uvedený v čl. 9 písm. c), ostatní politiky Společenství a čl. 41 odst. 2.
Komise také zhodnotí každý plán navrhovaný v rámci cíle 3 s ohledem na soulad opatření předpokládaných u vnitrostátního plánu pro provádění evropské strategie zaměstnanosti podle čl. 16 odst. 1 písm. b) a s ohledem na způsob, jakým a v jaké míře se berou v úvahu obecné potřeby oblastí, jež čelí strukturálním obtížím hospodářské a sociální přeměny.
4. V případech uvedených v odstavci 1 vypracuje Komise rámce podpory Společenství po dohodě s dotyčným členským státem a postupy stanovenými v článcích 48 až 51.
Do přípravy rámců podpory Společenství může být zapojena EIB. Komise rozhodne o příspěvku z fondů nejpozději pět měsíců poté, co obdrží daný plán nebo plány, pokud tyto plány obsahují všechny požadavky uvedené v článku 16.
Komise zhodnotí navrhované operační programy předložené členským státem z hlediska souladu s cíli odpovídajícího rámce podpory Společenství a slučitelnosti s ostatními politikami Společenství. Komise přijme rozhodnutí o příspěvku z fondů podle čl. 28 odst. 1 a po dohodě s dotyčným členským státem, pokud návrhy obsahují všechny požadavky uvedené v čl. 18 odst. 2.
Pro urychlení přezkoumání žádostí a provádění programů mohou členské státy současně s předložením svých plánů předložit návrhy operačních programů. Když Komise přijímá rozhodnutí o rámci podpory Společenství, schválí také podle čl. 28 odst. 1 operační programy předložené současně s plány, pokud obsahují všechny požadavky uvedené v čl. 18 odst. 2.
5. V případech uvedených v odstavci 1 přijme Komise na základě plánů rozhodnutí o jednotných programových dokumentech po dohodě s dotyčným členským státem postupy stanovenými v článcích 48 až 51. Do přípravy jednotných programových dokumentů může být zapojena EIB. Komise přijme jediné rozhodnutí o jednotném programovém dokumentu a příspěvku z fondů podle čl. 28 odst. 1 nejpozději pět měsíců poté, co obdrží daný plán, pokud obsahuje všechny požadavky uvedené v čl. 19 odst. 3.
6. Členský stát anebo řídící orgán přijmou po schválení monitorovacího výboru komplement programu ve smyslu čl. 9 písm. m), jestliže byl komplement programu vypracován po rozhodnutí Komise o příspěvku z fondů nebo po konzultaci s dotčenými partnery, byl-li vypracován před rozhodnutím o příspěvku fondů. V tomto posledním případě monitorovací výbor buď potvrdí komplement programu, anebo požádá o jeho úpravu podle čl. 34 odst. 3.
Do tří měsíců po rozhodnutí Komise, jímž schválila operační program nebo jednotný programový dokument, zašle členský stát Komisi komplement programu pro informaci v jediném dokumentu.
7. Rozhodnutí Komise o rámci podpory Společenství nebo jednotném programovém dokumentu se zveřejňují v Úředním věstníku Evropských společenství.
Na žádost Evropského parlamentu mu Komise zašle pro informaci tato rozhodnutí, rámce podpory Společenství a jednotné programové dokumenty, které schválila.
KAPITOLA II
OBSAH PROGRAMOVÁNÍ PRO CÍLE 1, 2 A 3
Článek 16
Plány
1. Plány předkládané podle cílů 1, 2 a 3 jsou založeny na vhodných celostátních a regionálních prioritách, zohledňují pokyny uvedené v čl. 10 odst. 3 a obsahují:
a) popis (kvantifikovaný, pokud je to možné) současného stavu buď s ohledem na rozdíly, zpoždění a potenciál pro rozvoj v regionech spadajících pod cíl 1, anebo pokud jde o přeměnu v oblastech spadajících pod cíl 2, anebo pokud jdeo rozvoj lidských zdrojů a politiku zaměstnanosti v členském státě a v oblastech spadajících pod cíl 3; rovněž popis použitých finančních prostředků a hlavních výsledků operací učiněných v předchozím programovém období s ohledem na dostupné výsledky hodnocení;
b) popis vhodné strategie pro dosažení cílů uvedených v článku 1 a priorit vybraných pro trvale udržitelný rozvoj a přeměnu regionů a oblastí, včetně venkovských oblastí, a s tím souvisejícího rozvoje lidských zdrojů, přizpůsobení a modernizace politik a systémů vzdělávání, odborné přípravy a zaměstnanosti.
Kromě jiných prvků uvedených v tomto bodě doloží členské státy v každém plánu pro cíl 3, že stanovené priority jsou v souladu s vnitrostátním akčním plánem zaměstnanosti, pokud jde o popis hlavních cílů strategie a hlavních prostředků k jejich dosažení.
Členské státy rovněž doloží, že činnosti ve prospěch lidských zdrojů a zaměstnanosti stanovené v každém plánu pro cíl 2 a podporované ESF jsou začleněny do strategie přeměny, koordinovány s jinými fondy a v souladu s hodnocením ex ante, které setýká lidských zdrojů a zaměstnanosti, podle čl. 41 odst.
2. Jestliže tyto potřeby nepředstavují významnou částku, spadají pod cíl 3;
c) údaje k plánovanému využití a formě finančního příspěvku z fondů a případně od EIB a jiných finančních nástrojů včetně, pro informaci, celkové částky od záruční sekce EZOZF na opatření uvedená v článku 33 nařízení (ES) č. 1257/1999; očekávané požadavky na technickou pomoc; údaje ohledně adicionality podle čl. 11 odst. 2, jež má mít pro cíl 1 formu celkové orientační tabulky financování, která shrne veřejné anebo jim rovnocenné a případně odhadované soukromé finanční prostředky a přidělené strukturální prostředky Společenství, jež odpovídají každé z priorit navržených v plánu.
V každém případě musí plány rozlišovat mezi finančními rámci přidělenými oblastem, jež dostávají přechodnou podporu, a finančními rámci, jež jsou přidělovány jiným oblastem spadajícím pod cíl 1 nebo 2.
V případě pomoci ESF v rámci cíle 2 nebo 3 může být příspěvek vyjádřený v procentech vyšší v oblastech cíle 2 než v jiných oblastech.
V případě cíle 3 tento finanční plán vykazuje soustředění rozpočtových položek stanovených pro oblasti, jež čelí strukturálním obtížím hospodářské a sociální přeměny;
d) zprávu o opatřeních provedených za účelem konzultací s partnery.
2. Plány pro regiony spadající pod cíl 1 obsahují všechna relevantní opatření pro hospodářskou a sociální přeměnu a rozvoj lidských zdrojů s ohledem na rámec uvedený v čl. 9 odst. 1 písm. c) a rozvoj venkova a struktury rybolovu.
Pokud členský stát spadá do oblasti cíle 1 jako celek, zahrnuje plán body v odst. 1 písm. b) druhém pododstavci.
3. Členské státy uvedou podrobnosti týkající se každého z fondů, včetně částky požadovaného finančního příspěvku a stručného popisu stanovených operačních programů se zvláštním zřetelem k jejich zvláštním cílům a hlavním druhům zamýšlených akcí.
Článek 17
Rámce podpory Společenství
1. Rámec podpory Společenství zajišťuje koordinaci veškeré strukturální pomoci Společenství v dotyčných regionech, včetně pomoci pro rozvoj lidských zdrojů podle čl. 1 odst. 3.
2. Každý rámec podpory Společenství obsahuje:
a) výkaz strategie a priorit pro společnou akci členského státu a Společenství; jejich zvláštní cíle (kvantifikované, pokud je to možné); hodnocení očekávaného dopadu podle čl. 41 odst. 2; uvedení, jak tato strategie a tyto priority berou v úvahu pokyny uvedené v čl. 10 odst. 3, hospodářské politiky, strategii rozvoje zaměstnanosti zlepšováním přizpůsobivosti a odborné kvalifikace obyvatel a případně regionální politiky dotyčného členského státu;
b) uvedení povahy a doby trvání operačních programů, o nichž se nerozhodlo v téže době jako o rámci podpory Společenství, včetně jejich zvláštních cílů a zvolených priorit;
c) orientační finanční plán, jenž v souladu s články 28 a 29 uvádí pro každou prioritu a každý rok předpokládaný příděl finančních prostředků od každého fondu a případně od EIB a jiných finančních nástrojů — včetně, pro informaci, celkové částky poskytnuté záruční sekcí EZOZF na opatření uvedená v článku 33 nařízení (ES) č. 1257/1999 — pokud přispívají přímo k finančnímu plánu a celkovou částku způsobilých veřejných a odhadovaných soukromých finančních prostředků, jež odpovídají příspěvku každého fondu.
V případě cíle 3 musí takový finanční plán vykazovat soustředění prostředků plánovaných pro oblasti, jež čelí strukturálním obtížím hospodářské a sociální přeměny.
V tomto finančním plánu jsou v celkovém příspěvku různých fondů rozlišeny rozpočtové položky stanovené pro přechodně podporované regiony.
Celkový příspěvek fondů stanovený pro každý rok pro každý rámec podpory Společenství musí být slučitelný s použitelným finančním výhledem, přičemž musí vzít v úvahu postupný pokles podle čl. 7 odst. 3 třetího pododstavce;
d) ustanovení pro provádění rámce podpory Společenství zahrnující
- určení řídícího orgánu členským státem ve smyslu čl. 9 písm. n) příslušného pro řízení rámce podpory Společenství podle článku 34,
- ustanovení o zapojení partnerů do monitorovacích výborů podle článku 35;
e) případně údaje o rozpočtových položkách požadovaných pro přípravu, monitorování a hodnocení pomoci.
Rámce podpory Společenství obsahují v souladu s článkem 11 ověření adicionality ex ante a odpovídající informace o průhlednosti finančních toků, zejména od dotyčného členského státu do přijímajících regionů.
Článek 18
Operační programy
1. Pomoc v rámci podpory Společenství je zpravidla poskytována ve formě integrovaného operačního programu podle jednotlivých regionů způsobem stanoveným v článku 9.
2. Každý operační program obsahuje
a) priority programu, jejich shodu s odpovídajícím rámcem podpory Společenství, jejich zvláštní cíle (kvantifikované, pokud je to možné) a hodnocení očekávaného dopadu podle čl. 41 odst. 2;
b) souhrnný popis opatření plánovaných pro provádění priorit, včetně informací potřebných pro kontrolu souladu s režimy podpory podle článku 87 Smlouvy; případně povahu opatření požadovaných pro přípravu, monitorování a hodnocení operačního programu;
c) orientační finanční plán, jenž v souladu s články 28 a 29 uvádí pro každou prioritu a každý rok předpokládaný příděl příspěvku od každého fondu a případně od EIB a jiných finančních nástrojů — včetně, pro informaci, celkové částky poskytnuté záruční sekcí EZOZF na opatření uvedená v článku 33 nařízení (ES) č. 1257/1999 — pokud přispívají přímo k finančnímu plánu, a celkovou částku způsobilých veřejných a odhadovaných soukromých finančních prostředků, jež odpovídají příspěvku každého fondu.
V tomto finančním plánu jsou v celkovém příspěvku různých fondů rozlišeny rozpočtové položky stanovené pro přechodně podporované regiony.
Celkový příspěvek fondů stanovený pro každý rok musí být slučitelný s použitelným finančním výhledem, přičemž musí vzít v úvahu postupný pokles podle čl. 7 odst. 3 třetího pododstavce;
d) ustanovení pro provádění operačního programu zahrnující
i) určení řídícího orgánu členským státem ve smyslu čl. 9 písm. n) příslušného pro řízení operačního programu podle článku 34;
ii) popis úpravy pro řízení operačního programu;
iii) popis systémů pro monitorování a hodnocení, včetně úlohy monitorovacího výboru;
iv) stanovení postupů, které se týkají mobilizace a oběhu finančních prostředků, pro zajištění jejich průhlednosti;
v) popis zvláštních opatření a postupů pro kontrolu operačního programu.
3. Komplement programu obsahuje
a) opatření k provedení odpovídajících priorit v operačním programu; hodnocení ex ante kvantifikovaných opatření podle čl. 41 odst. 3, pokud jsou pro to vhodná; odpovídající ukazatele monitorování podle čl. 36;
b) definici kategorií konečného příjemce opatření;
c) finanční plán, jenž v souladu s články 28 a 29 uvádí pro každé opatření předpokládaný příděl příspěvku od každého fondu a případně od EIB a jiných finančních nástrojů a celkovou částku způsobilých veřejných a jim rovnocenných a odhadovaných soukromých finančních prostředků, jež odpovídají příspěvku každého fondu; procentní podíl příspěvku fondu na opatření je určen podle článku 29 a s ohledem na celkovou částku rozpočtových položek Společenství přidělených pro dotyčnou prioritu.
V tomto finančním plánu jsou rozlišeny rozpočtové položky stanovené pro přechodně podporované regiony.
K finančnímu plánu se připojí popis ustanovení pro spolufinancování opatření s ohledem na institucionální, právní a finanční systémy dotyčného členského státu;
d) opatření k propagaci operačního programu podle článku 46;
e) popis dohod schválených Komisí a dotyčným členským státem pro počítačovou výměnu údajů potřebných pro plnění požadavků na řízení, monitorování a hodnocení, jež ukládá toto nařízení.
Článek 19
Jednotné programové dokumenty
1. Pomoc podle cílů 2 a 3 a podle cíle 1, jak ji určuje čl. 15 odst. 1, je zpravidla poskytována ve formě jednotných programových dokumentů. V případě cílů 2 a 3 se použije čl. 15 odst. 1 písm c).
2. Jednotný programový dokument pro cíl 1 obsahuje všechna relevantní opatření pro hospodářskou a sociální přeměnu, rozvoj zaměstnanosti zlepšováním přizpůsobivosti a odborné kvalifikace obyvatelstva s ohledem na referenční rámec uvedený v čl. 9 písm. c) a pro rozvoj venkova a struktur rybolovu.
Jednotný programový dokument pro cíl 2 zajišťuje koordinaci veškeré strukturální pomoci Společenství podle čl. 41 odst. 2 nařízení (ES) č. 1257/1999, včetně koordinace opatření pro rozvoj venkova podle článku 33 uvedeného nařízení, avšak s výjimkou pomoci pro rozvoj lidských zdrojů poskytované podle cíle 3 ve všech oblastech spadajících pod cíl 2.
Jednotný programový dokument pro cíl 3 zajišťuje koordinaci veškeré strukturální pomoci Společenství pro rozvoj lidských zdrojů v oblastech uvedených v článku 5 s výjimkou podpory poskytované v těchto oblastech podle cíle 2.
3. Každý jednotný programový dokument obsahuje
a) výkaz strategie a priorit pro společnou akci členského státu a Společenství; jejich zvláštní cíle (kvantifikované, pokud je to možné); hodnocení očekávaného dopadu, včetně vlivu na životní prostředí podle čl. 41 odst. 2; uvedení, jak tato strategie a tyto priority berou v úvahu pokyny uvedené v čl. 10 odst. 3, hospodářské politiky, strategii rozvoje zaměstnanosti zlepšováním přizpůsobivosti a odborné kvalifikace obyva tela případně regionální politiky dotyčného členského státu;
b) souhrnný popis opatření plánovaných pro provádění priorit, včetně informací potřebných pro kontrolu souladu s režimy podpory podle článku 87 Smlouvy; případně povahu opatření požadovaných pro přípravu, monitorování a hodnocení jednotného programového dokumentu;
c) orientační finanční plán, jenž v souladu s články 28 a 29 uvádí pro každou prioritu a každý rok předpokládaný příděl finančních prostředků od každého fondu a případně od EIB a jiných finančních nástrojů — včetně, pro informaci, celkové částky poskytnuté záruční sekcí EZOZF na opatření uvedená v článku 33 nařízení (ES) č. 1257/1999 — pokud přispívají přímo k finančnímu plánu, a celkovou částku způsobilých veřejných a jim rovnocenných a odhadovaných soukromých finančních prostředků, jež odpovídají příspěvku každého fondu.
V tomto finančním plánu jsou v celkovém příspěvku různých fondů rozlišeny rozpočtové položky stanovené pro přechodně podporované regiony.
Celkový příspěvek fondů stanovený pro každý rok musí být slučitelný s odpovídajícím finančním výhledem, přičemž musí vzít v úvahu postupný pokles podle čl. 7 odst. 3 třetího pododstavce.
V případě cíle 3 uvede finanční plán soustředění prostředků plánovaných pro oblasti, jež čelí strukturálním obtížím hospodářské a sociální přeměny;
d) ustanovení pro provádění jednotného programového dokumentu zahrnující
i) určení řídícího orgánu členským státem ve smyslu článku 9 příslušného pro řízení jednotného programového dokumentu podle článku 34;
ii) popis úpravy pro řízení jednotného programového dokumentu;
iii) popis systémů pro monitorování a hodnocení, včetně úlohy monitorovacího výboru;
iv) stanovení postupů, které se týkají mobilizace a oběhu finančních prostředků, pro zajištění jejich průhlednosti;
v) popis zvláštních opatření a postupů pro kontrolu jednotného programového dokumentu;
e) případně údaje o prostředcích požadovaných pro přípravu, monitorování a hodnocení pomoci.
Jednotný programový dokument obsahuje v souladu s článkem 11 ověření adicionality ex ante pro relevantní cíl nebo cíle dohodnuté mezi členským státem a Komisí a odpovídající informace o průhlednosti finančních toků, zejména od dotyčného členského státu do přijímajících regionů.
4. Ke každému jednotnému programovému dokumentu se připojí komplement programu ve smyslu čl. 9 písm. m), popsaný čl. 18 odst. 3.
KAPITOLA III
INICIATIVY SPOLEČENSTVÍ
Článek 20
Obsah
1. Iniciativy Společenství zahrnují tyto oblasti:
a) přeshraniční, nadnárodní a meziregionální spolupráci k podpoře harmonického, vyváženého a udržitelného rozvoje celého prostoru Společenství ("Interreg");
b) hospodářskou a sociální obnovu měst a městských okrajových oblastí postižených krizí za účelem prosazování udržitelného rozvoje měst ("URBAN");
c) rozvoj venkova ("Leader");
d) nadnárodní spolupráci k podpoře nových prostředků boje se všemi formami diskriminace a nerovností na trhu práce ("EQUAL").
2. Nejméně 2,5 % položek závazků strukturálních fondů uvedených v čl. 7 odst. 1 bude přiděleno pro Interreg, v jehož rámci by měla být věnována zvláštní pozornost přeshraničním aktivitám — zejména s ohledem na rozšíření a členské státy, jež mají rozsáhlé hranice s kandidátskými zeměmi — tak jako dokonalejší koordinaci s programy Phare, Tacis a MEDA. Náležitou pozornost je třeba také věnovat spolupráci s nejvzdálenějšími regiony.
V rámci programu EQUAL je třeba vzít náležitě v úvahu sociální a profesní začlenění žadatelů o azyl.
3. Programy schválené v rámci iniciativ Společenství mohou zahrnovat i jiné oblasti než oblasti uvedené v článcích 3 a 4.
Článek 21
Příprava, schvalování a provádění
1. Postupy uvedenými v článcích 48 až 51 stanoví Komise poté, co je pro informaci oznámí Evropskému parlamentu, pokyny, jež pro každou iniciativu popíší cíle, oblast působnosti a vhodný způsob provádění.
Tyto pokyny budou zveřejněny v Úředním věstníku Evropských společenství.
2. Každá oblast uvedená v čl. 20 odst. 1 je financována jediným fondem; oblast uvedená v odst. 1 písm. a) a b) z EFRR, oblast uvedená v odst. 1 písm. c) z orientační sekce EZOZF a oblast uvedená v odst. 1 písm. d) z ESF. Rozhodnutí o příspěvku z fondu může rozšířit oblast působnosti pro jednotlivé fondy, jak ji definují nařízení týkající se jednotlivých fondů, aby zahrnula všechna opatření nezbytná pro provádění dotyčného programu iniciativy Společenství, aniž by však byla překročena zvláštní ustanovení jako taková.
3. Na základě návrhů vypracovaných podle pokynů uvedených v odstavci 1 a podle čl. 41 odst. 2 a předložených členským státem či státy rozhodne Komise o programech v rámci iniciativ Společenství podle článku 28.
4. Programy v rámci iniciativ Společenství jsou přezkoumány po hodnocení v polovině období uvedeném v článku 42 a případně na podnět jednoho nebo více dotyčných členských států nebo Komise po dohodě s daným členským státem či státy pozměněny.
5. Programy v rámci iniciativ Společenství pokrývají období sedmi let počínaje 1. lednem 2000.
KAPITOLA IV
INOVAČNÍ AKCE A TECHNICKÁ POMOC
Článek 22
Inovační akce
1. Fondy mohou z podnětu Komise a po konzultaci pokynů pro různé druhy inovačních akcí s výbory uvedenými v článcích 48 až 51, v mezích horního limitu 0,40 % z jejich příslušného ročního objemu prostředků, financovat inovační akce na úrovni Společenství.
K těmto akcím patří studie, pilotní projekty a výměny zkušeností.
Inovační akce přispívají k vypracování inovačních metod a praktických postupů určených pro zlepšování kvality pomoci v rámci cílů 1, 2 a 3.
Jsou prováděny jednoduchým, průhledným způsobem v souladu se zásadami řádného finančního řízení.
2. Každou oblast činnosti pro pilotní projekty může financovat pouze jeden fond.
Rozhodnutí o příspěvku z fondu může rozšířit oblast působnosti pro jednotlivé fondy, jak ji definují nařízení týkající se jednotlivých fondů, aby zahrnula všechna opatření nezbytná pro provádění dotyčného pilotního projektu, aniž by však byla překročena zvláštní ustanovení jako taková.
Článek 23
Technická pomoc
Fondy mohou z podnětu Komise anebo jejím jménem a po konzultaci různých druhů opatření s výbory uvedenými v článcích 48 až 51, v mezích horního limitu 0,25 % z jejich ročního přídělu prostředků, financovat opatření pro přípravu, monitorování, hodnocení a kontrolu nezbytná pro provádění tohoto nařízení.
Tato opatření zahrnují mimo jiné
a) studie, včetně studií obecné povahy týkající se činností fondů;
b) opatření technické pomoci, výměnu zkušeností a informace určené pro partnery, konečné příjemce pomoci z fondů a veřejnost;
c) instalaci, provoz a vzájemné propojení počítačových systémů pro řízení, monitorování a hodnocení;
d) zdokonalování metod hodnocení a výměny informací o praktických postupech v této oblasti.
Článek 24
Schválení inovačních akcí a technické pomoci
1. Komise posoudí žádosti o přípěvek z fondů podle článků 22 a 23 na základě informací o inovačních akcích získaných od dotyčného členského státu a na základě těchto údajů:
a) popis navrhované pomoci, její oblasti působnosti včetně zeměpisného rozsahu a její zvláštní cíle;
b) subjekty příslušné pro provádění pomoci a její příjemci;
c) časový plán a finanční plán, včetně příspěvků ze všech ostatních zdrojů financování Společenství;
d) ustanovení zajišťující účinné a řádné provádění;
e) veškeré ostatní informace nezbytné pro ověření slučitelnosti s politikami Společenství a s pokyny uvedenými v čl. 10 odst. 3.
Komise schválí příspěvek fondů, jestliže jí tyto informace umožní žádost vyhodnotit.
2. Komise neprodleně uvědomí dotčené členské státy o schválení žádosti.
3. Aniž jsou dotčeny povinnosti členských států vyplývající z institucionálních předpisů každého členského státu, neručí členské státy finančně ve smyslu tohoto nařízení za inovační akce uvedené v článku 22 ani za opatření technické pomoci uvedená v článku 23.
KAPITOLA V
VELKÉ PROJEKTY
Článek 25
Definice
Fondy mohou v rámci každé pomoci financovat výdaje na velké projekty, tj. projekty,
a) které tvoří ekonomicky neoddělitelné práce, jež plní přesnou technickou funkci a jež mají jasně identifikované cíle, a
b) jejichž celkové náklady brané v úvahu při určování příspěvku z fondů překračují částku 50 milionů eur.
Článek 26
Schvalování a provádění
1. Pokud členský stát nebo řídící orgán plánují v průběhu provádění pomoci, že fondy přispějí na velký projekt, sdělí to předem Komisi a poskytnou jí tyto údaje:
a) subjekt příslušný pro provádění;
b) povahu investice a její popis, její finanční náklady a umístění;
c) časový plán pro provedení projektu;
d) analýzu poměru nákladů a přínosů, včetně finančních nákladů a výnosů, hodnocení rizik a informací o hospodářské životaschopnosti projektu;
e) dále
- v případě investic do infrastruktury: analýzu nákladů a socioekonomických přínosů projektu, včetně uvedení předpokládané míry využití, výhledového vlivu na rozvoj nebo přeměnu dotyčného regionu a uplatňování pravidel Společenství při zadávaní veřejných zakázek,
- v případě investic do výrobních zařízení: analýzu tržních perspektiv v dotyčném odvětví a předpokládanou návratnost projektu;
f) přímé a nepřímé vlivy na zaměstnanost, pokud je to možné, na úrovni Společenství;
g) údaje, na jejichž základě lze provést hodnocení vlivu na životní prostředí a uplatňování zásady předběžné opatrnosti a zásad, že je třeba provádět preventivní akci, že poškození životního prostředí je třeba přednostně odstranit u zdroje a zásady "znečišťovatel platí", jakož i hodnocení souladu s pravidly Společenství pro životní prostředí;
h) informace potřebné pro posouzení dodržování pravidel hospodářské soutěže, včetně pravidel týkajících se státní podpory;
i) uvedení vlivu příspěvku fondů na uskutečnění projektu;
j) finanční plán a celková částka finančních prostředků příspěvku fondů a všech ostatních finančních zdrojů Společenství.
2. Komise, po případné konzultaci EIB, posoudí projekt na základě těchto údajů:
a) druh plánované investice a případně očekávané příjmy;
b) výsledky analýzy poměru nákladů a přínosů;
c) výsledky hodnocení vlivu na životní prostředí;
d) shoda s prioritami odpovídající pomoci;
e) soulad s ostatními politikami Společenství;
f) očekávané hospodářské a sociální přínosy, zejména pro zaměstnanost, s ohledem na vynaložené finanční prostředky;
g) koordinace finančních nástrojů a spojení grantů a půjček, jak to uvádí čl. 10 odst. 2.
3. Komise rozhodne o potvrzení nebo změně úrovně pomoci Společenství do dvou měsíců od obdržení informací podle odstavce 1 nebo do tří měsíců v případech, kdy je nezbytná konzultace EIB.
Jestliže usoudí, že projekt neodůvodňuje příspěvek fondů nebo odůvodňuje jen jeho část, může rozhodnout o neposkytnutí tohoto příspěvku nebo poskytnutí jen jeho části a uvede důvody svého rozhodnutí.
KAPITOLA VI
GLOBÁLNÍ GRANTY
Článek 27
Globální granty
Pokud bylo provádění nebo řízení části pomoci svěřeno zprostředkujícím subjektům podle čl. 9 písm. i), musí tyto subjekty poskytnout záruky své platební schopnosti a doložené kvalifikace a zkušeností ve správě a finančním řízení.
Musí být obvykle usazeny nebo zastoupeny v dotyčném regionu či regionech, v omezených a odůvodněných případech však mohou být usazeny i mimo ně.
Musí mít víceleté zkušenosti v daném oboru, provádět úkoly ve veřejném zájmu a přiměřeně zapojovat socioekonomické kruhy, které jsou bezprostředně dotčeny prováděním plánovaných opatření.
2. Volba globálního grantu je uvedena v odpovídajícím rozhodnutí o příspěvku fondů jako zvláštní prováděcí ustanovení k pomoci, jak je definují čl. 18 odst. 2 písm. d) a čl. 19 odst. 3 písm. d). Postupy pro použití globálních grantů jsou předmětem dohody mezi dotyčným členským státem nebo řídícím orgánem a dotyčným zprostředkujícím subjektem.
V případě programů v rámci iniciativy Společenství a inovačních opatření jsou postupy pro použití globálních grantů předmětem dohody mezi Komisí a dotyčným zprostředkujícím subjektem.
V případě programů v rámci iniciativy Společenství musí být tyto postupy dohodnuty také s dotyčnými členskými státy.
Komplement programu uvedený v článku 18 se netýká té části pomoci, která platí pro globální grant.
3. Postupy pro použití globálního grantu podrobně uvádějí
a) opatření, jež mají být provedena;
b) kritéria pro výběr příjemců pomoci;
c) podmínky a sazby pomoci z fondů, včetně využití případně vzniklých úroků;
d) ustanovení pro monitorování, hodnocení a zajištění finanční kontroly globálního grantu;
e) případně jakékoli využití bankovní záruky, o čemž musí být informována Komise.
HLAVA III
PŘÍSPĚVKY A FINANČNÍ ŘÍZENÍ FONDŮ
KAPITOLA I
FINANČNÍ PŘÍSPĚVKY FONDŮ
Článek 28
Rozhodnutí o příspěvcích z fondů
1. Jsou-li splněny všechny požadavky tohoto nařízení, přijme Komise do pěti měsíců od obdržení žádosti o pomoc jediné rozhodnutí o příspěvcích všech fondů.
V rozhodnutí budou případně zvlášť odlišeny regiony a oblasti, jež dostávají přechodnou podporu.
Pro každou prioritu pomoci bude stanoven maximální příspěvek z fondů.
Opatření může v daném období obdržet finanční příspěvek pouze z jednoho fondu.
Na opatření nebo operaci lze poskytnout příspěvek ze strukturálního fondu jen v rámci jednoho z cílů uvedených v článku 1.
Žádnou operaci nelze z jednoho fondu podporovat současně v rámci cíle 1, 2 nebo 3 a v rámci iniciativy Společenství.
Žádnou operaci nelze současně podporovat příspěvkem z některého fondu v rámci cíle 1, 2 nebo 3 a v rámci záruční sekce EZOZF.
Žádnou operaci nelze současně podporovat příspěvkem z některého fondu v rámci iniciativy Společenství a v rámci záruční sekce EZOZF.
2. Příspěvek fondů na operační programy podniknuté při provádění rámce podpory Společenství musí být ve shodě s finančním plánem stanoveným v odpovídajícím rámci podpory Společenství, jak stanoví čl. 17 odst. 2 písm. c).
3. Příspěvek fondů na provádění opatření má zpravidla formu nevratné přímé pomoci (dále jen "přímá pomoc"), ale i jiné formy, jako je návratná pomoc, úrokové příspěvky, záruky, majetková účast, účast rizikového kapitálu nebo jinou formu financování.
Pomoc navrácená řídícímu orgánu nebo jinému orgánu veřejné moci tento orgán znovu přidělí na stejný účel.
Článek 29
Rozlišování výše příspěvku
1. Příspěvky fondů jsou rozlišovány podle těchto kritérií:
a) závažnost zvláštních obtíží, zejména regionální nebo sociální povahy, které má pomoc vyřešit;
b) finanční možnosti dotyčného členského státu, přičemž se vezme v úvahu zejména jeho relativní prosperita a potřeba vyhnout se nadměrným růstům rozpočtových výdajů;
c) důležitost, která je v rámci cílů fondů stanovených v článku 1 přikládána pomoci a prioritám z hlediska Společenství, případně s ohledem na odstraňování nerovností a podporu rovnosti mezi muži a ženami a s ohledem na ochranu a zlepšování životního prostředí, zejména podle zásady předběžné opatrnosti, zásady, že je třeba provádět preventivní akci, a zásady "znečišťovatel platí";
d) důležitost, která je přikládána pomoci a prioritám z regionálního a celostátního hlediska;
e) zvláštní povaha dotyčného druhu pomoci a priority; zohlednění potřeb zjištěných hodnocením ex ante, zejména pokud jde o lidské zdroje a zaměstnanost;
f) optimální využití finančních prostředků ve finančních plánech, včetně kombinace veřejných a soukromých prostředků, využití vhodných finančních nástrojů podle čl. 10 odst. 2 a volba forem financování podle čl. 28 odst. 3.
Pokud je rozlišen příspěvek ESF podle čl. 16 odst. 1, zohlední se potřeby zjištěné hodnocením ex ante, zejména pokud jde o oblasti lidských zdrojů a zaměstnanosti.
2. Příspěvek z fondů se pro každou pomoc vypočítá buď ve vztahu k celkovým nákladům, na které lze poskytnout podporu, nebo ve vztahu k celkovým veřejným nebo rovnocenným výdajům, na které lze poskytnout podporu (celostátním, regionálním nebo místním a výdajům Společenství).
3. Pro příspěvek fondů platí tyto horní meze:
a) na opatření prováděná v regionech spadajících pod cíl 1 nejvýše 75 % celkových nákladů, na které lze poskytnout podporu, a zpravidla nejméně 50 % veřejných výdajů, na které lze poskytnout podporu.
Nalézají-li se regiony v členském státě podporovaném Fondem soudržnosti, může příspěvek Společenství ve výjimečných a řádně odůvodněných případech vzrůst do maximální výše 80 % a u nejvzdálenějších regionů a okrajových řeckých ostrovů, jež jsou znevýhodněny svou odlehlou polohou, do maximální výše 85 % celkových nákladů, na které lze poskytnout podporu;
b) maximální podíl 50 % celkových nákladů, na které lze poskytnout podporu, a zpravidla nejméně 25 % způsobilých veřejných výdajů v případě opatření prováděných v oblastech, na něž se vztahuje cíl 2 nebo 3.
V případě investic do podniků musí být příspěvek fondů v souladu s horními mezemi pro výši podpory a pro kombinace podpor stanovené v oblasti státní podpory.
4. Zahrnuje-li dotyčná pomoc financování investic nesoucích příjmy, bude při stanovení příspěvku z fondů na tyto investice zohledněno jako zvláštní znak hrubé rozpětí samofinancování, které by bylo obvykle očekávané u dotyčného druhu investic podle makroekonomických podmínek, za kterých se tyto investice mají provádět; příspěvek z fondů nesmí vést ke zvýšení zapojení státního rozpočtu.
Příspěvek z fondů nesmí překročit tyto horní meze:
a) v případě investic do infrastruktury, které jsou spojeny se značnými čistými příjmy, nesmí příspěvek překročit
i) 40 % celkových nákladů, na které lze poskytnout podporu, v regionech spadajících pod cíl 1; tento podíl může být v členských státech podporovaných Fondem soudržnosti zvýšen o dalších nejvýše 10 %;
ii) 25 % celkových nákladů, na které lze poskytnout podporu, v oblastech spadajících pod cíl 2;
iii) tyto podíly lze zvýšit o určitou částku pro jiné formy financování, než jsou přímé podpory, pokud toto zvýšení nepřekročí 10 % celkových nákladů, na které lze poskytnout podporu;
b) v případě investic do podniků nesmí příspěvek překročit
i) 35 % celkových nákladů, na které lze poskytnout podporu, v regionech spadajících pod cíl 1;
ii) 15 % celkových nákladů, na které lze poskytnout podporu, v oblastech spadajících pod cíl 2;
iii) v případě investic do malých a středních podniků lze tyto sazby zvýšit o určitou částku pro jiné formy financování, než je přímá pomoc, pokud toto zvýšení nepřekročí 10 % celkových nákladů, na které lze poskytnout podporu;
5. Odkazy v odstavcích 3 a 4 na regiony a oblasti spadající pod cíle 1 a 2 se vztahují také na regiony a oblasti, jež dostávají na jedné straně přechodnou podporu podle čl. 6 odst. 1 a podporu podle čl. 7 odst. 4, a na druhé straně podporu podle čl. 6 odst. 2.
6. Opatření prováděná z podnětu Komise uvedená v článcích 22 a 23 mohou být financována ve výši 100 % celkových nákladů.
Opatření prováděná jménem Komise, uvedená v článku 23 jsou financována ve výši 100 % celkových nákladů.
7. Sazby uvedené v tomto článku se použijí na opatření technické pomoci v rámci programování a na iniciativy Společenství.
Článek 30
Způsobilost
1. Na výdaje na operace lze poskytnout příspěvek z fondů jen tehdy, jestliže tyto operace tvoří součást dotyčné pomoci.
2. Na výdaj nelze poskytnout příspěvek z fondů, pokud ho konečný příjemce skutečně zaplatil přede dnem, kdy Komise obdrží žádost o pomoc.
Toto datum představuje počátek pro posouzení způsobilosti výdajů.
Konečné datum pro způsobilost výdajů je stanoveno v rozhodnutí o příspěvek z fondů. Vztahuje se na platby, které uskutečnili koneční příjemci.
Komise může na řádně odůvodněnou žádost členského státu podle článků 14 a 15 tuto lhůtu prodloužit.
3. Na způsobilé výdaje se použijí související vnitrostátní předpisy, s výjimkou případů, je-li to nezbytné, ve kterých Komise stanoví pro způsobilost výdajů společná pravidla postupem podle čl. 53 odst. 2.
4. Členské státy zajistí, že příspěvek z fondů na operaci bude zachován jen tehdy, jestliže do pěti let ode dne, kdy příslušné vnitrostátní orgány nebo řídící orgán rozhodly o příspěvku z fondu, nedošlo v uvedené operaci k žádné podstatné změně,
a) která ovlivňuje její povahu nebo podmínky provádění nebo poskytuje nějakému podniku nebo veřejnoprávnímu subjektu neodůvodněnou výhodu a
b) která vyplývá buď ze změny v povaze vlastnických poměrů v určité položce infrastruktury, nebo z ukončení či přemístění některé produktivní činnosti.
Členské státy o každé takové změně uvědomí Komisi a v případě, že k takové změně dojde, použije se článek 39.
KAPITOLA II
FINANČNÍ ŘÍZENÍ
Článek 31
Rozpočtové závazky
1. Závazky rozpočtu Společenství se uskutečňují na základě rozhodnutí o příspěvku z fondů.
2. Závazky týkající se pomoci, která má být prováděna ve dvouletém nebo delším období, se zpravidla uskutečňují každoročně.
První závazek se uskuteční poté, co Komise vydá rozhodnutí o schválení pomoci.
Následující závazky se zpravidla uskutečňují k 30. dubnu každého roku.
Komise automaticky zruší každou část závazku, pro který se neuskutečnila záloha anebo pro který neobdržela přípustnou žádost o platbu podle čl. 32 odst. 3 do konce druhého roku, který následuje po roce přijetí závazku, nebo případně a pro dotyčné částky po dni následného rozhodnutí Komise nutného pro schválení opatření nebo operace, anebo do konce lhůty pro odeslání závěrečné zprávy uvedené v čl. 37 odst. 1; příspěvek z fondů na takovou pomoc je o tuto částku snížen.
Lhůta pro automatické zrušení závazku podle druhého pododstavce neběží pro část závazku, jež odpovídá operacím, které jsou k určenému dni zrušení závazku předmětem soudního řízení nebo správního odvolání s odkladným účinkem, za předpokladu, že Komise předem obdrží informace s udáním důvodů od dotyčného členského státu a že sama vydá odpovídající informace.
V každém případě Komise včas informuje členský stát a platební orgán, kdykoli nastane nebezpečí, že bude provedeno automatické zrušení závazku podle druhého pododstavce.
Jestliže toto nařízení vstoupí v platnost po 1. lednu 2000, prodlužuje se lhůta pro automatické zrušení závazku podle druhého pododstavce pro první závazek o počet měsíců, jež uplynou mezi 1. lednem 2000 a dnem rozhodnutí o příspěvcích z fondů uvedeného v článku 28.
3. U pomoci prováděné v období kratším dvou let je závazek na celkovou částku příspěvku z fondůuskutečněn, jakmile Komise přijme rozhodnutí o poskytnutí příspěvku z fondů.
Článek 32
Platby
1. Komise provede platbu příspěvku z fondů platebnímu orgánu podle čl. 9 písm. o) v souladu s odpovídajícími rozpočtovými závazky.
Platby jsou zasílány na nejdříve zahájený závazek uskutečněný podle článku 31.
Platby mohou mít formu zálohových plateb, průběžných plateb anebo plateb konečného zůstatku.
Průběžné platby a platby konečného zůstatku se musí vztahovat na skutečně zaplacené výdaje, které musí odpovídat platbám uskutečněným konečnými příjemci a musí být doloženy potvrzenými fakturami nebo účetními dokumenty rovnocenné důkazní hodnoty.
Komise provádí průběžné platby podle odstavce 3 s výhradou rozpočtových prostředků, jež má k dispozici, nejpozději do dvou měsíců po obdržení přípustné žádosti o platbu.
Platební orgán zajistí, aby koneční příjemci obdrželi platbu příspěvku z fondů v plné výši a co nejrychleji. Na tuto částku nelze použít žádnou srážku, zadržení nebo další zvláštní poplatek.
2. Při přijetí prvního závazku Komise provede platbu zálohy platebního orgánu.
Tato zálohová platba činí 7 % příspěvku z fondů na danou pomoc.
Může být v zásadě rozdělena na nejvýše dva rozpočtové roky podle dostupnosti rozpočtových prostředků.
Po celou dobu trvání pomoci používá platební orgán zálohu k vyplácení příspěvku Společenství na výdaje, jež se týkají této pomoci.
Celou zálohu nebo její část, v závislosti na pokroku provádění pomoci, vrátí platební orgán Komisi, jestliže jí nebyla podána žádost o platbu do 18 měsíců po jejím rozhodnutí o poskytnutí příspěvku z fondů.
Veškeré úroky ze zálohy přidělí platební orgán na dotyčnou formu pomoci.
3. Průběžné platby Komise provádí na úhradu výdajů skutečně zaplacených v rámci fondů a potvrzených platebním orgánem.
Tyto platby jsou prováděny na úrovni každé pomoci a vypočítány na úrovni opatření obsažených ve finančním plánu komplementu programu.
Musí splňovat tyto podmínky:
a) komplement programu obsahující údaje uvedené v čl. 18 odst. 3 byl předložen Komisi;
b) poslední výroční zpráva o provádění obsahující údaje uvedené v článku 37 byla předána Komisi;
c) hodnocení pomoci v polovině období uvedené v článku 42, pokud je vyžadováno, bylo zasláno Komisi v řádném termínu;
d) rozhodnutí přijatá řídícím orgánem a monitorovacím výborem jsou v souladu s celkovým objemem příspěvku z fondů poskytnutým na dotyčné priority;
e) ve stanovené lhůtě bylo jednáno podle doporučení uvedených v čl. 34 odst. 2 nebo členský stát sdělil důvody, proč nebylo přijato žádné opatření, pokud mají vydaná doporučení za cíl napravit vážné nedostatky v systému monitorování nebo řízení pomoci, které poškozují řádné finanční řízení pomoci; byly splněny případné požadavky na nápravná opatření uvedené v čl. 38 odst. 4, jestliže se žádost týká dotyčného opatření nebo dotyčných opatření.
f) Komise nerozhodla o žádném pozastavení plateb podle čl. 39 odst. 2 prvního odstavce, ani nepřijala žádné rozhodnutí o zahájení řízení pro porušení práva ve smyslu článku 226 Smlouvy, jež se týká opatření, která jsou předmětem dotyčné žádosti.
Komise neprodleně informuje členský stát a platební orgán, jestliže není jedna z těchto podmínek splněna a žádost o platbu proto nelze přijmout, a členský stát a platební orgán přijmou nezbytná opatření k nápravě stavu.
Členské státy zajistí, aby žádosti o průběžné platby, pokud je to možné, byly předkládány Komisi hromadně třikrát za rok, přičemž poslední žádost o platbu má být předložena nejpozději 31. října.
Žádosti o průběžné platby rozlišují pro každou prioritu výdaje vzniklé v regionech a oblastech, jež dostávají přechodnou podporu.
Souhrnná částka plateb uvedených v odstavci 2 a v tomto odstavci vyplacených na pomoc, nepřekročí 95 % z příspěvku z fondů na dotyčnou pomoc.
4. Konečný zůstatek pomoci je vyplacen, jestliže
a) platební orgán předložil do šesti měsíců po uplynutí lhůty pro platbu uvedené v rozhodnutí o poskytnutí příspěvku z fondů potvrzený výkaz skutečně zaplacených výdajů;
b) Komisi byla předložena závěrečná zpráva o provádění pomoci a byla jí schválena;
c) členský stát zaslal Komisi prohlášení uvedené v čl. 38 odst. 1 písm. f).
5. Konečnou platbu zůstatku nelze opravovat na žádost členského státu, jestliže platební orgán nezašle odpovídající žádost Komisi do devíti měsíců po dni převodu konečného zůstatku.
6. Členské státy určí orgány příslušné vydávat potvrzení a prohlášení uvedená v odstavcích 3 a 4.
7. Členské státy zašlou Komisi nejpozději do 30. dubna každého roku své aktualizované odhady žádostí o platby na současný rozpočtový rok a odhady na následující rozpočtový rok.
8. Komise určí v souladu s cíli těchto ustanovení vhodné postupy pro platby na inovační opatření uvedená v článku 22 a opatření uvedená v článku 23 a uvědomí o nich výbory uvedené v článcích 48 až 51.
Článek 33
Používání eura
Rozhodnutí Komise, závazky a platby jsou vyčíslovány a prováděny v eurech v souladu s předpisy, které stanoví Komise postupem uvedeným v čl. 53 odst. 2.
HLAVA IV
ÚČINNOST POMOCI Z FONDŮ
KAPITOLA I
MONITOROVÁNÍ
Článek 34
Řízení řídícím orgánem
1. Aniž je dotčen čl. 8 odst. 3, odpovídá řídící orgán uvedený v čl. 9 písm. n) za účinnost, správnost řízení a provádění pomoci, a zejména za
a) zřízení systému pro shromažďování spolehlivých finančních a statistických údajů o provádění pomoci za účelem zjištění ukazatelů pro monitorování uvedených v článku 36 a za hodnocení v souladu s články 42 a 43 a za předávání těchto údajů postupy dohodnutými mezi členským státem a Komisí, s nejvyšším možným využitím počítačových systémů umožňujícím výměnu údajů s Komisí ve smyslu čl. 18 odst. 3 písm. e);
b) úpravu komplementu programu podle odstavce 3 a jeho provádění ve smyslu čl. 18 odst. 3, aniž je dotčen článek 35;
c) vypracování výroční zprávy o provádění a její předložení Komisi po schválení monitorovacím výborem;
d) uspořádání hodnocení v polovině období podle článku 42 ve spolupráci s Komisí a členským státem;
e) zajištění, že subjekty, které se účastní řízení a provádění pomoci, buď vedou pro všechny transakce v souvislosti s pomocí samostatný účetní systém, nebo pro ně používají vhodné kódovací systémy;
f) zajištění správnosti operací financovaných v rámci pomoci, zejména zavedením vnitřních kontrolních opatření, které jsou v souladu se zásadami řádného finančního řízení, a zajištění reakcí na zjištění nebo požadavky na nápravná opatření podle čl. 38 odst. 4 prvního pododstavce nebo na doporučení změn podle odstavce 2 tohoto článku, podle uvedených článků;
g) zajištění souladu s politikami Společenství podle článku 12; v rámci pravidel Společenství pro zadávání veřejných zakázek musí oznámení určená ke zveřejnění v Úředním věstníku Evropských společenství obsahovat přesné údaje o projektech, pro které byla podána žádost o příspěvek z fondů nebo kterým byl takový příspěvek poskytnut;
h) plnění povinností týkajících se informací a propagace uvedených v článku 46.
Aniž je dotčeno toto nařízení, jedná řídící orgán při plnění svých úkolů v plné shodě s institucionálním, právním a finančním systémem dotyčného členského státu.
2. Komise a řídící orgán provádějí každoročně po předložení výroční zprávy o provádění uvedené v článku 37 posouzení hlavních výsledků předchozího roku způsoby dohodnutými s dotyčným členským státem a řídícím orgánem.
Komise může po tomto posouzení podat členskému státu a řídícímu orgánu připomínky.
Členský stát uvědomí Komisi o opatřeních přijatých na základě těchto připomínek.
Považuje-li Komise v řádně odůvodněných případech přijatá opatření za nedostatečná, může členskému státu a řídícímu orgánu doporučit úpravy zaměřené na zlepšení účinnosti způsobů monitorování nebo řízení pomoci s uvedením důvodů pro tato doporučení.
Jestliže řídící orgán obdrží takové doporučení, doloží následně, jaká opatření přijal pro zlepšení způsobů monitorování nebo řízení pomoci, nebo vysvětlí, proč žádné nepřijal.
3. Na žádost monitorovacího výboru nebo z vlastního podnětu upraví řídící orgán komplement programu, aniž by změnil celkovou částku příspěvku z fondů poskytnutou na dotyčnou prioritu nebo její zvláštní cíle.
Do jednoho měsíce po schválení monitorovacím výborem uvědomí řídící orgán o této úpravě Komisi.
O jakýchkoli změnách prvků obsažených v rozhodnutí o příspěvku z fondů rozhodne Komise po dohodě s dotyčným členským státem do čtyř měsíců po jejím schválení monitorovacím výborem.
Článek 35
Monitorovací výbory
1. Monitorovací výbor dohlížejí na každý rámec podpory Společenství nebo jednotný programový dokument a každý operační program.
Monitorovací výbory zřizuje členský stát po dohodě s řídícím orgánem a po konzultaci s partnery.
Partneři dbají na vyváženou účast žen a mužů.
Monitorovací výbory se zřizují nejpozději tři měsíce po rozhodnutí o příspěvku z fondů.
Monitorovací výbory jednají v rámci pravomoci, včetně soudní pravomoci, členského státu.
2. Práce monitorovacího výboru se účastní zástupce Komise a případně zástupce EIB s poradním hlasem.
Monitorovací výbor přijme svůj jednací řád v institucionálním, právním a finančním rámci dotyčného členského státu po dohodě s řídícím orgánem.
Monitorovacímu výboru v zásadě předsedá zástupce členského státu nebo řídícího orgánu.
3. Monitorovací výbor se přesvědčuje o účinnosti a kvalitě provádění pomoci.
K tomu účelu
a) podle článku 15 potvrdí nebo upraví komplement programu, včetně materiálních a finančních ukazatelů, jež se používají k monitorování pomoci.
Před každou další úpravou je nezbytné jeho schválení;
b) do šesti měsíců po schválení pomoci zvažuje a schvaluje kritéria pro výběr operací financovaných v rámci každého opatření;
c) pravidelně přezkoumává pokrok v dosahování zvláštních cílů pomoci;
d) prověřuje výsledky provádění, zejména dosažení cílů stanovených pro různá opatření a hodnocení v polovině období podle článku 42;
e) prověřuje a schvaluje výroční a závěrečné zprávy o provádění před jejich zasláním Komisi;
f) přezkoumává a schvaluje každý návrh na změnu obsahu rozhodnutí Komise o příspěvku z fondů;
g) může v každém případě navrhnout řídícímu orgánu jakoukoli úpravu nebo přezkoumání pomoci, které by mohly urychlit dosažení cílů uvedených v článku 1 nebo zlepšit řízení pomoci, včetně finančního řízení.
Každá úprava pomoci se uskutečňuje podle čl. 34 odst.
Článek 36
Ukazatele monitorování
1. Řídící orgán a monitorovací výbor provádějí monitorování na základě materiálních a finančních ukazatelů stanovených v operačním programu, jednotném programovém dokumentu nebo komplementu programu.
Při vypracování těchto ukazatelů by měly být zohledněny metodické pokyny a seznam příkladů ukazatelů zveřejněné Komisí a kategorizace oblastí pomoci, kterou Komise navrhne při vstupu tohoto nařízení v platnost.
Tyto ukazatele se vztahují na zvláštní povahu dotyčné pomoci, její cíle a socioekonomickou a strukturální situaci a stav životního prostředí v dotyčném členském státě a případně jeho regionech, přičemž se případně zohlední regiony nebo oblasti, které dostávají přechodnou podporu.
K těmto ukazatelům patří zejména ukazatele zvolené pro přidělení rezervy podle článku 44.
2. Tyto ukazatele určují pro danou pomoc
a) zvláštní cíle pro opatření a priority (kvantifikované, pokud a jakmile je to možné) a jejich vzájemnou shodu;
b) stav provádění pomoci, pokud jde o její materiální provádění, výsledky, a jakmile to bude možné, její vliv na vhodné úrovni (priorita nebo opatření);
c) stav provádění finančního plánu.
Pokud to připouští povaha pomoci, rozepisují se statistické údaje podle pohlaví a podle velikosti přijímajících podniků.
3. Finanční ukazatele a ukazatele provádění musí být takové, aby informace uvedené v odst. 2 písm. a), b) a c) mohly být u velkých projektů uváděny samostatně.
Článek 37
Výroční a závěrečné zprávy o provádění
1. U víceleté pomoci předkládá řídící orgán Komisi do šesti měsíců od konce každého celého kalendářního roku výroční zprávu o provádění v souladu s čl. 34 odst. 1 písm. c). Závěrečná zpráva se Komisi předkládá nejpozději šest měsíců po konečném datu způsobilosti výdajů.
Pro každou pomoc prováděnou v období kratším než dva roky předkládá řídící orgán Komisi pouze závěrečnou zprávu.
Ta musí být předložena do šesti měsíců od poslední platby, kterou provedl platební orgán.
Tuto zprávu před jejím předáním Komisi přezkoumá a schválí monitorovací výbor.
Jakmile Komise obdrží výroční zprávu o provádění, sdělí a odůvodní do dvou měsíců, zda považuje zprávu za neuspokojivou; jinak se zpráva považuje za přijatou.
V případě závěrečné zprávy Komise odpoví do pěti měsíců od obdržení zprávy.
2. Všechny výroční a závěrečné zprávy o provádění obsahují tyto informace:
a) každou změnu v celkových podmínkách, která má význam pro provádění pomoci, zejména hlavní socioekonomické tendence, změny celostátních, regionálních nebo odvětvových politik či rámce uvedeného v čl. 9 písm. c) a případně jejich důsledky pro vzájemnou shodu pomoci z různých fondů nebo mezi pomocí z fondů a pomocí od jiných finančních nástrojů;
b) stav provádění priorit a opatření pro každý z fondů, pokud jde o jejich zvláštní cíle s vyjádřením (kvantifikovaným, pokud a jakmile je to možné) materiálních ukazatelů a ukazatelů výsledků a vlivu uvedených v článku 36 na vhodné úrovni (priority nebo opatření);
c) finanční provádění pomoci, přičemž jsou pro každé opatření shrnuty celkové výdaje skutečně zaplacené platebním orgánem a výkaz všech plateb obdržených od Komise a kvantitativně vyjádřeny finanční ukazatele uvedené v čl. 36 odst. 2 písm. c); finanční provádění v oblastech, jež dostávají přechodnou podporu, se uvádí odděleně pro každou z priorit; finanční provádění záruční sekce EZOZF na opatření uvedená v článku 33 nařízení (ES) č. 1257/1999 se vykazuje na úrovni celkové částky finančního provádění;
d) opatření přijatá řídícím orgánem a monitorovacím výborem k zajištění kvality a účinnosti provádění, zejména
i) opatření pro monitorování, finanční kontrolu a hodnocení, včetně způsobů shromažďování údajů;
ii) souhrn všech významných potíží, které se objevily v řízení pomoci, a všechna přijatá opatření, včetně reakcí na doporučení k úpravám podle čl. 34 odst. 2 nebo na žádosti o nápravná opatření podle čl. 38 odst. 4;
iii) využití technické pomoci;
iv) opatření přijatá pro zajištění propagace pomoci podle článku 46;
e) opatření přijatá pro zajištění slučitelnosti s politikami Společenství podle článku 12 a pro zajištění koordinace veškeré strukturální pomoci Společenství uvedené v čl. 17 odst. 1 a v čl. 19 odst. 2 druhém pododstavci;
f) případně samostatnou kapitolu o stavu provádění a financování velkých projektů a globálních grantů.
KAPITOLA II
FINANČNÍ KONTROLA
Článek 38
Obecná ustanovení
1. Aniž je dotčena odpovědnost Komise za plnění souhrnného rozpočtu Evropských společenství, odpovídají za finanční kontrolu pomoci v první řadě členské státy.
Mezi opatření, která k tomuto účelu přijmou, patří
a) ověření, že byly zřízeny řídicí a kontrolní systémy, a že jsou v praxi prováděny způsobem, který zajišťuje účinné a správné využívání prostředků Společenství;
b) předání popisu těchto systémů Komisi;
c) zajištění, že pomoc je řízena podle všech použitelných pravidel Společenství a že prostředky, které dostávají k dispozici, jsou využívány podle zásad řádného finančního řízení;
d) potvrzení, že prohlášení o výdajích předkládaná Komisi jsou správná a přesná, a zajištění, že vyplývají ze systémů účetnictví založených na ověřitelných podkladech;
e) předcházení, odhalování a náprava nesrovnalostí, jejich oznamování Komisi v souladu s platnými předpisy a průběžné informování Komise o stavu správních a soudních řízení;
f) při ukončení každé pomoci předložení prohlášení pro Komisi vypracovaného osobou nebo útvarem funkčně nezávislým na určeném řídícím orgánu.
Toto prohlášení shrne závěry kontrol provedených v předchozích letech a posoudí platnost žádosti o platbu konečného zůstatku a zákonnost a řádnost transakcí zahrnutých do závěrečného prohlášení o výdajích.
Členské státy mohou k tomuto prohlášení připojit vlastní stanovisko, jestliže to považují za nezbytné;
g) spolupráce s Komisí k zajištění, že se prostředky Společenství používají v souladu se zásadami řádného finančního řízení;
h) zpětné získání všech částek ztracených v důsledku odhalených nesrovnalostí a případně ukládání úroků z prodlení.
2. Komise se v rámci své odpovědnosti za plnění souhrnného rozpočtu Evropských společenství přesvědčí, že členské státy mají takové řádně fungující systémy řízení a kontroly, že finanční prostředky Společenství jsou využívány účinně a správně.
Za tímto účelem, aniž jsou dotčeny kontroly prováděné členskými státy podle vnitrostátních právních a správních předpisů, mohou úředníci nebo zaměstnanci Komise v souladu s dohodami uzavřenými s členským státem v rámci spolupráce uvedené v odstavci 3 u operací financovaných fondy a systémů řízení a kontroly provádět kontroly na místě, včetně kontroly výběrových souborů, přičemž je oznámí alespoň jeden pracovní den předem.
Komise oznamuje kontroly dotyčnému členskému státu, aby obdržela veškerou nezbytnou pomoc.
Těchto kontrol se mohou účastnit úředníci nebo zaměstnanci dotyčného členského státu.
Komise může od dotyčného členského státu požadovat provedení kontroly na místě k ověření správnosti jedné nebo více transakcí.
Takových kontrol se mohou účastnit úředníci nebo zaměstnanci Komise.
3. Komise a členské státy spolupracují na základě dvoustranných správních dohod s cílem koordinovat plány, způsoby a provádění kontrol, aby se dosáhlo jejich maximální užitečnosti.
Výsledky provedených kontrol si neprodleně sdělí.
Alespoň jednou ročně a v každém případě před výročním přezkoumáním uvedeným v čl. 34 odst. 2 jsou prošetřeny a vyhodnoceny
a) výsledky kontrol provedených členským státem a Komisí;
b) veškeré připomínky vznesené jinými kontrolními subjekty nebo orgány členského státu nebo Společenství;
c) finanční dopad zjištěných nesrovnalostí, opatření již přijatá nebo dosud potřebná k jejich nápravě a případně úpravy řídicích a kontrolních systémů.
4. Po tomto prošetření a vyhodnocení, aniž jsou dotčena opatření, která musí členský stát neprodleně přijmout podle tohoto článku a článku 39, může Komise vznést připomínky, zejména k finančnímu dopadu všech zjištěných nesrovnalostí.
Tyto připomínky jsou určeny členskému státu a řídícímu orgánu dotyčné pomoci.
Je-li to nezbytné, jsou k těmto připomínkám připojeny požadavky na opatření pro odstranění nedostatků v řízení a nápravu zjištěných nesrovnalostí, které dosud nebyly odstraněny.
Členský stát se může se k těmto připomínkám vyjádřit.
Jestliže Komise přijala závěry poté, co členský stát vyjádřil své připomínky nebo se nevyjádřil, přijme členský stát ve stanovené lhůtě nezbytná opatření, aby vyhověl požadavkům Komise, a uvědomí ji o nich.
5. Aniž je dotčen tento článek, může Komise po řádném ověření pozastavit celou průběžnou platbu nebo její část, jestliže zjistí, že dotyčný výdaj souvisí se závažnou nesrovnalostí, která nebyla napravena, a že situace vyžaduje okamžitý zásah.
Komise uvědomí dotyčný členský stát o přijatém opatření a jeho důvodech.
Jestliže důvody pozastavení trvají ještě po pěti měsících nebo dotyčný členský stát nesdělí Komisi opatření, která přijal pro odstranění této závažné nesrovnalosti, použije se článek 39.
6. Není-li ve dvoustranných správních dohodách stanoveno jinak, uchovávají příslušné orgány dostupné pro Komisi veškeré podklady (buď v originále, nebo v ověřených kopiích na obecně přijímaných nosičích dat) týkající se výdajů a kontrol dotyčné pomoci po dobu tří let poté, co Komise proplatí konečný zůstatek každé pomoci.
Tato lhůta se přerušuje buď v případě soudního řízení, nebo na řádně odůvodněnou žádost Komise.
Článek 39
Finanční opravy
1. Členské státy jsou především příslušné k vyšetřování nesrovnalostí, za jednání při prokázaných značných změnách ovlivňujících povahu nebo podmínky pro provádění pomoci nebo její kontrolu a k provádění nezbytných finančních oprav.
Členský stát provede finanční opravy, jež jsou nezbytné u jednotlivé nebo systémové nesrovnalosti.
Tyto opravy provedené členským státem spočívají ve zrušení celého příspěvku Společenství nebo jeho části.
Členský stát může takto uvolněné prostředky Společenství znovu použít na dotyčnou pomoc postupy stanovenými na základě čl. 53 odst.
2. Jestliže po dokončení nezbytných ověření dojde Komise k závěru, že
a) členský stát neplní své povinnosti podle odstavce 1, nebo
b) celá operace nebo její část neodůvodňuje příspěvek z fondů zcela ani částečně, nebo
c) existují závažné nedostatky v systémech řízení nebo kontroly, jež by mohly vést k systémovým nesrovnalostem;
pozastaví průběžné platby, o něž se jedná, a s uvedením důvodů vyzve členský stát, aby se v určité lhůtě vyjádřil a případně provedl veškeré opravy.
Jestliže členský stát vznese námitky proti připomínkám Komise, pozve jej Komise ke konzultaci, při které obě strany ve spolupráci založené na partnerství vyvinou úsilí k dosažení dohody o připomínkách a závěrech, které z nich plynou.
3. Pokud není po uplynutí lhůty stanovené Komisí dosaženo dohody a členský stát neprovede žádné opravy, může Komise, s ohledem na všechny připomínky členského státu, do tří měsíců rozhodnout, že
a) sníží zálohu podle čl. 32 odst. 2, nebo
b) provede požadované finanční opravy a zruší celý příspěvek z fondů na dotyčnou pomoc nebo jeho část.
Komise stanoví částku opravy v souladu se zásadou proporcionality a s ohledem na druh nesrovnalosti nebo změny a na rozsah a finanční důsledky zjištěných nedostatků v systémech řízení nebo kontroly členských států.
Nepřijme-li Komise rozhodnutí podle písmene a) nebo b) ve lhůtě k tomu stanovené, zrušuje se neprodleně pozastavení průběžných plateb.
4. Neoprávněně vyplacené částky, které mají být získány zpět, jsou navráceny Komisi včetně úroků z prodlení.
5. Tento článek se použije, aniž je dotčen článek 32.
KAPITOLA III
HODNOCENÍ
Článek 40
Obecná ustanovení
1. Za účelem posouzení účinnosti strukturální pomoci Společenství se provádí hodnocení ex ante, hodnocení v polovině období a hodnocení ex post, která jsou určena k ocenění jejího dopadu na cíle stanovené v článku 1 a k analýze jejích účinků na zvláštní strukturální obtíže.
2. Účinnost operací fondů se měří podle těchto kritérií:
a) jejich celkový dopad na cíle stanovené v článku 158 Smlouvy, a zejména na posílení hospodářské a sociální soudržnosti Společenství;
b) dopad priorit navržených v plánech rozvoje a priorit stanovených v každém rámci podpory Společenství a v každém případu pomoci.
3. Příslušné orgány členských států a Komise musí mít vhodné prostředky a shromažďují údaje potřebné k zajištění, že toto hodnocení lze provést co nejúčinnějším způsobem.
V této souvislosti může hodnocení využít různé podrobné údaje, které lze opatřit v rámci systému monitorování, případně doplněné údaji, které mají zlepšit relevantnost hodnocení.
Z podnětu členských států nebo z podnětu Komise po informování dotyčného členského státu mohou být případně zahájena doplňující a případně tematická hodnocení s cílem získat přenosné zkušenosti.
4. Výsledky hodnocení se na požádání veřejně zpřístupní.
Pokud jde o výsledky hodnocení podle článku 42, je v souladu s institucionálními předpisy každého členského státu nezbytný souhlas monitorovacího výboru.
5. Postupy hodnocení budou stanoveny v rámcích podpory Společenství a formách pomoci.
Článek 41
Hodnocení ex ante
1. Hodnocení ex ante je základem pro vypracování plánů, přípravu pomoci a komplementu programu a tvoří jejich součást.
Za provádění hodnocení ex ante odpovídají orgány příslušné pro vypracování plánů, přípravu pomoci a komplementu programu.
2. Pro vypracování plánů a přípravu pomoci zahrnuje hodnocení ex ante analýzu předností, slabých stránek a potenciálu dotyčného členského státu, regionu nebo odvětví. Z hlediska kritérií uvedených v čl. 40 odst. 2 písm. a) posuzuje shodu strategie a zvolených konkrétních cílů se zvláštními vlastnostmi dotyčných regionů nebo oblastí, včetně demografických tendencí a očekávaného dopadu plánovaných priorit akce, přičemž, pokud je to možné, kvantifikuje cíle ve srovnání s výchozím stavem.
Hodnocení ex ante zohledňuje mimo jiné situaci v oblasti konkurenceschopnosti a inovace, malých a středních podniků, zaměstnanosti a trhu práce s ohledem na evropskou strategii zaměstnanosti, životní prostředí a rovnost mezi muži a ženami, a obsahuje zejména
a) hodnocení ex ante socioekonomické situace, zejména tendencí vnitrostátního trhu práce, včetně regionů, jež čelí zvláštním obtížím zaměstnanosti, dále celkové strategie v oblasti rozvoje lidských zdrojů a způsobu, jímž se tato strategie váže na celostátní strategii zaměstnanosti, jak ji stanoví vnitrostátní akční plány zaměstnanosti;
b) hodnocení ex ante situace v oblasti životního prostředí dotyčného regionu, zejména těch oblastí životního prostředí, o nichž lze předpokládat, že budou pomocí značně ovlivněny; předpisů pro začlenění rozměru ochrany životního prostředí do pomoci a jejich shody s krátkodobými a dlouhodobými cíli na vnitrostátní, regionální a místní úrovni (např. plány řízení v oblasti životního prostředí); předpisů pro zajištění dodržování pravidel Společenství v oblasti životního prostředí.
Hodnocení ex ante podává popis současné situace v oblasti životního prostředí (kvantifikovaný, pokud je to možné) a odhad očekávaného dopadu této strategie a pomoci na stav životního prostředí;
c) hodnocení ex ante situace, pokud jde o rovnost mezi muži a ženami na trhu práce a rovné zacházení v práci, včetně zvláštních omezení pro každou skupinu; odhad očekávaného dopadu strategie a pomoci, zvláště na začlenění žen a mužů do trhu práce, na vzdělání, odborné vzdělávání, na podnikání žen a na slučitelnost rodinného a pracovního života.
Hodnocení ex ante zahrnuje ověření relevance navrhovaných prováděcích a monitorovacích postupů, soulad s politikami Společenství, a do jaké míry jsou zohledněny pokyny uvedené v čl. 10 odst. 3.
Zohlední výsledky hodnocení z dřívějších období programování.
3. Hodnocení opatření stanovených v komplementu programu slouží k prokázání shody s cíli odpovídajících priorit, zvláštních cílů (kvantifikovaných, pokud je to možné) a k ověření relevance výběrových kritérií ve smyslu čl. 35 odst. 3 písm. b).
Článek 42
Hodnocení v polovině období
1. Hodnocení v polovině období zkoumá, s přihlédnutím k hodnocení ex ante, počáteční výsledky pomoci, jejich relevanci a míru, v jaké byly dosaženy cíle.
Posoudí také využití finančních prostředků a průběh monitorování a provádění.
2. Za provádění hodnocení v polovině období odpovídá řídící orgán ve spolupráci s Komisí a členským státem. Týká se každého rámce podpory Společenství a každé pomoci. Provádí ho nezávislý posuzovatel, je předkládáno v souladu s čl. 35 odst. 3 monitorovacímu výboru pro dotyčný rámec podpory Společenství nebo pomoc a poté je, zpravidla tři roky po přijetí rámce podpory Společenství nebo pomoci, nejpozději však do 31. prosince 2003, zaslán Komisi za účelem přezkoumání uvedeného v čl. 14 odst. 2.
3. Komise prozkoumá relevanci a kvalitu hodnocení na základě kritérií předem stanovených Komisí a členským státem v partnerství s ohledem na přezkoumání pomoci a přidělení rezervy podle článku 44.
4. Jako pokračování hodnocení v polovině období se provede aktualizace tohoto hodnocení pro každý rámec podpory Společenství a pomoc.
Toto je dokončeno do 31. prosince 2005, aby byla připravena další pomoc.
Článek 43
Hodnocení ex post
1. S přihlédnutím k dostupným výsledků hodnocení se hodnocení ex post týká využití prostředků, účinnosti a efektivity pomoci a jejího dopadu a slouží k vyvození závěry pro politiku hospodářské a sociální soudržnosti.
Vztahuje se na faktory, jež přispívají k úspěchu nebo selhání provádění, na uvedené akce a dosažené výsledky, včetně jejich udržitelnosti.
2. Za hodnocení ex post odpovídá Komise ve spolupráci s členským státem a řídícím orgánem.
Týká se pomoci a provádí ho nezávislí posuzovatelé.
Je dokončeno nejpozději tři roky po skončení programového období.
KAPITOLA IV
VÝKONNOSTNÍ PRÉMIE
Článek 44
Přidělování výkonnostní prémie
1. Každý členský stát posoudí, v úzké součinnosti s Komisí, v rámci jednotlivých cílů a nejpozději do 31. prosince 2003 výkonnost každého ze svých operačních programů či jednotných programových dokumentů na základě omezeného počtu ukazatelů monitorování, jež odrážejí účinnost, řízení a finanční provádění a jimiž se měří výsledky v polovině období ve vztahu k jejich zvláštním počátečním cílům.
O těchto ukazatelích rozhodne členský stát, v úzké součinnosti s Komisí, na základě seznamu ukazatelů nebo jeho části, jak byl navržen Komisí. Tyto ukazatele musí být kvantitativně vyjádřeny ve výročních zprávách o provádění i ve zprávě o hodnocení v polovině období.
Členské státy odpovídají za jejich použití.
2. V polovině období, nejpozději však 31. března 2004, Komise přidělí, v úzké součinnosti s dotyčnými členskými státy v rámci každého z cílů a na základě návrhů každého členského státu s ohledem na jeho zvláštní institucionální podmínky a na jeho odpovídajícím programování, položky závazků uvedené v čl. 7 odst. 5 na operační programy nebo jednotné programové dokumenty či jejich priority, jejichž výkonnost se posuzuje jako úspěšná. Operační programy či jednotné programové dokumenty jsou upraveny v souladu s články 14 a 15.
HLAVA V
ZPRÁVY A PROPAGACE
Článek 45
Zprávy
1. Podle článku 159 Smlouvy předkládá Komise každé tři roky Evropskému parlamentu, Radě, Hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů zprávu o pokroku dosaženém při upevňování hospodářské a sociální soudržnosti a o způsobu, jak k tomu přispěly fondy, Fond soudržnosti, EIB a jiné finanční nástroje.
Tato zpráva uvede v přehledu zejména
a) pokrok při dosahování hospodářské a sociální soudržnosti, včetně socioekonomické situace regionů a všech pozorovaných změn, a analýzu toků přímých investic a jejich dopadu na situaci v zaměstnanosti ve Společenství;
b) úlohu fondů, Fondu soudržnosti, EIB a jiných finančních nástrojů a dopad ostatních politik Společenství a členských států při uskutečňování tohoto procesu;
c) případné návrhy týkající se opatření a politik Společenství, které je třeba přijmout za účelem posílení hospodářské a sociální soudržnosti.
2. Před 1. listopadem každého roku zašle Komise Evropskému parlamentu, Radě, Hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů zprávu o uplatňování tohoto nařízení v předchozím roce.
Tato zpráva obsahuje zejména
a) výkaz činnosti každého fondu, využití jejich rozpočtových prostředků a soustředění pomoci, výkaz využití jiných finančních nástrojů v působnosti Komise a soustředění prostředků těchto nástrojů; tento výkaz obsahuje
- roční rozpis položek závazků a plateb jednotlivých fondů podle členských států, včetně iniciativ Společenství,
- roční hodnocení inovačních akcí a technické pomoci;
b) výkaz vzájemné koordinace pomoci z fondů a její koordinace s pomocí poskytovanou EIB a jinými finančními nástroji;
c) jakmile jsou k dispozici, výsledky hodnocení uvedené v článku 42, včetně údajů o úpravě pomoci, a v článku 43 a hodnocení shody akcí fondů s politikami Společenství podle článku 12;
d) seznam velkých projektů, na které byl poskytnut příspěvek z fondů;
e) výsledky kontrol provedených Komisí podle čl. 38 odst. 2 a poznatky, včetně údaje o počtu zjištěných nesrovnalostí, dotčených částkách a finančních opravách provedených podle čl. 39 odst. 2;
f) informace o stanoviscích výborů vydaných podle článků 48 až 51.
Článek 46
Informace a propagace
1. Členské státy zajistí plánům rozvoje propagaci pro účely konzultací podle čl. 15 odst. 1.
2. Aniž je dotčen čl. 23 odst. 1, odpovídá řídící orgán za zajištění propagace pomoci, a zejména za poskytnutí informací
a) potenciálním konečným příjemcům pomoci, obchodním a profesním organizacím, hospodářským a sociálním partnerům, subjektům pro podporu rovnosti mezi muži a ženami a dotčeným nevládním organizacím o možnostech, které pomoc nabízí;
b) veřejnosti o úloze, kterou hraje Společenství v dotyčné pomoci, a o jejích výsledcích.
3. Členské státy konzultují Komisi a podle čl. 37 odst. 2 ji každoročně informují o iniciativách podniknutých pro účely uvedené v odstavcích 1 a 2 tohoto článku.
HLAVA VI
VÝBORY
Článek 47
Obecná ustanovení
1. Při provádění tohoto nařízení jsou Komisi nápomocny čtyři výbory:
a) Výbor pro rozvoj a přeměnu regionů;
b) Výbor podle článku 147 Smlouvy;
c) Výbor pro zemědělské struktury a rozvoj venkova;
d) Výbor pro struktury rybolovu a akvakultury.
2. Pokud výbory uvedené v odst. 1 písm. a), c) a d) působí jako poradní výbory podle článků 48, 50 a 51, použije se tento postup:
- zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, které má být přijato,
- výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci, případně hlasováním,
- stanoviska jsou uvedena do zápisu; kromě toho má každý členský stát právo požádat, aby byl v tomto zápisu uveden jeho postoj,
- Komise přihlíží co nejvíce ke stanovisku výboru.
Sdělí výboru způsob, jakým vzala toto stanovisko na vědomí.
3. Pokud výbory uvedené v odst. 1 písm. a), c) a d) působí jako řídící výbory podle článků 48, 50 a 51, použije se tento postup:
- zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, které má být přijato,
- výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko přijímá většinou stanovenou v čl.
205 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Pokud je věc předložena ve výboru k hlasování, je hlasům zástupců členských států ve výboru přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje,
- Komise přijme opatření, která jsou okamžitě použitelná.
Pokud však tato opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru, sdělí je Komise neprodleně Radě.
V tomto případě
- může Komise nejvýše o jeden měsíc ode dne tohoto sdělení odložit použitelnost opatření, o kterém rozhodla,
- Rada může kvalifikovanou většinou ve lhůtě stanovené v předchozí pododrážce přijmout jiné rozhodnutí.
4. Komise předloží výborům zprávy uvedené v článku 45.
Může si vyžádat stanovisko výboru ke každé věci, která se týká pomoci v rámci fondů, jiné než stanovené v této hlavě.
To platí i pro záležitosti, jimiž se především zabývají jiné výbory.
5. Stanoviska každého výboru jsou dána na vědomí ostatním výborům uvedeným v této hlavě.
6. Každý výbor přijme svůj jednací řád.
7. Evropský parlament je o práci výborů pravidelně informován.
Článek 48
Výbor pro rozvoj a přeměnu regionů
1. Při Komisi se zřizuje Výbor pro rozvoj a přeměnu regionů, tvořený zástupci členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
EIB jmenuje zástupce bez hlasovacího práva.
2. Výbor působí jako řídící výbor postupem stanoveným v čl. 47 odst. 3, pokud se zabývá
a) prováděcími pravidly uvedenými v čl. 53 odst. 2.
Jiné výbory jsou konzultovány v otázce těchto prováděcích pravidel v rámci svých poradních funkcí, pokud se jich týkají;
b) prováděcími pravidly uvedenými v článku 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1261/1999 ze dne 21. června 1999 o Evropském fondu pro regionální rozvoj (EFRR) [13];
c) pokyny týkajícími se iniciativ Společenství uvedených v čl. 20 odst. 1 písm. a) ("Interreg") a čl. 20 odst. 1 písm. b) ("Urban");
d) pokyny pro různé druhy inovačních opatření, která se provádějí při uplatňování článku 22 v případě podpory od EFRR.
3. Výbor působí jako poradní výbor postupem stanoveným v čl. 47 odst. 2, pokud se zabývá
a) sestavením a přepracováním seznamu oblastí, na které lze poskytnout podporu podle cíle 2;
b) rámci podpory Společenství a odpovídajícími informacemi, které jsou obsaženy v jednotných programových dokumentech pro cíl 1 a 2;
c) druhy opatření technické pomoci podle článku 23 v případě podpory od EFRR;
d) všemi ostatními otázkami týkajícími se článků 20 až 22.
Článek 49
Výbor podle článku 147 Smlouvy
1. Výbor uvedený v článku 147 Smlouvy se skládá ze dvou zástupců vlády, dvou zástupců odborových organizací a dvou zástupců organizací zaměstnavatelů z každého členského státu.
Člen Komise, který předsedá výboru, může tuto pravomoc přenést na vyššího úředníka Komise.
Za každý členský stát je pro každou kategorii zástupců uvedenou v prvním odstavci jmenován náhradník.
V nepřítomnosti jednoho nebo obou členů je tento náhradník automaticky oprávněn účastnit se jednání.
Členy a náhradníky jmenuje Rada na návrh Komise na tříleté období.
Mohou být jmenováni opakovaně.
Pokud jde o složení výboru, usiluje Rada o zajištění spravedlivého zastoupení různých zúčastněných skupin.
Pro ty body programu jednání, jež se jí týkají, jmenuje EIB zástupce, který nehlasuje.
2. Výbor
a) vydává stanoviska k návrhům rozhodnutí Komise, které se týkají jednotných programových dokumentů a rámců podpory Společenství pro cíl 3, a k rámcům podpory Společenství a odpovídajícím informacím obsaženým v jednotných programových dokumentech pro cíle 1 a 2 v případech podpory od ESF;
b) vydává stanovisko k prováděcím pravidlům podle čl. 53 odst. 2;
c) je konzultován k prováděcím pravidlům uvedeným v článku 8 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1262/1999 ze dne 21. června 1999 o Evropském sociálním fondu (ESF) [14];
d) vydává stanoviska k návrhu pokynů Komise týkajících se iniciativy Společenství uvedené v čl. 20 odst.
1 písm. d) ("Equal") a k různým druhům inovačních opatření v souvislosti s článkem 22 v případě podpory od ESF. Komise může výboru přednést také další otázky ve smyslu článků 20 až 22;
e) je konzultován ve věci druhů opatření technické pomoci podle článku 23 v případě podpory od ESF.
3. K přijetí stanoviska výboru se vyžaduje nadpoloviční většina platných hlasů.
Komise informuje výbor o způsobu, jímž vzala jeho stanoviska v úvahu.
Článek 50
Výbor pro zemědělské struktury a rozvoj venkova
1. Při Komisi se zřizuje Výbor pro zemědělské struktury a rozvoj venkova, tvořený zástupci členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
EIB jmenuje zástupce bez hlasovacího práva.
2. Výbor působí jako řídící výbor postupem stanoveným v čl. 47 odst. 3, pokud se zabývá
a) prováděcími pravidly a přechodnými pravidly, která jsou uvedena v článcích 34, 50 a 52 nařízení (ES) č. 1257/1999;
b) pokyny týkajícími se iniciativ Společenství uvedených v čl. 20 odst. 1 písm. c) ("Leader").
3. Výbor působí jako poradní výbor postupem stanoveným v čl. 47 odst. 2, pokud se zabývá
a) sestavením a přepracováním seznamu oblastí, na které lze poskytnout podporu podle cíle 2;
b) částmi pomoci, které se týkají zemědělských struktur a rozvoje venkova, obsaženými v návrzích rozhodnutí Komise o rámcích podpory Společenství a odpovídajícími informacemi obsaženými v jednotných programových dokumentech pro regiony cílů 1 a 2;
c) prováděcími pravidly stanovenými v čl. 53 odst. 2;
d) druhy opatření technické pomoci podle článku 23 v případě podpory od EFRR;
e) všemi ostatními otázkami týkajícími se článků 20 až 22.
Článek 51
Výbor pro struktury rybolovu a akvakultury
1. Při Komisi se zřizuje Výbor pro struktury rybolovu a akvakultury, tvořený zástupci členských států, jemuž předsedá zástupce Komise.
EIB jmenuje zástupce bez hlasovacího práva.
2. Výbor působí jako poradní výbor postupem stanoveným v čl. 47 odst. 3, pokud se zabývá
a) prováděcími pravidly uvedenými v článku 4 nařízení (ES) č. 1263/1999;
b) pokyny pro různé druhy inovačních opatření, jež jsou stanoveny na základě článku 22 v případě podpory od FNOR.
3. Výbor působí jako poradní výbor postupem stanoveným v čl. 47 odst. 2, pokud se zabývá
a) sestavením a přepracováním seznamu oblastí, na které lze poskytnout podporu podle cíle 2;
b) částmi pomoci, které se týká struktur rybolovu, obsaženými v návrzích rozhodnutí Komise o rámcích podpory Společenství a odpovídajícími informacemi obsaženými v jednotných programových dokumentech podle cíle 1;
c) prováděcími pravidly stanovenými v čl. 53 odst. 2;
d) druhy opatření technické pomoci podle článku 23 v případě podpory od FNOR;
e) všemi ostatními otázkami týkajícími se článku 22.
HLAVA VII
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 52
Přechodná ustanovení
1. Tímto nařízením není dotčeno pokračování nebo změna, včetně úplného nebo částečného zrušení, pomoci schválené Radou nebo Komisí na základě nařízení Rady (EHS) č. 2052/88 a (EHS) č. 4253/88, ani žádného jiného právního předpisu, který se na tuto pomoc vztahuje v den 31. prosince 1999.
2. Komise posuzuje a schvaluje žádosti o příspěvek z fondů na operace předkládané podle nařízení (EHS) č. 2052/88 a (EHS) č. 4253/88 na jejich základě pouze do 31. prosince 1999.
3. Při vypracování rámců podpory Společenství a pomoci zohlední Komise každé opatření schválené Radou nebo Komisí již před vstupem tohoto nařízení v platnost, které se finančně promítne do období, na něž se uvedené rámce podpory a pomoc vztahují. Na tato opatření se nevztahuje čl. 30 odst. 2.
4. Odchylně ode dne uvedeného v čl. 30 odst. 2 mohou být skutečně zaplacené výdaje, pro které Komise obdrží žádost o pomoc mezi 1. lednem a 30. dubnem 2000, který splňuje všechny podmínky uvedené v tomto nařízení, považovány za způsobilé pro příspěvek z fondů od 1. ledna 2000.
5. Závazky k dílčím částkám na operace nebo programy schválené Komisí před 1. lednem 1994, pro které však Komise neobdrží žádnou žádost o konečnou platbu do 31. března 2001, jsou automaticky zrušeny nejpozději 30. září 2001, přičemž vzniká povinnost neoprávněně vyplacené částky vrátit, aniž jsou dotčeny operace nebo programy, jež byly pozastaveny z důvodů soudního řízení.
Závazky k dílčím částkám na operace nebo programy schválené Komisí v době od 1. ledna 1994 do 31. prosince 1999, pro které však Komise neobdrží žádnou žádost o konečnou platbu do 31. března 2003, jsou automaticky zrušeny nejpozději 30. září 2003, přičemž vzniká povinnost neoprávněně vyplacené částky vrátit, aniž jsou dotčeny operace nebo programy, jež byly pozastaveny z důvodů soudního řízení.
Článek 53
Provádění
1. Komise je pověřena prováděním tohoto nařízení.
2. Komise přijme prováděcí pravidla k článkům 30, 33, 38, 39 a 46 v souladu s postupem podle čl. 48 odst. 2 písm. a). Pokud se to ukáže nezbytné v nepředvídaných případech, přijme týmž postupem také jiná pravidla pro provádění tohoto nařízení.
Článek 54
Zrušovací ustanovení
Nařízení (EHS) č. 2052/88 a (EHS) č. 4253/88 se zrušují s účinkem od 1. ledna 2000, aniž je dotčen čl. 52 odst. 1.
Odkazy na zrušená nařízení se považují za odkazy na toto nařízení.
Článek 55
Doložka o přezkoumání
Rada na návrh Komise přezkoumá toto nařízení nejpozději do 31. prosince 2006.
Jedná o tomto návrhu postupem stanoveným v článku 161 Smlouvy.
Článek 56
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Články 28, 31 a 32 se použijí ode dne 1. ledna 2000.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 1263/1999
ze dne 21. června 1999
o finančním nástroji pro orientaci rybolovu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
(1) vzhledem k tomu, že společná rybářská politika přispívá k uskutečnění obecných cílů článku 33 Smlouvy; že zejména nařízení Rady (EHS) č.
3760/92 ze dne 20. prosince 1992 o zavedení režimu Společenství pro rybolov a akvakulturu [4] podporuje vytvoření rovnováhy mezi zachováním zdrojů a hospodařením se zdroji na straně jedné a mezi regulací rybolovu a trvalým a racionálním využíváním těchto zdrojů na straně druhé;
(2) vzhledem k tomu, že strukturální opatření v rybolovu a akvakultuře by měla přispět k uskutečňování cílů společné rybářské politiky a cílů článku 100 Smlouvy;
(3) vzhledem k tomu, že začlenění takových strukturálních opatření do systému strukturálních fondů v roce 1993 zlepšilo součinnost akcí Společenství a přispělo ucelenějším způsobem k posílení hospodářské a sociální soudržnosti;
(4) vzhledem k tomu, že nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech [5] zavádí úplnou revizi funkčních mechanismů strukturálních politik, která musí být dokončena do 1. ledna 2000; že tato strukturální opatření jsou součástí prostředků a úkolů podle článku 2 uvedeného nařízení; že by proto nařízení Rady (EHS) č.
2080/93 ze dne 20. července 1993, kterým se provádí nařízení (EHS) č. 2052/88 o finančním nástroji pro orientaci rybolovu [6], mělo být zrušeno a nahrazeno novým nařízením stanovícím zejména potřebné podmínky pro přechod bez přerušení strukturálních opatření,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Strukturální opatření prováděná podle tohoto nařízení s finančním příspěvkem Společenství v oblasti rybolovu, akvakultury a zpracování a prodeje dotyčných produktů (dále jen "odvětví") přispívají k uskutečňování obecných cílů vyjádřených v článcích 33 a 100 Smlouvy a cílů nařízení (EHS) č. 3760/92 a (ES) č. 1260/1999.
2. Účelem opatření uvedených v odstavci 1 je:
a) přispět k vytvoření trvalé rovnováhy mezi rybolovnými zdroji a jejich využíváním;
b) posílit konkurenceschopnost podnikových struktur a rozvoj hospodářsky životaschopných podniků v odvětví;
c) zlepšit situaci v zásobování a valorizaci produktů rybolovu a akvakultury;
d) přispět k oživení oblastí závislých na rybolovu a akvakultuře.
3. Finanční příspěvek Společenství lze podle článku 2 poskytnout pro provádění opatření, která přispívají k plnění jednoho nebo více úkolů uvedených v odstavci 2 tohoto článku.
4. Postupem podle článku 4 stanoví Rada oblasti intervence pro strukturální opatření podle odstavce 1 tohoto článku.
Článek 2
1. Finanční nástroj pro orientaci rybolovu se dále uvádí jako "FNOR".
2. Opatření, která se provádějí s finančním přispěním FNOR v rámci cíle 1 strukturálních fondů, jsou součástí plánování pro tento cíl.
Opatření, která se provádějí s finančním přispěním FNOR mimo cíl 1, jsou zachycena v jednotném programovém dokumentu v každém členském státě, kterého se to týká.
3. Opatření uvedená v odstavci 2 zahrnují veškerá strukturální opatření v odvětví v těchto oblastech:
- obnovení loďstva a modernizace rybářských plavidel,
- regulace rybolovu,
- sdružení podniků,
- drobný pobřežní rybolov,
- sociálně ekonomická opatření,
- ochrana rybolovných zdrojů v pobřežních vodách,
- akvakultura,
- vybavení rybářských přístavů,
- zpracování a prodej produktů rybolovu a akvakultury,
- podpora prodeje a nových odbytových možností,
- činnost podniků,
- dočasné zastavení činnosti a jiné finanční náhrady,
- inovační akce a technická pomoc.
Rada může tento seznam opatření upravit postupem podle článku 4.
4. Členské státy zajišťují na vnitrostátní úrovni, aby byly intervence pro restrukturalizaci rybářského loďstva s podporou nástroje FNOR v souladu s jejich povinnostmi v rámci společné rybářské politiky, a zejména s víceletými programy pro orientaci rybolovu.
5. FNOR se dále v souladu s články 22 a 23 nařízení (ES) č. 1260/1999 podílí na financování:
a) inovačních akcí včetně nadnárodních akcí a vytvoření sítí pro hospodářské subjekty v odvětví a v oblastech závislých na rybolovu a akvakultuře;
b) opatření technické pomoci.
V souladu s čl. 22 odst. 2 nařízení (ES) č. 1260/1999 se oblast pilotních projektů podle písmene a) tohoto odstavce rozšiřuje rozhodnutím o účasti fondů na opatření, která mohou být financována v rámci nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1261/1999 ze dne 21. června 1999 o Evropském fondu pro regionální rozvoj [7], nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1262/1999 ze dne 21. června 1999 o Evropském sociálním fondu [8] a nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 ze dne 17. května 1999 o podpoře rozvoje venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) a o změně a zrušení některých nařízení [9], aby se prováděla všechna opatření nutná pro dané inovační akce.
Článek 3
Finanční příspěvek poskytnutý pro každou akci v rámci opatření v čl. 1 odst. 3 nesmí překročit maximální částku, která se stanoví postupem podle článku 4.
Článek 4
Aniž je dotčen článek 5, stanoví Rada na návrh Komise postupem stanoveným v článku 37 Smlouvy nejpozději do 31. prosince 1999 podrobná pravidla a podmínky pro finační příspěvky Společenství na strukturální opatření uvedená v článku 2.
Článek 5
1. Nařízení Rady (EHS) č. 4028/86 [10] a (EHS) č. 4042/89 [11] zůstávají v platnosti pro žádosti o podporu, které byly podány před 1. lednem 1994.
2. Části obnosů vyčleněné na pomoc projektům, které Komise schválila mezi 1. lednem 1989 a 31. prosincem 1993 v rámci nařízení (EHS) č. 4028/86 a pro které nebyla nejpozději šest let a tři měsíce ode dne schválení podpory podána Komisi závěrečná žádost o platbu, Komise bez dotčení projektů, které jsou pozastaveny z právních důvodů, automaticky uvolní nejpozději šest let a devět měsíců ode dne schválení podpory, přičemž neoprávněně vyplacené částky musí být vráceny.
Článek 6
Nařízení (EHS) č. 2080/93 se zrušuje s účinkem od 1. ledna 2000.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení.
Článek 7
Přechodná ustanovení článku 52 nařízení (ES) č. 1260/1999 se použijí obdobně.
Článek 8
Toto nařízení vstupuje v platnost třetí den po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1264/1999
ze dne 21. června 1999,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1164/94 o zřízení Fondu soudržnosti
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 161 druhý pododstavec této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na souhlas Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [4],
(1) vzhledem k tomu, že podle čl. 16 odst. 1 nařízení (ES) č. 1164/94 [5] přezkoumá Rada uvedené nařízení do 31. prosince 1999;
(2) vzhledem k tomu, že činnosti fondu by se měly až do roku 2006 nadále řídit základními principy Fondu soudržnosti, stanovenými v roce 1994, ale zkušenosti ukazují, že je zapotřebí je zdokonalit;
(3) vzhledem k tomu, že i když euro jako jednotná měna ovlivní makroekonomickou situaci ve Společenství, nezmění se tím nutnost vycházet při stanovení způsobilosti zemí, které jsou příjemci pomoci, z kritéria hrubého národního produktu;
(4) vzhledem k tomu, že všechny členské státy přijímající euro mají předložit Radě stabilizační program, ve kterém stanoví zejména svůj střednědobý cíl téměř vyrovnaného nebo přebytkového stavu rozpočtu;
(5) vzhledem k tomu, že rozhodnutím č. 1692/96/ES [6] přijaly Evropský parlament a Rada hlavní směry Společenství pro rozvoj transevropské dopravní sítě;
(6) vzhledem k tomu, že v přechodném období (od 1. ledna 1999 do 31. prosince 2001) je nutné považovat veškeré odkazy na euro zpravidla rovněž za odkazy na euro jako měnovou jednotku, jak vyplývá z druhé věty článku 2 nařízení Rady (ES) č. 974/98 ze dne 3. května 1998 o zavedení eura [7];
(7) vzhledem k tomu, že s ohledem na stálý pokrok směřující k dosažení skutečné konvergence a s ohledem na nové makroekonomické souvislosti, v nichž nyní Fond soudržnosti funguje, se bude celkové přidělování pomoci členským státům podílejícím se na euru upravovat tak, aby zohlednilo zvýšení jejich prosperity dosažené v minulém období;
(8) vzhledem k tomu, že postupy k posílení dohledu nad stavy rozpočtů a nad hospodářskými politikami a k posílení koordinace hospodářských politik jsou stanoveny v nařízení (ES) č. 1466/97 [8];
(9) vzhledem k tomu, že předběžné a konečné údaje o úvěrové potřebě veřejného sektoru, hrubém domácím produktu a hrubém národním produktu je nutno zpracovat podle pravidel evropského systému integrovaných hospodářských účtů, zřízeného nařízením (ES) č. 2223/96 [9];
(10) vzhledem k tomu, že usnesení o Paktu o stabilitě a růstu [10], přijaté na zasedání Evropské rady v Amsterodamu dne 17. června 1997, stanoví úlohy členských států, Komise a Rady;
(11) vzhledem k tomu, že při zachování zásady poskytovat pomoc na vysoké úrovni by Komise měla podporovat hledání dalších zdrojů financování, zejména snahu přijímajících členských států o co nejvyšší pákový účinek prostředků fondu tím, že bude podporovat větší využití soukromých zdrojů financování; že výše pomoci by se měla měnit tak, aby se zlepšil pákový účinek prostředků fondu a lépe se zohlednila výše zhodnocení u jednotlivých projektů; že při operacích financovaných fondem je nutno uplatňovat zásadu "znečišťovatel platí" stanovenou v článku 174 Smlouvy;
(12) vzhledem k tomu, že je nezbytné jednoznačně stanovit odpovědnost členského státu za finanční kontrolu;
(13) vzhledem k tomu, že by mělo být zaručeno pokračování ve financování u probíhajících opatření i jejich přizpůsobení novým právním požadavkům;
(14) vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č. 1164/94 by proto mělo být změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1164/94 se mění takto:
1. a) Za šestý bod odůvodnění se vkládá nový bod odůvodnění, který zní: "vzhledem k tomu, že s přihlédnutím ke kritériu hospodářské konvergence se budou nadále používat stávající ustanovení o makroekonomické podmíněnosti; že podle tohoto kritéria nebude fond financovat v členském státě žádné nové projekty ani nové etapy projektů v případě, že Rada kvalifikovanou většinou na základě doporučení Komise stanoví, že členský stát nedodržoval Pakt o stabilitě a růstu.";
b) za nový sedmý bod odůvodnění se vkládá nový bod odůvodnění, který zní: "vzhledem k tomu, že v nařízení Rady (ES) č. 1467/97 [*] Úř. věst. L 209, 2.8.1997, s. 6. jsou stanovena ustanovení o urychlení a vyjasnění postupu při nadměrném schodku, jejichž cílem je zbrzdit nadměrné všeobecné schodky veřejných financí, a pokud se vyskytnou, přispět k zjednání neprodlené nápravy;";
c) za dosavadní dvacátý bod odůvodnění se vkládá nový bod odůvodnění, který zní: "vzhledem k tomu, že na základě schopnosti daného členského státu využívat pomoc by měly být celkové roční příjmy členských států z Fondu soudržnosti přidělované podle tohoto nařízení v kombinaci s pomocí poskytovanou ze strukturálních fondů omezeny celkovým stropem;"
d) dosavadní dvacátý první bod odůvodnění se označuje jako dvacátý čtvrtý bod odůvodnění a nahrazuje se tímto: "vzhledem k tomu, že v souvislosti s plněním podmínek hospodářské konvergence stanovené v článku 104 Smlouvy a v souvislosti s nutností řádné správy schodku veřejných financí by mělo být zavedeno ustanovení o formě podmíněnosti při poskytování finanční pomoci; že je v této souvislosti nutno rovněž hodnotit plnění závazků vyplývajících ze Smlouvy s patřičným zohledněním pokynů přijatých v usnesení Evropské rady ze dne 17. června 1997 o Paktu o stabilitě a růstu [*] Úř. věst.
C 236, 2.8.1997, s. 1. a že pojem nadměrného schodku se má vykládat ve smyslu uvedeného usnesení; že makroekonomická podmíněnost by se měla stanovit pro každý zúčastněný členský stát s ohledem na odpovědnost daného členského státu v souvislosti se stabilitou eura;"
2. V článku 2 se doplňuje nový odstavec 4, který zní: "4. K tomu, aby byly členské státy způsobilé přijímat pomoc z fondu od 1. ledna 2000, musí zavést program podle článků 3 a 7 nařízení Rady (ES) č. 1466/97 [*] Úř. věst č. L 209, 2.8.1997, s. 2..
Čtyři členské státy splňující kritérium hrubého národního produktu podle odstavce 1 jsou Řecko, Španělsko, Irsko a Portugalsko.
Do konce roku 2003 je nutno provést přezkoumání v polovině období stanovené v odstavci 3 na základě hrubého národního produktu na obyvatele dle údajů Společenství pro období let 2000—2002."
3. Článek 3 se mění takto:
a) v odstavci 1
i) se v první odrážce zrušuje slovo "pátého";
ii) druhá odrážka se nahrazuje tímto: "— projekty dopravní infrastruktury v obecném zájmu, podporované členskými státy, které jsou určeny v rámci hlavních směrů přijatých v rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1692/96/ES ze dne 23. července 1996 o rozvoji transevropské dopravní sítě [*] Úř. věst. L 228, 9.9.1996, s. 1..";
b) v odstavci 2 se druhá odrážka mění takto:
i) návětí se nahrazuje tímto: "opatření technické podpory, včetně propagačních a informačních akcí, zejména";
ii) v písmenu b) se za slovo "monitorování" vkládá čárka a slovo "dozoru".
4. V článku 4 se doplňují nové pododstavce, které znějí:
"Od 1. ledna 2000 jsou k dispozici na závazky v období let 2000 až 2006 celkové prostředky ve výši 18 miliard EUR v cenách roku 1999.
2000 : 2615 miliard EUR,
2001 : 2615 miliard EUR,
2002 : 2615 miliard EUR,
2003 : 2615 miliard EUR,
2004 : 2515 miliard EUR,
2005 : 2515 miliard EUR,
2006 : 2510 miliard EUR.
V případě, že členský stát přestane být způsobilý využívat fond, prostředky určené pro Fond soudržnosti se odpovídajícím způsobem sníží."
5. Článek 5 se nahrazuje tímto:
"Článek 5 Orientační rozdělení
Orientační rozdělení celkových prostředků fondu se uskutečňuje na základě přesných a objektivních kritérií, zejména počtu obyvatel, hrubého národního produktu na obyvatele, s ohledem na zvýšení prosperity členského státu dosažené v předchozím období, a rozlohy; zohlední také další socioekonomické činitele, jako např. nedostatečnou dopravní infrastrukturu.
Orientační rozdělení celkových prostředků vycházející z těchto kritérií je stanoveno v příloze I.
Celkové roční platby z Fondu soudržnosti na základě tohoto nařízení ve spojení s pomocí poskytnutou ze strukturálních fondů by neměly překročit 4 % hrubého domácího produktu."
6. Článek 6 se nahrazuje tímto:
"Článek 6 Podmíněná pomoc
1. Fond nefinancuje v členském státě žádné nové projekty anebo u velkých projektů žádné nové etapy projektů, pokud Rada kvalifikovanou většinou na základě doporučení Komise stanoví, že při použití tohoto nařízení členský stát neprovedl program podle čl. 2 odst. 4, aby zabránil nadměrnému schodku veřejných financí.
Pozastavení financování skončí, jakmile Rada na základě stejných podmínek stanoví, že dotyčný členský stát učinil opatření k provádění tohoto programu, aby zabránil nadměrnému schodku veřejných financí.
2. Ve výjimečných případech u projektů, jež přímo ovlivňují více než jeden členský stát, může Rada kvalifikovanou většinou na doporučení Komise rozhodnout pozastavení financování odložit."
7. Článek 7 se mění takto:
a) v odstavci 1
i) se druhý pododstavec se nahrazuje tímto: "Avšak od 1. ledna 2000 lze tuto výši snížit s cílem zohlednit, ve spolupráci s dotyčným členským státem, odhadované výnosy z projektů a využití zásady "znečišťovatel platí.";";
ii) doplňuje se nový pododstavec, který zní: "Aby se toho dosáhlo, musí Komise podporovat úsilí přijímajících členských států o co nejvyšší pákový účinek prostředků fondu tím, že bude podporovat větší využití soukromých zdrojů financování.";
b) v odstavci 2 se zrušují slova "výdajů, ze které se vychází při výpočtu pomoci z fondu,";
8. Článek 10 se mění takto:
a) v odstavci 3 se zkratka "ECU" nahrazuje slovem "eurech";
b) v odstavci 4 první větě se před slovem "vlivu" zrušuje slovo "možného";
c) v odstavci 5 třetí odrážce se za slova "životního prostředí" vkládají slova "včetně zásady znečišťovatel platí".
9. Článek 11 se mění takto:
v odstavci 5 se zkratka "ECU" nahrazuje slovem "euro".
10. Článek 12 se mění takto:
"1. Aniž je dotčena odpovědnost Komise za plnění souhrnného rozpočtu Společenství, odpovídají za finanční kontrolu projektů v první řadě členské státy.
Mezi opatření, která k tomuto účelu přijmou, patří:
a) ověření, že byly zřízeny řídicí a kontrolní systémy a že jsou v praxi prováděny způsobem, který zajišťuje účinné a správné využívání prostředků Společenství;
b) předání popisu těchto systémů Komisi;
c) zajištění, že projekty jsou řízeny podle všech použitelných pravidel Společenství a že prostředky, které dostávají k dispozici, jsou využívány podle zásad řádného finančního řízení;
d) potvrzení, že prohlášení o výdajích předkládaná Komisi jsou správná a přesná, a zajištění, že vyplývají ze systémů účetnictví založených na ověřitelných podkladech;
e) předcházení, odhalování a náprava nesrovnalostí, jejich oznamování Komisi v souladu s platnými předpisy a průběžné informování Komise o stavu správních a soudních řízení.
V této souvislosti přijmou členské státy a Komise nezbytná opatření, aby poskytované informace zůstaly důvěrné;
f) při ukončení každého projektu, etapy projektu anebo skupiny projektů předložení prohlášení pro Komisi vystaveného osobou anebo útvarem funkčně nezávislým na určeném orgánu.
Toto prohlášení shrne závěry kontrol provedených v předchozích letech a posoudí platnost žádosti o platbu konečného zůstatku a zákonnost a řádnost výdajů zahrnutých do závěrečného prohlášení.
Členské státy mohou k tomuto prohlášení připojit vlastní stanovisko, jestliže to považují za nezbytné;
g) spolupráce s Komisí k zajištění, že se prostředky Společenství používají v souladu se zásadami řádného finančního řízení;
h) zpětné získání všech částek ztracených v důsledku odhalených nesrovnalostí a případně ukládání úroků z prodlení.
2. Komise se v rámci své odpovědnosti za plnění souhrnného rozpočtu Evropských společenství přesvědčí, že členské státy mají takové řádně fungující systémy řízení a kontroly, že finanční prostředky Společenství jsou využívány účinně a správně.
Za tím účelem, aniž jsou dotčeny kontroly prováděné členskými státy podle vnitrostátních právních a správních předpisů, mohou úředníci nebo zaměstnanci Komise v souladu s dohodami uzavřenými s členským státem v rámci spolupráce uvedené v čl. G odst.
1 přílohy II u projektů financovaných fondem provádět kontroly na místě, včetně kontroly výběrových souborů, a rovněž kontroly systémů řízení a kontroly, přičemž je oznámí alespoň jeden pracovní den předem.
Komise oznamuje kontroly dotyčnému členskému státu, aby obdržela veškerou nezbytnou pomoc. Těchto kontrol se mohou účastnit úředníci nebo zaměstnanci dotyčného členského státu.
Komise může od dotyčného členského státu požadovat provedení kontroly na místě k ověření správnosti jedné nebo více transakcí.
Takových kontrol se mohou účastnit úředníci nebo zaměstnanci Komise.";
b) odstavec 4 se zrušuje a dosavadní odstavec 5 se označuje jako odstavec 4.
11. V čl. 16 odst. 1 se slova "do konce roku 1999" nahrazují slovy "nejpozději do 31. prosince 2006".
12. Příloha I se nahrazuje tímto:
"
Nařízení Rady (ES) č. 1265/1999
ze dne 21. června 1999,
kterým se mění příloha II nařízení (ES) č. 1164/94 o zřízení Fondu soudržnosti
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1164/94 ze dne 16. května 1994 o zřízení Fondu soudržnosti [1], a zejména na článek K přílohy II uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise [2],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [3],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [4],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [5],
(1) vzhledem k tomu, že za účelem zvýšení účinnosti fondu je nezbytné definovat pojmy "projekt", "skupiny projektů" a "etapy projektu" a kritéria k vytváření skupin;
(2) vzhledem k tomu, že je nezbytné zjednodušit systém finančního řízení a přitom zachovat jeho propojení se skutečným prováděním jednotlivých akcí;
(3) vzhledem k tomu, že během přechodného období (od 1. ledna 1999 do 31. prosince 2001) je nezbytné považovat veškeré odkazy na euro rovněž jako odkazy na euro jako měnovou jednotku, jak vyplývá z článku 2 druhé věty nařízení Rady (ES) č. 974/98 ze dne 3. května 1998 o zavedení eura [6];
(4) vzhledem k tomu, že požadované zjednodušení by mělo být doprovázeno lepšími kontrolami toho, zda byly výdaje skutečně vynaloženy, a rovněž větší odpovědností členského státu za zajištění řádné správy finančních prostředků;
(5) vzhledem k tomu, že Komise a členský stát by měly zlepšit spolupráci při kontrole projektů a tato spolupráce by měla být prováděna systematicky;
(6) vzhledem k tomu, že v případě, kdy jsou zjištěny nesrovnalosti, by měl fungovat systém nápravy financování, jímž by byly chráněny finanční zájmy Společenství;
(7) vzhledem k tomu, že by se proto měla změnit příloha II nařízení (ES) č. 1164/94,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha II nařízení (ES) č. 1164/94 se mění takto:
1. Článek A se nahrazuje tímto: "Článek A
Stanovení projektů, etap nebo skupin projektů
1. Komise může po dohodě s přijímajícím členským státem za účelem poskytování pomoci seskupovat projekty a také stanovit technicky a finančně samostatné etapy projektu.
2. Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "projektem" hospodářsky nedělitelný soubor prací splňujících přesně vymezenou technickou funkci s jasně stanovenými cíli, z nichž lze usoudit, zda projekt splňuje kritéria stanovená v čl. 10 odst. 5 první odrážce;
b) "technicky a finančně samostatnou etapou" etapa, jejíž provozní samostatnost lze doložit.
3. Etapou se mohou rozumět i přípravné a technické studie a studie proveditelnosti nezbytné pro provádění projektu.
4. Ke splnění kritéria obsaženého v čl. 1 odst. 3 třetí odrážce lze seskupovat projekty splňující tyto tři podmínky:
a) projekty se musí nacházet v téže oblasti nebo na téže dopravní ose;
b) projekty musí být uskutečňovány podle celkového plánu pro danou oblast nebo osu s jasně definovanými cíli, jak je stanoveno v čl. 1 odst. 3;
c) dohled nad projekty musí provádět subjekt pověřený koordinací a monitorováním skupiny projektů v případech, kdy projekty uskutečňují odlišné příslušné orgány."
2. V čl. B odst. 2 se druhá věta nahrazuje tímto: "Přijímající členské státy poskytují veškeré nezbytné informace, jak je stanoveno v čl. 10 odst. 4, včetně výsledků studií proveditelnosti a předběžných hodnocení. Aby bylo toto hodnocení co nejúčinnější, poskytují členské státy rovněž výsledky hodnocení vlivu na životní prostředí ve shodě s právními předpisy Společenství a toho, zda tyto výsledky odpovídají celkové strategii ochrany životního prostředí či dopravy na daném území nebo na úrovni odvětví, a v případě potřeby i
- uvedení případných možností, které nebyly zvoleny, a
- propojení s projekty obecného zájmu nacházejícími se na téže dopravní ose."
3. Článek C se mění takto:
a) odstavec 2 se nahrazuje tímto:
i) ve druhém pododstavci písm. a) se druhá věta nahrazuje tímto: "Závazky týkající se dalších ročních přídělů vycházejí z původního nebo upraveného finančního plánu projektu a obvykle se stanoví na počátku každého rozpočtového roku, zpravidla k 30. dubnu daného roku, na základě předpokládaných výdajů na projekt v běžném roce.";
ii) písmeno b) se nahrazuje tímto: "b) u projektů, které mají být prováděny po dobu kratší než dva roky nebo kde pomoc Společenství nepřevýší 50 milionů EUR, lze učinit počáteční závazek 80 % pomoci, když Komise přijme rozhodnutí o poskytnutí pomoci Společenství.
Závazek k zůstatku bude uskutečněn podle provádění projektu;" b) doplňuje se nový odstavec, který zní:
"5. Kromě řádně odůvodněných případů se ruší pomoc poskytovaná na projekt, skupinu projektů nebo etapu projektu, na nichž práce nezačala do dvou let ode dne, kdy měla začít dle rozhodnutí o poskytnutí pomoci nebo ode dne schválení pomoci, pokud k tomuto schválení dojde později.
V každém případě Komise včas informuje členské státy a určený orgán, kdykoli nastane nebezpečí zrušení."
4. Článek D se mění takto:
a) v odstavci 1 se druhá věta nahrazuje tímto: "Platby mohou mít formu zálohových plateb, průběžných plateb anebo plateb konečného zůstatku.
Průběžné platby a platby konečného zůstatku se musí vztahovat na skutečně zaplacené výdaje, které musí být doloženy potvrzenými fakturami nebo účetními dokumenty rovnocenné důkazní hodnoty.";
b) odstavce 2 a 3 se nahrazují tímto: "2. Platby se provádějí takto:
a) jakmile bude přijato rozhodnutí o poskytnutí pomoci ze strany Společenství, s výjimkou řádně odůvodněných případů, provede se po podpisu smluv týkajících se zadávání veřejných zakázek jediná platba zálohy ve výši 20 % pomoci fondu, jak o ní bylo na počátku rozhodnuto.
Celou zálohu nebo její část uhradí určený orgán nebo subjekt uvedený v odstavci 1, jestliže není Komisi podána žádost o platbu do 12 měsíců ode dne, kdy byla platba zálohy provedena;
b) průběžné platby smějí být vyplaceny, pokud práce na dokončení projektu uspokojivě pokračují; průběžné platby jsou prováděny k uhrazení potvrzených a skutečně zaplacených výdajů, jsou-li splněny tyto podmínky:
- členský stát podal žádost, kde popisuje stav projektu z hlediska materiálních i finančních ukazatelů a soulad projektu s rozhodnutím o poskytnutí pomoci, včetně případných zvláštních podmínek spojených s pomocí,
- byly vzaty v úvahu připomínky a doporučení vnitrostátních kontrolních orgánů nebo kontrolních orgánů Společenství, zejména co se týče nápravy zjištěných nebo předpokládaných nesrovnalostí,
- jsou uvedeny hlavní technické, finanční i právní obtíže, které nastaly, jakož i opatření k jejich nápravě,
- jsou analyzovány všechny odchylky od původního finančního plánu,
- jsou popsána opatření učiněná k propagaci projektu.
Komise neprodleně uvědomí členské státy, pokud není některá z výše uvedených podmínek splněna;
c) celková částka plateb podle písmen a) a b) nesmí překročit 80 % celkové poskytnuté pomoci.
Toto procento lze u důležitých projektů rozvržených na roční příděly v odůvodněných případech zvýšit na 90 %;
d) konečný zůstatek pomoci Společenství, vypočtený na základě potvrzených a skutečně zaplacených výdajů, se vyplatí, pokud
- projekt, etapa projektu nebo skupina projektů byly uskutečněny podle svých cílů,
- určený orgán nebo subjekt uvedený v odstavci 1 podá Komisi žádost o platbu do šesti měsíců od konce lhůty pro dokončení prací a pro výdaje stanovené v rozhodnutí o poskytnutí pomoci na projekt, etapu projektu nebo skupinu projektů,
- Komisi je předložena závěrečná zpráva uvedená v čl. F odst. 4,
- členský stát potvrdí Komisi, že informace uvedené v žádosti o platbu a ve zprávě jsou správné,
- členský stát zašle Komisi prohlášení uvedené v čl. 12 odst. 1,
- byla provedena všechna informační a propagační opatření přijatá Komisí podle čl. 14 odst. 3.
3. Není-li Komisi zaslána závěrečná zpráva uvedená v odstavci 2 do 18 měsíců od konce lhůty pro dokončení prací a pro platby podle rozhodnutí o poskytnutí pomoci, zruší se část pomoci představující konečný zůstatek pro projekt.";
c) v odstavci 4 poslední slova znějí "podle odst. 2 písm. d)";
d) vkládá se nový odstavec, který zní: "4. a. Členské státy zajistí, aby se žádosti o platbu podávaly Komisi zpravidla třikrát do roka, a to nejpozději k 1. březnu, 1. červenci a 1. listopadu.";
e) v odstavci 5 se za slova "o platbu" doplňují slova "pokud jsou dostupné rozpočtové prostředky";
f) doplňuje se nový odstavec, který zní: "7. Komise stanoví společná pravidla o způsobilosti výdajů."
5. Článek E se mění takto:
a) v nadpisu se zkratka "ECU" nahrazuje slovem "eura" a v odstavcích 1 až 4 se slova "v ECU" nahrazují slovy "v eurech";
b) v odstavcích 1 a 3 se zrušují slova "nebo v národní měně";
c) doplňuje se nový odstavec, který zní: "5. Pro členské státy, jež se neúčastní na euru, je přepočítacím koeficientem účetní kurz Komise."
6. Článek F se mění takto:
a) v odstavci 4 se doplňuje nový pododstavec, který zní: "Tato zpráva musí obsahovat
a) popis provedených prací, včetně materiálních ukazatelů, výdajů podle kategorie práce a všech opatření přijatých podle zvláštních ustanovení rozhodnutí o poskytnutí pomoci;
b) informace o všech propagačních opatřeních;
c) potvrzení, že práce odpovídají rozhodnutí o poskytnutí pomoci;
d) počáteční posouzení, zda je pravděpodobné, že bude dosaženo plánovaných výsledků uvedených v čl. 13 odst. 4, zejména včetně
- dne, kdy se skutečně začalo pracovat na projektu,
- způsobu, jak bude projekt řízen poté, co skončí,
- případného potvrzení finančních předpokladů, zejména co se týče provozních nákladů a očekávaných výnosů,
- potvrzení socioekonomických předpovědí, zvláště očekávaných nákladů a přínosů,
- uvedení přijatých opatření na ochranu životního prostředí a nákladů na ně, včetně souladu se zásadou "znečišťovatel platí.";"
b) v odstavci 5 se doplňuje nový pododstavec, který zní: "Rozhodnutí o poskytnutí pomoci stanoví vhodné postupy pro provádění změn, které rozlišuje podle jejich povahy a důležitosti."
7. Článek G se mění takto:
Článek G
Kontroly
2 druhého pododstavce. Nový odstavec 1 zní takto:
"1. Komise a členské státy spolupracují na základě dvoustranných správních dohod s cílem koordinovat plány, způsoby a provádění kontrol, aby se dosáhlo jejich maximální užitečnosti.
Výsledky provedených kontrol si neprodleně sdělí.
Alespoň jednou ročně jsou prošetřeny a vyhodnoceny:
a) výsledky kontrol provedených členským státem a Komisí;
b) veškeré připomínky vznesené jinými kontrolními subjekty nebo orgány členského státu nebo Společenství;
c) finanční dopad zjištěných nesrovnalostí, opatření již přijatá nebo opatření dosud potřebná k jejich nápravě a případně úpravy řídicích a kontrolních systémů.
Po tomto prošetření a vyhodnocení, aniž jsou dotčena opatření, která musí členský stát neprodleně přijmout podle článku H, může Komise vznést připomínky, zejména k finančnímu dopadu všech zjištěných nesrovnalostí.
Tyto připomínky jsou určeny členskému státu a orgánu určenému pro dotyčný projekt.
Je-li to nezbytné, jsou k těmto připomínkám připojeny požadavky na opatření pro odstranění nedostatků v řízení a nápravu zjištěných nesrovnalostí, které dosud nebyly odstraněny.
Členský stát se může k těmto připomínkám vyjádřit.
Jestliže Komise přijala závěry poté, co členský stát vyjádřil své připomínky nebo se nevyjádřil, přijme členský stát ve stanovené lhůtě nezbytná opatření, aby vyhověl požadavkům Komise, a uvědomí ji o nich.
2. Aniž je dotčen tento článek, může Komise pozastavit celou průběžnou platbu nebo její část, jestliže zjistí, že dotyčný výdaj souvisí se závažnou nesrovnalostí.
Komise uvědomí dotyčný členský stát o přijatém opatření a jeho důvodech.
3. Není-li ve dvoustranných správních dohodách stanoveno jinak, uchovávají příslušné orgány dostupné pro Komisi veškeré podklady (buď v originále, nebo v ověřených kopiích na obecně přijímaných nosičích dat) týkající se výdajů a kontrol daného projektu po dobu tří let poté, co Komise proplatí konečný zůstatek pro daný projekt.
Tato lhůta se přerušuje buď v případě soudního řízení, nebo na řádně odůvodněnou žádost Komise."
8. Článek H se mění takto:
a) nadpis se nahrazuje tímto: ""Finanční opravy";";
b) odstavec 1 se nahrazuje tímto: "1. Jestliže po dokončení nezbytných ověření dojde Komise dojde k závěru, že
a) provádění projektu neopravňuje k celé pomoci poskytnuté na projekt ani její části, včetně toho, že nebyla splněna některá z podmínek rozhodnutí o poskytnutí pomoci, a zejména v případě významné změny ovlivňující povahu a podmínky provádění projektu, pro niž nebyla Komise požádána o souhlas, nebo
b) v souvislosti s pomocí z fondu vznikla nesrovnalost a dotyčný členský stát neučinil potřebná opatření k její nápravě,
pozastaví Komise pomoc na projektu, o nějž se jedná, a s uvedením důvodů vyzve členský stát, aby se v určité lhůtě vyjádřil.
Jestliže členský stát vznese námitky proti připomínkám Komise, pozve jej Komise ke konzultaci, při které obě strany vyvinou úsilí k dosažení dohody o připomínkách a závěrech, které z nich plynou.";
c) odstavec 2 se nahrazuje tímto: "2. Pokud není po uplynutí lhůty stanovené Komisí dosaženo dohody, rozhodně Komise do tří měsíců, s ohledem na všechny připomínky členského státu, že
a) sníží zálohu podle čl. D odst. 2, nebo
b) provede požadované finanční opravy a zruší celou pomoc poskytnutou na dotyčný projekt nebo její část.
Při těchto rozhodnutích je nezbytné dodržovat zásadu proporcionality.
Komise bere při rozhodování o výši nápravy v úvahu druh nesrovnalosti nebo změny a rozsah potenciálních finančních důsledků zjištěných nedostatků v systémech řízení nebo kontroly.
Veškerá snížení nebo zrušení pomoci vedou k navrácení vyplacených částek.";
d) v odstavci 3 se druhá věta nahrazuje tímto: "Neoprávněně vyplacené částky, které mají být získány zpět, jsou navráceny Komisi.
Nenavrácené částky se zvyšují o úrok z prodlení podle pravidel stanovených Komisí.";
e) doplňuje se nový odstavec, který zní: "4. Komise stanoví podrobná pravidla k provedení odstavců 1 až 3 a uvědomí o nich členské státy a Evropský parlament."
9. V čl. J druhém pododstavci se doplňují nové věty, které znějí: "4. Na těchto schůzkách informuje Komise členské státy zejména o skutečnostech významných pro výroční zprávu a o opatřeních a rozhodnutích, která přijala. Před schůzkou zašle Komise včas související dokumenty členským státům."
10. Příloha k příloze II se mění takto:
a) bod 2 se nahrazuje tímto:
"2. hospodářský a sociální vliv fondu v členských státech a vliv na hospodářskou a sociální soudržnost
Nařízení Rady (ES) č. 1266/1999
ze dne 21. června 1999
o koordinaci podpory kandidátským zemím v rámci předvstupní strategie a o změně nařízení (EHS) č. 3906/89
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 308 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
(1) vzhledem k tomu, že Evropská rada v Lucemburku obhajovala podstatné zvyšování předvstupní podpory tak, aby kromě programu Phare zahrnovala i podporu pro zemědělství a pro strukturální opatření;
(2) vzhledem k tomu, že nařízení Rady (ES) č. 622/98 ze dne 16. března 1998 o pomoci kandidátským zemím v rámci předvstupní strategie, a zejména o zavedení přístupového partnerství [3] stanoví, že tato partnerství by měla obsahovat jednotný rámec pro prioritní oblasti a pro veškeré dostupné prostředky k poskytování předvstupní pomoci;
(3) vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č. 1268/1999 [4] zřizuje nástroj pro zemědělství zejména pro použití v oblastech, jako je modernizace struktury zemědělských podniků, zlepšení zpracovatelských a distribučních struktur, rozvoj kontrolních činností a rozvoj venkova;
(4) vzhledem k tomu, že strukturální nástroj vytvořený nařízením (ES) č. 1267/1999 [5] je určen k financování infrastruktury v oblastech dopravy a životního prostředí;
(5) vzhledem k tomu, že program Phare zřízený nařízením (EHS) č. 3906/89 [6] se v budoucnu zaměří na hlavní priority spojené s přijetím acquis communautaire, tj. na vytvoření správních a institucionálních kapacit v kandidátských zemích a na financování investic určených k tomu, aby těmto zemím pomohly co nejdříve splňovat právní předpisy Společenství;
(6) vzhledem k tomu, že je důležité zajistit, aby akce Společenství na základě tří předvstupních nástrojů dosáhly nejlepšího hospodářského účinku;
(7) vzhledem k tomu, že odstavec 17 závěrů ze zasedání Evropské rady v Lucemburku ve dnech 12. a 13. prosince 1997 stanoví, že finanční podpora států podílejících se na procesu rozšíření bude při přidělování podpory založena na zásadě rovného zacházení nezávisle na době přistoupení, přičemž zvláštní pozornost bude věnována zemím s největší potřebou;
(8) vzhledem k tomu, že výše uvedené nástroje by měly zůstat odděleny, avšak činnosti na základě těchto nástrojů musí být koordinovány, rovněž jako tyto činnosti s financováním Evropskou investiční bankou, Evropskou bankou pro obnovu a rozvoj, s jinými finančními nástroji Společenství a s jinými mezinárodními finančními institucemi;
(9) vzhledem k tomu, že je nezbytné zajistit vzájemnou informovanost a spolupráci mezi Komisí a kandidátskými zeměmi i kontrolu a ověřování na místě k účinné ochraně finančních zájmů a boje proti podvodům a jiným nesrovnalostem;
(10) vzhledem k tomu, že by se postupně měla do samotných kandidátských zemí decentralizovat správa předvstupní pomoci při zohlednění jejich způsobilosti k řízení a finanční kontrole, aby se co nejvíce účastnily v procesu předvstupní podpory;
(11) vzhledem k tomu, že Komise by měla předkládat pravidelné zprávy o předvstupní podpoře kandidátským zemím,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Koordinace a souvislost mezi pomocí poskytovanou v rámci předvstupní strategie podle nástroje pro zemědělství a rozvoj venkova (dále jen "nástroj pro zemědělství"), v rámci strukturálního nástroje a v rámci Phare je zajišťována v souladu s tímto nařízením.
Článek 2
Opatření na podporu zemědělství a rozvoje venkova stanovená v článku 2 nařízení (ES) č. 1268/1999 zřizujícího nástroj pro zemědělství jsou financována v souladu s tímto nařízením.
Článek 3
Ze strukturálního nástroje pro předvstupní podporu vytvořeného nařízením (ES) č. 1267/1999 a v souladu s tímto nařízením se financují investiční projekty v těchto oblastech:
- opatření v oblasti životního prostředí, jež umožní přijímajícím zemím splňovat požadavky práva životního prostředí Společenství i cíle přístupových partnerství,
- opatření v oblasti dopravní infrastruktury, která podporují udržitelnou mobilitu, a zejména ta opatření, jež vytvářejí projekty společného zájmu vycházející z kritérií rozhodnutí č. 1692/96/ES [7] a opatření, jež umožňují přijímajícím zemím splňovat cíle přístupových partnerství; to zahrnuje vzájemné propojení a provozní provázanost vnitrostátních sítí mezi sebou i s transevropskými sítěmi, a rovněž přístup do těchto sítí.
Článek 4
1. Financování z programu Phare se provádí v souladu s nařízením (EHS) č. 3906/89.
2. Nařízení (EHS) č. 3906/89 se mění tak, že v článku 3 se doplňuje nový odstavec, který zní: "3. U kandidátských zemí, které uzavřely s Evropskou uniíí přístupové partnerství, se financování na základě programu Phare zaměří na hlavní priority pro přijetí acquis communautaire, tj. na vytvoření správních a institucionálních kapacit v kandidátských státech a na investice, s výjimkou druhů investic financovaných podle nařízení (ES) č. 1267/1999 [8] a (ES) č. 1268/1999 [9] Financování z Phare lze rovněž využít k financování opatření v oblastech životního prostředí, dopravy i rozvoje zemědělství a venkova, jež tvoří vedlejší, ale nezbytnou součást integrovaných programů průmyslové obnovy nebo regionálního rozvoje." .
Článek 5
Podporu pro programy nebo opatření financované v rámci předvstupní podpory lze poskytovat pouze z jednoho z nástrojů uvedených v tomto nařízení.
Článek 6
Financování programů nebo opatření podle tohoto nařízení je podmíněno splněním závazků obsažených v evropských dohodách uvedených v nařízení (ES) č. 622/98 a podmínek stanovených v přístupových partnerstvích, jakož i zvláštní ustanovení nařízení (EHS) č. 3906/89, nařízení (ES) č. 1267/1999, nařízení (ES) č. 1268/1999 a tohoto nařízení.
Článek 7
Přijímající země přispívají k financování investic.
Článek 8
O programech a opatřeních financovaných na základě tří nástrojů uvedených v článcích 2, 3 a 4 se rozhoduje podle nařízení týkajících se daných nástrojů.
Článek 9
1. Komise odpovídá za koordinaci akcí podle zmíněných tří nástrojů, a zejména za stanovení pokynů pro předvstupní podporu pro každou zemi.
Za tímto účelem je Komisi nápomocen výbor zřízený článkem 9 nařízení (EHS) č. 3906/89.
2. Komise informuje výbor uvedený v odstavci 1 o finančních přídělech pro jednotlivé země a podle jednotlivých předvstupních nástrojů, o opatřeních přijatých podle článku 10 a o rozhodnutích přijatých podle článku 12.
Tato rozhodnutí se sdělí Účetnímu dvoru.
Článek 10
Komise zajistí koordinaci a návaznost mezi akcemi učiněnými podle tohoto nařízení v rámci rozpočtu Společenství, akcemi financovanými Evropskou investiční bankou nebo z jiných finančních nástrojů Společenství a mezi akcemi financovanými mezinárodními finančními institucemi.
Článek 11
1. Komise provádí podporu Společenství v souladu s pravidly průhlednosti a s finančním nařízením o souhrnném rozpočtu Evropských společenství, zejména v souladu s jeho článkem 114.
2. Předvstupní podpora rovněž zahrnuje výdaje týkající se sledování, kontroly a hodnocení provedených akcí.
3. Ve finančních rozhodnutích a ve všech smlouvách nebo prováděcích nástrojích vyplývajících z těchto rozhodnutí a smluv je nezbytné výslovně stanovit, že v případě potřeby může Komise a Účetní dvůr uskutečnit kontrolu na místě.
Článek 12
1. Volba projektů, nabídkové řízení a zadávání zakázek kandidátskými zeměmi podléhají předchozímu schválení Komisí.
2. Komise se však může v jednotlivých případech na základě analýzy způsobilosti daného státu či odvětví ke správě programu či projektu, na základě postupů finanční kontroly a na základě struktur týkajících se veřejných financí rozhodnout, že upustí od požadavku předchozího schválení uvedeného v odstavci 1 a svěří správu podpory na decentralizovaném základě prováděcím subjektům v kandidátských zemích.
Toto rozhodnutí o upuštění od předchozího schválení musí splňovat tyto podmínky:
- minimální kritéria ke zhodnocení způsobilosti prováděcích subjektů v kandidátských zemích, co se týče správy podpory, a minimální podmínky použitelné pro tyto subjekty stanovené v příloze k tomuto nařízení,
- zvláštní podmínky týkající se mimo jiné vypsání nabídkového řízení, zpracování a hodnocení nabídek, zadávání zakázek a provádění směrnic Společenství týkajících se zadávání veřejných zakázek, které je nutno stanovit ve finančních dohodách s jednotlivými přijímajícími zeměmi.
3. Komise přijme pravidla pro kontrolu a hodnocení.
Článek 13
Komise předkládá Evropskému parlamentu a Radě výroční zprávu o celkové předvstupní podpoře pro jednotlivé země.
Článek 14
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1267/1999
ze dne 21. června 1999
o zřízení nástroje předvstupních strukturálních politik
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 308 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [4],
(1) vzhledem k tomu, že závěry ze zasedání Evropské rady v Lucemburku ve dnech 12. a 13. prosince 1997 stanoví rozšířenou předvstupní strategii pro kandidátské země střední a východní Evropy a zvláštní předvstupní strategii pro Kypr;
(2) vzhledem k tomu, že závěry ze zasedání Evropské rady v Lucemburku ve dnech 12. a 13. prosince 1997 stanoví, že pomoc poskytovaná podle tohoto nařízení bude prozatím udělována deseti kandidátským zemím střední a východní Evropy;
(3) vzhledem k tomu, že nařízení Rady (ES) č. 622/98 ze dne 16. března 1998 o pomoci kandidátským státům v rámci předvstupní strategie, a zejména o zavedení přístupového partnerství [5] stanoví, že tato partnerství budou tvořit jednotný rámec pro prioritní oblasti a veškeré dostupné zdroje pro předvstupní pomoc;
(4) vzhledem k tomu, že předvstupní strategie zahrnuje ustanovení o nástroji předvstupních strukturálních politik (ISPA), který bude zaměřen na to, aby se kandidátské země přizpůsobily normám infrastruktury Společenství, a stanoví finanční příspěvek pro opatření v oblasti životního prostředí a dopravní infrastruktury;
(5) vzhledem k tomu, že pomoc Společenství z ISPA spolu s pomocí Společenství na základě nařízení Rady (EHS) č. 3906/89 ze dne 18. prosince 1989 o hospodářské pomoci některým zemím střední a východní Evropy [6] a s pomocí Společenství na základě nařízení Rady (ES) č. 1268/1999 ze dne 21. června 1999 o podpoře Společenství pro předvstupní opatření v oblasti zemědělství a rozvoje venkova v kandidátských zemích střední a východní Evropy v předvstupním období [7] budou koordinovány v rámci nařízení Rady (ES) č. 1266/1999 ze dne 21. června 1999 o koordinaci podpory kandidátským zemím v rámci předvstupní strategie a o změně nařízení (EHS) č. 3906/89 [8], a budou předmětem podmíněných ustanovení nařízení (ES) č. 622/98 a jednotlivých rozhodnutí přístupových partnerství;
(6) vzhledem k tomu, že cílem by měla být rovnováha mezi financováním opatření v oblasti dopravní infrastruktury a v oblasti životního prostředí při zohlednění zvláštních situací v přijímajících zemích;
(7) vzhledem k tomu, že pomoc Společenství v rámci ISPA by měla umožnit převzetí acquis communautaire kandidátskými zeměmi v oblasti životního prostředí a měla by přispět k trvale udržitelnému rozvoji v těchto zemích;
(8) vzhledem k tomu, že rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1692/96/ES ze dne 23. července 1996 o hlavních směrech Společenství pro rozvoj transevropské dopravní sítě [9] popisuje kritéria pro projekty společného zájmu, která by měla být použita, je-li to nezbytné, pro výběr opatření, jež přicházejí v úvahu podle tohoto nařízení;
(9) vzhledem k tomu, že vyhodnocení potřeb dopravní infrastruktury (VPDI) zahájené Radou by mělo umožnit proces výběru prioritních opatření pro rozvoj panevropské dopravní sítě v předvstupním období;
(10) vzhledem k tomu, že Komise musí být zmocněna k orientačnímu rozdělení celkových prostředků Společenství na závazky z ISPA mezi kandidátské země, aby se usnadnila příprava opatření;
(11) vzhledem k tomu, že odstavec 17 závěrů ze zasedání Evropské rady v Lucemburku ve dnech 12. a 13. prosince 1997 stanoví, že finanční podpora zemím, které se účastní procesu rozšiřování, by měla být z hlediska rozdělení založena na zásadě stejného zacházení, bez ohledu na dobu přistoupení, přičemž se zvláštní pozornost bude věnovat zemím, jejichž potřeby jsou největší;
(12) vzhledem k tomu, že výše pomoci poskytované Společenstvím z ISPA by měly být stanoveny za účelem posílení pákového účinku zdrojů, za účelem podpory spolufinancování a využití soukromých zdrojů financování a při zohlednění schopnosti opatření vytvářet podstatný čistý výnos;
(13) vzhledem k tomu, že v souvislosti s pomocí Společenství musí být zajištěna maximální průhlednost při provádění finanční pomoci a že se musí dodržovat přísná kontrola při využívání rozpočtových položek;
(14) vzhledem k tomu, že je v zájmu řádné správy pomoci Společenství poskytované z ISPA nezbytné stanovit účinné metody posuzování, monitorování, hodnocení a kontroly operací, a tedy upravit zásady, kterými se bude řídit hodnocení, povahu a pravidla monitorování a opatření, která mají být přijímána v případě nesrovnalostí nebo nedodržení podmínek stanovených při poskytnutí pomoci z ISPA;
(15) vzhledem k tomu, že v průběhu přechodného období od 1. ledna 1999 do 31. prosince 2001 musí být jakýkoli odkaz na euro zpravidla považován za odkaz na euro jako měnovou jednotku ve smyslu článku 2 druhé věty nařízení Rady (ES) č. 974/98 ze dne 3. května 1998 o zavedení eura [10];
(16) vzhledem k tomu, že pro účely provádění tohoto nařízení by měl být Komisi nápomocen řídící výbor;
(17) vzhledem k tomu, že provádění opatření stanovených v tomto nařízení napomůže dosáhnout cílů Společenství; že pro přijetí tohoto nařízení nestanoví Smlouva jiné pravomoci než pravomoci uvedené v článku 308,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Definice a cíl
1. Zřizuje se nástroj předvstupních strukturálních politik (dále jen "ISPA").
ISPA zajistí pomoc a přispěje k přípravě přistoupení následujících kandidátských zemí k Evropské unii: Bulharsko, Česká republika, Estonsko, Maďarsko, Litva, Lotyšsko, Polsko, Rumunsko, Slovensko a Slovinsko (dále jen "přijímající země") v oblasti hospodářské a sociální soudržnosti ve vztahu k politikám v oblasti životního prostředí a dopravy v souladu s tímto nařízením.
2. Pomoc Společenství poskytovaná z ISPA přispěje k dosažení cílů stanovených v přístupovém partnerství pro každou přijímající zemi a odpovídajících vnitrostátních programech pro zlepšení životního prostředí a dopravní infrastruktury.
Článek 2
Opatření způsobilá pro pomoc
1. Pomoc Společenství financovaná z ISPA zahrnuje projekty, technicky a finančně nezávislé etapy projektů, skupiny projektů nebo soustavy projektů v oblasti životního prostředí či dopravy (dále jen "opatření").
Etapa projektu může také zahrnovat předběžné studie, studie proveditelnosti nebo technické studie nezbytné pro uskutečnění projektu.
2. Společenství poskytuje pomoc z ISPA s přihlédnutím k cílům uvedených v článku 1 pro
a) opatření v oblasti životního prostředí umožňující přijímajícím zemím dosáhnout shody s požadavky acquis communautaire v oblasti životního prostředí a s cíli přístupového partnerství;
b) opatření v oblasti dopravní infrastruktury, která podporují trvale udržitelnou mobilitu, a zejména opatření, která vytvářejí projekty společného zájmu založené na kritériích rozhodnutí č. 1692/96/ES, a opatření, která umožňují přijímajícím zemím dosáhnout cílů přístupového partnerství; toto zahrnuje propojení a interoperabilitu vnitrostátních sítí mezi sebou a s transevropskými sítěmi, včetně přístupu k těmto sítím.
Opatření musí mít dostatečný rozsah k tomu, aby měla významný dopad na oblast ochrany životního prostředí nebo na zdokonalení dopravní infrastruktury.
Celkové náklady na jednotlivá opatření nemohou být v zásadě nižší než 5 milionů eur.
V řádně odůvodněných případech a při zvážení zvláštních okolností mohou být celkové náklady na opatření nižší než 5 milionů eur.
3. Je zajištěna rovnováha mezi opatřeními v oblasti životního prostředí a opatřeními vztahujícími se k dopravní infrastruktuře.
4. Pomoc může být též poskytnuta pro
a) předběžné studie vztahující se k opatřením způsobilým pro pomoc včetně těch, jež jsou nezbytné pro jejich provádění, a
b) opatření technické podpory, včetně informačních a propagačních akcí, zejména
i) horizontální opatření, jako např. srovnávací studie na posouzení důsledků pomoci Společenství;
ii) opatření a studie, které přispívají k posouzení, monitorování, vyhodnocení a kontrole projektů a k posílení a zajištění koordinace a spojitosti projektů s přístupovým partnerstvím, a
iii) opatření a studie, které zajistí efektivní řízení projektů a jejich provádění a které umožní přijmout nezbytné úpravy.
Článek 3
Finanční prostředky
Pomoc Společenství z ISPA je poskytována v období let 2000 až 2006.
Roční rozpočtové položky schvaluje rozpočtový orgán v mezích finančních výhledů.
Článek 4
Rozdělování
Rozdělování celkové pomoci Společenství z ISPA mezi přijímající země uskutečňuje Komise postupem podle článku 14 na základě kritérií počtu obyvatel, HDP na obyvatele ve vztahu k paritě kupní síly a rozlohy státu.
Toto rozdělení může být upraveno s ohledem na výkony jednotlivých přijímajících zemí při provádění opatření ISPA v předchozích letech.
Náležitě se také zohlední příslušné nedostatky jednotlivých zemí v infrastruktuře životního prostředí a dopravy.
Článek 5
Slučitelnost s politikami Společenství
1. Opatření financovaná Společenstvím z ISPA musí být v souladu s ustanoveními evropských dohod, včetně prováděcích pravidel pro použití ustanovení o státní podpoře, a přispívat k uskutečňování politik Společenství, obzvláště politik týkajících se ochrany a zlepšení životního prostředí, dopravních sítí a transevropských sítí.
2. Komise zajistí koordinaci a spojitost mezi opatřeními podniknutými podle tohoto nařízení a opatřeními prováděnými na základě jiných příspěvků z rozpočtu Společenství, včetně příspěvků z iniciativ Společenství pro přeshraniční mezinárodní či meziregionální spolupráci, z operací Evropské investiční banky (EIB), včetně opatření podniknutých prostřednictvím předvstupního mechanismu, jakož i prostřednictvím dalších finančních nástrojů Společenství, a informuje výbor zřízený článkem 14 tohoto nařízení.
3. Komise usiluje o koordinaci a souvislost mezi opatřeními prováděnými v přijímajících zemích podle tohoto nařízení a operacemi Evropské banky pro obnovu a rozvoj (EBRD), Světové banky a dalších podobných finančních institucí a informuje výbor zřízený článkem 14 tohoto nařízení.
Článek 6
Formy a výše pomoci
1. Pomoc Společenství z ISPA může mít formu nenávratné přímé pomoci, návratné pomoci nebo jakoukoliv jinou formu.
Pomoc navrácená řídícímu orgánu nebo jinému veřejnému orgánu je znovu použita pro stejné účely.
2. Výše pomoci poskytovaná Společenstvím z ISPA může dosahovat až 75 % veřejných výdajů nebo výdajů jim rovnocenných, včetně výdajů subjektů, jejichž činnosti jsou prováděny ve správním či právním rámci, na základě čehož se posuzují jako rovnocenné veřejným subjektům.
Komise může postupem podle článku 14 rozhodnout o zvýšení až na 85 % zejména v případech, kdy dojde k závěru, že výše přesahující 75 % je nezbytná pro uskutečňování projektů, jež jsou základem pro dosažení obecných cílů ISPA.
S výjimkou návratné pomoci či v případech zásadního zájmu Společenství je výše pomoci snížena při zohlednění
a) dostupnosti spolufinancování,
b) schopnosti opatření přinášet zisky a
c) vhodného uplatnění zásady "znečišťovatel platí".
3. Opatření, která přinášejí zisky v souladu s odst. 2 písm. b), se týkají
a) infrastruktur, jejichž využití zahrnuje poplatky hrazené uživateli;
b) produktivních investic v oblasti životního prostředí.
4. Předběžné studie a opatření technické podpory mohou být ve výjimečných případech financovány až do 100 % celkových nákladů.
Celkové výdaje uskutečněné z podnětu Komise nebo na její účet podle tohoto odstavce nesmějí překročit 2 % celkového přídělu do ISPA.
Článek 7
Posouzení a schvalování opatření
1. Komise přijme postupem podle článku 14 rozhodnutí o opatřeních financovaných z ISPA.
2. Přijímající země předloží Komisi žádosti o pomoc. Komise však může poskytnout pomoc podle čl. 2 odst. 4 z vlastního podnětu, převažuje-li zájem Společenství.
3. Žádosti obsahují
a) informace stanovené v příloze I;
b) veškeré významné informace prokazující, že opatření jsou v souladu s tímto nařízením a s kritérii stanovenými v příloze II, a zejména, že existují střednědobé ekonomické a sociální výhody odpovídající vynaloženým prostředkům.
4. Po obdržení žádosti o pomoc a před schválením opatření provede Komise podrobné posouzení, aby zjistila, zda je opatření v souladu s kritérii uvedenými v příloze II.
5. Rozhodnutí Komise, jimiž se schvalují opatření, stanoví částku finanční pomoci a finanční plán spolu s ustanoveními a podmínkami nezbytnými pro provádění opatření.
6. Kombinovaná pomoc z ISPA a další podpora Společenství pro opatření nesmí přesáhnout 90 % celkových výdajů na dané opatření.
7. Komise přijme obecná pravidla pro určení způsobilosti výdajů postupem podle článku 14.
Článek 8
Závazky a platby
1. Komise provádí výdaje z ISPA v souladu s finančním nařízením o souhrnném rozpočtu Evropských společenství na základě finančního protokolu, který bude vypracován mezi Komisí a přijímající zemí.
Roční rozpočtové položky ve vztahu k poskytované pomoci jsou však uskutečňovány jedním z těchto dvou způsobů:
a) závazky ve vztahu k opatřením uvedeným v čl. 2 odst. 2 v délce dvou a více let jsou zpravidla a s výhradou písmene b) uskutečňovány v ročních splátkách.
Závazky vztahující se k první roční splátce jsou učiněny, jakmile je vypracován finanční protokol.
Závazky vztahující se k následným ročním splátkám jsou založeny na původním nebo přehodnoceném finančním plánu pro opatření a v zásadě jsou poskytovány na počátku každého rozpočtového roku a nejpozději do 1. dubna daného roku v souladu s prognózou výdajů na daný rok.
b) v případě opatření, jejichž délka trvání nepřesáhne dva roky nebo pro něž pomoc Společenství nepřesáhne 20 milionů eur, se může uskutečnit první závazek ve výši až do 80 % poskytované pomoci, jakmile je vypracován finanční protokol.
Závazek ke zbylé části je učiněn v návaznosti na stavu provádění opatření.
2. S výjimkou řádně odůvodněných případů je pomoc poskytovaná na opatření zrušena, pokud ve smluvně stanoveném období nezapočnou podstatné práce.
3. Platby finanční pomoci pro opatření mohou mít formu záloh nebo okamžitých plateb nebo plateb zůstatků s ohledem na potvrzené a skutečně zaplacené výdaje.
Komise může přijmout podrobná pravidla pro platby postupem podle článku 14.
4. Podrobnosti o platebním mechanismu budou stanovena ve finančním protokolu sjednaném s každou jednotlivou přijímající zemí.
Článek 9
Řízení a kontrola
1. Komise vyžaduje od přijímajících zemí,
a) aby od 1. ledna 2000, ale ne později než 1. ledna 2002, zavedly systémy řízení a kontroly, které zajistí
i) řádné provádění pomoci poskytované podle tohoto nařízení v souladu se zásadami řádného finančního řízení,
ii) oddělení funkcí řízení a kontroly,
iii) aby prohlášení o výdajích předkládaná Komisi byla přesná a vycházela ze systému účetnictví založeného na podkladech, jež lze ověřit;
b) aby pravidelně prověřovaly, že opatření financovaná Společenstvím byla řádně provedena;
c) aby předcházely nesrovnalostem a přijímaly opatření, která jim zabraňují;
d) aby nahradily veškeré ztráty způsobené nesrovnalostí či nedbalostí.
2. Aniž jsou dotčeny kontroly prováděné přijímajícími zeměmi, mohou Komise a Účetní dvůr prostřednictvím svých zaměstnanců nebo zplnomocněných zástupců provádět technické či finanční kontroly na místě, včetně namátkových kontrol a závěrečných auditů.
3. Podrobná prováděcí pravidla k zásadám uvedeným v odstavcích 1 a 2 budou obsažena ve finančním protokolu spolu s úpravou spolupráce a koordinace v oblasti programování a metodiky kontrol mezi Komisí a přijímající zemí.
Komise informuje výbor zřízený článkem 14 tohoto nařízení.
4. Finanční protokol rovněž obsahuje ustanovení o snížení, pozastavení či zrušení pomoci, pokud provádění opatření neodůvodňuje zčásti či zcela přidělenou pomoc.
5. Při provádění tohoto nařízení Komise zajistí, aby byly dodržovány zásady řádného finančního řízení, se zvláštním ohledem na prvky uvedené v příloze III.
Článek 10
Použití eura
1. Částky v žádostech o pomoc a v odpovídajícím finančním plánu jsou uváděny v eurech.
2. Částky pomoci a finanční plány schválené Komisí jsou uváděny v eurech.
3. Prohlášení o výdajích na podporu odpovídajících žádostí o platbu jsou uvedena v eurech.
4. Platby finanční pomoci ze strany Komise jsou vypláceny v eurech orgánu určenému přijímající zemí pro příjem těchto plateb.
Článek 11
Monitorování a následné hodnocení
Přijímající země a Komise zajistí, že provádění opatření podle tohoto nařízení bude monitorováno a hodnoceno v souladu s přílohou IV.
Článek 12
Výroční zpráva
Komise předloží Evropskému parlamentu, Radě, Hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů výroční zprávu o pomoci Společenství poskytované z ISPA.
Výroční zpráva obsahuje informace stanovené v příloze V.
Evropský parlament vydá stanovisko ke zprávě do tří měsíců.
Komise podá zprávu o způsobu, jakým bylo stanovisko zohledněno.
Komise zajistí, že přijímající země budou pravidelně informovány o činnosti ISPA.
Článek 13
Informace a propagace
1. Přijímající země odpovědné za provádění opatření, na které Společenství poskytlo finanční pomoc z ISPA, zaručí, že opatřením bude zajištěna odpovídající propagace s ohledem na to,
a) aby byla široká veřejnost informována o úloze, kterou hraje Společenství ve vztahu k opatřením;
b) aby případní příjemci pomoci a profesní organizace byli informováni o možnostech, které jim tato opatření skýtají.
Přijímající země především zajistí, aby byly instalovány dobře viditelné panely opatřené symbolem Společenství se sdělením, že daná opatření jsou spolufinancována Společenstvím a že se zástupci orgánů Společenství řádně účastní nejdůležitějších veřejných činností spojených s pomocí poskytovanou Společenstvím z ISPA.
Každoročně informují Komisi o přijatých iniciativách podle tohoto odstavce.
2. Komise přijme podrobná pravidla týkající se informací a propagace postupem podle článku 14.
O těchto pravidlech uvědomí Evropský parlament a zveřejní je v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 14
Výbor
1. Komisi je nápomocen řídící výbor (dále jen "výbor") složený ze zástupců členských států, kterámu předsedá zástupce Komise.
Evropská investiční banka jmenuje svého zástupce bez hlasovacího práva.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
205 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
3. a) Komise přijme opatření, která jsou okamžitě použitelná.
b) Pokud však tato opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru, sdělí je Komise neprodleně Radě.
V tomto případě
- může Komise odložit použitelnost opatření, o kterých rozhodla, na dobu, která bude upřesněna v každém aktu přijatém Radou, ale která v žádném případě nesmí přesáhnout tři měsíce ode dne tohoto sdělení,
- Rada může kvalifikovanou většinou ve lhůtě stanovené v předchozí odrážce přijmout jiné rozhodnutí.
4. Výbor může posuzovat jakoukoli otázku vztahující se k provádění tohoto nařízení, kterou mu předloží předseda, včetně otázek předložených na žádost zástupce členského státu.
5. Výbor přijme kvalifikovanou většinou svůj jednací řád.
Článek 15
Přerozdělení prostředků
Přistoupením k Evropské unii pozbývá země nárok na podporu podle tohoto nařízení.
Prostředky, které budou uvolněny z důvodu přistoupení kandidátské země k Evropské unii, budou přerozděleny dalším kandidátským zemím uvedeným v čl. 1 odst.
1. Přerozdělení vychází z potřeb a možností kandidátských zemí přijmout pomoc a z kritérií stanovených v článku 4.
Rada přijme kvalifikovanou většinou na návrh Komise rozhodnutí, které nastíní obecný přístup k přerozdělování.
Na základě rozhodnutí Rady uvedeného ve druhém pododstavci rozhodne Komise o přerozdělení dostupných prostředků mezi ostatní příjemce postupem podle článku 14.
Článek 16
Závěrečná a přechodná ustanovení
Rada na návrh Komise postupem stanoveným v článku 308 Smlouvy přezkoumá toto nařízení do 31. prosince 2006.
Článek 17
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1268/1999
ze dne 21. června 1999
o podpoře Společenství pro předvstupní opatření v oblasti zemědělství a rozvoje venkova v kandidátských zemích střední a východní Evropy v předvstupním období
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 308 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [4],
(1) vzhledem k tomu, že závěry ze zasedání Evropské rady ze dne 12. a 13. prosince 1997 stanoví posílenou předvstupní strategii pro kandidátské země střední a východní Evropy a zvláštní předvstupní strategii pro Kypr;
(2) vzhledem k tomu, že závěry ze zasedání Evropské rady stanoví, že podpora, kterou stanoví toto nařízení, je prozatím poskytována deseti kandidátským zemím střední a východní Evropy;
(3) vzhledem k tomu, že Společenství rozhodlo poskytnout zvláštní podporu formou předvstupní podpory kandidátským zemím za účelem provedení akcí na podporu nynějšího procesu hospodářských a sociálních reforem v těchto zemích a akcí na přípravu a usnadnění integrace jejich hospodářství do hospodářství Společenství;
(4) vzhledem k tomu, že pomoc v rámci podpory Společenství pro předvstupní opatření v oblasti zemědělství a rozvoje venkova v kandidátských zemích střední a východní Evropy v předvstupním období a pomoc Společenství poskytovaná podle nařízení Rady (ES) č. 1267/1999 ze dne 21. června 1999 o zřízení nástroje předvstupních strukturálních politik [5], měly by být koordinovány v rámci nařízení Rady 1266/1999 ze dne 21. června 1999 o koordinaci podpory kandidátským zemím v rámci předvstupní strategie a o změně nařízení (EHS) č. 3906/89 [6] a měly by dodržovat podmínky stanovené nařízením Rady (ES) č. 622/98 ze dne 16. března 1998 o pomoci kandidátským státům v rámci předvstupní strategie, a zejména o zavedení přístupového partnerství [7];
(5) vzhledem k tomu, že bod 17 závěrů ze zasedání Evropské rady v Lucemburku ve dnech 12. a 13. prosince 1997 stanoví, že finanční podpora zemím, jichž se týká proces rozšíření, se bude zakládat při přidělování podpory na zásadě stejného přístupu, nezávisle na čase přistoupení, se zvláštní pozorností věnovanou státům, které podporu nejvíce potřebují;
(6) vzhledem k tomu, že cílem předvstupní pomoci Společenství je zejména řešit prioritní problémy spojené s dlouhodobým přizpůsobením ekonomik kandidátských zemí a usnadnit zavádění acquis communautaire v těchto zemích se zaměřením zejména na společnou zemědělskou politiku;
(7) vzhledem k tomu, že předvstupní podpora pro zemědělství by měla sledovat priority reformované společné zemědělské politiky; že by tato podpora měla být použita v prioritních oblastech, které musí být určeny pro každou zemi, jako je zlepšování struktury pro transformaci zemědělských produktů a produktů rybolovu, distribuce, kontrola jakosti potravin, veterinární a rostlinolékařská kontrola a zakládání seskupení producentů; že by mělo rovněž být umožněno financování projektů integrovaného rozvoje venkova podporujících místní iniciativy a agroekologická opatření, zvyšujících efektivitu zemědělských podniků, zaměřených na přizpůsobení infrastruktury, jakož i na opatření, jež urychlí strukturální přeměnu;
(8) vzhledem k tomu, že podpora Společenství v oblasti zemědělství bude realizována formou víceletého programu vypracovaného v souladu s pokyny a zásadami operativních programů používaných v rámci strukturálních fondů s cílem usnadnit použití platných zásad a postupů v kandidátských zemích;
(9) vzhledem k tomu, že v souladu s nařízením Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech [8] může být podpora poskytnuta na určité opatření pouze z jednoho finančního nástroje Společenství po určitou dobu, s výhradou případu účasti Evropské investiční banky (EIB), která podléhá jejím vlastním pravidlům o poskytování podpory;
(10) vzhledem k tomu, že fondy Společenství by neměly nahrazovat financování dostupné v jednotlivých kandidátských zemích a že pomoc Společenství představuje příspěvek na uskutečnění projektů;
(11) vzhledem k tomu, že předvstupní podpora v oblasti zemědělství musí být poskytována formou finančních příspěvků a podléhat zvláštním finančním pravidlům stanoveným nařízením Rady (ES) č. 1258/1999 ze dne 17. května 1999 o financování společné zemědělské politiky [9];
(12) vzhledem k tomu, že přidělování zdrojů kandidátským zemím stanovených rozpočtovým orgánem v preambuli tohoto nařízení by mělo plně zohledňovat národní blahobyt na základě hrubého domácího produktu, počtu zemědělského obyvatelstva, využívané zemědělské plochy a popřípadě určité zvláštní územní situace;
(13) vzhledem k tomu, že kandidátské země by měly předložit své plány co nejrychleji, aby se předešlo zpoždění při zavádění předvstupních opatření od 1. ledna 2000;
(14) vzhledem k tomu, že vytváření těchto programů, jejich provádění a následné mechanismy by měly být v souladu se zvláštními pravidly pro strukturální fondy, a tím usnadňovat přenos acquis communautaire;
(15) vzhledem k tomu, že před čerpáním zdrojů ze Společenství je prospěšné provést předchozí hodnocení s cílem dohlížet, aby program odpovídal reálným potřebám, stanovit určitou pružnost v provádění intervencí Společenství v závislosti na významných informacích a prvních výsledcích opatření a posílit sledování a následné hodnocení za účelem zajištění účinnosti očekávaných dopadů;
(16) vzhledem k tomu, že by měl být zřízen monitorovací výbor, který bude Komisi pomáhat při sledování každého programu;
(17) vzhledem k tomu, že by nezbytná rozhodnutí měly být přijímána postupem podle čl. 50 odst. 2 nařízení (ES) č. 1260/1999 a u zvláštních finančních záležitostí postupem podle článku 13 nařízení (ES) č. 1258/1999;
(18) vzhledem k tomu, že Evropskému parlamentu, Radě, Hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů by měly být předkládány zprávy o pokroku dosaženém při provádění předvstupní pomoci v oblasti zemědělství;
(19) vzhledem k tomu, že po přechodné období (od 1. ledna 1999 do 31. prosince 2001) se všechny zmínky o euru obecně považují za odkazy na euro jako na měnovou jednotku v souladu s článkem 2 druhou větou nařízení Rady (ES) č. 974/98 ze dne 3. května 1998 o zavedení eura [10];
(20) vzhledem k tomu, že provedení opatření stanovených v tomto nařízení napomůže k dosažení cílů Společenství; že Smlouva nestanoví k přijetí tohoto nařízení jiné pravomoci než pravomoci stanovené v článku 308,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA 1
CÍLE A TYPY OPATŘENÍ
Článek 1
Cíle
1. Toto nařízení stanoví rámec pro podporu Společenství poskytovanou pro trvale udržitelný rozvoj zemědělství a venkova v předvstupním období těmto kandidátským zemím: Bulharsku, České republice, Estonsku, Maďarsku, Litvě, Lotyšsku, Polsku, Rumunsku, Slovensku a Slovinsku.
2. Podpora Společenství splňuje podmínky stanovené v rámci přístupového partnerství a vztahuje se zejména na
a) podporu provádění acquis communautaire v oblasti společné zemědělské politiky a s ní souvisejících politik;
b) řešení prioritních a zvláštních problémů dlouhodobého přizpůsobení zemědělství a venkovských oblastí v kandidátských zemích.
Článek 2
Opatření
V souladu s prioritami určenými kandidátskými zeměmi a při dodržení čl. 4 odst. 3 se podpora zemědělství a rozvoje venkova vztahuje na jedno nebo více těchto opatření, jež jsou slučitelná s acquis communautaire:
- investice do zemědělských hospodářství,
- zlepšování zpracování a uvádění na trh zemědělských produktů a produktů rybolovu,
- zlepšování struktur kontroly jakosti, veterinární a rostlinolékařské kontroly, jakosti potravin a ochrany spotřebitele,
- metody zemědělské výroby pro ochranu životního prostředí a k zachování krajiny,
- rozvoj a diverzifikace hospodářských činností zajišťujících rozmanitost činností a alternativní zdroje příjmů,
- zakládání svépomocných zemědělských organizací a poskytování pomocných služeb při vedení zemědělských hospodářství,
- vytváření seskupení producentů,
- obnova a rozvoj vesnic a ochrana a péče o dědictví venkova,
- meliorace a pozemkové úpravy,
- zakládání a aktualizace pozemkových katastrů,
- zlepšování odborného vzdělávání,
- rozvoj a zlepšování infrastruktury na venkově,
- řízení vodního hospodářství v zemědělství,
- lesnictví, včetně zalesňování zemědělských pozemků, investice do lesních hospodářství v soukromém vlastnictví a zpracovávání a uvádění na trh lesnických produktů,
- technická pomoc pro opatření, na něž se vztahuje toto nařízení, včetně studií v rámci přípravy a sledování programu, informování a propagace.
HLAVA II
POMOC
Článek 3
Doplňková a technická pomoc
1. Akce Společenství doplňují odpovídající akce na vnitrostátní úrovni nebo k nim přispívají.
Jsou prováděny v úzké spolupráci s Komisí, kandidátskou zemí, příslušnými orgány a subjekty a hospodářskými a sociálními partnery na vhodné úrovni.
Tato spolupráce zahrnuje přípravu, provádění včetně financování a posuzování, sledování a hodnocení dopadů opatření.
2. V rámci technické pomoci dává Komise podněty a přijímá opatření, která zajistí, že akce Společenství odpovídají prioritním cílům podle článku 1 a jsou zdrojem přidané hodnoty pro vnitrostátní iniciativy.
Článek 4
Příprava programů
1. Opatření pro zemědělství a trvale udržitelný rozvoj venkova podle tohoto nařízení jsou předmětem plánu připravovaného na zeměpisně nejvhodnější úrovni.
Tento plán připravují příslušné orgány určené kandidátskou zemí a kandidátské země jej předkládají Komisi po konzultaci s příslušnými orgány a organizacemi na vhodné úrovni.
2. Plán se vztahuje na období nejdéle sedmi let počínaje rokem 2000, s výhradou čl.
1 odst. 2, a zahrnuje
- kvantitativní popis současné situace ukazující rozpory, nedostatky a možnosti rozvoje, hlavní výsledky předešlých činností provedených s podporou Společenství, použité finanční zdroje a dostupné výsledky hodnocení,
- popis navrhované strategie, její kvantitativní cíle, vybrané prioritní směry rozvoje venkova a územní vymezení,
- předchozí posouzení očekávaných hospodářských, ekologických a sociálních dopadů, včetně účinků na zaměstnanost,
- orientační finanční přehled vyčíslující financování z předpokládaných vnitrostátních zdrojů, ze zdrojů Společenství a popřípadě soukromých finančních zdrojů a odpovídající každému z prioritních směrů vybraných v rámci plánu, případně zahrnující i opatření financovaná EIB a dalšími nástroji mezinárodního financování,
- orientační finanční profil pro každý rok trvání programu a pro každý zdroj přispívající na financování programu,
- popřípadě informace o potřebě studií, školení nebo technické pomoci při činnostech spojených s přípravou, prováděním nebo úpravou zamýšlených opatření,
- názvy orgánů a subjektů příslušných pro provádění programu včetně platební agentury,
- definici "konečných příjemců", což mohou být organizace nebo veřejné nebo soukromé podniky pověřené prováděním činností. Je-li veřejná podpora poskytována jinými orgány k tomu pověřenými kandidátskými zeměmi, jsou konečnými příjemci instituce rozhodující o udělení veřejné podpory,
- popis opatření pro provádění plánů, a zejména režimy podpory, včetně kritérií potřebných pro uplatňování pravidel hospodářské soutěže,
- předpisy zajišťující správné provádění programu včetně jeho sledování a hodnocení a definice kvantifikovaných indikátorů pro hodnocení a rovněž předpisy o kontrolách a sankcích,
- výsledky konzultací a opatření přijatých pro účast příslušných orgánů a subjektů a vhodných partnerů z ekonomické a sociální oblasti a z oblasti ochrany životního prostředí.
3. Ve svých plánech kandidátské země dbají na to, aby měla přednost opatření zaměřená na zlepšení fungování trhu, zlepšování norem jakosti a hygieny a opatření vytvářející nová pracovní místa ve venkovských oblastech v souladu s předpisy o ochraně životního prostředí.
4. Pokud není s kandidátskou zemí dojednáno jinak, musí být tento plán předložen do šesti měsíců od vstupu tohoto nařízení v platnost.
5. Na základě plánu předloženého každou z kandidátských zemí schválí Komise program pro rozvoj zemědělství a venkova podle čl. 50 odst. 2 nařízení (ES) č. 1260/1999 do šesti měsíců od předložení plánu a za podmínky, že jsou k dispozici veškeré nezbytné informace. Komise zhodnotí navrhovaný plán a zejména posoudí, zda je slučitelný s tímto nařízením.
6. Program může být v případě potřeby revidován a doplňován v důsledku
- sociálního a hospodářského vývoje, nových významných informací a výsledků provádění daných akcí, včetně výsledků sledování a hodnocení, a potřeby upravit dostupné částky podpory,
- opatření přijatých v rámci přístupového partnerství a národního programu přejímání acquis communautaire,
- přerozdělení zdrojů podle článku 15.
Článek 5
Předchozí posouzení, sledování a hodnocení
1. Pro posouzení účinnosti opatření zahrnutých do programu bude poskytovaná podpora předmětem předchozího posouzení, posouzení v polovině programu, průběžného sledování a následného hodnocení s cílem posoudit výsledky a dopad opatření vzhledem k vymezeným cílům.
2. Komise a kandidátská země sledují provádění programu.
Toto sledování je prováděno vzájemně dohodnutými postupy.
Sledování je prováděno s ohledem na zvláštní, předem dohodnuté a stanovené fyzikální ukazatele, ukazatele životního prostředí a finanční ukazatele.
Kandidátské země předkládají Komisi nejpozději do konce šestého měsíce následujícího roku výroční zprávu o plnění programu, která obsahuje alespoň informace podle článku 37 nařízení (ES) č. 1260/1999.
3. Pro každý program rozvoje venkova je zřízen monitorovací výbor podle článku 35 nařízení (ES) č. 1260/1999.
Článek 6
Slučitelnost
Opatření podporovaná Společenstvím musí být v souladu se závazky přijatými v rámci přístupového partnerství a slučitelná se zásadami národních programů pro přijímání acquis communautaire.
Opatření financovaná podle tohoto nařízení musí být v souladu s ustanoveními evropských dohod, včetně prováděcích ustanovení k těmto dohodám týkajících se státní podpory.
Opatření financovaná podle tohoto nařízení musí být v souladu s cíli společné zemědělské politiky, zejména pokud jde o společné organizace trhu a strukturální opatření Společenství.
Nesmějí působit narušení trhu.[<] Z.coeflp;100;[<]
HLAVA III
FINANČNÍ USTANOVENÍ
Článek 7
Zdroje
1. Pomoc Společenství podle tohoto nařízení je poskytována pro období od roku 2000 do roku 2006.
Roční rozpočtové položky schvaluje rozpočtový orgán v mezích finančních výhledů.
2. Finanční příspěvek Společenství na provádění programu rozvoje venkova je poskytován formou záloh, spolufinancování a financování podle zásad v článku 30 nařízení (ES) č. 1260/1999.
Finanční podporu lze vyplácet v podobě záloh na provádění programů a plateb prováděných na základě vynaložených výdajů.
3. Přidělování finančních prostředků každé z kandidátských zemí na předvstupní pomoc v rámci tohoto nástroje financování se zakládá na těchto objektivních kritériích:
- zemědělské obyvatelstvo,
- využívaná zemědělská plocha,
- hrubý domácí produkt (HDP) na hlavu v paritě kupní síly,
- zvláštní územní situace.
4. V období uvedeném v čl. 4 odst. 2 mohou být až 2 % ročních rozpočtových položek určena na financování opatření z podnětu Komise na předběžné studie, výměnné návštěvy odborníků, hodnocení a kontrolu.
Článek 8
Výše příspěvku Společenství
1. Příspěvek Společenství může činit až 75 % z celkových veřejných výdajů, na které lze poskytnout podporu.
Na opatření uvedená v čl. 2 poslední odrážce a čl. 7 odst. 4 může činit příspěvek Společenství k financování opatření až 100 % nákladů, na které lze poskytnout podporu.
2. Na investice, které přinášejí výnosy, činí objem veřejné podpory nejvýše 50 % z celkových nákladů, na které lze poskytnout podporu; z nich příspěvek Společenství činí nejvýše 75 %.
V žádném případě nesmí příspěvek Společenství překročit stropy stanovené pro státní podporu, pokud jde o podíl podpory a kombinování podpor.
3. Finanční příspěvky a platby se vyjadřují v eurech.
Článek 9
Finanční kontrola
1. Finanční podpora je udělována na základě zásad stanovených v nařízení (ES) č. 1258/1999.
Komise plní výdaje stanovené tímto nařízením v souladu s platným finančním nařízením o souhrnném rozpočtu Evropských společenství na základě finančního protokolu uzavřeného mezi Komisí a kandidátskou zemí.
2. Postupem podle článku 12 Komise stanoví metody řízení programu, ustanovení pro sledování a kontrolu jeho provádění, systém pro předcházení nesrovnalostem a jejich stíhání a postupy pro navrácení neoprávněně vyplacených částek. Přijetí těchto opatření je nezbytnou podmínkou schválení programu podle čl. 4 odst. 5.
3. Aniž jsou dotčeny kontroly prováděné přijímajícími zeměmi, mohou Komise a Účetní dvůr provádět prostřednictvím vlastních nebo řádně pověřených pracovníků technické a finanční kontroly na místě, včetně kontrol náhodně zvolených případů a závěrečných auditů.
Článek 10
Snížení, pozastavení a zrušení pomoci
1. Pokud nedojde k provedení určitého opatření tak, aby bylo odůvodněno přidělení jakékoli části rozpočtových položek na toto opatření, provede Komise náležitý přezkum dokumentace, a zejména požádá kandidátskou zemi nebo orgány, které určila pro provedení opatření, aby se ve stanovené lhůtě vyjádřily.
2. Po tomto přezkumu může Komise snížit nebo pozastavit pomoc poskytnutou na dotčené opatření, pokud přezkum potvrdí existenci nesrovnalosti nebo významné změny, které mají dopad na povahu nebo podmínky provádění opatření a k nimž nebyl získán souhlas Komise.
3. Každá částka jako přeplatek se vrátí Komisi.
Nevrácené částky podléhají úrokům z prodlení v souladu s finančním nařízením.
Článek 11
Komise přiděluje dostupné zdroje kandidátským zemím pro provádění čl. 7 odst.
2. Do tří měsíců od přijetí tohoto nařízení Komise sdělí každé kandidátské zemi své rozhodnutí o orientační výši přidělených finančních prostředků na sedm let.
HLAVA IV
PROVÁDĚCÍ PRAVIDLA
Článek 12
1. Komise přijme prováděcí pravidla k tomuto nařízení postupem podle čl. 50 odst. 2 nařízení (ES) č. 1260/1999.
2. Komise přijme podrobná finanční prováděcí pravidla postupem stanoveným v článku 13 nařízení (ES) č.
1258/1999. Tato pravidla zahrnují zejména náležitá ustanovení zajišťující dodržování rozpočtové kázně.
HLAVA V
OSTATNÍ USTANOVENÍ
Článek 13
Podávání zpráv
Komise předkládá Evropskému parlamentu, Radě, Hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů výroční zprávu o podpoře Společenství poskytované podle tohoto nařízení.
V těchto zprávách Komise zejména představí pokrok v dosažení cílů stanovených článkem 1.
HLAVA VI
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 14
Informování a propagace
1. Programy uvedené čl. 4 odst. 5 jsou v kandidátských zemích přiměřeně propagovány.
2. Cílem propagace je zejména
- informovat potenciální příjemce a profesní organizace o poskytované pomoci,
- informovat veřejnost o úloze Společenství v poskytované podpoře.
Uvažované návrhy a opatření přijatá k tomuto účelu jsou sdělována Komisi.
Článek 15
Se vstupem do Evropské unie ztrácí daná země nárok na podporu podle tohoto nařízení. Zdroje uvolněné vstupem kandidátské země do Evropské unie jsou přerozděleny ostatním kandidátským zemím uvedeným v čl. 1 odst. 1. Přerozdělení vychází z potřeb kandidátských zemí a z jejich schopností přijmout pomoc a z kritériích stanovených v čl. 7 odst. 3.
Rada na návrh Komise kvalifikovanou většinou rozhodne o obecných zásadách pro toto přerozdělení.
Ve smyslu rozhodnutí podle druhého pododstavce rozhodne Komise o přerozdělení dostupných zdrojů mezi další kandidátské země postupem podle čl. 12 odst. 1.
Článek 16
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1273/99
ze dne 17. června 1999,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2366/98, kterým se stanoví pravidla pro režim podpory produkce olivového oleje na hospodářské roky 1998/99, 1999/2000 a 2000/01
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady č. 136/66/EHS ze dne 22. září 1996 o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1638/98 [2], a zejména na článek 5 odst. 11 uvedeného nařízení,
s ohledem zejména na článek 4 nařízení (ES) č. 1638/98,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2261/84 ze dne 17. července 1984, kterým se stanoví obecná pravidla pro poskytování podpory produkce olivového oleje a podpory organizacím producentů olivového oleje [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č.
1639/98 [4], a zejména na článek 19 uvedeného nařízení,
(1) vzhledem k tomu, že čl. 3 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 2366/98 [5] stanoví, že prohlášení podle nařízení Komise (EHS) č. 3061/84 [6] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 2455/97 [7] mají být v průběhu hospodářských roků 1999/2000 a 2000/01 nahrazeny úplným prohlášením o sklizni; že je třeba umožnit, aby toto nahrazení mohlo být provedeno s předstihem;
(2) vzhledem k tomu, že čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 2366/98 obsahuje odkaz na program schválený podle článku 4; že je třeba vyjasnit, že tento odkaz se vztahuje na článek 4 nařízení (ES) č. 1638/98, které stanoví podmínky způsobilosti k podpoře po 31. říjnu 2001 na dodatečné olivovníky vysázené po 1. květnu 1998;
(3) vzhledem k tomu, že pro stanovení výnosů oliv a oleje, na které odkazuje článek 18 nařízení (EHS) č. 2261/84 uvedené nařízení stanoví jako lhůtu pro zaslání daných údajů rozepsaných podle homogenních produkčních oblastí 31. květen; že proto je třeba upravit článek 6 nařízení (ES) č.
(4) vzhledem k tomu, že článek 8 nařízení (ES) č. 2366/98 stanoví, že měsíční skladové výkazy lisoven mají být do desátého dne měsíce následujícího po daném měsíci zaslány příslušné agentuře, případně agentuře pověřené kontrolami; že z praktických administrativních důvodů by v některých členských státech měla být lhůta prodloužena o jeden den;
(5) vzhledem k tomu, že čl. 9 odst.
1 nařízení (ES) č. 2366/98 stanoví, že množství získaných olivových pokrutin stanovené paušálně se má ve skladových výkazech uvádět denně; že je třeba stanovit, aby byl uvedený údaj vyjádřen hmotností;
(6) vzhledem k tomu, že v čl. 9 odst. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 2366/98 je třeba změnit nevhodnou terminologii;
(7) vzhledem k tomu, že Rada upravila organizaci společného trhu s olivovým olejem na přechodnou dobu až do hospodářského roku 2000/01 včetně; že Komise musí mít maximální množství spolehlivých statistických údajů o produkci a musí Radě do roku 2001 předložit návrh na organizaci společného trhu s oleji a tuky použitelný od 1. listopadu 2001; že je tudíž nutné mít údaje o výnosech oliv a olivového oleje v producentských členských státech; že pro získání co nejpřesnějších údajů, které jsou přímo srovnatelné ve všech producentských členských státech, je třeba počínaje hospodářským rokem 1999/2000 zavést metodu vyhodnocování uvedených výnosů, která by umožnila takové srovnání; že pro získání co nejreprezentativnějších výsledků je nutné stanovit bližší údaje o zmíněné metodě a regionálních produkčních zónách, na něž se vztahuje;
(8) vzhledem k tomu, že počínaje hospodářským rokem 1999/2000 musí být práce na metodě vyhodnocování výnosů zařazena do pracovního harmonogramu kontrolních agentur podle článku 31 nařízení (ES) č. 2366/98;
(9) vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro oleje a tuky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2366/98 se mění takto:
1. v čl. 3 odst. 2 se před slova "v průběhu hospodářských roků 1999/2000 a 2000/01" vkládá slovo "nejpozději";
2. druhá odrážka čl. 5 odst. 2 druhého pododstavce se nahrazuje tímto: "— plánovaná výsadba zahrnuje výsadbu dodatečných olivovníků podle programu schváleného podle článku 4 nařízení (ES) č. 1638/98 a je tedy možné po 31. říjnu 2001 poskytnout podporu,";
3. v čl. 6 odst. 3 se slova "nejpozději do 1. srpna 1999" zrušují;
4. v druhé odrážce čl. 8 písm. b) se slova "před desátým dnem" nahrazují slovy "nejpozději desátého dne";
5. v čl. 9 odst. 1 se písmeno e) nahrazuje tímto: "e) množství získaných olivových pokrutin, stanovené vážením nebo paušálně.";
6. v čl. 9 odst. 2 písm. a) se slovo "vylisovaného" nahrazuje slovem "získaného".
Článek 2
Nařízení (ES) č. 2366/98 se mění takto:
1. článek 6 se nahrazuje tímto: "Článek 6
1. Pro účely stanovení výnosů oliv a výnosů oleje uvedených v článku 18 nařízení (EHS) č. 2261/84 členské státy poskytnou Komisi nejpozději do 31. května dotyčného hospodářského roku:
a) pro každou z homogenních produkčních oblastí uvedených v odstavci 3 v souladu s metodou stanovenou v uvedeném odstavci pro dotyčné údaje:
- průměrný výnos oliv určených na produkci oleje v kilogramech na jeden olivovník,
- prvky umožňující vyhodnocení rozpisu vzorku sledovaného pro účely odhadování výnosů oliv na úrovni regionálních produkčních zón;
b) pro každou z produkčních oblastí uvedených v odstavci 2 v souladu s metodou stanovenou v uvedeném odstavci pro dotyčné údaje:
- průměrný výnos oliv v kilogramech na jeden olivovník, z něhož byly sklizeny olivy na produkci oleje a přesnost odhadu,
- průměrný procentní podíl stromů, z nichž byly sklizeny olivy na produkci oleje, z celkového počtu nahlášených stromů a přesnost odhadu,
- průměrný výnos všech panenských olivových olejů na kilogram oliv a průměrné procentní podíly lampantového panenského olivového oleje, obyčejného panenského olivového oleje, panenského olivového oleje a extra panenského olivového oleje stanovené v souladu s odstavcem 4;
c) pro každý dotčený členský stát hodnocení založené na výsledcích uvedených v písmenech a) a b):
- výnosy oliv a olivového oleje na olivovník, z něhož byly sklizeny olivy na produkci oleje,
- procento a počet olivovníků, z nichž byly sklizeny olivy na produkci oleje,
- procentní podíly a produkci lampantového panenského olivového oleje, obyčejného panenského olivového oleje, panenského olivového oleje a extra panenského olivového oleje.
2. Regionální produkční zóny se stanoví v příloze.
Aniž je dotčen článek 28, bude v každé regionální produkční zóně sledován vzorek 100 hospodářství s cílem prověřit prohlášení o sklizni a vykázat:
- celkový počet olivovníků, z nichž byly sklizeny olivy na produkci oleje,
- množství oliv dodaných do lisoven.
Údaje se zaznamenají v příslušnou dobu na místě.
V případě, že je z hospodářství odesláno několik dodávek, podrobí se alespoň jedna z nich kontrole na místě.
Zavede se systém kontroly kvality údajů.
Nespolehlivé údaje se z výpočtů vyloučí.
Vzorek hospodářství, která mají být sledována, se vybere namátkově ze všech hospodářství, která podala žádost o podporu v jednom ze dvou hospodářských roků před rokem, pro který má být učiněn odhad výnosů.
Tato hospodářství se rozčlení podle:
- homogenních produkčních oblastí uvedených v odstavci 3,
- velikosti hospodářství,
- případně dalších kritérií, která budou členskými státy považována za významné.
Příprava a výběr vzorků na vnitrostátní úrovni se provedou v přítomnosti odborníků z několika vnitrostátních institucí, případně odborníků z Komise.
Pro udělení podpory musí pěstitelé oliv v případě potřeby spolupracovat při vyhodnocování výnosů.
3. Homogenní produkční oblasti stanoví členské státy, přičemž vezmou v úvahu zejména:
- geografickou polohu a agronomické charakteristiky půdy,
- převládající odrůdy a stáří olivovníků a nejčastěji používaný způsob prořezávání,
- potřebu stanovení omezeného počtu oblastí, které zůstávají delší dobu stálé a nepřekrývají se s hranicemi regionálních produkčních zón.
Do 1. ledna příslušného hospodářského roku sdělí členské státy Komisi seznam a popis stanovených homogenních produkčních oblastí a případné řádně zdůvodněné změny původního seznamu.
V rámci každé homogenní produkční oblasti stanoví členské státy plán odběru vzorků a metodu, která odborníkům umožní provádět odhad průměrného výnosu oliv na jeden olivovník, z něhož se sklízejí olivy pro produkci olivového oleje.
Pokud se úhrnné průměrné výnosy odhadnuté odborníky pro jednotlivé homogenní produkční oblasti neshodují na úrovni regionálních produkčních zón s intervalem spolehlivosti průměrného výnosu založeném na sledování hospodářství podle odstavce 2, odhady odborníků se přiměřeně upraví.
4. Průměrný výnos všech panenských olivových olejů na kilogram oliv a procenta jednotlivých kategorií panenského olivového oleje se stanoví na základě výsledků stanovených pro dotyčný hospodářský rok schválenými lisovnami, které byly podrobeny hloubkovým kontrolám podle prvního pododstavce čl. 30 odst. 1.
Výsledky na úrovni regionálních produkčních zón se vypočítají na základě sloučených údajů z prověřených lisoven, přičemž se vezmou v úvahu množství oliv zpracovaná uvedenými lisovnami v daném regionu.
5. Do 1. ledna dotyčného hospodářského roku členské státy sdělí Komisi na základě odhadů odborníků a údajů týkajících se předchozích hospodářských roků předběžný odhad výnosů oliv a olivového oleje z jednotlivých regionálních produkčních zón.";
2. příloha tohoto nařízení se připojuje jako příloha k nařízení (ES) č. 2366/98.
Článek 3
V článku 31 nařízení (ES) č. 2366/98 se první odstavec nahrazuje tímto: "Je-li prováděním kontrol pověřena kontrolní agentura podle tohoto nařízení, provede rovněž vyhodnocení výnosů oliv a olivového oleje podle regionálních produkčních zón uvedených v článku 6. Tato činnost se vykáže v pracovním harmonogramu agentury vypracovaném podle článku 3 a 4 nařízení (EHS) č. 27/85."
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1308/1999
ze dne 15. června 1999,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu
RADA Evropské unie,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Od přijetí nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 [4] se právní rámec pro veterinární léčivé přípravky radikálně změnil, zejména v důsledku vstupu v platnost nařízení Rady (ES) č. 2309/93 ze dne 22. července 1993, kterým se stanoví postupy Společenství pro registraci a dozor nad humánními a veterinárními léčivými přípravky a kterým se zakládá Evropská agentura pro hodnocení léčivých přípravků [5], a dále v důsledku změn provedených směrnicí 93/40/EHS [6] ve směrnici Rady 81/851/EHS ze dne 28. září 1981 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se veterinárních léčivých přípravků [7] a ve směrnici Rady 81/852/EHS ze dne 28. září 1981 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se analytických, farmakologicko-toxikologických a klinických kritérií a protokolů s ohledem na zkoušení veterinárních léčivých přípravků [8].
(2) Výbor pro veterinární léčivé přípravky je nadále odpovědný Evropské agentuře pro hodnocení léčivých přípravků a této agentuře přináleží prostřednictvím tohoto výboru vydávat stanoviska týkající se maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků, které jsou přípustné v potravinách živočišného původu v souladu s nařízením (EHS) č. 2377/90.
(3) Nařízení Rady (ES) č. 297/95 ze dne 10. února 1995 o poplatcích, které se platí Evropské agentuře pro hodnocení léčivých přípravků [9], stanoví poplatky agentury za posouzení žádostí o stanovení, změnu a prodloužení platnosti maximálních limitů reziduí.
(4) Je tedy nezbytné změnit nařízení (EHS) č. 2377/90 tím, že se agentura pověří úkolem projednávat žádosti o stanovení, změnu a prodloužení platnosti maximálních limitů reziduí a sladěním procesu přijímání rozhodnutí ve vztahu k registraci a dozoru nad veterinárními léčivými přípravky s procesem zavedeným nařízením (EHS) č. 2309/93.
(5) Dohoda o používání hygienických a rostlinolékařských opatření, která vzešla z mnohostranných jednání Uruguayského kola, schválená jménem Společenství rozhodnutím Rady 94/800/ES ze dne 22. prosince 1994 o uzavření dohod v rámci mnohostranných jednání Uruguayského kola (1986–1994) jménem Evropského společenství s ohledem na oblasti, které jsou v jeho působnosti [10] stanoví povinnost transparentnosti v otázkách opatření na ochranu zdraví; nařízení (EHS) č.
2377/90 musí být proto přizpůsobeno, aby umožnilo Společenství plnit jeho závazky vyplývající z uvedené dohody.
(6) Je rovněž nezbytné napravit některé věcné chyby v nařízení (EHS) č. 2377/90,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2377/90 se mění takto:
1. Články 6 a 7 se nahrazují tímto: "Článek 6
1. Aby byla do příloh I, II nebo III zařazena farmakologicky účinná látka, která má být použita ve veterinárních léčivých přípravcích pro podávání zvířatům určeným k produkci potravin, musí být Evropské agentuře pro hodnocení léčivých přípravků zřízené nařízením Rady (EHS) č. 2309/93 [11], dále jen "agentura", předložena žádost o stanovení maximálního limitu reziduí.
Tato žádost musí obsahovat informace a údaje uvedené v příloze V tohoto nařízení a musí odpovídat zásadám stanoveným ve směrnici 81/852/EHS.
2. Žádost musí být rovněž provázena potvrzením o úhradě poplatku splatného agentuře.
Článek 7
1. Výbor pro veterinární léčivé přípravky uvedený v článku 27 nařízení (ES) č. 2309/93 (dále "výbor") je odpovědný za formulování stanoviska agentury týkajícího se klasifikace látek uvedených v přílohách I, II, III nebo IV tohoto nařízení.
2. Pro účely tohoto nařízení se použijí články 52 a 53 nařízení (EHS) č. 2309/93.
3. Agentura zajistí, aby bylo stanovisko výboru předloženo do 120 dnů po přijetí platné žádosti.
Jestliže jsou informace předložené žadatelem nedostatečné k tomu, aby umožnily přípravu tohoto stanoviska, smí výbor požádat žadatele, aby v určené lhůtě zajistil další informace.
Lhůta pro stanovisko potom musí být prodloužena do doby, dokud nebudou další informace poskytnuty.
4. Agentura doručí stanovisko žadateli.
Do 15 dnů od přijetí stanoviska smí žadatel agentuře písemně oznámit, že zamýšlí vznést odpor.
V tomto případě musí žadatel agentuře doručit ve lhůtě 60 dnů po obdržení stanoviska podrobné důvody svého odporu.
Ve lhůtě 60 dnů po obdržení důvodů pro odpor výbor posoudí, zda má své stanovisko revidovat, a odůvodnění konečného rozhodnutí ve věci odporu se přiloží ke zprávě uvedené v odstavci 5.
5. Agentura doručí konečné stanovisko výboru ve lhůtě do 30 dnů po jeho přijetí Komisi a žadateli.
Součástí stanoviska je zpráva popisující hodnocení bezpečnosti látky výborem, ve které musí být uvedeny důvody pro vyvozené závěry.
6. Komise připraví návrh opatření v souladu s právními předpisy Společenství a zahájí postup uvedený v článku 8.
Výbor uvedený v článku 8 přizpůsobí svůj jednací řád tak, aby zohlednil úkoly, které jsou mu svěřeny tímto nařízením."
2. Ustanovení čl. 8 odst. 1 se nahrazují tímto: "1. Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, přednese věc Stálému výboru pro veterinární léčivé přípravky (dále jen "stálý výbor") jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce některého členského státu."
3. V čl. 8 odst. 2 a 3 se slovo "výbor" nahrazuje slovy "stálý výbor".
4. V čl. 9 odst. 2 se první věta nahrazuje tímto: "Komise co nejdříve přezkoumá důvody uvedené dotyčným členským státem a po konzultaci s Výborem pro veterinární léčivé přípravky neprodleně zaujme stanovisko a přijme příslušná opatření; osoba odpovědná za uvádění na trh smí být požádána, aby výboru předložila ústní či písemná vysvětlení."
5. V článku 10 se slova "Výbor pro přizpůsobení směrnic týkajících se veterinárních léčivých přípravků technickému pokroku" a termín "výbor" nahrazují slovy "stálý výbor".
6. Článek 12 se nahrazuje tímto: "Článek 12
Co nejdříve po změně příloh I, II, III nebo IV zveřejní Komise shrnutí hodnocení bezpečnosti dotyčných látek, které byly hodnoceny Výborem pro veterinární léčivé přípravky.
Důvěrný charakter veškerých údajů souvisejících se zájmem ochrany průmyslového vlastnictví musí být zachován.
Agentura poskytne příslušným orgánům a Komisi příslušné metody pro identifikaci farmakologicky účinných látek, pro které jsou v přílohách I a III určeny MRL."
7. V čl.14 odst. 2 se první odrážka nahrazuje tímto: "— až do 1. ledna 1998 v případě pyrazolidinů (včetně pyrazolidindionů a fenylbutazonů), nitroimidazolů a kyseliny arsenilové, a".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1324/1999
ze dne 23. června 1999
o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 861/1999 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) K zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení.
(2) Nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a tato pravidla se vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních nebo jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím.
(3) Podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2.
(4) Je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3].
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex – odboru pro celní a statistickou nomenklaturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží, které vydaly celní orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu tří měsíců.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1334/1999
ze dne 21. června 1999
o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu oxidu hořečnatého pocházejícího z Čínské lidové republiky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1], a zejména na čl. 11 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise předložený po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Platná opatření
(1) V červnu 1993 byla nařízením Rady (EHS) č. 1473/93 [2] uložena konečná antidumpingová opatření na dovozy žíravého kalcinovaného oxidu hořečnatého (dále jen "CCM") pocházejícíhoz Čínské lidové republiky.
Tato opatření nabyla formu proměnného cla, tj. clo bylo uloženo na ty dovozy, jejichž cena byla pod minimální dovozní cenou uvedenou v nařízení, které podléhá přezkumu.
Minimální dovozní cena vycházela z vypočtené normální hodnoty.
2. Žádost o přezkum
(2) Po zveřejnění oznámení o blížícím se konci platnosti antidumpingových opatření na dovozy CCM pocházejícího z Čínské lidové republiky [3] obdržela Komise v březnu 1998 žádost o přezkum těchto opatření podle čl. 11 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 384/96 (dále jen "základní nařízení").
(3) Tuto žádost podala Eurometaux jménem výrobců Společenství, jejichž společná výroba dotyčného výrobku představuje 100 % výroby tohoto výrobku ve Společenství.
(4) Uvedená žádost vycházela z toho, že skončení platnosti uvedených opatření by pravděpodobně vedlo k opětovnému výskytu dumpingu a k poškozování průmyslu Společenství.
Komise po konzultaci s poradním výborem dospěla k závěru, že existují dostatečné podklady pro zahájení přezkumu a zahájila šetření zveřejněním oznámení o zahájení [4] podle čl. 11 odst.
3. Šetření
(5) Zahájení přezkumu oznámila Komise oficiálně stěžujícím si výrobcům Společenství, vývozcům a výrobcům ve vyvážející zemi a dovozcům i jejich reprezentativním sdružením, o nichž je známo, že se jich to týká, a zástupcům vyvážejících stran.
Všem těmto stranám a těm, kdo dali o sobě vědět ve lhůtě stanovené v oznámení o zahájení, zaslala Komise dotazníky.
Kromě toho bylo oznámení i s dotazníkem zasláno výrobcům v Indii, která byla vybrána jako obdobná země.
Přímo dotčeným stranám poskytla Komise také příležitost k předložení písemných připomínek a k požádání o slyšení.
(6) Na dotazník odpověděli všichni výrobci ve Společenství.
Odpovědi na dotazník došly rovněž od tří čínských výrobců - Liaoning Metals & Minerals Import & Export Corp., Citic Trading Co. Ltd a Liaoning Foreign Trade Corp. (dále jen "čínští vývozci"), od jednoho spřízněného dovozce a od jednoho spřízněného obchodníka.
Úroveň spolupráce představovala podle údajů Eurostatu více než 87 % celkových dovozů z Čínské lidové republiky.
Na dotazník odpověděli a svá stanoviska písemně předložili tři nespříznění dovozci – Frank & Schulte Benelux z Nizozemska, Timab Industries SA z Francie a GBC Ltd ze Spojeného království.
Od uživatelů výrobku, s výjimkou firmy Timab Industries, která sama dotyčný výrobek dovezla, nepřišla žádná odpověď.
(7) Orgány Komise opatřovaly a ověřovaly všechny údaje, které považovaly za nezbytné k posuzování pokračování nebo opakování dumpingu a újmy a zájmu Společenství.
Šetření byla provedena v objektech těchto společností:
a) výrobci Společenství:
- Grecian Magnesite SA, Athens, Řecko,
- Magnesitas Navarras, Pamplona, Španělsko,
- Magnesitas de Rubian, Sarria (Lugo), Španělsko,
- Styromag GmbH, St Katharein an der Laming, Rakousko;
b) výrobci v obdobné zemi:
- Tamil Nadu Magnesite Ltd., Salem, Indie;
c) nespříznění dovozci do Společenství:
- Frank & Schulte Benelux, Capelle a/d Ijssel, Nizozemsko,
- Timab Industries SA, St Malo, Francie (rovněž uživatel dotyčného výrobku),
- GBC Ltd., Ewell (Surrey), Spojené království;
d) spříznění dovozci a obchodníci:
- Citic Germany GmbH, Bad Homburg, Německo,
- Lutz Mineralien GmbH, Schifferstadt, Německo.
(8) Šetření o dumpingu probíhalo v době od 1. července 1997 do 30. června 1998 (dále jen "doba šetření").
Analýza postavení průmyslu Společenství zahrnula dobu od 1. ledna 1994 do konce doby šetření.
B. DOTYČNÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
1. Dotyčný výrobek
(9) Výrobek, jehož se toto řízení týká, je forma oxidu hořečnatého, a to přírodní žíravý kalcinovaný magnezit (CCM), který se vyrábí z přírodního uhličitanu hořečnatého neboli magnezitu.
K výrobě CCM je třeba magnezit těžit, drtit, třídit a pak spalovat v peci při teplotách od 700 do 1000 °C. Výsledkem je CCM s oxidem hořečnatým ("MgO") různého obsahu a kvality.
Hlavními nečistotami obsaženými v CCM jsou SiO2, Fe203, Al203, CaO a B203 (oxid křemičitý, resp. oxid železitý, oxid hlinitý, oxid vápenatý a oxid boritý).
CCM se používá hlavně v zemědělství ke krmení zvířat nebo jako hnojivo, ale i pro průmyslové účely – ve stavebnictví k výrobě podlahových a izolačních desek, jakož i při výrobě papíroviny, papíru a brusných materiálů.
(10) CCM navíc není chemicky jednotný.
Nebyly však zjištěny žádné jasné předěly, které by umožnily třídění CCM na různé výrobky.
Hranice mezi jeho jednotlivými druhy je znejasněná překrývajícími se způsoby použití, protože uživatelé používají za stejným účelem magnezit různých druhů a z různých zdrojů nabídky.
(11) CCM pocházející z Čínské lidové republiky, který byl prodáván na trhu Společenství, se sice lišil obsahem MgO, celkově to však neznamenalo žádné významné rozdíly v základních fyzických vlastnostech, ve vzájemné nahraditelnosti, vnímání nebo metodách prodeje dotyčného výrobku.
Stejně jako v předchozím šetření, všechny skupiny a druhy CCM se proto mají považovat za účelem tohoto šetření za stejný výrobek.
2. Obdobný výrobek
(12) Bylo zjištěno, že mezi fyzickými a chemickými vlastnostmi a způsoby použití CCM vyváženého do Společenství a výrobkem vyráběným a prodávaným na domácím trhu obdobné země nejsou žádné základní rozdíly.
Dále nebyly žádné rozdíly mezi dotyčným výrobkem a výrobkem vyrobeným a prodávaným na trhu Společenství stěžovatelem, průmyslem Společenství.
V tomto ohledu šetření potvrdilo závěr předchozího šetření, že uživatelé mohu zpracovávat jak dovezené výrobky, tak výrobky vyrobené ve Společenství, aniž by měnili výrobní proces.
(13) Někteří nespříznění dovozci prohlásili, že CCM z Čínské lidové republiky není obdobný s CCM vyráběným a prodávaným průmyslem Společenství.
Tvrdili, že nemohou být považovány za obdobné, protože surovina (MgCO3) je v Čínské lidové republice snadno dostupná v masivních ložiscích, zatímco surovina Společenství se musí těžit z úzkých žil.
Navíc je v čínském magnezitu přirozeně vyšší obsah MgO.
(14) Metody těžby, obsah magnezitu v hornině a výrobní proces se mohou lišit od výrobce k výrobci, a tak je tomu v celosvětovém měřítku. Tyto rozdíly však nemají významný vliv na konečný výrobek a neopravňují tvrzení některých nespřízněných dovozců, že výroba v Čínské lidové republice je ojedinělá, pokud jde o používané metody a procesy i pokud jde o chemické a fyzikální vlastnosti magnezitu.
To je potvrzeno skutečností, že výrobci Společenství i čínští vývozci mají řadu společných zákazníků.
(15) Proto CCM vyvážený do Společenství na jedné straně a výrobek vyráběný a prodávaný průmyslem Společenství na trhu Společenství a výrobek vyráběný a prodávaný na domácím trhu obdobné země na druhé straně jsou vzájemně zaměnitelné a musí být považovány za jeden obdobný výrobek ve smyslu čl. 1 odst. 4 základního nařízení.
C. DUMPING
1. Předběžné poznámky
(16) V souladu s čl. 11 odst. 2 základního nařízení bylo v šetření zkoumáno, zda existují důvody pro závěr, že by při neexistenci opatření opětovný výskyt dumpingu pravděpodobně pokračoval.
2. Obdobná země
(17) K určení normální hodnoty byla vzata v úvahu skutečnost, že v tomto šetření musela normální hodnota pro dovozy z Čínské lidové republiky vycházet z dat za třetí zemi s tržním hospodářstvím.
V oznámení o zahájení tohoto přezkumu se v tomto ohledu počítalo s Tureckem jako s vhodnou třetí zemí s tržním hospodářstvím pro určení normální hodnoty.
Řada dovozců však namítla, že Turecko je nevhodné z toho důvodu, že přístup k surovinám je v Turecku obtížnější než v Čínské lidové republice.
Protože doly v Turecku neposkytují stejné přírodní výhody jako doly v Čínské lidové republice, náklady na těžbu a zpracování jsou v Turecku vyšší než v čínských dolech.
Jeden z dovozců navrhl jako alternativu Slovensko, kde přírodní podmínky jsou údajně srovnatelné s podmínkami v Čínské lidové republice.
Další navrhli, aby normální hodnota vycházela z domácích prodejních cen vápence nebo dolomitu v Německu, který je těžen a zpracováván podobně jako CCM v Čínské lidové republice a má podobné použití.
(18) Vzhledem k připomínkám dovozců o volbě Turecka jako obdobné země, byla hledána možnost spolupráce nejen s Tureckem, ale i s jinými zeměmi, o nichž je známo, že se tam CCM těží v dostatečných množstvích.
O spolupráci byly požádáni zejména tři známí výrobci v Turecku, dva v Brazílii, jeden na Slovensku a dva v Indii.
Z Brazílie nedošla žádná odpověď, zatímco slovenský výrobce prohlásil, že není s to požadované údaje poskytnout vzhledem k době šetření.
Jediný turecký výrobce CCM, který byl ochoten spolupracovat, uvedl objem domácího odbytu, který nebylo možno považovat za reprezentativní v poměru k čínským vývozům do Společenství, zatímco další turecký výrobce vyráběl jen odlišnou formu MgO, a to přepálený magnezit.
Nakonec souhlasil s poskytnutím údajů požadovaných v dotazníku jeden indický výrobce.
(19) Pokud jde o návrh použít domácí prodejní ceny vápence nebo dolomitu v Německu, je třeba poznamenat, že vápenec a dolomit nemohou být považovány za obdobné s CCM, protože jejich chemické vlastnosti jsou odlišné.
(20) Bylo zjištěno, že domácí odbyt indického spolupracujícího výrobce představoval více než 5 % celkových dovozů Společenství z Čínské lidové republiky v době šetření.
Ukazuje se, ze indický trh CCM je konkurenčním trhem, kde mezi sebou soutěží alespoň pět domácích výrobců CCM.
Magnezit, surovina pro výrobu CCM, je snadno dostupný ve velkých množstvích v povrchových dolech v blízkosti závodů.
Těžební a výrobní proces tohoto indického výrobce a čínských výrobců jsou si velmi podobné.
(21) Čínští vývozci se vyjádřili, že Turecko, ačkoli není zcela vhodné, mělo být ponecháno jako obdobná země z toho důvodu, že normální hodnota zjištěná v Indii by neměla žádnou souvislost s tou, která byla zjištěna v Turecku v předchozím šetření.
Jak však bylo prohlášeno dříve, odbyt v Turecku je příliš nízký na to, aby mohl být reprezentativní, a proto volba jiné obdobné země neměla žádnou alternativu.
(22) Čínští vývozci vznesli argument, že spolupracující indický výrobce je zcela vlastněný státem, a proto jsou ceny CCM v Indii kontrolovány vládou.
Je skutečně pravdou, že dotyčná společnost je vlastněna státem.
Podniká však v podmínkách tržního hospodářství a svůj domácí odbyt dosahuje v hospodářské soutěži s řadou společností, které indické vládě nepatří.
Nebylo zjištěno, že by státní vlastnictví bylo vedlo k jakémukoli zkreslení účtovaných nákladů nebo cen.
(23) Vzhledem k výše uvedenému Komise soudí, že Indie je vhodnou obdobnou zemí za účelem určení normální hodnoty.
3. Normální hodnota
(24) Normální hodnota jediného druhu CCM, který se vyrábí a prodává v Indii, se určuje na základě zaplacených cen nebo cen, které mají zaplatit nezávislí zákazníci na domácím trhu za prodej obdobného výrobku, o kterém bylo zjištěno, že byl proveden v dostatečných množstvích a obvyklým způsobem obchodování.
Za ostatní druhy, které spolupracující společnost nevyrábí, se normální hodnota určuje pomocí opravného koeficientu na normální hodnotu určenou na základě druhu CCM vyrobeného spolupracující firmou.
Protože vyšší obsah MgO odpovídá vyšší kvalitě a tudíž hodnotnějšímu výrobku, bylo považováno za vhodné stanovit výši úpravy v přímém poměru k obsahu MgO v jednotlivých druzích CCM vyvážených z Čínské lidové republiky.
4. Vývozní cena
(25) Vývozy CCM do Společenství uskutečňované spolupracujícími čínskými vývozci představovaly asi 87 % celkových dovozů dotyčného výrobku z Čínské lidové republiky.
Tento odhad vyplývá z odpovědí na dotazník a z údajů Eurostatu týkajících se kódu KN 25199090 (položka TARIC 10/80), pod kterým se vykazují dovozy dotyčného výrobku.
(26) Vývozní cena za oba spolupracující vývozce, jejichž odbyt ve Společenství připadal zcela na nespřízněné dovozce, byla určena na základě ceny skutečně zaplacené nebo splatné za výrobky prodané na vývoz nespřízněným vývozcům.
(27) Pokud jde o vývozce, jehož veškerý odbyt ve Společenství připadl na jeho spřízněného dovozce do Společenství a který dotyčné výrobky dále prodal spřízněnému obchodníkovi, byla vývozní cena vypočtena tak, že od ceny uplatněné při dalším prodeji prvnímu nespřízněnému kupci byly odečteny všechny náklady vzniklé mezi dovozem a dalším prodejem, a to spřízněnému dovozci i spřízněnému obchodníkovi, jakož i přiměřená částka na zisk, aby tak byla stanovena spolehlivá vývozní cena v souladu s čl. 2 odst. 9 základního nařízení. Částka na zisk byla vypočtena tak, aby odpovídala průměrnému zisku dosaženému spolupracujícími nezávislými dovozci, tj. 9 % obratu z prodeje spřízněného obchodníka.
5. Srovnání
(28) Vážená průměrná normální hodnota jednoho druhu CCM byla srovnána s váženou průměrnou vývozní cenou odpovídajícího druhu CCM na úrovni FOB přístav země výroby, v souladu s čl. 2 odst. 11 základního nařízení.
(29) Za účelem zajištění korektního srovnání normální hodnoty s vývozní cenou bylo přihlédnuto k rozdílům mezi koeficienty, o nichž bylo v souladu s čl. 2 odst.
10 základního nařízení prohlášeno a prokázáno, že ovlivňují srovnatelnost. V tomto ohledu byly provedeny úpravy přihlížející k vnitrozemskému i námořnímu přepravnému, pojištění, manipulaci, nakládání, a k vedlejším a úvěrovým nákladům.
Protože výrobci v Čínské lidové republice mají snadnější přístup k surovinám, Komise dále usoudila, že by měla být provedena další úprava přihlížející k nižším nákladům těžby magnezitové rudy, vyplývajícím z příznivějšího procenta rekuperace rudy v Čínské lidové republice ve srovnání s Indií.
Následkem toho po zjištění, že procento rekuperace rudy v Indii je podobné jako v Turecku, které bylo použito v předchozím šetření jako referenční země, a při neexistenci žádných jiných nových skutečností, které by sdělily dotčené strany, bylo rozhodnuto použít stejnou úpravu normální hodnoty, jakou požadovaly čínské strany v předchozím šetření, tj. snížení nákladů těžby zjištěných v Indii o 20 %.
(30) Žádost čínských vývozců o úpravu s přihlédnutím k rozdílu stupně obchodu byla shledána oprávněnou, avšak přesný výpočet nebyl považován za nezbytný vzhledem k tomu, že zde jde přezkum při uplynutí opatření, a k tomu, že i kdyby taková úprava byla provedena, stále ještě by existovalo značné dumpingové rozpětí.
6. Dumpingové rozpětí
(31) Srovnání normální hodnoty s vývozní cenou ukázalo existenci dumpingu, přičemž dumpingové rozpětí se rovnalo částce, o kterou takto určená normální hodnota překročila vývozní cenu CCM vyvezeného do Společenství.
Dumpingové rozpětí zjištěné jako procento dovozní ceny CIF hranice Společenství bylo podstatné.
D. PRAVDĚPODOBNOST OPAKOVÁNÍ NEBO POKRAČOVÁNÍ DUMPINGU
(32) Kromě analýzy výskytu dumpingu v době šetření byla zkoumána také pravděpodobnost pokračování dumpingu v případě, že by dotyčná opatření byla zrušena.
Na základě údajů poskytnutých vývozci se považuje za pravděpodobné, že čínské vývozy CCM budou pokračovat buď při stejných nebo dokonce při nižších cenách, než jaké byly v době šetření.
Dokladem toho je skutečnost, že úřední statistiky USA ukázaly, že čínské vývozní ceny FOB při vývozu do USA, které jsou jednou z hlavních zemí určení CCM z Čínské lidové republiky, byly v době šetření v průměru značně nižší než odpovídající ceny vývozu čínského CCM do Společenství.
(33) Na základě zjištěné skutečnosti, že vývozy CCM pocházejícího z Číny byly v době šetření uskutečněny při dumpingových cenách a že podle údajů poskytnutých vývozci se předvídá mírný pokles čínských vývozních cen CCM vyváženého do Společenství, a vzhledem k čínské cenové politice používané vůči třetím zemím, v nichž nejsou v platnosti žádná antidumpingová opatření, se konstatuje, že v případě zrušení platných opatření by dumping pravděpodobně pokračoval.
(34) Kromě toho by zrušení níže uvedeného systému vývozních licencí pravděpodobně vedlo k poklesu čínských vývozních cen na úroveň asi 75 EUR, což by se rovnalo dalšímu zvýšení dumpingu.
E. DEFINICE PRŮMYSLU SPOLEČENSTVÍ
(35) Podle čl. 4 odst. 1 základního nařízení se termín "průmysl Společenství" vykládá tak, že se vztahuje na výrobce obdobných výrobků ve Společenství jako celek nebo na ty výrobce, jejichž společná výroba uvedených výrobků představuje převážný podíl celkové výroby těchto výrobků, v souladu s definicí obsaženou v čl. 5 odst. 4 základního nařízení. Šetření potvrdilo, že žadatelé - výrobci ze Společenství - představují 100 % výroby CCM ve Společenství. Představují tedy průmysl Společenství ve smyslu čl. 4 odst. 1 a čl. 5 odst. 4 základního nařízení.
F. ANALÝZA SITUACE NA TRHU CCM VE SPOLEČENSTVÍ
(36) Za prvé je třeba poznamenat, že většina zvláštních údajů týkajících se průmyslu Společenství za dobu šetření a analýzy byla vypočtena na základě údajů od tří výrobců Společenství, a to Grecian Magnesite, Magnesitas Navarras a Magnesitas de Rubian.
Čtvrtý výrobce Společenství, Styromag, byl založen jako nezávislá společnost teprve v roce 1996 následkem konkurzu společnosti Magindap z roku 1994, která rovněž vyráběla CCM.
Protože údaje za Styromag byly k dispozici až počínaje rokem 1996, a to za účelem podání souvislého obrazu hospodářského postavení průmyslu Společenství, Komise nepovažovala za vhodné brát údaje za Styromag v úvahu za účelem analýzy postavení průmyslu Společenství.
Údaje za Styromag byly zahrnuty při určování celkové spotřeby Společenství a byly vzaty v úvahu při analýze podtržení cen za dobu šetření.
Je možno rovněž prohlásit, že kdyby do níže uvedené analýzy postavení průmyslu Společenství byly zahrnuty odhadnuté údaje za Styromag za roky 1994 a 1995, tato analýza by se nebyla změnila.
1. Spotřeba trhu Společenství
(37) Celková spotřeba CCM za dobu šetření byla vypočtena na základě těchto údajů:
- objem odbytu průmyslu Společenství na trhu Společenství,
- dovozy CCM do Společenství z Čínské lidové republiky,
- dovozy CCM do Společenství ze všech ostatních třetích zemí.
(38) Podle těchto údajů vzrostla spotřeba z 328000 tun v roce 1994 na 356000 tun v době šetření, tj. na úroveň blízkou úrovni zjištěné za dobu předchozího šetření (368000 tun).
Období od roku 1994 do roku 1996 bylo charakterizováno stálým růstem spotřeby až na 422000 tun v roce 1996.
Spotřeba ve Společenství se zvýšila vlivem povětrnostních podmínek na poptávku po druzích CCM s nižším obsahem MgO, které se používají hlavně v zemědělství, a možným rozvojem řady nově objevených průmyslových trhů.
Poptávka po dosažení svého vrcholu klesla v roce 1997 o 18 %, avšak v době šetření se částečně zvýšila.
(39) Závěrem je možné říci, že spotřeba CCM používaného ve Společenství oběma způsoby použití byla poměrně vyrovnaně rozdělená, tj. asi 50 % spotřeby bylo použito k zemědělským účelům a druhá polovina byla určena k průmyslovým účelům.
2. Dovozy z dotyčné země
a) Objem dovozu, podíl dovozu a podíl na trhu dotyčných dovozů v době šetření
(40) Objem dovozu CCM pocházejícího z Čínské lidové republiky se zvýšil z 86089 tun v roce 1994 na 110592 tun v době šetření, tj. zvýšení v době analýzy a šetření asi o 28 %.
Objem dovozu v době šetření se přiblížil výši objemu dosaženého během doby předchozího, původního šetření (120000 tun).
(41) Podíl objemu dovozu CCM z Čínské lidové republiky na všech dovozech CCM do Společenství činil za dobu šetření a analýzy 77-82 %.
Největší podíl dosáhly tyto dovozy v roce 1996, v roce s nejvyšší poptávkou.
Je třeba si však povšimnout, že během doby předchozího šetření představoval podíl dovozu CCM z Čínské lidové republiky jen asi 54 %.
(42) Podíl dovozu z Čínské lidové republiky na trhu Společenství se zvýšil od roku 1994 do doby šetření z 26,3 % na 31 %.
To se rovná celkovému zvýšení v době šetření a analýzy o 4,7 procentních bodů, V roce 1996, v roce s výjimečně vysokou poptávkou, dosáhl čínský podíl na trhu 36,4 %.
Při prvním šetření činil podíl dovozů z Čínské lidové republiky v době šetření 32 %.
b) Vývoj cen a cenové chování dovozců dotyčných výrobků
i) Vývoj cen dotyčných výrobků
(43) Podle údajů Eurostatu se čínské průměrné prodejní ceny CIF pro dovoz CCM do Společenství od roku 1994 do roku 1995 významně zvýšily a v následujících letech soustavně klesaly.
Průměrné prodejní ceny dotyčných dovozů tak vzrostly v době šetření a analýzy asi o 14 %.
(44) Byla vyslovena tvrzení, že čínský systém vývozních licencí, který byl zaveden údajně po uložení antidumpingových cel, by byl postupně omezoval dodávky čínského CCM do Společenství a tím by tlačil prodejní ceny čínského dovozu nahoru.
Jak je však uvedeno výše, objem čínského dovozu se v době šetření a analýzy zvýšil o 28 %; po zavedení uvedených opatření se sice čínské dovozní ceny CCM dováženého do Společenství v letech 1993-1995 zvýšily, od té doby však soustavně klesaly.
ii) Cenové chování vývozců
(45) Za účelem určení cenového chování vývozců ve vztahu k cenovému chování výrobců Společenství byly analyzovány ceny vývozců i ceny průmyslu Společenství za dobu šetření.
Předmětem této analýzy byl odbyt průmyslu Společenství a odbyt čínských spolupracujících vývozců nespřízněným dovozcům ve Společenství, jakož i další prodeje spřízněných dovozců nespřízněným zákazníkům, považované za provedené na stejném obchodním stupni.
Pro tuto analýzu byly dotyčné výrobky rozděleny do dvou kategorií podle jejich použití k zemědělským a průmyslovým účelům.
Na základě toho byly prodejní ceny CCM vyrobeného a prodaného průmyslem Společenství srovnány s prodejními cenami čínského CCM používaného k oběma účelům.
(46) Je třeba si povšimnout, že spolupracující čínští vývozci prodali významný podíl objemu svého vývozu do Společenství prostřednictvím zákazníků se sídlem mimo Společenství za cenu FOB hranice Číny.
Proto bylo potřebné provést úpravy, aby mohla být vypočtena cena CIF hranice Společenství na základě údajů spolupracujících dovozců i vývozců.
(47) Vážené průměrné ceny CIF dotyčných dovozů byly srovnány s cenami výrobců Společenství a upraveny s přihlédnutím k rozdílům dodacích podmínek na těchto trzích, na kterých tyto strany uskutečňovaly své prodeje, protože účelné srovnání mohlo být provedeno jen na těchto trzích.
Šetřením bylo zjištěno, že celkové průměrné prodejní ceny čínských vývozců, používané na výrobky pro obě použití, byly nižší než ceny průmyslu Společenství.
Zejména bylo zjištěno, že průměrný rozdíl mezi cenami čínských vývozců a cenami průmyslu Společenství byl větší u CCM pro průmyslové použití než u CCM používaných v zemědělství.
(48) Analýza odpovědí spolupracujících dovozců na dotazník pak ukázala, že u významných prodejů CCM používaného k zemědělským účelům byla prodejní cena CIF vývozců právě na úrovni minimální ceny 112 ECU za tunu, což naznačuje, že tyto ceny byly omezeny v současnosti použitelnými antidumpingovými opatřeními.
(49) Přestože ceny vývozců neodrážely skutečnost, že čínský CCM má vyšší čistotu než CCM vyráběný průmyslem Společenství, Komise nepovažovala za nezbytné použít opravný koeficient.
Požadavek na provedení takové úpravy vznesl průmysl Společenství.
3. Hospodářské postavení průmyslu Společenství
a) Výroba
(50) Srovnání situace na začátku a na konci doby provádění analýzy a šetření ukazuje, že celková výroba CCM byla od roku 1994 do doby šetření poměrně stabilní.
Výroba vzrostla za toto období z asi 207000 tun na asi 219000 tun, tj, o 6 %.
b) Výrobní kapacita
(51) Výrobní kapacita průmyslu Společenství se zvýšila z 265000 tun v roce 1994 na 280000 tun v době šetření, tedy asi o 6 %.
c) Využití kapacity
(52) Využití kapacity průmyslu Společenství mělo přibližně stejnou úroveň v roce 1994 i v době šetření – 78 %.
V roce 1995 a v roce 1996 však využití kapacity vzrostlo na 89 %, respektive na 88 %. To bylo následkem očekávání vysokých prodejů v tomto období, která se však nesplnila, zejména v roce 1996.
Pak se využití kapacity průmyslu Společenství postupně snižovalo.
d) Objem odbytu
(53) Celkový objem odbytu výrobců Společenství vzrostl z asi 209000 tun v roce 1994 na téměř 211000 tun v době šetření.
Objem odbytu se od roku 1994 do roku 1995 značně zvýšil, avšak od té doby soustavně klesal.
e) Podíl na trhu
(54) Podíl průmyslu Společenství na trhu Společenství se od roku 1994 do doby šetření snížil ze 63 % na 58 %.
To se rovná snížení tohoto podílu za dobu analýzy a šetření o pět procentních bodů.
V roce 1996, v roce se zvláště vysokou poptávkou, podíl průmyslu Společenství na trhu klesl na 50 %.
V následujícím roce sice průmysl Společenství ztracené procentní body získal zpět, od roku 1997 však vykazoval tržní podíl průmyslu Společenství opět klesající tendenci.
f) Cenový vývoj
(55) Šetření ukázalo, že průměrná prodejní cena CCM vyráběného výrobci Společenství se od roku 1994 do doby šetření zvýšila o 7 %.
Prodejní ceny průmyslu Společenství dosáhly vrcholu v roce 1996, a to díky vysoké poptávce na trhu v tomto roce.
Zatímco ceny zemědělského CCM za dobu analýzy a šetření vzrostly o 13 %, prodejní ceny CCM používaného k průmyslovým účelům se zvýšily o 6 %.
Po vrcholovém roce 1996 ceny zemědělského CCM vykazovaly poměrně stabilní vývoj, zatímco ceny CCM používaného k průmyslovým účelům poklesly o 5 %.
g) Ziskovost
(56) Za účelem analýzy ziskovosti byly vzaty v úvahu některé vedlejší výrobky výroby CCM průmyslem Společenství, což se projevilo v celkovém výsledku snížením zvláštních nákladů na výrobu CCM a zvýšením zisků s tím spojených.
Průmysl Společenství však tvrdil, že tyto prodeje mají jen dočasnou povahu a mohou okamžitě skončit.
Komise soudila, že díky značnému hodnotovému i objemovému rozsahu prodeje vedlejších výrobků, které byly prodávány během delší doby, se musely odrazit v analýze ziskovosti výroby CCM s tím výsledkem, že ziskovost dosahovaná prodejem CCM vzrostla.
(57) Ziskovost průmyslu Společenství, vyjádřená v procentech čistých tržeb, se během analýzy a šetření zvýšila z vážené průměrné ztráty 4,0 % v roce 1994 na zisk 5,2 % v době šetření.
Ziskovost průmyslu Společenství jako celku se během doby analýzy a šetření zvýšila o 9,2 procentních bodů.
Průmysl Společenství však považuje za roční míru zisku nezbytnou k udržování svých činností míru zisku 10 %.
h) Zaměstnanost
(58) Zaměstnanost v průmyslu Společenství klesla během doby analýzy a šetření o 6,7 %.
i) Zásoby
(59) Zásoby na skladě výrobců Společenství vzrostly z 24788 tun v roce 1994 na 34240 tun v době šetření, což se rovná za dobu analýzy i šetření zvýšení o asi 38 %.
Zásoby na skladě od roku 1994 do roku 1997 soustavně rostly, pak však v době šetření klesly.
j) Investice
(60) Objem celkových investic průmyslu Společenství se za dobu od roku 1994 do doby šetření zvýšil asi o 23 %.
Průmysl Společenství intenzivně investoval, zejména v letech 1995 a 1996.
Tyto investice se týkaly hlavně zlepšení a další racionalizace výrobního procesu za účelem úspory nákladů.
Za účelem snížení znečisťování životního prostředí instalovala část průmyslu Společenství ve svých pecích moderní filtry.
k) Vývozní činnost průmyslu Společenství
(61) Vývozy CCM průmyslu Společenství do třetích zemí vykazují poměrně stabilní úroveň.
Roční vývozy dosahovaly během doby analýzy a šetření objemu asi 8000 - 11000 tun ročně.
l) Závěr
(62) Po uložení proměnného antidumpingového cla v roce 1993 se situace v průmyslu Společenství během doby analýzy a šetření zlepšila.
Hospodářské faktory, například výroba, výrobní kapacita, průměrné prodejní ceny za tunu, ziskovost a investice, vykazovaly pozitivní vývoj.
Výroba i výrobní kapacita se v době analýzy a šetření zvýšily asi o 6 %, zatímco průměrné prodejní ceny vzrostly ve stejném období asi o 7 %.
Po dvou letech ztrát byl odbyt průmyslu Společenství od roku 1996 opět ziskový.
Je pravděpodobné, že to bylo díky snížení počtu zaměstnanců a investicím provedeným v předchozím roce za účelem racionalizace výroby.
V době šetření dosáhly ukazatele objemu odbytu a využití kapacity průmyslu Společenství stejné úrovně jako v roce 1994.
Výše uvedená analýza však ukazuje, že tomu tak není u všech ukazatelů a že zejména od roku 1996 se projevuje tendence poklesu.
(63) Využití kapacity, podíl na trhu, zaměstnanost a zásoby na skladě se však nevyvíjely příznivě.
Průmysl Společenství ztratil v uvedeném období asi pět procentních bodů podílu na trhu Společenství.
Průmysl Společenství zaměstnával v době šetření ve srovnání s rokem 1994 o 6,7 % zaměstnanců méně.
Zásoby na skladě průmyslu Společenství od roku 1994 do roku 1997 stále rostly – celkové zvýšení za dobu analýzy a šetření činilo 38 %.
Kromě toho využití kapacity průmyslu Společenství od roku 1995 neustále klesalo, a to i v roce 1996, dokonce v roce vysoké poptávky nevzrostlo více než na 88 %.
(64) Šetření ukázalo, že ačkoli se postavení průmyslu Společenství v některých oblastech zlepšilo, některé další ekonomické faktory se již tak příznivě nevyvíjely.
To je třeba vidět ve spojitosti s nízkými cenami čínských dovozů, které byly stanoveny těsně blízko minimální ceny a vykonávaly cenový tlak na průmysl Společenství.
To zabránilo průmyslu Společenství plně se zotavit z důsledků předchozího provádění dumpingu.
(65) Bylo vysloveno tvrzení, že průmysl Společenství zlepšil své postavení na trhu Společenství přes pokračující výskyt dovozů z dotyčné země.
V tomto ohledu je možné poznamenat, že ačkoli antidumpingová opatření přispěla ke zlepšení hospodářského postavení průmyslu Společenství, jejich účinek, jak je uvedeno výše, byl zeslaben.
Toto tvrzení je podpořeno skutečností, že dovozy z Čínské lidové republiky se zvýšily během doby analýzy a šetření o 28 %, což znamenalo zisk 4,7 procentních bodů podílu na trhu v témž období.
4. Objemy a ceny dovozů z jiných třetích zemí
a) Objem dovozu
(66) Objem dovozu CCM z jiných třetích zemí se během doby analýzy a šetření zvýšil z asi 25000 tun v roce 1994 na 26000 tun v době šetření.
To se rovná zvýšení asi o 4 %.
Díky výše uvedené vysoké poptávce po CCM v roce 1996 dosáhly v tomto roce dovozy z těchto zemí vrcholu při objemu 33000 tun.
(67) Podíl dovozů ze třetích zemí na trhu činil od roku 1994 do roku 1996 8 % a v roce 1997 se snížil o jeden procentní bod.
Podíl těchto zemí na trhu byl tedy během doby analýzy a šetření poměrně stabilní.
b) Prodejní ceny dovozů ze třetích zemí
(68) Podle Eurostatu průměrné prodejní ceny dovozů ze třetích zemí vzrostly během doby analýzy a šetření o 43 %.
5. Závěr
(69) Ve srovnání s údaji za předchozí šetření se spotřeba Společenství vyvíjela poměrně stabilně.
Bylo vyjádřeno tvrzení, že v roce 1996 se poptávka ve Společenství velmi zvýšila, takže překročila míru využívání kapacity průmyslu Společenství, což nevyhnutelně vedlo ke zvýšení dovozů čínského CCM.
Je však třeba poukázat na to, že míra využití kapacity průmyslu Společenství činila v roce 1995 asi 89 % a od té doby soustavně klesala.
Proto je možné konstatovat, že spotřeba Společenství neměla v době analýzy a šetření významný vliv na postavení průmyslu Společenství.
(70) Kromě toho se zdá, že to, co způsobilo zvýšení objemu čínského dovozu od roku 1995, byly spíše klesající čínské dovozní ceny.
V každém případě v době do šetření nedošlo k žádnému tak významnému zvýšení poptávky, které by mohlo vysvětlit zvýšení dovozů a podílu čínského CCM na trhu, zjištěné během šetření.
(71) Společenství vyvinulo značné úsilí ke zvýšení své konkurenceschopnosti vůči hlavním čínským konkurentům a vůči konkurentům z jiných třetích zemí.
Toto úsilí je zvlášť viditelné při pohledu na rozsah investic během doby provádění analýzy a šetření.
Společenství investovalo od roku 1994 do roku 1997 značné částky na modernizaci a racionalizaci svých výrobních zařízení.
Toto úsilí však nebylo zcela úspěšné následkem pokračujících dumpingových dovozů z Čínské lidové republiky.
Postavení průmyslu Společenství zůstalo zranitelné.
G. PRAVDĚPODOBNOST OPAKOVÁNÍ ÚJMY
1. Analýza postavení dotyčné vyvážející země
a) Čínský licenční systém
(72) V dubnu 1994 Ministerstvo zahraničního obchodu a hospodářské spolupráce a Čínská komora dovozců a vývozců kovů, nerostů a chemikálií zavedly systém vývozních licencí na všechny vývozu některých nerostů, který je v zásadě totožný se systémem vývozních kvót.
Od té doby se tento systém vztahuje na všechny jednotlivé druhy hořčíku, včetně žíravého kalcinovaného magnezitu.
V roce 1998 představoval licenční poplatek asi 37 ECU za tunu CCM.
To znamená, že při zaplacení minimální ceny 112 ECU za tunu by skutečná prodejní cena bez licenčního poplatku činila asi 75 ECU za tunu.
(73) Podle Eurometax, orgány oblasti Liaoning, kde se nachází nejvíce výrobců, zavedly v roce 1995 další místní daň, která činila v roce 1997 asi 15 ECU za tunu.
Bylo vysloveno tvrzení, že tento licenční systém je dostačující ke snížení rizika obnovení škodlivého dumpingu.
(74) Eurometax tvrdila, že čínský licenční systém pro magnezit by mohl být brzy zrušen, a obávala se, že následkem jeho zrušení by se objem čínských vývozů magnezitu mohl zvýšit a značně snížit ceny, jestliže by nadále nebyla ukládána antidumpingová opatření.
(75) Vývozci tvrdí, že licenční systém vnesl do vývozů magnezitu z Čínské lidové republiky stabilitu a spolehlivost a že není důvodu domnívat se, že tento systém bude brzy zrušen.
Dále uvedli, že jestliže by antidumpingová opatření nadále nebyla používána a licenční systém by byl zrušen, vývozci by určitě nesnížili své ceny na stabilním trhu, jakým je trh Evropského Společenství, a náhle by se dobrovolně nezdrželi dosahování vyšších zisků.
(76) Vzhledem k výše uvedeným tvrzením a k povaze výše uvedeného systému, který provádí vláda vyvážející země samostatně, je nutné prohlásit, že existence nebo zrušení systému vývozních licencí nemůže mít vliv na rozhodování institucí Společenství o obnovení nebo neobnovení antidumpingových opatření.
Analýza tohoto systému tedy pouze zdůraznila schopnost čínských vývozců prodávat CCM za velmi nízké ceny.
b) Čínské vývozy do třetích zemí
(77) Komise analyzovala čínské vývozy CCM do USA na základě obchodních statistik USA.
Tyto dovozy představovaly v roce 199767 % a v lednu až srpnu 199863 % celosvětových dovozů CCM do USA.
(78) Celkový objem čínských vývozů do USA se zvýšil ze 72477 tun v roce 1994 na 89440 tun v roce 1997, tj. o 23 %.
V roce 1995 se čínské vývozy do USA zvýšily na absolutní maximum více než 96000 tun, což je objem stejné úrovně jako objem čínských vývozů do Společenství, přičemž v roce 1996 byla zaznamenána opět tendence poklesu.
(79) Čínské prodejní ceny CIF pro vývoz do USA sice vzrostly v roce 1995 oproti roku 1994 z velmi nízké úrovně o 80 %, od té doby se však snížily a zůstaly značně pod minimální cenou EU zavedenou v roce 1993 ve výši 112 ECU za tunu.
(80) Podle Eurostatu srovnání cen za všechny jednotlivé druhy CCM ukazuje, že čínská průměrná prodejní cena na trhu Společenství je asi o třetinu vyšší než průměrná prodejní cena na trhu USA.
Proto se ukazuje, že není žádného důvodu k domněnce, že při neexistenci opatření by čínské ceny neklesly na úroveň srovnatelnou s úrovní cen za dovozy do USA, zejména proto, že bylo zjištěno, že dovozní ceny při dovozu do Společenství jsou částečně velmi blízké minimální ceně, ne-li stejné, tj. ukazuje se, že jsou na této úrovni jen z důvodu existence minimální ceny.
c) Výroba, kapacita, využití kapacity a zásoby
(81) Komise zaslala dotazníky osmi čínským výrobcům a obchodním společnostem mimo jiné za účelem zjištění úrovně výroby, výrobní kapacity, využití kapacity a zásob.
Komise však nemohla určit úrovně výroby čínských výrobců ani přesnou kapacitu, využití kapacity a zásoby, protože tři ze čtyř spolupracujících společností jsou čistě obchodní společnosti a jen jediná společnost sama vyrábí CCM.
Ostatní výrobci nespolupracovali.
Protože to neumožnilo provést reprezentativní analýzu čínské výroby CCM a protože nebyly k dispozici žádné úřední statistiky, musela Komise podle článku 18 základního nařízení použít dostupné údaje.
(82) Proto bylo rozhodnuto, že mají být použity údaje uvedené v žádosti o přezkum, odrážející údaje průmyslového a tržního výzkumu.
Podle těchto pramenů je možné výrobu za několik posledních let odhadnout na asi 600000 tun ročně, z čeho asi 200000 tun je určeno pro čínský domácí trh.
(83) Podobně musely být použity údaje ze žádosti o přezkum rovněž při určování výrobní kapacity, využití kapacity a zásob.
Podle téhož pramene představovala výrobní kapacita čínských výrobců více než 700000 tun ročně.
Pokud jde o využití kapacity, čínští výrobci nevyužívají podstatnou část svých výrobních kapacit.
Čínské zásoby CCM představovaly asi 500000 tun.
2. Závěr o opakování škodlivého dumpingu
(84) Čínské vývozní ceny při vývozu na další významný trh CCM, USA, na který se také vztahuje systém vývozních licencí, byly od roku 1994 do poloviny roku 1998 velmi nízké.
I když se tyto ceny zvýšily od roku 1994 do roku 1997 z nízké úrovně asi o 70 %, stále ještě byly značně pod minimální cenou EU stanovenou v roce 1993 a pod skutečnými čínskými vývozními cenami pro Společenství.
(85) Kromě toho, při povaze čínského licenčního systému, jehož zrušení samotné by umožnilo pokles čínských prodejních cen CIF asi o 37 EUR za tunu, ohromné čínské surovinové rezervy a velké čínské nevyužité výrobní kapacity ukazují, že existuje silná možnost, že čínští vývozci znovu obnoví poškozující vývozy.
Proto byl přijat závěr, že při neexistenci opatření by existovala pravděpodobnost opakování škodlivého dumpingu a že z tohoto důvodu mají být platná opatření zachována.
H. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
1. Úvod
(86) V souladu s článkem 21 základního nařízení bylo zkoumáno, zda by prodloužení platnosti stávajících antidumpingových opatření nebylo proti zájmům Společenství jako celku.
Rozhodování o zájmu Společenství vycházelo ze zhodnocení všech jednotlivých zájmů, například průmyslu Společenství, dovozců, obchodníků a uživatelů dotyčných výrobků.
Ke zhodnocení pravděpodobného dopadu dalšího používání uvedených opatření požádaly orgány Komise o údaje všechny výše uvedené dotčené strany.
(87) Je třeba připomenout, že v předchozím šetření se mělo za to, že přijetí opatření není proti zájmům Společenství.
Dále je třeba si povšimnout, že současné šetření je přezkumem, v němž tudíž byla analyzována situace, ve které antidumpingová opatření již platila.
Proto časování a povaha stávajícího šetření umožnily zhodnocení každého negativního dopadu stanovených antidumpingových opatření na dotčené strany.
(88) Komise zaslala dotazníky 24 dovozcům, z nichž plně spolupracovali tři nespříznění dovozci a jeden spřízněný dovozce.
Kromě toho byly dotazníky zaslány dvěma organizacím uživatelů, CEFIC a Emfema.
Ty však na dotazník neodpověděly.
(89) Na základě toho bylo zkoumáno, zda přes závěry šetření o dumpingu, škodě a pokračování nebo opakování škodlivého dumpingu, existovaly významné důvody, které by vedly k závěru, že v tomto konkrétním případě není v zájmu Společenství v opatřeních pokračovat.
2. Zájmy průmyslu Společenství
(90) Výsledky šetření umožňují závěr, že bez pokračování opatření bude postavení průmyslu Společenství nadále zranitelné nebo se ještě zhorší.
(91) Průmysl Společenství je postihován levnými dumpingovými dovozy CCM z Čínské lidové republiky.
Jak vyplývá z výše uvedeného, dosud nebylo plně dosaženo cíle projednávaných antidumpingových opatření, tj. znovuzavedení korektní hospodářské soutěže na trhu Společenství mezi výrobci Společenství a jejich vyvážejícími protějšky ve třetích zemích.
(92) Průmysl Společenství vyvíjel v posledních letech značné úsilí ke zvýšení své produktivity ve snaze o snížení svých výrobních nákladů a zvýšení své konkurenceschopnosti na tomto cenově citlivém trhu.
Během doby analýzy a šetření bylo vyvíjeno racionalizační úsilí, byly provedeny investice a sníženy prodejní, obecné a správní náklady průmyslu Společenství.
Kromě toho, v roce 1994 jeden výrobce Společenství v Řecku, který se zúčastnil předchozího šetření, upadl do konkurzu; mateřská společnost nového účastnícího se rakouského výrobce Společenství, Styromag, Magindag, rovněž upadla v roce 1994 do konkurzu a Styromag musela být zcela restrukturalizována.
Průmysl Společenství nebyl během doby analýzy a šetření schopen vytvářet přiměřený zisk.
(93) Vzhledem k povaze hospodářských obtíží pociťovaných průmyslem Společenství, zejména ke skutečnosti, že mu bylo zabráněno zotavit se z nezdravé situace způsobené dumpingovými dovozy, orgány Komise soudí, že bez zasahování je zcela pravděpodobné další zhoršení postavení průmyslu Společenství vzhledem k úrovni jeho ztrát, které utrpěl během dlouhé doby.
To by mohlo mít za následek značné snížení počtu zaměstnanců.
Během šetření bylo zjištěno, že průmysl Společenství je životaschopný, avšak je nadále v choulostivé situaci, a že je vysoce pravděpodobné, že bez pokračování antidumpingových opatření k vyrovnávání účinků dumpingových dovozů se finanční postavení průmyslu Společenství zhorší.
Proto může být nakonec ohrožena existence průmyslu Společenství a mnoho pracovních míst.
(94) Mimoto průmysl Společenství svým pokračujícím restrukturalizačním úsilím ukazuje, že není ochoten opustit tento úsek výroby.
Zachování antidumpingových opatření by proto bylo v zájmu průmyslu Společenství.
3. Zájmy dovozců a obchodníků
(95) Na jedné straně jsou někteří dovozci a obchodníci proti prodloužení platnosti antidumpingových opatření; argumentují tím, že stanovená minimální cena narušuje mezinárodní obchod a uměle zvyšuje dovozní ceny dotyčných výrobků.
Tvrdili, že průmysl Společenství během doby analýzy a šetření soustavně snižoval své ceny, zatímco čínští výrobci nebyli schopni průmyslu Společenství konkurovat, protože byli omezeni minimální cenou.
Je však třeba uvést, že dovozci nebyli s to předložit žádný důkaz pro toto tvrzení.
Naopak, šetření ukázalo, že během doby analýzy a šetření se prodejní ceny Společenství zvýšily asi o 7 % a čínský podíl na trhu Společenství se v této době zvýšil asi o 5 %.
(96) Na druhé straně někteří jiní dovozci a jeden dovážející uživatel prohlásili, že antidumpingová opatření vytvořila CCM na trhu Společenství určitou cenovou stabilitu.
Navíc minimální cena umožnila průmyslu Společenství pokračovat ve výrobě a udržovat tak hospodářskou soutěž mezi čínskými výrobci a výrobci Společenství.
(97) Proto se přijímá závěr, že cenové postavení dovozců dotyčného výrobku není uložením antidumpingových opatření negativně ovlivňováno.
Je pravděpodobné, že pokračování uvedených opatření v budoucnosti nepovede ke zhoršení jejich postavení v oblasti nákladů.
4. Zájmy uživatelů
(98) Při současném šetření žádný z uživatelů Společenství neodpověděl na dotazník zaslaný orgány Komise ani neposkytl žádný doklad o dopadu platných opatření na jeho výrobní náklady.
Následná analýza nebyla provedena vzhledem k nedostatku uživateli předložených a řádně doložených údajů o dopadu platných opatření na strukturu nákladů na výrobu, která zahrnuje použití CCM.
Protože však uživatelé nereagovali, je možné soudit, že antidumpingová opatření neměla na jejich cenové postavení žádný negativní vliv.
(99) V každém případě výsledkem tohoto šetření nebyl závěr, že se má trh Společenství uzavřít dovozům, ale že se mají odstranit nekalé obchodní praktiky a má se zabránit narušujícím účinkům dumpingových dovozů.
V tomto zvláštním případě se ukazuje, že uvedená opatření nebránila dovozům z dotyčné země vstupovat na trh Společenství.
Jak je uvedeno výše, v době analýzy a šetření dovozy z Čínské lidové republiky významně vzrostly, a to o 28 %.
(100) Dále bylo zjištěno, že vzhledem k tomu, že průmysl Společenství má významný podíl na trhu, je životaschopný a investoval značné částky do zvýšení své konkurenceschopnosti, a za existence dalších dodavatelů se sídlem mimo Společenství je riziko celkového nedostatku nabídky velmi nízké.
(101) Protože uvedená opatření jsou v platnosti již po určitou dobu a měla by pokračovat na stejné úrovni, je možno konstatovat, že by to neznamenalo žádné zhoršení postavení uživatelů.
5. Důsledky pro konkurenci na trhu Společenství
(102) Pokud jde o konkurenční prostředí na trhu Společenství, níže navržená opatření nemohou uzavřít přístup na trh Společenství pro dotyčné vývozce, a tedy umožní pokračující působení těchto vývozců na tomto trhu.
Je třeba připomenout, že dovozci a uživatelé se vždy těšili přítomnosti řady soutěžících na tomto trhu.
Průmysl Společenství, i kdyby využíval veškerou svou výrobní kapacitu, mohl by uspokojovat jen asi 80 % poptávky na trhu Společenství.
Dovozy ze třetích zemí budou proto vždy nezbytné.
Proto i kdyby stávající antidumpingová opatření pokračovala, vývozci dotyčné země budou mít možnost pokračovat ve vývozu do Společenství za korektní ceny.
6. Závěr k otázce zájmu Společenství
(103) Na základě dostupných údajů a po analýze všech jednotlivých příslušných zájmů prohlašují orgány Komise toto: Pokračování antidumpingových opatření na jedné straně pravděpodobně povede ke stabilním cenám CCM na trhu Společenství, které po dobu trvání platných opatření zřejmě neměly žádné negativní účinky na hospodářské postavení uživatelů a dovozců.
Na druhé straně však ponechání průmyslu Společenství bez přiměřené ochrany před dumpingovými dovozy by nejen dále prohloubilo jeho obtíže, ale mohlo by vést dokonce k jeho zániku.
Cenová výhoda pro uživatele, vyplývající z neuložení antidumpingových opatření, nekompenzuje přínos dosažený odstraněním narušování obchodu způsobovaného dumpingovými dovozy.
I. ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
(104) Všechny dotčené strany byly informovány o podstatných skutečnostech a úvahách, na jejichž základě bylo zamýšleno doporučit zachování stávajících opatření.
Byla jim poskytnuta lhůta, během níž se mohly po sděleních vyjádřit.
Připomínky stran byly posouzeny a případně byly podle nich závěry upraveny.
(105) Z výše uvedeného vyplývá, že v souladu s ustanovením čl. 11 odst. 2 základního nařízení antidumpingová opatření ve formě proměnného cla spojeného s minimální dovozní cenou 112 ECU za tunu na dovozy CCM pocházející z Čínské lidové republiky, uložená nařízením (EHS) č. 1473/93, mají být zachována, avšak mají být vyjádřena v nové evropské měně euro. Nová minimální cena proto činí 112 EUR za tunu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo na dovozy oxidu hořečnatého pocházejícího z Čínské lidové republiky, kódu KN ex25199090 (kód Taric 25199090*10).
2. Výše cla se rovná rozdílu mezi cenou 112 EUR za tunu a čistou cenou franko hranice Společenství před proclením, jestliže je tato druhá cena nižší.
3. Pokud není uvedeno jinak, použijí se platná ustanovení týkající se cel.
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1373/1999
ze dne 25. června 1999,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2848/98 v odvětví surového tabáku a kterým se stanoví minimální zaručená množství, která mohou být pro sklizeň 1999 převedena do jiné skupiny odrůd
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2075/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu se surovým tabákem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 660/1999 [2], a zejména na článek 7 a čl. 9 odst. 4 uvedeného nařízení,
(1) vzhledem k tomu, že příloha V nařízení Komise (ES) č. 2848/98 ze dne 22. prosince 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č.
2075/92, pokud jde o režim prémií, produkční kvóty a zvláštní podporu pro seskupení producentů v odvětví surového tabáku [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 731/1999 [4], stanoví v bodě C, že šarže, za něž byla zaplacena cena v rozmezí mezi minimální cenou a minimální cenou zvýšenou o 40 % na každou skupinu odrůd vypěstovanou seskupením producentů, jsou vyloučeny z proměnlivé části prémie;
(2) vzhledem k tomu, že Komise byla informována, že existuje tabák velmi nízké tržní hodnoty, který je podle přílohy V bodu C nařízení (ES) č.
2848/98 vyloučen z proměnlivé části prémie; že z důvodu této nízké tržní hodnoty by mělo být možné vyloučit z proměnlivé části prémie také ostatní kategorie tabáku špatné jakosti, jehož tržní cena je vyšší než je minimální cena zvýšená o 40 %; že výše uvedený bod C přílohy V by měl být změněn, aby každý členský stát mohl zvýšit pro sklizeň 1999 prahové množství pro vyloučení z proměnlivé části prémie a lépe tak vyhověl požadavkům na zlepšení jakosti tabáku v každém členském státě;
(3) vzhledem k tomu, že článek 9 nařízení (EHS) č.
2075/92 zavedl režim produkčních kvót pro různé skupiny odrůd tabáku; že jednotlivé kvóty se rozdělují mezi producenty na základě zaručených prahových množství stanovených pro rok 1999 v článku 3 nařízení (ES) č. 660/1999; že čl.
4 nařízení (EHS) č. 2075/92 umožní Komisi oprávnit členské státy k převodu zaručených prahových množství do jiných skupin odrůd; že tyto stanovené převody neznamenají pro EZOZF žádné dodatečné náklady a nevedou ke zvýšení celkového zaručeného prahového množství členského státu;
(4) vzhledem k tomu, že toto nařízení by se mělo používat před lhůtou stanovenou pro uzavření smluv o pěstování podle čl. 55 odst. 3 nařízení (ES) č. 2848/98;
(5) vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro tabák,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro sklizeň 1999 jsou podle čl. 22 odst. 4 nařízení (ES) č. 2848/98 členské státy oprávněny k převodu zaručených prahových množství stanovených v příloze tohoto nařízení z jedné skupiny odrůd do jiné.
Článek 2
V bodu C přílohy V nařízení (ES) č. 2848/98 se doplňuje nová věta, která zní: "Pro sklizeň 1999 však může každý členský stát do 30. července stanovit procentní sazbu pro zvýšení minimální ceny, která je vyšší než 40 %."
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1399/1999
ze dne 29. dubna 1999,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 1408/71 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství a nařízení (EHS) č. 574/72, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 1408/71
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 51 a 235 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1], předložený po konzultaci se Správní komisí pro sociální zabezpečení migrujících pracovníků,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu, [2]
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
(1) vzhledem k tomu, že je třeba provést některé změny v nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství [4] a nařízení Rady (EHS) č.
574/72 ze dne 21. března 1972, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 1408/71 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství [5]; že některé z těchto změn souvisejí se změnami, které členské státy provedly ve svých právních předpisech v oblasti sociálního zabezpečení;
(2) vzhledem k tomu, že uplatňování kapitoly 8 na sirotčí důchody vyvolává problémy ve výkladu a správě a že je v zájmu dotčených osob, aby sirotčí důchody byly vyměřovány podle hlavy III kapitoly 3 spíše než na základě kapitoly 8;
(3) vzhledem k tomu, že výpočet sirotčích důchodů podle kapitoly 3 se nedotýká povinnosti vyplácet diferenční doplatky v souladu s judikaturou Soudního dvora pro ty dávky, na které se nadále vztahuje kapitola 8;
(4) vzhledem k tomu, že se zdá vhodné pozměnit oddíl "L. PORTUGALSKO" přílohy IIa za účelem přihlédnutí ke změnám v portugalských právních předpisech;
(5) vzhledem k tomu, že by měl být vložen nový bod do oddílu "G. IRSKO" a další nový bod do oddílu "O. SPOJENÉ KRÁLOVSTVÍ" přílohy VI za účelem přihlédnutí ke specifickým pravidlům pro určení přednosti v případě souběhu nároků na rodinné přídavky na základě právních předpisů Spojeného království a Irska z důvodu výkonu výdělečné činnosti na území jednoho z těchto dvou členských států;
(6) vzhledem k tomu, že ustanovení obsažená v přílohách nařízení (EHS) č. 574/72 nemají žádný přímý vliv na stanovení nároků jednotlivců;
(7) vzhledem k tomu, že by mělo být možné měnit všechny přílohy nařízení (EHS) č. 574/72 nařízením přijatým Komisí na základě žádosti členského státu nebo členských států, kterých se to týká, nebo na základě žádosti jejich příslušných úřadů, po obdržení stanoviska správní komise; že skutečným důvodem změny těchto příloh je začlenění rozhodnutí přijatých dotyčnými členskými státy nebo jejich příslušnými úřady do právního nástroje Společenství;
(8) vzhledem k tomu, že je nezbytné pozměnit oddíl "43. ŠPANĚLSKO — ITÁLIE" přílohy 5 nařízení (EHS) č. 574/72;
(9) vzhledem k tomu, že v důsledku administrativní reorganizace ve Francii týkající se přezkoumání žádostí o prodloužení vyslání nebo zvláštního vyslání je třeba odpovídajícím způsobem pozměnit oddíl "E. FRANCIE" přílohy 10 nařízení (EHS) č. 574/72;
(10) vzhledem k tomu, že k dosažení cíle volného pohybu pracovníků v oblasti sociálního zabezpečení je nezbytné a vhodné pozměnit pravidla týkající se koordinace vnitrostátních systémů sociálního zabezpečení prostřednictvím právního nástroje Společenství, který je závazný a přímo použitelný ve všech členských státech;
(11) vzhledem k tomu, že toto je v souladu s čl. 3b třetím pododstavcem Smlouvy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 1408/71 se mění takto:
1. V článku 44 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. Tato kapitola se nevztahuje na zvýšení nebo příplatky k důchodům s ohledem na děti ani na sirotčí důchody, které mají být přiznány v souladu s kapitolou 8." 2. V článku 78 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
3. Vkládá se nový článek, který zní: "Článek 78a
Sirotčí důchody, s výjimkou těch, které byly přiznány podle systémů pojištění pro případ pracovního úrazu a nemoci z povolání, se považují za "dávky" spadající do oblasti působnosti čl. 78 odst.
1, pokud se někdy na zemřelého vztahoval systém, který poskytuje sirotkům pouze rodinné přídavky nebo doplňkové či zvláštní přídavky. Tyto systémy jsou vyjmenovány v příloze VIII."
4. Článek 79 se mění takto:
a) v odstavci 1 a 3 se slova "článků 77 a 78" nahrazují slovy "článků 77, 78 a 78a";
b) v odstavci 2 se slova "článků 77 nebo 78" nahrazují slovy "článků 77, 78 nebo 78a".
5. Článek 79a se mění takto:
a) v odstavci 1 se slova "na článek 78" nahrazují slovy "na článek 78a";
b) v odstavci 2 se za slova "kapitolou 8" vkládají slova "není-li v čl. 44 odst. 3 stanoveno jinak".
6. Vkládá se nový článek, který zní: "Článek 95e
Přechodná ustanovení pro uplatňování nařízení (ES) č. 1399/1999 [6]
1. Nařízení (ES) č. 1399/1999 je použitelné na nároky sirotka, pokud rodič, po kterém má sirotek nárok, zemřel po 1. září 1999.
2. Všechny doby pojištění nebo bydlení získané podle právních předpisů členského státu před dnem 1. září 1999 se vezmou v úvahu při stanovení nároků získaných v souladu s nařízením (ES) č. 1399/1999.
3. Nároky sirotků, pokud rodič, po kterém má sirotek nárok, zemřel před 1. zářím 1999, mohou být na jejich žádost přezkoumány v souladu s nařízením (ES) č. 1399/1999.
4. Je-li žádost uvedená v odstavci 3 podána do dvou let od 1. září 1999, získávají se nároky vyplývající z tohoto nařízení (ES) č. 1399/1999 uvedeným dnem a proti dotyčné osobě nelze uplatnit ustanovení právních předpisů žádného z členských států týkající se propadnutí nebo promlčení nároků.
5. Je-li žádost uvedená v odstavci 3 podána po uplynutí lhůty dvou let po 1. září 1999, získávají se nároky, které nepropadly nebo které nebyly promlčeny, dnem podání žádosti, s výhradou příznivějších ustanovení právních předpisů kteréhokoli členského státu."
7. V příloze I části I oddíle "C. NĚMECKO" písmenu a) se doplňují slova: "anebo jakýkoli úředník pobírající vzhledem ke svému postavení úředníka odměnu, která je přinejmenším stejná jako ta, která by v případě zaměstnané osoby vedla k povinnému pojištění pro případ nezaměstnanosti."
8. V příloze IIa se oddíl "L. PORTUGALSKO" nahrazuje tímto: "L. PORTUGALSKO
a) nepříspěvkové rodinné přídavky pro děti a mládež a jejich zvýšení v případě zdravotního postižení (dekret-zákon č. 160/80 ze dne 27. května 1980 ve znění dekretu-zákona č. 133-C/97 ze dne 30. května 1997);
b) nepříspěvkové přídavky v případě navštěvování zvláštní školy (dekret — zákon č. 160/80 ze dne 27. května 1980 ve znění dekretu-zákona č. 133-C/97 ze dne 30. května 1997);
c) nepříspěvkový sirotčí důchod (dekret-zákon č. 160/80 ze dne 27. května 1980 ve znění dekretu-zákona č. 133-C/97 ze dne 30. května 1997);
d) nepříspěvkový starobní a invalidní důchod (dekret-zákon č. 464/80 ze dne 13. října 1980);
e) nepříspěvkový přídavek na péči poskytovanou třetí osobou (dekret-zákon č. 160/80 ze dne 27. května 1980 ve znění dekretu-zákona č. 133-C/97 ze dne 30. května 1997);
f) nepříspěvkový vdovský důchod (prováděcí vyhláška č. 52/81 ze dne 11. listopadu 1981)."
9. Příloha III se mění takto:
a) v části A bodě 37 se vlastní text nahrazuje tímto: "Článek 4 dohody o sociálním zabezpečení ze dne 28. dubna 1997."
b) v části B bodě 37 se vlastní text nahrazuje tímto: "Článek 4 dohody o sociálním zabezpečení ze dne 28. dubna 1997."
10. Příloha IV se mění takto:
a) v části D bodě 1 písm. g) se doplňují slova: "a příplatky k sirotčímu důchodu v souladu se zákonem o pozůstalostních důchodech ze dne 17. ledna 1969";
b) v části D bodě 3 se doplňuje nová věta, která zní: "Dohoda o sociálním zabezpečení ze dne 28. dubna 1997 mezi Spolkovou republikou Německo a Finskem."
11. Příloha VI se mění takto:
a) v bodě 3 oddílu "C. NĚMECKO" se zrušují slova "s výjimkou důchodců"; b) v bodě 9 oddílu "D. ŠPANĚLSKO"
se druhý pododstavec nahrazuje tímto: "Sin embargo, el Régimen Especial des Estudiantes español ("Seguro Escolar";) se aplicará a aquellos estudiantes que sean nacionales de otros Estados miembros y estén estudiando en España, en las mismas condiciones que los estudiantes de nacionalidad española.(Týká se pouze španělského znění);"; c) v oddílu
"G. IRSKO" se doplňuje nový bod, který zní: "11. Nárok na doplatek k rodinnému příjmu výhradně na základě právních předpisů Irska se přerušuje, pokud ve stejné době a s ohledem na stejnou osobu náležejí rodinné dávky výhradně na základě právních předpisů Spojeného království, nebo do výše těchto dávek na základě článků 73, 74, 77, 78 nebo 78a nařízení."; d) v oddílu "J. NIZOZEMSKO"
se doplňuje nový bod, který zní: "7. Uplatňování hlavy II nařízení na ( ředitele/majoritního akcionáře) společnosti s ručením omezeným:
každá osoba vykonávající v Nizozemsku činnost jinou než činnost vykonávanou v rámci pracovního poměru pro společnost s ručením omezeným, ve které vlastní "významný podíl"; ve smyslu nizozemských právních předpisů (tj. podíl znamenající alespoň 50 % hlasovacích práv), je pro účely hlavy II nařízení považována za zaměstnanou osobu."; e) v oddílu
"O. SPOJENÉ KRÁLOVSTVÍ" se doplňuje nový bod, který zní: "21. Nárok na rodinné přídavky pouze podle právních předpisů Spojeného království se přerušuje, pokud ve stejné době a s ohledem na stejného rodinného příslušníka náležejí rodinné dávky výhradně podle právních předpisů Irska, nebo do výše těchto dávek na základě článků 73, 74, 77, 78 nebo 78a nařízení."
12. V příloze VII se zrušuje bod 9.
13. Doplňuje se nová příloha VIII obsažená v příloze tohoto nařízení a nazvaná "SYSTÉMY, PODLE KTERÝCH SE SIROTKŮM POSKYTUJÍ POUZE RODINNÉ PŘÍDAVKY NEBO DOPLŇKOVÉ ČI ZVLÁŠTNÍ PŘÍDAVKY".
Článek 2
Nařízení (EHS) č. 574/72 se mění takto:
1. Název článku 120 se nahrazuje tímto: "Personas que estudian o cursan formación profesional (týká se pouze španělského znění)."
2. Článek 122 se nahrazuje tímto: "Článek 122
Zvláštní ustanovení týkající se změny příloh
Přílohy prováděcího nařízení mohou být měněny nařízením Komise na žádost členského státu nebo členských států, kterých se to týká, nebo jejich příslušných úřadů po obdržení jednomyslného stanoviska správní komise."
3. Příloha 2 se mění takto:
a) v oddílu "B. DÁNSKO":
i) se bod 1 nahrazuje tímto: "1. Nemoc a mateřství
a) Věcné dávky:
1. obecně:
Příslušná amtskommune (místní správní úřad).
V obcích København a Frederiksberg: obecní úřad.
Nemocenská péče v těchto dvou obcích: Hovedstadens Sygehusfælleskab (Sdružení nemocničních zařízení hlavního města);
2. Pro žadatele o důchody a důchodce a jejich rodinné příslušníky mající bydliště v jiném členském státě, viz hlavu III kapitolu 1 oddíly 4 a 5 nařízení a články 28 až 30 prováděcího nařízení:
Den Sociale Sikringsstyrelse (správa sociálního zabezpečení), København.
b) Peněžité dávky:
Obecní úřad obce, ve které má oprávněná osoba bydliště.
V obcích København, Odense, Ålborg a Århus: Magistraten (magistrát)."; ii) bod 5 se nahrazuje tímto:
"5. Pohřebné
a) Pojištěné osoby mající bydliště v Dánsku:
Obecní úřad obce, ve které má oprávněná osoba bydliště: v obcích København, Odense, Ålborg a Århus: Magistraten (magistrát).
b) Oprávněné osoby mající bydliště v jiném členském státě (viz hlavu III kapitolu 5 nařízení a články 78 a 79 prováděcího nařízení):
Sundhetsministeriet (ministerstvo zdravotnictví), København.";
b) oddíl "C. NĚMECKO" se mění takto:
i) v bodě 2 písm. a) bodě i) druhém pododstavci první odrážce se dvě odrážky za slovy
"Avšak byl-li poslední příspěvek zaplacen:"
Bahnversicherungsanstalt (Železniční pojišťovna), Frankfurt am Main: _BAR_ Bahnversicherungsanstalt (Železniční pojišťovna), Frankfurt am Main"; _BAR_ ii) v bodě 2 písm. b) první odrážce se zrušují slova "s výjimkou Sárska";
iii) v bodě 2 písm. b) bodě i) druhém pododstavci se zrušuje dvojtečka za slovy "se sídlem v Sársku" a vkládají se slova: "pokud byl poslední příspěvek podle právních předpisů jiného členského státu zaplacen francouzské, italské nebo lucemburské instituci důchodového pojištění".
4. V příloze 4 oddílu "H. ITÁLIE" se vkládá nový bod, který zní:
5. V příloze 5 oddíle "43. ŠPANĚLSKO — ITÁLIE" se slovo "Žádná"
nahrazuje tímto: "Dohoda o novém postupu za účelem zlepšení a zjednodušení náhrady nákladů na zdravotní péči ze dne 21. listopadu 1997 týkající se čl. 36 odst. 3 nařízení (náhrada věcných dávek v nemoci a mateřství) a článků 93, 94, 95, 100 a čl. 102 odst. 5 prováděcího nařízení (postupy pro náhradu dávek pojištění v nemoci a mateřství a zpožděných nároků)."
6. Příloha 7 se mění takto: a) oddíl
"D. ŠPANĚLSKO" se nahrazuje tímto: "D. ŠPANĚLSKO: Banco Santander, Madrid"; b) oddíl
"M. FINSKO" se nahrazuje tímto: "M. FINSKO: Leonia Pankki Oyj, Helsinki/Leonia bank Abp, Helsingfors." 7. V příloze 10 oddílu
"E. FRANCIE" se bod 5 nahrazuje tímto: "5. Pro účely čl. 14 odst. 1 písm. b), čl. 14a odst. 1 písm. b) a článku 17 nařízení:
Centre de sécurité sociale des travailleurs migrants (Středisko sociálního zabezpečení migrujících pracovníků), Paris".
Článek 3
1. Toto nařízení vstupuje v platnost 1. září 1999.
2. Ustanovení čl. 1 bodu 12 se použijí ode dne 1. ledna 2000.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 1405/1999
ze dne 24. června 1999,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 2358/71 o společné organizaci trhu s osivem a kterým se stanoví podpora poskytovaná v semenářském odvětví pro hospodářské roky 2000/01 a 2001/02
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na nařízení (EHS) č. 2358/71 [1], a zejména na čl. 3 odst. 3 a odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise [2],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [3],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příloha nařízení (EHS) č. 2358/71 uvádí odrůdy typů japonica a indica druhu Oryza sativa L. mezi produkty, na něž se vyplácí podpora produkce pro základní a certifikované osivo.
Rozdíl mezi těmito dvěma typy odrůd je v zásadě genetický a vyžaduje zejména vědeckou potravinářskou analýzu.
Tyto analýzy jsou složité a některé odrůdy, jež se objevily na trhu, nelze jednoduše přiřadit typu japonica nebo indica na základě jejich genetických charakteristik.
Zmíněná příloha by proto měla být změněna tak, aby rozlišovala mezi odrůdami rodu Oryza sativa L. pouze na základě morfologických znaků.
(2) Příloha nařízení (EHS) č. 2358/71 uvádí Cannabis sativa L. (jednodomé) mezi produkty, na něž se vyplácí podpora produkce pro základní a certifikované osivo. Některé odrůdy jednodomého Cannabis sativa L. jsou nyní srovnatelné s jednodomými odrůdami, pokud jde o obsah tetrahydrocannabinolu (THC). V čl. 3 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 619/71 ze dne 22. března 1971, kterým se stanoví obecná pravidla pro poskytování podpory pro len a konopí [5], Rada stanoví, že podpora produkce má být udělována výhradně na konopí sklizené po vytvoření semen, vypěstované z certifikovaného osiva odrůd ze seznamu, který bude sestaven postupem podle článku 12 nařízení Rady (EHS) č. 1308/70 ze dne 29. června 1970 o společné organizaci trhu se lnem a konopím [6]. Pro účely udělování podpory za hospodářské roky 1998/99, 1999/2000 a 2000/01 Rada blíže určila, že na seznamu mají být uvedeny pouze ty odrůdy, u nichž bude zjištěn obsah THC nepřesahující 0,3 %, a pro následující hospodářské roky obsah THC nepřesahující 0,2 %. Příloha nařízení (EHS) č. 2358/71 by proto měla být změněna tak, aby se vztahovala na Cannabis sativa L. odrůd s obsahem THC nepřesahujícím 0,3 % pro hospodářský rok 2000/01 a 0,2 % pro následující hospodářské roky a tyto odrůdy by měly být určeny postupem podle článku 11 nařízení (EHS) č. 2358/71.
(3) Příloha nařízení (EHS) č. 2358/71 zahrnuje odrůdy Lolium perenne L. s vysokou perzistencí, pozdní nebo středně pozdní, nové odrůdy a ostatní a odrůdy s nízkou perzistencí, středně pozdní, středně rané nebo rané.
Ceny na vnějších trzích již toto rozdělení neodůvodňují a příloha by proto měla být změněna, aby uváděla Lolium perenne L. bez rozlišování mezi odrůdami.
Rozlišení by však mělo být zachováno jako přechodné opatření pro hospodářské roky 2000/01 a 2001/02, pokud jde o stanovení částek podpory uplatňované ve Společenství a změny této podpory.
(4) S ohledem na situaci na trhu Společenství a její vyhlídky není producentům zajištěn spravedlivý výnos z osiva uvedeného v příloze nařízení (EHS) č. 2358/71, které bude uvedeno na trh v hospodářských letech 2000/01 a 2001/02.
Část nákladů na produkci by měla být pokryta podporou.
(5) Čl. 3 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2358/71 stanoví, že při stanovení výše podpory se přihlíží jednak k nutnosti zajistit rovnováhu mezi objemem produkce ve Společenství a odbytovými možnostmi pro tuto produkci, jednak k cenám těchto produktů na vnějších trzích.
(6) Z uplatňování těchto kritérií vyplývá stanovení podpory na hospodářské roky 2000/01 a 2001/02 na úrovních stanovených v příloze II,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 3 nařízení (EHS) č. 2358/71 se doplňuje nový odstavec, který zní: "6. Odrůdy Cannabis sativa L., na které se vyplácí podpora stanovená v těchto článcích, budou určeny postupem podle článku 11."
Článek 2
Příloha nařízení (EHS) č. 2358/71 se nahrazuje přílohou I tohoto nařízení.
Článek 3
Pro hospodářské roky 2000/01 a 2001/02 je podpora udělovaná v semenářském odvětví, kterou upravuje článek 3 nařízení (EHS) č. 2358/71, stanovena v příloze II tohoto nařízení.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1410/1999
ze dne 29. června 1999,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2808/98, kterým se stanoví prováděcí pravidla k agromonetární úpravě pro euro v zemědělství a kterým se mění definice některých rozhodných skutečností stanovených v nařízeních (EHS) č. 3889/87, (EHS) č. 3886/92, (EHS) č. 1793/93, (EHS) č. 2700/93 a (ES) č. 293/98
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2799/98 ze dne 15. prosince 1998 o agromonetární úpravě pro euro [1], a zejména na čl. 3 odst. 2 a článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3516/93 ze dne 20. prosince 1993, kterým se stanoví rozhodné skutečnosti pro přepočítací koeficienty používané při výpočtu některých částek stanovených podle pravidel společné organizace trhu s rybami a produkty akvakultury [2], stanoví rozhodné skutečnosti pro rybolov.
V zájmu průhlednosti a jasnosti by měl být zrušen odkaz na rybářské produkty v definici rozhodných skutečností v nařízení Komise (ES) č. 2808/98 ze dne 22. prosince 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla k agromonetární úpravě pro euro v zemědělství [3].
(2) Článek 4 nařízení (ES) č. 2808/98 stanoví rozhodné skutečnosti pro směnný kurz používaný při poskytování podpory na hektar a částky strukturálního nebo ekologického charakteru. Nařízení Komise (EHS) č. 3889/87 ze dne 22. prosince 1987, kterým se stanoví prováděcí pravidla ke zvláštním opatřením pro některé chmelařské oblasti [4], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 718/93 [5], stanoví rozhodnou skutečnost pro směnný kurz používaný při poskytování zvláštní podpory. Článek 53 nařízení Komise (EHS) č. 3886/92 ze dne 23. prosince 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu prémií stanovených nařízením Rady (EHS) č. 805/68 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem a kterým se zrušují nařízení (EHS) č. 1244/82 a (EHS) č. 714/89 [6] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2604/98 [7], stanoví rozhodné skutečnosti pro směnný kurz používaný při poskytování prémií v odvětví hovězího a telecího masa. Nařízení Komise (EHS) č. 1793/93 ze dne 30. června 1993, kterým se stanoví rozhodné skutečnosti pro zemědělské přepočítací koeficienty používané v odvětví chmele [8], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2404/97 [9], stanoví rozhodné skutečnosti pro směnný kurz používaný v odvětví chmele. Článek 6 nařízení Komise (EHS) č. 2700/93 ze dne 30. září 1993, kterým se stanoví pravidla pro prémie producentům skopového a kozího masa [10], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1526/96 [11], stanoví rozhodné skutečnosti pro směnný kurz prémií v odvětví skopového masa. Článek 12 nařízení Komise (ES) č. 293/98 ze dne 4. února 1998, kterým se stanoví rozhodné skutečnosti pro odvětví ovoce a zeleniny, pro zpracované ovoce a zeleninu a částečně pro odvětví živých rostlin a květinářských produktů a pro některé produkty uvedené v příloze II Smlouvy o ES a kterým se ruší nařízení (ES) č. 1445/93 [12] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 999/1999 [13] stanoví rozhodnou skutečnost pro směnný kurz používaný při poskytování podpory ke zlepšení jakosti a odbytu ořechů a svatojánského chleba.
(3) Směnný kurz k datu rozhodné skutečnosti pro poskytování podpor, prémií a částek podle článku 5 nařízení (ES) č. 2799/98 se stanoví jako kurz k danému datu.
Kurz používaný k datu rozhodné skutečnosti by měl být změněn, aby bylo v zásadě zajištěno, aby tyto podpory, prémie a dávky přepočtené na národní měnu nepodléhaly žádným náhlým výkyvům v závislosti na směnném kurzu k určitému datu.
Nejlepším řešením se tedy jeví použití k tomuto účelu průměru pro rata temporis směnných kurzů používaných v průběhu jednoho měsíce, který předchází rozhodné skutečnosti.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanovisky příslušných řídících výborů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Nařízení (ES) č. 2808/98 se mění takto:
a) Ve čtvrté odrážce čl. 3 odst. 1 se zrušují slova "nebo odvětví rybolovu".
b) v článku 4 se připojuje tento odstavec: "3. Pro účely tohoto článku je příslušný směnný kurz průměrem pro rata temporis směnných kurzů používaných v průběhu jednoho měsíce, který předchází datu rozhodné skutečnosti."
2. V článku 5 nařízení (EHS) č. 3889/87 se odstavec 3 nahrazuje tímto: "3. Příslušný směnný kurz pro poskytování zvláštní podpory v národní měně je průměrem pro rata temporis směnných kurzů používaných v průběhu jednoho měsíce, který předchází 1. lednu roku, v němž je splněn plán zpětného přepočtu.
Příslušný směnný kurz pro poskytování zálohy na zvláštní podporu v národní měně je průměrem pro rata temporis směnných kurzů používaných v průběhu měsíce, který předchází 1. lednu roku, v němž Komise vydá rozhodnutí o schválení programu."
3. Článek 53 nařízení (EHS) č. 3886/92 se nahrazuje tímto: "Článek 53
Přepočet na národní měnu
Přepočet prémií na národní měnu se provádí:
a) - v případě prémií za zpracování a rychlý prodej ve směnném kurzu používaném první pracovní den měsíce, který bezprostředně předchází měsíci, ve kterém se uskuteční porážka zvířete,
- v případě prémií na porážku mimo sezónu, ve výši průměru pro rata temporis směnných kurzů používaných v průběhu jednoho měsíce, který předchází 1. lednu kalendářního roku, ve kterém se uskuteční porážka zvířete;
b) pro ostatní prémie a doplňkovou částku ve výši průměru pro rata temporis směnných kurzů používaných v průběhu jednoho měsíce, který předchází 1. lednu kalendářního roku, ke kterému se prémie nebo částka poskytuje."
4. Článek 1 nařízení (EHS) č. 1793/93 se nahrazuje tímto: "Článek 1
Směnný kurz používaný při poskytování podpory podle článku 12 nařízení (EHS) č. 1696/71 je průměrem pro rata temporis směnných kurzů používaných v průběhu měsíce, který předchází 1. červenci roku sklizně."
5. Článek 6 nařízení (EHS) č. 2700/93 se nahrazuje tímto: "Článek 6
Přepočítací koeficient
1. Přepočítací koeficient používaný na zálohové platby podle druhého pododstavce čl. 5 odst. 6 nařízení (ES) č. 2467/98 je průměrem pro rata temporis směnných kurzů používaných v průběhu jednoho měsíce před prvním dnem hospodářského roku, ke kterému se prémie poskytuje.
2. Přepočítací koeficient používaný:
- pro prémie a zůstatky podle čtvrtého pododstavce čl. 5 odst. 6 nařízení (ES) č. 2467/98,
- pro prémie a zůstatky uvedené výše v případě, že platba je převedena do následujícího hospodářského roku
a
- pro odpočty podle článku 4 nařízení (EHS) č. 3493/90,
je průměrem pro rata temporis směnných kurzů používaných v průběhu jednoho měsíce před posledním dnem hospodářského roku, ke kterému se prémie poskytuje."
6. Článek 12 nařízení (ES) č. 293/98 se nahrazuje tímto: "Článek 12
(Ořechy a semena svatojánského chleba)
Směnný kurz používaný každoročně pro přepočet nejvyšší podpory na hektar pro zlepšení jakosti a prodejnosti ořechů a semen svatojánského chleba na národní měny podle článku 2 nařízení (EHS) č. 790/89 je průměrem pro rata temporis směnných kurzů používaných v průběhu měsíce, který předchází 1. lednu dotčeného hospodářského roku ve smyslu článku 19 nařízení (EHS) č. 2159/89."
Článek 2
Průměrný směnný kurz podle čl. 1 odst. 2, 3, 4, 5 a 6 stanoví Komise v průběhu měsíce následujícího po datu rozhodné skutečnosti.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1411/1999
ze dne 29. června 1999,
kterým se povolují nové doplňkové látky a nová užití doplňkových látek v krmivech
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech [1], naposledy pozměněnou nařízením Komise (ES) č.
1245/1999 [2], a zejména na články 3 a 9j této směrnice,
(1) vzhledem k tomu, že směrnice 70/524/EHS stanoví, že s ohledem na vývoj vědeckých a technických poznatků mohou být povoleny nové doplňkové látky nebo nová užití doplňkových látek;
(2) vzhledem k tomu, že směrnice Rady 93/113/ES ze dne 14. prosince 1993 o způsobu užití enzymů, mikroorganismů a přípravků z nich ve výživě zvířat a o jejich uvádění na trh [3], naposledy pozměněná směrnicí 97/40/ES [4], odchylně od směrnice 70/524/EHS zmocnila členské státy dočasně povolit používání enzymů, mikroorganismů a přípravků z nich a jejich uvádění na trh;
(3) vzhledem k tomu, že přezkoumání dokumentací předložených členskými státy v souladu s článkem 3 směrnice 93/113/ES se ukazuje, že určitý počet přípravků náležejících ke skupinám enzymů a mikroorganismů může být dočasně povolen;
(4) vzhledem k tomu, že Vědecký výbor pro výživu zvířat zaujal příznivé stanovisko, pokud jde o bezpečnost těchto přípravků;
(5) vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro krmiva,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přípravky náležející do skupiny "enzymů", které jsou uvedeny v příloze I tohoto nařízení, mohou být povoleny v souladu se směrnicí 70/524/EHS jako doplňkové látky ve výživě zvířat za podmínek uvedených v této příloze.
Článek 2
Přípravky náležející do skupiny "mikroorganismů", které jsou uvedeny v příloze II tohoto nařízení, mohou být povoleny v souladu se směrnicí 70/524/EHS jako doplňkové látky ve výživě zvířat za podmínek uvedených v této příloze.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1420/1999
ze dne 29. dubna 1999,
kterým se stanoví společná pravidla a postupy pro přepravu některých druhů odpadů do některých nečlenských zemí OECD
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 a čl. 130s odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189c Smlouvy [3],
(1) vzhledem k tomu, že čl. 1 odst. 3 písm. a) nařízení Rady (EHS) č. 259/93 ze dne 1. února 1993 o dozoru nad přepravou odpadů v rámci Evropského společenství, do něj a z něj a o její kontrole [4] vylučuje z působnosti uvedeného nařízení přepravu odpadů určených pouze k využití a obsažených v příloze II téhož nařízení, s výjimkami ustanovení mimo jiné čl. 17 odst. 1, 2 a 3;
(2) vzhledem k tomu, že podle čl. 17 odst. 1 nařízení (EHS) č. 259/93 oznamuje Komise každé zemi, na niž se nevztahuje rozhodnutí Rady OECD ze dne 30. března 1992 o kontrole přeshraničního pohybu odpadů určených k využití, seznam odpadů obsažených v příloze II uvedeného nařízení a požaduje, aby takové odpady nepodléhaly kontrole v zemi určení, anebo žádá takové země o sdělení, zda takové odpady podléhají kontrolním postupům, jež se uplatní na odpady obsažené v příloze III nebo IV uvedeného nařízení, nebo postupu podle článku 15 uvedeného nařízení;
(3) vzhledem k tomu, že některé země oznámily, že tyto odpady podléhají jednomu či druhému z uvedených kontrolních postupů a Komise podle čl. 17 odst. 3 uvedeného nařízení přijala rozhodnutí 94/575/ES [5] pro stanovení příslušných kontrolních postupů;
1 druhý pododstavec směrnice (EHS) č. 259/93 stanoví, že pokud Komise takové potvrzení neobdrží, je nutné, aby Radě předložila příslušné návrhy; že je proto nezbytné zavést v rámci celého Společenství systém regulace obchodu s takovými odpady ze Společenství tak, že budou zavedena společná pravidla a postupy týkající se jejich vývozu;
(5) vzhledem k tomu, že v případě zemí, jež odpověděly, že si nepřejí přijímat některé nebo žádné druhy odpadů obsažených v příloze II uvedeného nařízení, musí být vůle těchto zemí respektována a tyto druhy odpadů nelze do těchto zemí vyvážet;
(6) vzhledem k tomu, že v případě zemí, jež neodpověděly, nelze mlčení považovat za mlčky daný souhlas, a tudíž je namístě přijmout podobný regulační rámec umožňující takovým zemím posuzovat takovou přepravu případ od případu;
(7) vzhledem k tomu, že v případě zemí, jež odpověděly, že si nepřejí přijímat některé nebo žádné druhy odpadů obsažených v příloze II uvedeného nařízení, nebo neodpověděly vůbec, existuje možnost, že stanovisko změní nebo odpovědí později, a že proto musí v rámci postupů projednávání ve výborech existovat mechanismus, jak toto nařízení změnit;
(8) vzhledem k tomu, že Komise co nejdříve, nejpozději do 1. července 1998, provede revizi a úpravu přílohy V nařízení (EHS) č. 259/93, přičemž vezme plně v úvahu odpady, jež jsou uvedeny v seznamu odpadů podle čl. 1 odst. 4 směrnice Rady 91/689/EHS ze dne 12. prosince 1991 o nebezpečných odpadech [6] a v každém seznamu odpadů označených jako nebezpečné pro účely Basilejské úmluvy, a v souladu s tím upraví nařízení (EHS) č. 259/93;
(9) vzhledem k tomu, že je třeba, aby Komise pravidelně poskytovala informace o změnách příloh A a B zemím, na něž se tato směrnice vztahuje;
(10) vzhledem k tomu, že jde-li o přepravu do zemí AKT, článek 39 čtvrté úmluvy mezi AKT a ES zakazuje vývoz veškerých odpadů uvedených v přílohách I a II Basilejské úmluvy; že navíc lze určité položky takových odpadů nalézt v příloze II nařízení (EHS) č.
259/93; že za těchto okolností a pro nutnost respektovat mezinárodní závazky Společenství musí být přeprava takových položek do zemí AKT zakázána;
(11) vzhledem k tomu, že musí být dáno jasně najevo, že takové položky jsou z působnosti tohoto nařízení vyňaty;
(12) vzhledem k tomu, že je třeba, aby Komise prováděla pravidelná přezkoumání mechanismů, na něž se toto nařízení vztahuje,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývoz odpadů uvedených v příloze II nařízení (EHS) č. 259/93 a zmiňovaných v příloze A tohoto nařízení do zemí uvedených ve zmíněné příloze A se zakazuje.
Článek 2
Na vývoz do zemí uvedených v příloze B tohoto nařízení se uplatní kontrolní postup stanovený v článku 15 nařízení (EHS) č. 259/93, pokud jde o kategorie odpadů určených pouze k využití a uvedených v příloze II nařízení (EHS) č. 259/93.
Článek 3
1. Na žádost země určení se postup kontroly uplatňovaný na tuto zemi podle tohoto nařízení upraví v souladu s tímto článkem.
2. Komise postupem podle článku 18 směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech [7] a ve spolupráci s dotčenou zemí určí, který z kontrolních postupů bude uplatněn, tedy:
i) postup použitelný pro odpady uvedené v příloze III nebo příloze IV nařízení (EHS) č. 259/93 nebo
ii) postup uvedený v článku 15 nařízení (EHS) č. 259/93 nebo
iii) žádný z postupů uvedených v bodech i) a ii).
3. Komise uvědomí členské státy o změně stanoviska země určení do 21 dnů po obdržení požadavku z této země a předloží svůj návrh kontrolního postupu výboru zřízenému podle článku 18 směrnice 75/442/EHS co nejdříve do tří měsíců po obdržení tohoto požadavku.
4. Dále, nastane-li jakákoli jiná výjimečná změna okolností, jako je například válka, přírodní katastrofa nebo obchodní embargo, o němž rozhodla Organizace spojených národů, jež by nepříznivě ovlivňovala kontrolní postup použitelný podle tohoto nařízení, může být tento kontrolní postup pozměněn.
Komise po konzultaci se zemí určení a postupem podle článku 18 směrnice 75/442/EHS rozhodne, který z postupů uvedených v odstavci 2 tohoto článku bude uplatněn.
5. Postupem podle článku 18 směrnice Rady 75/442/EHS přezkoumává Komise pravidelně přílohy A a B tohoto nařízení, aby byly uvedeny v soulad se změnami příloh nařízení (EHS) č. 259/93.
Článek 4
Kontrolní postupy zavedené tímto nařízením Komise pravidelně přezkoumává, přičemž přezkoumání provede poprvé nejpozději devět měsíců po zveřejnění tohoto nařízení v Úředním věstníku a vezme v úvahu již získané zkušenosti.
Jestliže výsledky přezkoumání povedou k závěru, že by to bylo vhodné, může Komise Radě předložit nové návrhy, aniž jsou dotčena ustanovení článku 3.
Článek 5
Postupem podle článku 18 směrnice Rady 75/442/EHS přezkoumá Komise co nejdříve toto nařízení a pozmění je, aby bylo uvedeno v soulad s nařízením (EHS) č. 259/93.
Článek 6
Toto nařízení vstupuje v platnost devadesátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1432/99
ze dne 30. června 1999,
kterým se s ohledem na opatření potravinové pomoci mění nařízení (ES) č. 1162/95, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí pro obiloviny a rýži
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1253/1999 [2], a zejména na čl. 9 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3072/95 ze dne 22. prosince 1995 o společné organizaci trhu s rýží [3] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2072/98 [4], a zejména na čl. 9 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Kvůli riziku spojenému s vydáváním licencí pro příliš velká množství stanoví čl. 7 odst. 3 nařízení Komise (ES) č. 1162/95 [5], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 444/98 [6], před skutečným udělením vývozních licencí pro všechny druhy obilovin, včetně rýže, a pro většinu produktů zpracovaných z obilovin lhůtu na rozmyšlení. Dodržování tohoto mechanismu není oprávněné pro vývozy neobchodní povahy uskutečňované za účelem potravinové pomoci Společenství nebo vnitrostátní potravinové pomoci a pro určité dodávky humanitárních organizací. Článek 7 by proto měl být pozměněn a mělo by být umožněno jeho okamžité používání.
(2) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Poslední pododstavec čl. 7 odst. 3 nařízení (ES) č. 1162/95 se nahrazuje tímto: "První pododstavec se nepoužije pro licence vydané v souvislosti s nabídkovým řízením ani pro licence uvedené v článku 14a nařízení (EHS) č. 3719/88, které jsou vydány za účelem opatření potravinové pomoci ve smyslu čl. 10 odst. 4 Dohody o zemědělství uzavřené v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání. Lhůta na rozmyšlení se nepoužije pro vydávání vývozních licencí, o něž humanitární organizace požádá bez žádosti o náhradu a které se týkají množství nejvýše 20 tun."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1447/1999
ze dne 24. června 1999
o vytvoření seznamu chování, která vážně porušují pravidla společné rybářské politiky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) podle čl. 31 odst. 2a nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [3] může Rada na základě ustanovení čl. 37 Smlouvy vytvořit seznam chování, která vážně porušují pravidla společné rybářské politiky;
(2) s cílem zlepšit průhlednost společné rybářské politiky by členské státy měly poskytovat Komisi informace o příkladech takového chování a o opatřeních, která přijaly;
(3) článek 37 nařízení (EHS) č. 2847/93 stanoví ochranu některých osobních údajů v rámci kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku;
(4) uvedený seznam musí být v souladu s podobnými ustanoveními, která přijaly mezinárodní rybářské organizace;
(5) pro některá opatření tohoto nařízení je vhodné stanovit prováděcí pravidla,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Chování, která vážně porušují pravidla společné rybářské politiky uvedené v článku 1 nařízení (EHS) č. 2847/93, jsou uvedena v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
1. Členské státy pravidelně oznamují Komisi případy chování uvedených v článku 1 a poskytují jí veškeré informace o krocích, které podnikly správní a/nebo soudní orgány.
2. Komise zpřístupní Evropskému parlamentu, Radě a Poradnímu výboru pro rybolov informace, které získala na základě článku 1.
3. S informacemi oznámenými podle odstavce 1 a zpřístupněnými podle odstavce 2 se nakládá v souladu s článkem 37 nařízení (EHS) č. 2847/93.
4. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 36 nařízení (EHS) č. 2847/93.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1448/1999
ze dne 24. června 1999,
kterým se zavádějí přechodná opatření pro řízení určitých rybolovných metod ve Středozemním moři a kterým se mění nařízení (ES) č. 1626/94
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1626/94 ze dne 27. června 1994 o některých technických opatřeních pro zachování rybolovných zdrojů ve Středozemním moři [1], a zejména na čl. 3 odst. 1 a čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise,
(1) Vzhledem k tomu, že čl. 3 odst. 1 a čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 1626/94 stanoví některá technická opatření pro zachování zdrojů, na která se do 31. prosince 1998 vztahují výjimky.
(2) Vzhledem k tomu, že uvedené články stanoví, že Rada může na návrh Komise pozměnit datum vypršení těchto výjimek s ohledem na vědecké údaje dokazující, že jejich používání nemá žádné negativní dopady na zdroje.
(3) Vzhledem k tomu, že by podle názoru některých členských států ukončení výjimek mohlo narušit lovné činnosti mnoha rybářů působících v oblasti Středozemního moře, jejichž živobytí závisí do značné míry na možnosti lovit v rámci výjimek.
(4) Vzhledem k tomu, že předběžné vědecké údaje poskytnuté těmito členskými státy naznačují, že pokračování výjimek bude mít malý dopad na zdroje; že je přesto žádoucí mít k dispozici aktuální a ucelenější údaje, které před tím, než bude přijato konečné rozhodnutí, posoudí Vědeckotechnický a hospodářský výbor pro rybářství.
(5) Vzhledem k tomu, že je proto vhodné umožnit dočasné pokračování těchto lovných činností do chvíle, než bude Rada moci přijmout konečné řešení tohoto problému, založené na pevném vědeckém základě.
(6) Vzhledem k tomu, že je vhodné shromáždit podrobné údaje o možných dopadech těchto lovných činností na zdroje, aby byl stanoven pevný vědecký základ,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1626/94 se mění takto:
1. V čl. 3 odst. 1 se datum "31. prosince 1998" nahrazuje datem "31. května 2000".
2. V čl. 6 odst. 1 se datum "31. prosince 1998" nahrazuje datem "31. května 2000".
Článek 2
1. Členské státy poskytnou Komisi do 1. února 2000 veškeré možné vědecké údaje o dopadech rybolovných metod prováděných podle podmínek čl. 3 odst. 1 a čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 1626/94 na zdroje. Tyto údaje musejí zahrnovat charakteristické znaky loďstev, technické údaje o používaných lovných zařízeních a údaje o dynamice populací bioty, která by mohla být rybolovnými metodami zasažena.
2. Na základě všech příslušných vědeckých údajů, Komise předloží do 16. dubna 2000 Radě návrh, ve kterém upřesní, zda lze pokračovat v rybolovných metodách podle odstavce 1 a stanoví technické podmínky, které se musejí v tomto případě uplatňovat.
Rada na tento návrh přijme kvalifikovanou většinou rozhodnutí nejpozději 31. května 2000.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1452/1999
ze dne 1. července 1999,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 1964/82, kterým se stanoví podmínky pro poskytování zvláštních vývozních náhrad pro některé druhy vykostěného hovězího masa
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 805/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1633/98 [2], a zejména na čl. 13 odst. 12 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 1964/82 [3] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2469/97 [4] stanovilo podmínky pro poskytování zvláštních vývozních náhrad pro některé druhy vykostěného hovězího masa ze zadních čtvrtí dospělého skotu samčího pohlaví.
(2) Poskytování zvláštních náhrad závisí na celkovém množství vyvezeného vykostěného masa ze čtvrtí, s výjimkou případů vyšší moci, a aniž jsou dotčeny podmínky čl. 6 odst. 2 uvedeného nařízení.
(3) Je vhodné rozšířit okolnosti, za nichž není plně splněna podmínka vývozu celkového množství vykostěného masa, aniž by došlo ke ztrátě práva na náhradu.
Tato možnost by měla být omezena, aby se zabránilo jejímu zneužití.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 6 nařízení (EHS) č. 1964/82 se nahrazuje tímto: "Článek 6
1. Poskytování zvláštní náhrady závisí, s výjimkou případů vyšší moci, na vývozu celkového množství vykostěných kusů podrobených kontrole podle čl. 2 odst. 3 a uvedených v osvědčeních podle čl. 4 odst. 1.
Hospodářský subjekt však může uvádět na trh ve Společenství hovězí plátky s ulpívající svalovinou nebo bez ní, kosti, silné šlachy, chrupavky, kousky loje a další odřezky po vykostění. Pokud chce hospodářský subjekt uvádět na trh ve Společenství hovězí plátky, měl by tuto skutečnost uvést ve svém prohlášení podle čl. 2 odst. 1. Kromě toho by měl v kolonce 4 "potvrzení o vykostěném mase ze zadních čtvrtí" podle čl. 4 odst. 1 uvést poznámku "bez hovězích plátků".
2. Pokud je vyvážené množství menší než hmotnost uvedená v kolonce 6 osvědčení podle čl. 4 odst. 1 a pokud tento rozdíl nepřekročí 10 % uvedené hmotnosti, je zvláštní náhrada odpovídajícím způsobem snížena. Poměrné snížení odpovídá pětinásobku stanoveného hmotnostního procentního rozdílu.
3. Pokud tento hmotnostní rozdíl překročí 10 %, sníží se zvláštní náhrada na hodnotu náhrady pro produkty kódu KN 020130009150, která platí k datu uvedeném v kolonce 21 vývozní licence, na jejímž základě byly splněny formality podle čl. 3 odst. 1 nebo čl. 26 odst. 1 nařízení (EHS) č. 3665/87.
4. Sankce stanovené v čl. 11 odst. 1 písm. a) nařízení (EHS) č. 3665/87 se neukládají v případech uvedených v odstavcích 2 a 3."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1453/99
ze dne 1. července 1999,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 2692/89, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro vývozy rýže na Réunion, pokud jde o dobu platnosti subvenčního dokladu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3072/95 ze dne 22. prosince 1995 o společné organizaci trhu s rýží [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2072/98 [2], a zejména na čl. 10 odst. 3 uvedeného nařízení,
(1) vzhledem k tomu, že podle čl. 13 odst. 8 nařízení (EHS) č. 2692/89 [3] je subvenční doklad platný ode dne vydání ve smyslu čl. 21 odst. 1 nařízení Komise (EHS) č. 3719/88 [4] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1127/1999 [5] do konce následujícího druhého měsíce;
(2) vzhledem k tomu, že podle přílohy II nařízení Komise (ES) č. 1162/95 [6] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 444/98 [7] je vývozní licence platná ode dne vydání ve smyslu čl. 21 odst. 1 nařízení (EHS) č. 3719/88 do konce čtvrtého měsíce následujícího po měsíci vydání licence; že je vhodné sladit doby platnosti těchto dvou dokumentů tím, že se doba platnosti subvenčního dokladu stanoveného pro dodávky na ostrov Réunion prodlouží na čtyři měsíce;
(3) vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Ustanovení čl. 13 odst. 8 nařízení (EHS) č. 2692/89 se nahrazuje tímto: "8. Subvenční doklad je platný ode dne vydání ve smyslu čl. 21 odst. 1 nařízení (EHS) č. 3719/88 do konce následujícího čtvrtého měsíce."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1455/1999
ze dne 1. července 1999,
kterým se stanoví obchodní norma pro papriku zeleninovou
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1257/1999 [2], a zejména na čl. 2 odst. 2 uvedeného nařízení,
(1) vzhledem k tomu, že paprika zeleninová je uvedena v příloze I nařízení (ES) č. 2200/96 mezi produkty, pro které musejí být přijaty normy; že nařízení Komise (EHS) č.
79/88 ze dne 13. ledna 1988, které stanoví normy jakosti pro salát hlávkový, salát římský, endivii kadeřavou letní a endivii zimní a pro papriku zeleninovou [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 888/97 [4], bylo několikrát pozměněno, a proto již nezaručuje právní jasnost;
(2) vzhledem k tomu, že v zájmu zajištění jednoznačnosti je vhodné oddělit působnost opatření platných pro papriku zeleninovou od opatření, která se vztahují na ostatní produkty zahrnuté v nařízení (EHS) č. 79/88; že je tedy třeba přepracovat uvedená opatření a zrušit přílohu II nařízení č.
79/88 týkající se papriky zeleninové; že za tím účelem by pro zajištění průhlednosti světového trhu měla být vzata v úvahu norma doporučená pro papriku zeleninovou Pracovní skupinou pro normalizaci produktů podléhajících rychlé zkáze a zvyšování jejich jakosti Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů (EHK OSN);
(3) vzhledem k tomu, že cílem provádění této normy je vyloučení produktů neodpovídajících jakosti z trhu, zaměření produkce na uspokojování požadavků spotřebitelů a usnadnění obchodních vztahů na základě poctivé hospodářské soutěže a s cílem přispět ke zlepšení výnosnosti produkce;
(4) vzhledem k tomu, že norma se vztahuje na všechna stádia uvádění na trh; že doprava na dlouhé vzdálenosti, skladování po určitou dobu nebo různá manipulace, kterým jsou produkty podrobeny, mohou způsobit poškození vyplývající z biologického vývoje těchto produktů nebo jejich větší či menší náchylnosti k rychlé zkáze; že tato poškození je třeba vzít v úvahu při provádění normy ve stadiích uvádění na trh následujících po odeslání;
(5) vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Obchodní norma pro papriku zeleninovou kódu KN 07096010 je uvedena v příloze.
Norma se vztahuje na všechna stádia uvádění na trh za podmínek stanovených v nařízení (ES) č. 2200/96.
Ve stadiích následujících po odeslání mohou však produkty oproti ustanovením normy vykazovat mírnou ztrátu čerstvosti a mírné vadnutí a rovněž lehká poškození vyplývající z jejich vývoje a jejich větší či menší náchylnosti k rychlé zkáze.
Článek 2
Nařízení (EHS) č. 79/88 se mění takto:
1. V názvu se zrušují slova "a pro papriku zeleninovou".
2. V článku 1 se první pododstavec nahrazuje tímto: "Obchodní norma pro salát hlávkový, salát římský, endivii kadeřavou letní a endivii zimní položek 070511, ex070519 a 07052900 kombinované nomenklatury je uvedena v příloze."
3. Příloha II se zrušuje.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1459/1999
ze dne 24. června 1999,
kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 850/98 o zachování rybolovných zdrojů pomocí technických opatření na ochranu nedospělých mořských živočichů
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) čl. 47 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 850/98 ze dne 30. dubna 1998 o zachování rybolovných zdrojů pomocí technických opatření na ochranu nedospělých mořských živočichů [4] stanoví, že nejpozději jeden rok po vstupu tohoto nařízení v platnost, musí Rada na základě návrhu Komise rozhodnout o stanovení pravidel pro užívání kombinací ok sítí, která začnou být uplatňována ke stejnému datu jako uvedené nařízení;
(2) pro zajištění účinné kontroly, sledování a dodržování těchto pravidel pro použití kombinací velikostí ok sítí a pro rybářské výpravy do více než jednoho regionu či zeměpisné oblasti, bude povinné vedení lodního deníku rozšířeno i na rybářská plavidla, která byla dosud od této povinnosti osvobozena;
(3) články 4 a 15 nařízení (ES) č. 850/98 by proto měly být pozměněny;
(4) nařízení (ES) č. 850/98 by mělo být příslušným způsobem pozměněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 850/98 se mění takto:
1. Článek 4 se nahrazuje tímto: "Článek 4
1. Pro každý region a zeměpisnou oblast uvedenou v příloze I až V a případně pro každé vymezení velikosti ok v závislosti na období, cílových druzích jsou tato vymezení stanovena v příslušné příloze.
2. a) Je zakázáno během rybářské výpravy používat veškeré kombinace tažených sítí o velikosti ok ve více než jednom rozmezí:
- na celém území regionů 1 a 2 s výjimkou Skagerraku a Kattegatu, a případně také v závislosti na časovém období, nevyhovuje-li velikost ok používaných sítí pouze jedné z povolených kombinací velikostí ok sítě uvedených v příloze VIII, a
- v regionu 3 s výjimkou divize ICES IXa východně od 7° 23′ 48" záp. délky, nevyhovuje-li velikost ok používaných sítí pouze jedné z povolených kombinací velikostí ok sítě uvedených v příloze IX.
b) V každém z regionů nebo zeměpisných oblastí uvedených v přílohách III, IV a V, a případně také v závislosti na časovém období, je během rybářské výpravy povoleno používání jakékoli kombinace tažených sítí o velikosti ok stanovených v příslušné příloze.
c) Velitelé rybářských plavidel, kteří během rybářské výpravy nevedou lodní deník podle článku 6 nařízení (EHS) č. 2847/93, smějí během takové výpravy používat v rybolovných oblastech Společenství kombinaci tažených sítí pouze o jednom rozmezí velikostí ok.
Tento požadavek se nevztahuje na rybářské výpravy do rybolovných oblastí Společenství v regionech 4, 5 a 6.
d) Plavidla mohou mít během rybářské výpravy na palubě jakékoli kombinace tažených sítí o velikosti ok, které neodpovídají ustanovením písmen a) a b), jsou-li všechny tyto tažené sítě připevněny a uskladněny podle ustanovení čl. 20 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2847/93. Za používané jsou považovány všechny sítě, které nejsou připevněny a uskladněny podle uvedených ustanovení.
e) Táhne-li jedno nebo více plavidel několik sítí najednou, musí každá síť náležet ke stejnému rozmezí velikosti ok.
f) Je zakázáno používat tažené sítě o velikosti ok:
- menší než 16 mm v regionu 3, s výjimkou divize ICES IXa východně od 7° 23′ 48" záp. délky,
- menší než 40 mm v divize ICES IXa východně od 7° 23′ 48" záp. délky,
- menší než 20 mm v regionech 4 a 5,
- menší než 45 mm v regionu 6.
Velitelé rybářských plavidel, kteří nevedou lodní deník podle článku 6 nařízení (EHS) č. 2847/93, smějí během rybářské výpravy lovit pouze v jednom z regionů nebo zeměpisných oblastí podle příloh I až V. Tento požadavek se nevztahuje na plavidla, která během rybářské výpravy používají tažené sítě o velikosti 100 milimetrů nebo větší.
4. a) Pro každou rybářskou výpravu, během níž se používá kombinace tažených sítí s více než jedním rozmezím velikostí ok, je zakázána vykládka:
i) jestliže došlo k úlovkům v regionech 1 a 2, s výjimkou Skagerraku a Kattegatu a pokud byly použity sítě o velikosti ok 100 mm nebo větší, není-li procentní složení úlovků uskladněných na plavidle v souladu s příslušnými podmínkami uvedenými v příloze X písm. A; nebo
ii) jestliže došlo k úlovkům ve Skagerraku a Kattegatu a pokud byly použity sítě o velikosti ok 90 nebo větší, není-li procentní složení úlovků uskladněných na plavidle v souladu s příslušnými podmínkami uvedenými v příloze X písm. B; nebo
iii) jestliže došlo k úlovkům v regionu 3 s výjimkou divize ICES IXa východně od 7° 23′ 48" záp. délky a pokud byly použity sítě o velikosti ok 70 mm nebo větší, není-li procentní složení úlovků uskladněných na plavidle v souladu s příslušnými podmínkami uvedenými v příloze XI písm. A; nebo
iv) jestliže došlo k úlovkům v divizi ICES IXa východně od 7° 23′ 48" záp. délky a pokud byly použity sítě o velikosti ok 55 milimetrů nebo větší, není-li procentní složení úlovků uskladněných na plavidle v souladu s příslušnými podmínkami uvedenými v příloze XI písm. B.
b) V ostatních případech je procentní složení úlovků, které byly odloveny sítěmi o jednotlivých rozmezích velikostí ok v jednotlivých oblastech podle příloh I až V, a které jsou uskladněny na plavidle, v souladu s příslušnými podmínkami podle příslušné přílohy.
5. a) Podíl cílových druhů a ostatních druhů se získá sečtením všech množství cílových druhů a ostatních druhů podle přílohy I až V, které jsou uskladněny na plavidle nebo přeloženy na jiné plavidlo.
b) Podrobná pravidla pro výpočet podílu cílových druhů a jiných druhů na plavidle, pokud byly tyto jiné druhy odloveny jednou nebo více sítěmi taženými několika rybářskými plavidly, se stanoví postupem podle článku 48.
6. Členské státy podají do 31. května 2001 Komisi zprávu o použití podmínek uvedených v tomto článku, v článku 15 a v příslušných přílohách.
Komise předloží na základě těchto zpráv příslušné návrhy.
Rada na základě těchto návrhů rozhodne do 31. října 2001."
2. Článek 15 se nahrazuje tímto: "Článek 15
1. Množství odlovených mořských živočichů, které překračují schválené podíly podle přílohy I až VII, X a XI, nemohou být vyložena, ale před každou vykládkou se vhodí zpět do moře.
2. Během celé rybářské výpravy a po třídění úlovků, představuje podíl cílových druhů podle příloh I až VII, které jsou uskladněny na plavidle, nejméně polovinu minimálních podílů podle uvedených příloh pro tyto cílové druhy.
3. Velitelé rybářských plavidel, kteří musí vést lodní deník, dohlížejí na to, aby po vypršení prvních 24 hodin rybářské výpravy bylo dosaženo minimálního podílů cílových druhů podle příloh I až VII, X a XI, při každém zápisu do lodního deníku podle článku 6 nařízení (EHS) č. 2847/93.
4. Vstoupí-li nebo navrátí-li se plavidlo během rybářské výpravy do jednoho z regionů nebo zeměpisných oblastí podle příloh I až V, musí být minimálního podílu cílových druhů podle příloh I až VII, X a XI, odlovených a uskladněných na plavidle a pocházejících z regionu nebo zeměpisné oblasti, ve které plavidlo předtím v rámci této výpravy lovilo, dosaženo během dvou hodin."
3. Příloha X se nahrazuje touto:
"
Nařízení Komise (ES) č. 1467/1999
ze dne 5. července 1999,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 1858/93, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 404/93, pokud jde o režim podpor na vyrovnání ztrát příjmů z uvedení banánů na trh
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 404/93 ze dne 13. února 1993 o společné organizaci trhu s banány [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1257/1999 [2], a zejména na články 12 a 14 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2799/98 ze dne 15. prosince 1998 o agromonetární úpravě pro euro [3], a zejména na čl. 3 odst. 2 uvedeného nařízení,
(1) vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č.
1858/93 [4] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1062/1999 [5], stanoví prováděcí pravidla k režimu podpor určených k vyrovnání ztrát příjmů z uvádění banánů na trh;
(2) vzhledem k tomu, že průměrný produkční příjem je stanoven na základě průměru cen ve stadiu dodávky do prvního přístavu vykládky ve zbývající části Společenství po odečtení průměrných přepravních nákladů a dodávky fob; že zkušenost ukázala, že průměrné náklady odečítané z průměrné ceny banánů ve stadiu dodávky do prvního přístavu vykládky (zboží nevyložené) zůstaly v praxi dosud relativně stabilní; že proto mohla být správa režimu značně zjednodušena stanovením paušální částky, která se odečítá, při dodržení všech kritérií stanovených v pravidlech; že průměrný produkční příjem u banánů vypěstovaných a uvedených na trh přímo v producentském regionu, jak je stanoven v článku 12 nařízení (EHS) č.
404/93, musí být stanoven odděleně, na základě prodejních cen na místních trzích, po odečtení paušální částky na zasilatelské náklady na dotyčné trhy;
(3) vzhledem k tomu, že takové paušální částky musí být revidovány v souladu s vývojem skutečných, zejména přepravních nákladů;
(4) vzhledem k tomu, že zkušenost ukázala, že lhůty, ve kterých musí hospodářské subjekty předkládat své žádosti o zálohy příslušným orgánům členských států, by měly být prodlouženy, aby byl hospodářským subjektům dán dostatek času na přípravu jejich žádostí;
(5) vzhledem k tomu, že pro účely výpočtu vyrovnávací podpory je vhodné rozepsat všechny informace o obchodování s banány posílané Komisi na banány odesílané do Společenství mimo jejich producentský region a na banány uváděné na trh přímo v producentském regionu, jak je vymezen v článku 12 nařízení (EHS) č. 404/93;
(6) vzhledem k tomu, že by měla být upravena definice rozhodné skutečnosti pro podporu pro účely platby zálohy a platby zůstatku podpory;
(7) vzhledem k tomu, že v zájmu podstatného zjednodušení správy těchto úprav by se toto nařízení mělo použít během roku 1999; že započtení určitých nákladů, zejména zasilatelských a přepravních, formou paušálních částek je přímo založeno na údajích získaných členskými státy během uvádění těchto produktů na trh;
(8) vzhledem k tomu, že opatření stanovená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro banány,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 1858/93 se mění takto:
1. Článek 3 se nahrazuje tímto: "Článek 3
1. Průměrný produkční příjem pro banány produkovaných a uváděných na trh ve Společenství, jak je uvedeno v čl. 12 odst. 5 nařízení (EHS) č. 404/93, se vypočítá pro stadium ex balírna.
2. V případě banánů uváděných na trh ve Společenství mimo jejich producentský region, jak je vymezen v článku 12 nařízení (EHS) č. 404/93, se určí průměrný produkční příjem pro každý rok na základě průměru cen banánů v producentských regionech ve stadiu dodávky do prvního přístavu vykládky (zboží nevyložené) minus paušální částka 18,7 EUR na 100 kilogramů čisté hmotnosti odpovídající průměrným nákladům přepravy a dodávky FOB.
V případě banánů produkovaných a uváděných na trh přímo v producentském regionu, jak je vymezen v článku 12 nařízení (EHS) č. 404/93, se průměrný produkční příjem určí na základě průměru prodejních cen na místních trzích po odečtení paušální částky 0,29 EUR na 100 kilogramů čisté hmotnosti, odpovídající zasilatelským nákladům na dotyčné trhy.
3. Paušální částky uvedené v odstavci 2 se upraví, jestliže se průměrné náklady dopravy, dodávky FOB nebo zasilatelské dodávky podstatně změní."
2. V článku 5 se zrušuje druhý odstavec.
3. V čl. 7 odst. 2 se písmeno. a) mění takto: "a) v případě záloh nejpozději 30. března, 30. května, 30. července, 30. září a 30. listopadu, pokud jde o banány uvedené na trh během dvouměsíčního období předcházejícího měsíci podání žádosti."
4. V čl. 7 odst. 3 se třetí odrážka nahrazuje tímto: "— množství banánů vyprodukovaná a uvedená na trh během daného období. Tato množství se rozepíší na banány podle čl. 3 odst. 2 prvního pododstavce a banány podle čl. 3 odst. 2 druhého pododstavce. Žádosti o úhradu zůstatku se vztahují na celková množství uvedená na trh během příslušného roku, rozepisovaná tímtéž způsobem."
5. Článek 8 se nahrazuje tímto: "Článek 8
1. Členské státy informují bez prodlení Komisi na konci každého období stanoveného pro platby záloh o množstvích uvedených na trh, na která byly předloženy žádosti o platbu. Tato množství se rozepisují tak, jak je uvedeno v čl. 7 odst. 3 třetí odrážce.
2. Do 20 dnů od konce lhůty k podání žádosti o vyplacení zůstatku podle čl. 7 odst. 2 písm b) oznámí Komisi za každé dvouměsíční období:
- v případě banánů podle čl. 3 odst. 2 prvního pododstavce, příslušná množství, průměrné prodejní ceny zelených banánů a průměrné ceny při dodávce do prvního přístavu vykládky (zboží nevyložené),
- v případě banánů podle čl. 3 odst. 2 druhého pododstavce, příslušná množství a průměrné prodejní ceny na místních trzích."
6. Článek 10 se nahrazuje tímto: "Článek 10
1. Po ověření žádostí o podporu a podpůrných dokladů vyplatí příslušné vnitrostátní orgány podle případu buď částku zálohy, nebo zůstatek podpory do dvou měsíců po měsíci, ve kterém byla žádost podána.
2. Zálohy a zůstatky podpory se příjemcům vyplácejí v plné výši."
7. Článek 11 se nahrazuje tímto: "Článek 11
Při použití režimu vyrovnávací podpory je rozhodnou skutečností pro směnný kurz v případě plateb záloh první den příslušného dvouměsíčního období uvádění na trh, jak je stanoveno v čl. 7 odst. 2, a v případě plateb zůstatku podpory 31. prosinec roku, pro který je podpora stanovena."
8. V článku 12 se odstavec 1 nahrazuje tímto: "1. Pokud u banánů, které nebyly uvedeny na trh v souladu s článkem 1, není náležitě vyplacena podpora, vymáhají příslušné orgány vyplacené částky zvýšené o úroky vypočítané od data platby podpory, až do jejího skutečného vrácení.
Úrokovou sazbou, kterou použijí producentské členské státy s výjimkou Řecka, je sazba stanovená Evropskou centrální bankou, zveřejněná v Úředním věstníku Evropských společenství.
Úrokovou sazbou, kterou použije Řecko, je sazba platná pro podobné operace vymáhání podle vnitrostátních právních předpisů.
Tato sazba nesmí být nižší než je výnos tříměsíčních státních dluhopisů používaný v den platby zvýšený o jeden procentní bod.
Členské státy mohou rozhodnout, že nebudou vybírat úrok, jestliže činí 20 EUR nebo méně."
9. Článek 13 se nahrazuje tímto: "Článek 13
Producentské členské státy informují na žádost Komisi o:
- vývoji produkce a obchodu Společenství,
- vývoji skutečných přepravních nákladů a nákladů dodávek FOB,
- situaci, pokud jde o množství, která jsou k dispozici ve skladištích pro dozrávání banánů,
- vývoji ceny banánů ze Společenství v různých stadiích obchodu až po stadium velkoobchodu a maloobchodu a banánů původem ze třetích zemí od stadia cif až po stadium maloobchodu."
10. Vkládá se nový článek 13a, který zní: "Článek 13a
Pokud jsou banány ze Společenství uvedeny na trh přímo v producentském regionu během daného dvouměsíčního období v cenách podstatně nižších než je průměrná cena banánů uváděných na trh v tomto producentském regionu během téhož období, zesílí členské státy kontroly dodržování norem jakosti stanovených v nařízení Komise (ES) č. 2898/95 [6]."
11. Příloha se zrušuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1471/1999
ze dne 5. července 1999,
kterým se mění nařízení (ES) č. 347/96, kterým se zřizuje systém rychlého hlášení o propuštění lososů do volného oběhu v Evropském společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3759/92 ze dne 17. prosince 1992 o společné organizaci trhu s produkty rybolovu a akvakultury [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č.
3318/94 [2], a zejména na článek 30 uvedeného nařízení,
(1) vzhledem k tomu, že nařízením (ES) č. 347/96 [3] zřídila Komise systém rychlého hlášení podmínek dovozu lososů z důvodů narušení trhu a uvalení dočasné minimální ceny;
(2) vzhledem k tomu, že nařízení Rady (ES) č. 772/1999 [4] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1003/1999 [5] v důsledku uzavření antidumpingových a antisubvenčních šetření zavedlo konečná antidumpingová a vyrovnávací cla, jakož i a skutečnou minimální cenu podle obchodní úpravy lososů na dovozy farmových lososů obecných pocházejících z Norska; že tato cla se nepoužívají na volně žijící lososy obecné spadající pod stejné kódy KN;
(3) vzhledem k tomu, že se cla nepoužijí na dovozy farmových lososů obecných, které vyvážejí společnosti uvedené v seznamu přílohy nařízení (ES) č. 772/1999, což jsou společnosti osvobozené od cel, protože nabídly cenové závazky, které Komise přijala rozhodnutím 97/634/ES [6], naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 929/1999 [7];
(4) vzhledem k tomu, že v zájmu zlepšení využitelnosti údajů sdělovaných prostřednictvím rychlého systému hlášení a umožnění kontroly závazků a antidumpingových a vyrovnávacích cel je třeba v případě Norska provedením změn v nařízení (ES) č. 347/96 dále rozepsat údaje o dovozu lososů jak podle druhu a obchodní úpravy, tak podle vyvážející společnosti;
(5) vzhledem k tomu, že se seznam závazků opakovaně měnil z důvodů jejich porušení, stažení nebo přijetí nových závazků; že se takové změny očekávají i do budoucna;
(6) vzhledem k tomu, že je v současnosti k dispozici technika, která umožňuje zasílání počítačově zpracovaných dat elektronickou poštou, že je proto třeba s konečnou platností zavést způsob přenosu a definovat formát zprávy; že je za tím účelem třeba změnit nařízení (ES) č. 347/96;
(7) vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro produkty rybolovu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 347/96 se mění takto:
1. v čl. 1 odst. 1 se doplňuje třetí věta, která zní: "V případě norských společností, které přijaly závazky podle nařízení Rady (ES) č. 772/199 [8] 9, se dodatečné údaje o propuštěném zboží oznamují ve formě kódu TARIC a doplňkového kódu TARIC podle přílohy, který rozpisuje dovozy podle obchodních úprav pro každou společnost se závazkem."
2. V čl. 1 odst. 2 se druhá věta nahrazuje tímto: "Oznámení se zasílá Komisi elektronickou poštou ve formě uvedené v příloze II."
3. Příloha se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1488/1999
ze dne 7. července 1999
o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č.
1372/1999 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
(1) vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
(2) vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních a jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
(3) vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
(4) vzhledem k tomu, že je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3];
(5) vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží, které vydaly celní orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu tří měsíců.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1493/1999
ze dne 17. května 1999
o společné organizaci trhu s vínem
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 36 a 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [4];
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Fungování a rozvoj společného trhu se zemědělskými produkty vyžadují současně vytvoření společné zemědělské politiky, která musí zahrnovat zejména společnou organizaci zemědělských trhů, jež může v závislosti na produktu nabývat různých forem.
(2) Cílem společné zemědělské politiky je dosažení cílů stanovených v článku 33 Smlouvy, zejména stabilizovat trhy v odvětví vína a zajišťovat zemědělcům v tomto odvětví přiměřenou životní úroveň.
Těchto cílů lze dosáhnout přizpůsobením zdrojů potřebám, přičemž toto přizpůsobení spočívá zejména v politice přizpůsobení se produkčnímu potenciálu a politice jakosti.
(3) Stávající rámec společné organizace trhu s vínem byl vytvořen nařízením (EHS) č. 822/87 [5] naposledy pozměněným nařízením (ES) č.
1627/98 [6]. Ze zkušeností vyplývá, že by tento rámec měl být nahrazen, aby více zohledňoval současný stav v odvětví vína, zejména skutečnost, že strukturální přebytky jsou méně časté, zatímco stále mohou existovat přebytky víceleté, protože toto odvětví může podléhat mezi sklizněmi významným výkyvům produkce.
(4) Provádění dohod uzavřených v rámci Uruguayského kola v roce 1995 vedlo jak k většímu otevření trhu Společenství, na němž původní intervenční opatření ztratila nyní mnoho ze svého účinku, tak ke zmenšení prostoru pro subvencované dovozy, takže producenti Společenství musí zvýšit svou konkurenceschopnost.
Většina vývozu se již uskutečňuje bez jakýchkoli subvencí.
(5) Současný největší problém trhu pro určité úseky odvětví vína Společenství spočívá v tom, že se nedokáží dostatečně rychle přizpůsobit změnám v oblasti hospodářské soutěže na vnitřním i vnějším trhu.
Stávající společná organizace trhu nedokázala nabídnout řešení pro oblasti pěstování révy, jejichž produkce zřetelně nemůže najít rentabilní odbyt.
Rovněž není pro tyto oblasti s rozšiřujícími se trhy dostatečně pružná a neumožňuje jejich rozvoj.
(6) Již v roce 1994 předložila Komise návrh na reformu společné organizace trhu s vínem, který však nebyl přijat.
Od té doby se situace na trhu změnila.
(7) Společná organizace trhu s vínem by měla být proto reformována a učiněna dostatečně pružnou, aby se mohla bezproblémově přizpůsobovat novému vývoji a aby mohly být dosaženy tyto velké cíle: na trhu Společenství je nutno udržovat stabilnější rovnováhu mezi nabídkou a poptávkou; je nutno umožnit producentům využívání rozšiřujících se trhů; odvětví se musí stát z dlouhodobého hlediska konkurenceschopnější; je žádoucí odstranit používání intervencí jakožto umělé odbytové možnosti pro přebytky; je třeba podporovat trh s vínem a tím také přispět k tomu, že část odvětví konzumního alkoholu, která tradičně používá produkty z destilace vína, bude těmito produkty kontinuálně zásobována; musí být přihlédnuto k regionálním rozdílům; musí být úředně uznána potencionální úloha seskupení producentů a odvětvových organizací.
(8) Nařízení (EHS) č. 822/87 bylo doplněno a provedeno těmito nařízeními: nařízením (EHS) č. 346/79 [7], (EHS) č. 351/79 [8] naposledy pozměněným nařízením (EHS) č. 1029/91 [9], (EHS) č. 460/79 [10] naposledy pozměněným nařízením (EHS) č. 3805/85 [11], (EHS) č. 465/80 [12] naposledy pozměněným nařízením (EHS) č. 1597/83 [13], (EHS) č. 457/80 [14], (EHS) č. 458/80 [15] naposledy pozměněným nařízením (EHS) č. 596/91 [16], (EHS) č. 1873/84 [17] naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 2612/97 [18], (EHS) č. 895/85 [19] naposledy pozměněným nařízením (EHS) č. 3768/85 [20], (EHS) č. 823/87 [21] naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 1426/96 [22], (EHS) č. 1442/88 [23] naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 859/1999 [24], (EHS) č. 3877/88 [25], (EHS) č. 4252/88 [26] naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 1629/98 [27], (EHS) č. 2046/89 [28] naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 2468/96 [29], (EHS) č. 2048/89 [30], (EHS) č. 2389/89 [31] naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 2088/97 [32], (EHS) č. 2390/89 [33] naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 2611/97 [34], (EHS) č. 2391/89 [35], (EHS) č. 2392/89 [36] naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 1427/96 [37], (EHS) č. 3677/89 [38] naposledy pozmě něným nařízením (ES) č. 2796/94 [39], (EHS) č. 3895/91 [40], (EHS) č. 2332/92 [41] naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 1692/98 a (EHS) č. 2333/92 [42] naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 1429/96 [43]. Uvedená nařízení byla několikrát podstatně změněna. Protože mají být provedeny další změny, mělo by být uvedené nařízení z důvodu jasnosti nově zpracováno v jeden text.
(9) Podle nařízení (EHS) č. 822/87 přijímá obecná prováděcí ustanovení Rada.
Tímto vznikla právní úprava s komplexní strukturou.
Výše uvedená nařízení obsahovala velké množství technických podrobností, které musely být často měněny.
Proto by mělo toto nařízení obecně obsahovat všechny hlavní zásady pro jeho provádění.
Rada by v souladu s článkem 211 Smlouvy měla přenést všechny nezbytné prováděcí pravomoci na Komisi.
(10) Pravidla pro společnou organizaci trhu s vínem jsou mimořádně složitá.
V některých případech nepřihlížejí dostatečně k regionálním rozdílům.
Proto je žádoucí tato pravidla v nejvyšší možné míře zjednodušit a v rámci Společenství definovat a provádět politiku na úrovni co nejbližší producentům.
(11) Aby byla využita a podpořena stabilnější rovnováha trhu a aby se nabídka lépe přizpůsobila poptávce po určitých druzích produktů, je třeba vytvořit rámcové podmínky pro správu produkčního potenciálu, jimiž budou upravena střednědobá pěstební omezení, prémie za konečné vzdání se vinohradnictví, příspěvky na restrukturalizaci a přeměnu vinic.
(12) Na strukturální opatření, která se přímo netýkají výroby vína, se vztahuje nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 ze dne 17. května 1999 o podpoře pro rozvoj venkova poskytované Evropským zemědělským orientačním a záručním fondem (EZOZF) a změně a zrušení některých nařízení [44].
Protože opatření na podporu odbytu značně přispívají ke zvýšení konkurenceschopnosti tohoto odvětví, měla by nadále působit zejména na podporu odbytu vína Společenství.
Aby však byl zajištěn soulad s obecnou politikou Společenství týkající se podpory odbytu, měla by být opatření specifická pro odvětví vína přijata v rámci příslušného horizontálního předpisu.
Za tímto účelem předložila Komise návrh nařízení o informačních a propagačních opatřeních pro zemědělské produkty ve třetích zemích [45].
(13) Zlepšila se rovnováha na trhu, přestože poměrně pomalým a obtížným způsobem.
K tomuto zlepšení došlo zejména působením pěstebních omezení.
Na základě zkušeností je zřejmé, že není možné použít jiná opatření ke zhodnocení a zvýšení stability rovnováhy trhu.
Proto je v obecném zájmu nezbytné omezit tímto způsobem výkon vlastnických práv producentů.
(14) Aby mohla být všechna stávající opatření účinná, měla by být zachována pěstební omezení na střednědobě dlouhé období, jakož i zákaz pěstování révy pro výrobu vína až do 31. července 2010, pokud není tímto nařízením stanoveno jinak.
(15) Stávající povolení pro novou výsadbu révy za účelem produkce roubů, scelování pozemků a vyvlastnění, jakož i pro vinohradnické pokusné účely nezpůsobila žádné závažnější narušení trhu, a mohou proto zůstat nadále zachována, s výhradou nezbytných kontrol.
Z podobných důvodů by mělo zůstat povoleno pěstování révy, jež je určena pro vlastní spotřebu v rodině vinaře.
(16) Stávající povolení pro novou výsadbu révy pro výrobu jakostního vína stanovené pěstitelské oblasti a stolního vína se zeměpisným označením se osvědčilo jako užitečný prvek politiky jakosti, jehož prostřednictvím má být nabídka lépe přizpůsobena poptávce.
Tohoto cíle bude však možné dosáhnout pomocí systému rezerv práv na výsadbu, jakmile se stane plně funkčním.
Na přechodné období do 31. července 2003, kdy bude tento systém plně fungovat, je žádoucí zachovat stávající povolení, s výhradou nezbytných kontrol.
(17) Stávající povolení pro opětovnou výsadbu je nezbytné k umožnění běžné obnovy starých vysloužilých vinic.
Stávající režim by s výhradou nezbytných kontrol měl zůstat zachován.
Pro zvýšení pružnosti by režim měl rovněž s výhradou nezbytných kontrol povolovat nabývání a výkon práv na opětovnou výsadbu před provedením klučení.
Měla by být dodržována práva na opětovnou výsadbu nabytá podle předchozího režimu Společenství nebo vnitrostátní právní úpravy.
Rovněž by s výhradou přísných kontrol mělo být možné převést práva na opětovnou výsadbu na jiný podnik, pokud je tento převod v souladu s politikou jakosti nebo jde o založení porostu za účelem produkce roubů nebo je spojen s převodem částí podniku.
V zájmu řádného fungování společné organizace trhu by měl být takový převod možný pouze v rámci členského státu.
(18) Za účelem zlepšení správy produkčního potenciálu, podpory efektivního výkonu práv na výsadbu, a tím dalšího zmírnění působení pěstebních omezení, by měl být vytvořen systém státních nebo regionálních rezerv.
(19) Členské státy by s výhradou nezbytných kontrol měly získat při správě rezerv větší prostor, aby mohly lépe přizpůsobit výkon práv na výsadbu z těchto rezerv místním potřebám.
Přitom musí být rovněž umožněn nákup práv na výsadbu pro rezervu, jakož i prodej práv z rezervy.
Za tímto účelem by členské státy měly mít právo systém rezerv nepoužívat, pokud mohou prokázat, že disponují účinným systémem pro správu práv na výsadbu.
(20) Zvláštní podpůrná opatření pro mladé producenty nemohou podporovat pouze jejich usazení, ale také přizpůsobení struktury jejich podniků po prvním usazení.
Mělo by jim být proto umožněno zdarma vykonávat práva na výsadbu z rezervy.
(21) Aby bylo zajištěno optimální využití zdrojů a lepší přizpůsobení poptávky nabídce, měla by být práva na výsadbu vykonána jejich držiteli v rozumné době, nebo v opačném případě vložena či znovu vložena do rezervy.
Ze stejných důvodů by měla být v rozumné době udělena práva vložená do rezervy.
(22) Stabilnější rovnováha trhu a rozšiřující se světový trh mohou být důvodem pro rozšíření práv na výsadbu, která by měla být přiznána dotyčnému členskému státu a jejichž část by měla připadnout do rezervy Společenství, z níž mohou být opět užita v případě dodatečné poptávky na trhu.
Toto rozšíření by mělo být sníženo o práva na novou výsadbu poskytovaná pro jakostní vína s. o. a stolní vína se zeměpisným označením.
(23) Bez ohledu na stávající pěstební omezení byly některé plochy osazovány, a tím byla tato omezení porušována.
Ukázalo se, že stávající sankce určené k tomu, aby produkty z takových oblastí nenarušovaly trh s vínem, lze jen obtížně prosadit.
Plochy protiprávně osázené by měly být proto vyklučeny.
Povinnost vyklučení by se měla vztahovat na veškerou protiprávní výsadbu, ke které došlo po zveřejnění návrhu tohoto nařízení, neboť producenti od uvedeného okamžiku věděli o plánovaném zavedení této povinnosti.
(24) Aniž jsou dotčena stávající vnitrostátní opatření, není z důvodu právní jistoty možné požadovat na úrovni Společenství vyklučení v oblastech, které byly osázeny v rozporu s uvedenými omezeními před zveřejněním návrhu tohoto nařízení.
Pro lepší kontrolu produkčního potenciálu by mělo být proto na určitou dobu členskému státu umožněno s výhradou nezbytných kontrol dodatečně tyto plochy povolovat.
Při dodatečném povolování lze podle okolností dotyčné výsadby činit rozdíly, zejména pokud hrozí, že tato výsadba povede k nárůstu produkce.
V tomto případě mohou být dotyčnému producentovi uloženy správní sankce.
(25) Členskému státu by mělo být umožněno přihlédnout k místním podmínkám, a případně stanovit z tohoto důvodu přísnější pravidla pro novou výsadbu, opětovnou výsadbu a přeštěpování.
(26) Existují ještě oblasti pěstování révy, jejichž produkce není přizpůsobena poptávce.
Na podporu lepšího přizpůsobení odvětví jako celku je třeba podporovat rovněž konečné vzdání se vinohradnictví v těchto oblastech.
Proto by měla být za tímto účelem poskytována prémie.
Tyto prémie by v rámci Společenství a s výhradou nezbytných kontrol měly být spravovány tak, aby byly lépe zaměřené na dotyčné regiony.
Členským státům by mělo být proto umožněno určit dotyčné regiony a stanovit výši prémií podle objektivních kritérií a až do obecné horní meze.
(27) Produkce členských států, které neprodukují více než 25000 hektolitrů ročně, neovlivňuje závažným způsobem rovnováhu na trhu.
Na tyto členské státy by se proto neměla vztahovat pěstební omezení, ale zároveň by neměly mít přístup k prémiím za konečné vzdání se vinohradnictví.
(28) Existují ještě další oblasti pěstování révy, jejichž produkce sice neodpovídá poptávce, ale mohla by být lépe přizpůsobena restrukturalizací vinic formou odrůdové přeměny, změnou osázení vinic nebo zdokonalením technik obhospodařování vinic.
Za tímto účelem by měly být zajištěny nezbytné kontroly.
(29) Aby byly taková restrukturalizace a přeměna vinic prováděny kontrolovaným způsobem, měly by být plánovány.
K tomuto plánování by mělo docházet na úrovni co nejbližší producentovi, aby bylo zajištěno, že budou zohledněny regionální rozdíly.
Konečná odpovědnost za tyto plány by však měla připadnout členským státům, aby byl zajištěn soulad těchto plánů s právem Společenství.
(30) Restrukturalizace a přeměna vinic mají pro producenta dva hlavní finanční důsledky, a to ztrátu příjmu během období přeměny a náklady na provádění uvedených opatření.
Podpora by se proto měla vztahovat na oba dva tyto důsledky.
Při restrukturalizaci vzniká uvnitř stanoveného rámce prostor pro doplňující vnitrostátní opatření.
(31) Pro lepší správu produkčního potenciálu by měly členské státy nebo příslušné regiony sestavit jeho přehled.
Na podporu členským státům pro vypracování tohoto přehledu by jim mělo být umožněno dodatečné povolování protiprávně osázených vinařských ploch, rozšíření práv pro výsadbu a podpora pro restrukturalizaci a přeměnu vinic.
V případě regionálních přehledů nesmějí být regiony, které přehled vypracovaly, vyloučeny z využívání výhod plynoucích z opatření k dodatečnému povolování, k restrukturalizaci a přeměně vinic kvůli tomu, že jiné regiony tento přehled nevypracovaly.
Všechny regionální přehledy musí být však dokončeny do 31. prosince 2001.
(32) Zatřídění odrůd révy by měla probíhat na úrovni co nejbližší producentovi.
Proto by mělo Společenství přenést tuto úlohu na členské státy.
2392/86 ze dne 24. července 1986 o zavedení registru vinic Společenství [46], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1631/98 [47], by mělo zůstat v platnosti, aby mohly členské státy, které se dosud přípravou registru nezabývaly, toto učinit.
Mělo by však být přijato ustanovení pro dodatečnou změnu nebo zrušení uvedeného nařízení.
(34) Pro zachování rovnováhy na trhu by mělo být přijato ustanovení na podporu soukromého skladování stolního vína a určitých druhů hroznového moštu.
Toto opatření by mělo být co nejpružnější a snadno přizpůsobitelné vývoji na trhu.
Za tím účelem by zejména mělo být možné krátkodobě toto opatření nepoužívat.
(35) Aby již nebyla intervence jakožto umělá odbytová možnost pro přebytky používána, měla by být změněna právní úprava pro destilaci.
Měly by být proto zavedeny tyto formy destilace: povinná destilace vedlejších produktů vinifikace, povinná destilace vína vyráběného z hroznů odrůd nezatříděných výhradně jako odrůdy moštové, opatření ohledně destilace v zájmu trhu s vínem spočívající v podpoře nepřetržitého zásobování částí odvětví konzumního alkoholu, které tradičně využívají produktů z destilace vína, a opatření pro nouzovou destilaci.
Jiných forem destilace by nemělo být používáno.
Tato opatření by měla být co nejpružnější, aby odpovídala potřebám trhu a specifickým regionálním podmínkám.
(36) Kvůli nízké jakosti vína získávaného z úplného vylisování by tento způsob produkce měl být zakázán a k zabránění tomuto způsobu by měla být přijata ustanovení k povinné destilaci vinných kalů a matolin.
Aby bylo přihlédnuto k podmínkám produkce v určitých vinařských oblastech, mohou však být stanoveny odchylky od této povinnosti.
Protože struktury produkce a trhu ve vinařské zóně A, v německé části vinařské zóny B nebo ve vinařských oblastech v Rakousku mohou zajistit dosažení cílů opatření, neměla by se na producenty v těchto regionech vztahovat povinnost destilace vedlejších produktů vinifikace, tyto vedlejší produkty však musejí být pod kontrolou odstraňovány.
(37) Víno, které je vyráběno z hroznů odrůd nezatříděných výhradně jako odrůdy moštové, by mělo být v prvním stupni určeno k tradičnímu použití v odvětví destilátů a jiným tradičním odběratelům.
Měla by být stanovena povinná destilace pro množství vína přesahující běžná množství určená k uvedeným účelům.
(38) Určité části odvětví konzumního alkoholu jsou důležitým tradičním odběratelem pro produkty z destilace vína a jiné produkty z révy.
Proto by měla být pro destilaci stolního vína a vína vhodného k získávání stolního vína pro zásobení příslušného trhu stanovena podpora Společenství ve formě hlavní podpory pro destilaci takových vín a vedlejší podpory pro skladování vzniklého destilátu.
(39) K odstranění výjimečných narušení trhu nebo k řešení závažných problémů s jakostí by mělo být stanoveno opatření pro nouzovou destilaci.
Aby mohly být zohledněny zvláštní problémové případy, měla by výši a formu této podpory stanovit Komise, včetně případů zaznamenání významného pádu tržní ceny některého druhu vína.
Uvedená právní úprava by měla být pro producenty dobrovolná.
Je-li toto opatření uplatňováno pro určitý druh vína (v určité zóně) v období tří po sobě následujících let, měla by Komise předkládat Evropskému parlamentu Radě zprávu a případné návrhy.
(40) Odbyt alkoholu získaného destilací by měl probíhat tak, aby byla umožněna větší průhlednost a kontrola a vyloučeno narušení tradičních trhů s alkoholem.
(41) Vlivem rozdílných enologických postupů povolených tímto nařízením není v současné době prováděno zvýšení přirozeného obsahu alkoholu v % objemových všemi producenty Společenství za stejných podmínek.
Za účelem odstranění této diskriminace je třeba podporovat používání produktů z révy k obohacování, což zlepší jejich odbytové podmínky a přispěje k zabránění přebytkům.
Za tím účelem by měly být přizpůsobeny ceny různých produktů používaných k obohacování.
Toto lze provést právní úpravou podpory pro zahuštěný hroznový mošt a rektifikovaný moštový koncentrát, které jsou používány k obohacování a pocházejí z určitých regionů.
(42) Pro dosažení stabilnější rovnováhy mezi produkcí a použitím je nadále nezbytné zvýšit používání produktů z révy.
Zdá se, že je nezbytné zasáhnout přímo v etapě předcházející výrobě stolního vína a podporovat poskytováním podpor používání moštu k jiným účelům, než je vinifikace, aby bylo zajištěno, že vinařským produktům Společenství zůstanou zachovány jejich odbytové možnosti.
Toto opatření by mělo být používáno tak, aby nedošlo k narušení hospodářské soutěže a bylo přihlédnuto k tradičním metodám produkce.
(43) Producentům, kteří nesplňují své povinnosti podle opatření o povinné destilaci, by nemělo být povoleno využívat žádných intervenčních opatření.
(44) Měla by být vypracována ustanovení, která by umožnila intervenci v případě vysokých cen na trhu Společenství.
(45) Vzhledem ke zvláštnostem trhu s vínem může ustavení seskupení producentů přispět k dosažení cílů společné organizace s vínem.
Členské státy mohou taková seskupení uznat.
Tato seskupení musí být ustavena na dobrovolném základě a musí prokázat svou účelnost rozsahem a efektivností služeb, které poskytují svým členům.
(46) V zájmu lepšího fungování trhu s jakostními víny s. o. a stolními víny se zeměpisným označením by mělo být členským státům umožněno provádět opatření přijatá odvětvovými organizacemi.
Tato opatření by měla vylučovat určité jednání ve vzájemné shodě.
Komise by měla zajistit, aby uvedená rozhodnutí byla slučitelná s právem Společenství.
Odvětvové organizace by měly vykonávat určité úkoly a přitom přihlížet k zájmům spotřebitelů.
(47) Ze zdravotních důvodů a se zřetelem na cíle týkající se jakosti by měla být na úrovni Společenství stanovena enologická ošetření a postupy, které jsou jediné přípustné pro produkci produktů, na něž se vztahuje toto nařízení.
Z podobných důvodů by měly být k výrobě vína k lidské spotřebě používány pouze moštové odrůdy hroznů.
(48) S přihlédnutím ke skutečnosti, že se produkční podmínky, zejména půda, poloha a podnebí mezi jednotlivými vinařskými zónami Společenství velmi liší, musí být tyto rozdíly zohledněny při enologických postupech a ošetřeních.
Pro jednoduchost a usnadnění změn založených na zkušenostech a technickém pokroku by měla být stanovena v rámci prováděcích ustanovení určitá technická omezení a podmínky spojené s těmito postupy a ošetřeními.
Vzhledem k dopadu oxidu siřičitého, kyseliny sorbové a sorbanu draselného na zdraví by však pro uvedené látky měly být tímto nařízením stanoveny mezní hodnoty.
(49) Měla by být přijata ustanovení pro povolené metody rozboru vinařských produktů.
(50) Popis, označování a obchodní úprava produktů, na něž se vztahuje toto nařízení, mohou mít velký vliv na jejich prosazení se na trhu.
Proto by měla být v tomto nařízení stanovena pravidla, která přihlédnou k oprávněným zájmům spotřebitelů a řádnému fungování vnitřního trhu a jsou potřebná k výrobě kvalitních produktů.
K základním zásadám těchto pravidel musí patřit jak povinné používání určitých údajů, na jejichž základě může být produkt identifikován a které mohou poskytnout spotřebiteli určité důležité informace, tak dobrovolné používání jiných údajů podle předpisů Společenství a s výhradou ustanovení proti podvodným praktikám.
(51) Pravidla týkající se zejména označování musí obsahovat ustanovení proti podvodným praktikám a sankce použitelné na úrovni Společenství pro případ nenáležitého označování etiketami, používání jazyků, zejména pokud jde o rozdílné abecedy, a používání známek, které by mohlo spotřebitele uvést v omyl.
(52) Se zřetelem k rozdílům mezi produkty, na něž se vztahuje toto nařízení, a jejich trhy, jakož i k očekáváním spotřebitelů a tradičním zvyklostem musí být pravidla rozlišena podle jednotlivých produktů, zejména u šumivého vína, a podle jejich původu.
(53) Rovněž na označování jednotlivých produktů etiketami by se měla vztahovat určitá pravidla, aby byl zřetelně jasný jejich původ a vyloučena možnost záměny s produkty Společenství.
(54) Právo na používání zeměpisných označení a jiných tradičních výrazů má hospodářský význam.
Proto by mělo být toto právo předpisy upraveno a tyto pojmy chráněny.
Aby byla zajištěna poctivá hospodářská soutěž a spotřebitel nebyl uváděn v omyl, musí se tato ochrana vztahovat rovněž na produkty, na něž se nevztahuje toto nařízení, včetně produktů, na které se nevztahuje příloha I Smlouvy.
(55) V zájmu spotřebitele a úsilí o zajištění rovnocenného zacházení s jakostními víny s. o. ve třetích zemích by měla být přijata ustanovení, která umožňují, aby byla dovážená a ve Společenství na trh uváděná vína se zeměpisným označením, jež jsou určena k lidské spotřebě, zahrnuta pod tuto ochranu a odpovídající kontrolu.
(56) Aby se dosáhlo souladu s povinnostmi vyplývajícím zejména z článků 23 a 24 Dohody o obchodních aspektech práv k duševnímu vlastnictví, jež je součástí Dohody o zřízení Světové obchodní organizace schválené rozhodnutím 94/800/ES [48], měla by být přijata ustanovení, která za určitých podmínek umožní zúčastněným stranám, aby zabránily neoprávněnému používání zeměpisných označení, která jsou chráněna třetí zemí, jež je členem Světové obchodní organizace.
(57) Politika jakosti v zemědělství a zejména ve vinohradnictví může jen přispět ke zlepšení poměrů na trhu a tím k rozšíření odbytových možností.
Přijetí doplňujících společných pravidel pro výrobu a kontrolu jakostních vín s. o. spadá do této politiky a může přispět k dosažení uvedených cílů.
(58) Aby byla u jakostních vín s. o. zajištěna minimální jakost, zabránilo se nekontrolovanému rozšiřování výroby těchto vín a byly navzájem přizpůsobeny předpisy jednotlivých členských států za účelem vytvoření rovných soutěžních podmínek Společenství, musí být stanoven rámec pravidel Společenství pro výrobu a kontrolu těchto vín, se kterým musejí být zvláštní ustanovení přijatá členskými státy slučitelná.
(59) Faktory, podle kterých lze rozeznat jednotlivá jakostní vína s. o., musejí být uvedeny a definovány podle druhu a významu s přihlédnutím k tradičním podmínkám produkce.
Společně se však musí usilovat o harmonizaci požadavků na jakost.
Je třeba přihlédnout k těmto faktorům: vymezení produkční oblasti, odrůdové skladbě, pěstitelským metodám, metodám vinifikace, minimálnímu přirozenému obsahu alkoholu, hektarovému výnosu, jakož i rozboru a zhodnocení organoleptických vlastností.
Kromě toho musí být pro jakostní likérová vína s. o. a jakostní šumivá vína s. o. přijaty zvláštní předpisy s ohledem na zvláštní vlastnosti těchto vín.
(60) Na základě zkušeností je zřejmé, že je nezbytné zpřesnit pravidla pro sestupňování jakostního vína s. o. na stolní víno a upravit, v kterých případech nemusí producent žádat, aby byl produkt z jeho sklizně nebo z prohlášení o produkci vhodný pro získávání jakostního vína s. o. zatříděn jako jakostní víno s. o.
(61) Pro zachování zvláštní kvalitativní povahy jakostních vín s. o. by mělo být členským státům umožněno uplatňovat s přihlédnutím k ustáleným poctivým zvyklostem doplňující nebo přísnější pravidla pro produkci a uvádění jakostních vín s. o. na trh.
(62) Vytvoření jednotného trhu Společenství s vínem vyžaduje zavedení jednotného obchodního režimu na vnějších hranicích Společenství.
Obchodní režim, který doplňuje intervenční opatření a stanoví dovozní poplatky a vývozní náhrady, by měl zásadně stabilizovat trh Společenství.
Uvedený režim by měl vycházet z dohod, které byly uzavřeny v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání.
(63) Pro zajištění dohledu nad rozsahem obchodu s vínem se třetími zeměmi by měl být pro určité produkty zaveden režim dovozních a vývozních licencí, který by zahrnoval složení jistoty, aby bylo zajištěno, že k obchody, pro něž byla licence žádána, budou uskutečněny.
(64) Aby bylo vyloučeno, že dovozy určitých zemědělských produktů budou mít negativní účinek na trh Společenství, měly by být za dovozy jednoho nebo více takových produktů vybírány dovozní poplatky, pokud jsou splněny určité podmínky.
(65) Za určitých předpokladů by Komise měla být oprávněna otevřít a spravovat celní kvóty vyplývající z mezinárodních dohod uzavřených v souladu se Smlouvou nebo z jiných právních aktů Rady.
(66) Náhrady při vývozu do třetích zemí poskytované na základě Dohody o zemědělství v rámci WTO [49], které odpovídají rozdílu mezi cenami ve Společenství a na světovém trhu, mají zajišťovat podíl Společenství na světovém obchodu s vínem.
Tyto náhrady podléhají omezení, jak ohledně množství, tak ohledně hodnoty.
(67) Dodržování omezení hodnoty by mělo být při stanovení náhrad zajištěno v rámci sledování plateb podle ustanovení o Evropském zemědělském orientačním a záručním fondu.
Toto sledování může být usnadněno povinným stanovením náhrad předem, přičemž je v případě rozlišených náhrad možné změnit místo určení uvnitř zeměpisné oblasti, na niž se vztahuje jednotná sazba náhrady.
V případě změny místa určení by měla být vyplacena náhrada použitelná pro skutečné místo určení, přičemž nesmí být překročena částka pro původní místo určení.
(68) Zajištění souladu s množstevními omezeními vyžaduje zavedení spolehlivého a účinného systému dohledu.
Za tímto účelem by mělo být poskytování náhrad vázáno na vývozní licenci.
Náhrady by měly být poskytovány v rámci množství, která jsou k dispozici, s přihlédnutím k jednotlivým situacím u příslušných produktů.
Výjimky z této právní úpravy by měly být povoleny pouze pro potravinovou pomoc, na niž se nevztahují žádná omezení.
Dohled nad množstvími vyváženými v průběhu hospodářského roku za využití náhrad, jak je uvedeno v Dohodě o zemědělství WTO, by se měl uskutečňovat na základě vývozních licencí vydaných pro každý hospodářský rok.
(69) Je-li to pro řádné fungování výše uvedeného režimu nezbytné, měla by být rovněž přijata ustanovení, která by zcela nebo zčásti zakazovala, aby byl použit režim aktivního zušlechťovacího styku, pokud by to situace na trhu vyžadovala.
(70) Celní režim se umožňuje obejít bez jakýchkoliv dalších ochranných opatření na vnějších hranicích Společenství; ve výjimečných případech se však může ukázat jako nedostatečný.
V takových případech by mělo být Společenství umožněno přijmout neprodleně všechna nezbytná opatření, aby nebyl trh Společenství ponechán bez ochrany proti narušení, ke kterému by mohlo dojít po odstranění stávajících překážek dovozu.
Tato opatření by měla být v souladu se závazky vyplývajícími z dohod uzavřených v rámci WTO.
(71) Na produkty dovážené ze třetích zemí se musí vztahovat pravidla, která zajistí určitou vyváženost s definicemi vína, jak je stanovilo Společenství.
Měly by být rovněž v souladu s předpisy platnými v zemi původu a měla by k nim případně být přiložena zpráva o výsledku rozboru.
(72) Mělo by být stanoveno, že ke všem produktům, na něž se vztahuje toto nařízení, by měl být při oběhu ve Společenství přiložen průvodní doklad.
(73) Poskytováním určitých podpor by mohlo být ohroženo vytvoření jednotného trhu.
Proto by se ustanovení Smlouvy, která umožňují posoudit podpory poskytované členskými státy a zakazují podpory, které jsou neslučitelné se společným trhem, měla vztahovat i na odvětví vína.
Předpisy o prémiích za konečné vzdání se vinohradnictví nevylučují poskytnutí podpor stanovených vnitrostátními předpisy pro tytéž účely.
(74) Protože jsou předpisy v odvětví vína nevyhnutelně komplikované, měly by za jejich dodržování být odpovědné příslušné orgány členských států.
Komise by prostřednictvím svých inspektorů spolupracujících s orgány členských států měla mít možnost na toto dodržování dohlížet a zajišťovat je.
(75) S přihlédnutím ke společnému trhu s vínem by si členské státy a Komise měly vzájemně předávat údaje nezbytné k používání tohoto nařízení.
Protože jsou tyto údaje nezbytné, měli by producenti moštových hroznů, producenti hroznového moštu a vína odevzdávat prohlášení o sklizni.
Členské státy mohou od producentů vyžadovat další informace.
Komise může při vyhodnocování všech údajů využívat externích odborníků.
(76) S cílem usnadnit provádění navrhovaných opatření by měl být stanoven postup pro zajištění úzké spolupráce mezi členskými státy a Komisí prostřednictvím řídícího výboru.
(77) Výdaje členských států v důsledku povinností vyplývajících z tohoto nařízení hradí Společenství v souladu s nařízením Rady (ES) č. 1258/1999 o financování společné zemědělské politiky [50].
(78) Společná organizace trhu s vínem by měla současně a vhodným způsobem zohledňovat cíle stanovené v článcích 33 a 131 Smlouvy.
(79) Společná organizace trhu s vínem by měla být v souladu s dohodami uzavřenými podle čl. 300 odst. 2 Smlouvy, zejména s těmi, jež jsou součástí Dohody o zřízení Světové obchodní organizace, především k Dohodě o technických překážkách obchodu [51].
(80) V důsledku přechodu od režimu stanoveného v nařízení (ES) č. 822/87 a v ostatních nařízeních v odvětví vína k režimu stanovenému v tomto nařízení by mohly vzniknout potíže, k nimž není v tomto nařízení přihlédnuto.
Aby byla Komise na tuto možnost připravena, měla by mít možnost přijmout nezbytná přechodná opatření.
Komise by měla být rovněž oprávněna řešit určité praktické problémy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I
OBLAST PŮSOBNOSTI
Článek 1
1. Společná organizace trhu s vínem obsahuje ustanovení o produkčním potenciálu, tržních mechanismech, seskupeních producentů a odvětvových organizacích, enologických postupech a ošetřování, popisu, označování, obchodní úpravě a ochraně, jakostním vínu s. o. a obchodu se třetími zeměmi.
2. Vztahuje se na tyto produkty: kód KN _BAR_ Označení _BAR_
22090019 _BAR_ _BAR_ Matolinové víno _BAR_
23089019 _BAR_ 3. Názvy produktů používané v tomto nařízení jsou definovány v příloze I, obsah alkoholu v příloze II a vinařské zóny v příloze III. Prováděcí pravidla k těmto přílohám mohou být stanovena postupem podle článku 75.
4. Hospodářský rok pro produkty, na něž se vztahuje toto nařízení (dále jen "hospodářský rok"), začíná 1. srpna každého roku a končí 31. července následujícího roku.
HLAVA II
PRODUKČNÍ POTENCIÁL
KAPITOLA I
VÝSADBA VINIC
Článek 2
1. Výsadba vinic odrůdami zatříděnými podle čl. 19 odst. 1 jako moštové je až do 31. července 2010 zakázána, nebude-li uděleno:
a) právo na novou výsadbu podle článku 3;
b) právo na opětovnou výsadbu podle článku 4 nebo
c) v případě použití čl. 5 odst. 8 právo na výsadbu z rezervy podle článku 5 nebo podle čl. 6 odst. 1.
Až do té doby je zakázáno roubování keřů révy jiným způsobem než moštovými odrůdami na moštové odrůdy.
2. Hrozny, které byly sklizeny na plochách,
a) jež byly osázeny révou před 1. zářím 1998 a
b) jejichž produkce směla být v souladu s čl. 6 odst. 3 nebo čl. 7 odst. 4 nařízení (EHS) č. 822/87 uváděna do oběhu pouze za účelem destilace,
nesmí být použity k výrobě vína určeného k uvedení na trh.
Produkty získané z těchto hroznů mohou být uváděny do oběhu pouze za účelem destilace.
Přesto z nich nesmí být vyráběn žádný alkohol o skutečném obsahu alkoholu 80 % objemových nebo méně.
3. Pokud členský stát zhotoví přehled produkčního potenciálu podle článku 16, může se odchýlit od odstavce 2.
Tato odchylka musí být poskytnuta před 31. červencem 2002 a musí obsahovat povolení pro příslušné plochy k výrobě a uvádění určitých vín na trh.
Odchylka se poskytuje:
a) v případě, že příslušný producent před tím vyklučil jiný porost révy na ploše rovnocenné z hlediska čisté kultury, s výjimkou případů, kdy producent již obdržel na příslušnou plochu prémii za vyklučení podle vnitrostátních právních předpisů nebo právních předpisů Společenství nebo
b) povolením výkonu práva na opětovnou výsadbu, které producent nabyl během období, jež bude stanoveno, v souvislosti s výsadbou příslušné plochy; členské státy mohou pro tento účel použít i nově vytvořená práva na výsadbu podle čl. 6 odst. 1 nebo
c) pokud členský stát (ke spokojenosti Komise) může prokázat, že disponuje právy na výsadbu, na která nebyl ještě podán žádný požadavek a která by ještě stále platila, kdyby žádost o ně byla podána; v takovém případě lze tato práva na výsadbu vykonávat a znovu udělit producentům na plochu rovnocennou z hlediska čisté kultury nebo
d) pokud se příslušný producent zaváže k vyklučení plochy rovnocenné z hlediska čisté kultury během tří let, byla-li tato plocha zaznamenána v registru vinic příslušného členského státu.
4. Při použití odst. 3 písm. a) nebo odst. 3 písm. c) uloží členské státy přiměřené správní sankce dotčeným producentům.
5. Ustanovení odst. 3 písm. c) lze použít pouze v případě ploch o rozloze do 1,2 % celkové plochy vinic.
6. V případě použití odst. 3 písm. b) platí:
a) získá-li producent práva z rezervy, je to možné pouze podle čl. 5 odst. 3 písm. b), přičemž zaplatí 150 % částky, kterou běžně členský stát na základě uvedeného ustanovení vybírá;
b) získá-li producent právo na opětovnou výsadbu, vztahuje se toto právo na příslušné plochy plus 50 %, přičemž těchto 50 % se převádí z rezervy podle článku 5 nebo, v případě použití čl. 5 odst. 8, z nově vytvořených práv na výsadbu podle čl. 6 odst. 1.
7. Parcely osázené odrůdami, které jsou podle čl. 19 odst. 1 zatříděny jako moštové a
a) které byly vysázeny po 1. září 1998 a z nichž produkty mohou být uvedeny do oběhu podle čl. 6 odst. 3 nebo čl. 7 odst. 4 nařízení (EHS) č. 822/87 jen za účelem destilace nebo
b) které byly vysázeny v rozporu se zákazem výsadby uvedeným v odstavci 1,
budou vyklučeny.
Náklady na klučení nese dotčený producent.
Členské státy přijmou opatření nezbytná k provádění tohoto odstavce.
Článek 3
1. Členské státy mohou producentům udělit právo na novou výsadbu pro plochy, které jsou určeny:
a) k nové výsadbě prováděné v rámci scelování pozemků nebo vyvlastnění ve veřejném zájmu podle vnitrostátních právních předpisů,
b) k provádění vinohradnických pokusů nebo
c) k založení porostů za účelem produkce roubů.
Členské státy mohou udělit právo na novou výsadbu také na plochy, z nichž získané vinařské produkty jsou určeny výhradně ke spotřebě v rodině vinaře.
2. Členské státy mohou rovněž až do 31. července 2003 udělovat práva na novou výsadbu pro plochy určené k produkci jakostního vína s. o. nebo stolního vína se zeměpisným označením, u něhož bylo uznáno, že výroba dotyčného vína je vzhledem k jeho jakosti mnohem menší než poptávka.
3. K výkonu práva na novou výsadbu je oprávněn ten producent, kterému bylo toto právo uděleno; toto oprávnění se vztahuje pouze na plochy a účely, pro které toto právo bylo uděleno.
4. Práva na novou výsadbu je nutno vykonat před koncem druhého hospodářského roku následujícího po roku jeho udělení. Jiná než v odstavci 1 uvedená práva na novou výsadbu, která nebudou vykonána během uvedeného období, se podle čl. 5 odst. 2 písm. a) vloží do rezervy.
5. Jiná než v odstavci 1 uvedená práva na novou výsadbu mohou být producentovi udělena pouze v rozsahu stanoveném v rámci čl. 6 odst. 1. V tomto případě platí:
a) před vložením nově vytvořených práv na výsadbu podle článku 6 do jedné nebo několika rezerv zajistí členský stát, aby udělením práv na novou výsadbu neklesl rozsah nově vytvořených práv na výsadbu podle čl. 6 odst. 1 na hodnotu pod nulu, a
b) jakmile členský stát vložil v článku 6 uvedená nově vytvořená práva na výsadbu do jedné nebo několika rezerv, má s tím související udělení práv na novou výsadbu za následek, že zanikne právo na výsadbu vložené v rezervě nebo rezervách pro příslušný region, které odpovídá ploše rovnocenné z hlediska čisté kultury.
Článek 4
1. Právy na opětovnou výsadbu jsou
a) práva na opětovnou výsadbu udělená podle odstavce 2 nebo
b) obdobná práva nabytá podle předchozích vnitrostátních právních předpisů nebo předchozích právních předpisů Společenství.
2. Členské státy udělí práva na opětovnou výsadbu producentům, kteří vyklučili plochu vinice.
Práva na opětovnou výsadbu mohou být členskými státy udělena producentům, kteří se zaváží vyklučit plochu vinic před uplynutím třetího roku od výsadby.
Práva na opětovnou výsadbu se vztahují na plochy, které jsou rovnocenné z hlediska čisté kultury vyklučeným plochám nebo plochám určeným ke klučení.
3. Práva na opětovnou výsadbu vykonává podnik, kterému jsou udělena.
Členské státy mohou však stanovit, že tato práva mohou být vykonávána pouze na té ploše, na které se uskutečnilo klučení.
4. Odchylně od odstavce 3 mohou být práva na opětovnou výsadbu zcela nebo částečně převedena na jiný podnik ve stejném členském státě, pokud:
a) část dotčeného podniku byla převedena tomuto jinému podniku.
V takovém případě smí být vykonáváno právo na opětovnou výsadbu na ploše posledně jmenovaného podniku, která nesmí být větší než převedená plocha, nebo
b) plochy tohoto jiného podniku jsou určeny k
i) produkci jakostního vína s. o. nebo stolního vína se zeměpisným označením nebo
ii) založení porostu určeného k produkci roubů.
Práva mohou být vykonávána pouze na těch plochách a pro ty účely, pro které byla udělena.
Členské státy zajistí, aby uplatnění této odchylky nevedla na jejich území k celkovému nárůstu produkčního potenciálu, a to zvláště v případě převodu z nezavlažovaných na zavlažované plochy.
5. Práva na opětovnou výsadbu nabytá podle tohoto nařízení lze vykonávat pouze do konce pátého hospodářského roku následujícího po vyklučení.
Odchylně od toho může členský stát tuto lhůtu prodloužit na osm let.
Práva na opětovnou výsadbu nevykonaná během této lhůty se podle čl. 5 odst.
Článek 5
1. Za účelem lepší správy produkčního potenciálu na státní nebo regionální úrovni vytvoří členské státy státní rezervu nebo případně regionální rezervy práv na výsadbu.
2. Do rezervy nebo rezerv se vloží:
a) práva na novou výsadbu, práva na opětovnou výsadbu a z rezervy udělená práva na výsadbu, která nebyla vykonána během lhůty uvedené v čl. 3 odst. 4, čl. 4 odst. 5 nebo odstavci 6 tohoto článku;
b) práva na opětovnou výsadbu, která jejich vlastníci vložili do rezervy, případně i za úhradu ze státních prostředků, jejíž výši a ostatní podmínky stanoví členské státy s přihlédnutím k oprávněným zájmům zúčastněných stran;
c) nově vytvořená práva na výsadbu uvedená v článku 6.
3. Členské státy mohou z rezervy udělit práva těmito způsoby:
a) bez úhrady producentům mladším 40 let, kteří disponují přiměřenými odbornými dovednostmi a vědomostmi, poprvé se usadili ve vinařském podniku a tento jako jeho vedoucí obhospodařují, nebo
b) za úhradu do státního a případně regionálního fondu producentům, kteří mají v úmyslu vykonat práva k výsadbě vinic, jejichž produkce má zajištěný odbyt.
Členské státy stanoví podmínky k určení výše úhrady, která může záviset na předpokládaném konečném produktu dotyčné vinice.
4. Členské státy zajistí, aby místo, na kterém bude vykonáno právo udělené z rezervy, a použité odrůdy a pěstitelské techniky zaručovaly, že následující produkce bude úměrná poptávce trhu a že výnosy budou úměrné průměrnému výnosu v regionu, ve kterém bude toto právo vykonáváno, a to obzvláště v případech, když právo na výsadbu původně získané pro nezavlažované plochy bylo vykonáváno na plochách zavlažovaných.
5. Práva na výsadbu vložená do rezervy mohou být z rezervy opětovně udělována až do konce pátého hospodářského roku následujícího po roce převodu.
Práva na výsadbu, která nebudou opětovně udělena během této lhůty, zaniknou.
6. Práva na výsadbu udělená z rezervy lze vykonávat pouze do konce druhého hospodářského roku následujícího po roce udělení.
Práva na výsadbu udělená z rezervy a během tohoto období nevykonaná se podle odst. 2 písm. a) opět převádějí do rezervy.
7. Členské státy, které vytvoří regionální rezervy, mohou upravovat převod práv na výsadbu mezi regionálními rezervami.
Jestliže v některém členském státě existují jak regionální, tak i státní rezervy, mohou být povoleny také převody mezi těmito rezervami.
Na převody podle tohoto odstavce se může použít koeficient krácení.
8. Odchylně od odstavců 1 až 7 může příslušný orgán členského státu rozhodnout, že systém rezerv nepoužije, pokud příslušný členský stát může prokázat, že na svém území disponuje účinným systémem pro správu práv na výsadbu. Tento systém se případně může odchylovat od příslušných ustanovení této kapitoly. Disponuje-li členský stát takovým systémem, prodlužuje se doba platnosti práv na opětovnou výsadbu podle čl. 4 odst. 5 první věty o pět hospodářských let. Ustanovení čl. 4 odst. 5 druhé věty zůstává použitelné.
Článek 6
1. Nově vytvořená práva na výsadbu, včetně práv na novou výsadbu udělených členským státem podle čl. 3 odst. 2, jsou rozdělena takto:
(a)Německo: _BAR_ 1534 ha _BAR_
Řecko: _BAR_ 1098 ha _BAR_
Španělsko: _BAR_ 17355 ha _BAR_
Francie: _BAR_ 13565 ha _BAR_
Itálie: _BAR_ 12933 ha _BAR_
Lucembursko: _BAR_ 18 ha _BAR_
Rakousko: _BAR_ 737 ha _BAR_
Portugalsko: _BAR_ 3760 ha _BAR_
(b)rezerva Společenství: _BAR_ 17000 ha. _BAR_
2. Nově vytvořená práva na výsadbu mohou být vložena do rezervy nebo vykonána podle čl. 2 odst. 3 písm. b) pouze tehdy, pokud členský stát zpracoval přehled produkčního potenciálu podle článku 16.
3. Vklad nově vytvořených práv na výsadbu podle odstavce 1 do rezervy nebo výkon těchto práv podle čl. 2 odst. 3 písm. b) lze provést pouze jednou.
Článek 7
1. Na tuto kapitolu se vztahují tyto definice:
a) "klučením" se rozumí úplné odstranění révových keřů, které se nacházejí na pozemku osázeném révou;
b) "výsadbou" se rozumí definitivní vysazení štěpované nebo neštěpované révy či jejích částí za účelem produkce hroznů nebo založení porostu k produkci roubů;
c) "právem na výsadbu" se rozumí právo sázet révu podle článků 3, 4, 5 a 6 na základě práva na novou výsadbu, práva na opětovnou výsadbu, práva na výsadbu uděleného z rezervy nebo nově vytvořeného práva na výsadbu;
d) "právem na opětovnou výsadbu" se rozumí právo sázet révu na ploše rovnocenné z hlediska čisté kultury ploše, na které réva byla nebo bude vyklučena podle článku 4 a čl. 5 odst. 8;
e) "přeštěpováním" se rozumí štěpování révového keře, na kterém již dříve bylo štěpování provedeno.
2. Prováděcí pravidla k této kapitole se stanoví postupem podle článku 75.
Mohou zahrnovat zejména:
- ustanovení o destilaci produktů získaných z révy uvedené v čl. 2 odst. 7,
- ustanovení proti nadměrným správním výdajům při provádění této kapitoly,
- uznání podle čl. 3 odst. 2,
- souběžnou existenci ploch vinic ve smyslu čl. 4 odst. 2,
- použití koeficientu krácení podle čl. 5 odst. 7,
- zacházení s rezervou Společenství podle čl. 6 odst. 1. Prováděcí pravidla mohou zejména stanovit, že až do 31. prosince 2003 nově vytvořená práva na výsadbu z rezervy Společenství budou rozdělena členským státům k využití v oblastech, pro které mohou prokázat dodatečnou potřebu a která může být pokryta přídělem těchto nově vytvořených práv na výsadbu,
- opatření, kterými lze zajistit, aby udělením práv na novou výsadbu podle čl. 3 odst. 1 nebyl dotčen zákaz nových výsadeb podle čl. 2 odst. 1.
3. Komise předloží do 31. prosince 2003 a poté každé tři roky Evropskému parlamentu a Radě zprávu o provádění této kapitoly.
Tato zpráva může případně zahrnovat návrhy na udělení dalších nově vytvořených práv na výsadbu.
KAPITOLA II
PRÉMIE ZA KONEČNÉ VZDÁNÍ SE VINOHRADNICTVÍ
Článek 8
1. Za konečné vzdání se vinohradnictví na určité ploše vinic může být poskytnuta prémie.
Prémie může být postupem podle této kapitoly poskytnuta producentům, kteří na vinicích pěstují révu k produkci hroznů.
Dotyčná plocha vinic musí činit alespoň 10 arů.
2. Členské státy mohou stanovit, na které plochy lze poskytnout prémie.
Možnost získání prémií na tyto plochy může být rovněž vázána na podmínky, zejména na podmínky zajištění rovnováhy mezi produkcí a vlivem na životní prostředí v dotčeném regionu.
3. Při získání prémie ztrácí producent právo na opětovnou výsadbu pro plochu, na kterou byla poskytnuta prémie.
4. Výši prémie na hektar stanovuje členský stát na základě:
a) zemědělského výnosu nebo produkční kapacity podniku,
b) metody produkce,
c) plochy, na kterou má být prémie poskytnuta, ve vztahu k ploše podniku,
d) druhu vyráběného vína a
e) existenci smíšeného pěstitelství.
5. Výše prémie nesmí překročit částku, která bude stanovena.
Článek 9
Prémie se neposkytují na
a) obhospodařované plochy vinic, na kterých během období, jež bude stanoveno, nejvýše však deset hospodářských let, dojde k porušení předpisů Společenství nebo vnitrostátních předpisů týkajících se výsadby;
b) plochy vinic, které již nejsou obdělávány;
c) plochy vinic, které byly osázeny během období, jež bude stanoveno, nejvýše však během deset hospodářských let;
d) plochy vinic, na které během období, jež bude stanoveno, nejvýše však deseti let, byly získány příspěvky na jejich restrukturalizaci a přeměnu.
Článek 10
Prováděcí pravidla k této kapitole se stanoví postupem podle článku 75.
Mohou zahrnovat zejména:
a) termíny pro podání žádosti a provedení klučení;
b) podmínky pro poskytnutí plateb;
c) horní mez výše prémie podle čl. 8 odst. 5;
d) úvahy o vlivu na životní prostředí a
e) stanovení období podle článku 9.
KAPITOLA III
RESTRUKTURALIZACE A PŘEMĚNA VINIC
Článek 11
1. Zavádí se režim restrukturalizace a přeměny vinic.
2. Cílem tohoto režimu je přizpůsobení produkce poptávce na trhu.
3. Tento režim zahrnuje jedno nebo více z následujících opatření:
a) přeměnu odrůdové skladby, rovněž prostřednictvím přeštěpování;
b) změnu osázení vinic;
c) zlepšení technik obhospodařování vinic tak, aby odpovídaly cílům tohoto režimu.
Nevztahuje se na běžnou obnovu starých vysloužilých vinic.
4. Tento režim může být uplatňován pouze v těch oblastech členského státu, pro které členský stát zpracoval přehled produkčního potenciálu podle článku 16.
Článek 12
Za vytvoření plánů restrukturalizace a přeměny vinic a případně za jejich schvalování odpovídají členské státy.
Tyto plány musí být v souladu s ustanoveními této kapitoly a s pravidly stanovenými k jejímu provádění.
Článek 13
1. Podpora na restrukturalizaci a přeměnu vinic může být poskytnuta pouze na základě plánu vytvořeného a popřípadě schváleného členským státem.
Podpora se poskytuje formou:
a) náhrady producentům za ztrátu příjmů, která souvisí s prováděním plánu a
b) příspěvku na náklady restrukturalizace a přeměny vinic.
2. Náhradu producentům za ztrátu příjmů lze poskytnou formou:
a) povolení souběžné existence staré a nové vinice během pevně stanoveného období ve výši nejvýše 3 let, aniž jsou dotčena ustanovení kapitoly I této hlavy, nebo
b) finanční náhrady z rozpočtu Společenství.
3. Příspěvek Společenství na náklady restrukturalizace a přeměny vinic nesmí přesáhnout 50 % těchto nákladů. V regionech zařazených jako regiony, na něž se vztahuje cíl 1 podle nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech [52], však může být poskytnut příspěvek Společenství až do výše 75 %. Aniž je dotčen čl. 14 odst. 4, nesmí ani v jednom z uvedených případů členské státy poskytnout žádný příspěvek na náklady.
Článek 14
1. Komise každoročně předběžně přidělí prostředky členským státům na základě objektivních kritérií s přihlédnutím k jednotlivým situacím a potřebám, jakož i na základě úsilí, jež má být vynaloženo k dosažení cílů tohoto režimu.
2. Předběžné přidělení prostředků se přizpůsobí na základě skutečných výdajů a přezkoumaných prognóz výdajů předložených členskými státy, přičemž se přihlíží k cílům tohoto režimu a dostupným prostředkům.
3. Rozdělení prostředků mezi členské státy náležitě zohledňuje podíl plochy vinic členských států na celkové ploše vinic Společenství.
4. Jsou-li některému členskému státu přiděleny prostředky na určitý počet hektarů, může je použít pro větší počet hektarů, než na jaký byly přiděleny.
Přitom může tento členský stát použít státní prostředky k tomu, aby zvedl sníženou částku na hektar až do výše původní horní meze na hektar poskytované Společenstvím.
Článek 15
Prováděcí pravidla k této kapitole se stanoví postupem podle článku 75.
Mohou zahrnovat zejména:
a) minimální rozlohu dotčených vinic;
b) ustanovení o využití práv na opětovnou výsadbu v rámci provádění plánů;
c) ustanovení proti nárůstu produkčního potenciálu v důsledku provádění této kapitoly;
d) nejvyšší podpůrné částky na hektar.
KAPITOLA IV
INFORMACE A OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 16
1. Přehled produkčního potenciálu obsahuje údaje o:
a) plochách, které jsou na území členského státu osázeny révou, která je podle čl. 19 odst. 1 zatříděna jako moštová odrůda révy;
b) dotčených odrůdách;
c) celkovém stavu stávajících práv na výsadbu;
d) všech vnitrostátních nebo regionálních právních předpisech přijatých při provádění této hlavy.
2. Členský stát může stanovit, že přehled může být sestaven na regionální bázi.
V takovém případě však musí být všechny regionální přehledy sestaveny do 31. prosince 2001.
V souladu s tímto nařízením nebrání skutečnost, že se sestavení přehledu v některém regionu zpozdí, použití této hlavy v jiných regionech dotyčného členského státu.
Článek 17
1. Komise může posuzovat:
a) produkci v odvětví vína;
b) rozsah průmyslového využití produktů z révy;
c) vývoj spotřeby vína a jiných produktů odvětví vína v nezměněném stavu;
d) ostatní aspekty, jejichž znalost je potřebná pro řízení trhu nebo režimu přizpůsobení nabídky.
2. Pro posouzení může Komise využít externích odborníků.
3. Komise poskytne finanční prostředky na nezávislou studii o používání interspecifických odrůd révy.
Na základě této studie předloží do 31. prosince 2003 Evropskému parlamentu a Radě zprávu doplněnou případně o návrhy.
Článek 18
1. Producenti moštových hroznů, jakož i producenti moštu a vína podávají každoročně prohlášení o množství produktů z poslední sklizně.
Členské státy mohou požadovat i od obchodníků s moštovými hrozny, že každoročně podají prohlášení o množství z poslední sklizně, které bylo uvedeno na trh.
2. Producenti hroznového moštu a vína, jakož i obchodníci s výjimkou maloobchodníků podávají každoročně prohlášení o svých zásobách moštu a vína, ať už tyto zásoby pocházejí ze sklizně běžného roku, nebo z dřívějších sklizní.
Mošty a vína dovezená z třetích zemí se vykazují samostatně.
Článek 19
1. Členské státy zatřídí odrůdy révy určené k výrobě vína.
Zatříděné odrůdy révy musí náležet k druhu Vitis vinifera nebo pocházet z křížení tohoto druhu s jinými druhy rodu Vitis.
Zatříděny nesmějí být tyto odrůdy révy:
- Noah (zvaný rovněž Charvát, Noe),
- Othello,
- Isabelle,
- Jacquez,
- Clinton,
- Herbémont.
2. Ve svém zatřídění označí členské státy odrůdy révy, které jsou na jejich území vhodné k výrobě jakostních vín s. o.
Tyto odrůdy musí náležet k druhu Vitis vinifera.
3. Na území Společenství mohou být vysazovány, opětovně vysazovány nebo štěpovány pro účely výroby vína pouze zatříděné odrůdy révy.
Toto omezení se nevztahuje na odrůdy révy, které jsou určeny pro vědecké výzkumné a pokusné účely.
4. Plochy, které jsou osázeny nezatříděnými odrůdami révy, musí být vyklučeny s výjimkou případů, kdy produkce z těchto ploch je určena výhradně ke spotřebě rodiny vinaře.
Členské státy přijmou potřebná opatření k dohledu nad uvedenou výjimkou.
5. Jsou-li odrůdy vymazány ze zatřídění, musí být dotčené plochy do 15 let od výmazu vyklučeny.
Článek 20
Pravidla pro registr vinic Společenství jsou stanovena v nařízení (EHS) č. 2392/86.
Článek 21
Kapitoly I a II této hlavy se nepoužijí v členských státech, ve kterých výroba vína za hospodářský rok činí nejvýše 25000 hektolitrů.
Základem výpočtu pro tuto výrobu je průměrná výroba uplynulých pěti hospodářských let.
Článek 22
Členské státy mohou vydat přísnější vnitrostátní předpisy pro novou nebo opětovnou výsadbu révy nebo pro přeštěpování.
Mohou vyžadovat, aby žádosti nebo informace stanovené v této hlavě byly doplněny dalšími údaji potřebnými pro kontrolu vývoje produkčního potenciálu.
Článek 23
1. Prováděcí pravidla k této kapitole se stanoví postupem podle článku 75.
Mohou upravit zejména:
a) formu a míru podrobnosti údajů požadovaných pro přehled podle článku 16;
b) správu zatřiďování odrůd révy podle článku 19;
c) využití produktů z odrůd, které nejsou zapsány v tomto zatřídění.
2. Předpisy o průvodních dokladech pro révový vegetativní množitelský materiál a odpovídající prováděcí pravidla, včetně předpisů o kontrole, mohou být stanovena postupem podle článku 75.
3. Nařízení (EHS) č. 2392/86 může být pozměněno nebo zrušeno postupem podle článku 75.
4. Postupem podle článku 75 bude rozhodnuto, zda některý členský stát vytvoří přehled podle článku 16 nebo případně zda bude dotyčné rozhodnutí zrušeno, jestliže například členský stát přehled neaktualizoval.
HLAVA III
MECHANISMY TRHU
KAPITOLA I
PODPORA SOUKROMÉHO SKLADOVÁNÍ
Článek 24
1. Producentům se poskytne podpora soukromého skladování:
a) stolního vína,
b) hroznového moštu, zahuštěného hroznového moštu a rektifikovaného moštového koncentrátu.
2. Podpora se poskytne jedině tehdy, pokud bude v době od 16. prosince až do 15. února následujícího roku a za podmínek, jež budou stanoveny, uzavřena s intervenční agenturou dlouhodobá smlouva o skladování.
3. Doba trvání dlouhodobých smluv o skladování končí
a) pro stolní víno nejdříve 1. září po datu uzavření smlouvy, pro hroznový mošt, zahuštěný hroznový mošt a rektifikovaný moštový koncentrát nejdříve 1. srpna po datu uzavření smlouvy a
b) nejpozději 30. listopadu po datu uzavření smlouvy.
Článek 25
1. Na uzavření smluv o skladování se vztahují podmínky týkající se především jakosti dotčených produktů.
2. Smlouvy o skladování stolního vína musí obsahovat ustanovení, že výplata podpory za celé uskladněné množství nebo jeho část se může zastavit a odpovídající povinnosti producenta mohou skončit, jakmile tržní cena dotčeného druhu stolního vína překročí práh, který bude stanoven.
3. Částka podpory na soukromé skladování může pokrýt pouze technické náklady spojené se skladováním a úroky; tyto náklady i úroky se stanoví paušálně.
4. U zahuštěného hroznového moštu se může na výši této podpory použít koeficient odpovídající jeho hustotě.
Článek 26
1. Prováděcí pravidla k této kapitole se stanoví postupem podle článku 75.
Mohou zahrnovat zejména:
- stanovení prahu, paušální částky a koeficientu podle článku 25,
- ustanovení, že dlouhodobé smlouvy o skladování stolního vína lze uzavřít pouze pro určité druhy stolního vína,
- ustanovení, že hroznový mošt, pro který byla uzavřena dlouhodobá smlouva o skladování, může být během trvání smlouvy zcela nebo částečně zpracován na zahuštěný hroznový mošt nebo rektifikovaný moštový koncentrát,
- pravidla pro používání ustanovení o zastavení platby podpor podle čl. 25 odst. 2,
- ustanovení, že hroznový mošt a zahuštěný hroznový mošt k výrobě hroznové šťávy nemohou být předmětem dlouhodobých smluv o skladování,
- skutečnou dobu trvání smlouvy.
2. Postupem podle článku 75 může být stanoveno, že
- režim podpor soukromého skladování nelze uplatňovat, jestliže vývoj trhu ukáže, že tento režim je neopodstatněný, a
- možnost uzavírání dalších dlouhodobých smluv o skladování lze kdykoli pozastavit, jestliže je to opodstatněno vývojem trhu a zejména rozsahem již uzavřených smluv.
KAPITOLA II
DESTILACE
Článek 27
1. Úplné vylisování rozdrcených nebo nerozdrcených vinných hroznů a lisování vinných kalů se zakazuje.
Obnovené kvašení matolin pro jiné účely než destilaci se zakazuje.
2. Filtrace a odstředění vinných kalů se nepovažují za lisování, pokud
a) získané produkty mají řádnou a uspokojivou obchodní jakost a
b) takto zpracované vinné kaly nejsou dále převáděny do suchého stavu.
3. S výjimkou osob a seskupení uvedených v odstavci 7 musí každá fyzická či právnická osoba nebo seskupení osob, které prováděly vinifikaci, nechat destilovat všechny vedlejší produkty vinifikace.
4. Množství alkoholu ve vedlejších produktech musí dosahovat nejméně 10 % objemových alkoholu obsaženého v získaném vínu, jestliže víno bylo získáno přímou vinifikací hroznů.
S výjimkou odchylek v technicky opodstatněných případech nesmí toto množství činit méně než 5 %, jestliže víno bylo získáno vinifikací hroznového moštu, částečně zkvašeného hroznového moštu nebo mladého vína v procesu kvašení.
Nebude-li dosaženo této procentní sazby, musí osoba povinná destilací dodat odpovídající množství vína ze své vlastní produkce, aby se dosáhlo uvedené procentní sazby.
Pro skupiny producentů, jež budou určeny, pro určité produkční regiony, jakož i pro vína podléhající destilaci podle článku 28 mohou být učiněny odchylky od odstavce 3 a od prvního pododstavce.
5. Povinnost dodávky podle odstavce 3 může být splněna dodáním vína octárně.
6. S výjimkou osob a seskupení uvedených v odstavci 7 musí každá fyzická nebo právnická osoba či jejich seskupení disponující vedlejšími produkty, které vznikly při jiném zpracování hroznů než vinifikaci, dodávat tyto produkty k destilaci.
7. Každá fyzická nebo právnická osoba či jejich seskupení, která zpracovává hrozny sklizené ve vinařské zóně A nebo v německé části vinařské zóny B nebo zpracovává hrozny sklizené v Rakousku, musí pod kontrolou a za podmínek, jež budou stanoveny, odstranit vedlejší produkty vznikající při tomto zpracování.
8. Každá osoba nebo seskupení podléhající povinnostem uvedeným v odstavci 3 nebo v odstavci 6 mohou tyto povinnosti splnit stažením vedlejších produktů vinifikace pod kontrolou a za podmínek, jež budou stanoveny.
9. Nákupní cena matolin, vinných kalů a vína dodaných podle tohoto článku k destilaci činí 0,995 eura za % objemové a hektolitr.
10. Cena, kterou má zaplatit palírna, nemůže být nižší než nákupní cena.
11. Palírna může
a) získat podporu pro produkt k destilaci, jestliže destilací získaný produkt vykazuje nejméně 52 % objemových alkoholu nebo
b) destilací získaný produkt dodat intervenční agentuře, pokud vykazuje nejméně 92 % objemových alkoholu.
Je-li víno již před dodáním do palírny zpracováno na alkoholizované víno, je výrobci alkoholizovaného vína vyplacena podpora podle písmene a) a produkt destilace nelze dodat intervenční agentuře.
12. Může být rozhodnuto, že dodávku intervenční agentuře lze nahradit dodávkou hospodářskému subjektu, který předložil nabídku v rámci prodejů uspořádaných pro odbyt produktů destilace a jehož nabídka byla přijata v rámci postupu podle čl. 31 odst. 1.
13. Odstavce 1 až 12 se nevztahují na hroznovou šťávu a zahuštěnou hroznovou šťávu ani na hroznový mošt a zahuštěný hroznový mošt určený k výrobě hroznové šťávy.
Článek 28
1. Víno z hroznů odrůd, které jsou zatříděny pro stejnou správní jednotku jako odrůdy moštové i jako odrůdy k jiným účelům, se musí před termínem, jež bude stanoven, destilovat, pokud překračuje běžně vinifikované množství a není v daném hospodářském roce vyvezeno.
Není-li stanoveno jinak, lze jej dodávat pouze do palíren.
2. Pro stanovení běžně vinifikovaného množství se přihlíží zejména
a) k množství vinifikovanému v průběhu referenčního období, jež bude stanoveno, a
b) k množství vína vyhrazeného pro tradiční účely užití.
3. Nákupní cena vína dodaného k destilaci podle tohoto článku činí 1,34 eura za % objemové a hektolitr; tato cena může během daného hospodářského roku kolísat, pokud její průměrná výše v tomto hospodářském roce činí 1,34 eura za % objemové a hektolitr.
4. Cena, kterou má zaplatit palírna, nemůže být nižší než nákupní cena.
5. Palírna může
a) získat podporu pro produkt k destilaci, jestliže destilací získaný produkt vykazuje nejméně 52 % objemových alkoholu nebo
b) destilací získaný produkt dodat intervenční agentuře, pokud vykazuje nejméně 92 % objemových alkoholu.
Je-li víno již před dodáním do palírny zpracováno na alkoholizované víno, je výrobci alkoholizovaného vína vyplacena podpora podle písmene a) a produkt destilace nelze dodat intervenční agentuře.
6. Může být rozhodnuto, že dodávku intervenční agentuře lze nahradit dodávkou hospodářskému subjektu, který předložil nabídku v rámci prodejů uspořádaných pro odbyt produktů destilace a jehož nabídka byla přijata v rámci postupu podle čl. 31 odst. 1.
7. Tento článek se použije bez ohledu na čl. 1 odst. 2.
Článek 29
1. Společenství může podporovat destilaci stolního vína a vína vhodného k získávání stolního vína, aby podpořilo trh s vínem a průběžné zásobení té části odvětví konzumního alkoholu produkty destilace vína, ve které se tento alkohol tradičně používá.
2. Podpora spočívá v poskytnutí hlavní a vedlejší podpory palírně.
3. Hlavní podpora se poskytuje na základě destilovaného množství stolního vína a vína vhodného k získávání stolního vína.
4. Hlavní podpora se poskytuje na základě smlouvy uzavřené mezi palírnou a producentem vína.
Stanoví se minimální cena, kterou musí palírny zaplatit producentovi; tato cena může během daného hospodářského roku kolísat, pokud její průměrná výše v tomto hospodářském roce činí 2,488 eura za % objemové a hektolitr.
5. Výše hlavní podpory zohledňuje tyto podmínky:
a) průměrná minimální cena hrazená palírnami producentům vína musí během daného hospodářského roku odpovídat částce uvedené v odstavci 4;
b) musí být i nadále a za soutěžní ceny zásobováni tradiční odběratelé odvětví konzumního alkoholu.
6. Vedlejší podpora se poskytuje ve formě platby k pokrytí přiměřených nákladů na skladování vzniklých destilátů.
Je určena ke zjednodušení uplatňování režimu hlavní podpory.
Článek 30
1. V případě výjimečného narušení trhu následkem značných přebytků nebo problémů s jakostí může být přijato opatření pro nouzovou destilaci.
2. Účelem tohoto opatření je:
a) odstranění specifických přebytků a
b) zajištění průběžného zásobování od jedné sklizně ke druhé.
3. Toto opatření je pro producenty dobrovolné.
4. Toto opatření může být omezeno na některé druhy vína nebo pěstitelské oblasti.
Pro jakostní víno s. o. lze toto opatření uplatňovat pouze na žádost dotčeného členského státu.
5. Jedním z kritérií, která by mohla být určující pro zavedení tohoto opatření, je prokazatelné zhoršení tržní ceny v určité době pro některý druh vína nebo pro víno určité pěstitelské oblasti.
6. Jestliže Společenství uplatňovalo toto opatření ve třech po sobě následujících letech pro některý druh vína (v určité oblasti), předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o této trvající krizi a případně předloží odpovídající návrhy.
Článek 31
1. Alkohol převzatý intervenční agenturou bude odprodán buď prostřednictvím veřejné dražby, nebo v nabídkovém řízení.
Při odbytu tohoto alkoholu zamezí úřady v nejvyšší možné míře případné újmě při prodeji alkoholu, který je tradičně závislý na existenci tohoto trhu.
Tento alkohol nesmí proniknout do odvětví konzumního alkoholu.
2. Lze však rozhodnout od odprodeji tohoto alkoholu do uvedeného odvětví, pokud zásobování části odvětví, ve kterém je užití alkoholu vinného původu předepsáno, není zajištěno na základě článků 27, 28 a 29.
Článek 32
1. Pro víno od producentů, kteří zvýšili jeho obsah alkoholu přidáním sacharosy nebo moštu a získali na to podporu podle článku 34, se snižuje pro každou destilaci s výjimkou destilace podle článku 27 stanovená nákupní cena uvnitř každé oblasti pěstování révy o stejnou paušální částku, která bude vypočtena podle výše podpory uvedené v článku 34 a podle stanoveného zvýšení obsahu alkoholu pro danou oblast pěstování révy.
2. Na žádost dotčeného producenta se snížení provádí jenom u množství, u kterého byl zvýšen obsah alkoholu podle odstavce 1.
Článek 33
1. Prováděcí pravidla k této kapitole se stanoví postupem podle článku 75.
Mohou upravit zejména:
a) odchylky uvedené v této kapitole;
b) podmínky podle článků 27 a 28, za kterých se provádí destilace, zjišťování obsahu alkoholu ve vínu, podmínky, za kterých se produkty dodávají intervenčním agenturám, a nákupní ceny produktů destilace, které mohou být převzaty intervenčními agenturami, nebo kritéria stanovení těchto cen;
c) minimální normy pro matoliny a vinné kaly;
d) podmínky, za kterých může být provedeno odstranění pod kontrolou uvedené v čl. 27 odst. 7;
e) běžně vinifikované množství podle čl. 28 odst. 2;
f) pravidla pro uplatňování opatření uvedeného v článku 30, včetně produktů, na něž se vztahuje, jakož i odbyt produktů destilace, zejména za účelem zabránění narušení trhu s alkoholem a lihovinami;
g) možnost přizpůsobení nákupní ceny uvedené v čl. 28 odst. 3 a
h) stanovení minimální ceny podle čl. 29 odst. 4.
2. Výše podpor uvedených v článcích 27 a 28 určených k zajištění odbytu získaných produktů, výše podpor uvedených v článku 29, pravidla vymezující okolnosti, jež by mohly způsobit uplatnění opatření uvedeného v článku 30, jakož i rozsah a forma finanční podpory Společenství pro tato opatření se stanoví postupem podle článku 75.
KAPITOLA III
PODPORY PRO SPECIFICKÉ VYUŽITÍ
Článek 34
1. Zavádí se podpora pro použití
a) zahuštěného hroznového moštu a
b) rektifikovaného moštového koncentrátu
vyrobených ve Společenství, pokud budou užity ke zvýšení obsahu alkoholu vinařských produktů, pro které je takové zvýšení podle tohoto nařízení povoleno.
2. Poskytování podpory může být vyhrazeno pro produkty získané ve vinařské zóně C III, jestliže by bez tohoto opatření nebylo možné zachovat současný obchod s hroznovým moštem a vínem pro scelování.
3. Výše podpory se stanoví v eurech za procento objemové možného obsahu alkoholu a za hektolitr zahuštěného hroznového moštu nebo rektifikovaného moštového koncentrátu s přihlédnutím k rozdílům mezi náklady na obohacování prostřednictvím uvedených produktů a náklady na obohacování prostřednictvím sacharosy.
Článek 35
1. Zavádí se podpora pro použití
a) hroznového moštu a zahuštěného hroznového moštu vyrobených ve Společenství za účelem výroby hroznové šťávy nebo jiných poživatelných produktů z hroznové šťávy;
b) hroznového moštu a zahuštěného hroznového moštu vyrobených ve vinařské zóně C III určených ve Spojeném království a Irsku k výrobě produktů kódu KN 220600, pro které mohou dotyčné členské státy v souladu s přílohou VII částí C bodem 2 povolit užití složeného výrazu obsahujícího slovo "víno";
c) zahuštěného hroznového moštu vyrobeného ve Společenství jako hlavní složky sortimentu zboží, které ve Spojeném království a Irsku bude uváděno do oběhu s výslovným návodem, jak z něj spotřebitel připraví nápoj napodobující víno (home-made wine).
2. Ukáže-li se, že zeměpisné omezení výroby hroznového moštu a zahuštěného hroznového moštu podle odst. 1 písm. b) vede k narušení hospodářské soutěže, může být odchylně od odst. 1 písm. b) rozhodnuto, že podpora bude poskytnuta i pro hroznový mošt a zahuštěný hroznový mošt, který byl vyroben v jiných oblastech Společenství než ve vinařské zóně C III.
3. Podpory uvedené v odstavci 1 se poskytují výhradně pro užití produktů, které byly získány z odrůd révy zatříděných výhradně jako moštové odrůdy nebo zatříděných jako moštové odrůdy a současně jako odrůdy pro jiné účely; mohou být rovněž poskytnuty na hrozny z těchto odrůd pocházející ze Společenství.
4. Výše podpor se stanoví tak, aby náklady na zásobování hroznovým moštem a zahuštěným hroznovým moštem pocházejícím ze Společenství byly na úrovni, která zajistí udržení jejich tradičních odbytových možností.
Část podpory uvedené v odst. 1 písm. a), která bude stanovena později, je určena na propagační kampaň na podporu spotřeby hroznové šťávy.
Za účelem organizace této kampaně může být podpora stanovena na větší výši, než je výše vyplývající z použití odstavce 4.
Článek 36
Prováděcí pravidla k této kapitole se stanoví postupem podle článku 75.
Mohou upravit zejména:
a) podmínky pro poskytnutí podpory podle čl. 34 odst. 1;
b) opatření nezbytná k zajištění kontroly použití produktů podle čl. 35 odst. 1;
c) výši podpory podle článků 34 a 35, která se stanoví před začátkem každého hospodářského roku;
d) rozhodnutí podle čl. 35 odst. 2.
KAPITOLA IV
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 37
Producenti, na které se vztahují povinnosti podle článků 27 a 28, mohou využívat intervenční opatření podle této hlavy pouze tehdy, když uvedené povinnosti splnili během období, jež bude stanoveno.
Toto období a prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 75.
Článek 38
1. Pokud jsou na trhu s vínem Společenství zjištěny příliš vysoké ceny některého druhu vína a je pravděpodobné, že tato situace bude pokračovat, a je-li tím trh narušen, může Komise přijmout nezbytná opatření.
2. Pokud trh se stolním vínem vyžaduje podporu, mohou být pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 2 písm. b), s výjimkou stolního vína, přijata intervenční opatření postupem podle článku 75.
HLAVA IV
SESKUPENÍ PRODUCENTŮ A ODVĚTVOVÉ ORGANIZACE
KAPITOLA I
SESKUPENÍ PRODUCENTŮ
Článek 39
1. Pro účely tohoto nařízení se "seskupením producentů" rozumí právnická osoba, která
a) byla založena z podnětu producentů produktů, na něž se vztahuje toto nařízení;
b) pro své členy sleduje zejména tyto cíle:
i) zajištění plánování produkce a jejího přizpůsobení podle poptávky, zejména množstvím a jakostí;
ii) podpora soustředění nabídky a uvádění jejich produktů na trh;
iii) omezování produkčních nákladů a regulace produkčních cen;
iv) podpora ekologicky vhodných pěstitelských metod, technik produkce a technik nakládání s odpady, zvláště za účelem ochrany jakosti vod, půdy a krajiny, jakož i k udržení nebo podpoře biodiverzity.
2. Seskupení producentů uznaná v rámci tohoto nařízení musí mít možnost uložit přiměřené sankce svým členům v případě porušení závazků vyplývajících ze stanov.
3. Členské státy mohou jako seskupení producentů ve smyslu tohoto nařízení uznat ta seskupení, která o to požádají, pokud:
a) splňují požadavky uvedené v odstavcích 1 a 2 a za tím účelem mimo jiné prokážou, že sdružují alespoň minimální počet členů a disponují minimálním množstvím produktů, které lze uvést na trh;
b) skýtají dostatečnou záruku, pokud jde o uskutečňování, trvání a efektivnost své činnosti;
c) účinně připraví své členy k přijetí technické pomoci nezbytné pro využití ekologicky zaměřených pěstitelských metod.
Článek 40
1. Členské státy
a) rozhodnou o uznání seskupení producentů během tří měsíců od obdržení žádosti se všemi potřebnými údaji;
b) provádějí pravidelné kontroly, aby zjistily, zda seskupení producentů trvale plní předpoklady pro uznání, při jejich neplnění uplatní sankce vůči tomuto seskupení a v případě nutnosti rozhodnou o odejmutí uznání;
c) sdělí Komisi do dvou měsíců každé rozhodnutí o poskytnutí nebo odejmutí uznání.
2. Komise se prostřednictvím kontroly přesvědčí o dodržování článku 39 a odst. 1 písm. b) tohoto článku a případně na jejím základě požádá členský stát o odejmutí poskytnutého uznání.
KAPITOLA II
ODVĚTVOVÉ ORGANIZACE
Článek 41
1. Za účelem zlepšení fungování trhu s jakostními víny s. o. a stolními víny se zeměpisným označením mohou producentské členské státy, zejména při provádění rozhodnutí odvětvových organizací, stanovit pravidla pro uvádění na trh, aby byla řízena nabídka během prvního uvedení na trh, jestliže tato pravidla se vztahují na zadržení produktů v rezervě a/nebo stupňovité uvádění produktů na trh, s vyloučením všech ostatních jednání ve vzájemné shodě, například těchto:
- stanovení ceny, a to i orientační nebo prostřednictvím doporučení,
- zadržení příliš vysokého procentního podílu roční sklizně, která je běžně dostupná, a obecně každé neobvyklé opatření ke zúžení nabídky,
- odepření vydání státních potvrzení nebo potvrzení Společenství pro uvádění vinařských produktů do oběhu a na trh, pokud je toto uvádění na trh slučitelné s výše uvedenými pravidly.
2. Pravidla uvedená v odstavci 1 jsou dávána hospodářským subjektům na vědomí v plném znění prostřednictvím zveřejnění v úředním tisku dotčeného členského státu.
3. Členské státy, které využijí možnost uvedenou v odstavci 1, předají každoročně Komisi zprávu o přijatých rozhodnutích v předcházejícím roce. Komise ověří, zda jsou v souladu s právem Společenství, především s ustanoveními o volném pohybu zboží (články 28 až 31 Smlouvy), o hospodářské soutěži (články 81 až 86 Smlouvy) a se zásadou zákazu diskriminace (čl. 34 odst. 3 Smlouvy).
4. Organizace ve smyslu odstavce 1 provádí v jednom nebo několika regionech Společenství některá z následujících opatření, přičemž přihlíží k zájmům spotřebitelů:
i) zlepšení znalosti a průhlednosti produkce a trhu;
ii) přispění k lepší koordinaci uvádění produktů na trh, zvláště prostřednictvím průzkumů a studií trhu;
iii) vypracování smluvních vzorů slučitelných s právem Společenství;
iv) větší míra využívání produkčního potenciálu;
v) informace a průzkumy trhu za účelem zaměření produkce na produkty, které lépe odpovídají potřebám trhu, jakož i chuti a očekávání spotřebitele, především pokud jde o jakost a šetrnost k životnímu prostředí;
vi) vývoj postupů k omezení spotřeby přípravků na ochranu rostlin a jiných používaných látek a k zajištění jakosti produktů stejně jako ochrany půdy a vod;
vii) vývoj postupů a nástrojů ke zlepšení jakosti produktů ve všech etapách produkce, vinifikace a uvádění na trh;
viii) využívání možností a ochrana ekologického zemědělství, jakož i označení původu, značky jakosti a zeměpisných označení;
ix) podpora zejména integrované produkce nebo jiných ekologicky zaměřených metod produkce.
HLAVA V
ENOLOGICKÉ POSTUPY A OŠETŘOVÁNÍ, POPIS, OZNAČOVÁNÍ, OBCHODNÍ ÚPRAVA A OCHRANA
KAPITOLA I
POVOLENÉ POSTUPY A OŠETŘENÍ
Článek 42
1. Stanoví se enologické postupy a ošetření povolené ve Společenství pro výrobu produktů, na něž se vztahuje toto nařízení, s výjimkou hroznové šťávy, zahuštěné hroznové šťávy, jakož i hroznového moštu a zahuštěného hroznového moštu určeného pro výrobu hroznové šťávy.
2. Povolené enologické postupy a ošetření mohou být užity pouze k řádné vinifikaci, uchovávání nebo k řádnému vývoji produktu.
3. Povolené enologické postupy a ošetření vylučují přidání vody, kromě případů, kdy existuje zvláštní technická potřeba, jakož i přidání alkoholu, s výjimkou hroznového moštu z čerstvých vinných hroznů, jehož kvašení bylo zastaveno přidáním alkoholu, likérového vína, šumivého vína, alkoholizovaného vína a, za podmínek, které budou stanoveny, perlivého vína.
4. Členské státy mohou u enologických postupů a ošetření uplatňovat přísnější podmínky, aby zajistily zachování podstatných charakteristických znaků jakostního vína s. o., stolního vína se zeměpisným označením vyráběného na jejich území, jakož i šumivého a likérového vína.
V takovém případě sdělí tyto podmínky Komisi, která o nich uvědomí ostatní členské státy.
5. Není-li stanoveno jinak, pouze hrozny odrůd zatříděných podle článku 19 jako moštové odrůdy a z nich získané produkty mohou být ve Společenství použity k výrobě těchto produktů:
a) hroznového moštu, jehož kvašení bylo zastaveno přidáním alkoholu,
b) zahuštěného hroznového moštu,
c) rektifikovaného moštového koncentrátu,
d) vína vhodného k získávání stolního vína,
e) stolního vína,
f) jakostního vína s. o.,
g) likérového vína,
h) částečně zkvašeného hroznového moštu ze zaschlých hroznů,
i) vína z přezrálých hroznů.
6. Scelením vína vhodného k získávání bílého stolního vína nebo bílého stolního vína s vínem vhodným k získávání červeného stolního vína nebo červeným stolním vínem nemůže vzniknout stolní víno.
Toto ustanovení však v některých případech, jež budou stanoveny, nevylučuje scelování podle prvního pododstavce, jestliže výsledný produkt vykazuje vlastnosti červeného stolního vína.
Odchylně od prvního pododstavce je uvedené scelování povoleno do 31. července 2005 v regionech, ve kterých je tento postup tradiční, a to za podmínek, jež budou stanoveny.
Článek 43
1. Povolené enologické postupy a ošetření jsou uvedeny v přílohách IV a V.
2. Zejména:
- povolené enologické postupy a ošetření týkající se obohacování, přikyselování, odkyselování a slazení, jakož i předpisy o obsahu oxidu siřičitého a nejvyšším obsahu těkavých kyselin jsou uvedeny v příloze V částech A až G,
- povolené enologické postupy a ošetření a pravidla pro výrobu šumivého vína a jakostního šumivého vína jsou uvedeny v příloze V částech H a I;
- povolené enologické postupy a ošetření a pravidla pro výrobu likérového vína jsou uvedeny v příloze V části J.
Článek 44
1. U produktů kódů KN 220410, 220421 a 220429 mohou být ve Společenství nabízena nebo dodávána k přímé lidské spotřebě pouze likérová vína, šumivá vína, šumivá vína dosycená oxidem uhličitým, perlivá vína, perlivá vína dosycená oxidem uhličitým, jakostní vína s. o., stolní vína a případně, odchylně od článku 45, vína dovezená v souladu s právem.
2. S výjimkou lahvového vína, u kterého lze prokázat, že se plnění uskutečnilo před 1. zářím 1971, může být jiné víno než jakostní víno s. o. pocházející z odrůd uvedených v čl. 42 odst. 5, avšak neodpovídající definicím podle přílohy I bodů 12 až 18, použito jen pro vlastní spotřebu rodiny vinaře, k výrobě vinného octa nebo k destilaci.
3. V letech s mimořádně nepříznivými povětrnostními podmínkami může být rozhodnuto, že produkty z vinařských zón A a B, které nedosahují minimálního přirozeného obsahu alkoholu stanoveného pro danou vinařskou zónu, mohou být ve Společenství použity k výrobě šumivého vína a šumivého vína dosyceného oxidem uhličitým, jestliže tato vína dosahují alespoň 8,5 % objemových skutečného obsahu alkoholu, nebo k výrobě perlivého vína dosyceného oxidem uhličitým.
V takovém případě se může provést obohacování v rámci mezních hodnot stanovených v příloze V části D bodu 5.
4. Aniž jsou dotčena přísnější ustanovení, které členské státy mohou uplatňovat na svém území pro výrobu produktů, které nespadají pod kódy KN 220410, 220421 a 220429, může být hroznový mošt z čerstvých vinných hroznů, jehož kvašení bylo zastaveno přidáním alkoholu, použit pouze k výrobě těchto produktů.
5. Hroznová šťáva a zahuštěná hroznová šťáva pocházející ze Společenství nesmí být vinifikována, ani do vína přidávána.
Tyto produkty podléhají kontrole týkající se jejich užití.
Uvedení těchto produktů do alkoholového kvašení je na území Společenství zakázáno.
6. Odstavce 4 a 5 se nevztahují na produkty určené ve Spojeném království a Irsku k výrobě produktů kódů KN 220600, pro které mohou členské státy v souladu s přílohou VII částí C bodem 2 povolit užití složeného výrazu obsahujícího slovo "víno".
7. Vína vhodná k získávání stolního vína, která nedosahují minimálního skutečného obsahu alkoholu stolního vína, mohou být uvedena do oběhu pouze za účelem výroby šumivého vína, pro potřeby octáren a palíren nebo k jiným průmyslovým účelům.
Obohacování těchto vín a jejich scelování se stolním vínem za účelem zvýšení skutečného obsahu alkoholu na úroveň předepsanou pro stolní víno může být provedeno pouze v zařízení výrobce vína nebo na jeho účet.
8. Z vinných kalů a matolin nesmí být vyráběno víno ani jakýkoliv nápoj k přímé lidské spotřebě s výjimkou alkoholu, vínovice nebo matolinového vína.
9. Matolinové víno může být – jestliže je jeho výroba povolena daným členským státem - použito jen k destilaci nebo pro vlastní spotřebu rodiny vinaře.
10. Alkoholizované víno může být použito pouze k destilaci.
11. Částečně zkvašený hroznový mošt ze zaschlých hroznů může být uveden do oběhu jen za účelem výroby likérového vína, a to pouze ve vinařských oblastech, ve kterých toto užití bylo tradičně používáno před 1. lednem 1985, a pro výrobu vína z přezrálých hroznů.
12. Čerstvé vinné hrozny, hroznový mošt, částečně zkvašený hroznový mošt, zahuštěný hroznový mošt, rektifikovaný moštový koncentrát, hroznový mošt, jehož kvašení bylo zastaveno přidáním alkoholu, hroznová šťáva a zahuštěná hroznová šťáva, které pocházejí ze třetích zemí, nesmějí být na území Společenství zpracovávány na víno ani přidávány do vína.
13. Uvedení produktů uvedených v odstavci 12 do alkoholového kvašení je na území Společenství zakázáno.
Toto ustanovení se nevztahuje na produkty určené ve Spojeném království a Irsku k výrobě produktů kódu KN 220600, pro které mohou členské státy v souladu s přílohou VII částí C bodem 2 povolit užití složeného výrazu obsahujícího slovo "víno".
14. Scelování vína pocházejícího z třetích zemí s vínem ze Společenství, jakož i scelování vín pocházejících z jednotlivých třetích zemí na zeměpisném území Společenství je zakázáno.
15. Rada může v souladu s mezinárodními závazky Společenství rozhodnout o odchylkách od odstavce 12, odstavce 13 první věty a odstavce 14.
Článek 45
1. Není-li stanoveno jinak, nemohou být nabízeny nebo dodávány k přímé lidské spotřebě tyto produkty:
a) dovezené nebo nedovezené produkty kódů KN 220410, 220421, 220429 a 22043010, které byly vyrobeny za použití enologických postupů, které nejsou povoleny právními předpisy Společenství nebo – pokud je to umožněno – předpisy vnitrostátními;
b) produkty uvedené v čl. 1 odst. 2 písm. a), b) a c), které nemají řádnou a uspokojivou obchodní jakost;
c) produkty uvedené v čl. 1 odst. 2, které neodpovídají definicím podle přílohy I.
2. Odchylky uvedené v odstavci 1 pro dovezené produkty se stanoví postupem podle článku 133 Smlouvy.
Článek 46
1. Prováděcí pravidla k této kapitole a k přílohám IV a V se stanoví postupem podle článku 75.
Upravují zejména:
a) ve vztahu k příloze V části A přechodná ustanovení pro vína vyrobená před 1. zářím 1986 a změny seznamů vín v bodě 2;
b) ve vztahu k příloze IV a V mezní hodnoty a určité podmínky k užití enologických postupů a ošetřování uvedených v těchto přílohách, kromě mezních hodnot a podmínek již stanovených v těchto přílohách;
c) rozhodnutí, výjimky, odchylky, podmínky a seznamy uvedené v této kapitole a příloze V;
d) používání přílohy V částí C až G na produkty, které nebyly sklizeny v oblastech Společenství náležejících k vinařským zónám podle přílohy III;
e) ve vztahu k příloze V části J seznamy podle bodu 2 písm. b) a bodu 6, odchylky podle bodu 4 písm. b), jakož i postupy pro prohlášení a evidenci podle bodu 6.
2. Postupem podle článku 75 se stanoví tato pravidla:
a) pravidla pro srovnání určitých enologických postupů a ošetřování používaných ve třetích zemích s postupy a ošetřováním podle čl. 43 odst. 1 a přílohy IV;
b) předpisy pro míchání a scelování hroznového moštu a vína;
c) kriteria čistoty a identity pro látky užívané v enologických postupech;
d) správní předpisy k provádění povolených enologických postupů a ošetření; tyto předpisy mohou stanovit, že určité enologické postupy a ošetřování mohou být prováděny pouze pod dohledem osoby uznané členským státem, která disponuje dostatečnými znalostmi, aby zaručila jakost, hygienu a prospěšnost produktu pro zdraví;
e) podmínky držení a oběhu, užití produktů uvedených v článku 45 nebo seznamy produktů, na něž se nevztahují podmínky uvedeného článku, a kriteria umožňující zmírnit nepřiměřenou tvrdost v jednotlivých případech, podmínky, za kterých mohou členské státy povolit držení a oběh, jakož i užití produktů neodpovídajících jiným ustanovením tohoto nařízení než čl. 45 odst. 1 nebo předpisům vydaným při použití tohoto nařízení, a
f) obecná pravidla k používání jinak nepovolených enologických postupů a ošetřování k pokusným účelům.
3. Metody rozboru, podle kterých může být zjišťováno složení produktů, na něž se vztahuje toto nařízení, jakož i pravidla, podle kterých může být zjištěno, zda tyto produkty nebyly podrobeny nepovoleným enologickým postupům, se stanoví postupem podle článku 75.
Stejným postupem se v případě potřeby stanoví mezní hodnoty charakterizující složení používaných látek určitých enologických postupů, jakož i srovnávací tabulky údajů získaných rozborem.
Jestliže však nebudou v rámci Společenství stanoveny žádné metody rozboru nebo pravidla ve smyslu prvního pododstavce ke zjištění a kvantifikaci látek hledaných v daném produktu, použijí se tyto metody:
a) metody rozboru uznané generálním shromážděním Mezinárodního úřadu pro révu a víno (OIV) a zveřejněné z jeho podnětu nebo
b) jestliže se mezi metodami uvedenými pod písmenem a) nenachází žádná vhodná metoda, pak taková metoda rozboru, která odpovídá normám doporučeným Mezinárodní organizací pro standardizaci (ISO), nebo
c) v případě neexistence metod podle písmen a) a b) jedna z níže uvedených metod podle její přesnosti, opakovatelnosti a proveditelnosti:
i) jedna z metod rozboru povolených dotčeným členským státem nebo
ii) v případě nutnosti jakákoliv jiná vhodná metoda rozboru.
Za metody rozboru rovnocenné metodám Společenství uvedeným v prvním pododstavci jsou považovány automatizované metody rozboru používané místo metod rozboru Společenství, pokud bylo postupem podle článku 75 zjištěno, že výsledky jsou z hlediska přesnosti, opakovatelnosti a proveditelnosti přinejmenším rovnocenné s výsledky dosaženými na základě odpovídajících metod rozboru Společenství.
KAPITOLA II
POPIS, OZNAČOVÁNÍ, OBCHODNÍ ÚPRAVA A OCHRANA URČITÝCH PRODUKTŮ
Článek 47
1. Pravidla pro popis, označování a obchodní úpravu některých produktů, na něž se vztahuje toto nařízení, jakož i pravidla pro ochranu určitých označení, údajů a výrazů obsahuje tato kapitola a přílohy VII a VIII.
V těchto pravidlech jsou zohledněny zejména tyto cíle:
a) ochrana oprávněných zájmů spotřebitele,
b) ochrana oprávněných zájmů producenta,
c) řádné fungování vnitřního trhu a
d) podpora kvalitní produkce.
2. Pravidla uvedená v odstavci 1 zahrnují zejména ustanovení o
a) povinném používání některých údajů,
b) možném používání některých dalších údajů za určitých podmínek,
c) možném používání dalších údajů, včetně informací, které mohou být užitečné pro spotřebitele,
d) ochraně a kontrole užití některých údajů,
e) používání zeměpisných označení a tradičních výrazů,
f) označování dovezených produktů nebo – jestliže je to tímto nařízením umožněno – produktů zhotovených z dovezených produktů, aby se zaručilo, že spotřebitelé jsou o vlastnostech těchto produktů informováni a že takové produkty nebudou označeny jako produkt Společenství nebo produkt některého členského státu.
3. Pravidla stanovená v odstavci 1 se vztahují na označování tam uvedených produktů:
a) na etiketě,
b) v evidenčních knihách, jakož i v průvodních dokladech a v ostatních dokladech předepsaných předpisy Společenství (dále jen "úřední doklady"), s výjimkou celních dokladů,
c) v obchodních dokladech, a sice zvláště na fakturách a dodacích listech a
d) v reklamě, pokud jsou v tomto nařízení stanovena za tím účelem zvláštní ustanovení.
4. Pravidla stanovená v odstavci 1 se vztahují na obchodní úpravu tam uvedených produktů, pokud jde o:
a) nádoby včetně uzávěrů,
b) etiketu,
c) balení.
5. Pravidla stanovená v odstavci 1 se vztahují na produkty držené za účelem prodeje a na produkty uvedené do oběhu.
Článek 48
Popis a obchodní úprava produktů uvedených v tomto nařízení, jakož i reklamy na tyto produkty nesmí být klamavé a nesmí vést k záměně či uvádět v omyl osoby, pro které jsou určeny, zejména pokud jde o:
- údaje upravené článkem 47; toto ustanovení se vztahuje rovněž na případné užití překladů těchto údajů nebo odkazů na skutečný původ či dodatků jako "druh", "typ", "způsob", "imitace", "známka" nebo podobných,
- vlastnosti produktu jako především druh, složení, obsah alkoholu, barva, původ nebo místo, odkud se dováží, jakost, odrůda révy, ročník nebo objem nádoby,
- totožnost a povaha fyzických nebo právnických osob či jejich seskupení, které se podílejí nebo podílely na zhotovení produktu nebo na jeho prodeji, především stáčírny.
Článek 49
1. Produkty, jejichž označení nebo obchodní úprava neodpovídá tomuto nařízení nebo návazným prováděcím předpisům, nesmí být ve Společenství drženy za účelem prodeje ani uváděny do oběhu.
V případě produktů určených k vývozu mohou však být odchylky od tohoto nařízení:
- členskými státy povoleny, pokud to vyžadují právní předpisy dovážející třetí země,
- stanoveny v prováděcích pravidlech pro případy, na které se nevztahuje první odrážka.
2. Členský stát, na jehož území se nachází produkt, jehož označení či obchodní úprava neodpovídá odstavci 1, přijme potřebná opatření k uložení sankcí za porušení tohoto ustanovení v závislosti na jeho závažnosti.
Členský stát však může povolit, že daný produkt lze ve Společenství držet za účelem prodeje či uvádět do oběhu nebo vyvézt, pokud bude jeho označení nebo obchodní úprava uvedena do souladu s odstavcem 1.
Článek 50
1. Členské státy přijmou všechna nezbytná opatření umožňující zúčastněným stranám zabránit za podmínek uvedených v článcích 23 a 24 Dohody o obchodních aspektech práv k duševnímu vlastnictví tomu, aby se ve Společenství užívala zeměpisná označení produktů uvedených v čl. 1 odst. 2 písm. b) pro produkty, které nepocházejí z místa udaného v zeměpisném označení, a to i v případě, že je uveden rovněž skutečný původ produktu nebo je zeměpisné označení použito v překladu nebo společně s dodatky "druh", "typ", "způsob", "imitace" nebo podobnými výrazy.
2. Ve smyslu tohoto článku se "zeměpisným označením" rozumí označení, které udává původ produktu v oblasti, regionu či místu třetí země, která je členem Světové obchodní organizace, jestliže jakost, pověst nebo jiná charakteristická vlastnost produktu může být v podstatné míře přičítána tomuto zeměpisnému původu.
3. Odstavce 1 a 2 se použijí bez ohledu na ostatní právní předpisy Společenství, která se vztahují na pravidla pro označování a obchodní úpravu produktů, na něž se vztahuje toto nařízení.
Článek 51
1. Pro účely této hlavy se "názvem zeměpisné jednotky menší než členský stát" rozumí:
- název malé lokality nebo jednotky seskupující více takových lokalit,
- název obce nebo části obce,
- název vinařské podoblasti nebo části vinařské podoblasti,
- název jiné oblasti než stanovené pěstitelské oblasti.
2. Povoluje se užití zeměpisného označení pro stolní víno, které bylo získáno scelením vín pocházejících z moštových hroznů vypěstovaných v různých produkčních oblastech, jestliže nejméně 85 % stolního vína získaného scelováním pochází z produkční oblasti, jejíž název nese.
Užití zeměpisného označení vztahujícího se k produkční nacházející se v zóně A nebo B pro bílé stolní víno se však povoluje pouze tehdy, jestliže produkty, které tvoří směs vín, pocházejí z dotyčné vinařské zóny nebo dané víno bylo získáno scelením stolního vína z vinařské zóny A se stolním vínem z vinařské zóny B.
3. Členské státy mohou pro užití zeměpisného označení pro stolní víno stanovit zejména podmínku, že dotyčné víno bylo zcela získáno z výslovně popsané odrůdy révy a pochází výhradně z přesně ohraničené oblasti, jejíž název nese.
Článek 52
1. Přidělí-li členský stát název stanovené pěstitelské oblasti jakostnímu vínu s. o., jakož i případně vínu, které je určeno pro zpracování na jakostní víno s. o., pak nesmí toto jméno být použito pro označování vinařských produktů, které nepocházejí z této oblasti nebo jimž nebylo přiděleno toto jméno podle příslušných vnitrostátních právních předpisů a právních předpisů Společenství.
Totéž pravidlo se uplatní i v případě, že některý stát přiřadil název obce, části obce nebo lokality výhradně jakostnímu vínu s. o., jakož i případně vínu, které je určeno pro zpracování na jakostní víno s. o.
Aniž jsou dotčena ustanovení Společenství o některých druzích jakostních vín s. o., mohou členské státy za podmínek produkce, které samy stanovily, povolit, aby se název stanovené pěstitelské oblasti kombinoval s údajem o způsobu výroby nebo druhu produktu nebo s názvem odrůdy révy nebo s jeho synonymem.
Odchylně od prvního pododstavce může Rada až do 31. srpna 2001 na návrh Komise kvalifikovanou většinou povolit, aby určité zeměpisné názvy tradičně užívané k označení stolního vína, které se staly názvem stanovené pěstitelské oblasti, byly používány rovněž pro označování stolního vína, nejdéle však po dobu tří hospodářských let.
2. Následující názvy a výrazy:
- název odrůdy révy,
- zvláštní tradiční výraz podle přílohy VII části A bodu 2 písm. c) druhé odrážky čtvrté pododrážky nebo podle přílohy VIII části D bodu 2 písm. c) druhé odrážky nebo
- doplňující tradiční výraz podle přílohy VII části B bodu 1 písm. b) páté odrážky, jestliže je pro označování vína stanoven členským státem v souladu s ustanoveními Společenství,
mohou být užity k označení a obchodní úpravě jiného nápoje než vína nebo hroznového moštu a v reklamě na něj, pokud je vyloučeno jakékoliv nebezpečí záměny ohledně druhu, původu nebo místa, odkud se dováží, a složení tohoto nápoje.
3. Použití názvu nebo výrazu ve smyslu odstavce 2 nebo některého z výrazů "Hock", "Claret", "Liebfrauenmilch" a "Liebfraumilch", i když se objeví ve spojení se slovy jako "druh", "typ" nebo "způsob", "imitace" nebo s jiným podobným výrazem, se zakazuje pro označení a obchodní úpravu tohoto zboží:
- zboží kódu KN 2206, kromě případů, kdy toto zboží skutečně pochází z takto označené oblasti,
- zboží uváděného na trh se zřetelným návodem pro spotřebitele na přípravu nápoje, který je napodobeninou vína; smí však být použit název odrůdy révy, pokud dotyčné zboží bylo skutečně z této odrůdy vyrobeno, pokud tím nemůže dojít k záměně s názvem stanovené pěstitelské oblasti nebo zeměpisné jednotky, která je používána pro označení některého jakostního vína s. o.
4. Názvy
- stanovené pěstitelské oblasti,
- menší zeměpisné jednotky, než je stanovená pěstitelská oblast, pokud je tento název vyhrazen členským státem podle předpisů Společenství k označení nějakého vína,
mohou být užity k označení a obchodní úpravě jiného nápoje než vína nebo hroznového moštu a v reklamě na něj pouze za těchto podmínek:
a) v případě produktů kódů KN 2009, 2202, 2205, 2206, 2207, 2208 a 2209, jakož i v případě produktů zhotovených ze suroviny pro výrobu vína, musí být použité názvy a výrazy uznány členským státem, ze kterého produkt pochází, a toto uznání musí být slučitelné s právem Společenství;
b) v případě jiných nápojů než uvedených pod písmenem a), pokud je vyloučeno jakékoliv nebezpečí záměny ohledně druhu, původu nebo místa, odkud se dováží, a složení tohoto nápoje.
Je-li však dodrženo ustanovení písmene b), mohou být tyto názvy dále používány až do 31. prosince 2000 rovněž v případě, že nedošlo k uznání podle písmene a).
Článek 53
1. Prováděcí pravidla k této kapitole a k přílohám VII a VIII se stanoví postupem podle článku 75.
Tato ustanovení se týkají především odchylek, podmínek a povolení uvedených v těchto přílohách.
2. Postupem podle článku 75 se stanoví:
a) údaje, značky a ostatní známky podle přílohy VII úvodní části nebo přílohy VIII části A bodu 2;
b) seznam zvláštních tradičních výrazů podle přílohy VII části A bodu 2 písm. c) druhé odrážky čtvrté pododrážky nebo přílohy VIII části D bodu 2 písm. c) druhé odrážky;
c) podmínky pro použití zeměpisných označení uvedených v příloze VII části A bodu 2;
d) údaje ve smyslu přílohy VII části A bodu 4;
e) podmínky pro použití údajů podle přílohy VII části B bodu 1 a rámec použití údajů podle přílohy VII části B bodu 3;
f) údaje ve smyslu přílohy VII části B bodu 2 a podmínky, za kterých mohou být užívány;
g) rozsah a podmínky, za kterých se ustanovení přílohy VII použijí na produkty, na něž se vztahuje toto nařízení, a které nejsou uvedeny v příloze VII části A bodu 1 nebo v příloze VIII, především na hroznový mošt, částečně zkvašený hroznový mošt, zahuštěný hroznový mošt a mladé víno v procesu kvašení, jakož i víno z přezrálých hroznů, jsou-li tyto produkty vyráběny ve Společenství;
h) podmínky pro skladování a přepravu produktů v nádobách, pro jejich používání a označování, včetně nádob pro výrobu a meziskladování šumivého vína;
i) případně přidělení názvu zeměpisné jednotky podle přílohy VIII části E bodu 1 druhé odrážky;
j) povinné a nepovinné údaje v evidenčních knihách, úředních dokladech a obchodních dokladech;
k) podrobnosti podle přílohy VIII části G bodu 2, případně části G bodu 5;
l) podrobnosti a ustanovení o odchylkách podle přílohy VIII části I bodu 6.
HLAVA VI
JAKOSTNÍ VÍNO STANOVENÝCH PĚSTITELSKÝCH OBLASTÍ
Článek 54
1. Výrazem "jakostní vína stanovené pěstitelské oblasti" (zkráceně "jakostní vína s. o.") se rozumějí vína, která odpovídají ustanovením této hlavy a příslušným vnitrostátním právním předpisům a právním předpisům Společenství.
2. Jakostní víno s. o. zahrnuje tyto kategorie:
a) jakostní likérová vína stanovených pěstitelských oblastí (zkráceně "jakostní likérová vína s. o."), která odpovídají definici likérového vína;
b) jakostní šumivá vína stanovených pěstitelských oblastí (zkráceně "jakostní šumivá vína s. o."), která odpovídají definici šumivého vína, včetně aromatických šumivých vín s. o.;
c) jakostní perlivá vína stanovených pěstitelských oblastí (zkráceně "jakostní perlivá vína s. o."), která odpovídají definici perlivého vína;
d) ostatní jakostní vína s. o., kromě vín uvedených pod písmeny a), b) a c).
3. Produkty vhodné k získávání jakostních vín s. o. jsou:
a) čerstvé vinné hrozny,
b) hroznový mošt,
c) částečně zkvašený hroznový mošt,
d) mladé víno v procesu kvašení,
e) víno.
4. Členské státy odevzdají Komisi seznam jimi uznaných jakostních vín s. o. s uvedením odkazu na vnitrostátní předpisy pro produkci a přípravu každého z těchto jakostních vín s. o.
5. Komise zveřejní tento seznam v Úředním věstníku Evropských společenství, řadě C.
Článek 55
1. Ustanovení, které je třeba dodržovat při produkci jakostního vína s. o. – vedle vnitrostátních právních předpisů případně přijatých podle čl. 57 odst. 1 s přihlédnutím k tradičním produkčním podmínkám, a to v rozsahu, v němž neohrožují politiku jakosti a řádného fungování vnitřního trhu – se opírají o tyto skutečnosti:
a) ohraničení pěstitelské oblasti,
b) odrůdová skladba,
c) pěstitelské metody,
d) metody vinifikace,
e) minimální přirozený obsah alkoholu,
f) hektarový výnos,
g) rozbor a vyhodnocování organoleptických vlastností.
2. Ustanovení podle odstavce 1 jsou uvedena v příloze VI částech A až J.
3. Ustanovení přílohy VI části K se vztahují pouze na jakostní šumivé víno s. o. Ustanovení přílohy VI části L se vztahují pouze na jakostní likérové víno s. o.
Článek 56
1. Členské státy stanoví pravidla, podle kterých v etapě produkce
a) může producent
i) v případě produktu, který je uveden v jeho prohlášení o sklizni nebo produkci jako vhodný k získávání jakostního vína s. o., nepožádat o zařazení do stupně jakostní víno s. o. nebo
ii) sestupnit jakostní víno s. o. především na stolní víno;
b) může příslušný subjekt, který bude členským státem určen, provést sestupnění jakostního vína s. o.
2. Sestupnění jakostního vína s. o. v etapě obchodování se uskutečňuje:
a) příslušným subjektem členského státu, na jehož území se toto víno nachází,
i) jestliže se jedná o víno pocházející z tohoto členského státu nebo
ii) jestliže se jedná o malá množství, jež budou stanovena;
b) příslušným subjektem členského státu, ze kterého víno pochází, v případech neuvedených pod písmenem a).
3. Sestupnění ve smyslu odstavce 2 se provede zvláště tehdy, jestliže příslušný subjekt zjistil, že
a) víno utrpělo při skladování nebo přepravě zhoršení jakosti, které oslabilo nebo pozměnilo charakteristické znaky dotyčného jakostního vína s. o.;
b) víno bylo podrobeno nepovolenému ošetření nebo bylo neoprávněně označeno jako jakostní víno s. o.
Článek 57
1. Mimo hledisek uvedených v článku 55 mohou producentské členské státy se zřetelem na tradiční a právní zvyklosti stanovit všechny doplňující produkční podmínky nebo charakteristické vlastnosti, jimž musí vyhovovat jakostní vína s. o.
2. Mimo ostatních ustanovení tohoto nařízení mohou producentské členské státy se zřetelem na ustálené poctivé zvyklosti stanovit dodatečné nebo přísnější charakteristické vlastnosti či podmínky pro produkci, přípravu a uvedení do oběhu pro jakostní vína s. o., která byla vyrobena na jejich území.
Článek 58
Prováděcí pravidla k této hlavě a příloze VI se stanoví postupem podle článku 75.
Mohou upravit zejména:
a) rozhodnutí, výjimky, odchylky a seznamy uvedené v této hlavě a příloze VI,
b) ohraničení oblastí v bezprostřední blízkosti stanovené pěstitelské oblasti při zohlednění především zeměpisné polohy a správní struktury,
c) užití, k němuž jsou určena sestupněná jakostní vína s. o., jakož i podmínek tohoto užití,
d) přiměřená ustanovení o systematickém a všeobecném provádění organoleptických zkoušek, o užití vín, která nesplní požadavky zkoušek, a o podmínkách tohoto užití,
e) určení malých množství ve smyslu čl. 56 odst. 2 písm. a) bodu ii).
HLAVA VII
OBCHOD SE TŘETÍMI ZEMĚMI
Článek 59
1. Při dovozu produktů uvedených v čl. 1 odst. 2 písm. a) a b) do Společenství se vyžaduje předložení dovozní licence. Předložení dovozní nebo vývozní licence může být rovněž požadováno pro každý dovoz a vývoz všech ostatních produktů uvedených v čl. 1 odst. 2.
2. Členské státy vydají licenci každému žadateli bez ohledu na místo jeho usazení ve Společenství a aniž tím jsou dotčena opatření přijatá k provádění článků 62 a 63.
Licence je platná na celém území Společenství.
Vydání licencí je podmíněno složením jistoty jako záruky toho, že produkty budou dovezeny nebo vyvezeny během doby platnosti licence; s výjimkou případů vyšší moci jistota zcela nebo zčásti propadne, jestliže se v uvedené lhůtě dovoz nebo vývoz neuskuteční, nebo jestliže se uskuteční pouze částečně.
3. Postupem podle článku 75 se stanoví:
a) seznam produktů, pro které se vyžadují dovozní nebo vývozní licence,
b) doba platnosti licencí a ostatní prováděcí pravidla k tomuto článku.
Článek 60
1. Pokud toto nařízení nestanoví jinak, uplatňují se na produkty uvedené v čl. 1 odst. 2 celní sazby společného celního sazebníku.
2. V případě hroznové šťávy a moštu kódů KN 200960 a 220430, u kterých je použití celní sazby společného celního sazebníku závislé na dovozní ceně produktu, se skutečná výše této ceny prověřuje kontrolou dané zásilky nebo podle paušální dovozní hodnoty, kterou vypočítá Komise na základě kurzů dotyčného produktu v zemích původu.
Je-li udaná dovozní cena dotyčné zásilky vyšší než paušální dovozní hodnota zvýšená o cenové rozpětí stanovené podle odstavce 3, které nesmí překročit paušální hodnotu o více než 10 %, musí být složena jistota ve výši dovozního cla stanoveného na základě paušální dovozní hodnoty.
Není-li dovozní cena dotyčné zásilky v případě uvedeném v druhém pododstavci udána, závisí použití společného celního sazebníku na paušální dovozní hodnotě nebo na použití příslušných ustanovení celních předpisů, a to za podmínek, jež budou stanoveny v souladu s odstavcem 3.
3. Když se na dovezené produkty použijí odchylky uvedené v čl.
44 odst. 15, složí dovozci na pověřených celních úřadech za tyto produkty jistotu v okamžiku jejich propuštění do volného oběhu.
Jistota se rovná částce, jež bude stanovena. Bude uvolněna, jakmile dovozce předloží celnímu úřadu členského státu, v němž je produkt propuštěn do volného oběhu, doklad, že z moštu byla získána šťáva používaná v jiných produktech mimo odvětví vína nebo že v případě vinifikace byla odpovídajícím způsobem označena, a dotyčný celní úřad tento doklad přijme.
4. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 75.
Upraví zejména kritéria, podle kterých se určí, jaké kontrolní mechanismy se užijí a jaké skutečnosti vzít v úvahu pro výpočet paušální dovozní hodnoty, výši jistoty podle odstavce 3 a pravidla pro uvolnění této jistoty.
Článek 61
1. Aby se vyloučily nebo potlačily nepříznivé účinky, které by na trhu Společenství mohl způsobit dovoz některých produktů uvedených v čl. 1 odst. 2, podléhá dovoz jednoho nebo více těchto produktů s celní sazbou stanovenou ve společném celním sazebníku dodatečnému dovoznímu clu, pokud jsou splněny podmínky stanovené v článku 5 Dohody o zemědělství uzavřené v souladu s článkem 300 Smlouvy v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání, kromě případů, kdy nehrozí nebezpečí, že dovozy naruší trh Společenství, nebo kdyby účinky byly s ohledem na zamýšlený cíl nepřiměřené.
2. Dodatečné clo lze uložit při dovozech za ceny nižší než jsou spouštěcí ceny, jež Společenství předá Světové obchodní organizaci.
Spouštěcí objemy, při jejichž překročení se ukládá dodatečné dovozní clo, se stanoví zejména na základě dovozů do Společenství uskutečněných v období tří let, které předchází roku, v němž se projeví nebo v němž hrozí, že se projeví, nepříznivé účinky uvedené v odstavci 1.
3. Dovozní ceny, které je nutné brát v úvahu při uložení dodatečného dovozního cla, se stanoví na základě dovozních cen CIF dané zásilky.
Dovozní ceny CIF se pro tento účel prověřují na základě reprezentativních cen daného produktu na světovém trhu nebo na dovozním trhu Společenství s tímto produktem.
4. Komise stanoví prováděcí pravidla k tomuto článku postupem podle článku 75. Tato pravidla se týkají zejména:
a) produktů, na něž se ukládají dodatečná dovozní cla v souladu s článkem 5 Dohody o zemědělství;
b) ostatních kritérií nezbytných k zajištění toho, aby byl odstavec 1 používán v souladu s článkem 5 uvedené dohody.
Článek 62
1. Celní kvóty pro produkty, na něž se vztahuje toto nařízení, vyplývající z dohod uzavřených podle článku 300 Smlouvy nebo z jiných aktů Rady otevírá a spravuje Komise podle prováděcích pravidel stanovených postupem podle článku 75.
2. Kvóty mohou být spravovány jedním z následujících způsobů nebo jejich kombinací:
a) způsob založený na časovém pořadí podaných žádostí (podle zásady "kdo dřív přijde, je dřív na řadě");
b) způsob rozdělování kvót úměrně k požadovaným množstvím v době podání žádosti (tzv. způsob "souběžného zkoumání");
c) způsob přihlížející k tradičním obchodním tokům (tzv. způsob "tradičních dovozců/nových žadatelů").
Mohou být stanoveny i jiné vhodné způsoby.
Tyto způsoby nesmí vést k jakékoli diskriminaci mezi dotčenými hospodářskými subjekty.
3. Přijatý způsob správy vezme v případě potřeby v úvahu požadavky na zásobování trhu Společenství a nutnost zachovat rovnováhu na tomto trhu, přičemž může vycházet ze způsobů používaných v minulosti u kvót odpovídajících kvótám v odstavci 1, a to aniž jsou dotčena práva vyplývající z obchodních dohod uzavřených v rámci obchodních jednání Uruguayského kola.
4. Prováděcí pravidla uvedená v odstavci 1 stanoví otevírání kvót na jednoletém základě a, je-li to nutné, jejich vhodné časové rozvržení, určí způsob správy, který se má použít, a případně zahrnou:
a) záruky vztahující se na povahu a původ produktu a místo, odkud je dovezen,
b) ustanovení o uznávání dokladu, který slouží k ověření záruk uvedených v písmenu a),
c) podmínky pro vydávání dovozních licencí a dobu jejich platnosti.
Článek 63
1. V míře nezbytné pro vývoz
a) produktů uvedených v čl. 1 odst. 2 písm. a), b) a c),
b) cukrů kódů KN 1701, glukosy a glukosového sirupu kódů KN 17023091, 17023099, 17024090 a 17029050, také ve formě produktů kódů KN 17023051 a 17023059, které jsou začleněny do produktů kódů KN 20096011, 20096071, 20096079 a 22043099,
na základě cen těchto produktů v mezinárodním obchodě a v mezích vyplývajících z dohod uzavřených v souladu s článkem 300 Smlouvy, může být rozdíl mezi těmito cenami a cenami v rámci Společenství pokryt vývozní náhradou.
2. Pro přidělování množství, která lze vyvézt s náhradou, se stanoví postup, který:
a) je nejvhodnější pro povahu produktu a situaci na daném trhu, umožňuje nejúčinnější využití dostupných zdrojů a zohledňuje efektivnost a strukturu vývozů ze Společenství, aniž by však vedl k diskriminaci mezi malými a velkými hospodářskými subjekty;
b) je s přihlédnutím k požadavkům na správu pro hospodářské subjekty administrativně nejméně náročný;
c) vyhýbá se jakékoli diskriminaci mezi dotčenými hospodářskými subjekty.
3. Náhrada je stejná pro celé Společenství.
Může být rozlišena podle místa určení, pokud to vyžaduje situace na světovém trhu nebo zvláštní požadavky určitých trhů.
Náhrady podle odst. 1 písm. a) se stanoví postupem podle článku 75.
Stanovení se uskutečňuje v pravidelných intervalech.
Náhrady stanovené v pravidelných intervalech může Komise v případě nutnosti na žádost některého členského státu nebo z vlastního podnětu v mezidobí upravovat.
Článek 64 ve vztahu k produktům v něm uvedeným se použije jako doplňující.
4. Náhrada se poskytuje pouze na základě žádosti a po předložení příslušné vývozní licence.
5. Výší náhrady pro vývoz produktů uvedených v článku 1 je částka náhrady platná ke dni podání žádosti o licenci; v případě rozlišené náhrady je to částka, která je platná ke stejnému dni:
a) pro místo určení uvedené v licenci nebo
b) případně pro skutečné místo určení, pokud se liší od místa určení uvedeného v licenci.
V takovém případě nesmí použitelná částka překročit částku, která je platná pro místo určení uvedené v licenci.
Aby se zamezilo zneužívání pružnosti ustanovení tohoto odstavce, mohou být přijata vhodná opatření.
6. Postupem podle článku 75 se lze odchýlit odstavců 4 a 5 v případě produktů uvedených v článku 1, pro něž se poskytují náhrady v rámci potravinové pomoci.
7. Dodržování omezení objemů vyplývajících z dohod uzavřených v souladu s článkem 300 Smlouvy je zajišťováno prostřednictvím vývozních licencí vydaných na referenční období v nich uvedená a použitelných na dotyčné produkty.
S ohledem na dodržování povinností vyplývajících z dohod uzavřených v rámci obchodních jednání Uruguayského kola není platnost vývozní licence dotčena uplynutím referenčního období.
8. Prováděcí pravidla k tomuto článku, včetně pravidel pro přerozdělení dosud nepřidělených nebo nevyužitých množství, která lze vyvézt, se stanoví postupem podle článku 75.
Článek 64
1. Tento článek se vztahuje na náhrady podle čl. 63 odst. 1.
2. Částka náhrady v případě produktů podle čl. 63 odst. 1 písm. b) odpovídá:
a) u surového a bílého cukru částce náhrady pro vývoz těchto produktů v nezměněném stavu stanovené v souladu s článkem 17 nařízení Rady (EHS) č. 1785/81 ze dne 30. června 1981 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [53] a jeho prováděcích předpisech;
b) u glukosy a glukosového sirupu částce náhrady pro vývoz těchto produktů v nezměněném stavu stanovené v souladu s článkem 13 nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [54] a jeho prováděcích předpisech.
Aby mohl žadatel náhradu získat, musí ke zpracovaným produktům přiložit při jejich vývozu prohlášení, ve kterém je uvedeno množství surového cukru, bílého cukru, glukosy nebo glukosového sirupu použité při výrobě.
Správnost tohoto prohlášení podléhá kontrole příslušných orgánů dotyčného členského státu.
3. Při stanovení náhrad se berou v úvahu tyto skutečnosti:
a) stávající situace a předpokládaný vývoj:
i) cen a dostupnosti produktů uvedených v čl. 63 odst. 1 na trhu Společenství;
ii) cen těchto produktů v mezinárodním obchodu;
b) nejpříznivější náklady na uvedení produktů na trh a na jejich dopravu z trhů Společenství do přístavů nebo jiných míst vývozu ve Společenství, jakož i náklady na dopravu do zemí určení;
c) cíle společné organizace trhu s vínem, jimiž je zajištění rovnováhy na trhu a přirozený vývoj cen i obchodu;
d) omezení vyplývající z dohod uzavřených v souladu s článkem 300 Smlouvy;
e) nutnost vyhnout se narušení trhu Společenství;
f) hospodářské aspekty zamýšlených vývozů.
4. Ceny ve Společenství uvedené v čl. 63 odst. 1 se stanoví s ohledem na nejvýhodnější použitou vývozní cenu.
Ceny v mezinárodním obchodu uvedené v čl. 63 odst. 1 se stanoví s přihlédnutím
a) ke kurzům zjištěným na trzích třetích zemí,
b) k nejvýhodnějším dovozním cenám při dovozu ze třetích zemí do třetích zemí určení,
c) k produkčním cenám zjištěným ve vyvážejících třetích zemích, případně s ohledem na subvence, které jsou těmito zeměmi poskytovány,
d) k nabídkové ceně s dodáním na hranice Společenství.
5. Aniž je dotčen čl. 63 odst. 3 třetí pododstavec, stanoví se postupem podle článku 75 intervaly vydávání seznamu produktů, pro které je skutečně přiznána náhrada, a výše této náhrady.
6. Náhrada je vyplacena, jestliže se prokáže, že produkty:
a) mají původ ve Společenství
b) byly vyvezeny ze Společenství a
c) v případě rozlišené náhrady dosáhly místa určení uvedeného v licenci nebo jiného místa určení, pro které byla náhrada stanovena, aniž je dotčen čl. 63 odst.
5 písm. b). Postupem podle článku 75 však mohou být stanoveny odchylky od tohoto pravidla, pokud budou vymezeny podmínky, jež jsou schopny poskytnout rovnocenné záruky.
Doplňující pravidla mohou být stanovena postupem podle článku 75.
7. Aniž je dotčen odst. 6 písm. a), nepřizná se náhrada v případě vývozu produktů, které jsou dovezeny ze třetích zemí a opětovně vyvezeny do třetích zemí, pokud neexistuje odchylka stanovená postupem podle článku 75.
Článek 65
1. V míře nezbytné pro řádné fungování společné organizace trhu s vínem může Rada na návrh Komise kvalifikovanou většinou ve zvláštních případech zcela nebo částečně vyloučit používání režimu aktivního zušlechťovacího styku v případě produktů uvedených v článku 1.
2. Komise odchylně od odstavce 1 v případech, ve kterých situace uvedená v odstavci 1 vyžaduje obzvláště nutně zakročení a je-li trh Společenství narušen nebo hrozí jeho narušení aktivním nebo pasivním zušlechťovacím stykem, rozhodne z vlastního podnětu nebo na návrh některého členského státu o vhodných opatřeních; opatření jsou sdělena Radě a členským státům, jejich doba platnosti nesmí překročit šest měsíců a jsou okamžitě použitelná.
Pokud některý členský stát předloží Komisi žádost, Komise přijme rozhodnutí do jednoho týdne od jejího obdržení.
3. Rozhodnutí přijaté Komisí může kterýkoli členský stát předložit do jednoho týdne ode dne jeho sdělení Radě k přezkoumání.
Rada může kvalifikovanou většinou rozhodnutí Komise potvrdit, změnit nebo zrušit.
Nepřijme-li Rada do tří měsíců žádné rozhodnutí, je rozhodnutí Komise považováno za zrušené.
Článek 66
1. Na sazební zařazení produktů, na něž se vztahuje toto nařízení, se použijí obecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a zvláštní pravidla pro její používání; celní nomenklatura vyplývající z používání tohoto nařízení se přejímá do společného celního sazebníku.
2. Pokud toto nařízení nebo právní předpisy přijaté na jeho základě nestanoví jinak, je zakázáno:
a) vybírání jakýchkoli poplatků s účinkem rovnocenným clu,
b) uplatňování jakýchkoli množstevních omezení nebo opatření s rovnocenným účinkem.
Článek 67
1. Dovoz produktů uvedených v tomto nařízení, k nimž byl přidán alkohol, se zakazuje; tento zákaz se nevztahuje na produkty, které odpovídají produktům pocházejícím ze Společenství, u nichž je tento přídavek povolen.
2. Prováděcí pravidla k tomuto článku, zejména podmínky, za kterých si produkty odpovídají, a odchylky od odstavce 1 se stanoví postupem podle článku 75.
Článek 68
1. Produkty uvedené v čl. 1 odst. 2 písm. a) a b) mohou být dováženy pouze tehdy, jsou-li splněny tyto podmínky:
a) v případě všech produktů:
i) odpovídají-li ustanovením pro produkci, uvádění do oběhu a případně pro dodání k přímé lidské spotřebě ve třetí zemi, z níž pocházejí, přičemž splnění této podmínky se prokáže prostřednictvím osvědčení poskytnutého subjektem třetí země, z níž produkty pocházejí, který je uveden na seznamu, jenž bude sestaven;
ii) jsou-li určeny k přímé lidské spotřebě a je-li k nim přiložena zpráva o výsledku rozboru vypracovaná subjektem nebo útvarem pověřenými třetí zemí, z níž produkt pochází;
b) v případě vína určeného k přímé lidské spotřebě kromě likérového a šumivého vína:
i) vykazuje-li skutečný obsah alkoholu nejméně 9 % objemových a celkový obsah alkoholu nejvýše 15 % objemových;
ii) vykazuje-li celkový obsah kyselin, vyjádřeno jako kyselina vinná, nejméně 3,5 gramu na litr, tj. 46,6 miliekvivalentů na litr.
2. Postupem podle článku 75 lze stanovit:
a) charakteristické vlastnosti, které musí vykazovat likérové a šumivé víno, jakož i odchylky od odst. 1 písm. b);
b) že produkty uvedené v odstavci 1, které jsou přepravovány v omezeném množství a baleny v malých nádobách, jsou osvobozeny od předkládání osvědčení a zprávy o výsledku rozboru ve smyslu odst. 1 písm. a);
c) že určitá vína s potvrzením o označení původu nebo s osvědčením o původu jsou zcela nebo částečně osvobozena od všech údajů, které jsou stanoveny pro osvědčení a zprávu o výsledku rozboru ve smyslu odst. 1 písm. a).
3. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 75.
Článek 69
1. Pokud je v důsledku dovozu nebo vývozu trh Společenství s jedním nebo více produkty uvedenými v čl. 1 odst. 2 vážně narušen nebo hrozí-li, že bude vážně narušen, a tím budou ohroženy cíle stanovené v článku 33 Smlouvy, mohou být pro obchod se třetími zeměmi přijímána vhodná opatření po dobu, po kterou toto narušení nebo jeho hrozba trvá.
Při posuzování otázky, zda situace odpovídá užití těchto opatření, se zohledňuje především:
a) množství, na které byly uděleny nebo požadovány dovozní licence, a situace na trhu s vínem ve Společenství;
b) případně rozsah intervencí.
Rada stanoví na návrh Komise kvalifikovanou většinou obecná prováděcí pravidla k tomuto odstavci a určí, v jakých případech a v rámci jakých mezí mohou členské státy přijmout ochranná opatření.
2. Pokud nastane situace uvedená v odstavci 1, rozhodne Komise na žádost členského státu nebo z vlastního podnětu o nezbytných opatřeních, která jsou sdělena členským státům a jsou okamžitě použitelná.
Pokud členský stát předloží Komisi žádost, Komise přijme rozhodnutí do tří pracovních dnů od jejího obdržení.
3. Opatření, o kterém rozhodne Komise, může kterýkoli členský stát do tří pracovních dnů ode dne jeho sdělení předložit Radě k přezkoumání.
Rada se sejde neprodleně.
Kvalifikovanou většinou může dotyčné opatření změnit nebo zrušit.
4. Ustanovení tohoto článku jsou prováděna se zřetelem na povinnosti vyplývající z mezinárodních dohod uzavřených podle čl. 300 odst. 2 Smlouvy.
HLAVA VIII
OBECNÁ, PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 70
1. Produkty v působnosti tohoto nařízení mohou být uváděny do oběhu uvnitř Společenství pouze s průvodním dokladem kontrolovaným státní správou.
2. Všechny fyzické či právnické osoby a jejich seskupení, které za účelem výkonu svého povolání drží tyto produkty, především producenti, stáčírny a zpracovatelé, jakož i obchodníci, jež budou určeni, musí vést o uvedených produktech evidenční knihu zaznamenávající vstupy a výstupy těchto produktů.
3. Prováděcí pravidla k tomuto článku, zejména povahu a vzor dokladu uvedeného v odstavci 1, jakož i odchylky od tohoto článku, se stanoví postupem podle článku 75.
Článek 71
1. Není-li tímto nařízením stanoveno jinak, vztahují se články 87, 88 a 89 Smlouvy na produkci produktů v působnosti tohoto nařízení a obchod s nimi.
2. Hlava II kapitola II nebrání poskytování vnitrostátních podpor, které sledují obdobné cíle jako uvedená kapitola.
Na tyto podpory se však vztahuje odstavec 1.
Článek 72
1. Členské státy určí jeden nebo více orgánů pověřených dohledem nad dodržováním předpisů Společenství v odvětví vína.
Určí rovněž laboratoře pověřené prováděním úředních rozborů v odvětví vína.
2. Členské státy sdělí Komisi názvy a adresy těchto orgánů a laboratoří.
Komise předá tyto údaje ostatním členským státům.
3. Komise sestaví skupinu speciálních pracovníků pověřených spoluprací s příslušnými orgány členských států při kontrolách na místě, aby zajistili jednotné používání právní úpravy odvětví vína.
4. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 75.
Tato ustanovení mohou zahrnovat zejména:
a) zajištění jednotného používání předpisů Společenství týkajících se odvětví vína, zejména s ohledem na kontrolu;
b) vztahy mezi pověřenými orgány;
c) specifické finanční předpisy za účelem zlepšování kontroly;
d) správní sankce;
e) pravomoci a povinnosti pověřených inspektorů.
Článek 73
Členské státy a Komise si vzájemně sdělí údaje nezbytné k provádění tohoto nařízení.
Pravidla tohoto sdělování, včetně druhu a rozsahu sdělovaných údajů, jakož i lhůty pro sdělení a šíření těchto údajů se stanoví postupem podle článku 75.
Článek 74
Zřizuje se řídící výbor pro víno (dále jen "výbor") složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
Článek 75
1. Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, přednese věc výboru jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu nebo na žádost zástupce některého členského státu.
2. Zástupce Komise předloží návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme své stanovisko ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou podle čl.
205 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Při hlasování ve výboru je hlasům členských států přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
Komise přijme opatření, která jsou okamžitě použitelná.
Pokud však tato opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru, sdělí je Komise neprodleně Radě.
V tomto případě může Komise nejvýše o jeden měsíc ode dne tohoto sdělení odložit použitelnost opatření, o kterých rozhodla.
Rada může kvalifikovanou většinou ve lhůtě stanovené v druhém pododstavci přijmout odlišné rozhodnutí.
Článek 76
Výbor může posoudit jakoukoli jinou otázku, kterou mu předloží jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce některého členského státu.
Článek 77
1. Toto nařízení musí být prováděno tak, aby se současně a vhodným způsobem zohlednily cíle stanovené v článcích 33 a 131 Smlouvy.
2. Toto nařízení je prováděno se zřetelem na povinnosti vyplývající z dohod uzavřených podle čl. 300 odst. 2 Smlouvy.
Článek 78
1. Nařízení (ES) č. 1258/1999 a jeho prováděcí pravidla se vztahují na produkty v působnosti tohoto nařízení.
2. Prémie podle hlavy II kapitoly II, podpora podle hlavy II kapitoly III, podpora podle hlavy III kapitoly I, nákup a podpora podle hlavy III kapitoly II, podpory podle hlavy III kapitoly III, jakož i náhrady podle hlavy VII jsou považovány za intervence ke stabilizaci zemědělského trhu ve smyslu čl. 2 odst. 2 nařízení (ES) č. 1258/1999.
3. Aniž jsou dotčena přísnější ustanovení, podpora Společenství, která může být poskytnuta na základě hlavy III, a náhrady, které mohou být poskytnuty na základě hlavy VII, mohou být poskytovány pouze na produkty, které byly vyrobeny ve Společenství z hroznů sklizených ve Společenství.
Článek 79
Aby se předešlo nadbytečnému množství stolního vína a vína vhodného k získávání stolního vína, mohou členské státy stanovit horní mez výnosu vyjádřenou v hektolitrech na hektar, při jejímž překročení ztrácí producent nárok na náhrady podle tohoto nařízení.
Článek 80
Postupem podle článku 75 se přijímají opatření
a) k usnadnění přechodu od předpisů uvedených v článku 81 k právní úpravě podle tohoto nařízení a
b) v případě potřeby k řešení zvláštních praktických problémů.
Tato opatření se mohou odchylovat od příslušných ustanovení tohoto nařízení, pokud je to řádně odůvodněno.
Článek 81
Zrušují se nařízení (EHS) č. 346/79, (EHS) č. 351/79, (EHS) č. 460/79, (EHS) č. 456/80, (EHS) č. 457/80, (EHS) č. 458/80, (EHS) č. 1873/84, (EHS) č. 895/85, (EHS) č. 822/87, (EHS) č. 823/87, (EHS) č. 1442/88, (EHS) č. 3877/88, (EHS) č. 4252/88, (EHS) č. 2046/89, (EHS) č. 2048/89, (EHS) č. 2389/89, (EHS) č. 2390/89, (EHS) č. 2391/89, (EHS) č. 2392/89, (EHS) č. 3677/89, (EHS) č. 3895/91, (EHS) č. 2332/92 a (EHS) č. 2333/92.
Článek 82
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Použije se ode dne 1. srpna 2000.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1498/1999
ze dne 8. července 1999,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 804/68, pokud jde o sdělení mezi členskými státy a Komisí v odvětví mléka a mléčných výrobků
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 804/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1587/96 [2], a zejména na článek 28 uvedeného nařízení,
(1) vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č.
210/69 ze dne 31. ledna 1969 o sdělování mezi členskými státy a Komisí v odvětví mléka a mléčných výrobků [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 427/98 [4], bylo několikrát podstatně změněno; že při příležitosti dalších změn je nezbytné z důvodu srozumitelnosti uvedené nařízení přepracovat;
(2) vzhledem k tomu, že pro posouzení situace, která v odvětví mléka a mléčných výrobků existuje ve výrobě a na trhu, je nezbytné mít k dispozici pravidelné informace o fungování intervenčních opatření stanovených v nařízení (EHS) č. 804/68, a zejména o vývoji zásob dotyčných produktů, kterými disponují intervenční agentury nebo soukromé subjekty;
(3) vzhledem k tomu, že podpora pro odstředěné mléko zpracovávané na kasein, jakož i náhrady, mohou být stanoveny pouze na základě údajů o vývoji cen používaných v mezinárodním obchodě;
(4) vzhledem k tomu, že k přesnému a pravidelnému sledování obchodních toků, které umožňuje posoudit účinek náhrad, jsou zapotřebí údaje o vývozech produktů, pro které jsou náhrady stanoveny, zejména o množstvích přiřknutých prostřednictvím nabídkového řízení;
(5) vzhledem k tomu, že k provádění Dohody o zemědělství uzavřené v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání (dále jen "Dohoda o zemědělství") [5] a k zajištění plnění závazků vyplývajících z této dohody jsou nezbytné doplňující a podrobnější údaje o dovozu a vývozu, a zejména o žádostech o licence a jejich využití; že pro maximální využití těchto závazků je nutné rychle získávat informace o vývoji vývozu; že podle uvedené dohody se na vývoz v rámci potravinové pomoci nevztahují omezení platná pro subvencované vývozy; že je proto nezbytné stanovit, že ve sděleních týkajících se žádostí o vývozní licenci je třeba zvlášť uvést žádosti o licence požadované pro uskutečnění dodávek v rámci potravinové pomoci;
(6) vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 174/1999 [6] stanoví zvláštní pravidla pro vývoz sýrů do Kanady, Švýcarska a Spojených států; že je třeba stanovit, že příslušné informace musí být sdělovány;
(7) vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č. 174/1999 stanoví zvláštní režim týkající se poskytování náhrad pro složky, které pocházejí ze Společenství a jsou obsaženy v taveném sýru vyrobeném v režimu aktivního zušlechťovacího styku; že je třeba stanovit, že příslušné informace musí být sdělovány;
(8) vzhledem k tomu, že článek 5 nařízení (ES) č. 174/1999 stanoví možnost rozšířit v některých případech platnost vývozní licence na jiný kód produktu, než je kód uvedený v kolonce 16 vývozní licence; že je třeba stanovit, že příslušné informace musí být sdělovány;
(9) vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 1374/98 [7] ve znění nařízení (ES) č.
1339/1999 [8] stanoví správu některých dovozních kvót prostřednictvím osvědčení IMA 1, které vystavují orgány ve třetích zemích; že členské státy sdělují Komisi množství produktů, pro která se vydávají dovozní licence na základě osvědčení IMA 1; že dosavadní zkušenosti ukázaly, že tato sdělení vždy neumožňují přesně sledovat jednotlivé etapy, v nichž se dovoz uskutečňuje; že je třeba stanovit, že musí být sdělovány doplňující informace;
(10) vzhledem k tomu, že způsob sdělování některých údajů musí být změněn; že sdělování těchto údajů je nezbytné pro kontrolu dodržování některých dovozních kvót, které podle Dohody o zemědělství začínají platit ode dne 1. července 1999; že pro zajištění návaznosti řízení daného systému je proto nezbytné, aby se toto nařízení použilo od uvedeného data;
(11) vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
Skladové zásoby a intervenční opatření
Článek 1
Členské státy sdělují Komisi nejpozději do 10. dne každého měsíce za předcházející měsíc tyto údaje:
1. v případě intervenčních opatření přijatých podle čl. 6 odst. 1 nařízení (EHS) č. 804/68:
a) množství másla skladovaného na konci dotyčného měsíce, jakož i množství, která byla během dotyčného měsíce umístěna do skladu a odebrána ze skladu, v souladu s přílohou I částí A;
b) množství másla odebraného během dotyčného měsíce rozepsaná podle nařízení, která se na ně vztahují, v souladu s přílohou I částí B;
c) množství másla skladovaného na konci dotyčného měsíce rozepsaná podle stáří v souladu s přílohou I částí C;
2. v případě intervenčních opatření přijatých podle čl. 6 odst. 2 nařízení (EHS) č. 804/68 v souladu s přílohou II:
a) množství másla a množství smetany převedená na ekvivalent másla, pro která byly během dotyčného měsíce uzavřeny smlouvy o skladování;
b) množství másla a množství smetany převedená na ekvivalent másla, pro která smlouvy o skladování pozbyly během příslušného měsíce platnosti;
c) celkové množství másla a celkové množství smetany převedené na ekvivalent másla, na které se na konci dotyčného měsíce vztahují smlouvy o skladování.
Článek 2
V případě intervenčních opatření přijatých podle čl. 7 odst. 1 nařízení (EHS) č. 804/68 sdělují členské státy nejpozději do 10. dne každého měsíce za měsíc předcházející tomuto sdělení:
a) množství sušeného odstředěného mléka skladovaného na konci dotyčného měsíce, jakož i množství, která byla během dotyčného měsíce umístěna do skladu a odebrána ze skladu v souladu s přílohou III částí A;
b) množství sušeného odstředěného mléka odebraného ze skladu během dotyčného měsíce, rozepsaná podle nařízení, která se na ně vztahují, v souladu s přílohou III částí B;
c) množství sušeného odstředěného mléka skladovaného na konci dotyčného měsíce rozčleněná podle stáří v souladu s přílohou III částí C.
Článek 3
V případě intervenčních opatření přijatých podle čl. 8 odst. 1 nařízení (EHS) č. 804/68 sdělují členské státy nejpozději do 10. dne každého měsíce za měsíc předcházející tomuto sdělení:
a) množství těchto druhů sýra:
- Grana Padano,
- Parmigiano Reggiano,
- Provolone,
na která se na začátku dotyčného měsíce vztahují smlouvy o skladování; b) množství sýra, pro která byly během dotyčného měsíce uzavřeny smlouvy o skladování, rozepsaná podle skupin uvedených v písmenu a);
c) množství sýra, pro která během dotyčného měsíce pozbyly smlouvy o skladování platnosti, rozepsaná podle skupin uvedených v písmenu a);
d) množství sýra, na která se na konci dotyčného měsíce vztahují smlouvy o skladování, rozepsaná podle skupin uvedených v písmenu a).
Článek 4
Pro účely této kapitoly se rozumí:
a) "množstvím umístěným do skladu" množství, která byla fyzicky umístěna do skladu a která byla nebo nebyla převzata intervenční agenturou;
b) "množstvím odebraným ze skladu" množství, která byla odebrána ze skladu, nebo převzatá množství, pokud k převzetí odběratelem došlo před odebráním ze skladu.
KAPITOLA II
Podpora pro odstředěné mléko a sušené odstředěné mléko
Článek 5
Členské státy sdělují Komisi tyto údaje:
1. v případě podpory poskytované podle čl. 10 odst. 1 nařízení (EHS) č. 804/68 pro odstředěné mléko používané jako krmivo:
a) nejpozději do 20. dne každého měsíce za měsíc předcházející danému sdělení:
i) množství odstředěného mléka, která byla vyrobena a zpracována v mlékárnách a prodána zemědělským podnikům k použití jako krmivo a pro která byla v průběhu dotyčného měsíce podána žádost o podporu;
ii) množství odstředěného mléka, která byla použita jako krmivo a z kterých byla mlékárnám dodána smetana;
iii) množství odstředěného mléka, která byla použita pro výrobu krmných směsí a pro která byla v průběhu dotyčného měsíce podána žádost o podporu;
b) nejpozději do 30. ledna každého roku za rok předcházející danému sdělení množství odstředěného mléka, která byla použita jako krmivo v zemědělských podnicích, kde bylo mléko vyrobeno, a pro která byla podána žádost o podporu podle čl. 10 odst. 1 nařízení (EHS) č. 804/68;
2. v případě podpory poskytované podle čl. 10 odst. 1 nařízení (EHS) č. 804/68 pro sušené odstředěné mléko použité jako krmivo nejpozději do 20. dne každého měsíce za měsíc předcházející danému sdělení:
a) množství denaturovaného sušeného odstředěného mléka, pro která byla během dotyčného měsíce podána žádost o podporu, kromě množství uvedených v písmenu c);
b) množství sušeného odstředěného mléka, která byla použita při výrobě krmných směsí a pro která byla během dotyčného měsíce podána žádost o podporu, kromě množství uvedených v písmenu c);
c) množství sušeného odstředěného mléka, která byla podle čl. 3 odst. 1 třetí odrážky nařízení Rady (EHS) č. 986/68 [9] denaturována nebo zpracována na krmné směsi na území jiného členského státu, s uvedením členského státu, v kterém zpracování proběhlo;
3. v případě podpory poskytované podle článku 11 nařízení (EHS) č. 804/68 pro odstředěné mléko zpracované na kasein nejpozději do 20. dne každého měsíce za měsíc předcházející danému sdělení množství odstředěného mléka, pro která byla během dotyčného měsíce podána žádost o podporu.
Tato množství se rozepíší podle jakosti vyrobených kaseinů nebo kaseinátů.
KAPITOLA III
Ceny
Článek 6
(1) Členské státy sdělují Komisi:
a) prostřednictvím systému "Interactive Data Entry System" (IDES): nejpozději do čtvrtka každého týdne ceny (před zdaněním) produktů uvedených v příloze IV, které byly zjištěny na jejich území, s uvedením příslušné fáze uvádění na trh (ceny z mlékárny, velkoobchodní ceny, maloobchodní ceny) a vlastností produktu;
b) faxem: nejpozději do 25. dne každého měsíce nejaktuálnější ceny kaseinu a kaseinátu zjištěné na světovém trhu a ve Společenství, s uvedením příslušné fáze uvádění na trh.
(2) Pokud jde o sdělení týkající se cen zjištěných ve Společenství, členské státy přijmou nezbytná opatření, která jim umožní získávat co nejaktuálnější, nejreprezentativnější, nejpřesnější a nejúplnější údaje.
KAPITOLA IV
Obchod
ODDÍL 1
Dovoz
Článek 7
Členské státy sdělí Komisi pomocí systému "IDES" nebo, pokud to není možné, faxem:
1. nejpozději do 10. dne každého měsíce za předcházející měsíc množství produktů, pro která byly vydány dovozní licence podle kapitoly II oddílů 1 a 3 nařízení (ES) č. 1374/98, a která jsou rozepsána podle kódu kombinované nomenklatury (KN) a kódu země původu (počítačový kód IDES: 6);
2. nejpozději do 10. dne měsíce následujícího po měsíci vydání licence množství produktů, pro která byly vydány dovozní licence podle kapitoly II oddílu 2 nařízení (ES) č. 1374/98, a která jsou rozepsána podle kódu KN a kódu země původu (počítačový kód IDES: 7);
3. nejpozději do 10. dne každého měsíce za předcházející měsíc množství produktů, pro která byly vydány dovozní licence podle kapitoly III nařízení (ES) č. 1374/98, včetně produktů kódů KN 04069002 až 04069006 uvedených v článku 23 uvedeného nařízení, a která musí být rozepsána podle kódu KN a kódu země původu (počítačový kód IDES: 6);
4. nejpozději do 10. dne měsíce následujícího po měsíci vydání množství produktů, pro která byly vydány dovozní licence podle nařízení Komise (ES) č. 2508/97 [10], a která musí být rozepsána podle kódu KN a kódu země původu (počítačový kód IDES: 5);
5. nejpozději do 10. dne každého měsíce za předcházející měsíc množství produktů, která musí být rozepsána podle kódu KN a kódu země původu a pro která byly vydány dovozní licence, u nichž se uplatňují nepreferenční cla uvedená ve Společném celním sazebníku (počítačový kód IDES: 8).
Pokud za předcházející měsíc nebyly vydány žádné licence, členské státy tuto skutečnost rovněž sdělí Komisi.
Článek 8
Do 1. dubna sdělí členské státy Komisi údaje za předcházející rok podle vzoru uvedeného v příloze V, rozepsané podle kódu KN a týkající se dovozních licencí vydaných po předložení osvědčení IMA 1, pokud toto osvědčení zaručuje dodržování kvóty podle kapitoly II nařízení (ES) č. 1374/98, a uvedou čísla osvědčení IMA 1. Tyto údaje se týkají:
a) množství produktů, pro které byla licence vydána, jakož i data vydání licence;
b) množství produktů, pro které byla uvolněna jistota.
ODDÍL 2
Vývoz
Článek 9
Členské státy sdělují Komisi:
1. každý pracovní den do 18 hodin, s výjimkou množství, pro která byly podány žádosti o vývozní licence, u nichž se nepožadovala náhrada nebo které byly určeny pro dodávky potravinové pomoci ve smyslu čl. 10 odst. 4 Dohody o zemědělství uzavřené v rámci Uruguayského kola:
a) množství rozepsaná podle kódu nomenklatury mléčných výrobků pro vývozní náhrady a podle kódu určení, pro která byly v daný den podány žádosti o licence
i) uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 174/1999, s výjimkou licencí uvedených v článku 17 uvedeného nařízení (počítačový kód IDES: 1),
ii) uvedené v článku 17 nařízení (ES) č. 174/1999 (počítačový kód IDES: 9),
popřípadě se uvede skutečnost, že nebyla podána žádná žádost o licence;
b) množství rozepsaná podle kódu nomenklatury mléčných výrobků pro vývozní náhrady a podle kódu určení, pro která byly v daný den podány žádosti o prozatímní licence uvedené v článku 8 nařízení (ES) č. 174/1999, s uvedením termínu pro předložení nabídek, jakož i množství produktů uvedené v oznámení o nabídkovém řízení nebo, v případě nabídkového řízení zahájeného ozbrojenými silami ve smyslu čl. 36 odst. 1 písm. c) nařízení Komise (ES) č. 800/1999 [11] bez přesného stanovení tohoto množství, přibližné množství rozepsané výše popsaným způsobem (počítačový kód IDES: 2);
c) množství rozepsaná podle kódu nomenklatury mléčných výrobků pro vývozní náhrady a podle kódu určení, pro která byly v daný den definitivně vydány nebo zrušeny prozatímní licence uvedené v článku 8 nařízení (ES) č. 174/1999, s uvedením subjektu vyhlašujícího nabídkové řízení, data prozatímní licence a množství, na něž se vztahuje;
2. do 16. dne každého měsíce za předcházející měsíc:
a) množství rozepsaná podle kódu nomenklatury mléčných výrobků pro vývozní náhrady, pro která byly podle čl. 10 odst. 3 prvního pododstavce písm. b) nařízení (ES) č. 174/1999 žádosti o licence zrušeny, s uvedením příslušné sazby náhrady;
b) množství rozepsaná podle kódu nomenklatury mléčných výrobků pro vývozní náhrady, pro která byly licence vráceny před ukončením platnosti, přičemž je nutné zvlášť uvést vrácená množství, na která se vztahují definitivní licence vydané podle článku 20 nařízení (ES) č. 174/1999, a ostatní množství, a zároveň uvést příslušnou sazbu náhrady;
c) množství rozepsaná podle kódu nomenklatury mléčných výrobků pro vývozní náhrady, která nebyla po ukončení platnosti příslušných licencí vyvezena, přičemž je nutné zvlášť uvést nevyvezená množství, na která se vztahují definitivní licence vydané podle článku 20 nařízení (ES) č. 174/1999 a ostatní množství, a zároveň uvést příslušnou sazbu náhrady;
d) množství rozepsaná podle kódu nomenklatury mléčných výrobků pro vývozní náhrady, pro která byly vydány definitivní licence podle článku 20 nařízení (ES) č. 174/1999;
e) množství rozepsaná podle kódu nomenklatury mléčných výrobků pro vývozní náhrady a podle kódu určení, pro která byly podány žádosti o vývozní licence pro dodávky potravinové pomoci ve smyslu čl. 10 odst. 4 Dohody o zemědělství uzavřené v rámci Uruguayského kola;
f) množství mléčných výrobků rozepsaná podle kódu KN a kódu země původu, která se nenachází v žádné ze situací uvedených v čl. 23 odst. 2 Smlouvy, která byla dovezena za účelem výroby produktů kódu KN 040630 podle čl. 11 odst. 6 třetí odrážky nařízení (ES) č. 800/1999 a pro která bylo uděleno povolení uvedené v čl. 17 odst. 1 nařízení (ES) č. 174/1999;
g) množství, u něhož bylo povoleno použití čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 174/1999, s uvedením kódu nomenklatury mléčných výrobků pro vývozní náhrady v kolonce 16 vývozní licence a kódu skutečně vyvezeného produktu;
3. do 16. dne každého měsíce za měsíc n - 4:
a) množství rozepsaná podle kódu KN a podle kódu určení, pro která byly splněny celní formality spojené s vývozem bez náhrady;
b) množství rozepsaná podle kódu nomenklatury mléčných výrobků pro vývozní náhrady, u nichž byl použit čl. 18 odst. 3 nařízení (ES) č. 800/1999, pokud se použitá sazba náhrady liší od sazby uvedené v licenci, jakož i rozdíly mezi náhradou pro místo určení uvedené v licenci a náhradou skutečně použitou;
4. do 16. dne každého měsíce množství za předcházející měsíc, která musí být rozepsána podle kódu KN, popřípadě podle kódu nomenklatury mléčných výrobků pro vývozní náhrady, a pro která byly podány žádosti o licence bez žádosti o náhradu podle
a) článku 18 nařízení (ES) č. 174/1999;
b) článku 19 nařízení (ES) č. 174/1999;
5. údaje uvedené v bodu 1 písm. a) a b) se sdělují prostřednictvím systému IDES nebo, pokud to není možné, faxem.
Ostatní údaje se sdělují faxem nebo dálnopisem.
ODDÍL 3
Zušlechťovací styk
Článek 10
Členské státy sdělí Komisi do 16. dne každého měsíce za měsíc n - 2 produkty uvedené v článku 1 nařízení (EHS) č. 804/68 a určené k výrobě produktů uvedených v daném článku nebo zboží uvedeného v příloze daného nařízení a množství těchto produktů rozepsané podle kódu KN a země původu a propuštěné do režimu aktivního zušlechťovacího styku definovaného v článku 114 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 [12], s výjimkou údajů uvedených v čl. 9 odst. 2 písm. f).
KAPITOLA V
Obecná a závěrečná ustanovení
Článek 11
Komise zajistí, aby členské státy měly stále k dispozici údaje, které jí sdělují.
Článek 12
Zrušuje se nařízení (EHS) č. 210/69.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení.
Nařízení (EHS) č. 210/96 se nadále použije na měsíční sdělení údajů týkajících se období, v němž se toto nařízení ještě nepoužívalo.
Článek 13
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1526/1999
ze dne 13. července 1999,
kterým se stanoví procentní sazba množství, která mohou být přidělena v rámci žádostí o dovozní licence na vepřové maso
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1370/95 ze dne 16. června 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu vývozních licencí v odvětví vepřového masa [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1719/98 [2], a zejména na čl. 3 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 1370/95 stanoví zvláštní opatření, pokud se žádosti o vývozní licence týkají množství a/nebo výdajů, které překračují nebo hrozí překročit běžná množství nebo běžné výdaje, s přihlédnutím k limitům uvedeným v čl. 8 odst. 11 nařízení Rady (EHS) č. 2777/75 [3] naposledy pozměněném nařízením Komise (ES) č. 2916/95 [4] a/nebo odpovídajícím výdajům v průběhu příslušného období.
(2) U některých produktů odvětví vepřového masa existují na trhu problémy.
Plánovaná změna náhrad pro tyto produkty způsobila to, že o vývozní licence bylo žádáno pro spekulativní účely.
Udělení licencí na množství, o něž bylo požádáno od 5. do 9. července a od 12. do 13. července 1999, by navíc mohlo způsobit překročení množství, která by byla nutná pro obvyklý odbyt.
Proto je třeba zamítnout žádosti, u kterých dosud nebyly uděleny žádné vývozní licence,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Neschválené žádosti o vývozní licence, které byly podány podle nařízení (ES) č. 1370/95 v odvětví vepřového masa do 13. července 1999, které se týkají kategorií 1, 2 a 3 uvedených v příloze I uvedeného nařízení a pro které se měly od 14. a od 21. července 1999 udělit vývozní licence, se odmítají.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 14. července 1999.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 1529/1999
ze dne 13. července 1999
o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku1, naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č.
1372/19992, a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
(1) vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
(2) vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo ji rozšiřuje o další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních nebo jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
(3) vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
(4) vzhledem k tomu, že je účelné, aby s výhradou platných opatření Společenství týkajících se systému dvojité kontroly a prvotního a následného dohledu Společenství nad textilními výrobky při dovozu do Společenství, závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu šedesáti dnů v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství3;
(5) vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
S výhradou platných opatření Společenství týkajících se systémů dvojité kontroly a prvotního a následného dohledu Společenství nad textilními výrobky při dovozu do Společenství, mohou být závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu šedesáti dnů.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1545/1999
ze dne 14. července 1999,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1091/94, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 3528/86 o ochraně lesů Společenství před důsledky znečištění ovzduší
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3528/86 ze dne 17. listopadu 1986 o ochraně lesů Společenství před důsledky znečištění ovzduší [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 307/97 [2], a zejména na čl. 3 odst. 2 uvedeného nařízení,
(1) vzhledem k tomu, že podle čl. 2 odst.
1 třetí odrážky nařízení (EHS) č. 3528/86 je cílem programu Společenství pomoc členským státům při provádění intenzivního a trvalého dohledu nad lesními ekosystémy na trvalých zkusných plochách;
(2) vzhledem k tomu, že podle čl. 2 odst. 2 nařízení (EHS) č. 3528/86 členské státy postoupí Komisi data shromážděná sítí trvalých pozorovacích zkusných ploch pro intenzivní a trvalý dohled;
(3) vzhledem k tomu, že tato síť byla členskými státy zřízena podle přílohy I nařízení Komise (ES) č. 1091/94 [3] naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
1390/97 [4]; že společné metody a forma pro předkládání údajů o pravidelné inventarizaci zdravotního stavu korun, inventarizaci stavu půdy a olistění, měření růstu a spadu škodlivin, meteorologických pozorováních a sledování chemismu půdního roztoku jsou stanoveny v přílohách III až X nařízení (ES) č. 1091/94;
(4) vzhledem k tomu, že jsou již zaznamenány výsledky hodnocení přízemní vegetace a že nařízení (ES) č.
1091/94 musí být doplněno o společné metody a formu pro předkládání těchto; že je nutno aktualizovat společné metody meteorologických měření;
(5) vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého lesnického výboru,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1091/94 se mění takto:
1. Čl. 1 odst. 2 se nahrazuje tímto: "2. Na trvalých pozorovacích zkusných plochách se bude provádět intenzívní a trvalý dohled nad lesními ekosystémy, zahrnující průběžnou inventarizaci zdravotního stavu korun, inventarizaci stavu půdy a listové výživy, měření změn přírůstu, hodnot spadu škodlivin a meteorologických údajů, odběr a analýzu vzorků půdního roztoku a hodnocení přízemní vegetace, na základě objektivních postupů odběru vzorků a stanovených metod analýzy."
2. V článku 1 se odstavec 4 nahrazuje tímto: "4. Technické podrobnosti týkající se ustanovení tohoto článku jsou uvedeny v přílohách III až XI."
3. V čl. 2 odst. 1 se za poslední odrážku vkládá nová odrážka: "— provádění hodnocení přízemní vegetace."
4. Příloha I se nahrazuje přílohou I tohoto nařízení.
5. Příloha II se nahrazuje přílohou II tohoto nařízení.
6. Příloha VIIa se mění v souladu s přílohou III tohoto nařízení.
7. Příloha IX se nahrazuje přílohou IV tohoto nařízení.
8. Příloha V tohoto nařízení se vkládá jako příloha XI.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1547/1999
ze dne 12. července 1999,
kterým se stanoví kontrolní postupy podle nařízení Rady (EHS) č. 259/93 pro přepravu některých druhů odpadů do některých zemí, na něž se nevztahuje rozhodnutí OECD C(92) 39 v konečném znění
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 259/93 ze dne 1. února 1993 o dozoru nad přepravou odpadů v rámci Evropského společenství, do něj a z něj a o její kontrole [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2408/98 [2], a zejména na čl. 17 odst. 3 uvedeného nařízení,
po konzultacích s dotčenými zeměmi určení,
(1) Vzhledem k tomu, že v čl. 1 odst. 3 písm. a) nařízení Rady (EHS) č. 259/93 je z oblasti působnosti uvedeného nařízení vyloučena přeprava odpadů určených pouze k využití uvedených v příloze II téhož nařízení, ve znění pozměněném rozhodnutím Komise 98/368/ES [3], s výjimkami uvedenými mimo jiné v čl. 17 odst. 1, 2 a 3.
(2) Vzhledem k tomu, že v souladu s čl. 17. odst. 1 nařízení (EHS) č. 259/93 poskytla Komise všem státům, na které se nevztahuje rozhodnutí Rady OECD C(92) 39 v konečném znění ze dne 30. března 1992 o kontrole přeshraničního pohybu odpadů určených k využití, seznam odpadů obsažených v příloze II uvedeného nařízení; že Komise požádala o potvrzení, že uvedené odpady nepodléhají kontrole v zemi určení, a požádala tyto státy o sdělení, zda uvedené odpady podléhají kontrolním postupům uplatňovaným na přílohy III nebo IV uvedeného nařízení nebo postupu podle článku 15 uvedeného nařízení.
(3) Vzhledem k tomu, že některé státy oznámily, že tyto odpady podléhají některému z uvedených kontrolních postupů; že Komise podle čl. 17. odst. 3 nařízení (EHS) č. 259/93 přijala rozhodnutí 94/575/ES ze dne 20. července 1994, kterým se stanoví kontrolní postupy podle nařízení Rady (EHS) č. 259/93 týkající se přepravy odpadů do nečlenských zemí OECD [4].
(4) Vzhledem k tomu, že některé země OECD stále ještě neuplatňují rozhodnutí OECD C(92) 39 v konečném znění, ale mohou tak učinit v budoucnu.
(5) Vzhledem k tomu, že některé třetí země také uvedly, že zavedou některý z kontrolních postupů uvedených v nařízení (EHS) č. 259/93.
(6) Vzhledem k tomu, že Komise oznámila požadavky těchto třetích zemí výboru zřízenému podle článku 18 směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech [5], naposledy pozměněné rozhodnutím Komise 96/350/ES [6].
(7) Vzhledem k tomu, že v souladu s čl. 17 odst. 3 nařízení (EHS) č. 259/93, podléhají-li uvedené odpady kontrole v zemi určení nebo na žádost této země, je dovoz uvedeného odpadu do dotčené země podroben kontrole.
(8) Vzhledem k tomu, že je vhodné aktualizovat a shromažďovat veškerá vývozní opatření týkající se výše uvedených zemí v jednom dokumentu a v zájmu srozumitelnosti a právní jistoty vyčíslit druhy odpadů, na něž se nevztahují kontrolní postupy; že rozhodnutí 94/575/ES by tudíž mělo být zrušeno.
(9) Vzhledem k tomu, že v případě přepravy do zemí AKT zakazuje článek 39 čtvrté úmluvy AKT-ES podepsané v Lomé dne 15. prosince 1989 [7] vyvážet do těchto zemí nebezpečné odpady uvedené v přílohách I a II Basilejské úmluvy o kontrole přeshraničního pohybu nebezpečných odpadů a jejich odstraňování, která byla uzavřena jménem Společenství rozhodnutím Rady 93/98/EHS [8]; že navíc některé z těchto odpadů jsou obsaženy v příloze II nařízení (EHS) č. 259/93; že za těchto podmínek a v souladu s mezinárodními závazky Společenství musí být jasně stanoveno, že přeprava těchto odpadů do zemí AKT je zakázána,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Kontrolní postupy vztahující se na odpady uvedené v příloze III nařízení (EHS) č. 259/93 se použijí pro vývoz do zemí uvedených v příloze A tohoto nařízení v případě druhů odpadů uvedených v příloze II nařízení (EHS) č. 259/93, které jsou rovněž obsaženy ve zmíněné příloze A.
2. Kontrolní postupy vztahující se na odpady uvedené v příloze IV nařízení (EHS) č. 259/93 se použijí pro vývozy do zemí uvedených v příloze B tohoto nařízení v případě druhů odpadů uvedených v příloze II nařízení (EHS) č. 259/93, které jsou rovněž obsaženy ve zmíněné příloze B.
3. Kontrolní postupy uvedené v článku 15 nařízení (EHS) č. 259/93 se použijí pro vývozy do zemí uvedených v příloze C tohoto nařízení v případě druhů odpadů uvedených v příloze II nařízení (EHS) č. 259/93, které jsou rovněž obsaženy ve zmíněné příloze C.
4. Aniž je dotčen čl. 1 odst. 3 písm. b) až e) nařízení (EHS) č. 259/93 nebo článek 11 tohoto nařízení, žádné kontrolní postupy se nepoužijí při vývozu do zemí uvedených v příloze D tohoto nařízení, pokud se jedná o druhy odpadů uvedené v příloze II nařízení (EHS) č. 259/93, které jsou také uvedeny ve zmíněné příloze D.
5. Jakmile členská země OECD, která je uvedena v přílohách A, B nebo C a na kterou se nevztahuje rozhodnutí OECD C(92) 39 v konečném znění v době vstupu tohoto nařízení v platnost, provede uvedené rozhodnutí OECD, toto nařízení přestane být v této zemi použitelné.
Článek 2
Ustanoveními článku 1 není dotčen zákaz obsažený ve čtvrté úmluvě AKT-ES týkající se přepravy odpadů do zemí AKT.
Článek 3
Rozhodnutí 94/575/ES se zrušuje.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost třicátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1573/1999
ze dne 19. července 1999,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2201/96, pokud jde o vlastnosti sušených fíků, na které se vztahuje režim podpory produkce
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2201/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhů s výrobky zpracovanými z ovoce a zeleniny [1], ve znění nařízení (ES) č. 2199/97 [2], a zejména na čl. 4 odst. 9 uvedeného nařízení,
(1) vzhledem k tomu, že v hlavě I nařízení (ES) č.
2201/96 se zavádí režim podpory produkce některých produktů z ovoce a zeleniny a že nařízení Komise (ES) č. 504/97 ze dne 19. března 1997, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č.
2201, pokud jde o režim podpory produkce v odvětví zpracovaného ovoce a zeleniny [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 702/1999 [4], stanoví obecná pravidla použitelná pro tento režim; že je třeba stanovit některá zvláštní pravidla pro sušené fíky týkající se vlastností nutných k získání podpory produkce, aniž jsou dotčena ostatní ustanovení nařízení (ES) č.
(2) vzhledem k tomu, že jakost sušených fíků před a po zpracování je rozdílná; že minimální cena a podpora produkce by měly být stanoveny pro jeden určitý typ tohoto produktu; že produkce Společenství je charakterizována dvěma typy sušených fíků, sušenými fíky maloplodými a ostatními sušenými fíky; že pro každý z těchto dvou typů je velikost základním znakem, podle kterého se rozlišuje jeho cena na trhu; že je tedy třeba pevně stanovit minimální cenu a podporu pro nejreprezentativnější velikostní třídu sušených fíků určených pro přímou spotřebu z obou ze dvou uvedených typů a z nich odvodit minimální cenu a podporu pro ostatní velikosti;
4 písm. b) nařízení (ES) č. 2201/96 mají za cíl zamezit produkci, po které není poptávka nebo vyloučit produkty, které by mohly narušit trh a že tyto uvedené požadavky musí být založeny na tradičních a poctivých způsobech produkce; že je třeba za účelem dodržování těchto ustanovení stanovit minimální požadavky, kterým musí odpovídat jednak sušené fíky kupované zpracovatelem, jednak sušené fíky využívající podporu;
(4) vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování je třeba stanovit pravidla provádění kontroly vlastností sušených fíků před a po zpracování;
(5) vzhledem k tomu, že některé požadavky tohoto nařízení vyžadují výrazné přizpůsobení odvětví produkce a zpracování; že je tedy třeba zavést tyto požadavky postupně v průběhu pěti hospodářských let následujících po vstupu tohoto nařízení v platnost;
(6) vzhledem k tomu, že ustanovení tohoto nařízení přejímají zvláštní ustanovení uvedená v čl. 1 a 2 nařízení Komise (EHS) č. 1709/84 ze dne 19. června 1984 o minimálních cenách placených producentům a o výši podpory produkce pro některé produkty zpracované z ovoce a zeleniny, které mohou využívat podporu [5], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 1591/98 [6], přičemž je přizpůsobují vývoji legislativy a technických a hospodářských skutečností; že je proto třeba zrušit čl. 1 a 2 a přílohy I, II a III uvedeného nařízení;
(7) vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro zpracované ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Pro získání minimální ceny musí sušené nezpracované fíky odpovídat požadavkům uvedeným v příloze II.
2. Pro získání podpory musí sušené fíky a fíková hmota odpovídat požadavkům uvedeným v příloze III.
3. Minimální cena placená producentu sušených nezpracovaných fíků a podpora produkce jsou stanoveny pro produkty odpovídající vlastnostem uvedeným příslušně v přílohách II a III a pro produkty, které mají velikost 75 až 105 plodů na 1 kg u maloplodých odrůd a 65 až 85 plodů na 1 kg u ostatních odrůd.
U ostatních sušených fíků se minimální cena a podpora násobí jedním z koeficientů uvedených v příloze I.
Článek 2
1. U sušených nezpracovaných fíků se kontrola souladu s požadavky na jakost a velikost provádí na reprezentativních vzorcích odebraných ze šarže zpracovatelem se souhlasem producenta.
Vzorky zkoumá nezávisle zpracovatel i producent a výsledky se zaznamenávají.
Za tímto účelem se "šarží" rozumí soubor produktů předložený najednou jedním producentem nebo organizací producentů k převzetí zpracovatelem.
2. U sušených fíků zpracovatel zjišťuje na vzorcích odebraných z každé prodávané šarže, zda splňují požadavky na jakost a velikost stanovené pro získání podpory.
Výsledky těchto zkoumání se zaznamenávají.
Čistá hmotnost každého zkoumaného vzorku musí být nejméně l kg.
3. Členské státy mohou přijmout národní ustanovení týkající se odchylek v třídění zejména jejich minimální procentní sazby, kontroly a určení.
Článek 3
Zrušují se články 1 a 2 a přílohy I, II a III nařízení (EHS) č. 1709/84.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1594/1999
ze dne 20. července 1999,
kterým se mění podmínky pro povolení doplňkové látky v krmivech
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech [1], naposledy pozměněnou nařízením Komise (ES) č. 1411/1999 [2], a zejména na články 3 a 9j této směrnice,
(1) vzhledem k tomu, že akt o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska v příloze XV bodu VII písm. E č.
1 odst. 4 druhé odrážce třetí pododrážce povoluje Švédsku ponechat v platnosti své vnitrostátní právní předpisy omezující užití kyseliny mravenčí (E 236) jako doplňkové látky v krmivech až do 31. prosince 1997;
(2) vzhledem k tomu, že Švédské království mělo podle ustanovení přílohy XV výše uvedeného aktu přiložit ke své žádosti o přizpůsobení právních předpisů Společenství pro výše uvedenou doplňkovou látku podrobné vědecké zdůvodnění;
(3) vzhledem k tomu, že Švédsko předalo své zdůvodnění dne 27. června a 9. prosince 1997;
(4) vzhledem k tomu, že Komise má rozhodnout o žádosti Švédského království o přizpůsobení právních předpisů týkajících se kyseliny mravenčí;
(5) vzhledem k tomu, že se ukazuje jako nezbytné doplnit podmínky pro povolení tohoto konzervantu;
(6) vzhledem k tomu, že je zapotřebí informovat uživatele kyseliny mravenčí, že je zakázáno používat kyselinu mravenčí samostatně nebo ve směsi s jinými kyselinami, kde představuje více než polovinu směsi, k aerobní kyselé konzervaci neošetřených vlhkých obilovin, neboť by za určitých podmínek mohlo dojít k vytvoření vysokého obsahu aflatoxinů;
(7) vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro krmiva,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Podmínky pro povolení doplňkové látky E 236 "kyselina mravenčí" náležející do "konzervantů" se v souladu se směrnicí 70/524/EHS nahrazují podmínkami uvedenými v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Odchylně od článku 1 může kyselina mravenčí uvedená do oběhu před 1. zářím 1999, jejíž označení není v souladu s tímto nařízením, zůstat v oběhu až do 31. prosince 1999.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. září 1999.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1596/1999
ze dne 20. července 1999,
kterým se mění nařízení (ES) č. 174/1999, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 804/68, pokud jde o vývozní licence a vývozní náhrady pro mléko a mléčné výrobky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 804/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1587/96 [2], a zejména na čl. 13 odst. 3, čl. 16a odst. 1 a čl. 17 odst. 3 a odst. 14 uvedeného nařízení,
(1) vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č.
174/1999 ze dne 26. ledna 1999, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 804/68, pokud jde o vývozní licence a vývozní náhrady pro mléko a mléčné výrobky [3], je přepracovaným zněním nařízení Komise (ES) č.
1466/95 [4] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 2184/98 [5]; že se při tomto přepracování ukázalo, že některá ustanovení obsahující odkazy jsou chybná nebo jsou zastaralá; že je třeba provést nezbytné opravy;
(2) vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č.
174/1999 stanoví, že pro vývoz sýrů se neposkytuje náhrada, pokud cena s dodáním na hranice před podáním žádosti o náhradu v členském státě vývozu činí méně než 230 eur na 100 kilogramů; že orgány členských států musí mít možnost ověřit, zda se toto ustanovení dodržuje; že je za tímto účelem nezbytné toto ustanovení pozměnit a přesně vymezit pojem "cena s dodáním na hranice"; že je v této souvislosti třeba stanovit paušální částku, aby bylo možné vzít v úvahu různé náklady na přepravu ve Společenství;
(3) vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č. 174/1999 stanoví dobu platnosti licencí pro různé skupiny produktů; že s ohledem na obtížnou situaci, v níž se z hlediska vývozu nacházejí některé mléčné výrobky, je nezbytné dobu platnosti licencí pro tyto produkty prodloužit;
(4) vzhledem k tomu, že vývozní náhrady pro sýry jsou rozlišeny podle zón určení; že v důsledku jednání o rozšíření, která probíhají s některými třetími zeměmi, je třeba dotyčné ustanovení změnit;
(5) vzhledem k tomu, že správa kvóty sýrů určených k vývozu do Kanady je založena na určitých formalitách, které při dovozu těchto produktů musí příslušné kanadské orgány splnit; že se ukázalo, že tyto orgány nebyly a nejsou schopny používat pravidla stanovená za tímto účelem; že je tedy nutné stanovit další pravidla, aby bylo zajištěno správné uplatňování daného režimu;
(6) vzhledem k tomu, že správu kvóty sýrů určených k vývozu do Švýcarska lze usnadnit tím, že se předem stanoví datum vystavení licencí; že je třeba změnit dotyčná ustanovení;
(7) vzhledem k tomu, že rozhodnutím Rady 98/486/ES [6] bylo schváleno memorandum o porozumění mezi Evropským společenstvím a Dominikánskou republikou o ochraně dovozu sušeného mléka do Dominikánské republiky; že memorandum stanoví, že Evropské společenství spravuje svoji část celní kvóty prostřednictvím vývozních licencí; že je tudíž nezbytné stanovit postup pro udělování licencí zainteresovaným stranám;
(8) vzhledem k tomu, že je nutné zajistit, aby produkty dovážené do Dominikánské republiky byly součástí kvóty, a aby dovážené produkty odpovídaly produktům uvedeným ve vývozní licenci; že z tohoto důvodu musí být vývozci povinni předložit při dovozu ověřenou kopii vývozního prohlášení, v kterém musí být uvedeny určité údaje; že je nezbytné vypracovat v tomto smyslu příslušné ustanovení;
(9) vzhledem k tomu, že s cílem zajistit řádné fungování plánovaných opatření a zabránit nadměrné roztříštěnosti trhu, která by mohla mít za následek ztrátu podílu Společenství na trhu, je nezbytné omezit používání kvóty tím, že se upřednostní žádosti o licence na ty produkty, které v minulosti představovaly téměř veškerý vývoz do Dominikánské republiky, a po udělení licencí vyhradit převážnou část disponibilních množství tzv. tradičním vývozcům sušeného mléka do této země; že je třeba vytvořit spojitost mezi množstvím sušeného mléka, které tyto hospodářské subjekty vyvezly v minulosti do Dominikánské republiky, a množstvím, na které se může vztahovat žádost o licenci;
(10) vzhledem k tomu, že obchodní vztahy v tomto odvětví se však nesmí stát příliš nepružnými a že je proto nutné dát hospodářským subjektům schopným prokázat seriózní přístup ke své činnosti k dispozici druhou tranši; že má-li být zajištěna účinná správa a spravedlivé rozdělení množství, je třeba stanovit maximální množství, na které lze podat žádost o licenci;
(11) vzhledem k tomu, že na produkty vyvážené do Dominikánské republiky v rámci kvóty se při dovozu do této země vztahuje snížená celní sazba; že zavedením kvóty jsou hospodářské subjekty, kterým byla udělena licence, do určité míry chráněny před konkurencí jiných hospodářských subjektů a současně mohou využívat určité cenové stability; že je tudíž oprávněné stanovit nižší sazbu náhrady než je sazba použitelná pro produkty vyvážené mimo rámec kvóty;
(12) vzhledem k tomu, že pro potřeby provádění kontroly je nezbytné, aby jeden a týž hospodářský subjekt podával všechny žádosti v témže členském státě;
(13) vzhledem k tomu, že je třeba stanovit datum vystavení licencí odkazem na nařízení Komise (EHS) č. 3719/88 [7] ve znění nařízení (ES) č. 1127/1999 [8];
(14) vzhledem k tomu, že s cílem umožnit hospodářským subjektům lepší správu licencí, které jim byly uděleny, je nezbytné prodloužit dobu platnosti licencí tak, aby odpovídala referenčnímu období kvóty;
(15) vzhledem k tomu, že má-li být zajištěno řádné fungování tohoto režimu a má-li se zabránit spekulacím, je třeba zrušit převoditelnost licencí;
(16) vzhledem k tomu, že Řídící výbor pro mléko a mléčné výrobky nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 174/1999 se mění takto:
1. V článku 1 se odst. 2 nahrazuje tímto: "2. V kolonce 7 žádostí o licence a licencí je uvedena země určení a číselný kód země nebo území určení podle klasifikace zemí pro statistiku zahraničního obchodu Společenství a statistiku obchodu mezi členskými státy, kterou na základě čl. 21 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1172/95 [*] Úř.věst. L 118, 25.5.1995, s. 10. vypracovala Komise."
V článku 3 se první pododstavec nahrazuje tímto: "Náhrada pro vývoz sýrů se neposkytuje, pokud cena s dodáním na hranice před podáním žádosti o náhradu v členském státě vývozu činí méně než 230 eur na 100 kilogramů.
"Cenou s dodáním na hranice" se rozumí cena ze závodu, k níž se připočte paušální částka ve výši 3 eur na 100 kilogramů.
Pokud se požaduje vývozní náhrada, jsou v kolonce 22 licencí uvedena slova "splněna podmínka minimální ceny s dodáním na hranice uvedené v článku 3 nařízení (ES) č. 174/1999".
Na žádost příslušných orgánů poskytne žadatel všechny doplňující informace a doklady, které tyto orgány považují za nezbytné k zajištění toho, aby při vyřizování celních formalit byla dodržena cena s dodáním na hranice, a popřípadě souhlasí s tím, aby tyto orgány provedly kontrolu účetnictví ve smyslu nařízení Rady (EHS) č. 4045/89 [**] Úř. věst. L 388, 30.12.1989, s. 10.."
3. V článku 6 se písm. c) nahrazuje tímto: "c) konce čtvrtého měsíce následujícího po vydání pro produkty kódu KN 0406;"
4. V článku 15 se odst. 3 nahrazuje tímto: "3. Pro účely odstavce 1 se stanovují tyto oblasti:
- Oblast I: kódy místa určení 053 až 070 (včetně) a 091 až 096 (včetně),
- Oblast II: kódy místa určení 072 až 083 (včetně),
- Oblast III: kód místa určení 400,
- Oblast IV: všechny ostatní kódy místa určení."
5. Článek 18 se mění takto:
a) odstavec 6 se nahrazuje tímto: "6. Vývozní licence předložená příslušnému orgánu za účelem evidence a úředního potvrzení v souladu s článkem 22 nařízení (EHS) č. 3719/88 může být použita pouze pro jedno vývozní prohlášení. Po předložení vývozního prohlášení je licence vyčerpána.
Držitel vývozní licence zajistí, aby ověřená kopie licence byla předložena příslušnému kanadskému orgánu při podání žádosti o dovozní licenci."
b) odstavec 8 se nahrazuje tímto: "8. Příslušný orgán členského státu sdělí Komisi v souladu s přílohou IV před koncem července za předcházející pololetí a před koncem ledna za předcházející kvótový rok počet vydaných licencí a množství dotyčných sýrů."
6. V článku 19 se odst. 5 nahrazuje tímto: "5. V případě vývozů, u nichž není požadována náhrada, obsahuje kolonka 22 žádostí o licence a licencí slova "Bez vývozní náhrady".
Licence se vydá co nejdříve po podání žádosti.
Licence je platná ode dne vydání ve smyslu čl. 21 odst. 1 nařízení (EHS) č. 3719/88 do následujícího 30. června.
Licence však mohou být vydávány od 20. června a jsou platné od 1. července do 30. června následujícího roku za předpokladu, že v kolonce 20 žádosti o licenci a licence je uvedeno "kvóta na rok … (následující rok)"."
7. V čl. 20 odst. 10 se druhý pododstavec nahrazuje tímto: "Definitivní licence jsou platné pouze pro vývozy uvedené v odstavci 1."
8. V článku 20 se odst. 11 nahrazuje tímto: "11. S výjimkou článku 10 se ustanovení kapitoly I použijí na definitivní licence. Doba platnosti licencí podle článku 6 však nesmí přesáhnout konec dotyčného roku."
9. Za článek 20 se vkládá nový článek, který zní: "Článek 20a
1. Následující ustanovení se použijí na vývoz sušeného mléka do Dominikánské republiky, které se do této země dováží v rámci kvóty se sníženou celní sazbou, a to po dobu dvanácti měsíců počínaje 1. červencem, jak je uvedeno v memorandu o porozumění mezi Evropským společenstvím a Dominikánskou republikou schváleném rozhodnutím Rady 98/486/ES [***] Úř. věst. L 218, 6.8.1998, s. 45..
2. Při vývozu uvedeném v odstavci 1 je nutné v případě každé zásilky předložit příslušným orgánům Dominikánské republiky ověřenou kopii vývozní licence vydané v souladu s tímto článkem a řádně potvrzenou kopii vývozního prohlášení.
3. Vývozní licence se přednostně vydávají pro sušené mléko těchto kódů nomenklatury pro vývozní náhrady:
- 040210199000,
- 040221119900,
- 040221199900,
- 040221919200,
- 040221999200.
Produkty, které jsou předmětem žádosti, musí být produkty získanými pouze v Evropském společenství.
Na žádost příslušných orgánů předloží žadatel všechny dodatečné doklady, které tyto orgány považují za nezbytné pro vydání licence, a souhlasí případně s tím, aby tyto orgány případně provedly kontrolu účetnictví a výrobních podmínek dotyčných produktů.
4. Kvóta uvedená v odstavci 1 činí 22400 tun na období dvanácti měsíců, které začíná 1. července.
Kvóta se dělí na dvě části:
a) první část ve výši 80 % neboli 17920 tun je rozdělena mezi vývozce Společenství, kteří mohou doložit, že vyvezli produkty uvedené v odstavci 3 do Dominikánské republiky v průběhu každého ze tří kalendářních roků před lhůtou pro podání žádostí;
b) druhá část ve výši 20 % neboli 4480 tun je vyhrazena pro žadatele, kteří nejsou uvedeni v písmenu a), kteří v okamžiku podání žádosti mohou prokázat, že po dobu minimálně dvanácti měsíců obchodovali se třetími zeměmi s mléčnými výrobky uvedenými v kapitole 4 celní a statistické nomenklatury a společného celního sazebníku a kteří jsou v některém členském státě zapsáni jako plátci daně z přidané hodnoty.
5. Žádosti o vývozní licence se mohou u jednoho žadatele vztahovat maximálně na tato množství:
- pokud jde o část uvedenou v odst. 4 písm. a), množství ve výši 110 % celkového množství produktů uvedených v odstavci 3 a vyvezených během jednoho ze tří kalendářních roků před lhůtou pro podání žádostí,
- pokud jde o část uvedenou v odst. 4 písm. b), celkové maximální množství ve výši 600 tun.
Žádosti žadatelů, kteří toto omezení nedodrží, jsou zamítnuty.
6. a) Aby byla žádost o vývozní licenci přijata, lze podat pro každý kód produktu nomenklatury pro vývozní náhrady pouze jednu takovou žádost a všechny žádosti musí být příslušnému orgánu jednoho členského státu podány ve stejnou dobu.
b) Žádosti o vývozní licence jsou přípustné pouze tehdy, pokud žadatel při podání žádostí o vývozní licence:
- složí jistotu vypočtenou podle článku 9 na základě sazby náhrady uvedené v odstavci 8,
- u části uvedené v odst. 4 písm. a) uvede množství produktů uvedených v odstavci 3, které vyvezl do Dominikánské republiky v průběhu jednoho ze tří kalendářních roků před lhůtou uvedenou v odst.
4 písm. a), a je schopen to uspokojivě doložit příslušnému orgánu dotyčného členského státu. V tomto ohledu je za vývozce považován hospodářský subjekt, jehož jméno je uvedeno v příslušném vývozním prohlášení,
- u části uvedené v odst. 4 písm. b) je schopen uspokojivě doložit příslušnému orgánu dotyčného členského státu, že splňuje stanovené podmínky.
7. Pro kvótu týkající se období od 1. července do 30. června následujícího roku se žádosti o licence podávají od 1. do 10. dubna každého roku.
Na období od 1. července 1999 do 30. června 2000 se však žádosti o licence podávají od 1. do 10. srpna 1999.
Pro účely čl. 1 odst. 1 se všechny žádosti, které byly podány ve stanovené lhůtě, považují za žádosti podané první den lhůty pro podávání žádostí o licence.
8. Sazba náhrady pro produkty určené k vývozu do Dominikánské republiky v rámci kvóty uvedené v odstavci 1 činí:
- 70 % pro produkty kódu KN 040210, a
- 85 % pro produkty kódů KN 040221 a 040229
ze sazby, kterou Komise stanoví první den lhůty uvedené v odstavci 7 v souladu s čl. 17 odst. 3 nařízení (EHS) č. 804/68.
9. Žádosti o licence a licence obsahují:
a) v kolonce 7 slova "Dominikánská republika, 456";
b) v kolonkách 17 a 18 žádosti množství, pro které se požaduje licence;
c) v kolonce 20 žádosti:
- slova "článek 20a nařízení (ES) č. 174/1999",
- slova "celní kvóta na rok … (rok)".
Držitelé licencí, které byly vydány podle tohoto článku, jsou povinni vyvážet do místa určení uvedeného v kolonce 7.
10. Nejpozději pátý pracovní den po uplynutí lhůty pro podání žádostí o licence sdělí členské státy Komisi podle vzoru obsaženého v příloze V a pro každou ze dvou částí kvóty, jakož i pro každý kód produktů nomenklatury pro vývozní náhrady množství uvedená v žádostech o licence, nebo jí případně sdělí, že nebyly podány žádné žádosti.
Všechna sdělení, včetně sdělení o tom, že nebyly podány žádné žádosti, se zasílají dálnopisem nebo faxem ve stanovený pracovní den.
Před vydáním licencí členské státy zejména ověří, zda údaje uvedené v odstavci 3 až 5 jsou správné.
Pokud se zjistí, že hospodářský subjekt, kterému byla vydána licence, uvedl nepřesné údaje, licence se zruší a jistota propadne.
11. Komise rozhodne co možná nejrychleji, v jakém rozsahu lze udělit požadované licence, které jí byly sděleny, a o svém rozhodnutí uvědomí členské státy.
Jestliže celkové množství, na které se vztahují žádosti o licence pro obě části kvóty, je vyšší než jedno z množství uvedených v odstavci 4, stanoví Komise koeficienty přidělení.
Pokud použití koeficientu přidělení vede k tomu, že množství na jednoho žadatele je nižší než 20 tun, žadatel může svoji žádost o licenci stáhnout.
V takovém případě o tom uvědomí příslušný orgán do tří pracovních dnů po zveřejnění rozhodnutí Komise. Jistota je okamžitě uvolněna.
Příslušný orgán sdělí Komisi do osmi pracovních dnů od zveřejnění rozhodnutí Komise množství, která žadatelé stáhli a pro která byla uvolněna jistota.
Jestliže celkové množství, na které se vztahují žádosti o licence, je nižší než množství, které je pro příslušné období k dispozici, rozdělí Komise na základě objektivních kritérií zbývající množství, přičemž bere v úvahu zejména žádosti o licence pro všechny produkty kódů KN 040210, 040221 a 040229.
12. Licence se vydávají na žádost hospodářského subjektu nejdříve 1. července a nejpozději 15. února následujícího roku.
Vydávají se pouze těm hospodářským subjektům, jejichž žádosti o licence byly sděleny v souladu s odstavcem 10.
Do 1. března sdělí členské státy Komisi v souladu s přílohou VI pro obě části kvóty množství, pro která nebyly vydány žádné licence.
13. Odchylně od článku 6 je vývozní licence platná ode dne vydání ve smyslu čl. 21 odst. 2 nařízení (EHS) č. 3719/88 do následujícího 30. června.
14. Jistota se uvolní pouze po předložení dokladu uvedeného v čl. 33 odst. 4 nařízení (EHS) č. 3719/88 nebo poměrně k množství, pro která nemohla být licence vydána.
Odchylně od čl. 33 odst. 2 pátého pododstavce nařízení (EHS) č. 3719/88 jistota týkající se množství, které nebylo vyvezeno, propadne.
15. Odchylně od článku 9 nařízení (EHS) č. 3719/88 nejsou licence převoditelné.
16. Do 1. září každého roku sdělí příslušný orgán členského státu Komisi v souladu s přílohou VII množství v členění podle kódů produktů nomenklatury pro vývozní náhrady:
- přidělené množství,
- množství, pro které byly vydány licence,
- vyvezené množství
v průběhu předcházejícího období dvanácti měsíců uvedeného v odstavci 1.
17. Ustanovení kapitoly I se použijí s výjimkou článků 6 a 10."
10. V příloze II se poslední kód skupiny 23 nahrazuje kódem "040590909000".
11. Příloha IV se nahrazuje přílohou I tohoto nařízení.
12. Vkládají se přílohy obsažené v příloze II tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1599/1999
ze dne 12. července 1999
o uložení konečného vyrovnávacího cla z dovozu drátů z korozivzdorné oceli o průměru nejméně 1 mm pocházejících z Indie a konečném výběru uloženého prozatímního cla a o zastavení řízení týkajícího se dovozu drátů z korozivzdorné oceli o průměru nejméně 1 mm pocházejících z Korejské republiky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2026/97 ze dne 6. října 1997 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1], a zejména na články 14 a 15 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Komisí po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. PROZATÍMNÍ OPATŘENÍ
(1) Nařízením (ES) č. 618/1999 [2] (dále jen "prozatímní nařízení") Komise uložila prozatímní vyrovnávací cla z dovozů drátů z korozivzdorné oceli o průměru nejméně 1 mm (dále jen "silné dráty z korozivzdorné oceli" nebo "dotyčný výrobek") pocházejících z Indie a Korejské republiky (dále jen "Korea") a kódu KN ex72230019.
B. DALŠÍ POSTUP
(2) Po sdělení podstatných skutečností a úvah, na jejichž základě bylo rozhodnuto uložit prozatímní opatření pro dovoz silných drátů z korozivzdorné oceli pocházejících z Indie a Korey (dále jen "sdělení"), předložilo několik zúčastněných stran písemné připomínky.
Strany, které to požadovaly, dostaly rovněž příležitost být vyslechnuty.
(3) Komise nadále hledala a ověřovala všechny informace, které považovala za nezbytné pro své konečné nálezy.
(4) Všechny strany byly informovány o podstatných skutečnostech a úvahách, na jejichž základě se má doporučit toto:
i) uložení konečných vyrovnávacích cel na dovozy z Indie a konečné vybírání částek zajištěných prozatímními cly z těchto dovozů, a
ii) ukončení řízení proti dovozům z Korey bez uložení opatření.
Byla rovněž stanovena lhůta, ve které mohou strany po tomto sdělení vyjádřit své stanovisko.
(5) Ústní a písemné připomínky smluvních stran byly zváženy a tam, kde to bylo vhodné, byly odpovídajícím způsobem upraveny prozatímní nálezy.
C. DOTYČNÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
(6) Zvažovaný výrobek je silný drát z korozivzdorné oceli obsahující nejméně 2,5 % hmotnostních niklu, jiný než obsahující nejméně 28 % hmotnostních, avšak nejvýše 31 % hmotnostních niklu a nejméně 20 % hmotnostních, avšak nejvýše 22 % hmotnostních chromu.
(7) V předběžné fázi šetření bylo zjištěno, že existují rozdíly ve fyzikálních vlastnostech a použití mezi silným drátem z korozivzdorné oceli, kterého se týká toto šetření, tj. drátem o průměru nejméně 1 mm (silný drát), a drátem z korozivzdorné oceli o průměru méně než 1 mm (slabý drát).
Z těchto důvodů se rovněž zdálo, že není žádná nebo je jen velmi omezená možnost vzájemné zaměnitelnosti silného a slabého drátu.
V prozatímním nařízení však bylo rovněž konstatováno, že až do konečné fáze se bude dále zkoumat otázka, zda je možné jasně rozlišovat mezi oběma těmito výrobky.
(8) Na základě dalších informací získaných od zúčastněných stran se má za to, že silný drát a slabý drát jsou dva rozdílné výrobky, neboť mají různé fyzikální vlastnosti a používají se k různým účelům.
Za prvé, pokud jde o fyzikální vlastnosti, jsou pevnost v tahu, zrnitá struktura a potah silného drátu z korozivzdorné oceli jiné než u slabého drátu z korozivzdorné oceli.
Za druhé, pokud jde o různé použití obou výrobků, bylo zjištěno, že silné dráty se používají na více zatěžované mechanické součásti, například k připevňování/uzavírání, jako výrobky ke zpevňování zdí, svařovací dráty, atd.
Naproti tomu slabé dráty se zpravidla používají na přesné součástky, například síta a filtry (drátěné pletivo) s malými otvory k filtrování velmi jemných nebo malých částic (například prachové filtry a chemické filtry), pro lékařské/chirurgické účely, atd.
(9) Na základě výše uvedeného byl stanoven závěr, že slabé a silné dráty jsou dva rozdílné výrobky, které mají různé vlastnosti a použití, a že z hlediska uživatelů drátů z korozivzdorné oceli nejsou vzájemně zaměnitelné.
(10) Protože žádná ze zúčastněných stran nepředložila žádné argumenty k předběžným nálezům Komise o dotyčném výrobku a k úvahám o podobném výrobku, potvrzují se tímto skutečnosti a nálezy uvedené v bodech 7 až 12 odůvodnění prozatímního nařízení.
D. SUBVENCE
I. INDIE
1.
Program "Passbook Scheme" (PBS) a program "Duty Entitlement Passbook Scheme" (DEPB)
(11) Indická vláda (dále jen "IV") a devět vyvážejících výrobců tvrdili, že tyto programy, které jsou popsány v bodech 14 až 25 a 26 až 35 odůvodnění prozatímního nařízení, byly Komisí nesprávně hodnoceny, pokud jde o rozsah subvence a částku vyrovnávacího příspěvku.
Zejména uvádějí, že hodnocení příspěvků podle těchto programů Komisí bylo nesprávné, protože za subvenci podle článku 2 nařízení (ES) č. 2026/97 (dále jen "základní nařízení") by bylo možné považovat pouze nadměrné vrácení cla.
(12) Komise použila níže uvedenou metodu ke zjištění, zda PBS a DEPB představují napadnutelné subvence, a pokud ano, tak i k výpočtu částky příspěvku. Podle čl.
2 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení došla Komise k závěru, že tyto programy zahrnují finanční příspěvek IV, protože příjmy IV (tj. dovozní cla z dovozů), které jsou jinak splatné, nejsou vybrány.
Vzniká také výhoda pro příjemce, protože vyvážející výrobci nemusí platit normální dovozní cla.
(13) Čl. 2 odst. 1 písm. a) bod ii) základního nařízení však stanoví výjimku z tohoto obecného pravidla mimo jiné pro programy navracení a náhradního navracení, které odpovídají přísným pravidlům stanoveným v příloze I písm. i) a v příloze II (definice a pravidla pro navracení) a příloze III (definice a pravidla pro náhradní navracení).
(14) Při rozboru Komise zjistila, že ani PBS ani DEPB nepředstavují navrácení nebo náhradní navrácení.
Tyto programy neobsahují závazek dovážet pouze zboží, které se spotřebovává při výrobě vyváženého zboží (příloha II základního nařízení).
Navíc neexistuje ověřovací systém, kterým by se kontrolovalo, zda se dovezené výrobky během výrobního procesu skutečně spotřebovávají.
Stejně tak se nejedná o program náhradního navracení, protože dovážené zboží nemusí být ve stejném množství a nemusí mít stejné vlastnosti jako vstupy z místních zdrojů, které byly využity při výrobě vyváženého zboží (příloha III základního nařízení).
Nakonec mohou vyvážející výrobci dostat příspěvky z programu PBS a DEPB bez ohledu na to, zda vůbec nějaké vstupy dovážejí.
Vývozce dostane příspěvek prostě za to, že vyváží zboží, a nemusí prokazovat, že skutečně dovezl vstupní materiál; v programu PBS a DEPB tak mají nárok na příspěvky vyvážející výrobci, kteří si opatřují všechny vstupy na místě a zboží, které by se mohlo použít jako vstupy, nedovážejí.
Programy PBS a DEPB proto nesplňují žádné z ustanovení přílohy I až III.
Protože se tato výjimka z definice subvence podle článku 2 základního nařízení z tohoto důvodu neuplatňuje, odpovídá napadnutelná subvence poskytnuté celkové částce dovozních cel normálně splatných za všechny dovozy.
(15) Z výše uvedeného jasně vyplývá, že nadměrné navracení dovozních cel je základem pro výpočet částky příspěvku pouze v případě programů navracení a náhradního navracení v dobré víře.
Protože je stanoveno, že programy PBS a DEPB nepatří do jedné z těchto dvou kategorií, odpovídá příspěvek celkové částce vráceného dovozního cla, a nikoli jakémukoli předpokládanému nadměrnému vrácení.
(16) IV a devět vyvážejících výrobců tvrdili, že hodnocení těchto programů neodpovídá předběžným nálezům v souběžném antidumpingovém šetření, protože Komise v tomto antidumpingovém šetření udělila příspěvek na dovozní cla, která nebyla zaplacena v programech PBS a DEPB za dovezené vstupy skutečně spotřebované při výrobě vyváženého zboží.
10 písm. b) základního antidumpingového nařízení, nařízení (ES) č. 384/96 [3], se příspěvek uděloval pouze tehdy, bylo-li prokázáno, že materiály, za něž bylo zaplaceno dovozní clo, byly fyzicky začleněny do dotyčného výrobku prodávaného na místním trhu a že ve vztahu k výrobku vyváženému do Společenství nebyla dovozní cla vybrána nebo navrácena.
I když takový příspěvek nakonec sníží dumpingové rozpětí, není v šetření zaměřeném na subvence relevantní, protože u programů PBS a DEPB již bylo zjištěno, že jsou z výše uvedených důvodů napadnutelné na základě ustanovení základního nařízení.
Jak bylo výše vysvětleno, jakmile se zjistí, že taková napadnutelná subvence existuje, odpovídá příspěvek příjemci celé částce dovozního cla, které vyvážející výrobce nezaplatil ze všech dovozních transakcí. V tomto ohledu není úkolem Komise rekonstruovat programy PBS a DEPB, aby určila, které výrobky byly zpracovány a které zpracovány nebyly.
Navíc je třeba zdůraznit, že účel, metodika výpočtu a právní základna jsou zcela jiné při zkoumání napadnutelnosti nějakého nařízení na jedné straně než při zkoumání napadnutelnosti příspěvku na zpracované vstupy na straně druhé.
Při zkoumání sporného příspěvku v rámci antidumpingového šetření je třeba upravit normální hodnoty. Zkoumání napadnutelnosti nějakého nařízení v šetření zaměřeném na subvence je naproti tomu zaměřeno na to, aby byly zjištěny příspěvky vývozcům v rámci tohoto nařízení.
Kromě toho je metoda výpočtu jiná v antidumpingovém šetření než v šetření zaměřeném na subvence.
Zatímco v antidumpingových případech se příspěvek uděluje pouze ve vztahu k vývozu dotyčných výrobků do Společenství, v šetření zaměřeném na subvence se zkoumají příspěvky ve vztahu ke všem vývozům všech výrobků do všech míst určení podle čl. 7 odst.
2 základního nařízení a "Obecných zásad pro výpočet částky subvence v šetřeních zaměřených na vyrovnávací clo" (dále jen "obecné zásady pro výpočet") [4].
(18) IV a devět vyvážejících výrobců dále uvádějí, že Komise měla zkoumat, zda ve skutečnosti došlo k nadměrnému vrácení dovozních poplatků ze vstupů spotřebovaných ve výrobním procesu.
(19) Jak již bylo vysvětleno v bodech 12 až 15 odůvodnění, přílohy II a III obsahují pravidla pro zjištění, zda určitý program představuje navrácení cla nebo náhradní navrácení.
Nadměrné vrácení dovozního cla je základem pro výpočet částky příspěvku pouze v případě programů navracení a náhradního navracení.
Tento argument nelze přijmout, protože nadměrné navrácení vzniká pouze v kontextu hodnocení řádně vytvořených programů navracení/náhradního navracení a bylo zjištěno, že programy PBS a DEPB nejsou programy navracení nebo náhradního navracení ve smyslu přílohy I písm. i) a příloh II a III základního nařízení.
(20) IV a devět vyvážejících výrobců tvrdí, že Komise nezkoumala, zda má IV vytvořený systém nebo postup pro ověřování, které vstupy byly spotřebovány v procesu výroby vyvážených výrobků a v jakém množství.
IV tvrdí, že standardní normy pro vstup a výstup ("standard input/output norms") představují dostatečný systém ověřování.
(21) Tento argument se vztahuje k záležitosti, zda lze programy PBS a DEPB považovat za programy navracení nebo náhradního navracení.
Protože bylo zjištěno, že programy PBS a DEPB nejsou programy navracení nebo náhradního navracení ve smyslu přílohy II a přílohy III základního nařízení, není třeba provádět další zkoumání.
I kdyby programy PBS a DEPB měly splnit kriteria příloh II a III, je třeba dojít k závěru, že neexistuje žádný přiměřený systém ověřování.
Normy sledující vstupy a výstupy jsou seznamem možných položek, které se mohou spotřebovávat při procesu výroby, a jejich množství.
Normy sledující vstupy a výstupy však nejsou ověřovacím systémem ve smyslu odstavce 5 přílohy II základního nařízení.
Tyto normy se nezabývají ověřováním vstupů, které se skutečně spotřebovávají ve výrobním procesu, a nestanoví ověřovací systém, zda byly tyto vstupy účinně dovezeny.
(22) IV a devět vyvážejících výrobců dále uvedlo, že Komise nesprávně vyrovnávala hodnotu kreditních částek (dobropisů) v licenci DEPB namísto čisté hodnoty při prodeji licence.
Jedna společnost uvedla, že daň z obratu, která byla zaplacena při prodeji licence, se musí odečíst z celkové částky subvence.
(23) Podle současných ustanovení DEPB má společnost, která získala licence, dvě možnosti: dovézt jakýkoli výrobek (kromě položek uvedených v negativním seznamu) s využitím dobropisů na vyrovnání příslušného dovozního cla, nebo převést licenci na nějakou třetí stranu.
Jak je vysvětleno v bodu odůvodnění 34 v prozatímním nařízení, je Komise toho názoru, že "prodej licence za cenu nižší než nominální hodnota je čistě obchodní rozhodnutí, které nemění příspěvek získaný z daného programu".
Navíc uvádí článek 7 základního nařízení seznam prvků, které lze odečíst od částky subvence.
Jakékoli poplatky za podání žádosti nebo nezbytné náklady vynaložené na to, aby žadatel byl způsobilý pro získání subvence nebo aby subvenci získal, se mohou odečíst od částky subvence.
Převod nižší částky příspěvku než částka skutečně udělená a daň z prodeje se nemohou považovat za oprávněný odečet ve smyslu článku 7 základního nařízení, protože tyto prvky nejsou nezbytným nákladem na získání způsobilosti pro získání subvence nebo na získání subvence.
(24) IV a devět vyvážejících výrobců uvedlo, že Komise dvakrát vyrovnávala část příspěvků podle těchto programů kvůli překrývání mezi tímto řízením a šetřením zaměřeným na hladké tyče z korozivzdorné oceli.
(25) Komise používala stejnou metodu jako v případě antibiotik [5] a v případě tyčí z korozivzdorné oceli [6]. Podle čl.
7 odst. 2 základního nařízení byla částka napadnutelné subvence stanovena přidělením hodnoty celé subvence převyšující úroveň všech vývozů.
Protože vývozní subvence nebyly svázány s vývozem dotyčného výrobku, ale s celkovým vývozem společností, došla Komise k závěru, že je vhodné použít tuto metodu.
Při použití této metody nedocházelo k dvojímu započtení příspěvků, které již byly vyrovnány v řízení, které se týkalo tyčí z korozivzdorné oceli, protože tyto subvence byly poskytnuty na veškerý vývoz.
(26) Jedna společnost, Raajratna Metal Industries Ltd., vznesla námitky proti metodě použité Komisí při výpočtu příspěvku podle programů PSB a DEPB.
Tvrdí, že se mají brát v úvahu pouze kreditní částky získané k dotyčnému výrobku v době šetření.
Tato částka, uvádí společnost, by se měla potom při výpočtu příspěvku přiřadit k příslušnému obratu vývozu dotyčného výrobku.
(27) Komise soudí, že kdyby měla přijmout tento argument, vyrovnával by se vlastně možný příspěvek a nikoli skutečný příspěvek načtený za dobu šetření.
Protože se subvence může považovat za udělenou určité společnosti teprve v okamžiku, kdy se kredit využije, rozhodla Komise, že skutečný příspěvek společnosti nejlépe vyjadřuje celková využitá debetní položka.
Uvedený argument se proto zamítá.
2.
Program "Export Promotion Capital Goods Scheme" (EPCGS)
(28) Tři společnosti vznesly návrh v souvislosti s programem Export Promotion Capital Goods (EPCGS), popsaným v bodech odůvodnění 36 až 39 prozatímního nařízení.
Jde o rozdělování příspěvků na období obvyklé doby odpisování dlouhodobých aktiv.
(29) Tvrdily, že existuje rozpor mezi dobou odpisování použitou ve sdělení Komisi a dobou odpisování podle prozatímního nařízení.
Komise stanovila na základě trvání dob odpisování používaných vyvážejícími výrobci dotyčného výrobku jako průměrnou dobu odpisování 12 let.
Tato doba odpisování byla použita v prozatímním nálezu a bude potvrzena v konečné fázi.
Částka subvence podle programu EPCGS byla rozdělena do 12 let v souladu s čl. 7 odst.
(30) Jedna společnost uvedla, že odpisuje dlouhodobá aktiva po dobu 21 let a že by se taková doba odpisování měla používat namísto průměru 12 let.
(31) Jak je uvedeno výše, stanovily služby Komise při zjišťování prozatímních nálezů obvyklou dobu odpisování dlouhodobých aktiv v odvětví drátů z korozivzdorné oceli, tj. 12 let, na základě průměru dob odpisování používaných spolupracujícími indickými vyvážejícími výrobci.
7 odst. 3 základního nařízení, kterým se stanoví, že může-li být subvence napojena na pořízení dlouhodobých aktiv, vypočítá se částka napadnutelné subvence rozložením subvence na období odrážející normální odpisování takových aktiv v dotčeném odvětví.
S ohledem na toto ustanovení není vhodné používat dobu odpisování specifickou pro danou společnost.
Tento návrh se proto zamítá.
3. Program vynětí z daně z příjmu
(32) Jedna společnost, Bhansali Ferromet Ltd., nepředložila kopii svého přiznání k dani z příjmu ve lhůtě stanovené Komisí, a proto byla pro účely vynětí z daně z příjmu považována za nespolupracující.
Po upozornění tato společnost kopii svého přiznání k dani z příjmu předložila a bylo zjištěno, že jí nebyly uděleny žádné příspěvky podle tohoto programu.
Proto se rozpětí subvence společnosti Bhansali Bright Bars Pvt. Ltd upravuje na 18,5 %.
4. Spřízněné společnosti
(33) Společnosti Isibars Ltd a Isinox Ltd uvádějí, že Komise by je neměla považovat za spřízněné společnosti, protože nejsou oddělené právní subjekty.
Kdyby je Komise měla považovat za spřízněné společnosti, měla by použít jinou metodu pro výpočet rozpětí jednotlivé subvence.
(34) Během ověřování bylo zjištěno, že společnosti Isibars a Isinox jsou spřízněné společnosti, protože mají společné akcionáře a společné vedení.
Komise při antidumpingových šetřeních a šetřeních sledujících subvence vždy považovala dvě spřízněné společnosti za jeden hospodářský subjekt, aby zabránila obcházení předpisů.
Proto nelze tomuto návrhu vyhovět.
Pokud jde o výpočet rozpětí subvence, použila Komise metodu váženého průměru jako nejpřiměřenější základ pro zjišťování rozpětí subvence.
5. Částka napadnutelných subvencí
(35) S ohledem na konečné nálezy vztahující se k různým výše uvedeným programům dosahuje částka napadnutelných subvencí pro každého vyvážejícího výrobce zahrnutého do šetření následující výše: _BAR_ Passbook _BAR_ DEPB _BAR_ EPCGS _BAR_ Daň z příjmu _BAR_ Celkem _BAR_ Bhansali Bright Bars _BAR_ 4,1 % _BAR_ 14,4 % _BAR_ 0,0 % _BAR_ 0,0 % _BAR_ 18,5 % _BAR_ Devidayal _BAR_ 0,0 % _BAR_ 18,4 % _BAR_ 0,0 % _BAR_ 0,0 % _BAR_ 18,4 % _BAR_ Indore Wire _BAR_ 7,7 % _BAR_ 10,7 % _BAR_ 0,9 % _BAR_ 0,0 % _BAR_ 19,3 % _BAR_ Isibars/Isinox _BAR_ 4,2 % _BAR_ 7,8 % _BAR_ 1,2 % _BAR_ 0,0 % _BAR_ 13,2 % _BAR_ Kei Industries _BAR_ 0,0 % _BAR_ 0,0 % _BAR_ 0,0 % _BAR_ 0,0 % _BAR_ 0,0 % _BAR_ Macro Bars _BAR_ 9,6 % _BAR_ 12,6 % _BAR_ 0,0 % _BAR_ 3,2 % _BAR_ 25,4 % _BAR_
Mukand Ltd _BAR_ 7,5 % _BAR_ 5,7 % _BAR_ 0,0 % _BAR_ 0,0 % _BAR_ 13,2 % _BAR_
Venus Wire _BAR_ 19,8 % _BAR_ 14,3 % _BAR_ 0,0 % _BAR_ 1,3 % _BAR_ 35,4 % _BAR_ (36) Částka subvence stanovená s konečnou platností pro indické společnosti jiné než společnosti spolupracující při tomto šetření, vyjádřená jako procentuální podíl z čisté ceny vyplaceně na hranice Společenství, činí 48,8 %, což je souhrn nejvyšší částky udělené kterémukoli spolupracujícímu vývozci v jednotlivých programech.
II. KOREA
1. Program půjček
a) Výpočet referenční úrokové sazby
(37) S odvoláním na čl. 19 odst. 4 a čl. 6 odst. 1 písm. a), jakož i na body k) a l) přílohy I dohody o subvencích a kompenzačních opatřeních uvedla korejská vláda (KV), že výše subvence by se měla v případě půjček vypočítávat spíše na základě nákladů vzniklých vládě než na základě příspěvků poskytnutých příjemci.
(38) Má se za to, že ustanovení uváděná KV nejsou pro zkoumané programy půjček uplatnitelná. Čl. 19 odst. 4 dohody o subvencích a kompenzačních opatřeních stanoví, že se neukládá žádné vyrovnávací clo převyšující částku zjištěné subvence vypočítané na základě uděleného příspěvku. Toto ustanovení bylo dodrženo, neboť výslovná pravidla pro výpočet subvence v případě půjček, tj. článek 5 a čl. 6 písm. b) základního nařízení, které obsahují čl. 14 písm. b) dohody o subvencích a kompenzačních opatřeních, byla zachovávána. Tato pravidla jasně stanoví, že se má subvence vypočítávat na základě příspěvku, který představuje rozdíl mezi částkou zaplacenou firmou, která dostává půjčku, a částkou, jakou by firma zaplatila za srovnatelnou komerční půjčku. Čl. 19 odst. 4 dohody o subvencích a kompenzačních opatřeních nevytváří požadavek na výpočet subvence na základě nákladů pro vládu. Čl. 6 odst. 1 písm. a) se týká domněnky o vážné újmě za určitých okolností, což nelze v řízení k vyrovnávacímu clu použít. Písmeno k) přílohy I dohody o subvencích a kompenzačních opatřeních, které se opakuje v příloze I základního nařízení, stanoví zvláštní pravidla pro vývozní úvěry, které představují výjimku z obecných pravidel pro výpočet subvencí v případě půjček. Písmeno l) samo o sobě nestanoví, že se má používat výpočet na základě nákladů pro vládu, a nikoli výslovná pravidla článku 5 a čl. 6 písm. b) základního nařízení, a to zejména proto, že toto písmeno bylo již přítomno ve vysvětlujícím seznamu vývozních subvencí, přijatém během tokijského kola jednání Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) v době, kdy výpočet na základě příspěvku příjemci nebyl ještě součástí pravidel Světové obchodní organizace (WTO).
(39) KV dále uvedla, že srovnání úroku zaplaceného podle programu vládních půjček s úrokem z komerční půjčky by nesprávně předpokládalo, že jsou úrokové sazby u všech půjček v daném hospodářství stejné.
(40) Komise nepředpokládá, že jsou všechny půjčky stejné, ale použila na základě požadavku čl. 6 písm. b) základního nařízení jako referenční půjčky, které byly považovány za srovnatelné na základě doby splácení, jistiny a účelu půjčky.
(41) KV konečně také uvedla, že příslušná referenční úroková sazba by měla být spíše úroková sazba srovnatelné půjčky poskytnuté ve stejné době jako dotčená půjčka, než aby se používala úroková sazba převažující v době šetření, protože během doby šetření byla úroková sazba kvůli finanční krizi neobvykle vysoká.
(42) V průběhu šetření se zjistilo, že úrokové sazby za půjčky poskytované na komerčním základě reagují na tržní podmínky tím, že se během doby mění.
Takové půjčky by měly vykazovat stejné úrokové sazby v době šetření bez ohledu na to, zda byly nebo nebyly poskytnuty ve stejné době jako vládní půjčka.
Komise by se tak neodchýlila od svého obvyklého postupu stanoveného základním nařízením a od obecných zásad pro výpočet.
Tento požadavek se proto zamítá.
(43) Dva korejští vyvážející výrobci uvedli, že rozdělení půjček Komisí do pěti kategorií podle částky jistiny je svévolné a neodpovídá obvyklému postupu korejských bank a že v důsledku toho není stanovení úrokové sazby na základě částky půjčky vhodnou metodou pro stanovení referenční úrokové sazby.
Jeden korejský vyvážející výrobce uvedl, že jelikož korejské banky neberou v úvahu částku půjčky jako určující faktor pro úrokovou sazbu, měla by Komise používat jako jediný standard skutečnou průměrnou úrokovou sazbu z komerčních půjček daného výrobce.
Dva korejští vyvážející výrobci rovněž uvedli, že Komise by měla používat úrokové sazby z obchodních půjček jako referenční úrokovou sazbu pro půjčky EXIM-SM.
(44) Jako odpověď na tato tvrzení se má za to, že čl. 6 písm. b) základního nařízení jasně stanoví, že standardem pro výpočet subvence je srovnatelná komerční půjčka, kterou by společnost mohla skutečně získat na trhu.
Proto se ve Společenství uplatňuje v této oblasti, jak je stanoveno v obecných zásadách pro výpočet, postup, při němž se srovnávají půjčky s podobnou částkou, účelem a dobou splácení.
Obchodní půjčky (trade loans, tj. krátkodobé půjčky na provozní účely) získané korejskými vyvážejícími výrobci se liší co do účelu (viz bod 126 odůvodnění základního nařízení) a doby půjčky od dotčených půjček EXIM-SM, a proto nejsou srovnatelné.
Tyto požadavky se proto zamítají.
(45) Tito dva korejští vyvážející výrobci dále uvedli, že Komise používá mimořádně vysoké úrokové sazby, které vyplývaly z finanční krize v Koreji, jako referenční úrokové sazby pro výpočet subvence z půjček poskytnutých před krizí.
(46) Čl. 6 písm. b) základního nařízení uvádí, že se příspěvek vypočítává porovnáním úrokových měr z vládních půjček s úrokovými sazbami ze srovnatelných komerčních půjček.
Za tímto účelem byly srovnávány průměrné úrokové sazby z vládních půjček s průměrnými úrokovými sazbami srovnatelných komerčních půjček v době šetření.
Toto tvrzení se proto zamítá.
b) Půjčka "Fishing Net Production Loan" (FNPL)
(47) KV uvedla, že protože tato půjčka je specifická pro odvětví rybářských sítí, nepředstavuje příspěvek pro vývozce drátu z korozivzdorné oceli ani není specifická pro výrobní odvětví korozivzdorné oceli.
Navíc by společnost vyrábějící jak rybářské sítě, tak drát z korozivzdorné oceli řídila finanční zdroje a jejich účetnictví odděleně.
(48) V průběhu šetření bylo zjištěno, že vyvážející výrobci drátu z korozivzdorné oceli dostali takovou půjčku, což je napadnutelné, protože – jak připouští KV – tato půjčka je specifická pro odvětví rybářských sítí.
Má se za to, že je nepodstatné, že uvedený program není specifický pro výrobní odvětví vyrábějící sledovaný výrobek, protože program je specifický jako takový a jeho výhody lze spojovat s výrobou dotyčného výrobku.
Později uvedená skutečnost platí, protože subvencovaná půjčka snížila celkové náklady financování výrobce, což rovněž prospívá dotyčnému výrobku.
Nebyl předložen žádný důkaz o tom, že je řízení finančních zdrojů dotčenými vyvážejícími výrobci uskutečňováno takovým způsobem, aby celkové finanční náklady společnosti nebyly ovlivněny poskytnutím půjčky.
Proto se toto tvrzení zamítá.
c) Půjčky "SMEs Start-up and Promotion Fund" (SME-SPFL)
(49) KV tvrdila, že půjčky typu C poskytované v rámci "Pusan Metropolitan City Support Fund Establishment and Operation By-law" nejsou podmíněny uskutečněním vývozu, protože osm hlavních a 12 dalších kriterií určujících způsobilost pro poskytnutí takové půjčky je objektivních a neutrálních.
Jediný prvek spojený s vývozem je skutečnost, že se bere jako vedlejší faktor v úvahu, pokud malé a střední podniky prodávají na vývoz více než 20 % svého celkového obratu.
Účelem programu není podporovat vývoz, ale využívat podíl vývozu jako nepřímý ukazatel činností zaměřených na technický vývoj.
(50) Má se za to, že i když je podmínka spojená s uskutečněním vývozu jedním z několika kriterií, je kvůli ní přesto tento program na uskutečnění vývozu závislý, a proto je specifický. To je jasně stanoveno v čl.
3 odst. 4 písm. a) základního nařízení, kde se uvádí, že subvence, které jsou ze zákona nebo ve skutečnosti závislé, ať už kvůli jedné podmínce nebo kvůli několika podmínkám, na uskutečnění vývozu, se považují za specifické.
Protože jedním z prvků, které musí brát v úvahu orgán poskytující půjčku, je dosažení minimálního podílu vývozu na celkovém obratu, je tento požadavek závislosti na uskutečnění vývozu splněn, protože společnosti by nemohly získat výhody, kdyby nepřekročily určitou úroveň prodeje na vývoz.
Tvrzení KV se proto zamítá.
d) Půjčka "Technology Development Business Loan" (TDBL)/"Science and Technology Promotion Fund" (STPF)
(51) KV uvedla, že tyto programy poskytují podporu na výzkumné činnosti v souladu s čl. 8 odst. 2 písm. a) dohody o subvencích a kompenzačních opatřeních, a proto jsou nežalovatelné a nenapadnutelné. Navíc jsou vývoj techniky a podpora vědy a techniky objektivní a neutrální kriteria ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. b) dohody o subvencích a kompenzačních opatřeních a uvedené programy jsou obecně dostupné všem odvětvím, která investují do projektů zaměřených na vývoj techniky, a proto nejsou specifické. Pokud jde o STPF, KV dále uvedla, že jelikož ministerstvo vědy a techniky používá průhledná a objektivní kriteria, nemůže při rozhodování o prioritních projektech uplatňovat volnost uvažování, a že Komise nepředložila žádný důkaz, který by podporoval její závěr, že volnost uvažování byla využívána.
(52) Tvrzení o nežalovatelnosti obou programů se zamítá ze stejných důvodů, jaké jsou uvedeny níže v bodech 75 až 77 odůvodnění.
Nebyl předložen žádný důkaz, který by zpochybnil předběžné zjištění, že TDBL je specifický pro určitá odvětví investující do určitých projektů podle rozhodnutí ministerstva obchodu a průmyslu.
K programu STPF také nebyly poskytnuty žádné informace o kriteriích používaných ministerstvem vědy a techniky.
V průběhu šetření bylo ověřeno, že ministerstvo vědy a techniky skutečně občas o prioritních projektech rozhodovalo.
To se považuje za dostatečný důkaz pro zjištění, že program STPF je ve skutečnosti specifický ve smyslu čl. 3 odst.
2 písm. c) základního nařízení. Proto se tvrzení, že programy nejsou specifické, zamítá.
e) Půjčky na financování vývozu
(53) Jeden korejský vyvážející výrobce tvrdil, že Komise nebrala v úvahu určité ověřené informace a udělala chybu ve výpočtu při stanovení výhody z půjček EXIM-SM.
(54) Má se za to, že toto tvrzení je opodstatněné.
Proto byla výše subvence pro dotčenou společnost odpovídajícím způsobem upravena.
(55) KV uvedla, že sazby úroků k půjčkám EXIM-EC (vývozní půjčky před odesláním), EXIM-SM a EXIM-FIC byly vyšší než úroky, které EXIM skutečně zaplatil, takže by půjčky EXIM-EC, EXIM-SM a EXIM-FIC neměly být napadnutelné. Kromě toho se odkazuje na poznámku 5 k čl.
3 odst. 1 písm. a) dohody o subvencích a kompenzačních opatřeních, podle níž opatření, která podle přílohy I dohody o subvencích a kompenzačních opatřeních nepředstavují vývozní subvence, nejsou zakázána ani podle tohoto ani podle jiného ustanovení uvedené dohody.
(56) Má se za to, že tyto argumenty platí pouze pro "vývozní úvěry" definované v písmenu k) přílohy I základního nařízení.
Jak již bylo vysvětleno v bodech 129 a 130 odůvodnění prozatímního nařízení, nepovažují se půjčky podle programů EXIM-EC (před dodávkou), EXIM-SM a EXIM-FIC za "vývozní úvěry" a nevztahuje se na ně písmeno k) přílohy I základního nařízení.
Tato tvrzení se proto zamítají.
(57) KV uvedla, že program EXIM-FIC nezávisí ani na uskutečnění vývozu ani na použití domácího a nikoli dováženého zboží ve smyslu čl. 3 odst. 1 dohody o subvencích a kompenzačních opatřeních. KV rovněž konstatuje, že jelikož je program EXIM-FIC k dispozici pro různá odvětví a jelikož kritérium zahraniční investice je objektivní a neutrální ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. b) dohody o subvencích a kompenzačních opatřeních, není program EXIM-FIC specifický.
(58) V reakci na tyto argumenty došla Komise k názoru, že půjčky EXIM-FIC jsou k dispozici pouze společnostem, které investují v cizině, a jsou proto specifické ve smyslu čl. 3 odst. 2 písm. b) základního nařízení, protože nejsou založeny na neutrálních kriteriích, jak se vysvětluje níže v bodech 80 až 84 odůvodnění. Bylo konstatováno, že program EXIM-FIC nezávisí na uskutečnění vývozu ani na použití domácího a nikoli dováženého zboží ve smyslu čl. 3 odst. 1 dohody o subvencích a kompenzačních opatřeních.
2. Program refundací pevně stanovených částek
(59) KV uvedla, že tento program je program navracení ve smyslu písmena i) přílohy I, přílohy II a přílohy III dohody o subvencích a kompenzačních opatřeních, a dále tvrdila, že dovozní poplatky se nenavracejí v takové výši, aby převyšovaly poplatky uložené za dovážené vstupy, které se spotřebovávají při výrobě vyváženého zboží s přihlédnutím k obvyklému odpadu.
(60) V reakci na tyto argumenty došla Komise k závěru, že jelikož neexistuje povinnost dovážet jakékoli vstupy na výrobu vyváženého zboží, není program navracení pevné částky ani programem navracení cla, ani programem náhradního navracení ve smyslu písmena i) přílohy I, přílohy II a přílohy III dohody o subvencích a kompenzačních opatřeních.
Ve skutečnosti se na korejský systém navracení pevné částky vztahuje všeobecná definice subvence podle článku 2 základního nařízení, který přejímá článek 1 dohody o subvencích a kompenzačních opatřeních.
Představuje subvenci, protože KV poskytuje finanční příspěvek ve formě pomoci na základě hodnoty vývozu FOB (vyplaceně na loď) a uděluje příjemci přímý příspěvek. Je to subvence podmíněná ze zákona uskutečněním vývozu, a proto se považuje za specifickou podle čl.
4 písm. a) základního nařízení. V důsledku toho nevzniká záležitost nadměrného vrácení dovozního cla, jak je uvedeno v čl.
2 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení, protože je relevantní pouze pro případy programu navracení a náhradního navracení v souladu s přílohami I až III základního nařízení.
Tato tvrzení se proto zamítají.
(61) KV uvedla, že podle přílohy II odst. II bodu 2 dohody o subvencích a kompenzačních opatřeních bude provedena další kontrola v souladu s přílohou II odst. II bodem 1 dohody o subvencích a kompenzačních opatřeních, jestliže neexistuje systém nebo postup pro rozhodování, zda došlo k nadměrné platbě a považují-li to orgány provádějící šetření za nezbytné. KV tvrdila, že protože Komise nekontrolovala, zda ve skutečnosti došlo k nadměrnému navrácení dovozních poplatků ze vstupů spotřebovaných při výrobě vyváženého zboží, neexistuje žádný důvod pro vyslovení závěru, že korejský systém navracení pevné částky představuje specifickou subvenci podle čl. 3 odst. 4 písm. a) základního nařízení.
(62) Má se za to, že tento argument je nemístný, protože příloha II odst. II bod 2 dohody o subvencích a kompenzačních opatřeních se vztahuje k programu navracení cla, kterým, jak je vysvětleno výše, zkoumaný program není.
V každém případě, a to dokonce i kdyby se jednalo o program navracení cla, však příloha II odst. II bod 5 a příloha III odst.
II bod 3 základního nařízení stanoví, že by takovou kontrolu prováděla vláda vyvážející země na základě skutečných transakcí.
KV takovou kontrolu neprovedla. Proto Komise nezkoumala, zda ve skutečnosti došlo k nadměrnému navracení dovozních poplatků ze vstupů spotřebovaných při výrobě vyváženého zboží.
(63) Jeden korejský vyvážející výrobce uvedl, že argument Komise, že není zaveden systém nebo postup pro potvrzování, které vstupy a v jakém množství se spotřebovávají při výrobě vyváženého zboží, není platný, protože refundace cla je povolena pouze pro vstupy skutečně použité při výrobě vyváženého zboží a pro skutečně zaplacené clo.
(64) Jako reakce na tyto argumenty se má za to, že podle programu navracení pevné částky se výše převzatých příspěvků nevypočítává ve vztahu ke vstupům skutečně spotřebovaným ve výrobním procesu nebo ke skutečně zaplacenému dovoznímu clu, ale počítá se jako paušální částka na základě celkového vývozu.
Proto se tato tvrzení zamítají.
(65) Jeden korejský vyvážející výrobce dále tvrdil, že neměl žádnou výhodu z používání tohoto systému, a uvedl, že zaplatil dovozní clo za suroviny použité při výrobě dotčeného zboží, vyvezl dotčené zboží a částka navráceného cla byla nižší než částka, kterou by dostal, kdyby se používal individuální systém.
KV dále uvedla, že korejský vyvážející výrobce, který využíval systém navracení cla, poskytl Komisi důkaz, že vrácená částka z dovozních poplatků je mnohem nižší než částka vybíraná z dovážených vstupů, které byly spotřebovány při výrobě vyváženého zboží v době šetření.
(66) Jako reakce na tyto argumenty se má za to, že z důvodů vysvětlených výše představují platby v rámci programu navracení pevné částky příspěvky vyplácené na základě uskutečnění vývozu, a proto jsou specifické a napadnutelné podle čl. 3 odst.
4 písm. a) základního nařízení. Navíc je irelevantní, zda by použití přípustného programu navracení cla bylo pro vyvážejícího výrobce výhodnější, protože si vybral přijetí příspěvků podle programu, ve kterém se jedná o napadnutelnou subvenci.
Proto se tato tvrzení zamítají.
3. Daňové programy
a) Nespecifičnost omezení na zpracovatelský průmysl
(67) Ve svém prozatímním rozhodnutí došla Komise k názoru, že určité články zákona "Tax Exemption and Reduction Control Law" (TERCL) jsou napadnutelné, protože jsou specifické podle čl. 3 odst.
2 písm. a) základního nařízení tím, že jsou omezeny na určité podniky, včetně podniků zpracovatelského průmyslu. Jsou to tyto články:
- článek 7 (Zvláštní snížení daně a vynětí z daňové povinnosti pro malé a střední zpracovatelské podniky, atd.),
- článek 8 (Rezerva na technický vývoj),
- článek 9 (Daňový odpočet na výdaje na vývoj techniky a lidských zdrojů),
- článek 25 (Daňový odpočet na investice do zařízení na zvýšení produktivity),
- článek 27 (Krátkodobý daňový odpočet na investice).
(68) KV uvedla, že jelikož jsou ustanovení těchto článků prakticky dostupná významně širokému okruhu odvětví/podniků, nejsou specifická ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. a), b) a c) dohody o subvencích a kompenzačních opatřeních, a tudíž nejsou napadnutelná (tyto odstavce dohody o subvencích a kompenzačních opatřeních jsou reprodukovány v čl. 3 odst. 2 písm. a), b) a c) základního nařízení). KV zejména zdůraznila, že pojem "zpracovatelský průmysl" je definován velmi široce a v praxi zahrnuje desítky tisíc dílčích kategorií hospodářských odvětví.
(69) Základní zásadou specifičnosti je myšlenka, že subvence, která narušuje přidělování zdrojů v rámci nějakého hospodářství tím, že upřednostňuje určité podniky proti jiným, by měla být předmětem vyrovnávacích opatření, jestliže působí újmu.
Je-li způsobilost k získání subvence omezena v rámci nějakého hospodářství na základě kriterií, která nejsou neutrální, předpokládá se, že vzniklo takové narušení. Na této zásadě je založen čl.
3 odst. 2 písm. a) základního nařízení, které stanoví, že určitá subvence je specifická, jestliže orgán, který ji uděluje, nebo zákonný předpis, podle něhož udělující orgán pracuje, výslovně omezuje přístup k subvenci na určité podniky.
V tomto případě se předpokládá, že i když může být pojem "zpracovatelský průmysl" definován velmi široce, jsou ustanovení výše uvedených článků zákona TERCL dále navržena tak, že omezují výhody jimi poskytované na určité podniky tím, že podmiňují způsobilost jinými nikoli neutrálními kriterii, například investováním do určitých typů výrobků špičkových technologií nebo zahraničními investicemi.
(70) KV uvedla, že taková kriteria jsou neutrální, protože všechny společnosti mají rovnou příležitost využívat těchto subvencí.
Uvádí například, že subvence pro firmy, které investují v zahraničí, není specifická, protože všechny firmy mohou v zahraničí investovat.
Podle tohoto argumentu je však nespecifická také subvence omezená na firmy v textilních oborech, protože všechny firmy "mohou" rozšířit svou výrobu na textilie.
Má-li mít specifičnost podle dohody o subvencích a kompenzačních opatřeních nějaký smysl, musí pokrývat situace, kde vlády podmiňují subvence takovými podmínkami, o kterých předem vědí, že vážně omezí počet firem způsobilých k podání žádosti; takové subvence jsou navrženy tak, že upřednostňují určité podniky před jinými.
Z tohoto důvodu není typ kriterií používaných KV k určení příjemců "neutrální" a jak je níže vysvětleno, nepoužívají se horizontálně, jak to požaduje čl. 3 odst.
2 písm. b) základního nařízení. Bylo proto zjištěno, že subvence podle těchto článků zákona TERCL jsou specifické; podrobnější důvody jsou uvedeny níže u jednotlivých programů.
b) Nevhodný postup
(71) KV uvedla, že když navrhovatel v tomto řízení nepředložil žádné obvinění týkající se daňových ustanovení určitých článků zákona TERCL, neměly by být tyto články zahrnuty do jakéhokoli rozhodování v rámci tohoto řízení.
Jedná se o tyto články:
- článek 5 (Zvláštní daňový odpočet pro malé a střední podniky),
- článek 7 (Zvláštní snížení a vynětí z daňové povinnosti pro malé a střední zpracovatelské podniky, atd.),
- článek 27 (Krátkodobý daňový odpočet na investice).
(72) KV zejména uvádí, že:
i) článek 11 dohody o subvencích a kompenzačních opatřeních (článek 10 základního nařízení) zahrnuje seznam informací, jež mají být obsaženy v jakékoli stížnosti, včetně důkazu existence subvencí a částky a povahy dané subvence;
ii) čl. 12 odst. 1 dohody o subvencích a kompenzačních opatřeních (článek 11 základního nařízení) konstatuje, že členům, kteří mají zájem o šetření ve věci vyrovnávacího cla, a zúčastněným stranám musí být sděleno, jaké informace orgány vyžadují;
iii) odstavec 7 přílohy VI dohody o subvencích a kompenzačních opatřeních (čl. 26 odst. 3 základního nařízení) konstatuje, že by se obvykle mělo před (kontrolní) návštěvou dotčené firmě sdělit, jaký typ informací se má ověřovat a jaké další informace bude potřeba poskytnout.
(73) KV uvádí, že na tato ustanovení dohody o subvencích a kompenzačních opatřeních nebyl brán zřetel tím, že programy neuváděné navrhovatelem byly zahrnuty do rozhodování, a že navíc jak KV, tak někteří spolupracující vyvážející výrobci neměli možnost se řádně obhajovat.
(74) V reakci na tvrzení KV se má za to, že při předkládání stížnosti se nemůže očekávat, že navrhovatelé budou znát do poslední podrobnosti zpochybňované programy subvencí v nějaké třetí zemi.
V tomto případě napadl navrhovatel velké množství daňových subvencí udělených v rámci zákona TERCL.
Při šetření pak byly odhaleny další daňové subvence udělené na základě určitých ustanovení zákona TERCL, které nebyly specificky zmíněny v návrhu, mají však velmi podobný vliv jako napadnuté programy.
S ohledem na povahu těchto subvencí a zejména na skutečnost, že jsou udělovány v globálním rámci zákona TERCL (proti němuž navrhovatel uvedl řadu nepodložených tvrzení), se má za to, že Komise má právo je prošetřit a případně doporučit vyrovnávací opatření.
c) Článek 8 zákona TERCL (Rezerva na vývoj technologií)
(75) Vedle svého tvrzení o nespecifičnosti ustanovení tohoto článku KV dále uvedla, že tento článek představuje nenapadnutelnou subvenci pro výzkum a vývoj ve smyslu čl. 8 odst. 2 písm. a) dohody o subvencích a kompenzačních opatřeních (tento odstavec dohody o subvencích a kompenzačních opatřeních je reprodukován v čl. 4 odst. 2 základního nařízení).
(76) Bylo upozorněno, že jestliže jsou subvence na výzkum a vývoj splňující požadavky čl. 8 odst.
2 písm. a) dohody o subvencích a kompenzačních opatřeních oznamovány WTO podle ustanovení čl. 8 odst.
3 uvedené dohody, nemůže být ani zahájeno šetření proti takovým subvencím. S ohledem na článek 8 zákona TERCL bylo konstatováno, že Korea neoznámila toto ustanovení WTO podle čl.
3 dohody o subvencích a kompenzačních opatřeních. V souladu s tím měla Komise právo zahájit vyšetřování tohoto ustanovení zákona TERCL.
Pokud jde o tvrzení KV, že toto ustanovení je nenapadnutelné a v souladu s tím je chráněno před vyrovnávacími opatřeními, byla KV požádána, aby takovou nenapadnutelnost prokázala.
Komise jí na začátku šetření poskytla příležitost takový důkaz předložit, KV to však neučinila. Za těchto okolností lze uložit vyrovnávací opatření k výhodám podle tohoto článku.
(77) Pokud jde o tvrzení KV o nespecifičnosti subvencí, není program neutrální, protože rozlišuje mezi normálními firmami a firmami zaměřenými na technologie.
Později uvedené firmy dostávají vyšší příspěvky.
Takové rozlišování ukazuje, že kriteria nejsou neutrální a že vylučují velký počet firem, pro které není takový technický vývoj nezbytný.
Z těchto důvodů a z důvodů uvedených v bodech 67 až 70 odůvodnění se má za to, že článek 8 zákona TERCL je specifický, a proto napadnutelný.
d) Článek 9 zákona TERCL (Daňový odpočet výdajů na vývoj techniky a lidských zdrojů)
(78) Navíc k obecnému tvrzení KV o nespecifičnosti ustanovení tohoto článku tvrdila KV, že kriterium vývoje techniky a lidských zdrojů je objektivní a neutrální kriterium ve smyslu čl. 2 odst.
1 písm. b) dohody o subvencích a kompenzačních opatřeních. Má se za to, že toto kriterium není neutrální ve smyslu uvedeného článku dohody o subvencích a kompenzačních opatřeních ani ve smyslu čl.
2 písm. b) základního nařízení. Podle tohoto později uvedeného článku musí objektivní kriteria nebo podmínky být neutrální a také ekonomické ve své povaze a musí být používány horizontálně.
Ustanovení tohoto článku zákona TERCL nejsou považována za horizontální ve své povaze, protože je zřejmé, že společnosti v určitých průmyslových odvětvích budou více zaměřeny na techniku než společnosti v jiných odvětvích, a proto budou spíše využívat výhod tohoto ustanovení.
KV tím, že schválila toto ustanovení zákona TERCL, udělila nepřiměřenou výhodu firmám v určitých průmyslových odvětvích.
(79) Má se za to, že tento program je specifický, protože se omezuje na určité podniky (viz body 67 až 70 odůvodnění), a proto je napadnutelný. Tento program je rovněž specifický podle čl.
3 odst. 2 písm. b) základního nařízení, a proto je napadnutelný.
e) Článek 23 zákon TERCL (Rezerva na ztráty při zahraničních investicích)
(80) KV konstatovala, že ustanovení tohoto článku nejsou od 1. ledna 1998 účinná.
KV rovněž uvedla, že ustanovení tohoto článku jsou dostupná velkému počtu průmyslových odvětví, a také že kriterium zahraničních investic je objektivní a neutrální kriterium ve smyslu čl. 2 odst.
(81) Toto ustanovení má povahu odložení daně, která se opět bude přičítat k daňovému základu společnosti po dvouletém období odkladu v rovnoměrných částkách během tří let.
V souladu s tím se v případě daní odložených v posledním roce způsobilosti (daňový rok 1997) příspěvky v době šetření (1. dubna 1997 až 31. března 1998) nadále přičítaly a budou se ještě po určitý počet let přičítat společnostem, které tohoto daňového ustanovení využily.
(82) S ohledem na tvrzení KV, že ustanovení tohoto článku jsou k dispozici velkému počtu průmyslových odvětví, bylo konstatováno, že Komise ve svých předběžných nálezech zjistila, že ustanovení tohoto článku byla omezena na korejské společnosti, které investují v cizině.
Nebyly předloženy žádné nové informace, že tomu tak není.
Podobně jako u výše uvedeného tvrzení KV o nespecifičnosti omezení na zpracovatelský průmysl (viz body 67 až 70 odůvodnění) ustanovení článku 23 zákona TERCL skutečně omezují příspěvky podle uvedeného článku na určité podniky. Toto ustanovení je proto specifické podle čl.
3 odst. 2 písm. a) základního nařízení, a proto je napadnutelné.
(83) KV také tvrdila, že kriterium zahraniční investice je objektivní a neutrální kriterium ve smyslu čl. 2 odst.
1 písm. b) dohody o subvencích a kompenzačních opatřeních. Má se za to, že toto kriterium není neutrální ve smyslu uvedeného článku dohody o subvencích a kompenzačních opatřeních, ani ve smyslu čl.
2 písm. b) základního nařízení. Tento později uvedený článek požaduje, že objektivní kriteria nebo podmínky musí být neutrální a také ekonomické povahy a musí být používány horizontálně.
Ustanovení tohoto článku zákona TERCL nejsou považována za objektivní, protože je předem známo, že společnosti, které neinvestují v cizině, nebudou způsobilé pro udělení příspěvku.
Toto kriterium proto není ani neutrální, ani horizontální ve svém použití.
Schválením tohoto ustanovení zákona TERCL tak KV udělila výhodu omezenému počtu podniků, které mají zahraniční majetkovou účast.
(84) Má se tedy za to, že toto ustanovení zákona TERCL je specifické podle čl. 3 odst. 2 písm. b) základního nařízení, a proto je napadnutelné.
f) Článek 25 zákona TERCL (Daňový odpočet na investice do zařízení ke zvýšení produktivity)
(85) KV nejenom tvrdila, že ustanovení tohoto článku nejsou specifická, ale také poukázala na skutečnost, že ta ustanovení tohoto článku, v jejichž důsledku byla tuzemská zařízení preferována v porovnání s dováženými, byla koncem roku 1996, tedy před sledovaným obdobím, vypuštěna.
Ve svých předběžných nálezech Komise skutečně poznamenala, že ustanovení v tomto článku o rozdílných sazbách platných pro dovážená (daňový odpočet ve výši 3 %) a doma nakoupená (daňový odpočet ve výši 10 %) zařízení byla na konci roku 1996 vypuštěna.
Protože si však společnosti, které zahájily před koncem roku 1996 investiční projekty pokračující i po tomto datu, mohou vybrat, zda budou využívat výhody sazeb platných před uvedeným datem, načítaly se příspěvky během doby šetření.
(86) Pokud jde o rozdílné sazby platné pro dovážená a doma nakoupená zařízení před koncem roku 1996, bylo již zjištěno, že tento program je specifický podle čl. 3 odst.
4 písm. b) základního nařízení. Pokud jde o obecné tvrzení o nespecifičnosti, má se za to, že tento program je specifický, protože je omezený na určité podniky (viz body 67 až 70 odůvodnění), a proto je napadnutelný.
Je předem známo, že určité podniky mohou pravděpodobněji než jiné získat daňové výhody za zlepšení produktivity již kvůli typu své podnikatelské činnosti.
Proto budou výhody tohoto programu neodvratně relevantnější pro určitá odvětví než pro jiná.
g) Článek 27 zákona TERCL (Krátkodobý daňový odpočet na investice)
(87) KV tvrdila nejen to, že ustanovení tohoto článku nejsou specifická, ale také upozornila, že ustanovení, v jehož důsledku byla zařízení zakoupená doma zvýhodňována oproti dováženým, bylo na konci roku 1996 vypuštěno.
Komise ve svých předběžných nálezech konstatovala, že by příspěvky načtené podle tohoto články měly být vyrovnány, protože společnosti si u investičních projektů zahájených před koncem roku 1996 mohly vybrat, zda budou mít prospěch z různých sazeb platných pro dovážená (3 % daňový odpočet) a doma zakoupená (10 % daňový odpočet) zařízení.
Výhody se v souladu s tím načítaly během doby šetření.
(88) Má se za to, že tento program je specifický, protože je omezený na určité podniky (viz body 67 až 70 odůvodnění), a proto napadnutelný.
S ohledem na rozdílné sazby platné před koncem roku 1996 je tento program specifický podle čl. 3 odst.
4 písm. b) základního nařízení. Pokud jde o obecné tvrzení o nespecifičnosti jako u článku 25, je tento program dostupný pouze firmám, které investují do vybavení na zlepšení produktivity.
Kvůli povaze této podmínky je nevyhnutelné, že pro určité podniky bude čerpání této výhody pravděpodobnější než pro jiné.
4. Výše napadnutelných subvencí
(89) S ohledem na výše uvedené konečné nálezy týkající se různých programů činí částky napadnutelných subvencí pro jednotlivé sledované vyvážející výrobce: _BAR_ Půjčky (vývoz) _BAR_ Půjčky (ostatní) _BAR_ Daň (vývoz) _BAR_ Daň (ostatní) _BAR_ Navrácení cla _BAR_ Celková subvence _BAR_ Korea Welding _BAR_ 0,47 _BAR_ 0,06 _BAR_ 0,34 _BAR_ 0,08 _BAR_ 0 _BAR_ 0,95 _BAR_
Shine Metal Pruducts _BAR_ 1,63 _BAR_ 0 _BAR_ 0 _BAR_ 0 _BAR_ 1,09 _BAR_ 2,72 _BAR_
SeAH Metal Products Co., Ltd _BAR_ 2,31 _BAR_ 0,18 _BAR_ 0,02 _BAR_ 0 _BAR_ 0 _BAR_ 2,51 _BAR_ (90) Vážený průměr rozpětí subvencí celé země za všechny sledované vyvážející výrobce, zastupující veškerý vývoz do společenství pocházející z Korey a vyjádřený jako procentuální podíl ceny CIF na hranici Společenství je nepatrný, tj. méně než 1 %. Za těchto okolností je třeba považovat rozpětí subvencí v případě Korey za zanedbatelné v souladu s čl. 14 odst. 3 základního nařízení.
E. ÚJMA
1. Úvodní poznámka
(91) Na základě výše uvedených nálezů týkajících se Korey, tj. zjištění, že rozpětí subvencí pro celou zemi je nižší než minimální práh, nepovažují se dovozy silných drátů pocházejících z Korey nadále za subvencované dovozy.
Proto se na rozdíl od zjištění uvedených v prozatímním nařízení budou pro níže uvedené hodnocení újmy brát v úvahu pouze dovozy pocházející z Indie.
2. Výrobní odvětví Společenství
(92) Protože žádná ze zúčastněných stran nepředložila žádný nový důkaz nebo další podstatný argument, potvrzují se nálezy uvedené v bodech 207 a 208 odůvodnění prozatímního nařízení, tj. navrhující výrobci ze Společenství zastupující více než 65 % celkové výroby silných drátů ve Společenství tvoří v souladu s čl. 9 odst. 1 základního nařízení výrobní odvětví Společenství.
3. Aspekty hospodářské soutěže
(93) Ve svých poznámkách následujících po sdělení indičtí vyvážející výrobci opakovali tvrzení, že všechny údaje předložené výrobním odvětvím Společenství v rámci probíhajícího řízení byly jednotným použitím systému "přirážky na slitiny" uměle nadsazeny, a že proto nebylo možné uskutečnit přesný rozbor újmy v rámci řízení zaměřeného na subvence.
Protože však zúčastněné strany nepředložily žádné nové argumenty a podle konečného rozhodnutí byla stížnost v případě IV/E-1/36 930 týkající se tyčí z lesklé korozivzdorné oceli, které patří do stejné kategorie výrobků jako silné dráty z korozivzdorné oceli, zamítnuta, potvrzují se tímto nálezy uvedené bodech 209 až 216 odůvodnění prozatímního nařízení.
4. Spotřeba Společenství
(94) Po sdělení některé zúčastněné strany uvedly, že metodika použitá při stanovení spotřeby Společenství, zejména pokud jde o prodeje nespolupracujících výrobců Společenství a dovozy ze třetích zemí, nebyla vhodná.
(95) V tomto ohledu je třeba připomenout, že podrobné a ověřené údaje jsou k dispozici pouze za výrobní odvětví Společenství a spolupracující vyvážející výrobce v dotčené zemi.
Proto byly v souladu s důslednou praxí institucí Společenství použity informace, které měla Komise k dispozici, a to zejména informace z nezávislých statistických zdrojů.
Žádná ze zúčastněných stran nepředložila informace, které by ukazovaly, že je přístup institucí Společenství v tomto případě nepřiměřený a neodůvodněný.
(96) V důsledku toho se potvrzují nálezy uvedené v bodech 217 a 218 odůvodnění prozatímního nařízení.
5. Objem a tržní podíly subvencovaných dovozů
(97) Dovozy pocházející z Indie se vyvíjely takto: 952 t v roce 1994, 4513 t v roce 1995, 6951 t v roce 1996, 8719 t v roce 1997 a 9166 t v době šetření.
Ve sledovaném období se tedy stále a významně zvyšovaly, a to zhruba o 850 %.
(98) Tržní podíly subvencovaných dovozů pocházejících z Indie se stále zvyšovaly z 1,4 % v roce 1994 na 5,6 % v roce 1995, 9,9 % v roce 1996 a 11,1 % v roce 1997 a v době šetření zůstávaly stabilně na úrovni 11,1 %.
6. Ceny subvencovaných dovozů
a) Vývoj cen
(99) Průměrné prodejní ceny za kilogram (v ECU) dovážených výrobků pocházejících z Indie se mezi rokem 1994 a rokem 1995 zvýšily (z 1,88 na 2,44), od uvedeného roku se však trvale snižovaly (2,32 v roce 1996, 2,10 v roce 1997 a 2,05 v době šetření).
b) Cenové podbízení
(100) Pokud jde o metodiku používanou při výpočtu rozpětí cenového podbízení, vznesly některé zúčastněné strany námitky proti metodice používané Komisí ve fázi předběžného šetření.
Tvrdily, že zjištěné údaje jsou nadsazené, protože žádné záporné částky, o které byly ceny vyvážejícího výrobce nižší než ceny výrobního odvětví Společenství, nebyly vyrovnány proti zjištěným kladným částkám.
(101) Je třeba poznamenat, že při použití metody pro výpočet rozpětí cenového podbízení popsané v bodech 226 a 227 odůvodnění prozatímního nařízení byly srovnávány vážené průměry čistých prodejních cen subvencovaných dovozů u jednotlivých dovozů s průměrnými čistými cenami modelů výrobního odvětví Společenství na trhu Společenství.
Tato metodika umožňovala u jednotlivých transakcí brát v úvahu částku, o kterou cena určitého modelu stanovená vyvážejícím výrobcem převyšovala cenu výrobního odvětví Společenství.
(102) Proto se potvrzují závěry o použité obecné metodice uvedené v bodech 226 až 227 odůvodnění prozatímního nařízení.
(103) Protože žádné jiné připomínky nedošly, potvrzují se tímto skutečná rozpětí cenového podbízení u dovozů pocházejících z Indie, stanovená v bodu 228 odůvodnění prozatímního nařízení.
7. Situace výrobního odvětví Společenství
(104) Protože žádná ze zúčastněných stran nevznesla argumenty k předběžným nálezům o ekonomických ukazatelích, které se týkají situace výrobního odvětví ve Společenství, potvrzují se tímto nálezy uvedené v bodech 229 až 238 odůvodnění prozatímního nařízení.
(105) Některé zúčastněné strany uvedly, že na základě ekonomických ukazatelů o výrobním odvětví Společenství nebylo možno vyslovit závěr, že toto odvětví bylo významně poškozováno.
Tvrdily, že situace výrobního odvětví ve Společenství zůstala ve sledovaném období poměrně stabilní a dokonce jevila znaky zlepšení, pokud jde o výrobu, objem prodeje a investice.
Klesající tendenci ziskovosti lze vysvětlovat rozhodnutím výrobního odvětví Společenství zaměřit se na výrobky vyžadující vyšší výrobní náklady.
(106) Jak je uvedeno v bodech 237 a 238 odůvodnění prozatímního nařízení, připomíná se, že základem závěru o podstatném poškození výrobního odvětví Společenství byla skutečnost, že se výrobní odvětví Společenství nemohlo kvůli subvencovaným dovozům řídit růstovou tendencí trhu, neobnovilo své postavení na trhu a podařilo se mu pouze udržet stálý objem prodeje na úkor ziskovosti, která se v souvislosti se snižováním prodejních cen silně zhoršila.
Objem prodejů výrobního odvětví Společenství se mezi rokem 1994 a dobou šetření zvýšil pouze o 5 %, zatímco trh Společenství se za stejné období zvýšil o 20 %.
Navíc mírné zvýšení výroby a investic bylo způsobeno pouze skutečností, že se výrobní odvětví Společenství snažilo udržet svůj tržní podíl.
Klesající tendence ziskovosti tak nebyla způsobena výhradně tím, že výrobní odvětví Společenství také začalo vyrábět určité modely, kterým subvencované dovozy tolik nekonkurovaly.
(107) Na základě výše uvedeného se má za to, že výrobní odvětví Společenství utrpělo podstatnou újmu, jak je uvedeno v bodech 237 a 238 odůvodnění prozatímního nařízení.
F. PŘÍČINA ÚJMY
(108) Služby Komise zkoumaly podle čl. 8 odst.
6 a 7 základního nařízení, zda dovozy pocházející z Indie způsobily podstatnou újmu. Byly rovněž zkoumány jiné známé faktory než subvencované dovozy, které by mohly zároveň poškozovat výrobní odvětví Společenství, aby bylo zajištěno, že případná újma způsobená těmito faktory nebude připisována subvencovaným dovozům.
a) Vliv subvencovaných dovozů
(109) Významné zvýšení objemu prodejů (zhruba o 850 %) a tržních podílů subvencovaných dovozů (z 1,4 na 11,1 %) mezi rokem 1994 a dobou šetření i zjištěné značné cenové podbízení se objevily současně se zhoršením situace výrobního odvětví Společenství v podobě ztráty tržních podílů, poklesu ceny a zhoršující se ziskovostí.
(110) V kontextu obecného poklesu trhu v roce 1996, který následoval po silném růstu z roku 1995, bylo výrobní odvětví Společenství negativně ovlivněno stálým zvyšováním subvencovaných dovozů.
Dovozy pocházející z Indie v uvedeném roce překvapivě vzrostly.
(111) Obnovený růst trhu od roku 1997 prospěl především subvencovaným dovozům.
Objemy prodejů výrobního odvětví Společenství nesledovaly růst trhu a prodejní ceny se nezvýšily na svou dřívější úroveň.
Výrobní odvětví Společenství naopak trpělo snižováním cen a silnou cenovou depresí, jak ukazuje zjištěné cenové podbízení.
Tato situace se odráží ve zhoršené ziskovosti a klesající zaměstnanosti.
(112) S ohledem na levné dovozy pocházející z Indie mělo výrobní odvětví Společenství možnost buď udržovat své ceny s rizikem, že ztratí objem prodejů, nebo se řídit cenami subvencovaných dovozů bez ohledu na důsledky pro ziskovost.
Výsledkem obou těchto strategií byl záporný vliv na ziskovost, a to jak přímo (nižší ceny), tak nepřímo (vysoké ceny vedly k nižšímu objemu prodejů, který měl za následek vyšší výrobní náklady na tunu).
Od roku 1996 všichni výrobci ve Společenství výrazně snižovali prodejní ceny, což mělo opět záporný vliv na jejich ziskovost, i když se snažili soustředit na určitá odvětví trhu a vyhnout se tak ještě silnějšímu vlivu subvencovaných dovozů.
To jasně ukazuje citlivost trhu na ceny a významný dopad cenového podbízení uplatňovaného indickými vyvážejícími výrobci.
b) Vliv dalších faktorů
(113) Služby Komise zkoumaly v souladu s čl. 8 odst. 7 základního nařízení, zda na situaci výrobního odvětví Společenství mohly mít vliv jiné faktory než subvencované dovozy z Indie, a zaměřily se zejména na úlohu jiných výrobců ze Společenství, kteří při šetření nespolupracovali, a na dovozy z jiných třetích zemí.
i) Jiní výrobci ze Společenství
(114) Po přijetí prozatímního nařízení některé zúčastněné strany uvedly v pochybnost, zda byla újma, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství, způsobena subvencovanými dovozy.
Zejména tvrdily, že újma byla způsobena jinými faktory, totiž jinými výrobci ze Společenství.
V tomto ohledu bylo uváděno, že s ohledem na omezenou spolupráci výrobců ze Společenství nebylo hodnocení dopadu prodejů nespolupracujících výrobců ze Společenství zcela spolehlivé.
(115) Je třeba připomenout, že podrobné a ověřené údaje jsou k dispozici pouze pro výrobní odvětví Společenství.
S ohledem na vysokou úroveň spolupráce výrobního odvětví Společenství zajišťující reprezentativní nálezy i průhlednost a cenovou pružnost trhu silných drátů z korozivzdorné oceli ve Společenství je přípustný závěr, že jiní výrobci ze Společenství se řídili pravděpodobně podobnou tendencí jako výrobní odvětví Společenství, a to zejména pokud jde o ceny.
Navíc žádná ze zúčastněných stran nepředložila informace, které by naznačovaly, že výrobci, kteří si nestěžovali, působili v příznivějším prostředí.
ii) Dovozy ze třetích zemí
(116) Dovozy z jiných třetích zemí dosahovaly těchto tržních podílů: (v % objemu) _BAR_
Korea _BAR_ 0,4 _BAR_ 0,6 _BAR_ 1,0 _BAR_ 1,1 _BAR_ 1,5 _BAR_
Ostatní dovozy celkem _BAR_ 8,4 _BAR_ 9,7 _BAR_ 9,0 _BAR_ 9,6 _BAR_ 10,6 _BAR_ (117) Tržní podíl dovozů silných drátů z korozivzdorné oceli, pocházejících ze třetích zemí, se mezi rokem 1994 a dobou šetření zvýšil pouze o 2,2 procentuální body, zatímco subvencované dovozy pocházející z Indie se za stejné období zvýšily o 9,7 procentuálních bodů.
Pokud jde o ceny, nebyly v průběhu šetření zjištěny žádné známky jakéhokoli cenového podbízení ve vztahu k prodejním cenám výrobního odvětví Společenství.
Korea
(118) V souvislosti s tímto šetřením byly zkoumány dovozy pocházející z Korey a Komise došla k závěru, že vážený průměr rozpětí subvence za celou zemi je nižší než práh zanedbatelnosti.
S ohledem na výše uvedený vývoj těchto dovozů se má za to, že jejich tendence růstu je méně výrazná než u dovozů pocházejících z Indie, přesto však není zanedbatelná.
(119) Na základě výše uvedených nálezů se má za to, že dovozy ze třetích zemí mohly přispět k újmě výrobního odvětví Společenství, samy o sobě však nemohou být zejména s ohledem na vývoj tržního podílu těchto třetích zemí ve sledovaném období považovány za dostatečně silné na to, aby prolomily zjištěné příčinné souvislosti mezi subvencovanými dovozy z Indie a významným poškozením výrobního odvětví Společenství.
iii) Ostatní faktory
(120) Zúčastněné strany nepředložily žádné nové argumenty k otázce, zda mohly k újmě výrobního odvětví Společenství přispět jiné faktory, a to zejména pokles poptávky, změna spotřebních zvyklostí, technický vývoj nebo výkon vývozu a produktivita výrobního odvětví Společenství.
Proto jsou tímto potvrzeny nálezy uvedené v bodech 247 až 250 odůvodnění prozatímního nařízení.
c) Závěr o příčině újmy
(121) Jiné faktory než subvencované dovozy pocházející z Indie, i když mohly přispět k újmě, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství, nebyly tedy natolik silné, aby prolomily příčinnou souvislost mezi subvencovanými dovozy pocházejícími z Indie a jimi způsobenou podstatnou újmou výrobního odvětví Společenství.
(122) S ohledem na výše uvedené se má za to, že subvencované dovozy pocházející z Indie, brány samy o sobě, způsobily podstatnou újmu výrobnímu odvětví Společenství.
G. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
(123) Po přijetí prozatímního nařízení předložili uživatelé připomínky k možnému účinku cel.
(124) Pokud jde o výrobní odvětví Společenství a ostatní výrobce ze Společenství, protože nebyly předloženy žádné další argumenty o vlivu cel na jejich situaci, potvrzuje se tímto závěr, že uložení opatření umožní výrobnímu odvětví Společenství znovu získat uspokojivou úroveň ziskovosti a udržovat a dále rozvíjet jeho činnosti ve Společenství a zajistit tím jak zaměstnanost, tak investice.
(125) Protože nezávislí dovozci a dodavatelé nepředložili žádné další stanovisko, potvrzují se nálezy uvedené v bodech 257 až 261 odůvodnění prozatímního nařízení.
(126) Pokud jde o uživatele, tvrdily některé společnosti, že uložení opatření by mělo přímý vliv na jejich hospodářskou situaci, protože by vedlo ke zvýšení ceny jejich suroviny.
Uvedly však také, že by mohly nakupovat zásoby z jiných zemí než z dotčené země.
Navíc by byl s ohledem na celkově nízkou úroveň cel vliv jakéhokoli zvýšení ceny omezený.
(127) Jiní uživatelé obhajovali názor, že díky kvalitě a spolehlivosti výrobků výrobního odvětví Společenství se zavedení opatření na jejich situaci neprojeví.
(128) Proto se potvrzují nálezy uvedené v bodech 252 až 268 odůvodnění prozatímního nařízení, v jejichž důsledku neexistují žádné přesvědčivé důvody proti zavedení vyrovnávacího cla.
H. KONEČNÝ POSTUP
1. Korea
(129) S ohledem na výše uvedené nálezy, že vážený průměr rozpětí subvencí na dovozy pocházející z Korey za celou zemi je nepodstatný, mělo by se toto řízení ukončit v souladu s čl. 14 odst. 3 základního nařízení.
2. Indie
(130) Na základě výše uvedených závěrů o poskytování subvencí, újmě, příčinné souvislosti a zájmu Společenství bylo zvažováno, jakou formu a úroveň by měla mít konečná vyrovnávací opatření, aby se odstranily rušivé vlivy škodlivých subvencí a obnovily účinné konkurenční podmínky a trhu silných drátů z korozivzdorné oceli na celém trhu Společenství.
(131) V souladu s tím, jak je vysvětleno v bodu 271 prozatímního nařízení, byla vypočtena neškodlivá úroveň cen, při níž může výrobní odvětví Společenství pokrýt výrobní náklady a dosáhnout přiměřené ziskovosti při prodeji.
(132) Srovnáním neškodlivé úrovně cen s vývozní cenou výrobců byla zjištěna rozpětí újmy, která s výjimkou jednoho vyvážejícího výrobce byla ve všech případech stejná jako částky subvence zjištěné u spolupracujících vyvážejících výrobců nebo vyšší.
(133) V souladu s čl. 15 odst. 1 základního nařízení má sazba cla odpovídat částce subvence, pokud není rozpětí újmy nižší. Pro spolupracující indické vyvážející výrobce by proto měly platit následující sazby cla: Společnost _BAR_ Navrhované vyrovnávací clo % _BAR_ Bhansali Bright Bars Pvt Ltd _BAR_ 18,5 _BAR_ Devidayal Ltd, Mumba _BAR_ 18,4 _BAR_
Indore Wire Ltd, Indore _BAR_ 19,3 _BAR_
Venus Wire, Indore _BAR_ 35,4 _BAR_ (134) Aby nebyla poskytována odměna těm, kdo nespolupracují, bylo považováno za vhodné stanovit sazbu cla pro nespolupracující společnosti na nejvyšší úrovni zjištěné u jednotlivého programu subvencí u spolupracujících společností, tj. pro nespolupracující společnosti působící v Indii na 48,8 %.
(135) Individuální sazby cla uvedené v tomto nařízení byly stanoveny na základě nálezů z tohoto šetření zaměřeného na subvence.
Odrážejí proto situaci zjištěnou při tomto šetření.
Tyto sazby cla jsou tak výhradně použitelné na dovozy výrobků pocházejících z dotčené země a vyrobených určitými uvedenými právními subjekty.
Výrobky vyrobené jakoukoli jinou společností, která není zvlášť uvedena v účinné části tohoto nařízení, včetně spřízněných subjektů, nemohou využívat těchto sazeb a musí podléhat reziduálnímu clu.
(136) Jakýkoli nárok požadující uplatňování těchto individuálních celních sazeb (např. po změně názvu subjektu) je třeba neprodleně doručit Komisi spolu se všemi potřebnými informacemi, a to zejména o jakékoli změně činností společnosti spojených s výrobou, domácím a zahraničním prodejem, ke které došlo v souvislosti se změnou názvu.
J. VYBÍRÁNÍ PROZATÍMNÍHO CLA
(137) S ohledem na výši napadnutelných subvencí zjištěných v případě vyvážejících výrobců se sídlem v Indii a s ohledem na vážnost újmy způsobené výrobnímu odvětví Společenství se považuje za nezbytné, aby částky zajištěné prostřednictvím prozatímních vyrovnávacích cel z dovozů pocházejících z Indie podle nařízení (ES) č. 618/1999 byly s konečnou platností vybrány ve výši uloženého konečného cla, respektive ve výši prozatímního cla, pokud jsou sazby později uvedeného cla nižší.
(138) Pokud jde o částky zajištěné prozatímními vyrovnávacími cly z dovozů pocházejících z Korey, měly by být uvolněny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné vyrovnávací clo z dovozu drátů z korozivzdorné oceli o průměru nejméně 1 mm, obsahujících nejméně 2,5 % hmotnostních niklu, jiných než obsahujících nejméně 28 % hmotnostních, avšak nejvýše 31 % hmotnostních niklu a nejméně 20 % hmotnostních, avšak nejvýše 22 % hmotnostních chromu, kódu KN ex72230019 (kód Taric 72230019*90) a pocházejících z Indie.
2. Sazby konečného vyrovnávacího cla, které se vztahují na čistou cenu franko hranice Společenství před proclením, jsou tyto:
— Všechny ostatní společnosti _BAR_ 48,8 _BAR_ A999 _BAR_
3. Pokud není uvedeno jinak, použijí se platná ustanovení týkající se cel.
4. Individuální celní sazby (na rozdíl od celostátních celních sazeb vztahujících se na "ostatní") uvedené v tomto nařízení se vztahují výlučně na dovoz výrobků vyrobených zvláštní uvedenou právnickou osobou (osobami) a pocházejících z dotyčné země.
Na výrobky vyrobené kteroukoli společností, která není uvedena pod svým přesným názvem v normativní části tohoto nařízení, se tyto sazby nevztahují.
Každá žádost o použití těchto individuálních celních sazeb (např. po změně názvu právnické osoby) by měla být neprodleně zaslána Komisi se všemi příslušnými informacemi, zejména o každé změně činností společnosti spojených s výrobou, odbytem doma i v zahraničí, která je spojena s danou změnou názvu.
Komise po konzultaci s poradním výborem pozměňuje toto nařízení aktualizací seznamu společností požívajících individuální celní sazby.
Článek 2
Částky zajištěné pomocí prozatímních vyrovnávacích cel z dovozů pocházejících z Indie podle nařízení (ES) č. 618/1999 se s konečnou platností vyberou ve výši konečně uložené celní sazby.
Zajištěné částky, které převyšují konečné sazby antidumpingových cel, se uvolňují.
2. Ustanovení uvedená v čl. 1 odst. 4 se použijí také na konečný výběr částek zajištěných pomocí prozatímních vyrovnávacích cel.
Článek 3
Řízení týkající se dovozů drátu z korozivzdorné oceli o průměru nejméně 1 mm pocházejících z Koreje se zastavuje.
Částky prozatímně zajištěné pomocí prozatímního vyrovnávacího cla z dovozů z Korey podle nařízení (ES) č. 618/1999 se uvolňují.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1600/1999
ze dne 12. července 1999
o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu drátů z korozivzdorné oceli o průměru nejméně 1 mm pocházejících z Indie a konečném výběru uloženého prozatímního cla a o zastavení řízení týkajícího se dovozu drátů z korozivzdorné oceli o průměru nejméně 1 mm pocházejících z Korejské republiky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2026/97 ze dne 6. října 1997 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [2], a zejména na článek 24 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise předložený po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. PROZATÍMNÍ OPATŘENÍ
(1) Komise nařízením (ES) č. 617/1999 [3] (dále jen "prozatímní nařízení") uložila prozatímní antidumpingová cla na dovoz drátů z korozivzdorné oceli o průměru nejméně 1 mm (dále jen "hrubé DKO" nebo "dotyčné výrobky") pocházejících z Indie a spadajících pod kód KN ex72230019.
(2) V uvedeném nařízení bylo prozatímně stanoveno, že na dovoz dotyčných výrobků pocházejících z Koreje, který byl předmětem téhož šetření, se nemá uložit žádné antidumpingové clo vzhledem k tomu, že stanovená dumpingová rozpětí byla buď minimální nebo velmi blízká minimu.
B. DALŠÍ POSTUP
(3) Po oznámení podstatných skutečností a úvah (dále jen "oznámení"), na jejichž základě bylo rozhodnuto uložit prozatímní opatření na dovoz hrubých DKO pocházejících z Indie, několik dotčených stran předložilo písemné připomínky.
Stranám, které o to požádaly, byla poskytnuta také příležitost ke slyšení.
(4) Komise pokračovala ve vyhledávání a ověřování všech informací, které považovala za nezbytné pro své konečné závěry.
(5) Všechny strany byly informovány o podstatných skutečnostech a úvahách, na jejichž základě se zamýšlí doporučit uložení konečných antidumpingových cel a konečné vybrání částek zajištěných pomocí prozatímních cel.
Byla jim rovněž povolena lhůta, během které mohly po uvedeném oznámení předložit své připomínky.
(6) Ústní a písemné připomínky předložené stranami byly posouzeny a v případě, že byly považovány za vhodné, byly prozatímní závěry příslušně upraveny.
C. DOTYČNÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
(7) Dotyčným výrobkem je hrubý DKO obsahující nejméně 2,5 % hmotnostních niklu, jiný než obsahující nejméně 28 % hmotnostních, avšak nejvýše 31 % hmotnostních niklu a nejméně 20 % hmotnostních, avšak nejvýše 22 % hmotnostních chromu.
(8) V prozatímním stadiu šetření bylo zjištěno, že mezi dotyčnými DKO, které jsou zahrnuty současným šetřením, existují rozdíly, pokud jde o jejich fyzické vlastnosti a použití, tj. DKO o průměru nejméně 1 mm (hrubý drát) a DKO o průměru méně než 1 mm (tenký drát).
Z těchto důvodů se dále ukázalo, že pokud jde o způsoby použití hrubých a tenkých drátů, je jejich vzájemná zaměnitelnost nulová nebo jen velmi omezená.
V prozatímním nařízení však bylo také prohlášeno, že otázka, zda lze mezi těmito dvěma výrobky určit jasnou dělící linii, bude zkoumána dále až do konečného stadia.
(9) Na základě dalších informací získaných od dotčených stran se konstatuje, že hrubý drát a tenký drát jsou dva různé výrobky, protože mají různé vlastnosti a používají se k odlišným účelům.
Za prvé, pokud jde o fyzické vlastnosti - pevnost v tahu, zrnitost struktury a povlečení - ty se u hrubých a tenkých DKO liší.
Za druhé, pokud jde o různá použití těchto dvou výrobků, zjistilo se, že hrubý drát se používá na výrobu trvanlivých mechanických výrobků, např. klipsů a zipů, výrobků na zesílení zdí, jako drát na svařování, apod.
Na rozdíl od toho se tenký drát používá zpravidla k účelům, které vyžadují přesnost, např. síťky a filtry (drátěné pletivo) s malými očky pro filtraci velmi malých částic (např. prachové nebo chemické filtry), zdravotní a chirurgické potřeby, apod.
(10) Na základě výše uvedeného se konstatuje, že tenké a hrubé dráty jsou dva rozdílné výrobky, které mají odlišné vlastnosti a použití, a že z hlediska uživatelů DKO nejsou vzájemně zaměnitelné.
(11) Vzhledem k výše uvedenému a protože žádná ze dotčených stran nepředložila žádné připomínky k prozatímním závěrům Komise o dotyčných výrobcích a k předloženým úvahám o obdobných výrobcích, potvrzují se skutečnosti a závěry uvedené v bodech 7 až 11 prozatímního nařízení.
D. DUMPING
1. Korea
(12) Protože žádná dotčená strana nepředložila žádné připomínky a šetření nevedlo k žádnému odlišnému závěru, potvrzují se prozatímní závěry uvedené v bodu 23b odůvodnění prozatímního nařízení, tj. že dumpingová rozpětí stanovená pro dotyčné korejské vyvážející výrobce, s výjimkou dvou vyvážejících výrobců, jsou minimální.
Dále, vážené průměrné celostátní dumpingové rozpětí pro všechny šetřené vyvážející výrobce, kteří představují celý objem vývozu hrubých DKO pocházejících z Koreje do Společenství, vyjádřené v procentech výše ceny CIF hranice Společenství, je minimální, tj. menší než 2 %. Za těchto okolností musí být dumpingové rozpětí pro Koreu považováno v souladu s čl.
9 odst. 3 základního nařízení za zanedbatelné.
2. Indie
a) Běžná hodnota
(13) Několik indických vyvážejících výrobců tvrdilo, že průměrná zisková rozpětí používaná ke zjištění vypočtené běžné hodnoty jsou nepřiměřená, zejména proto, že byla podstatně vyšší než ziskové rozpětí 5 %, které bylo uvedeno v bodu 79 odůvodnění prozatímního nařízení jako přiměřená zisková přirážka pro výrobní odvětví Společenství při zjišťování neškodlivé ceny.
Tito vyvážející výrobci tvrdili, že ke zjištění vypočtené běžné hodnoty má být použito celopodnikové ziskové rozpětí za dobu šetření, tj. celkové číslo zahrnující dotyčné výrobky i jiné výrobky.
V případě neziskových podniků by podle nich ke zjištění vypočtené běžné hodnoty měla být použita celopodniková zisková rozpětí ziskových indických podniků.
(14) Bylo požadováno, aby k výše uvedenému byl alternativně vypočten průměrný zisk za každý dotyčný podnik na základě celkového domácího odbytu, tj. odbytu výrobků ziskového i neziskového typu, a nikoli jen na základě domácího odbytu ziskových typů výrobku.
6 nařízení Rady (ES) č. 384/96 (dále jen "základní nařízení") musí výše zisku vycházet z informací týkajících se výroby a odbytu obdobných výrobků na domácím trhu vyvážející země při běžném způsobu obchodování.
V této souvislosti je možno brát k určení ziskového rozpětí v úvahu odbyt výrobku určitého typu pod cenou, jestliže objem neziskového odbytu takového typu není vyšší než 20 % celého odbytu dotyčného typu.
Výše uvedená pravidlo je respektováno při stanovení ziskového rozpětí, které se používá při zjišťování vypočtené běžné hodnoty.
(16) Proto byly tyto požadavky týkající se ziskového rozpětí používaného k zjišťování vypočtené běžné hodnoty zamítnuty.
(17) Jeden indický vyvážející výrobce požadoval, aby při zjišťování vypočtené běžné hodnoty byly brány v úvahu změny zásob rozpracovaného zboží.
Tomuto požadavku bylo vyhověno, protože konečně předložené podklady byly dostačující.
(18) Dva indičtí vyvážející výrobci, kteří utrpěli během doby šetření trvalé ztráty, tvrdili podle čl. 2 odst. 5 základního nařízení, že k těmto ztrátám došlo v etapě zahajování činnosti a že tato situace by měla být vzata v úvahu. Protože však ani jeden z těchto dvou podniků nesplňoval kritéria stanovená v čl. 2 odst. 5 základního nařízení, nemohla být tato úprava povolena.
(19) Při nedostatku žádných jiných námětů týkajících se určování běžné hodnoty se potvrzují závěry uvedené v bodech 12 a 13 odůvodnění prozatímního nařízení.
b) Vývozní cena
(20) Při nedostatku jakýchkoli jiných připomínek ke zjišťování vývozní ceny se potvrzují závěry uvedené v bodech 14 až 16 odůvodnění prozatímního nařízení.
c) Srovnání
(21) Jeden indický vyvážející výrobce požadoval, aby úvěrové náklady vzniklé jeho spřízněnému dovozci byly zjištěny na základě platebních podmínek, které poskytl tento dovozce svému prvnímu nezávislému zákazníkovi ve Společenství, a nikoli na základě platebních podmínek dohodnutých mezi mateřským podnikem a spřízněným dovozcem.
Tato žádost byla přijata a zjišťování úvěrových nákladů bylo příslušně změněno.
(22) Při nedostatku jakýchkoli jiných připomínek k úpravám provedeným za účelem umožnění korektního srovnání se potvrzují prozatímní závěry, které jsou uvedeny v bodech 17 až 19 odůvodnění prozatímního nařízení.
d) Dumpingová rozpětí
(23) Při nedostatku jakýchkoli nových připomínek týkajících se určování dumpingového rozpětí se potvrzují závěry uvedené v bodech 20 až 22 odůvodnění prozatímního nařízení. Na základě toho jsou určena tato dumpingová rozpětí vyjádřená v procentech ceny CIF hranice Společenství: Bhans-ali Bright Bars Pvt., Ltd _BAR_ 1,2 % _BAR_ Devidayal India Ltd _BAR_ 27,5 % _BAR_ Hindustan Stainless Steel Wire Co., Pvt Ltd _BAR_ 76,2 % _BAR_ Indore Wire Co., Ltd _BAR_ 35,8 % _BAR_ Isibars Ltd/Isinox Steels Ltd _BAR_ 11,4 % _BAR_ Kei Industries Ltd _BAR_ 76,2 % _BAR_ Macro Bars & Wires Pvt., Ltd _BAR_ 21,9 % _BAR_ Mukand Ltd _BAR_ 23,3 % _BAR_ Raajratna Metal Industries Ltd _BAR_ 16,0 % _BAR_ Triveni Shinton International Ltd _BAR_ 68,2 % _BAR_
Venus Wire Industries Ltd _BAR_ 6,6 % _BAR_
E. ÚJMA
1. Výrobní odvětví Společenství
(24) Při neexistenci nových důkazů nebo jakékoli další opodstatněné připomínky předložené kteroukoli dotčenou stranou se potvrzují skutečnosti a závěry uvedené v bodech 24 a 25 odůvodnění prozatímního nařízení, tj. že stěžovatelé, výrobci Společenství reprezentující více než 65 % celkové výroby hrubých DKO, představují podle čl. 4 odst. 1 základního nařízení výrobní odvětví Společenství.
2. Aspekty hospodářské soutěže
(25) Indičtí vyvážející výrobci ve svých připomínkách zaslaných po oznámení opakovali své tvrzení, že všechny údaje předložené výrobním odvětvím Společenství v rámci současného řízení jsou uměle nafouknuté následkem jednotného používání systému "příplatku za legující příměsi" a že proto nebylo možné provést žádnou analýzu škody v rámci antidumpingového řízení.
Protože žádná dotčená strana nepředložila žádné nové podklady a vzhledem ke konečnému rozhodnutí Komise, které tuto stížnost zamítlo v případu č. IV/E-1/36 930 týkajícím se tyčí z korozivzdorné oceli, které patří do stejné skupiny výrobků jako DKO, potvrzují se závěry uvedené v bodu 27 odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Spotřeba Společenství
(26) Některé dotčené strany po oznámení tvrdily, že metodika použitá za účelem určení spotřeby Společenství nebyla vhodná, a to zejména pokud jde o odbyt nespolupracujících výrobců Společenství a dovoz ze třetích zemí.
(27) V tomto ohledu je třeba připomenout, že podrobná a ověřená data jsou dostupná jen za výrobní odvětví Společenství a spolupracující vyvážející výrobce v dotyčných zemích.
Proto byly v souladu s uplatňovanou praxí institucí Společenství použity informace, které jsou Komisi dostupné, a to zejména z nezávislých statistických zdrojů.
Žádná dotčená strana neposkytla informace, které by ukázaly, že přístup sledovaný institucemi Společenství byl za okolností tohoto případu nepřiměřený a neoprávněný.
(28) V důsledku toho se závěry uvedené v bodech 28 a 29 odůvodnění prozatímního nařízení potvrzují.
4. Objem dovozu a podíly dumpingového dovozu na trhu
(29) Vzhledem k tomu, že žádná dotčená strana nepředložila žádné nové připomínky, se závěry uvedené v bodech 30 a 31 odůvodnění prozatímního nařízení potvrzují.
5. Ceny dumpingových dovozů
(30) Některé dotčené strany podaly námitku proti metodice použité Komisí v prozatímním stadiu k výpočtu rozpětí cenového podbízení.
Tvrdily, že tato rozpětí jsou přehnaná, protože žádná záporná částka, o kterou ceny vyvážejících výrobců podtrhly ceny výrobního odvětví Společenství, nebyla vyrovnána žádnými kladnými částkami.
(31) Je třeba upozornit na to, že v metodice výpočtu rozpětí cenového podbízení, popsané v bodech 33 a 34 odůvodnění prozatímního nařízení, byly vážené průměrné čisté prodejní ceny dumpingových dovozů srovnány podle jednotlivých vzorů s váženou průměrnou čistou prodejní cenou pomocí vzoru výrobního odvětví Společenství na trhu Společenství.
Tato metodika tedy umožňovala vzít na základě vzoru v úvahu částku, o kterou cena vyvážejícího výrobce u dané vývozní transakce překročila váženou průměrnou cenu výrobního odvětví Společenství.
Proto byla uvedená námitka zamítnuta.
(32) Při nedostatku jakýchkoli dalších připomínek se potvrzují závěry uvedené v bodech 32 až 35 odůvodnění prozatímního nařízení.
6. Postavení výrobního odvětví Společenství
(33) Protože žádná dotčená strana nepředložila žádné připomínky k prozatímním závěrům o hospodářských ukazatelích postavení výrobního odvětví Společenství, závěry uvedené pod body 36 až 43 odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzují.
(34) Některé dotčené strany se vyjádřily, že hospodářské ukazatele výrobního odvětví Společenství neumožňují závěr, že tento výrobní odvětví utrpělo významnou újmu.
Dokonce tvrdily, že během sledované doby bylo postavení výrobního odvětví Společenství poměrně stabilní a dokonce vykazovalo určité známky zlepšení, pokud jde o výrobu, objem odbytu a investice.
Pokud jde o ziskovost, její klesající úroveň je třeba vysvětlit rozhodnutím výrobního odvětví Společenství soustředit se na výrobky s vyššími výrobními náklady.
(35) Jak je uvedeno v bodech 44 a 45 odůvodnění prozatímního nařízení, připomíná se, že závěr o významné újmě výrobního odvětví Společenství se zakládá na té skutečnosti, že výrobní odvětví Společenství čelilo dumpingovým dovozům a nemohl sledovat tendenci růstu, nikdy nedosáhl obnovení svého postavení na trhu a byl schopen jen udržovat stabilní objem svého odbytu, a to na úkor ziskovosti, která v souvislosti se stlačenými prodejními cenami silně klesla.
Zatímco v době od roku 1994 do doby šetření trh Společenství vzrostl o 20 %, objem odbytu výrobního odvětví Společenství však vzrostl v tomto období jen o 5 %.
Kromě toho, mírné zvýšení výroby a investic odráží skutečnost, že výrobní odvětví Společenství usilovalo o udržení svého tržního podílu na významně rostoucím trhu.
Klesající tendence ziskovosti tedy není výlučně, pokud vůbec, důsledkem skutečnosti, že výrobní odvětví Společenství začalo vyrábět také některé vzory, u nichž čelil menší konkurenci dumpingových dovozů.
(36) Na základě výše uvedeného se přijímá závěr, že výrobnímu odvětví Společenství je způsobována významná újma, jak je to uvedeno v bodech 44 a 45 odůvodnění prozatímního nařízení.
F. PŘÍČINY
(37) Po přijetí prozatímního nařízení některé dotčené strany vyjádřily pochybnosti o tom, že újmu, která výrobnímu odvětví Společenství vznikla, způsobily dumpingové dovozy.
Zejména tvrdily, že tuto újmu způsobily jiné faktory, zejména výrobci Společenství, kteří nejsou součástí výše definovaného výrobního odvětví Společenství.
V tomto směru bylo řečeno, že vzhledem k omezené spolupráci ze strany výrobců Společenství nebylo zhodnocení vlivu odbytu nespolupracujících výrobců Společenství plně spolehlivé.
(38) Vzhledem k neprůhlednosti a cenové citlivosti trhu DKO ve Společenství není nepřiměřené učinit závěr, že je pravděpodobné, že jiní výrobci Společenství sledovali tendenci podobnou té, která byla zjištěna u výrobního odvětví Společenství, zejména pokud jde o ceny.
Dále, žádná dotčená strana nepředložila žádnou informaci, která by nasvědčovala tomu, že nestěžující si výrobci působili v pozitivnějších souvislostech.
Uvedené tvrzení je tedy nutné zamítnout a tímto se potvrzují závěry uvedené v bodu 50 odůvodnění prozatímního nařízení, tj., že ostatní výrobci Společenství k újmě vzniklé výrobnímu odvětví Společenství nepřispěli.
(39) Vzhledem k výše uvedenému se potvrzují závěry uvedené v bodech 46 až 59 odůvodnění prozatímního nařízení, tj. že dumpingové vývozy s nízkými cenami, pocházející z Indie, způsobily výrobnímu odvětví Společenství významnou újmu.
G. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
(40) Uživatelé předložili po přijetí prozatímního nařízení své připomínky k otázce možného účinku cel.
(41) Pokud jde o výrobní odvětví Společenství a jiné výrobce Společenství, při nedostatku jakýchkoli dalších připomínek ohledně dopadu cel na jejich postavení se potvrzuje závěr, že uložení opatření pravděpodobně umožní výrobnímu odvětví Společenství znovu dosáhnout uspokojivé ziskovosti a udržovat a dále rozvíjet ve Společenství jeho činnosti, které zajišťují zaměstnanost a investice.
(42) Při nedostatku jakékoli jiné reakce ze strany nespřízněných dovozců a dodavatelů se potvrzují závěry uvedené v bodech 66 až 70 odůvodnění prozatímního nařízení.
(43) Pokud jde o uživatele, některé podniky uvedly, že uložení opatření by mělo přímý dopad na jejich hospodářské postavení, protože by vedlo ke zvýšení cen jejich surovin.
Prohlásily však také, že kromě Indie existují další zdroje dodávek mimo Společenství.
Kromě toho, vzhledem k celkové nízké úrovni cel by dopad každého zvýšení byl omezený.
(44) Jiní uživatelé zdůrazňovali kvalitu a spolehlivost výrobků výrobního odvětví Společenství, a proto soudili, že uložení opatření jejich postavení neovlivní.
(45) Závěry uvedené v bodech 60 až 77 odůvodnění prozatímního nařízení se proto potvrzují v tom smyslu, že neexistují žádné závažné důvody proti uložení antidumpingových cel.
H. KONEČNÝ POSTUP OPATŘENÍ
1. Korea
(46) Z hlediska výše uvedených závěrů v tom smyslu, že celostátní vážené průměrné dumpingové rozpětí pro dovozy z Koreje je minimální, má se řízení týkající se dovozu hrubých DKO pocházejících z Koreje zastavit v souladu s ustanovením čl. 9 odst. 3 základního nařízení.
2. Indie
(47) Na základě výše uvedených závěrů o dumpingu, újmě, příčinné souvislosti a zájmu Společenství bylo posuzováno, jakou formu a úroveň by měla konečná antidumpingová opatření mít, aby byly účinky škodlivého dumpingu odstraněny.
(48) Podle toho byla neškodlivá výše cen vypočtena, jak je vysvětleno v bodu 79 odůvodnění prozatímního nařízení, na úrovni, která pokrývá výrobní náklady výrobního odvětví Společenství a jeho přiměřený výnos z prodeje.
(49) Srovnání neškodlivých výší cen na stejném stupni obchodu s vývozní cenou výrobců vedlo k určení rozpětí újmy od 20 % do více než 50 % výše dovozní ceny franko hranice Společenství.
U tří indických vyvážejících výrobců bylo toto rozpětí pod úrovní dumpingových rozpětí.
(50) Potvrzuje se závěr uvedený v bodu 83 odůvodnění prozatímního nařízení, tj. že se zjistilo, že všechny šetřené systémy představují vývozní subvence ve smyslu čl. 3 odst.
4 písm. a) výše uvedeného nařízení (ES) č. 2062/97.
Tyto subvence jako takové mohou ovlivnit vývozní ceny indických vyvážejících výrobců a tak vést ke zvýšeným rozpětím dumpingu. Proto, jak je uvedeno v bodech 80 až 82 odůvodnění prozatímního nařízení, antidumpingová cla musí být upravena tak, aby odrážela skutečná dumpingová rozpětí, která zůstávají po uložení vyrovnávacích cel, která kompenzují účinek vývozních subvencí.
(51) Na základě výše uvedeného jsou konečné celní sazby vyjádřené v procentech ceny CIF hranice Společenství bez zaplacení cla, přihlížející k výsledkům souběžného antisubvenčního řízení, tyto: Společnost _BAR_ Antidumpingové clo (%) _BAR_
Bhansali _BAR_ 0 _BAR_ Devidayal _BAR_ 2,4 _BAR_
Venus Wire _BAR_ 0 _BAR_ (52) Pokud jde o jiné vyvážející výrobce, vzhledem ke zjištěné vysoké úrovni spolupráce se má použít nejvyšší zjištěné antidumpingové clo zvláštní pro společnost. Bylo zjištěno, že představuje 55,6 %. Toto clo nebylo upraveno ve smyslu čl. 24 odst 1 výše uvedeného nařízení (ES) č. 2026/97, protože u společnosti, na jejímž základě bylo stanoveno, tj. Triveni, nebylo zjištěno, že obdržela jakékoli vývozní subvence podléhající vyrovnávání.
(53) Individuální celní sazby specifikované v tomto nařízení byly stanoveny na základě závěrů současného antidumpingového šetření.
Odrážejí tedy situaci zjištěnou během tohoto šetření.
Tyto celní sazby jsou tedy použitelné výlučně na dovoz výrobků pocházejících z dotyčné země a vyrobených uvedenými zvláštními právnickými osobami.
Na výrobky vyrobené kteroukoli jinou společností, která není zvláště uvedena v podstatné části tohoto nařízení, včetně spřízněných subjektů se tyto sazby nevztahují; tyto výrobky podléhají sazbě zbytkového cla.
(54) Každý požadavek na použití těchto individuálních celních sazeb (např. po změně jména subjektu) má být zaslán Komisi neprodleně a se všemi významnými informacemi týkajícími se zejména každé změny činností společnosti, které jsou spojeny s výrobou a odbytem doma i v zahraničí, která souvisí s danou změnou jména.
J. VÝBĚR PROZATÍMNÍCH CEL
(55) Vzhledem k výši dumpingových rozpětí konečně stanovených pro vyvážející výrobce, kteří sídlí v Indii, a vzhledem k závažnosti újmy způsobené výrobnímu odvětví Společenství se považuje za nezbytné, aby částky zajištěné způsobem stanoveným prozatímním nařízení byly konečně vybrány v rozsahu výše uložených definitivních cel, pokud jsou sazby prozatímní celní sazby nižší; nejsou-li nižší, platí prozatímní celní sazby,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo z dovozu drátů z korozivzdorné oceli o průměru nejvýše 1 mm, obsahujících nejméně 2,5 % hmotnostních niklu, jiných než obsahujících nejméně 28 % hmotnostních, avšak nejvýše 31 % hmotnostních niklu a nejméně 20 % hmotnostních, avšak nejvýše 22 % hmotnostních chromu, kódu KN ex72230019 (kód Taric 72230019*90) a pocházejících z Indie.
2. Sazby konečného antidumpingového cla, které se vztahují na čistou cenu franko hranice Společenství před proclením, jsou tyto:
Výrobce _BAR_ _BAR_ Sazba cla % _BAR_ Doplňkový kód Taric _BAR_
— Všechny ostatní indické společnosti _BAR_ 55,6 _BAR_ A999 _BAR_ 3. Pokud není uvedeno jinak, použijí se platná ustanovení týkající se cel.
4. Individuální celní sazby (na rozdíl od celostátních celních sazeb vztahujících se na "ostatní") uvedené v tomto nařízení se vztahují výlučně na dovoz výrobků vyrobených zvláštní uvedenou právnickou osobou (osobami) a pocházejících z dotyčné země.
Na výrobky vyrobené kteroukoli společností, která není uvedena pod svým přesným názvem v normativní části tohoto nařízení, se tyto sazby nevztahují.
Každá žádost o použití těchto individuálních celních sazeb (např. po změně názvu právnické osoby) by měla být neprodleně zaslána Komisi [4] se všemi příslušnými informacemi, zejména o každé změně činností společnosti spojených s výrobou, odbytem doma i v zahraničí, která je spojena s danou změnou názvu.
Komise po konzultaci s poradním výborem pozměňuje toto nařízení aktualizací seznamu společností požívajících individuální celní sazby.
Článek 2
Částky zajištěné pomocí prozatímních antidumpingových cel na dovoz drátů z korozivzdorné oceli o tloušťce 1 mm nebo více, pocházejících z Indie podle nařízení (ES) č. 617/1999 [5] se s konečnou platností vyberou ve výši konečně uložené celní sazby.
Zajištěné částky, které převyšují konečné sazby antidumpingových cel, se uvolňují.
2. Ustanovení uvedená v čl. 1 odst. 4 se použijí také na konečný výběr částek zajištěných pomocí prozatímních antidumpingových cel.
Článek 3
Řízení týkající se dovozu drátů z korozivzdorné oceli o průměru nejméně 1 mm pocházejících z Koreje se zastavuje.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1601/1999
ze dne 12. července 1999
o uložení konečného vyrovnávacího cla a konečném výběru prozatímního cla uloženého na dráty z korozivzdorné oceli o průměru menším než 1 mm pocházející z Indie a o ukončení řízení pro dovoz drátů z korozivzdorné oceli o průměru menším než 1 mm pocházejících z Korejské republiky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2026/97 ze dne 6. října 1997 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1], a zejména na články 14 a 15 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise po konzultacích s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. PROZATÍMNÍ OPATŘENÍ
(1) Komise nařízením (ES) č. 619/1999 [2] (dále jen "prozatímní nařízení") uložila prozatímní vyrovnávací cla na dovoz drátů z korozivzdorné oceli o průměru menším než 1 mm (dále jen "tenký ocelový drát" nebo "dotyčný výrobek") pocházejících z Indie a Korejské republiky (dále jen "Korea") kódu KN ex72230019.
B. DALŠÍ ŘÍZENÍ
(2) Po oznámení základních skutečností a důvodů, na jejichž základě bylo rozhodnuto přijmout prozatímní opatření pro dovoz tenkého ocelového drátu pocházejícího z Indie a Korey (dále jen "oznámení"), zaujalo několik dotčených stran písemná stanoviska.
Stranám byla rovněž na žádost poskytnuta příležitost k ústnímu slyšení.
(3) Komise nadále zjišťovala a ověřovala všechny informace, které považovala za potřebné pro své konečné závěry.
(4) Všechny strany byly informovány o základních skutečnostech a důvodech, na jejichž základě má být doporučeno: i) uložení konečných vyrovnávacích cel na dovoz z Indie a konečné vybírání částek zajištěných jako prozatímní cla na tento dovoz a ii) ukončení řízení proti dovozu z Korey bez přijetí opatření.
Po tomto oznámení jim byla rovněž poskytnuta lhůta pro zaujmutí stanoviska.
(5) Ústní a písemná vyjádření stran byla zvážena a prozatímní závěry byly případně příslušně pozměněny.
C. DOTYČNÝ A PODOBNÝ VÝROBEK
(6) Dotyčným výrobkem je tenký ocelový drát obsahující 2,5 % hmotnostních nebo více niklu, jiný než obsahující 28 až 31 % hmotnostních niklu a 20 až 22 % hmotnostních chromu.
(7) V prozatímním šetření bylo zjištěno, že existují rozdíly ve fyzikálních vlastnostech a použití mezi ocelovými dráty, které jsou předmětem tohoto šetření, tj. ocelovým drátem o průměru 1 mm nebo větším (tlustý drát) a ocelovým drátem o průměru menším než 1 mm (tenký drát).
Proto se rovněž ukázalo, že tlustý a tenký drát jsou, pokud vůbec, zaměnitelné pouze ve velmi omezené míře.
V prozatímním nařízení však bylo rovněž uvedeno, že otázka, zda lze tyto dva výrobky jasně oddělit, je do konečného rozhodnutí předmětem dalšího šetření.
(8) Na základě dalších informací zjištěných od dotčených stran bylo shledáno, že tlustý a tenký drát jsou dva různé výrobky, protože se odlišují fyzikálními vlastnostmi a použitím.
Ta prvé tlustý a tenký ocelový drát mají různé fyzikální vlastnosti ohledně pevnosti v tahu, struktury zrnitosti a povlakování.
Za druhé, pokud jde o použití těchto dvou výrobků, bylo zjištěno, že tlustý drát se používá pro součásti, na které jsou kladeny větší nároky, jako upevňovací nebo uzavírací součásti, výztuhy zdí, svařovací dráty atd.
Tenký drát se naproti tomu zpravidla používá pro přesné součásti jako jemná síta a filtry (drátěné pletivo) pro oddělování velmi jemných nebo malých částeček (např. prachové filtry a chemické filtry), pro lékařské/chirurgické účely atd.
(9) Vzhledem k uvedeným skutečnostem bylo shledáno, že tenký a tlustý drát jsou dva různé výrobky, které mají různé vlastnosti a použití, a že nejsou zaměnitelné z hlediska uživatelů ocelových drátů.
(10) Protože žádná dotčená strana nevznesla námitky proti prozatímním závěrům Komise ohledně dotyčného a podobného výrobku, jsou skutečnosti a závěry uvedené v bodech odůvodnění 8 až 12 prozatímního nařízení potvrzeny.
D. SUBVENCE
I. INDIE
1.
Režim "Passbook" (PBS) a režim "Duty Entitlement Passbook" (DEPB)
(11) Indická vláda a devět vyvážejících výrobců prohlásili, že tyto režimy, které jsou popsány v bodech odůvodnění 14 až 25 a 26 až 35 prozatímního nařízení, Komise špatně vyhodnotila, pokud jde o rozsah subvencí a výši napadnutelné výhody.
Zejména tvrdí, že Komise vyhodnotila výhodu v těchto režimech nesprávně, protože za subvenci v souladu s článkem 2 nařízení (ES) č. 2026/97 (dále jen "základní nařízení") lze považovat pouze nepřiměřené vrácení cla.
(12) Aby Komise zjistila, zda PBS a DEPB představují napadnutelné subvence, a pokud ano, aby stanovila výši výhody, používala následující metodu. V souladu s čl.
2 odst. 1 písm. a) bodem ii) základního nařízení Komise stanovila, že tyto režimy obsahují finanční příspěvek indické vlády, protože vláda své jinak splatné příjmy nevybírá (např. dovozní cla).
Navíc vzniká příjemci výhoda tím, že vyvážející výrobci nemusí platit obvyklá dovozní cla.
(13) Čl. 2 odst. 1 písm. a) bod ii) základního nařízení však stanoví výjimku z tohoto základního pravidla mj. pro systémy navracení a systémy navracení u náhradních vstupů, které odpovídají přísným předpisům podle přílohy I písm. i) a přílohy II (definice a pravidla navracení) a přílohy III (definice a pravidla navracení u náhradních vstupů) základního nařízení.
(14) Analýza Komise zjistila, že ani PBS ani DEPB nejsou systémem navracení nebo systémem navracení u náhradních vstupů.
Tyto systémy nepředepisují, že dovoz musí být omezen pouze na zboží, které je spotřebováno při výrobě vyváženého zboží (příloha II základního nařízení).
Kromě toho chybí systém prověřování toho, zda je dovoz při výrobním procesu skutečně spotřebován.
Rovněž se nejedná o systém navracení u náhradních vstupů, protože dovážené zboží nemusí mít stejnou jakost a vlastnosti jako vstupy z domácích zdrojů, které se používají pro vývozní výrobu (příloha III základního nařízení).
Konečně vyvážející výrobci jsou způsobilí pro výhody PBS a DEPB bez ohledu na to, zda vůbec nějaké vstupy dovážejí.
Pro získání výhody vývozci postačí, když zboží pouze vyváží, aniž musí prokazovat, že vstupní materiál byl skutečně dovezen; proto jsou vyvážející výrobci, kteří získávají všechny své vstupy z místních zdrojů a nedovážejí zboží, které může být použito jako vstupy, přesto způsobilí pro získání výhod PBS a DEPB.
PBS a DEPB proto neodpovídají žádnému z ustanovení příloh I až III.
Protože tedy tato výjimka pro definici subvence podle článku 2 základního nařízení neplatí, je napadnutelnou výhodou celková úleva od dovozních cel, která jsou jinak splatná na veškerý dovoz.
(15) Z uvedených skutečností jasně vyplývá, že nepřiměřená úleva od dovozních cel je základem pro výpočet výše výhody pouze v případě systému navracení a systému navracení u náhradních vstupů.
Protože bylo zjištěno, že PBS a DEPB nepříslušejí do žádné z těchto dvou kategorií, odpovídá výhoda celkové úlevě od dovozních cel, a nikoli případné nepřiměřené úlevě.
(16) Indická vláda a devět vyvážejících výrobců prohlásili, že posuzování těchto režimů je v rozporu s prozatímními závěry paralelního antidumpingového šetření, protože Komise v rámci antidumpingového šetření poskytovala příspěvek pro dovozní cla, která nebyla uhrazena v rámci PBS a DEPB pro dovezené vstupy, které byly skutečně spotřebovány při výrobě vyvážených výrobců.
10 písm. b) základního antidumpingového nařízení (nařízení (ES) č. 384/96 [3] byl příspěvek poskytován pouze v případech, ve kterých bylo prokázáno, že materiál, na který bylo zaplaceno dovozní clo, byl fyzicky zpracován do dotyčného výrobku prodávaného na domácím trhu a že dovozní clo nebylo vybíráno nebo nahrazeno u výrobku vyváženého do Společenství.
Tento příspěvek, který v důsledku snižuje dumpingová rozpětí, je v rámci antisubvenčního šetření irelevantní, protože již bylo zjištěno, že PBS a DEPB jsou z výše uvedených důvodů napadnutelné podle ustanovení základního nařízení.
Jak již bylo objasněno, jakmile je zjištěna taková napadnutelná subvence, odpovídá výhoda pro příjemce celkové výši dovozního cla nezaplaceného vyvážejícím výrobcem pro všechny dovozní operace. V této souvislosti není úkolem Komise rekonstruovat PBS a DEPB, aby zjistila, které výrobky byly fyzicky zpracovány a které nikoli.
Navíc je třeba zdůraznit, že z hlediska účelu, metody výpočtu a právní základny se analýza napadnutelnosti režimu na jedné straně a analýza příspěvku pro fyzicky zpracované vstupy na druhé straně zcela odlišují.
Účelem posouzení sporného příspěvku v antidumpingových šetřeních je úprava běžných hodnot. Posouzení napadnutelnosti režimu v antisubvenčním šetření má zjistit výhody, které z tohoto režimu plynou vývozci.
Kromě toho jsou metody výpočtu v antidumpingovém a antisubvenčním šetření různé.
Zatímco v případech antidumpingu se příspěvek poskytuje pouze ve vztahu k vývozu dotyčných výrobků do Společenství, v antisubvenčním šetření se výhody posuzují ve vztahu k celkovému vývozu všech výrobků na veškerá místa určení v souladu s čl.
7 odst. 2 základního nařízení a "Směrnicemi pro výpočet výše subvence v šetřeních vyrovnávacího cla" (dále jen "výpočtové směrnice") [4].
(18) Indická vláda a devět vyvážejících výrobců dále prohlásili, že Komise by měla prošetřit, zda se ve skutečnosti jednalo o nepřiměřené vrácení dovozních poplatků na vstupy spotřebované ve výrobním procesu.
(19) Jak bylo objasněno v bodech odůvodnění 12 až 15, přílohy II a III obsahují pravidla, podle kterých se zjišťuje, zda se jedná o systém navracení nebo systém navracení u náhradních vstupů.
Nepřiměřená úleva od dovozních cel je základem pro výpočet výše výhody pouze v případě systému navracení a systému navracení u náhradních vstupů.
Tento argument nelze přijmout, protože otázka nepřiměřené úlevy vyvstává pouze v souvislosti s hodnocením řádně ustavených systémů navracení/navracení u náhradních vstupů, a bylo zjištěno, že PBS a DEPB nejsou systémy navracení nebo navracení u náhradních vstupů ve smyslu přílohy I písm. i) a příloh II a III základního nařízení.
(20) Indická vláda a devět vyvážejících výrobců prohlásili, že Komise neprošetřila, zda má indická vláda k dispozici systém nebo postup, kterým prověřuje, které vstupy jsou spotřebovány ve výrobním procesu vyvážených výrobků a v jakém rozsahu.
Indická vláda prohlásila, že "Standard Input/Output Norms" jsou přiměřeným ověřovacím systémem.
(21) Tento argument se vztahuje k otázce, zda lze PBS a DEPB považovat za systémy navracení nebo systémy navracení u náhradních vstupů.
Protože bylo zjištěno, že PBS a DEPB nejsou systémy navracení nebo navracení u náhradních vstupů ve smyslu příloh II a III základního nařízení, není třeba provádět další šetření.
I kdyby PBS a DEPB vyhovovaly kritériím příloh II a III, bylo by třeba přijmout závěr, že neexistuje žádný přiměřený ověřovací systém.
"Input/Output Norms" jsou seznamem možných položek, které mohou být spotřebovány ve výrobním procesu a v jakém rozsahu.
Nejsou však ověřovacím systémem ve smyslu přílohy II odst. 5 základního nařízení.
Tyto normy neumožňují ověřovat, které vstupy jsou skutečně spotřebovány ve výrobním procesu a zda jsou tyto vstupy skutečně dováženy.
(22) Indická vláda a devět vyvážejících výrobců tvrdí, že Komise nesprávně vyrovnala hodnotu výšky úvěru v licenci DEPB, namísto čisté prodejní hodnoty licence.
Jedna společnost tvrdila, že daň z prodeje, která byla zaplacena při prodeji licence, by měla být odečtena od celkové výše subvence.
(23) Podle současných ustanovení DEPB má společnost, která získala licence, dvě možnosti: buď dovážet libovolné zboží (vyjma položek uvedených v negativním seznamu), přičemž úvěry používá na započtení příslušných dovozních cel, nebo převést licenci na třetí stranu.
Jak je objasněno v bodu odůvodnění 34 prozatímního nařízení, Komise se domnívá, že "prodej licence za cenu nižší než nominální hodnota je výlučně obchodním rozhodnutím, které nemění výši výhody plynoucí z režimu".
Článek 7 základního nařízení dále uvádí seznam prvků, které mohou být odečteny od výše subvence.
Případné poplatky za podání žádosti nebo jiné náklady, které byly nezbytně vynaloženy, aby vznikl nárok na poskytnutí subvence nebo aby byla získána, mohou být odečteny od výše subvence.
Převod nižší výhody, než která byla skutečně poskytnuta, a daň z prodeje nelze považovat za oprávněné odpočty ve smyslu článku 7 základního nařízení, protože tyto prvky nejsou nezbytně vynaloženými náklady, aby vznikl nárok na poskytnutí subvence nebo aby byla získána.
(24) Indická vláda a devět vyvážejících výrobců prohlásili, že Komise vyrovnala část výhod v rámci těchto režimů dvakrát, protože se toto řízení překrývá s šetřením lesklých tyčí z korozivzdorné oceli.
(25) Komise používala stejnou metodu jako v řízeních o antibiotikách [5] a tyčích z korozivzdorné oceli [6]. Podle čl.
7 odst. 2 základního nařízení byla výše napadnutelné subvence určena přepočtením celkové hodnoty subvence na celkový vývoz.
Protože vývozní subvence nebyly spojené s vývozem dotyčného výrobku, ale s veškerým vývozem společností, Komise považovala za přiměřené použít tuto metodu.
Při použití této metody nedošlo k žádnému dvojímu započítání výhod, které již byly vyrovnány v rámci řízení o tyčích z korozivzdorné oceli, protože subvence byly přepočteny na celkový vývoz.
(26) Jedna společnost, Raajratna Metal Industries Ltd, vznesla námitky proti metodě použité Komisí při výpočtu výhody v rámci PBS a DEPB.
Tato společnost požadovala, aby byly zohledněny pouze úvěry získané na dotyčném výrobku v období šetření.
Podle názoru společnosti by poté měla být tato částka při výpočtu výhody přepočtena na odpovídající vývozní obrat dotyčného výrobku.
(27) Komise je toho názoru, že pokud by měla přijmout tento argument, byly by tím vyrovnány potenciální výhody, avšak nikoli skutečné výhody vzniklé v období šetření.
Protože o společnosti nelze tvrdit, že přijala subvenci, dokud nepoužila úvěr, Komise rozhodla, že skutečnou výhodu společnosti nejlépe odráží celková výše pasiv.
Argument se proto zamítá.
2.
Režim "Export Promotion Capital Goods" (EPCGS)
(28) Tři společnosti vznesly požadavek v souvislosti s režimem "Export Promotion Capital Goods" (EPCGS), který je popsán v bodech odůvodnění 36 až 39 prozatímního nařízení.
Tento požadavek se týká přepočtení výhody na běžnou dobu amortizace dlouhodobých aktiv.
(29) Byl vznesen argument, že v informačním dopise a prozatímním nařízení jsou použity různé doby amortizace.
Komise zjišťovala průměr dob amortizace používaných všemi vyvážejícími výrobce dotyčného výrobku a dospěla k průměrné době amortizace 12 let.
Toto období bylo použito v prozatímních závěrech a bude potvrzeno v konečném rozhodnutí. Výše subvence v rámci EPCGS byla přepočtena na 12 let v souladu s čl.
7 odst. 3 základního nařízení.
(30) Jedna společnost vznesla argument, že její dlouhodobá aktiva byla odpisována po dobu 21 let a že tato doba amortizace by měla být použita namísto průměru 12 let.
(31) Jak již bylo objasněno, útvary Komise při stanovení prozatímních závěrů určily běžnou dobu amortizace dlouhodobých aktiv v odvětví drátů z korozivzdorné oceli, tj. 12 let, jako průměr dob amortizace používaných spolupracujícími indickými vyvážejícími výrobci.
7 odst. 3 základního nařízení, který stanoví, že pokud lze subvenci spojovat se získáním dlouhodobých aktiv, vypočítá se výše napadnutelné subvence tak, že se subvence rozloží na dobu odpovídající běžné době amortizace těchto aktiv v daném výrobním odvětví.
Vzhledem k tomuto ustanovení není přiměřené používat zvláštní dobu amortizace podle této společnosti.
Požadavek se proto zamítá.
3. Režim osvobození od daně z příjmu
(32) Jedna společnost, Drawmet Wires Ltd, nepředložila kopii svého přiznání daně z příjmu ve lhůtě stanovené Komisí, a byla proto považována za nespolupracující pro účely osvobození od daně z příjmu.
Poté, co byla společnost informována, předložila kopii svého přiznání daně z příjmu, ze které vyplývá, že v tomto režimu nebyly poskytnuty žádné výhody.
Proto se subvenční rozpětí pro Drawmet Wires Ltd upravuje na 8,5 %.
4. Výše napadnutelných subvencí
(33) S ohledem na výše uvedené konečné závěry k jednotlivým režimům jsou napadnutelné subvence pro všechny vyšetřované vyvážející výrobce v této výši: _BAR_ Passbook _BAR_ DEPB _BAR_ EPCGS _BAR_ Daň z příjmu _BAR_ Celkem _BAR_ Drawmet Wires _BAR_ 1,4 % _BAR_ 7,1 % _BAR_ 0,0 % _BAR_ 0,0 % _BAR_ 8,5 % _BAR_ Indore Wire _BAR_ 7,7 % _BAR_ 10,7 % _BAR_ 0,9 % _BAR_ 0,0 % _BAR_ 19,3 % _BAR_ Isinox Steel _BAR_ 4,3 % _BAR_ 5,8 % _BAR_ 0,0 % _BAR_ 0,0 % _BAR_ 0,1 % _BAR_ Kei Industries _BAR_ 0,0 % _BAR_ 0,0 % _BAR_ 0,0 % _BAR_ 0,0 % _BAR_ 0,0 % _BAR_ Macro Bars _BAR_ 9,6 % _BAR_ 12,6 % _BAR_ 0,0 % _BAR_ 3,2 % _BAR_ 25,4 % _BAR_
Mukand Ltd _BAR_ 7,5 % _BAR_ 5,7 % _BAR_ 0,0 % _BAR_ 0,0 % _BAR_ 13,2 % _BAR_
Venus Wire _BAR_ 19,8 % _BAR_ 14,3 % _BAR_ 0,0 % _BAR_ 1,3 % _BAR_ 35,4 % _BAR_ (34) Výše subvence pro indické společnosti, které v tomto šetření nespolupracovaly, vyjádřená jako procentní sazba čisté ceny s dodáním na hranice Společenství se s konečnou platností stanoví na 44,4 %, což je součet nejvyšších částek poskytnutých všem spolupracujícím vývozcům ve všech režimech.
II. KOREA
1. Programy půjček
a) Výpočet referenční úrokové sazby
(35) S odvoláním na čl. 19 odst. 4 a čl. 6 odst. 1 písm. a) a přílohu I písm. k) a l) dohody o subvencích a kompenzačních opatřeních (DSKO) korejská vláda prohlásila, že výše subvence v případě půjček měla být vypočtena na základě nákladů vzniklých vládě, a nikoli na základě výhody vzniklé příjemci.
(36) Usuzuje se, že ustanovení citovaná korejskou vládou nejsou použitelná na prošetřované programy půjček. Čl. 19 odst. 4 DSKO stanoví, že vyrovnávací clo nesmí být vyšší než výše subvence stanovená na základě poskytnuté výhody. Toto ustanovení bylo dodrženo, protože byla dodržována výslovná ustanovení pro výpočet subvence v případě půjček, tj. článek 5 a čl. 6 písm. b) základního nařízení, které zahrnují čl. 14 písm. b) DSKO. Tato pravidla jasně stanoví, že subvence má být vypočtena na základě výhody, která odpovídá rozdílu mezi částkou, kterou platí podnik přijímající půjčku, a částkou, kterou by podnik zaplatil za srovnatelnou obchodní půjčku. Čl. 19 odst. 4 DSKO nepožaduje výpočet subvence na základě nákladů vlády. Čl. 6 odst. 1 písm. a) DSKO týkající se předpokladu závažné újmy za určitých okolností není použitelný na řízení o uložení vyrovnávacího cla. Příloha I písm. k) DSKO, které je zahrnuto do přílohy I základního nařízení, stanoví zvláštní pravidla pro vývozní půjčky, které jsou výjimkou z obecných pravidel pro výpočet subvencí v případě půjček. Písmeno l) samo o sobě nestanoví, že metoda, jejímž základem jsou náklady vzniklé vládě, má přednost před výslovnými ustanoveními v článku 5 a čl. 6 písm. b) základního nařízení, zejména protože toto písmeno bylo uvedeno již v ilustračním seznamu vývozních subvencí přijatém během tokijského kola jednání GATT, tj. v době, kdy metoda, jejímž základem je výhoda vzniklá příjemci, ještě nebyla zahrnuta do předpisů WTO.
(37) Korejská vláda dále tvrdila, že srovnání úroku placeného v rámci vládního programu půjček s obchodní půjčkou chybně předpokládá, že úrokové sazby na všechny půjčky v ekonomice jsou stejné.
(38) Komise nepředpokládá, že jsou všechny půjčky stejné, ale jako referenční používala půjčky, které byly považovány za srovnatelné z hlediska doby splácení, výše kapitálu a účelu půjčky podle čl. 6 písm. b) základního nařízení.
(39) Konečně korejská vláda tvrdila, že příslušnou referenční úrokovou sazbou by měla být sazba u srovnatelné půjčky poskytované současně jako sporná půjčka, a nikoli úrokové sazby, které jsou běžné v době šetření, protože v době šetření byla vinou finanční krize úroková sazba neobvykle vysoká.
(40) Při šetření bylo zjištěno, že úrokové sazby u obchodních půjček odrážejí tržní podmínky, protože se v čase mění.
Pro tyto půjčky by v době šetření platily stejné úrokové sazby bez ohledu na to, zda byly poskytnuty současně s vládní půjčkou nebo nikoli.
Komise se proto drží své obvyklé praxe stanovené v základním nařízení a výpočtových směrnicích.
Tento požadavek se proto zamítá.
(41) Dva korejští vyvážející výrobci prohlásili, že třídění půjček Komisí do pěti kategorií na základě výše kapitálu je svévolné a v rozporu s běžnou praxí korejských bank a že tedy stanovení úrokové sazby na základě výše půjčky není přiměřenou metodou zjištění referenční úrokové sazby.
Jeden korejský vyvážející výrobce prohlásil, že jako referenční úrokovou sazbu by měla Komise používat výhradně průměrnou úrokovou sazbu, kterou tento výrobce za obchodní půjčky skutečně zaplatil, protože korejské banky nezohledňují výši půjčky jako určující faktor pro úrokovou sazbu.
Dva korejští vyvážející výrobci rovněž prohlásili, že by Komise měla používat úrokové sazby pro obchodní půjčky (tzv. "trade loans") jako referenční úrokovou sazbu pro půjčky EXIM-SM.
(42) V odpovědi na tato tvrzení se uvádí, že čl. 6 písm. b) základního nařízení stanoví, že výše subvence se vypočítá na základě srovnatelné obchodní půjčky, kterou by mohla společnost na trhu skutečně získat.
Komise proto, jak je stanoveno ve výpočtových směrnicích, obvykle srovnává půjčky obdobné výše, účelu a doby splácení.
Tzv. "trade loans" (tj. krátkodobé půjčky pro financování provozních výdajů) získané korejskými vyvážejícími výrobci se liší účelem (viz bod odůvodnění 126 prozatímního nařízení) a dobou splácení od sporných půjček EXIM-SM, a nejsou proto srovnatelnými půjčkami.
Tyto požadavky se proto zamítají.
(43) Dva korejští vyvážející výrobci dále tvrdili, že Komise používala mimořádně vysoké úrokové sazby vyplývající z finanční krize v Koreji jako základ pro výpočet výše subvence u půjček, které byly uzavřeny před začátkem krize.
(44) Čl. 6 písm. b) základního nařízení stanoví, že výhoda se vypočítá porovnáním úrokových sazeb u vládních půjček s úrokovými sazbami u srovnatelných obchodních půjček.
V souladu s těmito ustanoveními byly průměrné úrokové sazby u vládních půjček porovnány s průměrnými úrokovými sazbami u srovnatelných obchodních půjček v době šetření.
Tento požadavek se proto zamítá.
b) Půjčka "Fishing Net Production" (FNPL)
(45) Korejská vláda prohlásila, že tato půjčka je určena výhradně pro výrobce rybářských sítí, takže neposkytuje výhodu vývozcům drátu z korozivzdorné oceli a nepředstavuje zvláštní půjčku pro odvětví korozivzdorné oceli.
Kromě toho podnik, který vyrábí rybářské sítě i drát z korozivzdorné oceli, spravuje finanční prostředky a jejich účetnictví odděleně.
(46) Při šetření bylo zjištěno, že vyvážející výrobci drátu z korozivzdorné oceli přijímali tuto půjčku, která je napadnutelná, protože, jak korejská vláda připustila, se jedná o zvláštní půjčku pouze pro výrobce rybářských sítí.
Je zřejmě irelevantní, že sporný režim není zvláštním režimem pro výrobce šetřeného výrobku, pokud je režim zvláštní jako takový a jeho výhody mohou mít vztah k výrobě dotyčného výrobku.
A o tento případ se právě jedná, protože subvencované půjčky snižují celkové finanční náklady výrobců, což přináší výhody rovněž dotyčnému výrobku.
Nebyly předloženy žádné důkazy, že příslušní vyvážející výrobci spravovali finanční prostředky tak, že by celkové finanční náklady společnosti nebyly ovlivněny poskytnutím půjčky.
Tento požadavek se proto zamítá.
c) Půjčky z fondu "SMEs Start-up and Promotion" (SME-SPFL)
(47) Korejská vláda tvrdila, že půjčky typu C poskytované v rámci "Pusan Metropolitan City Support Fund Establishment and Operation Bylaw" nebyly závislé na vývozní výkonnosti, protože osm hlavních a dvanáct vedlejších kritérií pro zjištění způsobilosti pro tyto půjčky jsou objektivní a neutrální.
Jediným prvkem, který má vztah k vývozu, je dodatečné zvážení otázky, zda na vývozní prodej MSP připadá více než 20 % jejich celkového obratu.
Režim není zaměřen na podporu vývozu, nýbrž používá podílu vývozu jako nepřímého ukazatele rozsahu technologického vývoje.
(48) Usuzuje se, že ačkoli je kritérium související s vývozní výkonností pouze jedním z několika dalších, přesto má za následek, že režim je závislý na vývozní výkonnosti, a tedy je zvláštní. Jasně to vyplývá z čl.
3 odst. 4 písm. a) základního nařízení, který stanoví, že subvence, které právně nebo fakticky, výhradně nebo kromě dalších podmínek závisejí na vývozní výkonnosti, se považují za zvláštní.
Protože jedním z kritérií zohledňovaných poskytujícím orgánem je dosažení minimálního podílu vývozu na celkovém obratu, je tento požadavek závislosti na vývozní výkonnosti splněn, protože společnosti nemusí výhodu získat, pokud nepřekročí určitou úroveň vývozního prodeje.
Požadavek korejské vlády se proto zamítá.
d) Půjčka "Technology Development Business" (TDBL)/fond "Science and Technology Promotion" (STPF)
(49) Korejská vláda tvrdila, že tyto programy poskytují pomoc pro výzkumnou činnost v souladu s čl. 8 odst. 2 písm. a) DSKO a že tedy nejsou napadnutelné. Technologický vývoj a podpora vědy a technologie jsou navíc objektivním a neutrálním kritériem ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. b) DSKO a programy jsou obecně dostupné všem průmyslovým odvětvím, která investují do projektů technologického vývoje, a nejsou proto zvláštní. S ohledem na STPF korejská vláda dále tvrdila, že ministerstvo vědy a technologie nemůže nijak uplatňovat vlastní ohledy při rozhodování o prioritních projektech, protože používá průhledná a objektivní kritéria, a že Komise nepředložila žádné důkazy na podporu svého závěru, že byly tyto ohledy uplatňovány.
(50) Tvrzení, že oba programy nejsou napadnutelné, se zamítá ze stejných důvodů, které jsou uvedeny níže v bodech odůvodnění 75 až 77.
Nebyly předloženy žádné důkazy, které by zpochybnily prozatímní závěry, že TDBL je zvláštní půjčkou pro určitá průmyslová odvětví, která investují do některých projektů, určených ministerstvem obchodu a průmyslu.
Rovněž ohledně STPF nebyly poskytnuty žádné informace o kritériích používaných ministerstvem vědy a technologie.
Během šetření bylo ověřeno, že ministerstvo vědy a technologie ve skutečnosti občas rozhodovalo o prioritních projektech.
Tato skutečnost je považována za dostatečný důkaz, že STPF je de facto zvláštním režimem ve smyslu čl. 3 odst.
2 písm. c) základního nařízení. Tvrzení, že tyto režimy nejsou zvláštní, se proto zamítá.
e) Půjčky na financování vývozu
(51) Jeden korejský vyvážející výrobce prohlásil, že Komise nezohlednila některé ověřené informace a dopustila se chyby při výpočtu výhody z půjček EXIM-SM.
(52) Usuzuje se, že toto tvrzení je oprávněné.
Proto byla výše subvence pro příslušnou společnost přiměřeně upravena.
(53) Korejská vláda tvrdila, že půjčky EXIM-EC, EXIM-SM a EXIM-FIC nejsou napadnutelné, protože půjčky EXIM-EC (před odesláním), EXIM-SM a EXIM-FIC byly poskytnuty za úrokové sazby vyšší než sazby, které EXIM za finanční prostředky skutečně zaplatila. Dále bylo argumentováno, že poznámka 5 k čl.
3 odst. 1 písm. a) DSKO stanoví, že opatření, která podle přílohy I nepředstavují vývozní subvence, nejsou zakázána ani tímto ani jiným ustanovením DSKO.
(54) Usuzuje se, že tyto argumenty platí pouze pro vývozní úvěry podle definice v příloze I písm. k) základního nařízení.
Jak již bylo objasněno v bodech odůvodnění 129 a 130 prozatímního nařízení, nejsou půjčky EXIM-EC (před odesláním), EXIM-SM a EXIM-FIC považovány za vývozní úvěry, které jsou uvedeny v příloze I písm. k) základního nařízení.
Tato tvrzení se proto zamítají.
(55) Korejská vláda prohlásila, že půjčky EXIM-FIC ve smyslu čl. 3 odst. 1 DSKO nezávisejí ani na vývozní výkonnosti, ani na tom, že domácí zboží dostává přednost před dováženým zbožím. Korejská vláda rovněž prohlásila, že půjčky EXIM-FIC nejsou zvláštní, protože EXIM-FIC jsou k dispozici širokému spektru průmyslových odvětví a protože kritérium zahraničních investic je objektivní a neutrální ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. b) DSKO.
(56) V odpovědi na tyto argumenty Komise uvedla, že půjčky EXIM-FIC mohou používat pouze podniky, které investují v zahraničí, a jsou proto zvláštní ve smyslu čl. 3 odst. 2 písm. b) základního nařízení, protože nejsou založeny na neutrálních kritériích, jak je objasněno níže v bodech odůvodnění 80 až 84. Naproti tomu se usuzuje, že půjčky EXIM-FIC ve smyslu čl. 3.1 DSKO nejsou závislé ani na vývozní výkonnosti ani na tom, že domácí zboží dostává přednost před dováženým zbožím.
2. Systém paušálního navracení
(57) Korejská vláda tvrdila, že tento systém je systémem navracení ve smyslu přílohy I písm. i), přílohy II a přílohy III DSKO, a dále tvrdila, že navracené dovozní poplatky nepřesahují poplatky vybírané u dovážených vstupů, které jsou spotřebovány při výrobě vyváženého výrobku, přičemž se v běžném rozsahu zohledňuje vzniklý odpad.
(58) V odpovědi na tyto argumenty se uvádí, že systém paušálního navracení není ani systémem navracení cla ani systémem navracení u náhradních vstupů ve smyslu přílohy I písm. i), přílohy II a přílohy III DSKO, protože neexistuje žádná povinnost dovážet vstupy pro výrobu vyváženého výrobku. Korejský systém paušálního navracení ve skutečnosti odpovídá všeobecné definici subvence v souladu s článkem 2 základního nařízení, který zahrnuje článek 1 DSKO.
Tento systém představuje subvenci, protože korejská vláda uděluje finanční pomoc ve formě příspěvků na základě FOB hodnoty vývozů a poskytuje příjemci přímou výhodu.
Jedná se o subvenci, která právně závisí na vývozní výkonnosti, a považuje se proto za zvláštnípodle čl. 3 odst.
4 písm. a) základního nařízení. Proto nevzniká otázka nepřiměřeného vrácení dovozních cel podle čl.
2 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení, protože tento aspekt je relevantní pouze v případech systémů navracení a systémů navracení u náhradních vstupů v souladu s přílohami I až III základního nařízení.
Tato tvrzení se proto zamítají.
(59) Korejská vláda prohlásila, že pokud ve smyslu přílohy II oddílu II odst. 2 DSKO neexistuje žádný systém nebo postup, kterým lze zjistit, zda došlo k nepřiměřené platbě, provádí se další šetření v souladu s přílohou II oddílem II odst. 1, jestliže to vyšetřující orgány považují za nezbytné. Korejská vláda prohlásila, že neexistuje důvod k závěru, že korejský systém paušálního navracení představuje zvláštnísubvenci podle čl. 3 odst. 4 písm. a) základního nařízení, protože Komise neprošetřila, zda skutečně došlo k nepřiměřenému navracení dovozních poplatků za vstupy spotřebované při výrobě vyváženého výrobku.
(60) Usuzuje se, že tento argument je irelevantní, protože příloha II oddíl II odst. 2 DSKO se vztahuje k systému navracení cla, kterým uvažovaný program není, jak je objasněno výše.
I kdyby se však jednalo o systém navracení cla, příloha II oddíl II odst. 5 a příloha III oddíl II odst.
3 základního nařízení v každém případě stanoví, že je věcí vlády vyvážející země provést takové šetření založené na skutečných obchodních operacích.
Korejská vláda toto šetření neprovedla. Komise proto nešetří, zda ve skutečnosti došlo k nepřiměřenému navracení dovozních poplatků za vstupy spotřebované při výrobě vyváženého výrobku.
(61) Jeden korejský vyvážející výrobce prohlásil, že argument Komise, že neexistuje systém nebo postup, kterým se potvrzuje, které vstupy jsou spotřebovány při výrobě vyváženého výrobku a v jakém rozsahu, je neplatný, protože vrácení cla je povoleno pouze pro vstupy, které byly skutečně použity při výrobě vyváženého zboží, a pro skutečně zaplacené dovozní clo.
(62) V odpovědi na tyto argumenty se uvádí, že v rámci systému paušálního navracení není výše přijatých příspěvků vypočtena ve vztahu ke vstupům, které byly skutečně použity ve výrobním procesu, nebo skutečně zaplacenému dovoznímu clu, nýbrž je vypočtena paušálně na základě celkového vývozu.
Tato tvrzení se proto zamítají.
(63) Jeden korejský vyvážející výrobce dále tvrdil, že použitím tohoto systému nepřijal žádnou výhodu, protože zaplatil dovozní clo na suroviny použité při výrobě dotyčného výrobku, vyvezl dotyčný výrobek a částka navráceného cla je nižší než částka, kterou by získal při použití individuálního systému.
Korejská vláda dále prohlásila, že korejský vyvážející výrobce, který používal systém paušálního navracení cla, předložil Komisi důkazy, že dovozní poplatky, které mu byly navráceny, jsou mnohem nižší než poplatky vybrané za dovážené vstupy, které byly spotřebovány při výrobě vyváženého výrobku v době šetření.
(64) V odpovědi na tyto argumenty se uvádí, že z výše objasněných důvodů představují platby v rámci systému paušálního navracení příspěvky, které závisejí na vývozní výkonnosti, a jsou proto zvláštnía napadnutelné podle čl. 3 odst.
4 písm. a) základního nařízení. Kromě toho je irelevantní, zda by použití přípustného systému navracení cla bylo pro vyvážejícího výrobce výhodnější, protože se rozhodl přijmout výhody v rámci jiného systému, který představuje napadnutelnou subvenci.
Tato tvrzení se proto zamítají.
3. Daňové programy
a) Nespecifický charakter omezení na zpracovatelský průmysl
(65) V rámci prozatímního šetření Komise prohlásila, že některé články "Tax Exemption and Reduction Control Law" (TERCL) byly napadnutelné, protože byly zvláštní podle čl. 3 odst.
2 písm. a) základního nařízení, protože byly omezeny na některé podniky, včetně podniků ve zpracovatelském průmyslu. Jednalo se o tyto články:
- článek 7 (zvláštní daňová úleva pro malé a střední zpracovatelské podniky atd.),
- článek 8 (rezerva pro technologický vývoj),
- článek 9 (daňový úvěr pro výdaje na vývoj technologie a lidských zdrojů),
- článek 25 (daňový úvěr pro investice do zařízení pro zvýšení produktivity),
- článek 27 (krátkodobý daňový úvěr pro investice).
(66) Korejská vláda prohlásila, že ustanovení těchto článků nejsou zvláštníve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. a), b) a c) DSKO, a tedy nejsou napadnutelná (tyto odstavce DSKO jsou zahrnuty do čl. 3 odst. 2 písm. a), b) a c) základního nařízení), protože jsou v praxi k dispozici značně širokému spektru průmyslových odvětví/podniků. Korejská vláda zejména zdůraznila, že pojem "zpracovatelský průmysl" je velmi široce definován a že v praxi zahrnuje desítky tisíc nižších kategorií průmyslových odvětví.
(67) Hlavní zásadou konceptu zvláštnosti je, že na subvenci, která narušuje rozdělování zdrojů v hospodářství tím, že zvýhodňuje některé podniky před jinými, by měla být použita vyrovnávací opatření, jestliže způsobuje újmu.
Je-li v hospodářství způsobilost k subvencím omezena na základě jiných než neutrálních kritérií, předpokládá se, že došlo k takovému narušení rozdělování zdrojů. Tato zásada je základem čl.
3 odst. 2 písm. a) základního nařízení, které stanoví, že subvence je zvláštní, jestliže poskytující orgán nebo právní předpisy, kterými se poskytující orgán řídí, výslovně omezují přístup k nějaké subvenci na určité podniky.
V tomto případě se usuzuje, že pojem "zpracovatelský průmysl" může být sice velmi široce definován, že však výše uvedené články TERCL mají výhody, které jsou v nich uvedeny, jednoznačně omezit na některé podniky, protože stanoví, že způsobilost je závislá na jiných než neutrálních kritériích, jako na investicích do určitých druhů výrobků špičkové technologie nebo zahraničních investicích.
(68) Korejská vláda prohlásila, že tyto kritéria jsou neutrální, protože všechny společnosti mají stejnou příležitost k využití subvencí.
Tvrdila např., že subvence pro podniky, které investují v zahraničí, není zvláštní, protože všechny podniky mohou investovat v zahraničí.
Podle tohoto tvrzení by však subvence omezená na podniky v textilním odvětví nebyla zvláštní, protože všechny podniky "mohou" rozšířit svou výrobu do textilního odvětví.
Má-li mít koncept zvláštnosti podle DSKO smysl, musí zahrnovat případy, kdy vlády pro poskytování subvencí stanoví podmínky, o nichž předem vědí, že značně omezí počet podniků, které jsou způsobilé k podpoře; tyto subvence mají zvýhodňovat některé podniky před jinými.
Z tohoto důvodu nejsou kritéria pro výběr příjemců používaná korejskou vládou "neutrální" a, jak je objasněno níže, nejsou používána plošně v souladu s čl. 3 odst.
2 písm. b) základního nařízení. Bylo tedy zjištěno, že subvence podle těchto článků TERCL jsou zvláštní; podrobnější důvody jsou uvedeny níže s ohledem na jednotlivé režimy.
b) Neoprávněný postup
(69) Korejská vláda prohlásila, že protože žadatel v tomto řízení nevznesl námitky proti daňovým ustanovením některých článků TERCL, neměla by být zahrnuta do žádných závěrů v rámci tohoto řízení.
Příslušnými články jsou:
- článek 5 (zvláštní daňový úvěr pro malé a střední podniky),
- článek 7 (zvláštní daňová úleva pro malé a střední zpracovatelské podniky atd.),
- článek 27 (krátkodobý daňový úvěr pro investice).
(70) Korejská vláda zejména tvrdila, že:
i) článek 11 DSKO (článek 10 základního nařízení) uvádí informace, které má podnět obsahovat, včetně důkazů o existenci subvence a částce a povaze příslušné subvence;
ii) čl. 12 odst. 1 DSKO (článek 11 základního nařízení) uvádí, že dotčeným členům a všem dotčeným stranám šetření o vyrovnávacím clu je oznámeno, jaké informace orgány požadují;
iii) příloha VI odst. 7 DSKO (čl. 26 odst. 3 základního nařízení) uvádí, že by mělo být standardní praxí, že se příslušným podnikům před inspekcí na místě oznámí, jaké druhy informací budou ověřovány a které další informace je nutno předložit.
(71) Korejská vláda tvrdí, že tato ustanovení DSKO byla zanedbána, protože do šetření byly zahrnuty programy, proti kterým nebyly vzneseny námitky, a dále že ani korejská vláda, ani někteří spolupracující vyvážející výrobci neměli příležitost řádně se hájit.
(72) V odpovědi na tvrzení korejské vlády se uvádí, že nelze očekávat, že žadatelé při podávání podnětu znají všechny podrobnosti o údajných subvenčních programech ve třetí zemi.
V tomto případě žadatel uvedl množství údajných daňových subvencí v rámci TERCL.
Šetření poté zjistilo další daňové subvence poskytnuté v rámci některých ustanovení TERCL, které nebyly v podnětu výslovně zmíněny, ale které mají velmi podobný účinek jako uvedené režimy.
S ohledem na povahu těchto subvencí, a zejména na skutečnost, že jsou poskytovány v obecném rámci TERCL (proti němuž žadatel uvedl množství tvrzení o subvencích), se usuzuje, že Komise je oprávněna je vyšetřit a případně doporučit vyrovnávací opatření.
c) Článek 8 TERCL (rezerva pro technologický vývoj)
(73) Kromě toho, že korejská vláda tvrdila, že ustanovení tohoto článku nejsou zvláštní, rovněž prohlásila, že režim podle tohoto článku je nenapadnutelnou výzkumnou a vývojovou subvencí ve smyslu čl. 8 odst. 2 písm. a) DSKO (tento odstavec DSKO je zahrnut do čl. 4 odst. 2 základního nařízení).
(74) Uvádí se, že pokud jsou výzkumné a vývojové subvence, které splňují požadavky čl. 8 odst.
2 písm. a) DSKO, oznamovány WTO v souladu s čl. 8 odst.
3 DSKO, nemůže být ani šetření proti těmto subvencím zahájeno. S ohledem na článek 8 TERCL šetření prokázalo, že Korea toto ustanovení WTO neoznámila podle čl.
Komise byla tedy oprávněna zahájit šetření tohoto ustanovení TERCL. S ohledem na tvrzení korejské vlády, že je toto ustanovení nenapadnutelné, a tedy chráněné před vyrovnávacími opatřeními, musí korejská vláda tuto nenapadnutelnost prokázat.
Komise jí poskytla příležitost prokázat tuto skutečnost na začátku šetření, ale korejská vláda ji nevyužila.
Za těchto okolností lze přijmout vyrovnávací opatření proti výhodám plynoucím z tohoto článku.
(75) Pokud jde o tvrzení korejské vlády o nespecifičnosti, režim není neutrální, protože rozlišuje mezi obvylkými a technologicky silnými podniky.
Druhé z nich přijímají vyšší sazby výhod.
Toto rozlišování ukazuje, že kritéria nejsou neutrální a vylučují velký počet podniků, pro které není takový technologický vývoj nezbytný.
Z těchto důvodů a z důvodů uvedených v bodech odůvodnění 67 až 70 výše se usuzuje, že článek 8 TERCL je zvláštní, a tedy napadnutelný.
d) Článek 9 TERCL (daňový úvěr pro výdaje na vývoj technologie a lidských zdrojů)
(76) Korejská vláda obecně tvrdila nejen, že ustanovení tohoto článku nejsou zvláštní, ale rovněž prohlásila, že kritérium vývoje technologie a lidských zdrojů je objektivním a neutrálním kritériem ve smyslu čl. 2 odst.
1 písm. b) DSKO. Usuzuje se, že toto kritérium není neutrální ve smyslu tohoto článku DSKO, ani ve smyslu čl.
2 písm. b) základního nařízení. Posledně uvedený článek stanoví, že objektivní kritéria nebo podmínky musí být neutrální a rovněž musí mít hospodářskou povahu a plošné použití.
Ustanovení tohoto článku TERCL se nepovažují za plošná, protože společnosti v některých průmyslových odvětvích jsou jednoznačně více technologicky orientovány, než společnosti v jiných odvětvích, a proto budou s větší pravděpodobností využívat tohoto ustanovení.
Korejská vláda přijetím tohoto ustanovení TERCL udělila nepřiměřenou výhodu podnikům v některých průmyslových odvětvích.
(77) Usuzuje se, že tento režim je zvláštní, protože je omezen na některé podniky (viz body odůvodnění 67 až 70), a proto napadnutelný. Režim je rovněž zvláštnípodle čl.
3 odst. 2 písm. b) základního nařízení, a proto napadnutelný.
e) Článek 23 TERCL (rezerva pro ztráty při zahraničních investicích)
(78) Korejská vláda poukázala na to, že ustanovení tohoto článku pozbyla účinnosti dnem 1. ledna 1998.
Korejská vláda rovněž prohlásila, že ustanovení tohoto článku jsou k dispozici širokému spektru průmyslových odvětví a rovněž že kritérium zahraničních investic je objektivním a neutrálním kritériem ve smyslu čl. 2 odst.
(79) Toto ustanovení je svou povahou odkladem daní, přičemž příslušná částka se po dvouleté době odkladu znovu připočítává k daňovému základu společnosti ve stejných dílčích částkách po dobu tří let.
V případě daní, které byly odloženy v posledním roce platnosti tohoto článku (daňový rok 1997), proto vznikly a vzniknou společnostem, které využily tohoto daňového ustanovení, v době šetření (1. dubna 1997 až 31. března 1998) a během několika následných roků výhody.
(80) Pokud jde o tvrzení korejské vlády, že ustanovení tohoto článku jsou k dispozici širokému spektru průmyslových odvětví, uvádí se, že Komise ve svých prozatímních závěrech prohlásila, že ustanovení tohoto článku jsou omezena na korejské společnosti, které investují v zahraničí.
Nebyly předloženy žádné nové informace, které by toto tvrzení popíraly.
Podobně jako v případě výše uvedeného tvrzení korejské vlády, že omezení na zpracovatelský průmysl je nespecifické povahy (viz body odůvodnění 67 až 70), je skutečností, že ustanovení článku 23 TERCL omezují výhody, které jsou v něm stanoveny, na některé podniky. Toto ustanovení je proto zvláštní podle čl.
3 odst. 2 písm. a) základního nařízení, a tedy napadnutelné.
(81) Korejská vláda rovněž prohlásila, že kritérium zahraničních investic je objektivním a neutrálním kritériem ve smyslu čl. 2 odst.
1 písm. b) DSKO. Usuzuje se, že toto kritérium není neutrální ve smyslu tohoto článku DSKO, ani ve smyslu čl.
2 písm. b) základního nařízení. Posledně uvedený článek stanoví, že objektivní kritéria nebo podmínky musí být neutrální a rovněž musí mít hospodářskou povahu a plošné použití.
Ustanovení tohoto článku TERCL se nepovažují za objektivní, protože je předem známo, že společnosti, které neinvestují v zahraničí, nebudou způsobilé pro poskytnutí výhody.
Toto kritérium tedy není ani neutrální ani plošné svým použitím.
Korejská vláda přijetím tohoto ustanovení TERCL udělila výhodu omezenému počtu podniků se zahraničními zájmy.
(82) Usuzuje se proto, že toto ustanovení TERCL je zvláštní podle čl. 3 odst. 2 písm. b) základního nařízení, a tedy napadnutelné.
f) Článek 25 TERCL (daňový úvěr pro investice do zařízení pro zvýšení produktivity)
(83) Korejská vláda tvrdila nejen, že ustanovení tohoto článku nejsou zvláštní, ale rovněž prohlásila, že ustanovení o zvláštních výhodách pro domácí zařízení na úkor dováženého zařízení, které bylo obsaženo v tomto článku, bylo zrušeno na konci roku 1996, tedy před dobou šetření.
Ve svých prozatímních závěrech Komise skutečně prohlásila, že ustanovení tohoto článku o různých sazbách pro dovážené zařízení (3 % úvěr) a zařízení vyrobené z domácích zdrojů (10 % úvěr) bylo zrušeno na konci roku 1996.
Protože však společnosti, které zahájily investiční projekty před koncem roku 1996 a pokračovaly v nich po tomto datu, mohou přijmout daňový úvěr v původní výši, vznikaly dále výhody i v době šetření.
(84) Pokud jde o různé sazby pro dovážené zařízení a zařízení vyrobené z domácích zdrojů před koncem roku 1996, bylo již stanoveno, že je tento režim zvláštnípodle čl. 3 odst.
4 písm. b) základního nařízení. Pokud jde o obecné tvrzení o nespecifičnosti, usuzuje se, že tento režim je zvláštní, protože je omezen na některé podniky (viz body odůvodnění 67 až 70), a tedy napadnutelný.
Je předem známo, že některé podniky budou již s ohledem na svou činnost s větší pravděpodobností než ostatní využívat daňových zvýhodnění pro zlepšení produktivity.
Proto mají výhody plynoucí z tohoto režimu nevyhnutelně pro některá odvětí větší význam než pro ostatní.
g) Článek 27 TERCL (krátkodobý daňový úvěr pro investice)
(85) Korejská vláda tvrdila nejen, že ustanovení tohoto článku nejsou zvláštní, ale rovněž prohlásila, že ustanovení o zvláštních výhodách pro domácí zařízení na úkor dováženého zařízení bylo zrušeno na konci roku 1996.
Ve svých prozatímních závěrech Komise prohlásila, že výhody plynoucí z tohoto článku by měly být vyrovnány, protože společnosti mohou získat výhodu z různých sazeb platných před koncem roku 1996 pro dovážené zařízení (3 % úvěr) a zařízení vyrobené z domácích zdrojů (10 % úvěr) pro investiční projekty, které byly zahájeny před tímto datem.
Proto výhody vznikaly dále i v době šetření.
(86) Usuzuje se, že tento režim je zvláštní, protože je omezen na některé podniky (viz body odůvodnění 67 až 70), a tedy napadnutelný.
Pokud jde o různé sazby platné před koncem roku 1996, je tento režim zvláštnípodle čl. 3 odst.
4 písm. b) základního nařízení. Pokud jde o obecné tvrzení o nespecifičnosti, je tento režim stejně jako v případě článku 25 k dispozici pouze podnikům, které investují do zařízení zlepšujícího produktivitu.
Vzhledem k povaze této podmínky je nevyhnutelné, že některé podniky budou s větší pravděpodobností než ostatní využívat výhody.
4. Výše napadnutelných subvencí
(87) S ohledem na výše uvedené konečné závěry o různých režimech se výše napadnutelných subvencí pro všechny vyšetřované vyvážející výrobce stanoví takto: _BAR_ Půjčky (vývoz) _BAR_ Půjčky (ostatní) _BAR_ Daně (vývoz) _BAR_ Daně (ostatní) _BAR_ Navrácené clo _BAR_ Celková subvence _BAR_ Korea Welding _BAR_ 0,47 _BAR_ 0,06 _BAR_ 0,34 _BAR_ 0,08 _BAR_ 0 _BAR_ 0,95 _BAR_
Shine Metal Products _BAR_ 1,63 _BAR_ 0 _BAR_ 0 _BAR_ 0 _BAR_ 1,09 _BAR_ 2,72 _BAR_
SeAH Metal Products Co., Ltd _BAR_ 2,31 _BAR_ 0,18 _BAR_ 0,02 _BAR_ 0 _BAR_ 0 _BAR_ 2,51 _BAR_ (88) Vážené průměrné celostátní subvenční rozpětí pro všechny vyšetřované vyvážející výrobce, kteří představují celkový vývoz pocházející z Korey do Společenství, vyjádřené jako procentní sazba ceny CIF s dodáním na hranice Společenství je nepatrné, tj. menší než 1 %. Za těchto okolností se subvenční rozpětí pro Koreu považuje za zanedbatelné v souladu s čl. 14 odst. 3 základního nařízení.
E. ÚJMA
1. Předběžné poznámky
(89) Na základě uvedených závěrů ohledně Korey, totiž že celostátní subvenční rozpětí je u této země nepatrné, se dovoz tenkého ocelového drátu pocházejícího z Korey již nepovažuje za subvencovaný dovoz.
Proto se v rozporu se závěry prozatímního nařízení pro účely následujícího stanovení újmy zohledňuje pouze dovoz pocházející z Indie.
2. Výrobní odvětví Společenství
(90) Protože dotčené strany nepředložily nové důkazy nebo další odůvodněné argumenty, skutečnosti a závěry podle bodů odůvodnění 206 a 207 prozatímního nařízení se potvrzují, tj. žádající výrobci Společenství představující více než 75 % celkové výroby tenkého ocelového drátu ve Společenství tvoří výrobní odvětví Společenství v souladu s čl. 9 odst. 1 základního nařízení.
3. Aspekty hospodářské soutěže
(91) Indičtí vyvážející výrobci ve svých stanoviscích po oznámení opakovali svá tvrzení, že všechny údaje předložené výrobním odvětvím Společenství v rámci současného řízení jsou uměle zveličené v důsledku jednotného použití systému "slitinové přirážky", a že tedy není možné provést přesnou analýzu újmy v rámci antisubvenčního řízení.
Protože však žádná dotčená strana nepředložila nové argumenty a bylo přijato konečné rozhodnutí, kterým se zamítá podnět ve věci IV/E- 1/36.930 ohledně lesklých tyčí z korozivzdorné oceli, které příslušejí do stejné kategorie výrobků jako dráty z korozivzdorné oceli, závěry uvedené v bodech odůvodnění 208 až 215 prozatímního nařízení se potvrzují.
4. Spotřeba Společenství
(92) Některé dotčené strany po oznámení prohlásily, že metoda používaná pro stanovení spotřeby Společenství, zejména pokud jde o prodej nespolupracujících výrobců Společenství a dovozu ze třetích zemí, byla nepřiměřená.
(93) V této souvislosti je třeba připomenout, že podrobné a ověřené údaje jsou k dispozici pouze pro výrobní odvětví Společenství a spolupracující vyvážející výrobce v příslušné zemi.
V souladu s běžnou praxí orgánů Společenství byly proto použity informace, které má k dispozici Komise, a to zejména statistické údaje nezávislých zdrojů.
Žádná dotčená strana nepředložila informace, které by ukazovaly, že postup orgánů Společenství byl v tomto případě nepřiměřený a neoprávněný.
(94) Proto se závěry uvedené v bodech odůvodnění 216 a 217 prozatímního nařízení potvrzují.
5. Objem a podíl na trhu subvencovaného dovozu
(95) Dovoz pocházející z Indie, vyjádřený v tunách, se vyvíjel takto: 52 v roce 1994, 117 v roce 1995, 189 v roce 1996, 445 v roce 1997 a 717 v době šetření.
Dovoz se tedy v příslušném období zvyšoval trvale a výrazně, tj. přibližně o 1250 %.
(96) Podíl na trhu u subvencovaného dovozu z Indie se trvale zvyšoval z 0,3 % v roce 1994 na 0,6 % v roce 1995, 1,1 % v roce 1996, 2,2 % v roce 1997 a 3,3 % v době šetření.
6. Ceny subvencovaného dovozu
a) Cenový vývoj
(97) Průměrné prodejní ceny (v ECU/kg) dovozu pocházejícího z Indie se zvyšovaly mezi lety 1994 a 1995 (z 2,57 na 3,52), trvale se snižovaly mezi lety 1995 a 1997 (z 3,52 v roce 1996 na 3,04 v roce 1997) a mírně se zvyšovaly po roce 1997 na 3,12 v době šetření.
b) Cenové podbízení
(98) Některé dotčené strany vznesly námitky proti metodě používané Komisí při prozatímním šetření pro výpočet rozpětí cenového podbízení.
Tyto strany tvrdily, že tato rozpětí byla zveličena, protože negativní částky, o které se ceny vyvážejících výrobců podbízely vůči cenám výrobního odvětví Společenství, nebyly započítány s pozitivními částkami.
(99) Je třeba poznamenat, že v metodě popsané v bodech odůvodnění 225 a 226 prozatímního nařízení pro výpočet rozpětí cenového podbízení byly porovnávány vážené průměrné prodejní ceny netto subvencovaného dovozu na modelové základně s průměrnými prodejními cenami netto výrobního odvětví Společenství na trhu Společenství.
Tato metoda proto umožňovala zohledňovat při jednotlivých operacích částku, o kterou cena vyvážejících výrobců v určitém modelu přesahovala cenu výrobního odvětví Společenství.
(100) Závěry ohledně používané obecné metody podle bodů odůvodnění 225 a 226 prozatímního nařízení se proto potvrzují.
(101) Protože další stanoviska nebyla předložena, skutečné rozpětí cenového podbízení pro dovoz pocházející z Indie podle bodu odůvodnění 227 prozatímního nařízení se potvrzuje.
7. Situace výrobního odvětví Společenství
(102) Protože dotčené strany nepředložily žádné argumenty ohledně prozatímních závěrů o hospodářských ukazatelích situace výrobního odvětví Společenství, závěry uvedené v bodech odůvodnění 228 až 238 prozatímního nařízení se potvrzují.
(103) Některé dotčené strany prohlásily, že hospodářské ukazatele výrobního odvětví Společenství neumožňovaly přijetí závěru, že bylo toto výrobní odvětví závažně poškozeno.
Tyto strany tvrdily, že situace výrobního odvětví Společenství vykazovala známky zlepšení, pokud jde o výrobu, objem prodeje a zaměstnanost, a že investice byly stabilní.
Pokud jde o ziskovost, lze její klesající vývoj vysvětlit rozhodnutím výrobního odvětví Společenství soustředit se na výrobky, které vytvářejí vyšší výrobní náklady.
(104) Jak je uvedeno v bodech odůvodnění 236 až 238 prozatímního nařízení, závěr o závažné újmě výrobního odvětví Společenství byl založen na skutečnosti, že výrobní odvětví Společenství čelící subvencovanému dovozu nemohlo sledovat rostoucí vývoj trhu, mezi rokem 1994 a dobou šetření trvale ztrácelo podíl na trhu a svůj objem prodeje a své ceny bylo schopno udržovat stabilní pouze na úkor ziskovosti, která se stala negativní.
Objem prodeje výrobního odvětví Společenství se mezi rokem 1994 a dobou šetření zvýšil pouze o 5 %, zatímco trh Společenství vzrostl ve stejném období o 27 %.
Mírný vzestup výroby a stabilita objemu prodeje a cen jsou navíc způsobeny pouze skutečností, že se výrobní odvětví Společenství snažilo udržet svou pozici na trhu Společenství.
Proto nelze klesající vývoj jeho ziskovosti vysvětlit výhradně skutečností, že výrobní odvětví Společenství začalo vyrábět rovněž některé modely, u kterých byla menší konkurence ze strany subvencovaného dovozu.
(105) Na základě uvedených skutečností se usuzuje, že výrobní odvětví Společenství utrpělo závažnou újmu podle bodů odůvodnění 236 až 238 prozatímního nařízení.
F. PŘÍČINY
8 odst. 6 a 7 základního nařízení útvary Komise zkoumaly, zda dovoz pocházející z Indie způsobil závažnou újmu.
Rovněž byly přezkoumány jiné známé faktory než subvencovaný dovoz, které by současně mohly závažně poškozovat výrobní odvětví Společenství, aby bylo zajištěno, že případná újma způsobená těmito faktory není připisována subvencovanému dovozu.
a) Vliv subvencovaného dovozu
(107) Významné zvýšení objemu prodeje (přibližně 1250 %) a podílu na trhu subvencovaného dovozu (z 0,3 % na 3,3 %) mezi rokem 1994 a dobou šetření a značné cenové podbízení (26 % ve váženém průměru pro Indii) se časově kryly se zhoršením situace výrobního odvětví Společenství ve smyslu ztráty podílu na trhu, poklesu cen a zhoršení ziskovosti.
(108) Trh s tenkým ocelovým drátem ve Společenství vzrostl mezi rokem 1994 a koncem období šetření o 27 %.
Objem prodeje výrobního odvětví Společenství, ačkoli do určité míry odrážel vývoj trhu, se však v rozporu s tímto nárůstem zvýšil pouze o 5 %.
Subvencovaný dovoz pocházející z Indie naopak ve stejném období svým objemem i podílem na trhu výrazně vzrostl.
Tento vývoj se časově kryl se zhoršením situace výrobního odvětví Společenství, které ztrácelo podíl na trhu a od roku 1996 bylo nuceno snižovat investice i ceny s následkem finančních ztrát v roce 1997.
(109) Při konfrontaci s levným dovozem pocházejícím z Indie v roce 1996 se většina výrobců Společenství snažila své prodejní ceny udržet, zatímco několik ostatních je snížilo.
Obě strategie měly negativní vliv na ziskovost buď přímo (nižší ceny), nebo nepřímo (vysoké ceny vedly k menšímu objemu prodeje, a tedy k vyšším výrobním nákladům na tunu).
Od roku 1996 všichni výrobci Společenství výrazně snížili své prodejní ceny, což mělo další negativní vliv na jejich ziskovost, ačkoli se snažili soustředit na některé mezery na trhu, aby se vyhnuli ještě silnějšímu dopadu subvencovaného dovozu.
Tyto skutečnosti jasně ukazují citlivost cen na trhu a významný vliv cenového podbízení indických vyvážejících výrobců.
b) Vliv ostatních faktorů
(110) V souladu s čl. 8 odst. 7 základního nařízení útvary Komise zkoumaly, zda mohly jiné faktory než subvencovaný dovoz z Indie ovlivnit situaci výrobního odvětví Společenství, zejména s ohledem na význam ostatních výrobců Společenství, kteří na šetření nespolupracovali, a na dovoz z ostatních třetích zemí.
1. Ostatní výrobci Společenství
(111) Po přijetí prozatímního nařízení některé dotčené strany zpochybnily, zda byla újma výrobního odvětví Společenství způsobena subvencovaným dovozem.
Zejména se usuzovalo, že byla újma způsobena dalšími faktory, totiž ostatními výrobci Společenství.
V této souvislosti se tvrdilo, že vzhledem k omezené spolupráci ze strany výrobců Společenství nebylo vyhodnocení vlivu prodeje nespolupracujících výrobců Společenství zcela spolehlivé.
(112) Je třeba připomenout, že podrobné a ověřené údaje jsou k dispozici pouze pro výrobní odvětví Společenství.
Vzhledem k vysoké úrovni spolupráce ze strany výrobního odvětví Společenství, která zaručuje reprezentativní závěry a rovněž průhlednost a citlivost cen na trhu s ocelovým drátem ve Společenství, není neodůvodněné předpokládat, že ostatní výrobci Společenství pravděpodobně sledovali podobný vývoj jako výrobní odvětví Společenství, zejména ohledně cen.
Kromě toho žádná dotčená strana nepředložila informace, které by naznačovaly, že výrobci, kteří nepodali podnět, zaznamenali lepší obchodní výsledky.
2. Dovoz ze třetích zemí
(113) Dovoz ze třetích zemí dosahoval těchto podílů na trhu: (Podíly na trhu) _BAR_ _BAR_ 1994 _BAR_ 1995 _BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ Doba šetření _BAR_
Celkem _BAR_ 12 % _BAR_ 15 % _BAR_ 22 % _BAR_ 25 % _BAR_ 26 % _BAR_
Korea
(114) Dovoz pocházející z Korey byl prověřován v rámci tohoto šetření a bylo zjištěno, že vážené průměrné celostátní subvenční rozpětí je nepatrné.
Z tabulky je zřejmé, že pokud jde o vývoj objemu dovozu a příslušného podílu na trhu, dovoz pocházející z Korey významně vzrostl.
Jak je uvedeno v bodu odůvodnění 227 prozatímního nařízení, byl tento dovoz nabízen za ceny, které se vůči cenám výrobního odvětví Společenství podbízely.
Je třeba zmínit, že rozpětí cenového podbízení, které bylo zjištěno u dovozu pocházejícího z Korey (ve výši 12 % ve váženém průměru), je podstatně nižší než rozpětí cenového podbízení, které bylo zjištěno u dovozu pocházejícího z Indie, jak je uvedeno v bodu odůvodnění 227 prozatímního nařízení.
Ostatní třetí země
(115) Podle prozatímních závěrů na základě uvedených údajů nemohl mít dovoz z ostatních třetích zemí, a zejména ze Švýcarska, rozhodující vliv na újmu, která vznikla výrobnímu odvětví Společenství, protože byl tento dovoz z hlediska objemu i podílu na trhu mezi rokem 1994 a dobou šetření stabilní, zatímco dovoz z příslušné země se v této době neustále zvyšoval, a nebylo zjištěno žádné cenové podbízení vůči prodejním cenám výrobního odvětví Společenství.
Protože žádná dotčená strana nepředložila nové argumenty, závěry uvedené v bodech odůvodnění 244 a 245 prozatímního nařízení se potvrzují.
(116) Z uvedených závěrů se usuzuje, že dovoz ze třetích zemí, zejména z Korey, přispěl k újmě, která vznikla výrobnímu odvětví Společenství.
Vzhledem k podílu na trhu dovozu pocházejícího z Indie (více než 11 % celkového objemu dovozu do Společenství v době šetření) a významnému cenovému podbízení se však usuzuje, že tyto skutečnosti samy o sobě nepostačují k tomu, aby byla popřena příčinná souvislost mezi subvencovaným dovozem z Indie a závažnou újmou, která vznikla výrobnímu odvětví Společenství.
3. Ostatní faktory
(117) Žádná dotčená strana nepředložila nové argumenty v otázce, zda mohly k újmě, která vznikla výrobnímu odvětví Společenství, přispět jiné faktory, zejména snížení poptávky nebo změny ve struktuře spotřeby, technologický vývoj a vývozní výkonnost a produktivita výrobního odvětví Společenství.
Závěry uvedené v bodech odůvodnění 246 až 249 prozatímního nařízení se proto potvrzují.
c) Závěry o příčinách
(118) Ačkoli jiné faktory než subvencovaný dovoz pocházející z Indie přispěly k újmě, která vznikla výrobnímu odvětví Společenství, nebyly s to popřít příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem pocházejícím z Indie a závažnou újmou, kterou tento dovoz způsobil výrobnímu odvětví Společenství.
(119) Vzhledem k těmto skutečnostem se usuzuje, že subvencovaný dovoz pocházející z Indie sám o sobě způsobil výrobnímu odvětví Společenství závažnou újmu.
G. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
(120) Po přijetí prozatímního nařízení zaujali někteří uživatelé stanovisko k možným účinkům cel.
(121) Pokud jde o výrobní odvětví Společenství a ostatní výrobce Společenství, nebyly předloženy další argumenty ohledně vlivu cel na jejich situaci, a proto se potvrzuje závěr, že přijetí opatření umožní výrobnímu odvětví Společenství znovu dosahovat přiměřeného zisku a udržovat a dále rozvíjet činnost ve Společenství při zajištění pracovních míst a investic.
(122) Protože nezávislí dovozci a dodavatelé nezaujali další stanoviska, závěry uvedené v bodech odůvodnění 256 až 261 prozatímního nařízení se potvrzují.
(123) Pokud jde o uživatele, některé společnosti prohlásily, že přijetí opatření bude mít přímý vliv na jejich hospodářskou situaci, protože se tím zdraží jejich suroviny.
Rovněž však uvedly, že svou potřebu mohou krýt dodávkami z jiných zemí než z příslušné země.
Kromě toho s ohledem na obecně nízkou úroveň cel může být vliv růstu cen omezený.
(124) Ostatní uživatelé zdůrazňovali jakost a spolehlivost výrobků výrobního odvětví Společenství a prohlásili, že přijetí opatření neovlivní jejich situaci.
(125) Závěry uvedené v bodech odůvodnění 251 až 268 prozatímního nařízení se tedy potvrzují, protože neexistují závažné důvody proti uložení vyrovnávacích cel.
H. KONEČNÝ POSTUP
1. Korea
(126) Vzhledem k uvedenému závěru, že celostátní vážené průměrné subvenční rozpětí u dovozu pocházejícího z Korey je nepatrné, by mělo být toto řízení v souladu s čl. 14 odst. 3 základního nařízení ukončeno.
2. Indie
(127) Vzhledem k uvedeným závěrům o subvencování, újmě, příčinné souvislosti a zájmu Společenství se zvažovalo, jaký druh a rozsah konečných vyrovnávacích opatření je třeba přijmout, aby byl odstraněn vliv poškozujících subvencí, které narušují obchod, a obnovena účinná hospodářská soutěž na trhu Společenství s tenkým ocelovým drátem.
(128) Jak bylo objasněno v bodu odůvodnění 271 prozatímního nařízení, byla proto vypočítána nepoškozující úroveň cen, na které může výrobní odvětví Společenství pokrývat své výrobní náklady a dosahovat přiměřeného zisku z prodeje.
(129) Srovnáním nepoškozujících cen s vývozní cenou výrobců byla stanovena rozpětí poškození, která ve všech případech přesahovala subvence zjištěné u spolupracujících vyvážejících výrobců (a kolísala mezi zhruba 20 % a více než 70 %).
(130) V souladu s čl. 15 odst. 1 základního nařízení by měla celní sazba odpovídat výši subvence, není-li rozpětí poškození nižší. Pro spolupracující indické vyvážející výrobce byly proto stanoveny tyto celní sazby: Společnost _BAR_ Navrhované vyrovnávací clo _BAR_ Drawmet Wires Pvt Ltd, Mumbai _BAR_ 8,8 _BAR_
Indore Wire Ltd, Indore _BAR_ 19,3 _BAR_
Venus Wire, Indore _BAR_ 35,4 _BAR_ (131) Aby bylo zabráněno poskytování odměny za odepření spolupráce, ukazovalo se jako přiměřené stanovit celní sazbu pro nespolupracující indické společnosti na nejvyšší úrovni, která byla v jednotlivých subvenčních režimech zjištěna pro spolupracující společnosti, tj. na úrovni 44,4 %.
(132) Individuální celní sazby uvedené v tomto nařízení byly stanoveny na základě závěrů současného antisubvenčního šetření.
Proto odrážejí situaci během tohoto šetření.
Tyto celní sazby jsou proto použitelné výhradně pro dovoz výrobků pocházejících z příslušné země a vyrobených jmenovitě uvedenými právnickými osobami.
Na výrobky vyrobené jinými společnostmi, které nejsou jmenovitě uvedeny v operativní části tohoto nařízení, včetně souvisejících podniků, se nevztahují individuální cla, nýbrž zbytkové clo.
(133) Žádosti o používání těchto individuálních celních sazeb (např. po změně názvu podniku) by měly být neprodleně předkládány Komisi se všemi příslušnými informacemi, zejména o změně činnosti společnosti ohledně výroby a vnitrostátního a vývozního prodeje v souvislosti s touto změnou názvu.
J. VÝBĚR PROZATÍMNÍCH CEL
(134) S ohledem na výši napadnutelných subvencí zjištěných u vyvážejících výrobců se sídlem v Indii a na závažnost újmy, která vznikla výrobnímu odvětví Společenství, se považuje za nutné, aby částky zajištěné jako prozatímní vyrovnávací cla na dovoz pocházející z Indie v rámci nařízení (ES) č. 619/1999 byly s konečnou platností vybrány do výše uložených konečných cel, nejsou-li prozatímní celní sazby nižší; v tom případě se nadále používají prozatímní cla.
(135) Částky zajištěné jako prozatímní vyrovnávací cla na dovoz pocházející z Korey by měly být uvolněny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Na dovoz drátu z korozivzdorné oceli o průměru menším než 1 mm obsahujícího 2,5 % hmotnostních nebo více niklu, jiného než obsahujícího 28 až 31 % hmotnostních niklu a 20 až 22 % hmotnostních chromu, kódu KN ex72230019 (kódu Taric 72230019*10) a pocházejícího z Indie se ukládá konečné vyrovnávací clo.
2. Sazby konečného vyrovnávacího cla, které se vztahují na čistou cenu franko hranice Společenství před proclením, jsou tyto:
Výrobce _BAR_ _BAR_ Celní sazba (%) _BAR_ Dodatečný kód Taric _BAR_
Všechny ostatní indické společnosti _BAR_ 44,4 _BAR_ A999 _BAR_ 3. Pokud není uvedeno jinak, použijí se platná ustanovení týkající se cel.
4. Individuální celní sazby (na rozdíl od celostátních celních sazeb vztahujících se na "ostatní") uvedené v tomto nařízení se vztahují výlučně na dovoz výrobků vyrobených zvláštní uvedenou právnickou osobou (osobami) a pocházejících z dotyčné země.
Na výrobky vyrobené kteroukoli společností, která není uvedena pod svým přesným názvem v normativní části tohoto nařízení, se tyto sazby nevztahují.
Každá žádost o použití těchto individuálních celních sazeb (např. po změně názvu právnické osoby) by měla být neprodleně zaslána Komisi [7] se všemi relevantními informacemi, zejména o každé změně činností společnosti spojených s výrobou, odbytem doma i v zahraničí, která je spojena s danou změnou názvu.
Komise po konzultaci s poradním výborem pozměňuje toto nařízení aktualizací seznamu společností požívajících individuální celní sazby.
Článek 2
Částky zajištěné pomocí prozatímních vyrovnávacích cel z dovozu pocházejícího z Indie v rámci nařízení (ES) č. 619/1999 se s konečnou platností vyberou ve výši konečně uložené celní sazby.
Zajištěné částky, které převyšují konečné sazby vyrovnávacích cel, se uvolňují.
2. Ustanovení uvedená v čl. 1 odst. 4 se použijí také na konečný výběr částek zajištěných pomocí prozatímních vyrovnávacích cel.
Článek 3
Řízení o dovozu drátu z korozivzdorné oceli o průměru menším než 1 mm pocházejícího z Korey se zastavuje.
Částky zajištěné pomocí prozatímních vyrovnávacích cel z dovozu z Korey v rámci nařízení (ES) č. 619/1999 se uvolňují.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1602/1999
ze dne 19. července 1999,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2597/97, kterým se stanoví doplňující pravidla společné organizace trhu s mlékem a mléčnými výrobky pro konzumní mléko
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že čl.
4 písm. d) nařízení (ES) č. 2597/97 [3] stanoví, že konzumní mléko musí obsahovat nejméně 8,50 % (m/m) tukuprosté sušiny u mléka s obsahem tuku 3,5 % (m/m), nebo mít ekvivalentní obsah v případě mléka s jiným obsahem tuku; že bylo zjištěno, že syrové mléko v některých členských státech po určitou část roku nebo po celý rok nedosahuje uvedené hodnoty; že tato situace by mohla ohrozit dodávky konzumního mléka v některých regionech Společenství; že s ohledem na omezení stanovená v čl.
3 odst. 2 výše uvedeného nařízení týkající se úpravy tukuprosté sušiny v mléce, jakož i na ostatní dodatečné požadavky stanovené v článku 4 uvedeného nařízení je třeba v článku 4 zrušit písmeno d) s účinkem ode dne 1. ledna 1999,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 4 nařízení (ES) č. 2597/97 se zrušuje písmeno d).
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 1609/1999
ze dne 22. července 1999,
kterým se stanoví podrobná pravidla pro provádění nařízení Rady (ES) č. 856/1999 o zvláštním rámci pomoci tradičním dodavatelům banánů AKT
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 856/1999 ze dne 22. dubna 1999 o zvláštním rámci pomoci tradičním dodavatelům banánů AKT 1, a zejména na článek 8 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 856/1999 vytváří pro období maximálně deseti let zvláštní rámec pro technickou a finanční pomoc tradičním dodavatelům banánů AKT, aby se mohli přizpůsobit novým tržním podmínkám v důsledku provedených změn společné organizace trhu s banány.
(2) Podle nařízení (ES) č. 856/1999 bude finanční a technická pomoc poskytována jako příspěvek na provádění programů, které slouží ke zlepšení konkurenceschopnosti v sektoru banánů respektive k diverzifikaci v případech, v nichž není možné trvale udržitelné zlepšení konkurenceschopnosti sektoru banánů.
(3) Programy, pro které je požadováno financování, musí být v souladu se všeobecnými rozvojovými cíli příslušného tradičního dodavatele AKT.
(4) Aby byla zajištěna tato shoda a tyto programy sloužily specifickým cílům stanoveným v nařízení (ES) č. 856/1999, musí být založeny na souvislé dlouhodobé strategii.
(5) Tuto strategii, kterou musí vypracovat tradiční dodavatelé AKT po konzultacích se zúčastněnými aktéry sektoru, musí schválit Komise;
(6) K zajištění integrovaného postupu by měly být předloženy programy formou ročních akčních plánů, které jsou založeny na schválené strategii.
(7) Podle čl. 7 odst. 1 nařízení (ES) č. 856/1999 se v rámci celkové částky pro daný rok stanoví, jaká maximální částka bude dána k dispozici jednotlivým tradičním dodavatelům AKT na financování programů na zvyšování konkurenceschopnosti sektoru banánů, přičemž bude brán zřetel na stupeň konkurenceschopnosti a na význam pěstování banánů pro hospodářství příslušné země. Pokud se budou provádět pouze diverzifikační programy, bude podle článku 7 dána k dispozici částka, která je srovnatelná s částkou danou k dispozici jiným tradičním dodavatelům.
(8) Je nutno stanovit podrobná pravidla pro metodu výpočtu prostředků, které je nutno přidělit jednotlivým zemím.
(9) Stupeň konkurenceschopnosti je nutno pro každého jednotlivého tradičního dodavatele AKT určit na základě cenových rozdílů stanovených při dovozu do Společenství s přihlédnutím k množstvím dovezeným do Společenství.
Aby se zabránilo ovlivnění krátkodobým kolísáním cen, je nutno vypočítat cenový rozdíl, na který je nutno brát zřetel, na základě dostatečně dlouhého referenčního období bezprostředně předcházejícího roku použití.
Aby bylo zaručeno srovnatelné zacházení se všemi tradičními dodavateli AKT nezávisle na specifickém cíli, který sledují, je nutno v případech, v nichž byly vývozy zastaveny na základě diverzifikace, použít zjištěný průměrný cenový rozdíl AKT. S ohledem na hospodářský cíl nařízení (ES) č.
856/1999 poskytnout tradičním dodavatelům AKT možnost zachovat si na trhu Společenství pozici, která odpovídá jejich pozici na trhu před vstupem nařízení Rady (ES) č. 1637/982 v platnost, je nutno při výpočtu stupně konkurenceschopnosti brát zřetel na množství dosahovaná ve třech letech před vstupem tohoto nařízení v platnost.
(10) Význam pěstování banánů pro hospodářství tradičních dodavatelů AKT se nejvýrazněji projeví v podílu sektoru banánů na hrubém domácím produktu země.
Nejpřesnějšími statistikami v tomto ohledu jsou statistiky Mezinárodního měnového fondu a pokud nejsou k dispozici statistiky UNCTAD, takže je nutno použít tyto statistiky. S ohledem na vývozní množství je nutno použít podle hospodářského cíle nařízení (ES) č.
856/1999 statistiky za poslední tři roky před vstupem nařízení (ES) č. 1637/98 v platnost, pro něž jsou statistiky k dispozici.
(11) V rámci skupiny tradičních dodavatelů AKT existují značné rozdíly u základních hospodářských faktorů pro obchod s banány, dosáhne se nejspravedlivějšího výsledku tehdy, když bude oběma kritériím pro výpočet prostředků, jež mají být přiděleny každé zemi, přikládána stejná váha.
(12) Aby byla zaručena proveditelnost programů, jenž mají být financovány, by však měla být stanovena minimální částka pro prostředky, které mají být přiděleny.
(13) Je nutno brát zvláštní zřetel na požadavek specifických řešení pro Somálsko.
(14) Podle čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 856/1999 bude od roku 2004 a pak pro každý další rok použito pro rozsah pomoci poskytované jednotlivým tradičním dodavatelům AKT redukujícího koeficientu až 15 %. Pokud se budou provádět programy na zlepšení konkurenceschopnosti, sníží se tento redukující koeficient ve stejném rozsahu, v jakém bude zjištěno zlepšení konkurenceschopnosti v porovnání s předcházejícím rokem.
(15) Aby bylo zaručeno, že možnosti pomoci tradičním dodavatelům AKT, které jsou dány v rámci nařízení (ES) č. 856/1999, budou co nejlépe využity pro přizpůsobení se novým tržním podmínkám, je nutno prostředky nepoužité během rozpočtového roku znovu přidělit.
(16) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem výboru stanoveného článkem 8 nařízení (ES) č. 1637/98,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Žádosti o technickou a finanční pomoc podle nařízení (ES) 856/1999 musí tradiční dodavatelé AKT předložit Komisi začátkem každého kalendářního roku, nejpozději však 60 dnů po notifikaci přidělení prostředků uvedené v článku 2.
Bude brán zřetel na zvláštní situaci Somálska.
Žádosti musí vycházet ze souvislé dlouhodobé strategie pro sektor banánů, kterou si stanovil příslušný stát AKT po konzultacích s aktéry sektoru a která byla schválena Komisí. Ve strategii je nutno podle čl.
2 nařízení (ES) č. 856/1999 definovat specifický cíl, zhodnotit jeho rentabilitu a objasnit koncepci pro dosažení tohoto cíle.
Dále by měla obsahovat informace, které jsou nutné pro posouzení souladu s obecnými cíli rozvoje příslušných tradičních dodavatelů AKT.
Zvláštní pozornost je nutno věnovat možnosti provádění projektů na regionální úrovni.
3. Programy navržené k financování musí vycházet ze schválené strategie a musí být předkládány formou ročních akčních plánů.
Článek 2
Maximální částka na financování programů podle čl. 1 odst.
3 se stanovuje každý rok. Aniž je dotčen článek 6, vypočítává se individuálně pro každého jednotlivého tradičního dodavatele AKT na základě stanoveného stupně konkurenceschopnosti a významu pěstování banánů pro hospodářství příslušné země, přičemž je oběma kriteriím přikládána stejná váha.
Článek 3
1 Stupeň konkurenceschopnosti se vypočítává na základě referenčních množství a rozdílu mezi referenční cenou pro třetí země a referenční cenou AKT.
2. Referenční množství je průměrné množství banánů, které vyvezl každý jednotlivý dodavatel AKT v posledních třech letech do Společenství před vstupem nařízení (ES) č.
1637/98 v platnost. Odchylně od toho a s přihlédnutím ke zvláštní situaci se stanoví referenční množství pro Somálsko na 60 000 tun.
Referenční množství, která je nutno použít, jsou uvedena v příloze I.
3. Referenční cena pro třetí země je nejnižší průměrná cena za tunu banánů, které byly vypěstovány v jednotlivých obvyklých dodavatelských třetích zemích mimo státy AKT a vyvezeny do Společenství v posledních třech letech, pro něž jsou k dispozici statistiky, před rokem použití uvedeným v žádosti o pomoc.
4. Referenční cena AKT je průměrná cena za tunu banánů, které byly vypěstovány ve stejném časovém období příslušným tradičním dodavatelem AKT a vyvezeny do Společenství.
V případech, v nichž byl v důsledku diverzifikace vývoz banánů zastaven, se použije průměrná referenční cena AKT.
5. Referenční ceny podle odstavců 3 a 4 je nutno uvést jako ceny cif.
Pro výpočet stupně konkurenceschopnosti je nutno použít statistiky o dovozech do Společenství vypracované a zveřejněné Statistickým úřadem Evropských společenství.
Článek 4
Význam pěstování banánů pro hospodářství tradičních dodavatelů AKT je nutno posuzovat na základě přínosu vytváření hodnot sektoru banánů k celkovému hrubému domácímu produktu příslušného tradičního dodavatele AKT v posledních třech letech před vstupem nařízení (ES) č. 1637/98 v platnost, pro něž jsou k dispozici statistiky.
Pro stanovení významu pěstování banánů je nutno použít statistiky Mezinárodního měnového fondu respektive - pokud nejsou k dispozici - statistiky UNCTAD.
Odchylně od toho a s přihlédnutím ke zvláštní situaci se pro Somálsko stanoví faktor po výpočet na 1,0.
Faktor pro výpočet, který vyplývá ze statistik, je uveden v příloze II.
Článek 5
Aniž jsou dotčeny články 2 až 4, bude se od roku 2004 a pak pro každý další rok používat pro zaručenou pomoc automatický redukující koeficient.
Redukující koeficient je nutno stanovit pro každého jednotlivého dodavatele AKT tak, aby bylo zajištěno, že pomoc, která je mu zaručena pro aktuální rok, bude snížena o maximálně 15 % v porovnání s prostředky poskytnutými v předcházejícím roce.
Článek 6
Jestliže je výsledkem výpočtů podle článků 2 až 5 částka menší než 0,5 mil eur za rok, poskytne se minimální částka 0,5 mil. eur.
Článek 7
Pokud některý tradiční dodavatel AKT nepodá během lhůty uvedené v čl. 1 odst. 1 žádost o technickou a finanční pomoc nebo pokud předložené programy nejsou v souladu s dlouhodobou strategií definovanou v čl. 1 odst. 2, provede Komise na základě předložených programů a podle ustanovení nařízení (ES) č. 856/1999 nové rozdělení částek původně daných k dispozici na zbývající dodavatele AKT. Bude brán zřetel na zvláštní situaci Somálska.
Článek 8
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem po dni vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1617/1999
ze dne 23. července 1999,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2494/95, pokud se jedná o minimální standardy pro zacházení s pojištěním v harmonizovaném indexu spotřebitelských cen, a kterým se mění nařízení Komise (ES) č. 2214/96
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2494/95 ze dne 23. října 1995 o harmonizovaných indexech spotřebitelských cen [1], a zejména na článek 4 a čl. 5 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky [2],
(1) vzhledem k tomu, že podle čl. 5 odst.
1 písm. b) nařízení (ES) č. 2494/95 je každý členský stát povinen vypracovávat harmonizovaný index spotřebitelských cen (HISC), počínaje indexem za leden 1997;
1749/96 [3] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1688/98 [4] stanoví počáteční rozsah HISC, omezený na výrobky a služby zahrnuté ve všech nebo ve většině vnitrostátních indexů spotřebitelských cen (ISC); že nařízení Rady (ES) č.
1687/98 [5], kterým se mění nařízení (ES) č. 1749/96, definuje rozsah HISC jako zboží a služby zahrnuté v peněžních výdajích domácností na konečnou spotřebu; že pojištění patří do rozsahu HISC;
(3) vzhledem k tomu, že existují značné odlišnosti v postupu při zacházení s pojištěním v HISC; že harmonizovaná metodika pro oblast pojištění je nutná pro zajištění toho, aby výsledné HISC splňovaly podmínky srovnatelnosti podle článku 4 nařízení (ES) č.
2494/95; že v praxi není možné měsíčně sledovat platbu za poskytnuté služby u konkrétní pojistné smlouvy;
(4) vzhledem k tomu, že navrhované zacházení s pojištěním odpovídá definicím uvedeným v Evropském systému účtů (ESA) 1995 [6];
(5) vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistické programy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Účel
Účelem tohoto nařízení je stanovit minimální standardy pro zacházení s pojištěním [7] v harmonizovaných indexech spotřebitelských cen (HICP), aby tyto indexy byly spolehlivé, průkazné a splňovaly podmínky srovnatelnosti podle článku 4 nařízení (ES) č. 2494/95.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí
1. "hrubým pojistným" částka zaplacená pojištěncem za určitou pojistnou smlouvu s cílem získání pojistného krytí;
2. "vzniklými nároky" částka hrazená pojišťovnou pojištěnci a dalším oprávněným při vyřízení vzniklých nároků při zranění osoby nebo věcné škody;
3. "dodatkovým pojistným" příjem pojišťovny z investování pojistně technických rezerv, které se skládají ze zaplaceného pojistného, rezerv na hlášené pojistné události a rezerv na budoucí vzniklé nároky;
4. "rezervami na budoucí vzniklé nároky" prostředky vyčleněné pojišťovnou na technické rezervy na budoucí vzniklé nároky;
5. "platbou za poskytnuté služby" hrubé pojistné plus dodatkové pojistné minus vzniklé nároky minus změny v rezervách na budoucí vzniklé nároky.
Článek 3
Zacházení s vahami pojistného
1. Váhy pojistného jsou odhadem součtu výdajů domácností na platby za poskytnuté služby pojistného zahrnuté v HISC, které jsou vyjádřeny jako podíl na celkových výdajích za výrobky a služby zahrnuté v indexu.
Váhy odrážejí průměrné agregované výdaje za tři roky.
2. Výdaje financované ze vzniklých nároků se považují za výdaje pojištěnce nebo jiných oprávněných osob a ne za výdaje pojišťoven.
Ve vahách dílčích indexů HISC se takové výdaje zahrnou, pokud jsou učiněny sektorem domácností nebo pro tento sektor.
Článek 4
Zacházení s cenami pojistného
1. Cenami použitými v HISC pro stanovení indexů cen pojistného se rozumějí částky hrubého pojistného.
2. Hrubým pojistným se rozumí skutečné pojistné splatné v rámci pojistné smlouvy a neupravuje se ani v případě, že pojistné nebo původní hodnota pojistné smlouvy jsou vázány indexem.
3. Aniž je dotčen odstavec 2, charakteristiky ovlivňující cenu každé pojistné smlouvy v cílovém vzorku se nemění.
Pokud se tyto charakteristiky změní, je s cenami zacházeno v souladu s pravidly stanovenými pro kvalitativní očišťování v článku 5 (ES) č. 1749/96.
Článek 5
Srovnatelnost
Za srovnatelné platí HISC vypracované postupem podle článků 3 a 4 tohoto nařízení nebo jinými postupy, pokud jejich výsledkem není index, jehož systematická odchylka od indexu sestaveného uvedeným postupem činí v průměru víc než jednu desetinu procentního bodu za rok.
Článek 6
Kontrola kvality
Členské státy poskytnou Komisi (Eurostatu) informace o postupech vytvořených pro zacházení s pojištěním, pokud se liší od postupů stanovených v článcích 3 a 4 tohoto nařízení, než je začnou používat.
Členské státy poskytnou Komisi (Eurostatu) na její žádost informace o postupech použitých pro zajištění požadavku minimálních standardů, které jsou stanoveny tímto nařízením.
Článek 7
Zrušení
Poznámka pod čarou 1 skupiny 12.4A Pojištění (S) v příloze II nařízení Komise (ES) č. 2214/96 [8] se zrušuje.
Článek 8
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1618/1999
ze dne 23. července 1999
o kritériích pro hodnocení kvality strukturální statistiky podnikání
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES, Euratom) č. 58/97 ze dne 20. prosince 1996 o strukturální statistice podnikání [1], naposledy pozměněné nařízením (ES, Euratom) č. 410/98 [2], a zejména na čl.12 bod vi) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES, Euratom) č. 58/97 založilo obecný rámec pro tvorbu statistiky Společenství o struktuře, činnosti, konkurenceschopnosti a výkonnosti podniků ve Společenství.
(2) Komise má předložit Evropskému parlamentu a Radě zprávu o těchto statistikách, a zejména o jejich kvalitě a o zatížení podniků.
(3) Je nutné, aby Komise určila kritéria pro hodnocení kvality strukturální statistiky podnikání.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistické programy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Kritéria pro hodnocení kvality vztahující se k článku 7 nařízení (ES, Euratom) č. 58/97 jsou stanovena v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1621/1999
ze dne 22. července 1999,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2201/96, pokud jde o podporu pro pěstování vinných hroznů k produkci některých druhů sušených vinných hroznů
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2201/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhů s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2199/97 [2], a zejména na čl. 7 odst. 5 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [3], ve znění nařízení (ES) č. 1257/1999 [4], a zejména na článek 48 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 7 nařízení (ES) č. 2201/96 zavádí režim podpory pro plochy specializované na pěstování některých odrůd vinných hroznů určených k sušení a stanoví, že tato podpora má být vyplacena po sklizení a usušení vinných hroznů pro zpracování.
Je tedy třeba stanovit prováděcí pravidla pro používání uvedeného režimu.
(2) Podle čl. 7 odst. 3 nařízení (ES) č. 2201/96 je třeba stanovit maximální zaručenou plochu s révou vinnou pěstovanou a sklízenou ve Společenství pro sušení za účelem zpracování. Překročení této plochy má za následek snížení podpory pro následující hospodářský rok. Uvedená maximální plocha bere v úvahu průměr ploch obdělávaných ve Společenství v hospodářských letech 1987/88, 1988/89 a 1989/90.
(3) Cílem tohoto režimu je podpořit a rozčlenit odvětví zpracování sušených vinných hroznů a k tomuto účelu zajistit nezbytnou míru specializace.
Pouze pro plochy, na nichž jsou pěstovány vinné hrozny určené k produkci sušených vinných hroznů lze poskytovat podporu, která je vyplacena po usušení veškerých vinných hroznů určených k produkci sušených vinných hroznů, které byly získány z ploch, pro které je podána žádost o podporu.
(4) Musí být vyloučeno převedení jakéhokoli množství čerstvých vinných hroznů před sušením k jinému určení.
Určení produktu je možno zajistit prostřednictvím smlouvy mezi producentem a zpracovatelem, kterou je nutno uzavřít před obdobím sklizně vinných hroznů pro jakékoli určení a která se vztahuje k plochám, pro které je podána žádat o podporu.
Řízení a kontrola tohoto režimu může být účinná po zavedení počítačové databáze a zapojení organizací producentů do uzavírání a provádění smluv pro své členy.
(5) Za účelem dosažení požadované míry specializace a zamezení zneužívání podpor musí být podpora poskytována pro plochy, které jsou patřičně obdělávány.
Stanovení minimálních výnosů s přihlédnutím k charakteristikám každé odrůdy, nicméně s ponecháním rezervy pro výjimky vyplývajícími z výjimečných podmínek, které mohou výnosy ovlivnit bez ohledu na péči poskytnutou producentem, by mohlo zajistit splnění výše uvedeného požadavku.
(6) Pro jakostní přizpůsobení nabídky poptávce je třeba podmínit vyplacení podpory splněním minimálních požadavků na jakost produktu.
V případě zpracovaných produktů je třeba v zájmu zjednodušení stanovit jako minimální charakteristiky a povolené odchylky obsažené v normě EHS (OSN) doporučené Pracovní skupinou pro normalizaci produktů podléhajících rychlé zkáze a pro zlepšení jakosti Evropské hospodářské komise OSN.
Za účelem zajištění získání jakostního produktu, je třeba vyžadovat od producentů a zpracovatelů před jejich zařazením do databáze vybavení patřičnou infrastrukturou, která by jim umožnila získání suroviny a hotového produktu požadované jakosti.
Za účelem zachování jakosti suroviny a kontroly jejího určení je třeba požadovat od producenta, aby zpracovateli dodal nezpracované sušené vinné hrozny v určité stanovené lhůtě.
(7) Je třeba stanovit, že kontroly prováděné členskými státy se týkají určitého procenta žádostí o zařazení do databáze, informací obsažených ve smlouvách a rovněž žádostí o podporu a že nesrovnalosti budou postihovány.
Pro zajištění účinnosti systému kontrol musí být tento režim uplatňován na jedné straně pro obdělávané plochy a na druhé straně pro množství sklizená a dodaná podle smluv.
(8) Pokud jde o počítačovou databázi, je vhodné povolit lhůtu tří let pro její zřízení.
Aby bylo producentům a zpracovatelům umožněno přizpůsobit se novým požadavkům, je třeba zavést některá přechodná opatření.
2911/90 ze dne 9. října 1990, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro poskytování podpory pro produkci některých odrůd vinných hroznů určených k sušení [5], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 2614/95 [6], a ustanovení (EHS) č.2347/84 ze dne 31. července 1984 o sušených vinných hroznech, pro jejichž produkci lze poskytovat podporu, [7] naposledy poměněného nařízením (ES) č.
2550/98 [8]; proto je třeba uvedená nařízení zrušit.
(10) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "specializovanými pozemky" plochy osázené révou vinnou odrůd sultana (sultanina), černý Korinth (korinthiaki) a muškát, přičemž veškerá na nich sklizená úroda čerstvých vinných hroznů se suší pro zpracování na produkty kódu KN ex080620;
b) "organizacemi producentů" organizace producentů uvedené v článcích 11 a 13 nařízení (ES) č. 2200/96 nebo seskupení předběžně uznaná podle článku 14 uvedeného nařízení; tyto organizace zastupují své členy ve všech činnostech souvisejících se správou režimu podpory pro pěstování sušených vinných hroznů;
c) "samostatnými producenty" producenti, kteří nejsou členy organizace producentů, pokud jde o pěstování vinných hroznů pro produkci sušených vinných hroznů;
d) "zpracovatelem" každý zpracovatelský podnik, který vyrábí produkty spadající pod kód KN uvedené v bodě a), který má k dispozici vhodná zařízení pro skladování a zpracování v zemědělském podniku usušených vinných hroznů (nezpracovaných sušených vinných hroznů);
e) "smlouvami" zpracovatelské smlouvy, které jsou váží samostatné producenty nebo organizace producentů na straně jedné a zpracovatele na straně druhé.
Článek 2
1. Maximální plocha zaručená Společenstvím uvedená v čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 2201/96 je 53000 hektarů.
2. Hospodářský rok pro sušené vinné hrozny uvedený v čl. 1 odst. 3 nařízení (ES) č. 2201/96 trvá od 1. září do 31. srpna.
3. Pro účely řízení režimu podpory se zavádí počítačová alfanumerická databáze, známá jako "databáze" obsahující informace zmiňované v článku 4 a čl. 8 odst. 4. Systém alfanumerické identifikace pozemků je stejný, jaký se používá pro integrovaný systém uvedený v článku 4 nařízení Rady (EHS) č. 3508/92 [9], doplněný podle potřeby, aby pokrýval plochy pro pěstování révy vinné, na které se vztahuje tento režim podpory.
4. Referenční tabulky uvedené v čl. 4 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 2392/86 [10] musí zahrnout plochy osázené révou vinnou, na kterou se vztahuje tento režim podpory.
Článek 3
1. Podpora se poskytuje pro pěstování vinných hroznů na specializovaných pozemcích:
a) které jsou uvedeny v databázi;
b) které byly celé obdělány a sklizeny a jejichž usušená produkce (nezpracované sušené vinné hrozny) byla dodána podle smlouvy zpracovateli;
c) jejichž minimální výnos odpovídá nejméně množstvím:
- 3000 kg nezpracovaných sušených vinných hroznů v případě sultánek;
- 2100 kg nezpracovaných sušených vinných hroznů v případě korintek;
- 520 kg nezpracovaných sušených vinných hroznů v případě muškatelek;
d) ze kterých produkce čerstvých vinných hroznů a nezpracovaných sušených vinných hroznů podléhala třídění podle vnitrostátních předpisů uvedených v odstavci 4;
e) ze kterých produkce nezpracovaných sušených vinných hroznů splňuje požadavky stanovené v příloze I.
2. Odchylně od požadavku minimálních výnosů:
- tam, kde byla réva vinná odrůdy sultana napadena révokazem, je minimální požadovaný výnos rovnocenný 1900 kg nezpracovaných sušených vinných hroznů během pěti hospodářských let následujících po dni použitelnosti tohoto nařízení,
- tam, kde byla réva vinná odrůdy muškát napadena révokazem, je minimální požadovaný výnos rovnocenný 300 kg nezpracovaných sušených vinných hroznů během pěti hospodářských let, následujících po dni použitelnosti tohoto nařízení,
- v případech vinic nově osázených před méně než pěti lety mohou členské státy stanovit nižší minimální výnos a informují o tom Komisi,
- v případě pozemků poškozených přírodními katastrofami členské státy sníží množství uvedená v odstavci 2 písm. c) o procentní ztrátu potvrzenou pojišťovacími agenturami; u nepojištěných škod členské státy určí pro postižené oblasti procentní snížení minimálního výnosu a informují o tom Komisi,
- kde jsou vinné hrozny pěstovány organicky podle pravidel Společenství, mohou členské státy stanovit nižší minimální výnos a informují o tom Komisi.
3. Pro zjištění, zda byl dodržen minimální výnos, musí být porovnán s průměrným výnosem každého zemědělského podniku.
Průměrný výnos se vypočítává pro každou odrůdu, na základě množství nezpracovaných sušených vinných hroznů dodaného dotyčným zemědělským podnikem zpracovatelům nebo organizaci producentů, přičemž se berou v úvahu odchylky obsažené v odstavci 2.
Množství vyřazená během třídění se neberou v úvahu.
4. Členské státy přijmou vnitrostátní ustanovení o třídění čerstvých vinných hroznů před sušením a stanoví maximální procento pro vyřazení, které nesmí překročit 10 % sklizně s výjimkou případů přírodních katastrof.
Pro sušené vinné hrozny mohou členské státy stanovit minimální procento, které je nutno vyřadit a zavést mechanismy pro kontrolu vyřazených sušených vinných hroznů v místě jejich určení.
Článek 4
1. Členské státy při podání žádosti zavedou do databáze názvy samostatných producentů, organizací producentů a zpracovatelů, kteří splňují technické požadavky pro zahrnutí do režimu podpory.
K těmto požadavkům patří zejména podmínky, za nichž se provádí sušení, skladování a zpracování s cílem zajistit, že hotový produkt je uspokojivé fyzické a hygienické jakosti podle směrnice Rady 93/43/EHS [11].
Členské státy každému účastníku v režimu přiřadí jednoznačné číslo, kde to je namístě, podle týchž zásad, jako pro integrovaný systém.
2. Žádosti o registraci uvedené v odstavci 1 musí být podány nejpozději jeden měsíc před začátkem hospodářského roku a v každém případě před podepsání smluv podle článku 5.
Žadatelé ve svých žádostech uvedou tyto informace:
a) v případě samostatných producentů a organizací producentů:
- celkovou plochu vinice vyjádřenou v hektarech na dvě desetinná místa osázenou odrůdami uvedenými v čl. 7 odst. 1 nařízení (ES) č. 2201/96, rozepsanou podle pozemků, specifikovanou dnem výsadby, a podle odrůd a, v případě odrůd sultana a muškát, i podle kategorie; pro každý pozemek uvedou rovněž údaje, které umožní jeho identifikaci a/nebo vymezení,
- specializovanou plochu rozepsanou podle pozemků a odrůd, s použitím týchž identifikačních prvků, jako v první odrážce,
- odhadovanou sklizeň sušených vinných hroznů,
- zařízení, která mají k dispozici, aby zajistili, že vinné hrozny budou sušeny v zemědělském podniku za uspokojivých technických a hygienických podmínek,
- v případě organizací producentů, které provádějí skladování podle páté odrážky čl. 5 odst. 1, fyzický důkaz existence zařízení, nezbytných k tomu, aby byly nezpracované sušené vinné hrozny uloženy ve stohovatelných plastových bednách za vhodných technických a hygienických podmínek;
b) v případě zpracovatelů:
- průměrné množství zakoupené suroviny a získaného hotového produktu za poslední tři roky anebo od zahájení podnikání doložené fakturami; údaje ve formě fyzického důkazu o zařízeních nezbytných pro zajištění, že nezpracované sušené vinné hrozny budou uloženy ve stohovatelných plastových bednách a zpracovány za vhodných technických a hygienických podmínek,
- závazek podstoupit kontroly požadované pro provádění režimu podpory,
- závazek zpracovat zakoupené produkty na hotové produkty, jež mají minimální charakteristiky uvedené v příloze II,
- závazek vést podrobnou denní evidenci o pohybech:
i) surovin zakoupených podle smlouvy s údaji o prodejcích;
ii) prodaných hotových produktech s údaji o kupcích;
iii) množstvích nezpracovaných sušených produktů ve skladu;
iv) množstvích vyřazených během třídění podle vnitrostátních ustanovení a doklad o místě jejich určení.
3. Členské státy mohou:
- zavést další požadavky k usnadnění těchto kontrol,
- omezit používání odstavce 2 na nové producenty a na producenty, kteří musí uvést změny proti svému poslednímu oznámení podle odst. 2 druhého pododstavce.
Článek 5
1. Smlouvy se uzavírají mezi samostatnými producenty či organizacemi producentů a zpracovateli vedenými v databázi.
Smlouvy musí být uzavřeny pro celý hospodářský rok nejpozději kde dni 1. srpnu předcházejícímu dotyčný hospodářský rok a musí obsahovat:
- čísla smluvních stran v databázi,
- informace o plochách, na něž se vztahují, rozepsaných podle pozemků a odrůd s použitím týchž identifikačních údajů, jaké byly užity při zavedení do databáze; plocha a její rozpis podle pozemků se nesmí odlišovat od ploch a pozemků oznámených podle první odrážky čl. 4 odst.
2 písma. a), ani je přesahovat; mohou být menší,
- odhad množství sušeného produktu (nezpracovaných sušených vinných hroznů), které bude získáno, uvádějící předvídaný průměrný výnos z pozemků osázených stejnou odrůdou nebo, v případě odrůd sultana a muškát, stejnou kategorií,
- cenu, kterou je nutno zaplatit, kde to je namístě, rozepsanou podle odrůd a/nebo jakostí; závazek zaplatit cenu bankovním převodem nebo poštovní poukázkou,
- požadavek, že samostatný producent nebo organizace producentů musí dodat zpracovateli celé sklizené množství, získané z ploch, na něž se smlouva vztahuje, snížené o množství vyřazené při třídění, a to okamžitě po usušení a ve stohovatelných plastových bednách; smlouvy, uzavřené s organizacemi producentů však mohou stanovit, že tento sušený produkt musí ve stohovatelných plastových bednách uskladnit organizace producentů a že dodávky zpracovateli musí být rozloženy na celý hospodářský rok.
Organizace producentů se zaváže zajistit pro uchování jakosti sušeného produktu uspokojivé skladovací podmínky,
- závazek zpracovatele převzít a uskladnit ve stohovatelných plastových bednách za patřičných podmínek veškeré dodávky nezpracovaných sušených vinných hroznů, jež splňují minimální požadavky na jakost, stanovené v příloze I,
- náhradu, která se poskytne v případě, že kterákoli z obou smluvních stran nesplní své smluvní závazky, zvláště ohledně zaplacení ceny a závazku dodat a převzít dodávku celého množství, získaného z pozemků, na něž se smlouva vztahuje.
2. Smlouvy mohou obsahovat doložku, kterou se stanoví, že cenu, zmiňovanou ve čtvrté odrážce odstavce 1, je nutno přezkoumat jednou či vícekrát před dodáním produktu, nejpozději však do 30. listopadu.
Toto přezkoumání je třeba založit na objektivních skutečnostech, jako je trend světových cen a množství a jakost získaného produktu; v případě sporu musí zůstat v platnosti původní smlouva.
3. Zpracovatelé zašlou kopii každé smlouvy příslušnému národnímu orgánu do 10 pracovních dnů po jejím uzavření.
Uschovají doklad o zaslání.
4. Pokud některá organizace jedná také jako zpracovatel, smlouvy, vztahující se na produkci jejích členů, se považují za uzavřené, jakmile byly informace v nich uvedené zaslány příslušnému orgánu v období uvedeném v odst. 1 druhém pododstavci.
5. Členské státy každé smlouvě přiřadí identifikační číslo.
Přijmou dodatečná ustanovení ohledně smluv, zejména pokud jde o sankce v případě nedodržení smluvní ceny a nezaslání smluv podle odstavců 3 a 4.
Článek 6
1. Celé množství sušených vinných hroznů v zemědělském podniku musí být dodáno zpracovateli, anebo, kde to je namístě, organizaci producentů odpovědné podle smlouvy za zajištění skladování nejpozději dne 30. listopadu v roce produkce.
2. Nezpracované sušené vinné hrozny dodané zpracovateli podle smlouvy musí splňovat minimální požadavky, uvedené v příloze I.
Shoda s těmito požadavky se kontroluje pomocí reprezentativních vzorků odebíraných zpracovatelem z celé šarže v dohodě s producentem nebo organizací producentů.
Vzorky vyšetří obě strany a výsledky ověření zaznamenají.
Pro účely tohoto odstavce "šarže" znamená všechny bedny, které producent nebo organizace producentů současně předkládá zpracovateli k převzetí.
Obsah každé šarže musí být jednotný a musí obsahovat pouze nezpracované sušené vinné hrozny téhož původu a téže odrůdy.
3. Zpracovatel určí místo a rychlost dodávek v dohodě s producentem.
4. Při přejímání šarže se vystaví potvrzení o dodávce, které uvede podrobně:
- datum a čas zahájení vykládky,
- identifikační číslo smlouvy vztahující se k šarži,
- hrubou hmotnost a čistou hmotnost šarže,
- shodu šarže se stanovenými minimálními požadavky.
Potvrzení o dodávce podepsané zpracovatelem a samostatným producentem nebo organizací producentů se vyhotoví trojmo.
Každé potvrzení má identifikační číslo.
Zpracovatel a samostatný producent či organizace producentů si ponechají každý jednu kopii potvrzení o dodávce.
Pro účely kontroly zpracovatel zašle do dvou dnů jednu kopii členskému státu.
Článek 7
1. Samostatní producenti nebo organizace producentů podávají žádosti o podporu nejpozději do 31. prosince roku produkce vinných hroznů po dodání nezpracovaných sušených vinných hroznů zpracovateli.
2. Žádosti o podporu musí obsahovat alespoň tyto informace:
- číslo (čísla) v databázi a specializované plochy, k nimž se žádost vztahuje, přičemž se použijí identifikační údaje uvedené v první odrážce čl. 4 odst. 2 písm. a),
- identifikační čísla odpovídajících smluv nebo jejich kopie,
- identifikační čísla potvrzení o dodání nebo jejich kopie,
- množství vypěstovaných nezpracovaných sušených vinných hroznů a hektarový výnos,
- prohlášení, že veškeré množství vinných hroznů vypěstovaných na plochách, pro něž se požaduje podpora, zmenšené o množství vyřazených při třídění, bylo usušeno a dodáno zpracovatelům.
3. Podpora se vyplácí po ukončení kontrol uvedených v článku 8 a nejpozději do dne 31. května v roce, který následuje po roce sklizně.
Organizace producentů však obdrží zálohu odpovídající 70 % podpory po dokumentární kontrole informací uvedených v odstavci 2, nejpozději do dne 31. ledna v roce, který následuje po roku sklizně.
Organizace producentů musí převést celou zálohu a doplatek podpory svým členům do 15 dnů poté, co platbu obdrží.
Členské státy ověří shodu s touto stanovenou lhůtou a v případech zneužití uloží sankce.
Článek 8
1. Aniž je tím dotčena hlava VI nařízení (ES) č. 2200/96, členské státy provádějí administrativní kontroly a kontroly na místě za účelem zajištění, že je toto nařízení dodržováno.
Provádějí zejména:
1.1 administrativní kontroly na 100 % sdělení, smluv a žádostí o podporu. Takovéto kontroly se týkají jak identifikace žadatele, tak charakteristik pozemků.
Spočívají v počítačových křížových kontrolách mezi prohlášeními vinařského sektoru a prohlášeními ostatních sektorů kvalifikovaných pro plošnou podporu a prohlášeními téhož žadatele z předchozích let;
1.2 každoroční kontroly na místě, zaměřené na:
a) informace obsažené v databázi, pokrývající alespoň:
i) vzorek, který odpovídá 5 % sdělení a nejméně 5 % ploch oznámených podle první odrážky čl. 4 odst. 2 písm. a); vzorky se vyberou na základě jejich reprezentativnosti a analýzy rizik, která bere v úvahu:
- výsledky křížových kontrol informací poskytnutých producenti nebo organizacemi producentů v porovnání s údaji registru vinic a informacemi shromážděnými během provádění režimů boje s révokazem,
- plochy, které byly oznámeny, a jejich geografické rozmístění,
- tam, kde se uplatní čl. 4 odst. 3 druhá odrážka, nové producenty a ty, kdo oznámili změny;
ii) vzorek, který odpovídá 5 % množství, oznámeným podle první odrážky čl.
4 odst. 2 písm. b); vzorky se vyberou s ohledem na skladovací a zpracovatelské kapacity, prohlášené každým zpracovatelem a musí se týkat nejméně jedné zpracovací jednotky pro každou odrůdu.
Kontroly se musí, mimo jiné, týkat shody hotových produktů s minimálními charakteristikami stanovenými v příloze II;
b) plnění závazků vyplývajících ze smluv; tyto kontroly se provedou na vzorku, který odpovídá 5 % smluv a nejméně 5 % ploch, na něž se smlouva vztahuje;
c) informace obsažené v žádostech o podporu; tyto kontroly se provedou na vzorku, který odpovídá 5 % žádostí o podporu a nejméně 5 % ploch.
Žádosti, které je nutno zkontrolovat na místě, určí příslušný orgán a vezme přitom v úvahu:
- počet pozemků a celkovou plochu,
- výsledky křížových kontrol informací obsažených v žádostech v porovnání s informacemi, obsaženými v databázi a ve smlouvách,
- všechny změny ve srovnání s předchozím rokem,
- zjištění učiněná v průběhu kontrol provedených v předchozích letech.
Při kontrolách žádostí o podporu se ověří také:
- skutečný souhlas s minimálním výnosem; pro účely této kontroly národní orgány ověří dodávky zpracovatelům a množství zapsaná do evidence zásob zpracovatelů,
- skutečné usušení celého množství sklizeného na pozemcích, na něž se vztahuje smlouva; pro účely této kontroly národní orgány navrhnou odhad průměrného výnosu podle produkční oblasti a podle odrůdy, nebo, v případě odrůd sultana nebo muškát, podle kategorie; tento průměrný výnos se použije pro porovnání,
- soulad s minimálními požadavky na jakost;
d) podporu pro obnovenou výsadbu v boji s révokazem.
2. Kontrola na místě musí postihnout všechny pozemky v zemědělském podniku osázené odrůdami kvalifikovanými pro podporu a všechny činnosti zpracovatelů, spojené s dotyčnými odrůdami, včetně činností spojených s dovezenými množstvími.
3. Jestliže kontrolovaný pozemek patří několika vlastníkům, kontroluje se pravdivost informací zavedených do databáze a uvedených v žádostech o podporu společných vlastníků.
4. Výsledky kontrol a uložené sankce jsou uvedeny v databázi.
Článek 9
1. Zjistí-li se, že informace poskytnuté samostatnými producenty nebo organizacemi producentů podle čl. 4 odst. 2 písm. a) jsou nepravdivé, uloží se tyto sankce:
a) v případě rozdílů v ploše se obdobně použije odstavec 4;
b) v případě významných rozporů v dostupné infrastruktuře, názvy samostatných producentů nebo organizací producentů musí být odstraněny z databáze na celý daný hospodářský rok; smějí být zavedeny znovu nejdříve v následujícím hospodářském roce za předpokladu, že producenti či organizace producentů prokáží, že mají patřičná zařízení a/nebo vybavení instalována.
2. Zjistí-li se, že informace poskytnuté zpracovateli nebo organizacemi producentů podle čl. 4 odst. 2 písm. b) jsou nepravdivé nebo že závazky podle těchto ustanovení nebyly splněny, uloží se tyto sankce:
a) v případě významných rozporů v dostupné infrastruktuře se peněžitá sankce rovná částce podpory odpovídající množství zpracovanému během dotyčného hospodářského roku; kromě toho musí být názvy zpracovatelů odstraněny z databáze na celý dotyčný hospodářský rok; smějí být zavedeny znovu nejdříve v následujícím hospodářském roce za předpokladu, že zpracovatelé prokáží, že mají patřičná zařízení instalována;
b) v případě neplnění závazků týkajících se zejména jakosti hotových produktů, včetně produktu vyřazeného tříděním, a/nebo vedení podrobné účetní evidence, rovná se sankce částce podpory odpovídající množství zpracovanému během dotyčného hospodářského roku.
3. Je-li zjištěno, že informace obsažené ve smlouvě jsou nesprávné, nebo že nebyly splněny závazky, uloží se sankce takto:
a) jestliže samostatný producent nebo organizace producentů nesplní zejména povinnost dodat stanovenou v čtvrté odrážce čl. 5 odst.
1 podpora nebude vyplacena a pokud již vyplacena byla, musí být vrácena podle článku 14 nařízení Komise (EHS) č. 3887/92 [12];
b) jestliže zpracovatelé nesouhlasí s převzetím nezpracovaných sušených vinných hroznů, dodaných podle smlouvy, uloží se peněžitá sankce, která se rovná částce podpory odpovídající dotyčným plochám.
4. Jestliže se zjistí během kontrol žádostí o podporu nesrovnalosti, uloží se sankce takto:
a) tam, kde se zjistí, že skutečně stanovená plocha je větší, než plocha, pro kterou se žádá o podporu, částka podpory se vypočte na základě plochy, uvedené v žádosti o podporu.
Jestliže se však zjistí, že při kontrole skutečně stanovená plocha je menší, než plocha, pro kterou se žádá podpora, částka podpory se vypočte na základě skutečně stanovené plochy snížené, s výjimkou případů vyšší moci, o dvojnásobek stanovené přebytečné plochy, pokud je větší než 3 % nebo 0,2 hektaru, avšak ne větší než 20 % stanovené plochy.
Organizace producentů uhradí neoprávněnou platbu, zvýšenou o úrok, vypočtený podle odst. 3 písm. a).
Kde je zjištěný přebytek plochy vyšší než 20 % stanovené plochy, neposkytne se žádná hektarová podpora, a pokud již byla podpora vyplacena, musí být vrácena podle článku 14 nařízení (EHS) č. 3887/92.
V případě nepravdivého prohlášení způsobeného úmyslně nebo hrubou nedbalostí:
- producent nebo organizace producentů se vyloučí z příjmu podpory pro daný hospodářský rok a
- v případě úmyslného nepravdivého prohlášení z příjmu podpory pro následující hospodářský rok.
Shora uvedená snížení se nepoužijí, jestliže samostatní producenti nebo organizace producentů mohou prokázat, že při stanovení plochy vzali správně jako základ informace, které přijal příslušný orgán.
Pro účely tohoto odstavce se "stanovenou plochou" rozumí plocha, pro kterou byly splněny všechny předepsané podmínky;
b) jestliže se zjistí, že nebyl dodržen minimální výnos, jména samostatného producenta nebo organizace producentů a případně i zapleteného zpracovatele, se odstraní z databáze na dobu dotyčného hospodářského roku a následujícího hospodářského roku;
c) jestliže se zjistí, že získaný výnos, i když byl vyšší, než minimální výnos, je přesto nižší, než průměrný výnos odhadovaný vnitrostátním orgánem pro dotyčnou zeměpisnou oblast, kontrola se rozšíří tak, aby zachytila množství prodaná samostatným producentem nebo organizací producentů na trhu čerstvých vinných hroznů nebo pro výrobu vína.
Jestliže tato kontrola a kontrola stavu vinice odhalí, že všechna množství sklizená z pozemků, pro něž se žádá podpora, nebyla usušena, podpora se sníží úměrně procentnímu podílu množství, která byla převedena.
Jestliže převedená množství činí více, než 30 % ze získaných množství, žádná podpora se nevyplatí.
Jestliže neexistuje žádný doklad o množstvích skutečně vyprodukovaných z dotyčných pozemků, převedená množství budou rovna rozdílu množství uvedených v žádosti o podporu a množství vypočtených použitím průměrného výnosu stanoveného orgány podle zeměpisné oblasti a odrůdy.
5. Ve všech případech, kdy byla podpora vyplacena neoprávněně, členské státy vrátí dotyčné částky podle článku 14 nařízení (EHS) č. 3887/92.
Týká-li se zjištěná nesrovnalost části plochy nebo produkce producenta nebo organizace producentů, nebo části produkce převzaté a/nebo zpracované zpracovatelem, uloží se sankce úměrné dané nesrovnalosti.
Musí být nejméně dvakrát tak vysoké, jako částka podpory odpovídající množství, jehož se nesrovnalost týká.
Článek 10
Na kontroly a sankce obsažené v tomto nařízení, se použijí tato ustanovení nařízení (EHS) č. 3887/92:
- čl. 6 odst. 3 poslední pododstavec v případě významných nesrovnalostí zjištěných v oblasti, nebo v části oblasti,
- čl. 6 odst. 7 první pododstavec pro stanovení plochy pozemků,
- čl. 8 odst. 1 první pododstavec v případě pozdního předložení žádosti o registraci v databázi a/nebo žádosti o podporu,
- článek 11 pro případy vyšší moci a případy, kdy se použitelné sankce neuloží,
- článek 12 ohledně zprávy o návštěvě kontroly,
- článek 13 ohledně odmítnutí zemědělce umožnit kontrolu,
- článek 14 ohledně pravidel pro vracení neoprávněných plateb,
- článek 15.
Článek 11
Dotyčné členské státy Komisi každoročně oznamují:
a) do 1. října na základě informací obsažených v databázi a smlouvách:
- celkovou plochu vinic osázených odrůdami způsobilými pro podporu rozepsanou podle odrůd a v případě sultánek a muškatelek, podle kategorie,
- specializovanou plochu určenou pro produkci sušených vinných hroznů,
- plochu pro každou odrůdu, na kterou se vztahují smlouvy, a celkový počet smluv, přičemž odliší smlouvy uzavřené s samostatnými producenti od smluv uzavřených s organizacemi producentů,
- odhad sklizně sušených vinných hroznů pro každou odrůdu,
- počet organizací producentů podle druhu uznání a procentní podíl ploch, které tyto organizace pokrývají; jejich skladovací kapacitu,
- počet zpracovatelů a jejich skladovací a zpracovatelskou kapacitu;
b) do 31. ledna:
i) na základě informací, obsažených v žádostech o podporu:
- specializovanou plochu pro každou odrůdu, pro kterou organizace producentů a samostatní producenti požádali o podporu,
- vyprodukovaná množství nezpracovaných sušených vinných hroznů a průměrný výnos na hektar pro každou odrůdu v případě organizací producentů a samostatných producentů,
- počet hektarů, pro něž byla příslušnými orgány členských států úředně povoleno snížení výnosu podle čtvrté odrážky čl. 3 odst. 2. Tyto plochy se rozepíší podle procentního snížení sklizně a podle druhu škody v každé z produkčních oblastí;
ii) na základě informací obsažených v žádostech o podporu na obnovenou výsadbu;
- plochy, na které byla získána podpora na obnovenou výsadbu, pro každou výsadbu v případě organizací producentů a samostatných producentů, přičemž uvedou samostatně platby za první, druhý a třetí rok obnovené výsadby;
c) do 1. září:
- plochy s konečnou platností uznané jako způsobilé pro poskytování podpory na pěstování a na obnovení výsadby pro běžný hospodářský rok;
- výsledky kontrol s vyznačením všech problémů, které se vyskytly.
Článek 12
Producentům sušených vinných hroznů, kteří používají ve svých zpracovatelských provozech umělé sušení vinných hroznů, může členský stát povolit, aby získávali své zásoby čerstvých vinných hroznů od producentů nebo organizací producentů, kteří jsou příjemci podpory.
K tomuto cíli musí předložit podrobný plán svých předpokládaných nákupů čerstvých vinných hroznů a podrobit se zvláštním kontrolám, které členský stát provádí, aby zabránil zneužívání.
Členské státy informují Komisi o těchto požadavcích a o přijatých zvláštních kontrolních opatřeních informují Komisi.
Článek 13
1. Členské státy musí mít zřízenou databázi uvedenou v čl. 2 odst. 4 před zahájením hospodářského roku 2002/03. Během hospodářských let 1999/2000, 2000/01 a 2001/02 se povinnost registrace v databázi nahrazuje povinností předložit žádost o registraci podle čl. 4 odst. 2 dříve než 1. září 1999; údaje týkající se plochy a identifikace pozemků jsou údaje katastrálního úřadu nebo jiné údaje, uznávané za rovnocenné orgánem, odpovědným za kontrolu ploch.
2. V hospodářských letech 1999/2000 až 2001/02 se použijí tato přechodná opatření:
a) členské státy mohou rozhodnout, že v hospodářském roce 1999/2000 formy sdružení producentů, které existovaly před vstupem tohoto nařízení v platnost, zaujmou místo svých členů pro všechny úkony týkající se správy režimu podpory pro pěstování sušených vinných hroznů, jestliže předloží žádost o předběžné uznání podle článku 14 nařízení (ES) č. 2200/96 dříve než 15. září 1999;
b) žádosti o registraci v databázi, uvedené v čl. 4 odst. 1 se přijmou, jestliže žadatelé samostatní producenti, organizace producentů, či zpracovatelé zaváží plnit podmínky své registrace v databázi, zejména ty, jež se vztahují na podmínky sušení, skladování a zpracování, před začátkem hospodářského roku 2001/02;
c) smlouvy uvedené v článku 5 musí být podepsány mezi producenty nebo organizacemi producentů včetně těch, které jsou uvedeny v bodu a), a zpracovateli, kteří podali žádosti o zápis do databáze; smlouvy na hospodářské roky 1999/2000 a 2000/01 musí být uzavřeny v uvedeném pořadí nejpozději 15. října 1999 a 1. září 2000;
d) povinnost dodávat a skladovat nezpracované sušené vinné hrozny ve stohovatelných plastových bednách platí v plném rozsahu od hospodářského roku 2002/03.
Pro samostatné producenty, organizace producentů a zpracovatele, kteří mají prospěch z opatření stanovených v nařízení rady (ES) č. 399/94 [13] se však tato povinnost vztahuje na:
- nejméně 25 % množství dodaných a skladovaných v průběhu hospodářského roku 1999/2000,
- nejméně 50 % množství dodaných a skladovaných v průběhu hospodářského roku 2000/01,
- 100 % množství dodaných a skladovaných v následujících hospodářských letech;
e) dodací lhůtou uvedenou v čl. 6 odst.
1 pro dodání v hospodářském roce 1999/2000 je 31. prosinec 1999. Až do začátku hospodářského roku 2001/02 mohou zpracovatelé svěřit skladování množství, která nemohou uskladnit sami, samostatným producentům nebo organizacím producentů;
f) Ustanovení č. 9 odst. 4 písm. a) druhý pododstavec a čl. 9 odst. 4 písm. c) se použije počínaje hospodářským rokem 2002/03.
Článek 14
Členské státy oznámí Komisi do dvou měsíců po vyhlášení tohoto nařízení vnitrostátní opatření, která přijaly na jeho základě.
Článek 15
Nařízení (EHS) č. 2911/90 a (EHS) č. 2347/84 se zrušují od hospodářského roku 1999/2000.
Článek 16
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1622/1999
ze dne 23. července 1999,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2201/96, pokud jde o režim skladování nezpracovaných sušených vinných hroznů a nezpracovaných sušených fíků
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2201/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhů s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny [1] ve znění nařízení (ES) č. 2199/97 [2], a zejména na čl. 9 odst. 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 9 nařízení (ES) č. 2201/96 zavádí režim pro skladování nezpracovaných sušených vinných hroznů a sušených fíků v průběhu posledních dvou měsíců příslušných hospodářských roků těchto produktů, který se obsahuje opatření pro schvalování skladovacích agentur a pro vyplácení podpory pro skladování a finanční náhrady.
Podmínky pro schválení skladovacích agentur je třeba stanovit zejména s ohledem na kroky nutné k zajištění správného skladování produktů.
(2) Požadavky na jakost a balení produktů nabízených pro skladování je třeba určovat takovým způsobem, aby bylo zajištěno, že se skladování provede za optimálních podmínek a přitom se nestane zajímavějším odbytištěm, než jsou obchodní trhy; tyto nové požadavky je třeba zavést ke konci přechodného období za účelem zajištění postupného přizpůsobení výroby.
Délka tohoto přechodného období musí vzít v úvahu odlišné charakteristiky každého odvětví.
(3) S ohledem na pravidla pro vyplácení podpory pro produkci sušených vinných hroznů uvedené v článku 7 nařízení (ES) č. 2201/96 a podpory pro produkci sušených fíků uvedené v článku 2 uvedeného nařízení je třeba přístup k režimu skladování omezit pouze na organizace producentů a v případě nezpracovaných sušených fíků na zpracovatele, za předpokladu, že uvádění na trh a/nebo skladování těchto nezpracovaných produktů provádějí organizace producentů a zpracovatelé.
(4) Postupy pro prodej a využití produktů v držení skladovacích agentur je třeba definovat způsobem, který zabezpečí finanční zájmy Společenství a přenese odpovědnost za stanovení technických opatření pro prodej na členské státy.
(5) Je třeba stanovit intervaly, v nichž se předkládají žádosti o podporu pro skladování a finanční náhradu.
Jednoměsíční intervaly berou patřičně v úvahu zájmy skladovacích agentur, aniž zbytečně zvyšují administrativní zatížení těmito opatřeními.
(6) Ustanovení tohoto nařízení nahrazují a mění s ohledem na změny zákonů a získané zkušenosti ustanovení nařízení Komise (EHS) č. 626/85 ze dne 12. března 1985 o nákupu, prodeji a skladování nezpracovaných sušených vinných hroznů a fíků skladovacími agenturami [3], naposledy pozměněného nařízením Komise (ES) č. 1437/97 [4] a nařízení Komise (EHS) č. 627/85 ze dne 12. března 1985 o podpoře pro skladování a finanční náhradě pro nezpracované sušené vinné hrozny a fíky [5], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1922/95 [6]. Kromě toho tato ustanovení zrušují platnost ustanovení nařízení Komise (EHS) č. 3263/81 ze dne 16. listopadu 1981, kterým se stanoví pravidla pro prodej sušených fíků a sušených vinných hroznů v držení skladovacích agentur prostřednictvím nabídkového řízení nebo za předem stanovené ceny [7], nařízení Komise (EHS) č. 1325/84 ze dne 14. května 1984, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro stanovení finančních náhrad za sušené fíky a sušené vinné hrozny pro daný hospodářský rok [8], nařízení Komise (EHS) č. 1707/85 ze dne 21. června 1985 o prodeji nezpracovaných sušených fíků prostřednictvím skladovacích agentur za účelem výroby alkoholu [9], nařízení Komise č. 3205/85 ze dne 15. listopadu 1995 o prodeji nezpracovaných sušených vinných hroznů pro zvláštní účely prostřednictvím nabídkového řízení [10], nařízení Komise (EHS) č. 682/86 ze dne 4. března 1986 o prodeji nezpracovaných sušených vinných hroznů skladovacími agenturami za účelem výroby některých chuťových přísad [11], nařízení Komise (EHS) č. 3937/88 ze dne 16. prosince 1988 o prodeji nezpracovaných korintek skladovacími agenturami za účelem výroby sušených vinných hroznů [12] a nařízení Komise (EHS) č. 913/89 ze dne 10. dubna 1989 o prodeji nezpracovaných sušených vinných hroznů skladovacími agenturami za účelem výroby alkoholu [13].Výše uvedená nařízení je tudíž třeba zrušit.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro účely článku 9 nařízení (ES) č. 2201/96 členské státy udělí skladovacím agenturám na jejich žádost souhlas, pokud tyto:
a) mají odpovídající skladovací zařízení; v případě nezpracovaných sušených vinných hroznů musí být tato zařízení nejméně rovnocenná zařízením požadovaným v souladu s pátou odrážkou čl. 4 odst. 2 písm. a) a první odrážkou čl. 4 odst. 2 písm. b) nařízení Komise (ES) č. 1621/1999 [14], aby byla zapsána do seznamu uvedeného v čl. 4 odst.1 uvedeného nařízení;
b) mají technické a lidské zdroje nezbytné pro zajištění správy produktů zakoupených podle článku 9 nařízení (ES) č. 2201/96;
c) se písemně zaváží k dodržování předpisů Společenství a vnitrostátních předpisů, pokud jde o výkon činnosti skladovací agentury.
Tento závazek je zaměřen zejména na plnění povinnosti skladovat zakoupené produkty odděleně v samostatných objektech a vést pro dotčené produkty odděleně účetnictví.
Článek 2
1. Podle čl. 9 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 2201/96 skladovací agentury nakupují:
- nezpracované sušené vinné hrozny, které jim jsou nabídnuty každý rok od 1. července do 31. srpna v rámci množství stanoveného v čl. 9 odst. 1 druhém pododstavci uvedeného nařízení,
- nezpracované sušené fíky, které jim jsou nabídnuty každý rok od 1. června do 31. července,
z probíhajícího hospodářského roku.
2. Tyto produkty skladovacím agenturám dodávají ve stohovatelných plastových bednách, ale přechodně mohou být dodávány ve vhodných nádobách nezpracované sušené vinné hrozny do konce hospodářského roku 2001/02 a nezpracované sušené fíky do konce hospodářského roku 2003/04.
Dodávané produkty musí:
- v případě nezpracovaných sušených vinných hroznů splňovat minimální požadavky stanovené v příloze k nařízení (ES) č. 1621/1999,
- v případě nezpracovaných sušených fíků splňovat minimální požadavky stanovené v příloze k nařízení (ES) č. 1573/1999 [15] a mít minimální velikost: - 180 plodů na kilogram do konce hospodářského roku 2003/04 a - 150 plodů na kilogram v následujících hospodářských letech.
Článek 3
1. Na všechny produkty, které skladovací agentury nakoupí, musí být uzavřeny smlouvy mezi prodejci a skladovacími agenturami. Prodejci jsou buď zpracovateli nebo organizacemi producentů, kterým bylo uděleno uznání nebo předběžné uznání podle nařízení (ES) č. 2200/96. Přechodně však mohou prodejci být i:
Smlouvy se uzavírají nejpozději dva týdny přede dnem dodávky a stanoví zejména:
a) jméno a adresu smluvních stran;
b) přibližné množství nezpracovaných sušených produktů, které bude dodáno;
c) adresu, na kterou budou produkty dodány;
d) datum dodávky.
Skladovací agentury zašlou neprodleně kopie smluv příslušnému vnitrostátnímu orgánu.
Ponechají si doklad o odeslání.
2. Skladovací agentury převezmou produkty před uplynutím lhůty stanovené v čl. 2 odst.1. Jestliže se prodejce a skladovací agentura neshodnou na hmotnosti nebo jakosti produktu, musí být produkt zvážen a odebrán jeho další vzorek za přítomnosti zástupce příslušného vnitrostátního orgánu. Jestliže produkt nesplňuje požadavky na jakost uvedené v čl. 2 odst. 2, je zrušena smlouva na množství, která nesplňují tyto požadavky nesplňuje; prodejce odškodní skladovací agenturu v souladu s vnitrostátními předpisy.
3. V případě, že je skladovací agentura zároveň prodejcem, považuje se smlouva stanovená v odstavci 1 za uzavřenou, jakmile byl příslušnému vnitrostátnímu orgánu zaslán dokument s údaji stanovenými v bodech b), c) a d) uvedeného odstavce nejpozději dva týdny před uplynutím lhůty stanovené v čl. 2 odst. 1. Převzetí produktů skladovací agenturou, včetně kontroly hmotnosti a jakosti, musí být provedeno za přítomnosti zástupce příslušného vnitrostátního orgánu.
Článek 4
1. Produkty, které mají v držení skladovací agentury, jsou uváděny na trh příslušným orgánem, který jim udělil uznání.
Produkty se prodávají prostřednictvím nabídkového řízení nebo prostřednictvím stálého nabídkového řízení, v případě potřeby za minimální nabídkovou cenu a za následujících podmínek:
a) nezpracované sušené fíky za účelem zvláštního průmyslové použití, které je nutno upřesnit ve vyhlášení nabídkového řízení;
b) nezpracované sušené vinné hrozny za účelem výroby sušených vinných hroznů ke konečné spotřebě do konce února následujícího po jejich zakoupení a po tomto datu za účelem zvláštního průmyslového použití, které je nutno upřesnit v oznámení o nabídkovém řízení.
2. Mezi zvláštní průmyslová použití zmiňovaná v odstavci 1 patří zejména výroba krmiv pro zvířata spadajících pod kód KN 2309, náhražek pražené kávy spadajících pod kód KN 210130 a alkoholu spadajícího pod kód KN 2208.
Členské státy mohou povolit jiná průmyslová použití poté, co sdělí Komisi hospodářské důvody svých návrhů a kontrolní opatření k těmto novým použitím.
Článek 5
1. Příslušný orgán sdělí Komisi do deseti dnů následujících po období uvedeném v čl. 2 odst. 1 a v případě nezpracovaných sušených hroznů do 10. března pro množství neprodaná na konci února následující údaje:
- množství sušených nezpracovaných produktů převzatých nebo neprodaných s uvedením skladovací agentury, která má produkty v držení,
- analýzu situace týkající se možných odbytů s ohledem na potřebu zachovat rovnováhu na trhu, a návrh týkající se zejména vybraných odbytišť, seznam množství určených k prodeji v případě stálých nabídkových řízení a předběžné možné stanovení minimální nabídkové ceny,
- kopii oznámení o nabídkovém řízení nebo o stálém nabídkovém řízení,
- kopii vnitrostátních předpisů vztahujících se k postupu nabídkového řízení v rámci tohoto nařízení.
Tato ustanovení se týkají zejména:
i) zveřejňování oznámení o nabídkovém řízení;
ii) závazky k přijetí účastníky nabídkového řízení;
iii) stanovené výše jistoty v nabídkovém řízení a zvláštních jistoty uvedených v uvedeném pořadí v čl. 9 odst. 7 a odst. 3 druhém pododstavci nařízení (ES) č. 2201/96;
iv) postup pro vyhodnocení nabídek a pro určení vybraných účastníků;
v) podmínky, jimiž se řídí propadnutí a uvolnění jistoty;
vi) pravidla pro převzetí kupujícím a pro zaplacení nákupní ceny;
vii) opatření pro kontrolu zvláštního průmyslového určení.
2. Příslušný orgán neprodleně informuje Komisi a dotyčnou skladovací agenturu o výsledku nabídkového řízení a dílčího nabídkového řízení.
Příslušný orgán zašle Komisi do deseti dnů po ukončení hospodářského roku zprávu o podmínkách na trhu během prodeje skladovaných množství, o všech možných obtížích, které se vyskytly, o neprodaných množstvích, a konečně o pravidlech pro prodej zbylých množství.
Článek 6
1. Skladovací agentury vedou podrobné účetnictví o pohybech produktů, které vstupují do skladu a které sklad opouštějí.
2. Nezpracované sušené vinné hrozny nacházející se ve skladu do konce února následujícího po jejich převzetí jsou skladovány a je s nimi zacházeno tak, aby se uchovala jejich původní fyzická a hygienická jakost.
3. Nezpracované sušené fíky od jejich vstupu do skladu a nezpracované sušené vinné hrozny od 1. března následujícího po jejich převzetí jsou skladovány je a nimi zacházeno jako s produkty určenými pro zvláštní průmyslové použití.
4. Členské státy stanoví způsoby zacházení a jiné úpravy požadované během skladování.
Článek 7
1. Podpora skladování uvedená v čl. 9 odst. 4 nařízení (ES) č. 2201/96 musí být stanovena na jeden den skladování. Den vstupu produktu do skladu i den, kdy produkt sklad, jsou započítávány do skutečné doby skladování.
2. Pro nezpracované sušené vinné hrozny z téhož hospodářského roku se stanoví dvě sazby podpory. První sazba se použije pro produkty skladované do konce února následujícího po jejich nákupu. Druhá sazba se použije pro produkty skladované po tomto datu s omezením do konce maximálního skladovacího období stanoveného v čl. 9 odst. 4 nařízení (ES) č. 2201/96. Pro stanovení druhé sazby podpory se berou v úvahu méně přísné požadavky na skladování, které platí pro období po dni 1. března, následujícího po převzetí podle čl. 6 odst. 3 tohoto nařízení.
Článek 8
1. Žádosti o podporu skladování podávají skladovací agentury příslušnému orgánu nejpozději pátý den každého měsíce a vztahují se k předchozímu měsíci.
2. Obsahují zejména:
- množství, pro něž se o podporu žádá, a počet dnů skutečného skladování,
- skladované množství první a poslední den v měsíci, pro který se žádá o podporu skladování, přičemž se neodčítají žádné možné přirozené ztráty.
Článek 9
1. Společně se žádostmi o podporu pro skladování uvedenými v článku 8 předloží skladovací agentury příslušnému orgánu nejpozději pátý den každého měsíce žádosti o finanční náhradu stanovenou v čl. 9 odst. 5 nařízení (ES) č. 2201/96 pro množství, prodaná.v předchozím měsíci.
2. Žádosti musí obsahovat zejména množství prodaná během dotyčného měsíce rozepsaná podle prodejní ceny.
Žádosti vztahující se k poslednímu prodeji převzatých množství vztahujících se k danému hospodářskému roku musí obsahovat údaje o přirozených ztrátách.
Jestliže tyto ztráty nepřesahují 0,5 % průměrného množství ve skladu za měsíc, berou se jako prodaná množství.
3. Finanční vyrovnání se vypočítá podle čl. 9 odst. 5 nařízení (ES) č. 2201/96.
Článek 10
1. Příslušný orgán členského státu, který schválil skladovací agenturu, provádí kontroly na místě následujícím způsobem:
a) v případě nezpracovaných sušených vinných hroznů je kontrolováno od převzetí do konce února následujícího roku na nejméně 20 % skladovaného množství a nejméně jednou v každé skladovací agentuře řádné vedení účetnictví, podmínky skladování a jakost skladovaného produktu;
b) v případě nezpracovaných sušených fíků je prostřednictvím systematických kontrol prováděných při převzetí ověřováno, zda produkty splňují minimální požadavky na jakost;
c) kontroly musí být provedeny nejméně na 10 % skladovaného množství pro ověření informací uvedených v žádostech o podporu skladování a o finanční vyrovnání.
2. Příslušný orgán odejme schválení tam, kde již není plněna některá z podmínek pro udělení schválení; v tomto případě nebude vyplacena žádná podpora skladování ani finanční vyrovnání pro probíhající hospodářský rok a již vyplacené částky musí být vráceny zvýšené o úrok za dobu, která uplynula od zaplacení částky do jejího vrácení.
Použitá úroková sazba je sazba používaná Evropským měnovým institutem pro transakce v ECU zveřejněná v řadě "C"Úředního věstníku Evropských společenství, platné ke dni neoprávněné platby, zvýšené o tři procentní body.
Článek 11
Zrušují se nařízení (EHS) č. 3263/81, (EHS) č. 1325/84; (EHS) č. 626/85, (EHS) č. 627/85, (EHS) č. 1707/85, (EHS) č. 3205/85, (EHS) č. 682/86, (EHS) č. 3937/88 a (EHS) č. 913/89.
Článek 12
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1636/1999
ze dne 26. července 1999,
kterým se povolují nové doplňkové látky a nová užití doplňkových látek v krmivech
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech [1], naposledy pozměněnou nařízením Komise (ES) č.
1411/1999 [2], a zejména na články 3 a 9j této směrnice,
(1) vzhledem k tomu, že směrnice 70/524/ES stanoví, že s ohledem na vývoj vědeckých a technických poznatků mohou být povoleny nové doplňkové látky nebo nová užití doplňkových látek;
(2) vzhledem k tomu, že směrnice Rady 93/113/ES ze dne 14. prosince 1993 o způsobu užití enzymů, mikroorganismů a přípravků z nich ve výživě zvířat a o jejich uvádění na trh [3], naposledy pozměněná směrnicí 97/40/ES [4], odchylně od směrnice 70/524/EHS zmocnila členské státy dočasně povolit používání enzymů, mikroorganismů a přípravků z nich a jejich uvádění na trh;
(3) vzhledem k tomu, že nové doplňkové látky nebo nová užití doplňkových látek mohou být dočasně povolena, pokud při povoleném obsahu v krmivech nemají nepříznivé účinky na zdraví lidí a zvířat nebo na životní prostředí, ani nepoškozují spotřebitele tím, že by ovlivňovaly vlastnosti živočišného produktu, pokud jejich přítomnost v krmivech může být kontrolována a pokud lze podle dosavadních výsledků důvodně předpokládat, že mají příznivý vliv na vlastnosti krmiv, do kterých jsou přidávány, nebo na živočišnou produkci;
(4) vzhledem k tomu, že na používání doplňkových látek pracovníky a na manipulaci s nimi se vztahují v plném rozsahu ustanovení směrnice Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci [5] a navazující samostatné směrnice, zejména směrniceRady 90/679/EHS ze dne 26. listopadu 1990 o ochraně zaměstnanců před riziky spojenými s expozicí biologickým činitelům při práci [6], naposledy pozměněná směrnicí 97/65/ES [7];
(5) vzhledem k tomu, že po posouzení dokumentací předložených členskými státy v souladu s článkem 3 směrnice 93/113/ES se ukazuje, že určitý počet přípravků náležejících do skupin enzymů a mikroorganismů může být dočasně povolen;
(6) vzhledem k tomu, že stanovisko Vědeckého výboru pro výživu zvířat, pokud jde o bezpečnost těchto přípravků, bylo příznivé;
(7) vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro krmiva,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přípravky náležející do skupiny "enzymů", které jsou uvedeny v příloze I tohoto nařízení, mohou být povoleny v souladu se směrnicí 70/524/EHS jako doplňkové látky ve výživě zvířat za podmínek stanovených v uvedené příloze.
Článek 2
Přípravky náležející do skupiny "mikroorganismů", které jsou uvedeny v příloze II tohoto nařízení, mohou být povoleny v souladu se směrnicí 70/524/EHS jako doplňkové látky ve výživě zvířat za podmínek stanovených v uvedené příloze.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1645/1999
ze dne 27. července 1999,
kterým se doplňuje příloha nařízení (ES) č. 2400/96 o zápisu určitých názvů do "Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení" podle nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1068/97 [2], a zejména na čl. 6 odst. 3 a 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 5 nařízení (EHS) č. 2081/92 postoupila Francie Komisi dvě žádosti o zápis názvů jako označení původu nebo zeměpisných označení.
(2) Podle čl. 6 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2081/92 bylo shledáno, že žádosti splňují všechny požadavky uvedeného nařízení, a zejména že byly uvedeny všechny údaje požadované článkem 4.
(3) Komise neobdržela po zveřejnění dotyčných názvů uvedených v příloze tohoto nařízení v Úředním věstníku Evropských společenství [3] žádné námitky podle článku 7 nařízení (EHS) č. 2081/92.
(4) Tyto názvy by tedy měly být zapsány do "Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení" a měly by být proto v rámci Společenství chráněny jako označení původu a zeměpisná označení.
(5) Příloha tohoto nařízení doplňuje přílohu nařízení Komise (ES) č. 2400/96 [4] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 872/1999 [5],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Názvy uvedené v příloze tohoto nařízení se doplňují k příloze nařízení (ES) č. 2400/96 a podle čl. 6 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2081/92 zapisují do "Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení" jako chráněné označení původu (CHOP) a chráněné zeměpisné označení (CHZO).
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1647/1999
ze dne 27. července 1999,
kterým se stanoví odchylka od nařízení (ES) č. 2571/97 o prodeji másla za snížené ceny a o poskytování podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo určené k použití při výrobě cukrářských výrobků, zmrzliny a jiných potravin, pokud jde o lhůtu pro použití a přimíchání
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 804/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1587/96 [2], a zejména na čl. 6 odst. 6 a čl. 12 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
2571/97 [3] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 494/1999 [4] stanoví lhůtu pro použití produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení a pro jejich přimíchání do konečných produktů; nařízení Komise (ES) č.
1982/98 [5] ve znění nařízení (ES) č. 2571/97 stanoví dotyčné období v trvání pěti měsíců pro množství přidělená počínaje sedmnáctým nabídkovým řízením; že toto období dosud neskončilo pro množství přidělovaná v rámci dvacátého pátého a dvacátého šestého nabídkového řízení; nařízení (ES) č.
494/1999 ve znění nařízení (ES) č. 2571/97 toto období zkrátilo na čtyři měsíce pro množství přidělená počínaje dvacátým sedmým nabídkovým řízením.
(2) Rozhodnutí Komise 1999/363/ES [6], 1999/368/ES [7], 1999/389/ES [8], 1999/390/ES [9] a 1999/449/ES [10] stanoví opatření na ochranu některých produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě nebo k výživě zvířat před kontaminací dioxiny.
(3) S ohledem na ustálení počtu nabídek souvisejících s poskytnutím podpory a na obtíže, s nimiž se potýkají některé hospodářské subjekty na dotyčném trhu, zejména v důsledku opatření na ochranu některých produktů určených k lidské spotřebě proti kontaminaci dioxiny, je třeba o jeden měsíc prodloužit lhůty pro přimíchání dotyčných množství do konečných produktů, které v případě dotyčných hospodářských subjektů dosud neuplynuly.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Odchylně od článku 11 nařízení (ES) č. 2571/97:
- pro použití a přimíchání množství přidělených v rámci dvacátého pátého a dvacátého šestého nabídkového řízení v roce 1999 se použije lhůta šesti měsíců,
- pro použití a přimíchání množství přidělených v rámci dvacátého sedmého až třicátého čtvrtého nabídkového řízení v roce 1999 se použije lhůta pěti měsíců.
Článek 2
Toto nařízení se použije na žádost hospodářských subjektů, které mohou příslušnému orgánu uspokojivě prokázat, že nemohly použít a přimíchat uvedená množství ve lhůtách stanovených v článku 11 nařízení (ES) č. 2571/97 z důvodu ochranných opatření stanovených v rozhodnutích Komise 1999/363/ES, 1999/368/ES, 1999/389/ES, 1999/390/ES a 1999/449/ES.
Za účelem posouzení situace uvedené v prvním odstavci použijí příslušné orgány obchodní doklady uvedené v čl. 1 odst. 2 nařízení Rady (EHS) č. 4045/89 [11].
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1655/1999
ze dne 19. července 1999,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2236/95, kterým se stanoví obecná pravidla pro poskytování finanční pomoci Společenství v oblasti transevropských sítí
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 156 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [3],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Zkušenosti s uplatňováním nařízení (ES) č. 2236/95 [5] ukázaly, že toto nařízení vyžaduje některé změny.
(2) Je nutné usnadnit financování určitých projektů tím, že se mezi možné formy podpory zahrne příspěvek k vytvoření rizikového kapitálu.
Je žádoucí využít finanční zdroje poskytované podle nařízení (ES) č. 2236/95 k maximalizaci příspěvku ze soukromých financí.
(3) Vrstva rizikového kapitálu ve finančním návrhu projektu může přispět k uvedení partnerství mezi veřejným a soukromým sektorem do pohybu.
Příliv rizikového kapitálu pro transevropské sítě je zejména v jejich počátečních etapách omezený.
(4) Je vhodné rizikovému kapitálu umožnit účast v investičních fondech s přednostním soustředěním na poskytování rizikového kapitálu pro projekty transevropských sítí až do 1 % celkové částky pro období 2000 až 2006 s cílem získat zkušenost s tímto novým způsobem financování.
Tato mez může být zvýšena až na 2 % po přezkoumání fungování tohoto nástroje.
Je také vhodné prověřit jeho možné budoucí rozšíření.
(5) Je žádoucí pro zvýšení průhlednosti a pro to, aby se vyšlo vstříc očekáváním na projekty nebo skupiny projektů, které mají významné finanční potřeby po dlouhou dobu, vypracovat orientační víceleté programy ve specifických odvětvích nebo oblastech.
Tyto programy by měly stanovit celkovou a roční výši podpory, která by mohla být na dané období přidělena takovým projektům nebo skupinám projektů a která by mohla sloužit jako odkaz na roční rozhodnutí o poskytnutí finanční pomoci v rámci ročních rozpočtových prostředků, pokud jsou v souladu s odpovídajícími orientačními víceletými programy.
Roční částky stanovené v těchto programech nicméně nepředstavují rozpočtové závazky.
(6) Projekty nebo skupiny projektů by měly mít možnost být předmětem po sobě následujících rozhodnutí o poskytnutí finanční pomoci.
(7) V žádosti o finanční podporu projektu je nutné podrobné členění odhadů týkajících se zdrojů příspěvků od Společenství a od státních, regionálních a místních orgánů veřejné správy, jakož i rozsahu finančních příspěvků soukromého sektoru.
(8) Poskytnutá finanční pomoc by měla být s výjimkou řádně zdůvodněných případů zrušena, pokud příslušná akce nebyla zahájena k určenému dni.
(9) Je nutné zahrnout aktivity Evropského investičního fondu mezi finanční nástroje Společenství, s nimiž musí být akce podle nařízení (ES) č. 2236/95 koordinována.
(10) Komisi by mělo být umožněno vyžadovat od příjemců, aby poskytli vyhodnocení projektů podporovaných podle nařízení (ES) č. 2236/95 nebo nezbytné informace, které by Komisi umožnily provést vlastní vyhodnocení.
(11) Rozhodnutí Rady 87/373/EHS [6] stanoví postupy pro výkon pravomocí svěřených Komisi Radou pro provádění aktů přijatých Radou.
Postupy stanovené tímto nařízením by měly vzít na vědomí možné změny stávajících opatření stanovených interinstitucionální dohodou nebo rozhodnutím 87/373/EHS.
(12) S ohledem na význam transevropských sítí je vhodné zahrnout do nařízení (ES) č. 2236/95 finanční rámec ve smyslu bodu 1 prohlášení Evropského parlamentu, Rady a Komise ze dne 6. března 1995 ve výši 4600 milionů eur pro jeho provádění v období 2000 až 2006.
(13) Je vhodné, aby Rada prověřila, zda ponechat v platnosti nebo změnit opatření podle nařízení (ES) č. 2236/95 s ohledem na souhrnnou zprávu předloženou Komisí před koncem roku 2006.
(14) V průběhu přechodného období od 1. ledna 1999 do 31. prosince 2001 by všechny odkazy na euro měly být považovány za odkazy na euro jakožto měnovou jednotku, jak je uvedeno v nařízení Rady (ES) č. 974/98 ze dne 3. května 1998 o zavedení eura [7].
(15) Nařízení (ES) č. 2236/95 by proto mělo být změněno,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2236/95 se mění takto:
1. V článku 2 se zrušuje odstavec 2.
2. Článek 3 se zrušuje.
3. Článek 4 se nahrazuje tímto:
"Článek 4 Formy pomoci
1. Pomoc Společenství projektům smí nabývat jedné nebo několika z těchto forem:
a) spolufinancování studií týkajících se projektů, včetně přípravných a hodnotících studií a studií proveditelnosti, jakož i další technická podpůrná opatření těchto studií.
Obecně nemůže finanční účast Společenství překročit 50 % z celkových nákladů na studii.
Ve výjimečných, řádně odůvodněných případech může z podnětu Komise a se souhlasem dotyčných členských států účast Společenství překročit mez 50 %;
b) úrokových příspěvků na úvěry poskytnuté Evropskou investiční bankou či jinými veřejnými či soukromými finančními institucemi. Doba vyplácení příspěvku nesmí zpravidla přesáhnout pět let;
c) příspěvků na poplatky za úvěrové záruky od Evropského investičního fondu nebo od jiných finančních institucí;
d) přímé investiční dotace v řádně odůvodněných případech;
e) účast na rizikovém kapitálu pro investiční fondy nebo srovnatelné finanční podniky s přednostním soustředěním na poskytování rizikového kapitálu pro projekty transevropských sítí a zapojení podstatných investic soukromého sektoru; taková účast na rizikovém kapitálu nesmí překročit 1 % rozpočtových zdrojů podle článku 18.
Tato mez může být od roku 2003 zvýšena postupem podle článku 17 až na 2 % s ohledem na přezkum fungování tohoto nástroje, který bude předložen Komisí Evropskému parlamentu a Radě.
Další podmínky provádění této účasti na rizikovém kapitálu jsou stanoveny v příloze.
Účast může být zaplacena přímo do fondu nebo srovnatelného finančního podniku nebo do vhodného nástroje pro spolufinancování spravovaného týmiž správci fondu;
f) pomoc Společenství podle písmen a) až e) bude v případě potřeby kombinována s cílem získat maximální stimulační efekt z vynaložených rozpočtových zdrojů, které musejí být využity co možná nejefektivněji.
2. Formy pomoci poskytované Společenstvím podle písmen a) až e) se uplatňují výběrovým způsobem s ohledem na zvláštní charakteristiky různých typů jednotlivých sítí a s cílem zajistit, aby tato pomoc nenarušovala hospodářskou soutěž mezi podniky v dotyčném odvětví.
3. Finanční prostředky pro financování projektů dopravní infrastruktury během období uvedeného v článku 18 by měly být užity tak, aby alespoň 55 % bylo určeno na železnice (včetně kombinované dopravy) a nejvýše 25 % na pozemní komunikace.
4. Komise bude zvláště podporovat nasazení soukromých finančních zdrojů na projekty financované podle tohoto nařízení tam, kde může být multiplikační efekt finančních nástrojů Společenství maximalizován v partnerstvích mezi veřejným a soukromým sektorem.
Komise posoudí každý případ jednotlivě, přičemž v případě potřeby zohlední možnou alternativu financování výhradně z veřejných prostředků.
Pro každý projekt bude v souladu se Smlouvou požadována podpora každého dotyčného členského státu."
4. V čl. 5 odst. 3 se vkládá nový pododstavec, který zní: "V případě projektů týkajících se družicových lokalizačních a navigačních systémů podle článku 17 rozhodnutí č. 1692/96/ES [8] může celková částka pomoci Společenství podle tohoto nařízení od 1. ledna 2003 po přezkumu dosáhnout výjimečně 20 % celkových investičních nákladů."
5. Vkládá se nový článek, který zní: "Článek 5a
Orientační víceletý program Společenství
1. Aniž je dotčen článek 6, může Komise postupem podle článku 17 vypracovat podle odvětví na základě hlavních směrů uvedených v článku 155 Smlouvy orientační víceletý program (dále jen "program"), aby se zlepšila účelnost činnosti Společenství.
Program bude založen na žádostech o finanční pomoc podle článku 8 a bude mimo jiné odrážet informace poskytnuté členskými státy, zejména informace uvedené v článku 9.
2. Program sestává výhradně z projektů společného zájmu nebo soudržných skupin projektů společného zájmu, které byly předtím identifikovány v rámci hlavních směrů uvedených v čl. 155 odst. 1 Smlouvy, týkají se specifických oblastí a mají významné dlouhodobé finanční potřeby.
3. Program stanoví pro každý projekt nebo skupinu projektů uvedené v odstavci 2 orientační částky pro poskytnutí finanční pomoci s výhradou ročního rozhodnutí rozpočtového orgánu.
Pro účely orientačních víceletých programů nemůže být užito více než 75 % rozpočtových zdrojů podle článku 18.
4. Program slouží jako odkaz pro roční rozhodnutí, kterými se na projekty přiděluje pomoc Společenství v rámci ročních rozpočtových prostředků.
Komise pravidelně informuje výbor uvedený v článku 17 o pokroku programů a o veškerých rozhodnutích Komise o přidělení pomoci Společenství na projekty.
Průvodní dokumenty k předběžnému návrhu rozpočtu Komise budou zahrnovat zprávu o pokroku při provádění každého orientačního víceletého programu v souladu s finančním nařízením.
Program musí být přezkoumán alespoň v polovině doby jeho trvání nebo s ohledem na skutečně dosažený pokrok projektu (projektů) nebo skupiny (skupin) projektů postupem podle článku 17 a revidován, bude-li to nezbytné.
Program také uvede jiné zdroje financování dotyčných projektů, zejména z jiných nástrojů Společenství a od Evropské investiční banky.
5. V případě, že nastanou v provádění projektu (projektů) nebo skupiny (skupin) projektů podstatné změny, dotyčný členský stát neprodleně uvědomí Komisi.
O úpravách orientačních celkových částek stanovených programem pro projekt (projekty) nebo skupinu (skupiny) projektů, které mohou být nezbytné v důsledku těchto změn, se rozhodne postupem podle článku 17."
6. V článku 6 se vkládá nový odstavec 1a, který zní: "1a. Komise při provádění tohoto nařízení zajistí soulad svých rozhodnutí o poskytnutí pomoci Společenství s prioritami stanovenými v hlavních směrech pro různá odvětví vymezených podle čl. 155 odst. 1 Smlouvy, včetně jejich souladu s veškerými požadavky, které mohou být stanoveny v těchto hlavních směrech s ohledem na procentní podíl celkové pomoci Společenství."
7. Článek 8 se nahrazuje tímto:
"Článek 8 Podávání žádostí o finanční pomoc
Žádosti o finanční pomoc podávají Komisi dotyčné členské státy nebo se souhlasem členského státu (členských států) veřejné či soukromé podniky nebo subjekty, jichž se to přímo týká.
Komise zaznamená souhlas dotyčných členských států."
8. V čl. 9 odst. 1 písm. a) se osmá odrážka nahrazuje tímto: "— finanční plán uvádějící v eurech nebo národní měně veškeré složky finančního návrhu, včetně finanční pomoci požadované od Společenství v jejích různých formách uvedených v článku 4 a od místních, regionálních nebo vnitrostátních orgánů veřejné správy, jakož i ze soukromých zdrojů, a již poskytnuté pomoci,".
9. V článku 9 se odstavec 2 nahrazuje tímto: "2. Žadatelé poskytnou Komisi veškeré důležité doplňkové informace, které si vyžádá, jako například parametry, hlavní směry a hypotézy, z nichž vychází analýza nákladů a přínosů."
10. Článek 10 se nahrazuje tímto: "Článek 10
Poskytnutí finanční pomoci
Komise rozhodne v souladu s článkem 274 Smlouvy o poskytnutí finanční pomoci podle tohoto nařízení na základě vlastního posouzení žádosti v souladu s výběrovými kritérii.
V případě projektů identifikovaných v dotyčném orientačním víceletém programu vypracovaném na základě článku 5a přijme Komise roční rozhodnutí o poskytnutí pomoci v rámci orientačních finančních částek stanovených v daném programu.
V případě jiných projektů budou opatření přijata postupem podle článku 17.
Komise sdělí své rozhodnutí přímo příjemcům pomoci a členským státům."
11. V článku 11 se odstavec 7 nahrazuje tímto: "7. Komise určí na základě postupu stanoveného v článku 17 rámec pro postupy, harmonogram a částky plateb subvencí úrokových sazeb, subvencí záruky a podpor formou účasti rizikového kapitálu, pokud jde o investiční fondy nebo srovnatelné finanční podniky s přednostním soustředěním na poskytování rizikového kapitálu pro projekty transevropských sítí."
12. V článku 12
a) se v odstavci 1 návětí nahrazuje tímto: "1. Aby bylo zaručeno úspěšné dokončení projektů financovaných podle tohoto nařízení, přijmou členské státy a Komise, každý z nich ve své oblasti působnosti, nezbytná opatření, aby:";
b) v odstavci 1 se třetí odrážka nahrazuje tímto: "— byly získány zpět veškeré částky ztracené v důsledku nesrovnalostí, včetně úroků z pozdních splátek, v souladu s pravidly přijatými Komisí.
S výjimkou případů, kdy členský stát (členské státy) nebo provádějící orgán veřejné moci poskytne důkaz, že neodpovídá za nesrovnalost, nese členský stát odpovědnost za finanční náhradu veškerých neoprávněně proplacených částek.";
c) odstavec 6 se nahrazuje tímto: "6. Jestliže Společenství poskytne pomoc veřejným nebo soukromým podnikům nebo subjektům, kterých se to přímo týká, provádí Komise, popřípadě ve spolupráci s členskými státy, kontrolní opatření.";
d) odstavec 7 se nahrazuje tímto: "7. Odpovědné subjekty a orgány a veřejné nebo soukromé podniky nebo subjekty, kterých se to přímo týká, uchovávají pro potřeby Komise veškeré podklady výdajů k danému projektu po dobu pěti let od poslední platby každého projektu."
13. V článku 13 se vkládá nový odstavec, který zní: "2a. Pomoc poskytnutá projektům, které nezačaly do dvou let ode dne jejich očekávaného zahájení uvedeného v rozhodnutí o poskytnutí pomoci, Komise zruší s výjimkou případů řádně vůči Komisi odůvodněných."
14. Článek 14 se nahrazuje tímto: "Článek 14
Koordinace
Komise odpovídá za koordinaci a soudržnost mezi projekty a programy uvedenými v čl. 5a odst. 1 uskutečněnými podle tohoto nařízení a projekty uskutečněnými za pomoci příspěvků z rozpočtu Společenství, zásahů Evropské investiční banky, Evropského investičního fondu a ostatních finančních nástrojů Společenství."
15. Článek 15 se nahrazuje tímto: "Článek 15
Posouzení, sledování a vyhodnocování
1. Členské státy a Komise zajistí, aby provádění projektů podle tohoto nařízení podléhalo účinnému sledování a vyhodnocování.
Projekty mohou být podle výsledků sledování a vyhodnocování upravovány.
2. Aby bylo zajištěno účinné využití pomoci Společenství, vyhodnocují Komise a dotyčné členské státy, případně i ve spolupráci s Evropskou investiční bankou nebo jinými příslušnými orgány, soustavně pokrok v provádění projektů.
3. Po obdržení žádosti o pomoc a před jejím schválením Komise posoudí projekt s cílem zvážit, zda je v souladu s podmínkami a kritérii stanovenými v článcích 5 a 6.
V případě potřeby přizve Komise Evropskou investiční banku nebo jiné příslušné subjekty, aby se na tomto posouzení podílely.
4. Komise a členské státy vyhodnotí způsob, jakým byly projekty a programy provedeny, včetně důsledku jejich provedení, s cílem posoudit, zda může být nebo zda bylo dosaženo původních cílů.
Toto hodnocení mimo jiné zahrnuje vliv projektů na životní prostředí, přičemž se bere ohled na platné právní předpisy Společenství.
Komise také může po konzultaci s dotyčným členským státem požadovat, aby příjemce pomoci předložil zvláštní vyhodnocení projektů nebo skupin projektů podporovaných podle tohoto nařízení nebo jí poskytl informace a pomoc potřebnou k vyhodnocení těchto projektů.
5. V případě potřeby je sledování prováděno pomocí hmotných a finančních ukazatelů.
Ukazatele se vztahují na zvláštní povahu projektů a jejich cílů.
Musí být uspořádány tak, aby udávaly:
- úroveň rozpracovanosti projektu vzhledem k plánu a původně stanoveným operativním cílům,
- pokrok dosažený v řízení a případné související problémy.
6. Při prověřování jednotlivých žádostí o pomoc bere Komise ohled na výsledky posouzení a hodnocení prováděných v souladu s tímto článkem.
7. Způsoby hodnocení a sledování podle odstavců 4 a 5 jsou stanoveny v rozhodnutích o schválení projektů nebo ve smluvních ustanoveních týkajících se poskytování finanční pomoci."
16. V článku 16 se odstavec 1 nahrazuje tímto: "1. Komise předloží každý rok k posouzení výroční zprávu o činnostech vykonaných podle tohoto nařízení Evropskému parlamentu, Radě, Hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů. Tato zpráva musí obsahovat vyhodnocení výsledků dosažených na základě pomoci poskytnuté Společenstvím v různých oblastech používání s ohledem na původní cíle, jakož i kapitolu o obsahu a provádění probíhajících víceletých programů, zejména zprávu o revizi podle článku 5a."
17. Článek 18 se nahrazuje tímto: "Článek 18
Rozpočové zdroje
Finanční rámec pro provádění tohoto nařízení pro období 2000 až 2006 činí 4600 milionů eur.
Roční položky schvaluje rozpočtový orgán v mezích finančního výhledu."
18. Článek 19 se nahrazuje tímto:
"Článek 19 Ustanovení o revizi
20. Doplňuje se příloha obsažená v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Bod 19 článku 1 se použije ode dne 1. ledna 1999.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 1661/1999
ze dne 27. července 1999,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 737/90 o podmínkách dovozu zemědělských produktů pocházejících ze třetích zemí po havárii jaderné elektrárny v Černobylu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 737/90 ze dne 22. března 1990 o podmínkách dovozu zemědělských produktů pocházejících ze třetích zemí po havárii jaderné elektrárny v Černobylu[1], ve znění nařízení (ES) č. 686/95[2], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
(1) vzhledem k tomu, že spad radioaktivního cesia v důsledku havárie jaderné elektrárny v Černobylu dne 26. dubna 1986 zasáhl velký počet třetích zemí; že při dovozu některých druhů hub z určitých třetích zemí byly opakovaně zaznamenány případy nedodržení nejvyšších přípustných úrovní radioaktivní kontaminace;
(2) vzhledem k tomu, že podobný spad zasáhl některé části území několika členských států Evropské unie;
(3) vzhledem k tomu, že lesy a zalesněné oblasti obvykle tvoří přirozené prostředí nepěstovaných hub (produkty uvedené v příloze I) a takové systémy mají tendenci zadržovat radioaktivní cesium cyklickou výměnou mezi půdou a vegetací;
(4) vzhledem k tomu, že v důsledku toho po havárii poklesla trvalá kontaminace nepěstovaných hub radioaktivním cesiem pouze velmi málo a u některých druhů se dokonce zvýšila;
(5) vzhledem k tomu, že v roce 1986 Komise provedla a následně aktualizovala posouzení možných rizik, která představují potraviny kontaminované radioaktivním cesiem, pro lidské zdraví; že s ohledem na fyzikální poločas přeměny uvedené látky zůstává toto posouzení v platnosti a kromě toho jsou nejvyšší přípustné úrovně v zásadě v souladu s úrovněmi doporučovanými Komisí pro Codex alimentarius;
(6) vzhledem k tomu, že v souladu s článkem 4 nařízení (EHS) č. 737/90 musí členské státy provádět kontroly produktů pocházejících ze třetích zemí;
(7) vzhledem k tomu, že prováděcí pravidla k uvedenému nařízení lze nalézt v nařízení Komise (EHS) č. 1983/88[3];
(8) vzhledem k tomu, že jak vyplývá z těchto úvah, existuje potřeba aktualizovat tato ustanovení a doplnit je zvláštními podmínkami pro dovoz některých produktů;
(9) vzhledem k tomu, že směrnice 92/59/EHS Rady ze dne 29. června 1992 o obecné bezpečnosti výrobků[4] zavedla systém pro rychlou výměnu informací;
(10) vzhledem k tomu, že opatření in situ na území členských států Evropské unie vyplývají z právních závazků těchto států podle článků 35 a 36 Smlouvy o Euratomu a již uvedená opatření Společenství, stejně jako vnitrostátní opatření a kontroly, jsou ve svém celku, pokud jde o rovnost výsledků, stejná jako rovnost definovaná tímto nařízením; že Komise přijímá všechna nutná opatření k zajištění toho, aby členské státy skutečně v tomto ohledu dodržovaly své právní závazky;
(11) vzhledem k tomu, že i když ustanovení týkající se odběru vzorků a analýzy různých zemědělských produktů vyžadují další přezkoumání, je na místě okamžité zpřísnění těchto opatření, pokud jde o houby;
(12) vzhledem k tomu, že pro umožnění účinnějších kontrol je nezbytné stanovit určitý omezený počet celních úřadů, kde budou moci být přihlášeny některé produkty k propuštění do volného oběhu v Evropské unii;
(13) vzhledem k tomu, že seznam celních úřadů a seznam třetích zemí může být v případě potřeby přezkoumán mimo jiné s ohledem na budoucí splnění nejvyšších přípustných úrovní a na další informace umožňující Komisi posoudit, zda existuje potřeba, aby daná třetí země byla ponechána na seznamu uvedeném v příloze IV;
(14) vzhledem k tomu, že ze stejného důvodu je vhodné, aby ke každé zásilce těchto produktů byly předloženy vývozní certifikáty uvedené v článku 4 nařízení (EHS) č. 737/90;
(15) vzhledem k tomu, že je vhodné, aby příslušné orgány členských států byly oprávněny podle svého uvážení vybírat poplatky za odběr a analýzu vzorků a za likvidaci produktu nebo zpětné odeslání za podmínky, že při uplatňování možnosti zlikvidovat nebo odmítnout daný produkt bude dodržována zásada proporcionality a že v žádném případě takto vybrané poplatky nepřevýší vynaložené náklady;
(16) vzhledem k tomu, že dále uvedená opatření jsou v souladu s mezinárodními závazky Evropského společenství, zejména závazky vyplývajícími z dohod o založení Světové obchodní organizace, při zohlednění práva Společenství přijímat a uplatňovat opatření nezbytná pro dosažení úrovně ochrany zdraví zavedené na území členských států;
(17) vzhledem k tomu, že opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem ad hoc výboru uvedeného v článku 7 nařízení (EHS) č. 737/90,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Kontroly obsahu radioaktivního cesia podle článku 3 nařízení (EHS) č. 737/90 v produktech stanovených v článku 1 uvedeného nařízení za účelem zajištění toho, že jsou dodržovány nejvyšší přípustné úrovně stanovené v uvedeném nařízení, provádějí členské státy, z nichž jsou produkty propouštěny do volného oběhu, nejpozději před tímto propuštěním.
2. Kontroly se uskutečňují odběrem vzorků v souladu s těmito minimálními normami:
a) aniž je dotčen odst. 3 písm. b), bere členský stát, pokud jde o intenzitu kontroly, v úvahu zejména stupeň kontaminace země původu, charakteristiky dotyčného produktu, výsledky předchozích kontrol a vývozní certifikáty uvedené v článku 3;
b) aniž jsou dotčena další opatření uvedená v článcích 5 a 6 nařízení (EHS) č. 737/90, pokud je zjištěno překročení nejvyšších přípustných úrovní u jednoho z produktů pocházejícího z některé třetí země, jsou podrobeny intenzivnější kontrole všechny produkty stejného druhu pocházející z dotyčné třetí země.
3. Kontroly specifických produktů jsou prováděny v souladu s následujícími zásadami:
a) u jatečných zvířat jsou kontroly prováděny, aniž by tím byla dotčena celní pravidla stanovená v nařízení Rady (EHS) č. 2913/92[5], a nařízení Komise (EHS) č.
2454/93[6] a požadavky veterinární kontroly. Propuštění do volného oběhu je podmíněno předložením certifikátu vydaného příslušnými orgány odpovědnými za kontroly, který osvědčí, že toto maso prošlo systémem kontrol a že při těchto kontrolách nebylo zjištěno překročení nejvyšších přípustných úrovní;
b) u výrobků uvedených v příloze I pocházejících ze třetích zemí uvedených v příloze IV probíhá kontrola dokladů na základě řádně vyplněných vývozních certifikátů uvedených v článku 3 doprovázejících každou zásilku.
Z každé zásilky o hmotnosti čerstvého produktu, nebo jeho ekvivalentu, nad 10 kg jsou odebírány vzorky, které jsou analyzovány. Přitom se přihlíží k informacím obsaženým ve vývozním certifikátu.
Prohlášení o propuštění těchto produktů do volného oběhu v členském státě určení může být vydáno pouze omezeným počtem celních úřadů uvedených v příloze III.
4. V případě, že je zjištěno překročení nejvyšších přípustných úrovní u daného produktu, mohou příslušné orgány členského státu požadovat likvidaci dováženého produktu nebo jeho zpětné odeslání do země původu.
V tomto případě bude celnímu úřadu, který odmítl propustit produkt do volnému oběhu, předložen písemný důkaz o tom, že produkt opustil území Evropského společenství.
5. U produktů uvedených v čl. 1 odst.1 mohou příslušné orgány dle svého volného uvážení vybírat od dovozce poplatky za odběr vzorků a analýzu produktů při uplatnění nařízení (EHS) č. 737/90. U zásilek, které překročí nejvyšší přípustné úrovně, mohou příslušné orgány rovněž vybrat od zamýšleného dovozce náhradu nákladů spojených s likvidací zásilky nebo s jejím zpětným odesláním do země původu.
Článek 2
1. Každý členský stát uplatňuje analogicky článek 8 směrnice 92/59/EHS, aby neprodleně oznámil Komisi zaznamenané případy nedodržení ustanovení týkajících se nejvyšších přípustných úrovní vymezených v nařízení (EHS) č. 737/90 a upřesní zemi původu, označení zboží i stupeň jeho kontaminace, dopravní prostředky, vývozce a rozhodnutí, které bylo v daném případě přijato.
1. Členské státy informují Komisi o orgánech určených k provádění kontrol.
2. Komise neprodleně informuje členské státy o zjištěných případech překročení nejvyšších přípustných úrovní prostřednictvím systému Společenství pro rychlou výměnu informací zavedeného směrnicí 92/59/EHS.
Článek 3
1. Členské státy zajistí, aby vývozní certifikáty vydané příslušnými orgány třetích zemí uvedenými v příloze IV prokazovaly, že produkty, ke kterým jsou připojeny, dodržují nejvyšší přípustné úrovně stanovené článkem 3 nařízení (EHS) č.
737/90. Certifikát je vyhotoven na formuláři vytištěném na bílém papíře a shodném se vzorem uvedeným v příloze II.
2. Komise předá členským státům získané údaje o orgánech, které jsou v dotyčných třetích zemích oprávněny vydávat vývozní certifikáty.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1662/1999
ze dne 28. července 1999,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 2454/93, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [1], naposledy pozměněné nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 955/1999 [2], a zejména na článek 249 uvedeného nařízení,
(1) vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č.
2454/93 [3] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 502/1999 [4] stanoví případy, ve kterých mohou být na základě rozhodnutí Komise povolena zjednodušení režimu aktivního zušlechťovacího styku; že je žádoucí pozměnit postup udělování povolení, aby umožnil usnadnit určité trojúhelníkové obchodní toky s dostatečně velkým počtem případů předčasného vývozu;
(2) vzhledem k tomu, že dočasné použití dopravních prostředků by mělo odpovídat potřebám cestovního ruchu v zeměpisných oblastech Společenství, jež jsou závislé na dopravní infrastruktuře třetích zemí;
(3) vzhledem k tomu, že je z hospodářských důvodů žádoucí rozšířit působnost přílohy 87 na materiál z PVC přepracovávaný na promítací plátna;
(4) vzhledem k tomu, že by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno nařízení (EHS) č. 2454/93;
(5) vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2454/93 se mění takto:
1. V článku 601 se odstavec 6 nahrazuje tímto: "6. Týká-li se seskupení předčasného vývozu více členských států, použije se postup podle čl. 556 odst. 2 přiměřeně."
2. V čl. 719 odst. 11 se doplňuje nové písmeno, které zní: "d) mohou celní orgány v obecných nebo jednotlivých případech, jiných než uvedených v písmenech a), b) a c), povolit fyzickým osobám usazených na celním území Společenství, aby používaly na tomto území vozidlo najaté podle písemné smlouvy mimo toto území, které splňuje podmínky stanovené v odst. 3 písm. c). Podmínkou povolení je, že země, v nichž je vozidlo najato a evidováno, povolují dočasné použití vozidel najatých a evidovaných na celním území Společenství za srovnatelných podmínek.
Vozidlo musí být zpětně vyvezeno nebo vráceno do půjčovny vozidel usazené na celním území Společenství k následnému zpětnému vývozu do osmi dnů od nabytí účinnosti smlouvy.
Smlouva musí být celním orgánům na jejich žádost předložena."
3. Příloha 87 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 1663/1999
ze dne 28. července 1999,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2629/97, pokud jde o ušní značky v rámci systému identifikace a evidence skotu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 820/97 ze dne 21. dubna 1997, kterým se stanoví systém identifikace a evidence skotu a které se týká označování hovězího masa a výrobků z hovězího masa1, a zejména čl. 10 písm. a) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) nařízení Rady (ES) č. 2629/972, naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 331/19993, stanoví prováděcí pravidla pro ušní značky, evidence hospodářství a pasy v rámci systému identifikace a evidence skotu;
(2) je vhodné stanovit údaje, které mají být uvedeny na náhradních ušních značkách, jež se použijí v případě ztráty ušních značek;
(3) je proto nutné vhodným způsobem změnit nařízení (ES) č. 2629/97;
(4) opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 1 nařízení (ES) č. 2629/97 se doplňují dva nové odstavce, které znějí: "6. Kromě údajů podle odstavce 1 a odlišně od nich může náhradní ušní značka, která se použije v případě ztráty ušní značky, obsahovat číslo náhradní ušní značky vyjádřené římskými číslicemi. V takovém případě zůstává identifikační kód podle odstavce 2 nezměněn.
7. V případě ztráty ušní značky by náhradní ušní značka, která se používá v členském státě pro zvířata narozená v jiném členském státě, měla obsahovat alespoň stejné údaje, jako jsou údaje podle odstavce 2, jakož i kód nebo logo příslušného orgánu, který ji vydal."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1666/1999
ze dne 28. července 1999,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2201/96, pokud jde o minimální požadavky na jakost určitých odrůd sušených vinných hroznů uváděných na trh
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2201/96 ze dne 28. října 1996 o vytvoření společné organizace trhu se zpracovaným ovocem a zeleninou [1], pozměněné nařízením (ES) č. 2199/97 [2], a zejména na článek 8 uvedeného nařízení,
(1) vzhledem k tomu, že článek 8 nařízení (ES) č. 2201/96 stanoví, že u odrůd sušených vinných hroznů uvedených v čl.
7 odst. 1 uvedeného nařízení mohou být stanoveny společné normy pro produkty určené ke spotřebě ve Společenství nebo vyvážené do třetích zemí; že s přihlédnutím k obchodním zvyklostem ve světovém obchodě týkajícím se třídění těchto produktů je třeba se omezit na stanovení minimálních požadavků a dovolených odchylek pro sušené vinné hrozny určené ke spotřebě ve Společenství nebo vyvážené; že v zájmu zjednodušení je vhodné přijmout minimální požadavky a dovolené odchylky stanovené v normě EHK/OSN doporučené Pracovní skupinou pro normalizaci produktů podléhajících rychlé zkáze zvyšování jejich jakosti Evropské hospodářské komise OSN;
(2) vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování tohoto požadavku na jakost sušených vinných hroznů uváděných do oběhu, aniž by došlo k nadměrnému zatížení kontrolních orgánů, je třeba přesně stanovit stadium kontroly dodržování minimálních požadavků na jakost produktů získaných v rámci Společenství a produktů dovezených ze třetích zemí, přičemž je třeba ponechat členským státům možnost provádět kontrolu v jiných stadiích uvádění na trh;
(3) vzhledem k tomu, že u produktů dovážených ze třetích zemí je třeba v zájmu usnadnění kontrolních činnost, omezit kontrolu dodržování minimálních požadavků na sušené vinné hrozny dovážené ze třetích zemí ve velkoobjemových obalech, protože riziko dovozu produktů neodpovídajících požadavkům se v podstatě může týkat jen těchto produktů;
(4) vzhledem k tomu, že je třeba vzít v úvahu národní zvláštnosti systémů kontroly, je třeba ponechat na členských státech stanovení pravidel pro provádění kontrol;
(5) vzhledem k tomu, že Řídící výbor pro zpracované ovoce a zeleninu nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Sušené vinné hrozny odrůd "sultánky", "muškatelky" a "korintky" označené kódem KN 080620 určené ke spotřebě ve Společenství nebo vyvážené do třetích zemí, musí odpovídat minimálním požadavkům a dovoleným odchylkám uvedeným v příloze.
Tento požadavek se uplatňuje u produktů původem ze třetích zemí ve stadiu jejich uvedení do volného oběhu a u produktů ze Společenství ve stadiu jejich opuštění zpracovatelského zařízení.
Článek 2
Sušené vinné hrozny získané ve Společenství určené pro vnitřní trh nebo k vývozu jsou předmětem kontroly dodržování minimálních požadavků a dovolených odchylek uvedených v článku 1 na místech zpracování před jejich naložením k odeslání.
Sušené vinné hrozny dovážené v obalech o čisté hmotnosti obsahu vyšší než 2 kg jsou předmětem kontroly dodržování minimálních požadavků a dovolených odchylek na odebraných vzorcích před jejich propuštěním do volného oběhu na trhu Společenství.
Členské státy mohou kontrolovat tyto produkty ve všech stadiích uvádění na trh.
Členské státy mohou rozhodnout o přijetí potvrzení o dodržení minimálních požadavků a dovolených odchylek pro II. jakost vydané třetími zeměmi původu sušených vinných hroznů jako důkazu dodržení ustanovení tohoto nařízení stanovených normou Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů (EHK/OSN).
Článek 3
Členské státy stanoví pravidla provádění kontroly.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1722/1999
ze dne 29. července 1999
o dovozu otrub, krupičných otrub a jiných zbytků vzniklých proséváním, mletím nebo jiným způsobem zpracování některých obilovin pocházejících z Alžírska, Maroka a Egypta a o dovozu pšenice tvrdé pocházející z Maroka
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dohody o spolupráci a prozatímní dohody uzavřené v letech 1976 a 1977 mezi Evropským hospodářským společenstvím na jedné straně a Alžírskou demokratickou a lidovou republikou, Egyptskou arabskou republikou a Marockým královstvím na straně druhé o dovozu otrub, krupičných otrub a jiných zbytků vzniklých proséváním, mletím nebo jiným způsobem zpracování obilovin do Společenství stanovují preferenční režimy založené na snížení nebo osvobození od pohyblivých dávek.
(2) Dohoda o spolupráci a prozatímní dohoda mezi Evropským hospodářským společenstvím a Marockým královstvím o zvláštním režimu pro dovoz pšenice tvrdé stanoví snížení pohyblivých dávek.
(3) Nařízení Rady (EHS) č. 1519/76 ze dne 24. června 1976 o dovozech otrub, krupičných otrub a jiných zbytků vzniklých proséváním, mletím nebo jiným způsobem zpracování některých obilovin pocházejících z Alžírska [1], nařízení Rady (EHS) č. 1526/76 ze dne 24. června 1976 o dovozech otrub, krupičných otrub a jiných zbytků vzniklých proséváním, mletím nebo jiným způsobem zpracování některých obilovin pocházejících z Maroka [2], nařízení Rady (EHS) č. 1251/77 ze dne 17. května 1977 o dovozech otrub, krupičných otrub a jiných zbytků vzniklých proséváním, mletím nebo jiným způsobem zpracování některých obilovin pocházejících z Egyptské arabské republiky [3] a nařízení rady (EHS) č. 1520/76 ze dne 24. června 1976 o dovozu pšenice tvrdé pocházející z Maroka [4] stanovují pro uvedený režim prováděcí pravidla.
(4) Evropsko-středozemské dohody o přidružení jsou nyní projednávány nebo uzavírány s Alžírskou demokratickou a lidovou republikou, Marockým královstvím a Egyptskou arabskou republikou. Dohody o spolupráci podle nařízení (EHS) č. 1519/76, (EHS) č. 1520/76, (EHS) č. 1526/76 a (EHS) č. 1251/77 zatím nadále zůstávají použitelné.
(5) Podle Dohody o zemědělství uzavřené v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání se Společenství zavázalo, že pevně stanoví sazby pohyblivých dávek a od 1. července 1995 je nahradí cly. Toto nahrazení by mohlo zamezit fungování zvláštních režimů, které jsou založeny na pohyblivých dávkách, a proto musely být do uzavření nových dohod s Alžírskem, Marokem a Egyptem stanoveny dočasné odchylky od nařízení (EHS) č. 1519/76, (EHS) č. 1520/76, (EHS) č. 1526/76 a (EHS) č. 1251/77, které nemají vliv na podstatu těchto režimů. Přechodná ustanovení pro úpravu těchto nařízení jsou na základě článku 3 nařízení (ES) č. 3290/94 [5] stanovena nařízeními (ES) č. 1710/95 [6] a (ES) č. 1711/95 [7], a to do 30. června 1999.
(6) Výhody poskytnuté v rámci dohod týkajících se dovozů otrub, krupičných otrub a jiných zbytků vzniklých proséváním, mletím nebo jiným způsobem zpracování některých obilovin se tak přepočtou na cla, přičemž pro Alžírsko a Maroko se stanoví paušální snížení cel podle společného celního sazebníku o 7,25 EUR/t pro koncesi, která se týká pevně stanovené složky cla, a tato snížená celní sazba se dále sníží o 60 % pro koncesi, která se týká pohyblivé složky, a pro Egypt se celní sazba sníží o 60 %.
(7) Až do ukončení probíhajících jednání nebo uzavření dohod je pro zajištění nepřetržitého obchodu se Společenstvím nezbytné opatření, které prodlouží přechodný režim, který je v platnosti.
(8) Při uzavření nových dohod s příslušnými třetími zeměmi bude nezbytné toto nařízení upravit.
Mělo by být stanoveno, že Komise může přijmout tyto změny postupem podle článku 23 nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [8],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Tímto nařízením se stanoví ustanovení použitelná pro zvláštní režimy pro dovoz otrub, krupičných otrub a jiných zbytků vzniklých proséváním, mletím nebo jiným způsobem zpracování některých obilovin pocházejících z Alžírska, Maroka a Egypta a ustanovení použitelná pro zvláštní režim pro dovoz pšenice tvrdé pocházející z Maroka.
Článek 2
Celní sazby použitelné pro dovoz otrub, krupičných otrub a jiných zbytků vzniklých proséváním, mletím nebo jiným způsobem zpracování některých obilovin kódů KN 23023010 až 23024090 pocházejících z Alžírska a Maroka do Společenství se rovnají 40 % částek stanovených ve společném celním sazebníku, následně snížených o 7,25 EUR/t.
Článek 3
Celní sazby použitelné pro dovoz otrub, krupičných otrub a jiných zbytků vzniklých proséváním, mletím nebo jiným způsobem zpracování některých obilovin kódů KN 23021010 až 23021090, 23022010, 23022090 a 23023010 až 23024090 pocházejících z Egypta do Společenství se rovnají 40 % částek stanovených ve společném celním sazebníku.
Článek 4
Články 2 a 3 se použijí pro všechny dovozy, u nichž dovozce prokáže, že vývozní dávka byla vybrána v Alžírsku, Maroku nebo Egyptě v souladu s článkem 21 dohody o spolupráci s Alžírskem, článkem 23 dohody o spolupráci s Marokem a článkem 20 dohody o spolupráci s Egyptem.
Článek 5
Clo pro dovoz pšenice tvrdé kódu KN 10011000 pocházející z Maroka do Společenství a dopravené z této země přímo do Společenství je clo stanovené podle čl. 10 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1766/92 snížené o 0,73 EUR/t.
Článek 6
V případě uzavření nových dohod se třetími zeměmi uvedenými v tomto nařízení přijme Komise postupem podle článku 23 nařízení (EHS) č. 1766/92 nezbytné úpravy tohoto nařízení, které z těchto nových dohod vyplynou.
Článek 7
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Použije se ode dne 1. července 1999.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1726/1999
ze dne 27. července 1999,
kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 530/1999 o strukturální statistice výdělků a nákladů práce s ohledem na definici a předávání informací o nákladech práce
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 530/1999 [1] ze dne 9. března 1999 o strukturální statistice výdělků a nákladů práce, a zejména na článek 11 uvedeného nařízení,
(1) vzhledem k tomu, že v souladu s článkem 11 nařízení (ES) č.
530/1999 je třeba přijmout prováděcí opatření týkající se definice a členění informací, které mají být poskytovány, a vhodného formátu pro předávání výsledků;
(2) vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistické programy, zřízeného rozhodnutím Rady 89/382/EHS, Euratom [2],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Definice a členění informací
V souladu s článkem 6 nařízení (ES) č. 530/1999 poskytují členské státy informace o podrobných proměnných uvedených v příloze I tohoto nařízení.
Pro tento účel jsou definice proměnných uvedeny v příloze II.
Článek 2
Technický formát pro předávání výsledků
Vhodný technický formát pro předávání výsledků je uveden v příloze III tohoto nařízení.
Článek 3
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1727/1999
ze dne 28. července 1999,
kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 2158/92 o ochraně lesů Společenství před požáry
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2158/92 ze dne 23. července 1992 o ochraně lesů Společenství před požáry [1], pozměněné nařízením (ES) č. 308/97 [2], a zejména na čl. 4 odst. 4 uvedeného nařízení,
(1) vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2158/92 stanoví finanční příspěvky Společenství na opatření ke zlepšení ochrany lesů před požáry;
(2) vzhledem k tomu, že podle čl. 4 odst. 3 výše uvedeného nařízení jsou příspěvky poskytovány v prvé řadě na programy ochrany lesů před požáry předkládané členskými státy;
(3) vzhledem k tomu, že různá opatření, pro která je požadována finanční pomoc Společenství, je třeba v zájmu účinnosti, zjednodušení a racionalizace postupů na národní úrovni i úrovni Společenství spojit ve formě ročního národního programu každého členského státu;
(4) vzhledem k tomu, že je třeba stanovit podrobnosti předkládání žádostí o finanční pomoc v rámci národních programů a informace, jež musí obsahovat, aby se zjednodušilo jejich posuzování;
(5) vzhledem k tomu, že v rámci finanční pomoci Společenství by měl být zaveden systém zálohových plateb, aby členské státy mohly zajistit řádné hospodaření s finančními prostředky národního programu;
(6) vzhledem k tomu, že žádosti předkládané Komisi členskými státy o vyplacení záloh a zůstatků v rámci národního programu musejí obsahovat určité informace, které usnadní přezkoumat správnost výdajů;
(7) vzhledem k tomu, že Komise musí být informována o tom, že opatření jsou prováděna za podmínek a ve lhůtě stanovené v rozhodnutí o poskytnutí pomoci;
(8) vzhledem k tomu, že členské státy musejí přijmout předpisy nutné k zajištění efektivní kontroly provádění opatření v rámci národního programu;
2158/92 a nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evrop -ských společenství [3] musejí členské státy kontrolovat efektivní a řádné provádění operací financovaných Společenstvím a získat zpět částky propadlé v důsledku nesrovnalostí či nedbalosti; že tyto částky představují z hlediska rozpočtu Společenství neodůvodněné výdaje, a proto musí být vráceny Společenství;
(10) vzhledem k tomu, že členskému státu, pokud kontroly Komise podle článku 8 nařízení (EHS) č. 2158/92 odhalí nějakou nesrovnalost, musí být umožněno se k dané situaci vyjádřit; že potvrdí-li se, že došlo k nesrovnalosti a příslušné částky tudíž představují z hlediska rozpočtu Společenství neodůvodněné výdaje, musejí být vráceny Společenství;
(11) vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 1170/93 [4] pozměněné nařízením (ES) č. 1460/98 [5] by proto mělo být zrušeno;
(12) vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého lesnického výboru,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Programy stanovené v článku 4 nařízení (EHS) č. 2158/92 jsou vypracovávány na národní úrovni každý rok.
Národní program musí zahrnovat všechny žádosti o pomoc předkládané na základě výše uvedeného článku 4.
Musí obsahovat údaje a dokumenty uvedené v příloze I tohoto nařízení a vztahovat se k informacím stanoveným v článku 2.
Členský stát zašle tento program Komisi ve dvou vyhotoveních a ve formě uvedené v příloze I.
2. Maximální délka národního programu uvedeného v odstavci 1 činí tři roky ode dne oznámení rozhodnutí Komise stanoveného v článku 6 nařízení (EHS) č. 2158/92 bez možnosti jeho prodloužení.
Článek 2
Program uvedený v článku 1 zahrnuje:
a) seznam dokladů poskytovaných příjemci; "doklady" se rozumí veškeré dokumenty vystavené v souladu se zákonnými či podzákonnými předpisy daného členského státu nebo opatřeními přijatými příslušným orgánem, jež jsou způsobilé prokázat, že podmínky týkající se každé individuální žádosti byly splněny.
Seznam obsahuje označení dokladů s uvedením předpisů či opatření, na jejichž základě jsou vystavovány a stručný popis obsahu daných dokumentů;
b) vzory formulářů, na kterých příjemci předkládají svou žádost o platbu.
Tyto formuláře musí obsahovat alespoň souhrn vynaložených výdajů a srovnávací tabulku udávající kvalitativní a kvantitativní popis zamýšlených a uskutečněných opatření;
c) popis metod kontroly a řízení stanovených na základě článku 8 nařízení (EHS) č. 2158/92 k zajištění efektivního provádění opatření v rámci programu.
Členský stát sdělí rovněž každou následnou aktualizaci dokumentace uvedené v prvním pododstavci.
Článek 3
1. Příslušný orgán smí požádat o zálohu na národní program v maximální výši 30 % pomoci Společenství nejdříve 1. ledna roku následujícího po datu oznámení rozhodnutí Komise.
2. O druhou zálohu v maximální výši 30 % smí členský stát požádat, prokáže-li, že 60 % první zálohy již bylo použito na tentýž program.
Druhá záloha může být zvýšena až na 50 %, pokud z první zálohy bylo vynaloženo 90 %.
3. Zůstatek bude vyplacen poté, co Komise obdrží a schválí závěrečnou zprávu, konečný finanční výkaz a žádost o závěrečnou platbu pro národní program.
Článek 4
1. Každé pololetí počínaje 1. červencem roku následujícího po datu oznámení rozhodnutí Komise o schválení programu předá příslušný orgán výkaz částek vyplacených příjemcům v souladu s přílohou II spolu se zprávou popisující stav prací.
2. Příslušný orgán předkládá Komisi žádosti o platby záloh a zůstatku pro národní program ve dvou vyhotovení a v souladu s přílohou III.
Článek 5
1. Pokud členský stát získá zpět částky propadlé v důsledku nesrovnalostí či nedbalosti, vrátí je Společenství.
2. Zjistí-li Komise během čtyř let následujících po platbě zůstatku jakoukoliv nesrovnalost v operaci financované Společenstvím a že daná částka nebyla podle odstavce 1 Společenství vrácena, informuje o tom členský stát a poskytne mu možnost se vyjádřit.
3. Jestliže po přezkoumání situace a případného vyjádření dotčeného členského státu Komise dojde k závěru, že došlo k nesrovnalosti, členský stát vrátí příslušné částky.
Článek 6
Zrušuje se nařízení (EHS) č. 1170/93.
Použije se však na žádosti o pomoc předložené před 1. listopadem 1998.
Článek 7
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1728/1999
ze dne 29. července 1999
o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu syntetických polyesterových vláken pocházejících z Tchaj-wanu a o zastavení řízení týkajícího se dovozů syntetických polyesterových vláken pocházejících z Korejské republiky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1], a zejména na článek 9 a článek 11 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Komisí po konzultaci s Poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. ŘÍZENÍ
1. Předcházející šetření
a) Tchaj-wan
(1) V prosinci 1988 uložila Rada nařízením (EHS) č. 3946/88 [2] konečná antidumpingová cla z dovozu syntetických polyesterových vláken (dále jen "PSV") pocházejících mimo jiné z Tchaj-wanu.
Následně zahájila Komise v prosinci 1990 na základě žádosti Sdružení dovozců syntetických polyesterových vláken, jakož i žádosti vývozců v některých dotčených zemích, přezkum nařízení (EHS) č. 3946/88, v souladu s článkem 14 nařízení (EHS) č. 2423/88 [3]. V důsledku tohoto přezkumu pozměnila Rada v prosinci 1992 nařízením (EHS) č. 3017/92 [4] platná antidumpingová cla mimo jiné ve vztahu k Tchaj-wanu.
b) Korejská republika
(2) V lednu 1993 uložila Rada nařízením (EHS) č. 54/93 [5] konečná antidumpingová cla z dovozu PSV pocházejících mimo jiné z Korejské republiky (dále jen "Korea").
c) Opatření proti jiným zemím
(3) Rada pozměnila nařízením (EHS) č. 3017/92 antidumpingová opatření mimo jiné proti Rumunsku, Turecku, Srbské republice a Černé Hoře a Bývalé jugoslávské republice Makedonii a zrušila opatření proti dovozům z Mexika a Spojených států amerických.
Antidumpingová opatření týkající se zbývajících výše uvedených zemí pozbyla účinnosti dne 23. října 1997.
Rada konečně uvalila nařízením (ES) č. 1490/96 [6] konečná antidumpingová opatření proti dovozům PSV pocházejících z Běloruska.
Nakonec se tedy v současnosti platná antidumpingová opatření týkají dovozů pocházejících z Tchaj-wanu, Koreje a Běloruska.
2. Žádost o přezkum
(4) Po zveřejnění dvou oznámení o blížícím se pozbytí účinnosti platných antidumpingových opatření proti dovozům PSV pocházejících mimo jiné z Tchaj-wanu [7] a z Koreje [8] obdržela Komise v červenci a srpnu 1997 žádosti o přezkum opatření týkajících se těchto dvou zemí podle čl. 11 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 384/96 (dále jen "základní nařízení") ve vztahu k těmto dvěma výše uvedeným zemím.
Žádosti podal Mezinárodní výbor pro umělé hedvábí a syntetická vlákna (MVUHSV) jednající jménem výrobců ve Společenství, jejichž společná výroba představuje většinový podíl na celkové výrobě dotyčného výrobku ve Společenství.
(5) Žádosti byly odůvodněny tím, že pozbytím účinnosti opatření by pravděpodobně dumping ke škodě daného odvětví Společenství pokračoval nebo by se opakoval.
Po konzultaci s Poradním výborem dospěla Komise k závěru, že pro zahájení přezkumu existuje dostatek podkladů a zahájila šetření [9] podle čl. 11 odst.
2 základního nařízení. Ačkoli byly žádosti o přezkum pozbytí účinnosti podány v rámci dvou odlišných řízení, týkaly se dovozů téhož výrobku.
Proto byly oba přezkumy v zájmu náležité správy spojeny v jedno šetření.
3. Šetření
(6) Komise úředně uvědomila výrobce ve Společenství podporující žádost o přezkum, vyvážející výrobce, dovozce a uživatele, o nichž je známo, že se jich záležitost týká, jakož i zástupce vyvážejících zemí a dala stranám, kterých se záležitost přímo týkala, příležitost sdělit písemně svá stanoviska a požádat o slyšení.
(7) Komise rozeslala stranám, o nichž je známo, že se jich záležitost týká, dotazníky a obdržela odpovědi od osmi výrobců ze Společenství, čtyř tchajwanských a pěti korejských vyvážejících výrobců.
Komise rozeslala dotazníky rovněž celé řadě ekonomických subjektů, kteří jsou sami prodejci, uživateli a dovozci PSV ve Společenství, nebo je zastupují.
Odpověděla pouze dvě sdružení uživatelů.
(8) Komise si vyžádala a ověřila všechny informace, které pokládala za potřebné pro stanovení dumpingu, škod a zájmu Společenství.
Ověřování byla provedeno v prostorách těchto společností:
a) Vyvážející výrobci:
- TCHAJ-WAN
- Nan Ya Plastic Corporation, Taipei,
- Shinkong Synthetic Fibres Corporation, Taipei,
- Tuntex Distinct Corporation, Taipei,
- Far Eastern Textile Corporation, Taipei;
- KOREA
- Saehan Industries Inc. (dříve Cheil Synthetic Textiles Inc.), Seoul,
- Daehan Synthetic Fiber Corporation, Ltd, Seoul,
- Kohap Ltd, Seoul,
- Samyang Corporation, Seoul,
- Sunkyong Industries Ltd, Seoul;
b) Výrobci ve Společenství
- Hoechst AG, Frankfurt/Main, Německo,
- Tergal, Gauchy, Francie,
- Montefibre Spa, Milano, Itálie,
- Catalana de Polimers, Barcelona, Španělsko.
(9) Šetření dumpingu se týkalo období od 1. října 1996 do 30. září 1997 (dále jen "období šetření", nebo "OŠ").
Přezkum situace daného odvětví Společenství se týkal období od roku 1994 do konce období šetření.
(10) Nynější přezkum překročil období jednoho roku, během něhož měl být podle čl. 11 odst. 5 základního nařízení uzavřen, a to v důsledku složitosti šetření, a zejména v důsledku potíží při získávání a vyhodnocování údajů o devalvaci měny na Dálném Východě a jeho vlivu na pravděpodobnost pokračování nebo opakování škodlivého dumpingu.
(11) Všechny dotyčné strany byly informovány o základních skutečnostech a úvahách, na jejichž základě vznikl záměr doporučit zachování existujících opatření týkajících se dovozů pocházejících z Tchaj-wanu a zastavit řízení týkající se dovozů pocházejících z Koreje.
Byla jim rovněž poskytnuta lhůta k vyjádření stanoviska k těmto zjištěním.
Připomínky stran byly zváženy a zjištění byla v případě potřeby odpovídajícím způsobem upravena.
B. DOTYČNÝ VÝROBEK A PODOBNÝ VÝROBEK
1. Popis dotyčného výrobku
(12) Výrobkem, kterého se toto šetření týká, je tentýž výrobek jako v předcházejících šetřeních, to jest syntetická polyesterová střižová vlákna, nemykaná, nečesaná nebo jinak nezpracovaná pro spřádání; obecně jsou nazývána "polyesterová syntetická vlákna" (PSV) a jsou v současné době se zařazena pod kód KN 55032000.
Tento výrobek je základním materiálem používaným na různých stupních výrobního postupu textilního zboží, v závislosti na charakteru příslušných textilií.
Kolem 60 % spotřeby PSV se ve Společenství se používá pro spřádání, tj. pro výrobu nití z nekonečných vláken pro výrobu textilií, po přimíchání nebo nepřimíchání jiných vláken, jako je bavlna nebo vlna.
Přibližně 25 % se používá jako náplně, tj. k vycpávání nebo vyplňování určitého textilního zboží (např. polštářů, sedadel automobilů, sak) a zbývajících 15 % je určeno pro ostatní, nespřádané výrobky, zejména pro výrobu koberců.
Uvedený výrobek se prodává s různou specifikací jakosti: stupeň A odpovídá běžné jakosti, zatímco vlákna nižší jakosti se označují stupni B a C. Šetření ukázalo, že do Společenství byl vyvážen pouze stupeň A. Výrobci PSV zařazují výrobek do různých typů podle svých vlastních kritérií, která jsou založena hlavně na jeho použití a tloušťce a délce vlákna.
(13) Tchajwanští vyvážející výrobci požadovali, aby vlákna určená pro jiné účely než pro spřádání a zvláštní vlákna, tj. PSV se zvláštními znaky, jako jsou dvoukomponentní dutá vlákna, vlákna s nízkým bodem tavení a černá vlákna, byla považována za odlišná od výše popsaného výrobku a z tohoto šetření byla vyňata.
Šetření však ukázalo, že ačkoli je několik typů PSV, které mají různé znaky, aby vyhovovaly zvláštním potřebám, mají tytéž základní fyzikální vlastnosti.
Navíc je trh tohoto výrobku ve skutečnosti utvářen vzájemným překrýváním sérií typů s ne dost jasně vymezenými hranicemi mezi nimi.
Bylo tedy shledáno, že žádný zvláštní znak údajné zvláštní PSV neodlišuje, a že by proto měly být do tohoto řízení zahrnuty.
Pro účely tohoto šetření byly proto všechny typy PSV považovány za jediný výrobek.
2. Srovnatelný výrobek
(14) Šetření ukázalo, že různé typy PSV vyráběné a prodávané na tchajwanském a korejském trhu byly i přes menší rozdíly v délce nebo jakosti podobné typům PSV vyváženým z těchto zemí do Společenství ve smyslu ustanovení čl. 1 odst. 4 základního nařízení.
(15) Tchajwanští vyvážející výrobci tvrdili, že jejich se skládají zejména z PSV určených pro jiné účely než pro spřádání nebo ze zvláštních PSV, které dané odvětví Společenství nevyrábí ve velkém množství a které se ze všech hledisek jednoznačně liší od PSV vyráběných daným odvětvím Společenství, která údajně pozůstávají převážně ze standardních vláken pro spřádání a z dutých vláken.
Šetření ukázalo, že zvláštní vlákna představují pouze menší část tchajwanských vývozů do Společenství, zatímco valná většina těchto vývozů se skládá z vláken pro spřádání a z dutých vláken.
Kromě toho existuje ve Společenství významná výroba zvláštních vláken a nespřádaných vláken.
V každém případě bylo v tomto šetření zjištěno, jak je uvedeno v bodě odůvodnění 13, že nespřádaná vlákna a zvláštní vlákna tvoří spolu se zbývajícími typy PSV jediný výrobek.
Proto byly typy PSV vyvážené z Tchaj-wanu a Koreje do Společenství podobné typům PSE vyráběným výrobci ve Společenství a byly prodávány na trhu Společenství ve smyslu ustanovení čl. 1 odst. 4 základního nařízení.
C. DUMPING A PRAVDĚPODOBNOST OPAKOVÁNÍ DUMPINGU
1. Předběžné poznámky
(16) V souladu s čl. 11 odst. 2 základního nařízení bylo účelem tohoto přezkumu určit, zda by pozbytí účinnosti opatření mohlo nebo nemohlo vést k pokračování nebo opakování dumpingu, zejména zkoumáním toho, zda po přijetí antidumpingových opatření dumping nadále pokračoval.
a) Tchaj-wan
(17) Z pěti tchajwanských vyvážejících výrobců odpověděli na dotazník dva, jeden prohlásil, že v období šetření do Společenství nevyvážel, a vyjádřil svou ochotu spolupracovat při šetření.
Kromě toho dva vyvážející výrobci, Tuntex Distinct CorporatioN a Shinkong Synthetic Fibres Corporation, vyvezli do Společenství v období šetření každý méně než 100 tun.
Protože pro nízký objem uskutečněných vývozů těchto dvou tchajwanských společností nebyly jejich odpovídající vývozní ceny dostatečně reprezentativní, nebylo považováno za potřebné vypočítávat na tomto základě dumpingové rozpětí pro tyto dvě společnosti.
b) Korea
(18) Všech pět korejských vyvážejících výrobců, kteří odpověděli na dotazník, vyvezlo do Společenství v období šetření značná množství PSV.
2. Běžná hodnota
a) Tchaj-wan
(19) Z důvodů uvedených v bodě odůvodnění 17 byly běžné hodnoty stanoveny pouze pro dva tchajwanské vyvážející výrobce, na které připadaly téměř všechny tchajwanské vývozy PSV do Společenství v období šetření.
V obou případech byla běžná hodnota určena pro každý typ PSV vyráběný dotyčnými společnostmi a vyvážený do Společenství.
V případě jednoho vyvážejícího výrobce byla běžná hodnota jednotlivých typů v souladu s čl. 2 odst. 1 a čl. 2 odst. 2 základního nařízení zcela založena na cenách, které platili nezávislí zákazníci v běžném obchodním styku na domácím trhu, s ohledem na prodej v reprezentativních množstvích.
U druhého vyvážejícího výrobce bylo zjištěno, že některé typy PSV vyvážené do Společenství na vnitřním trhu neprodával vůbec, nebo jen v nedostačujícím množství. V těchto případech, a protože nemohly být použity ceny ostatních spolupracujících výrobců, byla běžná hodnota sestavena na základě výrobních nákladů těchto typů PSV s připočtením přiměřené částky na prodejní, obecné a správní náklady a zisk v souladu čl. 2 odst. 3 základního nařízení. Aby mohla být určena přiměřená výše prodejních, obecných a správních nákladů a zisku, byly v souladu s čl. 2 odst. 6 základního nařízení použity aktuální údaje týkající se výroby a prodeje podobného výrobku tohoto vyvážejícího výrobce v běžném obchodním styku. Běžná hodnota pro zbývající vyvážené typy výrobku byla v souladu s čl. 2 odst. 1 a čl. 2 odst. 2 základního nařízení založena na cenách, které platili nezávislí zákazníci v běžném obchodním styku na domácím trhu, protože toto zboží bylo na domácím trhu prodáváno v reprezentativních množstvích jak celkově, tak i podle dotyčných typů.
b) Korea
(20) Běžná hodnota byla v souladu s čl. 2 odst. 1 a čl. 2 odst. 2 založena na cenách, které platili nezávislí zákazníci v běžném obchodním styku na domácím trhu, s přihlédnutím k prodeji v representativních množstvích. Pro ty typy výrobku, které nebyly na domácím trhu prodány v reprezentativních množstvích, nebo v běžném obchodním styku, byla běžná hodnota sestavena v souladu s čl. 2 odst. 3 základního nařízení, protože nemohly být použity ceny ostatních vyvážejících výrobců. V této souvislosti byly prodejní, obecné a správní náklady a zisk stanoveny v souladu s čl. 2 odst. 6 základního nařízení tímtéž způsobem jako pro Tchaj-wan.
3. Vývozní cena
(21) Pro vyvážející výrobce v obou zemích byly vývozní ceny stanoveny v souladu s čl. 2 odst. 8 základního nařízení na základě cen skutečně placených nezávislými kupujícími ve Společenství.
4. Srovnání
(22) Aby bylo zajištěno korektní srovnání běžné hodnoty a vývozní ceny, bylo v souladu s čl. 2 odst.
10 přihlédnuto k rozdílům mezi činiteli, které byly uplatněny a doloženy, aby ovlivnily srovnatelnost. V souvislosti s tím byly provedeny úpravy nákladů na vnitrozemskou a námořní dopravu, pojištění, manipulaci, nákladů spojených s nakládkou, vedlejších nákladů, nákladů spojených s úvěrem, provizí a dovozních poplatků.
Dva tchajwanští vyvážející výrobci oznámili a prokázali, že domácím zákazníkům, kteří nakoupili více než určitý objem PSV ročně, byly poskytnuty množstevní slevy.
Tito vyvážející výrobci tvrdili, že všem zákazníkům ve Společenství byla poskytnuta stejná sleva, ačkoli na faktuře nevyznačená, při jejich nákupech v množstvích přesahujících množství, při jehož překročení byla sleva poskytována.
Aby bylo zajištěno korektní srovnání, bylo proto požádáno o provedení úpravy pro malé domácí zákazníky, která by odpovídala slevě poskytnuté velkým domácím zákazníkům.
V této souvislosti je třeba poukázat na to, že úprava za množství může být podle čl. 2 odst.
10 písm. c) základního nařízení udělena pouze pokud jde o cenové slevy skutečně poskytnuté při nákupu různých množství. Kromě toho bylo zjištěno, že ne všichni zákazníci ve Společenství nakoupili během období šetření dotyčný výrobek v množství, které by je opravňovalo k získání množstevní slevy.
Naopak, podíl vývozů malým zákazníkům ve Společenství se velmi těsně blížil podílu prodeje domácím malým zákazníkům, což svědčí o tom, že jak domácí trh, tak i vývozní trh mají, pokud jde o zákazníky, podobnou strukturu.
V důsledku toho je z hlediska zajištění korektního srovnání odůvodněná pouze úprava těch množstevních slev, které vyvážející výrobci skutečně poskytli svým velkým domácím zákazníkům.
5. Dumpingové rozpětí
(23) Vážený průměr běžné hodnoty podle jednotlivých typů PSV byl v souladu čl. 2 odst. 11 základního nařízení srovnán s sváženým průměrem vývozní ceny odpovídajícího typu "ze závodu" na téže úrovni obchodu.
Srovnání prokázalo existenci dumpingu u dvou tchajwanských vyvážejících výrobců a čtyř vyvážejících výrobců, u nichž bylo šetření prováděno, přičemž se dumpingové rozpětí rovnalo částce, o kterou takto stanovená běžná hodnota přesáhla vývozní cenu do Společenství.
(24) Vážený průměr dumpingového rozpětí, vyjádřený jako procento z dovozní ceny CIF-hranice Společenství, je významný pro oba tchajwanské vyvážející výrobce, Far Eastern Textile Corporation a Nan Ya Plastics Corporation, na které připadá téměř celý objem tchajwanského vývozu do Společenství.
Vzhledem k cenové politice obou dotyčných vyvážejících výrobců lze dospět k názoru, že dumping by pokračoval, nebo by se dokonce zvýšil, pokud by byla opatření zrušena.
U ostatních tří spolupracujících tchajwanských vyvážejících výrobců nebylo dumpingové rozpětí vypočítáváno z důvodů uvedených v bodě odůvodnění 17. Komise však zkoumala pravděpodobnost opakování dumpingu v případě zrušení opatření.
Na základě informací od dvou tchajwanských společností podílejících se valnou většinou na celkovém objemu prodeje bylo zjištěno, že ceny jejich vývozů do jiných zemí než do Společenství jsou dumpingové. Protože tyto vývozy představují většinovou část celkového objemu prodeje těchto společností, lze dospět k závěru, že vzhledem k jejich vývozní cenové politice by se v případě zrušení opatření dumpingové vývozy na trh Společenství pravděpodobně opakovaly.
(25) Tchajwanští vyvážející výrobci uplatňovali názor, že dumpingové rozpětí je kompenzací za devalvaci tchajwanské měny (NT$) oproti USD, ke které došlo po období šetření.
Dále tvrdili, že se očekává, že úroveň NT$ vůči USD v prvním čtvrtletí roku 1998 zůstane stabilní i pro příští roky a že pokles ceny v amerických dolarech u tereftalátové kyseliny (ESP), hlavní suroviny pro výrobu PSV, kterou dotyčné společnosti nakupují v USA, více než jen nahradil devalvaci tchajwanské měny vůči USD.
Tento problém byl zkoumán.
Devalvace NT$ vůči USD, tj. vůči měně, v níž jsou vývozní ceny do Společenství obecně uváděny, skutečně dosahovala v prvním čtvrtletí roku 1998 téměř 17 % ve srovnání s průměrem zjištěným během období šetření.
Ve zbývající části roku 1998 však bylo zaznamenáno zotavení NT$, takže devalvace zaznamenaná na počátku roku 1999 se omezila na 14 %.
Kromě toho se podle finančních předpovědí vyvážejících výrobců očekává v roce 2000 další snížení devalvace na méně než 10 % (ve srovnání s úrovní převažující v období šetření).
Podle týchž předpovědí se tento trend zotavení NT$ udrží i v následujících letech.
Proto tedy vzhledem k fluktuačnímu charakteru devalvace NT$ nemůže být argument uplatňovaný tchajwanskými vyvážejícími výrobci přijat.
V každém případě je třeba poznamenat, že z jejich samotné povahy nelze změny směnného kurzu spolehlivě předpovědět a že změny, ke kterým došlo v minulosti, nelze nutně brát jako vodítko pro odhad budoucího vývoje.
(26) Pokud se týká Koreje, je třeba poznamenat toto: přezkoumávaná opatření jsou založena na dumpingových rozpětích stanovených v předcházejícím šetření a tato rozpětí by byla s výjimkou zbývajícího rozpětí považována v rámci současného základního nařízení za nepatrná.
Původní dumpingová rozpětí byla nízká a tato situace se nezměnila.
Stanovený vážený průměr dumpingového rozpětí, vyjádřený jako procento dovozní ceny CIF hranice Společenství, byl 1,8 %.
Nakonec nebyly zjištěny žádné náznaky toho, že by zrušení existujících opatření vedlo v dohledné budoucnosti ke změně této situace.
Z toho byl vyvozen závěr, že opakování dumpingu není pravděpodobné.
D. ODVĚTVÍ SPOLEČENSTVÍ
(27) Dva z devíti výrobců ve Společenství podporujících žádost o přezkum během období šetření nespolupracovali.
Šetření ukázalo, že v období šetření podíl sedmi spolupracujících výrobců na celkové výrobě dotyčného výrobku Společenství dosahoval více než 65 %.
Proto tito výrobci tvoří dané odvětví Společenství ve smyslu čl. 4 odst.
1 základního nařízení. Dále jsou tito výrobci označováni jako "dané odvětví Společenství".
E. ANALÝZA SITUACE NA TRHU SPOLEČENSTVÍ
1. Spotřeba ve Společenství
(28) Spotřeba ve Společenství byla založena na kombinovaném objemu prodejů na trh Společenství uskutečněných daným odvětvím Společenství, na prodejích ostatních nespolupracujících výrobců ve Společenství a na informacích Eurostatu o celkovém objemu dovozů.
Na základě dostupných informací bylo zjištěno, že objem prodejů výrobců ve Společenství, kteří při šetření nespolupracovali, představoval asi 30 % celkového prodeje všech výrobců ve Společenství.
Na výše uvedeném základě vykázala spotřeba PSV během období šetření celkově lehce klesající tendenci: poklesla z množství 540000 tun v roce 1994 na 490000 un v roce 1995 a po dočasném propadu na 460000 tun v roce 1996 dosáhla v období šetření 520000 tun, což představuje v uvažovaném období celkový pokles o 3 %.
2. Dovozy do Společenství z Tchaj-wanu a Koreje
a) Dovozy z Koreje
(29) Na základě závěru o dumpingu a pravděpodobnosti jeho opakování při těchto dovozech byl vyvozen závěr, že situace na trhu Společenství, pokud jde o dovozy pocházející z Koreje, by neměla být analyzována.
b) Objem, hodnota a podíl dovozů z Tchaj-wanu na trhu
(30) Objem dovozů z Tchaj-wanu vzrostl z cca 8000 tun v roce 1994 na cca 27000 tun v období šetření, což představuje nárůst kolem 240 %.
Hodnota dovozů z Tchaj-wanu se zvýšila z 9,9 milionů ECU v roce 1994 na 29,3 milionů ECU v období šetření, což představuje nárůst o 196 %.
Pokud se týká podílu na trhu, na základě celkové spotřeby ve Společenství se v období šetření zvýšil se podíl dumpingových dovozů z Tchaj-wanu co do objemu z 1,5 % na 5,3 %, což znamená nárůst o 253 %.
c) Ceny dovozů z Tchaj-wanu
(31) Ceny dovozů z Tchaj-wanu poklesly od roku 1994 do období šetření o 14 %.
Je třeba poznamenat, že bylo zjištěno, že tyto ceny byly nižší než ceny daného odvětví Společenství během celého uvažovaného období.
d) Cenově podbízené dovozy z Tchaj-wanu
(32) Pro stanovení cenového podbízení byly analyzovány údaje vztahující se k období šetření.
Cenové podbízení bylo stanoveno na základě srovnání vývozní ceny s cenami účtovanými daným odvětvím Společenství na téže obchodní úrovni.
Jako prodejní ceny daného odvětví Společenství byly použity ceny nezávislých zákazníků, v případě potřeby upravené jako ceny "ze závodu", tj. s vyloučením nákladů na přepravu.
Prodejní ceny vyvážejících výrobců (CIF hranice Společenství) byly upraveny s ohledem na zaplacené celní poplatky a antidumpingové clo: všechny ceny byly srovnávány po vyloučení slev a rabatů.
(33) Výsledek srovnání (váženého průměru se základem váženého průměru) vykázal u dovozů z Tchaj-wanu vážený průměr dumpingového rozpětí, vyjádřený jako procento z průměrné prodejní ceny daného odvětví Společenství, ve výši 16,7 %.
Toto je třeba porovnat s dumpingem zjištěným při předcházejícím šetření, který se u tchajwanských dovozů pohyboval mezi 22 % až 30 %.
Úroveň dumpingu vyvážejících výrobců na základě průměru zůstala významnou i přes určitý vzestupný účinek platných antidumpingových opatření na dovozní ceny.
3. Hospodářská situace daného odvětví Společenství
a) Předběžné poznámky
(34) Přezkum situace daného odvětví Společenství byl prováděn v době od roku 1994 do konce období šetření.
Je třeba poznamenat, že během tohoto období byla antidumpingová opatření uvedená v bodě odůvodnění 1 a dalších bodech odůvodnění v platnosti, s výsledným účinkem na dané odvětví Společenství.
b) Výroba, kapacita a využití kapacity
(35) Výroba daného odvětví Společenství v uvažovaném období poklesla z cca 374000 tun v roce 1994 na cca 343000 tun v období šetření.
Tento pokles byl odrazem uzavření výrobních zařízení řady společností daného odvětví Společenství.
To představuje celkový pokles o 8 %.
Výroba poklesla ve větším měřítku než spotřeba ve Společenství, která zaznamenala v uvažovaném období snížení o 3 %.
(36) Pokud jde o kapacitu, je třeba poznamenat, že zařízení na výrobu PSV se používají rovněž pro výrobu jiných výrobků, kterých se toto řízení netýká, např. kabelů a řezaných nebo trhaných kabelů.
V důsledku toho byla odhadována kapacita daného odvětví Společenství připisovaná normálně výrobě dotyčného výrobku.
Bylo zjištěno, že kapacita se snížila ze 432300 tun v roce 1994 na 401500 tun v období šetření, což představuje pokles o 7 %.
Toto víceméně odpovídá poklesu výroby uvedené v předcházejícím bodě odůvodnění.
Míra využití kapacity během uvažovaného období v uvažovaném období mírně poklesla z 86,6 % v roce 1994 na 85,7 % v období šetření.
c) Objem prodeje daného odvětví Společenství
(37) Objem prodeje daného odvětví Společenství na trhu Společenství poklesl během uvažovaného období ze 330000 tun v roce 1994 na 295000 tun v období šetření.
To představuje celkový pokles o 11 %.
Tento trend ukazuje, že prodej daného odvětví Společenství nesledoval trend spotřeby, který se během uvažovaného období snížil o 3 %.
d) Podíl na trhu
(38) Vývoj objemu prodeje srovnaný s objemem spotřeby ve Společenství ukazuje, že podíl daného odvětví Společenství na trhu v uvažovaném období poklesl.
Podíl daného odvětví Společenství na trhu poklesl ze 61 % v roce 1994 na 60 % v roce 1995, o 59 % v roce 1996 a o 56 % v období šetření.
Celková ztráta podílu na trhu dosáhla mezi rokem 1994 a obdobím šetření pěti procentních bodů.
e) Zásoby
(39) Zásoby se v době od roku 1994 do období šetření značně zvýšily, a to o 33 %.
f) Průměrná prodejní cena a cenový vývoj
(40) Vážené průměry cen dotyčného výrobku prodávaného daným odvětvím Společenství na trh Společenství v uvažovaném období kolísaly a celkově se zvýšily o 3 %.
Je třeba poznamenat, že ceny PSV byly u všech ekonomických subjektů podílejících se na trhu ovlivněny vývojem cen základních surovin, jako je čistá tereftalická kyselina (ESP), dimetyltereftalát (DMT) a glykol, představujících 60 až 70 % výrobních nákladů konečného výrobku.
V důsledku celosvětového nedostatku těchto surovin, který vznikl koncem roku 1993 a pokračoval přes rok 1994 až do roku 1995, se ceny skutečně zvýšily a odrazily se v odpovídajícím zvýšení výrobních nákladů.
Cenový trend těchto surovin se nicméně od roku 1955 změnil.
g) Ziskovost
(41) V roce 1994 zaznamenalo dané odvětví Společenství ve váženém průměru ztrátu 3,5 %, vyjádřeno jako procento čistých tržeb.
Proto se finanční situace zlepšila, zejména během roku 1995 (zisk 7,5 %).
To bylo částečně výsledkem toho, že všechny ekonomické subjekty podílející se na trhu Společenství byly schopny zvýšit své ceny po vzrůstu nákladů na suroviny (viz bod odůvodnění 40) a dané odvětví Společenství mohlo zlepšit svou finanční situaci snížením režijních nákladů.
Je však třeba poznamenat, že dané odvětví Společenství vykázalo od roku 1995 klesající trend svých finančních výsledků, a to ze 7,5 % zisku na 5,6 % zisku v období šetření.
h) Investice
(42) V období šetření byly roční investice daného odvětví Společenství významné, neboť měly hodnotu 58 milionů ECU v roce 1994, 44 milionů ECU v roce 1995 a vyvrcholily v roce 1996 částkou 81 milionů ECU.
Během období šetření dosáhly investice 14 milionů ECU.
Je třeba poznamenat, že toto významné úsilí představují z největší části investice do přemístění strojního zařízení jako součást programu celkové restrukturalizace.
i) Zaměstnanost
(43) V důsledku určité míry snížení výrobní kapacity a restrukturalizace se počet zaměstnanců snížil z 2300 osob v roce 1994 na cca 2000 osob v období šetření, tj. o 9,2 %.
4. Závěr k situaci daného odvětví Společenství
(44) Výše uvedená analýza odhalila, že hospodářské ukazatele, jako je výroba, využití kapacity, prodej a zásoby i nadále vykazují negativní trendy.
Ačkoli to musí být zjevné v souvislosti s lehce klesající spotřebou, je třeba mít na mysli, že dané odvětví Společenství během tohoto období ztratilo svůj podíl na trhu.
Šetření mimoto ukázalo, že dané odvětví Společenství bylo vystaveno značnému cenovému tlaku a že došlo k podstatnému cenovému podbízení u dovozů pocházejících z Tchaj-wanu.
(45) K finanční situaci daného odvětví Společenství je třeba poznamenat, že v roce 1995 bylo dosaženo zisku poté, co došlo ke zvýšení cen surovin a zahájení antidumpingového šetření proti dovozům z Běloruska.
Dané odvětví Společenství však přesto vykázalo od roku 1995 klesající trend svých finančních výsledků, kdy se současně zvýšil objem dovozů z Tchaj-wanu vyplňujících vakuum, které zůstalo po dovozech z Běloruska.
(46) S ohledem na předcházející analýzu byl vyvozen závěr, že dané odvětví Společenství se nadále nachází ve slabé ekonomické situaci.
F. PRAVDĚPODOBNOST OPAKOVÁNÍ ŠKOD
(47) Po analýze existence dumpingu, jakož i pravděpodobnosti opakování dumpingu při dovozech pocházejících z Tchaj-wanu a po analýze situace daného odvětví Společenství bylo zkoumáno, zda je opakování škod pravděpodobné v případě, že by opatření uplatňovaná proti dovozům z Tchaj-wanu byla zrušena.
1. Analýza situace dotyčných výrobců ve vyvážející zemi
(48) Bylo zjištěno, že od roku 1995 do období šetření se celková výrobní kapacita v Tchaj-wanu zvýšila o 21,3 %, tj. o 135000 tun.
Tchajwanští vyvážející výrobci předvídají v roce 1998 další zvýšení výrobní kapacity a využívání kapacity na úrovni přes 90 %, což povede k dalšímu zvýšení výroby o 30000 tun.
(49) Bylo rovněž zjištěno, že objem dovozů pocházejících z Tchajwanu se mezi rokem 1994 a obdobím šetření přes platná antidumpingová opatření podstatně zvýšil (o 242 %).
Je třeba poznamenat, že objem těchto dovozů do Společenství se v době mezi rokem 1995 a rokem 1996 téměř zdvojnásobil a v době mezi rokem 1994 a obdobím šetření více než ztrojnásobil.
Odpovídající podíl na trhu se mezi rokem 1994 a obdobím šetření značně zvýšil, a to z 1,5 % na 5,3 %.
Kromě toho bylo zjištěno, že během období šetření byly tyto dovozy uskutečňovány za ceny se značným podbízením (16,7 %) vzhledem k cenám daného odvětví Společenství.
2. Dopad dovozů z Tchaj-wanu při neexistenci antidumpingových opatření
(50) Pokud se týče opakování škodlivého dumpingu, bylo předpokládáno, že ceny dosažené při absenci antidumpingových opatření by mohly vést k cenovému podbízení dosahujícímu až 24,5 %.
Pro výpočet tohoto procenta byla použita tatáž metodika, která je popsána v bodě odůvodnění 32 s tou výjimkou, že k dovozní ceně nebylo připočteno žádné antidumpingové clo.
(51) Vzhledem k výše uvedenému lze očekávat, že budou-li platná antidumpingová opatření zrušena, dovozy z Tchaj-wanu do Společenství se budou dále zvyšovat a jejich ceny poklesnou.
Bylo zjištěno, že objem tchajwanských dovozů se zvýšil dokonce i během platnosti opatření.
Navíc nelze vyloučit, že při neexistenci opatření by relativně vyšší cena na trhu Společenství mohla být podnětem k přesměrování vývozů z Tchaj-wanu, které jsou nyní zasílány do jiných třetích zemí, na trh Společenství.
(52) Pokud se týče stupně daného odvětví Společenství, lze v případě, že antidumpingová opatření proti dovozům pocházejícím z Tchaj-wanu pozbudou účinnosti, předvídat dva základní scénáře.
Podle prvního by dané odvětví Společenství pokračovalo v prodeji za stejné ceny a v důsledku toho by se poklesl jeho podíl na trhu, což by mělo dlouhodobý přímý dopad na jeho ziskovost.
Podle druhého sníží dané odvětví Společenství své ceny tam, kde bude konkurence Tchaj-wanu nejintenzivnější, což povede k poklesu jeho ziskovosti Bylo zjištěno, že podle prvního scénáře by dané odvětví Společenství dále ztratilo 2,5 % podílu na trhu, což by bylo doprovázeno krátkodobým snížením ziskovosti o 9,5 %.
Kdyby se dané odvětví Společenství zaměřilo na klesající trend cen, klesla by ziskovost z hodnoty 5,6 % na 2,7 %.
Proto by ziskovost daného odvětví Společenství podle každého scénáře škodlivými dumpingovými dovozy pocházejícími z Tchaj-wanu utrpěla.
3. Závěr k opakování škodlivého dumpingu
(53) Během období šetření poklesly ceny dumpingových dovozů z Tchaj-wanu o 14 %, zatímco ceny daného odvětví Společenství se zvýšily o 3 %.
To mělo za následek, že podíl dovozů z Tchaj-wanu na trhu vzrostl z 1,5 % v roce 1994 na 5,3 % v období šetření, tj. o 253 %.
Kromě toho, když dovozy z Tchaj-wanu začaly vyplňovat vakuum zanechané Běloruskem, finanční situace daného odvětví Společenství se postupně zhoršovala.
(54) Významné výrobní kapacity v Tchaj-wanu, z nichž některé byly teprve nedávno instalovány, atraktivní ceny převažující na trhu Společenství a následně hrozící riziko zvýšení dovozů jednoznačně naznačuje, že existující antidumpingová opatření vůči Tchaj-wanu by měla zachována, aby zabránila opakování škodlivého dumpingu.
G. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
1. Úvod
(55) Je třeba připomenout, že při předcházejících šetřeních byl zastáván názor, že přijetí opatření není proti zájmu Společenství.
Dále je třeba poznamenat, že při tomto šetření jde o přezkum, tedy o analýzu situace, kdy antidumpingová opatření již platila.
Proto čas konání a povaha tohoto šetření umožňují posouzení jakéhokoli nepřípustného negativního dopadu na strany, kterých se zavedená antidumpingová opatření týkají.
Na tomto základě bylo zkoumáno, zda by přes závěry týkající se pravděpodobnosti pokračování a opakování škodlivého dumpingu bylo možno dospět k jednoznačnému závěru, že není v zájmu Společenství v tomto případě opatření zachovávat. Za tímto účelem a podle čl.
21 odst. 1 základního nařízení byl zvažován dopad opatření na všechny strany účastnící se řízení a byly zváženy rovněž důsledky nezachování opatření vůči Tchaj-wanu.
2. Zájem daného odvětví Společenství
(56) Dané odvětví Společenství trpí téměř celé desetiletí nízkými cenami dumpingových dovozů PSV.
Jak bylo uvedeno výše, nebylo plně dosaženo cíle přezkoumávaných antidumpingových opatření, totiž obnovení korektní hospodářské soutěže na trhu Společenství mezi výrobci ve Společenství a jejich protějšky ve třetích zemích.
Dané odvětví Společenství vyvíjí v posledních letech značné úsilí ke zlepšení produktivity ve snaze snížit své výrobní náklady a zvýšit svou konkurenceschopnost na tomto cenově citlivém trhu.
Dané odvětví Společenství vyvinulo během období šetření zvláštní snahu o racionalizaci.
Jeden výrobce ve Společenství uzavřel dvě výrobní zařízení ve snaze snížit náklady a zlepšit svou produktivitu.
Vzhledem k situaci daného odvětví Společenství, a zejména ke skutečnosti, že se nemohlo plně zotavit z ekonomických potíží způsobených dumpingovými dovozy, se má za to, že v případě neexistence opatření je zhoršení situace daného odvětví Společenství velmi pravděpodobné.
To by znamenalo vážné snížení zaměstnanosti a mohlo by to v konečném důsledku vést ke snížení počtu výrobců ve Společenství.
Kromě toho probíhající restrukturalizační snahy daného odvětví Společenství ukazují, že není ochotno opustit tuto oblast výroby.
Zachování antidumpingových opatření by proto bylo v zájmu daného odvětví Společenství.
3. Dopad na uživatele
(57) Žádný z uživatelů ve Společenství neodpověděl na dotazník zaslaný Komisí během tohoto šetření.
Nebyl předložen žádný důkaz o vlivu platných opatření na jejich výrobní náklady. Proto nemohla být provedena žádná analýza dopadu platných opatření na výrobní náklady uživatelů.
(58) Dvě sdružení uživatelů ve Společenství předložily informace a žádali o ukončení opatření.
V rámci těchto svých podnětů tvrdili, že dané odvětví Společenství není schopno vyhovět poptávce.
Kromě toho někteří uživatelé vlákenné výplně, jednoho z typů PSV, informovali Komisi, že určitý majoritní výrobce tohoto typu PSV není schopen vyhovět jejich potřebám.
Přesto se však zdá, že během zkoumaného období nenastal na trhu Společenství žádný zvláštní nedostatek.
Cílem antidumpingových opatření není vyloučit dovozy na trh Společenství, ale spíše vyrovnat nekalé obchodní praktiky a zabránit narušujícím účinkům dumpingových a škodlivých dovozů.
V tomto konkrétním případě se zdá, že opatření nezabránila dovozům ve vstupu na trh Společenství.
Již dříve bylo uvedeno, že dovozy z Tchaj-wanu se během období šetření zvýšily.
Kromě toho bylo zjištěno, že vzhledem ke skutečnosti, že dané odvětví Společenství má značnou výrobní kapacitu, a při přítomnosti dalších dodavatelů mimo Společenství je riziko obecně nedostatečných dodávek velmi malé, nebo dokonce žádné.
(59) Dále některé dotčené strany namítaly, že mezinárodní konkurenceschopnost výrobků zahrnujících PSV vyráběných ve Společenství je zachováním nebo znovuzavedením antidumpingových opatření ohrožena.
Tento argument nelze přijmout, protože PSV používané ve Společenství k výrobě zboží určeného k vývozu může vstupovat do Společenství v rámci opatření režimu aktivního zušlechťování bez jakéhokoli cla.
Protože přezkoumávaná antidumpingová opatření platí po dobu nejméně pěti let, měly kromě toho tyto dotčené strany příležitost předložit důkazy o vlivu těchto opatření na jejich výrobní náklady a na jejich mezinárodní konkurenceschopnost, avšak žádné informace v tomto směru nebyly předány.
Na základě výše uvedeného a vzhledem k tomu, že opatření jsou v platnosti již určitou dobu a byly by zachovány na téže úrovni, lze dojít k závěru, že by to neznamenalo žádné zhoršení situace uživatelů.
4. Důsledky pro hospodářskou soutěž na trhu Společenství
(60) Byl uplatňován názor, že zachováním antidumpingového cla by byla ovlivněna úroveň hospodářské soutěže na trhu s PSV ve Společenství, protože by se tak vytvořila silnější pozice daného odvětví Společenství.
K prostředí hospodářské soutěže na trhu Společenství je třeba poznamenat, že platná opatření nemají vyloučit účast vyvážejících výrobců, ktří jsou předmětem přezkumu, na trhu Společenství.
Umožní tedy těmto vyvážejícím výrobcům jejich další přítomnost na trhu.
Je třeba připomenout, že uživatelská odvětví a jiné ekonomické subjekty vždy požívaly výhod z přítomnosti značného počtu konkurentů na trhu.
Tak mohou uživatelé dotyčného výrobku i nadále těžit z velkého množství dodavatelů na trhu.
5. Závěr
(61) Na základě výše uvedených skutečností, a zejména úvah, a po prozkoumání argumentů předložených daným odvětvím Společenství a sdruženími uživatelů dotyčného výrobku byl vyvozen závěr, že nejsou žádné závažné důvody proti zachování platných opatření týkajících se dovozů z Tchaj-wanu.
H. UKONČENÍ ŘÍZENÍ V PŔÍPADĚ KOREJE
(62) Vzhledem ke zjištěním uvedeným výše v bodě odůvodnění 26 nejsou již nadále antidumpingová opatření vůči Koreji podložená.
V souladu s článkem 11 ve spojení s článkem 9 základního nařízení, po konzultacích a zjištění, že ochranná opatření již nejsou potřebná a že Poradní výbor nevznesl žádné námitky, bude šetření nebo řízení ukončeno.
(63) Vzhledem k výše uvedenému dospěla Komise k závěru, že další zachování současně platných ochranných opatření vůči Koreji již není nutné a že řízení by mělo být ukončeno.
I. ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
(64) Z výše uvedeného vyplývá, že jak stanoví čl. 11 odst. 2 základního nařízení, antidumpingová cla na dovozy PSV pocházejících z Tchaj-wanu uložená nařízením (EHS) č. 3017/92 by měla zůstat zachována,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo z dovozu syntetických nemykaných, nečesaných nebo jinak pro spřádání nezpracovaných polyesterových vláken, v současné době kódu KN 5503 2000, pocházejících z Tchaj-wanu.
2. Clo, které se vztahuje na čistou cenu franko hranice Společenství před proclením, ve výši 13 % se bude vztahovat na syntetická polyesterová vlákna pocházející z Tchaj-wanu (podpoložka Taric 8195), s výjimkou syntetických polyesterových vláken vyrobených níže uvedenými společnostmi, pro které budou uplatňovány tyto sazby:
Far Eastern Textile Ltd, Taipei (doplňkový kód Taric kód 8192) _BAR_ 6,8 % _BAR_
Článek 2
Antidumpingové řízení týkající se dovozů syntetických polyesterových vláken pocházejících z Korejské republiky se zastavuje.
Článek 3
Pokud není uvedeno jinak, použijí se platná ustanovení týkající se cel.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č.
1749/1999
ze dne 23. června 1999,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2214/96, pokud jde o dílčí indexy harmonizovaných indexů spotřebitelských cen
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2494/95 ze dne 23. října 1995 o harmonizovaných indexech spotřebitelských cen [1],
po konzultaci s Evropskou centrální bankou [2],
(1) vzhledem k tomu, že podle čl. 5 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 2494/95 je každý členský stát povinen vypracovávat harmonizovaný index spotřebitelských cen (HISC);
(2) vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 2214/96 [3] zavádí dílčí indexy HISC založené na klasifikaci COICOP/HISC (klasifikace individuální spotřeby podle účelu upravená pro potřeby HISC);
(3) vzhledem k tomu, že klasifikace COICOP z října 1998 a klasifikace COICOP/HISC založená nařízením Komise (ES) č. 1749/96 [4] ve znění nařízení Rady (ES) č. 1687/98 [5] a (ES) č. 1688/98 [6] vyžadují další úpravu COICOP/HISC pod názvem "COICOP/HISC rev. pros. 99";
(4) vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistické programy, zřízeného rozhodnutím Rady 89/382/EHS, Euratom [7],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I a II nařízení (ES) č. 2214/96 se nahrazují přílohami I a II tohoto nařízení.
Článek 2
Členské státy změní postupy pro sběr a předávání údajů v souladu s požadavky tohoto nařízení nejpozději do prosince 1999 s účinkem od indexu za leden 2000.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení (ES) č. 1783/1999 Evropského parlamentu a Rady
ze dne 12. července 1999
o Evropském fondu pro regionální rozvoj [1]
EVROPSKÝ PARLAMENT
A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 162 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [4],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [5],
(1) vzhledem k tomu, že článek 160 Smlouvy stanoví, že úkolem Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR) je, aby pomáhal odstraňovat zásadní regionální rozdíly ve Společenství; že EFRR tím přispívá ke snižování rozdílů mezi úrovní rozvoje různých regionů a zaostalosti nejvíce znevýhodněných regionů nebo ostrovů, včetně venkovských oblastí;
2 nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech [6] stanoví, že hlavním úkolem EFRR je přispívat k dosažení cílů 1 a 2 uvedených v čl.
1 prvním pododstavci bodech 1) a 2) (dále jen cíle 1 a 2) uvedeného nařízení; že články 20 a 21 zmíněného nařízení stanoví, že se EFRR z podnětu Společenství podílí na financování přeshraniční, nadnárodní a meziregionální spolupráce, jakož i na hospodářské a sociální obnově měst a městských okrajových oblastí postižených krizí; že články 22 a 23 zmíněného nařízení stanoví, že EFRR podporuje inovační akce na úrovni Společenství a opatření technické pomoci;
(3) vzhledem k tomu, že ustanovení společná pro strukturální fondy jsou vymezena v nařízení Rady (ES) č.
1260/1999; že je vhodné upřesnit druh opatření, která mohou být financována EFRR v rámci cílů 1 a 2, iniciativ Společenství a inovačních akcí;
(4) vzhledem k tomu, že je vhodné upřesnit příspěvek EFRR v rámci jeho úkolu podporovat regionální rozvoj jako příspěvek na harmonický, vyvážený a udržitelný rozvoj hospodářských činností, na vysokou konkurenceschopnost, vysoký stupeň zaměstnanosti, rovnost mužů a žen a na vysokou úroveň ochrany a zlepšování životního prostředí;
(5) vzhledem k tomu, že se pomoc EFRR musí zapojit do rámce globální a integrované strategie udržitelného rozvoje a zajistit společné působení s pomocí z ostatních strukturálních fondů;
(6) vzhledem k tomu, že je vhodné, aby EFRR v rámci svých úkolů podporoval produktivní životní prostředí a konkurenceschopnost podniků, zejména malých a středních podniků; místní rozvoj hospodářství a zaměstnanosti včetně oblastí kultury a cestovního ruchu přispíváním k vytváření udržitelných pracovních příležitostí; výzkum a technologický vývoj; rozvoj místních, regionálních a transevropských sítí, včetně zajištění vhodného přístupu k těmto sítím v oblastech infrastruktury dopravy, telekomunikací a energetiky; ochranu a zlepšování životního prostředí s ohledem na zásady obezřetnosti a preventivní péče, zásadu nápravy — přednostně u zdroje — škod na životním prostředí a zásadu "znečišťovatel platí", a to podporou čistého a účinného užívání energie a rozvoje obnovitelných zdrojů energie, jakož i rovnost mužů a žen v oblasti zaměstnanosti;
(7) vzhledem k tomu, že EFRR má hrát zvláštní úlohu ve prospěch místního hospodářského rozvoje v souvislosti se zlepšováním kvality života a rozvojem území, zejména podporováním územních partnerství v oblasti zaměstnanosti a nové zdroje zaměstnanosti;
(8) vzhledem k tomu, že EFRR by měl v rámci svého úkolu podporovat investice ve prospěch oživení nevyužívaných oblastí, se zřetelem k místnímu hospodářskému rozvoji a hospodářskému rozvoji venkova a měst;
(9) vzhledem k tomu, že opatření v zájmu Společenství zahájená z podnětu Komise hrají důležitou úlohu při dosahování obecných cílů strukturální činnosti Společenství uvedených v článku 1 nařízení Rady (ES) č.
1260/1999; že s ohledem na hodnotu přidanou Společenstvím je důležité, aby EFRR pokračoval v podpoře přeshraniční, nadnárodní a meziregionální spolupráce, včetně spolupráce s regiony na vnějších hranicích Evropské unie ve smyslu Smlouvy, s nejvíce znevýhodněnými ostrovy a nejvzdálenějšími regiony z důvodu jejich zvláštních vlastností a obtíží; že v rámci této spolupráce přidává harmonický, vyrovnaný a udržitelný rozvoj celého území Společenství, včetně souvislosti s územním plánováním, hodnotu činnostem na podporu hospodářské a sociální soudržnosti; že je vhodné, aby příspěvek EFRR k tomuto rozvoji pokračoval a zvyšoval se; že je navíc žádoucí podporovat hospodářskou a sociální obnovu měst a městských okrajových oblastí postižených krizí s cílem podporovat udržitelný rozvoj měst;
(10) vzhledem k tomu, že by měly být vymezeny pravomoci pro přijímání prováděcích pravidel a stanovena přechodná ustanovení;
(11) vzhledem k tomu, že by mělo být zrušeno nařízení Rady (EHS) č. 4254/88 ze dne 19. prosince 1988, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 2052/88, pokud jde o Evropský fond pro regionální rozvoj [7],
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Úkoly
Podle článku 160 Smlouvy a podle nařízení (ES) č. 1260/1999 se Evropský fond pro regionální rozvoj (EFRR) podílí na financování pomoci vymezené v článku 9 zmíněného nařízení s cílem podporovat hospodářskou a sociální soudržnost nápravou hlavních regionálních rozdílů a účastí na rozvoji a přeměně regionů.
Za tímto účelem EFRR rovněž přispívá na podporu udržitelného rozvoje a vytváření udržitelných pracovních příležitostí.
Článek 2
Oblast působnosti
1. V rámci svých úkolů vymezených v článku 1 se EFRR podílí na financování
a) produktivních investic pro vytvoření a zachování udržitelných pracovních příležitostí;
b) investic do infrastruktury:
i) které v regionech, na něž se vztahuje cíl 1, přispívají ke zvýšení hospodářského potenciálu, k rozvoji, ke strukturálním změnám a k vytváření nebo zachování udržitelných pracovních příležitostí v těchto regionech, včetně investic do infrastruktury přispívajících k vytvoření a rozvoji transevropských sítí v oblasti dopravy, telekomunikací a energetiky s ohledem na potřebu připojit regiony postižené strukturálním znevýhodněním vyplývajícím z jejich ostrovní, uzavřené nebo okrajové povahy k ústředním regionům Společenství;
ii) které se v regionech nebo oblastech, na které se vztahují cíle 1 a 2 nebo iniciativa Společenství podle čl. 20 odst. 1 písm. a) a písm. b) nařízení (ES) č. 1260/1999, týkají diverzifikace hospodářských sídel a průmyslových oblastí v úpadku, obnovy krizí postižených městských oblastí a oživení venkovských oblastí a oblastí závislých na rybolovu a zlepšení přístupu k nim; nástrojů infrastruktury, kde je modernizace nebo obnova nezbytným předpokladem pro vytváření nebo rozvoj hospodářských činností vytvářejících pracovní příležitosti, včetně spojení pomocí infrastruktur, na nichž je rozvoj těchto činností závislý;
c) rozvoje vnitřního potenciálu opatřeními, která podněcují a podporují místní rozvoj a zaměstnanost a činnost malých a středních podniků, zahrnující zejména
i) podpory služeb pro podniky, zejména v oblastech řízení, studií a výzkumů trhu a služeb společných pro více podniků,
ii) financování převodu technologií, zahrnující zejména shromažďování a šíření informací, společnou organizaci mezi podniky a výzkumnými zařízeními a financování zavádění inovací v podnicích,
iii) zlepšení přístupu podniků k financím a půjčkám vytvářením a rozvíjením vhodných finančních nástrojů, jak je uvedeno v článku 28 nařízení (ES) č. 1260/1999,
iv) přímé podpory investic tak, jak jsou vymezeny v čl. 28 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 1260/1999, v případech, kdy režim podpory neexistuje,
v) vytvoření infrastruktur s rozsahem vhodným pro místní rozvoj a rozvoj zaměstnanosti,
vi) podpory strukturám místních služeb pro vytvoření nových pracovních příležitostí, s výjimkou opatření financovaných z Evropského sociálního fondu (ESF);
d) opatření technické pomoci uvedená v čl. 2 odst. 4 druhém pododstavci nařízení (ES) č. 1260/1999.
V regionech, na které se vztahuje cíl 1, se může EFRR podílet na financování investic v oblasti vzdělávání a zdraví a přispívat tak k jejich strukturálním změnám.
2. Při použití odstavce 1 podporuje finanční příspěvek EFRR mimo jiné následující:
a) produktivní prostředí, zejména pro rozvoj konkurenceschopnosti a udržitelného investování podniků, zejména malých a středních podniků, jakož i přitažlivost regionů, zejména zvyšováním úrovně jejich infrastruktury;
b) výzkum a technologický vývoj s cílem podporovat zavádění nových technologií a inovací a posilovat objem výzkumu a technologického vývoje, které přispívají k regionálnímu rozvoji;
c) rozvoj informační společnosti;
d) rozvoj investic do cestovního ruchu a kultury, včetně ochrany kulturního a přírodního dědictví, pokud tyto investice vytvářejí udržitelné pracovní příležitosti;
e) ochranu a zlepšování životního prostředí, zejména s ohledem na zásady obezřetnosti a prevence při podpoře hospodářského rozvoje, čisté a účinné používání zdrojů energie a rozvoj obnovitelných zdrojů energie;
f) rovnost žen a mužů v oblasti zaměstnanosti, zejména zakládáním podniků a pomocí infrastruktur nebo služeb umožňujících sladění rodinného a profesního života;
g) nadnárodní, přeshraniční a meziregionální spolupráci v oblasti udržitelného regionálního a místního rozvoje.
Článek 3
Iniciativa Společenství
1. EFRR přispívá podle článku 20 nařízení (ES) č. 1260/1999, v souladu s článkem 21 uvedeného nařízení, k provádění iniciativy Společenství pro přeshraniční, nadnárodní a meziregionální spolupráci k podpoře harmonického, vyváženého a udržitelného rozvoje celého prostoru Společenství ("Interreg"), jakož i k provádění iniciativy Společenství pro hospodářskou a sociální obnovu měst a městských okrajových oblastí postižených krizí za účelem prosazování udržitelného rozvoje měst ("URBAN").
2. V souladu s čl. 21 odst. 2 nařízení (ES) č. 1260/1999 je oblast působnosti stanovená v odstavci 1 tohoto článku rozšířena rozhodnutím o příspěvku z fondů na financování opatření, která mohou být financována podle nařízení (ES) č. 1784/1999 [8], (ES) č. 1257/1999 [9] a (ES) č. 1263/1999 [10], za účelem provádění všech opatření uvedených v dotyčném programu iniciativy Společenství.
Článek 4
Inovační akce
1. V souladu s čl. 22 odst. 1 nařízení (ES) č. 1260/1999 může EFRR též přispívat k financování
a) studií z podnětu Komise týkajících se analýzy a určování problémů regionálního rozvoje a jejich řešení, zejména pokud jde o harmonický, vyrovnaný a udržitelný rozvoj celého území Společenství, včetně perspektivy evropského územního rozvoje;
b) pilotních projektů zaměřených na určování nebo testování nových řešení v oblasti regionálního a místního rozvoje, která mohou být, po předvedení jejich proveditelnosti, zahrnuta do pomoci;
c) výměny zkušeností o inovacích s cílem využít a převést zkušenost získanou v oblasti regionálního nebo místního rozvoje.
2. V souladu s čl. 22 odst. 2 nařízení (ES) č. 1260/1999 je oblast působnosti stanovená v odstavci 1 tohoto článku rozšířena rozhodnutím o příspěvku z fondů na financování opatření, která mohou být financována podle nařízení (ES) č. 1784/1999, (ES) č. 1257/1999 a (ES) č. 1263/1999, za účelem provádění všech opatření obsažených v daném pilotním projektu.
Článek 5
Prováděcí pravidla
Prováděcí pravidla k tomuto nařízení přijme Komise postupem stanoveným v článku 48 nařízení (ES) č. 1260/1999.
Článek 6
Zrušovací ustanovení
Nařízení (EHS) č. 4254/88 se zrušuje s účinkem od 1. ledna 2000.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení.
Článek 7
Přezkoumání
Evropský Parlament a Rada na návrh Komise přezkoumají toto nařízení nejpozději do 31. prosince 2006.
O tomto návrhu rozhodnou postupem stanoveným v článku 162 Smlouvy.
Článek 8
Přechodná ustanovení
Přechodná ustanovení uvedená v článku 52 nařízení (ES) č. 1260/1999 se pro toto nařízení použijí obdobně.
Článek 9
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Evropského parlamentu A Rady (ES) č. 1784/1999
ze dne 12. července 1999
o Evropském sociálním fondu [1]
EVROPSKÝ PARLAMENT
A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 148 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [4],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [5],
(1) vzhledem k tomu, že nařízením Rady (ES) č.
1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech [6] se nahrazuje nařízení (EHS) č. 2052/88 [7], jakož i nařízení (EHS) č.
4253/88 [8]; že by mělo být rovněž nahrazeno nařízení Rady (EHS) č. 4255/88 ze dne 19. prosince 1988, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č.
(2) vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č.
1260/1999 vymezuje obecná ustanovení celkově upravující strukturální fondy a že je rovněž důležité určit, které činnosti mohou být financovány Evropským sociálním fondem (dále jen "Fond") v rámci cílů 1, 2 a 3 uvedených v čl. 1 prvním pododstavci bodech 1, 2 a 3 zmíněného nařízení (dále jen "cíl 1", "cíl 2" a "cíl 3"), v rámci iniciativy Společenství v boji proti jakékoli diskriminaci a nerovnosti na trhu práce, jakož i v rámci inovačních akcí a technické pomoci;
(3) vzhledem k tomu, že by měl být vymezen úkol Fondu ve vztahu k úkolům předepsaným smlouvou a v souvislosti s prioritami stanovenými Společenstvím v oblasti rozvoje lidských zdrojů a zaměstnanosti;
(4) vzhledem k tomu, že závěry ze zasedání Evropské rady v Amsterdamu v červnu 1997 a její usnesení ze dne 16. června 1997 o růstu zaměstnanosti [10] zahájily provádění evropské strategie zaměstnanosti, každoročních hlavních směrů o zaměstnanosti a procesu vypracování vnitrostátních akčních plánů zaměstnanosti;
(5) vzhledem k tomu, že by měla být nově vymezena oblast působnosti Fondu, zejména v návaznosti na restrukturalizaci a zjednodušení cílů strukturálních fondů, aby byla podpořena evropská strategie zaměstnanosti a související vnitrostátní akční plány zaměstnanosti;
(6) vzhledem k tomu, že by dále měl být vymezen společný rámec pro pomoc z Fondu v rámci tří cílů strukturálních fondů, aby tak byla zaručena soudržnost a doplňkovost opatření uskutečňovaných v rámci těchto cílů, aby se zlepšilo fungování trhu práce a aby se zajistil rozvoj lidských zdrojů;
(7) vzhledem k tomu, že členské státy a Komise dbají, aby plánování a provádění opatření, které jsou financována Fondem v rámci všech cílů, přispívalo k podpoře rovných příležitostí pro muže a ženy, jakož i k podpoře začlenění znevýhodněných skupin a jednotlivců na trh práce a jejich setrvání na něm;
(8) vzhledem k tomu, že členské státy a Komise rovněž dbají, aby při provádění opatření financovaných Fondem bylo řádně přihlíženo k sociálním rozměrům a aspektům zaměstnanosti v informační společnosti;
(9) vzhledem k tomu, že by se mělo dbát, aby opatření související s průmyslovým přizpůsobením přihlížela k obecným potřebám pracovníků i pracovnic, které vyplývají ze zjištěných nebo předvídaných hospodářských změn a vývoje výrobních systémů, a aby nezvýhodňovala některé podniky nebo některá průmyslová odvětví; že by měla být věnována zvláštní pozornost malým a středním podnikům, jakož i zlepšení přístupu ke vzdělání a organizace práce;
(10) vzhledem k tomu, že by se mělo dbát, aby Fond nadále posiloval zaměstnanost a profesní kvalifikaci podporou přednostních opatření — je-li to možné — poradenství, propojení sítí a vzdělávacích opatření v celém Společenství; že by proto způsobilá opatření měla být horizontální a vztahovat se na celé hospodářství, aniž by se předem omezila na některá průmyslová odvětví nebo oblasti;
(11) vzhledem k tomu, že by se měly znovu vymezit opatření, na která lze poskytnout podporu, aby se zvýšila účinnost provádění politických cílů v rámci všech cílů, na nichž se Fond podílí; že by měly být vymezeny výdaje, na které lze poskytnout příspěvky Fondu v rámci partnerství;
(12) vzhledem k tomu, že by měl být doplněn a upřesněn obsah programů a podob pomoci, zejména s ohledem na novou definici cíle 3;
(13) vzhledem k tomu, že by se uplatnění pomoci Fondu na všech úrovních mělo opírat o sociální priority a o priority politiky zaměstnanosti Společenství, jakož i o priority vnitrostátních akčních plánů;
(14) vzhledem k tomu, že mohou být stanovena opatření, jimiž mohou místní skupiny včetně nevládních organizací získat jednoduchý a rychlý přístup k příspěvkům Fondu na opatření boje proti sociálnímu vyloučení, a zvýšit tak svou akceschopnost v této oblasti;
(15) vzhledem k tomu, že opatření, která mají pro Společenství velký význam, zahájená z podnětu Komise hrají významnou úlohu při dosahování obecných cílů strukturální činnost Společenství, která je uvedena v článku 1 nařízení (ES) č.
1260/1999; že tyto iniciativy by měly především podporovat nadnárodní spolupráci a politickou inovaci;
(16) vzhledem k tomu, že se Fond se kromě toho podle článků 22 a 23 nařízení 1260/1999 podílí na podpoře technické pomoci a inovačních akcí, jakož i opatření na přípravu, monitorování, hodnocení a kontrolu;
(17) vzhledem k tomu, že by měly být vymezeny pravomoci pro přijímání prováděcích pravidel a stanovena přechodná ustanovení;
(18) vzhledem k tomu, že by mělo být zrušeno nařízení (EHS) č. 4255/88,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Úkoly
V rámci úkolů Evropského sociálního fondu ("Fond") podle článku 146 Smlouvy, jakož i v rámci úkolů strukturálních fondů podle článku 159 Smlouvy a podle nařízení (ES) č. 1260/1999 podporuje Fond opatření pro předcházení nezaměstnanosti a boj proti ní, jakož i opatření pro rozvoj lidských zdrojů a sociálního začlenění na trh práce, aby napomáhal vysoké úrovni zaměstnanosti, rovnému postavení mužů a žen, trvalému rozvoji a hospodářské a sociální soudržnosti.
Fond přispívá zejména k opatřením, která provádějí evropskou strategii zaměstnanosti a každoročně stanovené hlavní směry zaměstnanosti.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Fond podporuje a doplňuje činnost členských států směřující k rozvoji trhu práce, jakož i lidských zdrojů v dále uvedených politických oblastech, a zejména v rámci víceletých vnitrostátních akčních plánů zaměstnanosti:
a) rozvoj a podpora aktivní politiky trhu práce pro předcházení nezaměstnanosti a pro boj proti ní, zamezení dlouhodobé nezaměstnanosti žen a mužů, pro usnadnění znovuzačlenění dlouhodobě nezaměstnaných na trh práce a pro podporu profesního začlenění mládeže a osob vracejících se na trh práce po dlouhé nepřítomnosti;
b) podpora rovných příležitostí pro všechny při přístupu na trh práce se zvláštním ohledem na osoby ohrožené společenským vyloučením;
c) podpora a zlepšení:
- odborné přípravy,
- vzdělávání,
- poradenství
v rámci politiky celoživotního učení s cílem:
- usnadnit a zlepšit přístup a začlenění na trh práce,
- zlepšit a udržet zaměstnanost a
- podporovat profesní mobilitu;
d) podpora kvalifikovaných, vzdělaných a pružných pracovních sil, inovací a přizpůsobivosti na úrovni organizace práce, rozvoje podnikatelského ducha, podmínek usnadňujících vytváření pracovních míst, jakož i kvalifikace a posilování potenciálu pracovních sil ve výzkumu, vědě a technice;
e) zvláštní opatření pro zlepšení přístupu žen na trh práce a jejich účast na něm včetně jejich profesního postupu, jejich přístupu k novým možnostem zaměstnání a k zakládání podniků, jakož i pro snížení vertikálního a horizontálního členění pracovního trhu na základě pohlaví.
2. V rámci politických oblastí uvedených v odstavci 1 přihlíží Fond:
a) k podpoře místních iniciativ v oblasti zaměstnanosti, zejména iniciativ zaměřených na podporu místní zaměstnanosti a územních dohod o zaměstnanosti;
b) k sociálnímu rozměru a rozměru zaměstnanosti informační společnosti, zejména zaváděním politik a programů určených k využití potenciálu zaměstnanosti informační společnosti a současně zajišťující rovný přístup k možnostem a výhodám, které nabízejí;
c) k rovnému postavení žen a mužů ve smyslu obecné politiky rovných příležitostí.
Článek 3
Opatření, na která lze poskytnout podporu
1. Finanční podpora Fondu je udělována především formou pomoci jednotlivým osobám pro následující činnosti pro rozvoj lidských zdrojů, které mohou být součástí integrovaného přístupu k začlenění na trh práce:
a) vzdělávání a odborná příprava, včetně odborného vzdělávání, které odpovídá povinné školní docházce, učňovské školství, přípravné vzdělávání, zejména nabývání a zlepšování základních znalostí, profesní rehabilitace, opatření na podporu schopnosti zaměstnání na trhu práce, orientace, poradenství a celoživotní vzdělávání;
b) pomoc pro zaměstnání a pomoc pro samostatně výdělečnou činnost;
c) v oblasti výzkumu, vědy a technologického rozvoje, vysokoškolské postgraduální vzdělávání a vzdělávání vedoucích pracovníků a techniků ve výzkumných zařízeních a podnicích;
d) rozvoj nových možností zaměstnanosti včetně oblasti veřejně podporovaných zaměstnání (třetí sektor).
2. Pro zlepšení účinnosti činností uvedených v odstavci 1 lze podporovat následující opatření:
a) pomoc strukturám a systémům:
i) rozvíjení a zlepšování odborné přípravy, vzdělávání a získávání kvalifikace včetně odborné přípravy učitelů, školitelů a personálu a zlepšení přístupu pracovníků ke vzdělávání a získávání kvalifikace;
ii) modernizace a zvyšování účinnosti pracovních úřadů;
iii) vytváření vztahů mezi světem práce a vzdělávacími a výzkumnými zařízeními;
iv) rozvoj, je-li to možné, systémů pro prognózu tendencí v oblasti zaměstnanosti a potřeb kvalifikace, zejména ve vztahu k novým způsobům práce a novým formám organizace práce s ohledem na nutnost sladit rodinný a profesní život a umožnit starším zaměstnancům vykonávat uspokojivou činnost až do důchodu; nespadá sem však financování programů předčasného odchodu do důchodu.
b) doprovodná opatření:
i) pomoc při poskytování služeb pro příjemce dávek včetně poskytování pečovatelských služeb a vybavení pro závislé osoby;
ii) podpora sociálně pedagogických doprovodných opatření pro usnadnění integrovaného přístupu k začlenění do trhu práce;
iii) zvyšování povědomí, informování a publicita.
3. Fond může financovat činnosti podle čl. 2 odst. 4 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1260/1999.
Článek 4
Soustředění pomoci
1. S ohledem na vnitrostátní priority vymezené zejména ve vnitrostátních akčních plánech zaměstnanosti, jakož i na hodnocení ex ante se stanoví strategie, která odpovídá všem relevantním politickým oblastem a která věnuje zvláštní pozornost oblastem uvedeným v čl. 2 odst. 1 písm. d) a e). Za účelem co nejúčinnějšího poskytování příspěvků Fondu se jeho intervence v rámci této strategie a s ohledem na přednostní politické oblasti uvedené v čl. 2 odst. 1 soustředí na omezený počet oblastí nebo témat a na nejdůležitější požadavky a nejvýkonnější opatření.
Pokud jde o rozpočtové položky poskytnuté pro každou pomoc Fondu, jsou politické oblasti, které budou mít přednost, zvoleny na základě partnerství.
Přihlíží se podle vnitrostátních priorit k opatřením podle čl. 2 odst.
2. Při plánování pomoci Fondu se počítá s tím, že přiměřená částka rozpočtových položek Fondu vyhrazených pro pomoc podle cílů 1 a 3 je v souladu s článkem 27 nařízení (ES) č. 1260/1999 vyčleněna formou menších grantů společně se zvláštními způsoby přístupu pro nevládní organizace a místní partnerství. Členské státy mohou provést tento odstavec v souladu se způsoby financování podle čl. 29 odst. 6 nařízení (ES) č. 1260/1999.
Článek 5
Iniciativa Společenství
1. Podle článku 20 nařízení (ES) č. 1260/1999 přispívá Fond v souladu s čl. 21 odst. 2 zmíněného nařízení k provedení iniciativy Společenství v oblasti boje se všemi formami diskriminace a nerovností na trhu práce (EQUAL).
2. Podle čl. 21 odst. 2 nařízení (ES) č. 1260/1999 mohou rozhodnutí o příspěvcích Fondu na iniciativu Společenství rozšířit oblast použití způsobilých opatření uvedených v článku 3 tohoto nařízení, aby se mohly vztahovat i na opatření, na která lze poskytnout podporu v rámci nařízení (ES) č. 1783/1999 [11], (ES) č. 1257/1999 [12] a (ES) č. 1263/1999 [13].
Článek 6
Inovační akce a technická pomoc
1. Podle čl. 22 odst. 2 nařízení (ES) č. 1260/1999 může Komise financovat přípravné, monitorovací a hodnotící akce v členských státech nebo na úrovni Společenství nezbytná pro provedení akcí uvedených v tomto nařízení. Ta mohou zahrnovat:
a) akce inovační povahy a pilotní projekty týkající se trhu práce, zaměstnanosti a odborného vzdělávání;
b) studie, technickou pomoc a výměnu zkušeností s multiplikačním účinkem;
c) technickou pomoc související s přípravou, prováděním, monitorováním a hodnocením, jakož i s kontrolu operací financovaných Fondem;
d) opatření zaměřená v rámci sociálního dialogu na zaměstnance podniků ve dvou nebo více členských státech a soustředěné na předávání zvláštních znalostí v souvislosti s intervenční oblastí Fondu;
e) informování jednotlivých dotčených partnerů, konečných příjemců pomoci Fondu a široké veřejnosti.
2. V souladu s čl. 22 odst. 2 nařízení (ES) č. 1260/1999 se oblast působnosti opatření podle odst. 1 písm. a) rozhodnutím o účasti Fondu rozšiřuje na opatření, která mohou být financována v rámci nařízení (ES) č. 1783/1999, (ES) č. 1257/1999 a (ES) č. 1263/1999, aby se pokryla všechna opatření, která jsou nutná pro provedení inovačních akcí.
Článek 7
Žádosti o příspěvek Fondu
K žádostem o příspěvek Fondu je nutno přiložit formulář v počítačové podobě vypracovaný v rámci partnerství, v němž jsou uvedeny operace jednotlivých forem pomoci, aby bylo možné sledovat spis od rozpočtového závazku až do konečné platby.
Článek 8
Prováděcí pravidla
Veškerá prováděcí pravidla k tomuto nařízení přijme Komise postupem stanoveným v článku 49 nařízení (ES) č. 1260/1999.
Článek 9
Přechodná ustanovení
Přechodná ustanovení uvedená v článku 52 nařízení (ES) č. 1260/1999 se pro toto nařízení použijí obdobně.
Článek 10
Přezkoumání
Na návrh Komise přezkoumají Evropský parlament a Rada toto nařízení nejpozději do 31. prosince 2006.
O tomto návrhu rozhodnou postupem stanoveným v článku 148 Smlouvy.
Článek 11
Zrušení
Nařízení (EHS) č. 4255/88 se zrušuje s účinkem od 1. ledna 2000.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení.
Článek 12
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 1796/1999
ze dne 12. srpna 1999
o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu ocelových lan a kabelů pocházejících z Čínské lidové republiky, Maďarska, Indie, Mexika, Polska, Jihoafrické republiky a Ukrajiny a o konečném výběru prozatímního cla uloženého z tohoto dovozu a o zastavení antidumpingového řízení týkajícího se dovozu z Korejské republiky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1], a zejména na čl. 9 a 10 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh, který předložila Komise po konzultacích s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. PROZATÍMNÍ OPATŘENÍ
(1) Nařízením (ES) č. 362/1999 [2] (dále jen "prozatímní nařízení") uložila Komise prozatímní antidumpingové clo na dovozy ocelových lan a kabelů pocházejících z Čínské lidové republiky (dále jen "ČLR"), Indie, Mexika, Jihoafrické republiky a Ukrajiny do Evropského společenství a přijala závazky nabídnuté některými vývozci z Maďarska a Polska.
B. NÁSLEDNÝ POSTUP
(2) Po zavedení prozatímních antidumpingových cel byla zúčastněným stranám, které o to požádaly, dána příležitost k projednání připomínek.
Stranám byla sdělena nezbytná fakta a důvody, které vedly k doporučení zavést konečné antidumpingové clo a konečné inkaso částek vybíraných formou prozatímních cel ve výši cel konečných.
Po tomto ohlášení jim byla také poskytnuta lhůta k vyjádření námitek.
(3) Ústní a písemné připomínky předložené zúčastněnými stranami byly posouzeny a, pokud byly uznány, byly konečné závěry pozměněny.
C. DOTYČNÝ VÝROBEK A PODOBNÝ VÝROBEK
1. Dotyčný výrobek
(4) S odvoláním na bod 7 odůvodnění prozatímního nařízení se dotyčnými výrobky rozumějí ocelová lana a kabely, včetně lan uzavřených, s výjimkou lan a kabelů z korozivzdorné oceli, s maximálním průřezem přes 3 mm, (dále jen v průmyslové terminologii užívané označení ocelová drátěná lana neboli "SWR").
(5) Předpokládalo se, že SWR se dělí na dva samostatné výrobky podle konkrétní oblasti uplatnění nebo využití, tj. na lana obecně určená k obecnému použití a na lana speciální používaná ve specifických průmyslových odvětvích.
(6) Oproti předpokladu o existenci dvou různých samostatných výrobků, tj. lan k obecnému využití a lan speciálních, se zjistilo, že vyvážející výrobci vyrábějí široký sortiment různých typů SWR a že všechna SWR mají shodné základní fyzikální parametry (např. ocelové dráty splétané do pramenů, které se navíjejí kolem jádra a tvoří lano, a jádro samotné).
Všechna SWR měla také podle zjištění shodné základní technické parametry (u všech byl pramen tvořen určitým počtem drátů, lano určitým počtem pramenů, všechna měla stanovený průměr a specifickou stavbu).
(7) Rozdílné typy SWR se mohou dělit na řadu výrobkových skupin podle fyzikálních a technických parametrů.
Zatímco skupiny SWR z horní a dolní části nabídkového spektra jsou jednoznačně nezaměnitelná, lana z přidružených skupin zaměnitelná jsou.
Závěrem lze konstatovat, že mezi skupinami SWR existuje jistý převis a konkurence.
Vzhledem k tomuto převisu mezi skupinami nebylo možno vést jasnou dělící čáru v žádném bodě nabídkového spektra SWR.
Tento závěr je v souladu s judikaturou Soudního dvora Evropských společenství [3].
(8) Vzhledem ke zjištění, že všechna SWR měla shodné základní fyzikální a technické parametry a využití, lze závěrem konstatovat, i přes určité rozdíly mezi SWR z horní a dolní části nabídkového spektra a vzhledem k tomu, že mezi SWR v sousedních skupinách existuje konkurenční vztah, že se u všech výrobků v dané nabídce jedná o výrobek jeden, a z toho důvodu se všechna SWR považují za jeden výrobek.
2. Podobný výrobek
(9) S odvoláním na bod 8 odůvodnění prozatímního nařízení shledala Komise, že SWR dovážená z uvedených zemí a SWR vyráběná a prodávaná průmyslovými odvětvími Společenství v jeho členských státech si jsou z hlediska fyzikálních a technických parametrů navzájem podobná.
Komise také shledala, že Společenstvím vyráběná SWR a dovážená SWR mají v zásadě shodné využití a vzájemně si konkurují.
(10) Předpokládalo se, že SWR vyráběná a prodávaná výrobci ze Společenství nejsou stejná jako SWR, která se z uvedených zemí dovážela.
Námitky se týkaly zejména toho, že vyváženými výrobky z uvedených zemí byla převážně SWR k obecnému využití, zatímco výrobkem vyráběným ve Společenství byla specializovaná SWR.
Další námitkou bylo, že výrobci z Evropského společenství zahrnuli v posuzovaném období do svého sortimentu SWR větší množství takzvaných specializovaných druhů tohoto výrobku, což je patrné z navýšení jejich jednotkové ceny.
(11) Z šetření vyplynuly tyto závěry:
- výrobci ze zemí Společenství se zabývají výrobou celého sortimentu SWR, stejně jako výrobci vyvážející, tj. výrobou specializovaných SWR i lan určených k obecnějšímu využití,
- převis mezi výrobky vyráběnými ve Společenství a výrobky od vyvážejících výrobců je prokázán objemem prodejů, v nichž byly zjištěny prodeje srovnatelných modelů SWR (75 % objemu prodejů vyvážejících výrobců a 51 % objemu prodejů průmyslových odvětví Společenství).
Tento převis je prokazatelný také tím, že SWR vyráběná ve Společenství a SWR dovážená zahrnují všechny příslušné kódy kombinované nomenklatury (kódy KN).
(12) Prozatímní závěry, že SWR vyráběná ve Společenství a SWR dovážená jsou příbuznými výrobky ve smyslu čl. 1 odst. 4 nařízení (ES) č. 384/96 (dále jen "základní nařízení") se tímto potvrzují.
D. DUMPING
1. Běžná hodnota
1.1 Stanovení běžné hodnoty
(13) Indický vyvážející výrobce požadoval, aby se výrobní náklady na období šetření (1. leden 1997 až 31. březen 1998, dále jen "OŠ") určovaly na základě údajů z období, které OŠ předcházelo. Podle čl.
6 odst. 1 základního nařízení se ale pro získání reprezentativního výsledku ohledně dumpingu OŠ volí a údaje k analýze běžně pocházejí pouze z tohoto období.
Žádné důkazy, které by odůvodňovaly vhodnější použití výrobních nákladů z období, které OŠ předcházelo, nebyly předloženy.
Zvláště je třeba poznamenat, že vyvážející výrobce nadále vyráběl a prodával uvedené druhy výrobků i během OŠ.
Závěry učiněné na základě údajů zjištěných během OŠ byly tedy považovány za reprezentativní a žádosti proto nebylo vyhověno.
(14) Jihoafrický a indický vyvážející výrobce vyjádřili námitky proti postupu stanovení konstrukce běžné hodnoty dotyčného výrobku.
(15) Jihoafrický vyvážející výrobce tvrdil, že výpočet ziskového rozpětí z tuzemských prodejů nebyl vhodný, jelikož vycházel ze všech tuzemských transakcí, včetně tuzemských prodejů důlních SWR.
Vzhledem ke specifickým vlastnostem důlních SWR, která se nevyvážejí do Společenství a jsou specifickým výrobkem vyráběným za použití složitého strojního vybavení a prodávaným se značnou ziskovým rozpětím, požadoval, aby se ziskové rozpětí z tuzemských prodejů důlních SWR nezahrnovalo do výpočtu běžné hodnoty ostatních druhů lan.
(16) Indický vyvážející výrobce požadoval, aby se tuzemské prodeje určitých druhů výrobků vysoké hodnoty vyloučily z výpočtu konstrukce běžné hodnoty, jelikož se během OŠ tyto výrobky nevyvážely nebo jen zřídka, a jejich tuzemské prodeje vynesly neobyčejně vysoké zisky, což zkreslilo údaje o průměrném zisku z dotyčného výrobku.
(17) Šetření prokázalo, že jihoafrická důlní SWR a indické vysoce hodnotné druhy výrobků jsou "výrobky příbuznými" ve vztahu k vybranému výrobku ve smyslu čl. 1 odst. 4 základního nařízení. Ziskové rozpětí použité k výpočtu běžné hodnoty bylo tedy stanoveno správně v souladu s čl. 2 odst. 3, 4 a 6 základního nařízení, tj. na základě veškerých tuzemských prodejů obdobného výrobku v běžném obchodním styku. V tomto kontextu je nutno poznamenat, že pro stanovení ziskového rozpětí podle čl. 2 odst. 6 základního nařízení není podstatné, zda se dotyčné typy výrobků vyvážely také do Společenství vzhledem k tomu, že se ve smyslu základního nařízení jedná o výrobky obdobné.
(18) Vzniklé nároky byly tedy zamítnuty.
(19) Jako alternativu k výše uvedeným nárokům požadoval indický výrobce, aby se průměrný zisk vypočítával ze všech tuzemských prodejů, tj. z prodejů ziskových i neziskových druhů výrobků, a nikoli pouze z tuzemských prodejů ziskových kategorií. K tomuto je nutno poznamenat, že podle čl.
2 odst. 6 základního nařízení musí částka zisků vycházet z údajů o výrobě a prodeji obdobného výrobku na tuzemském trhu vyvážející země v běžném obchodním styku.
V tomto kontextu se prodeje pod výší nákladů na určitý druh výrobku uvažují pro stanovení ziskového rozpětí pouze tehdy, nepřesahuje-li objem neziskových prodejů tohoto druhu výrobku 20 % veškerých prodejů příslušného druhu, nebo není-li vážený průměr prodejní ceny pod váženým průměrem nákladů na jednotku výroby.
Stanovení ziskového rozpětí se tímto pravidlem řídilo, a v důsledku toho nemohla být ani tato požadovaná alternativa přijata.
(20) Jelikož žádné další připomínky ohledně běžné hodnoty nebyly předloženy, schvalují se závěry z bodů 9 až 13 odůvodnění.
1.2 Volba podobné země pro země s netržní ekonomikou
(21) Čínští a ukrajinští vyvážející výrobci protestovali proti výběru Indie jako podobné země a žádali revizi této prozatímní volby.
Ukrajinský vyvážející výrobce navrhoval Korejskou republiku (dále jen "Jižní Korea") z důvodu existence volného trhu.
(22) Argumenty předložené proti volbě Indie jako podobné země byly pečlivě analyzovány a poté se z níže uvedených důvodů od této volby upustilo.
Při absenci spolupracujících třetích zemí s tržní ekonomikou, které by nepodléhaly současnému šetření, představovalo Polsko nejpřijatelnější variantu podobné země pro výpočet běžné hodnoty pro Čínu a Ukrajinu.
(23) V souvislosti s prozatímním ohlášením zpochybnili čínští a ukrajinští vyvážející výrobci také výběr Polska jako podobné země; tvrdili, že Jižní Korea by byla vhodnější z hlediska výše dovozního cla, velikosti domácího trhu a stávající konkurence na tomto trhu.
Polsko však bylo považováno za správnou volbu s ohledem na nízké dovozní clo, volnost a velikost domácího trhu, konkurenci mezi tuzemskými výrobci a skutečnost, že polská SWR umožňovala z celkového hlediska nejreprezentativnější srovnání shodných modelů SWR s modely vyráběnými v Číně a na Ukrajině.
(24) Pokud jde o Jižní Koreu, bylo uvedeno, že ačkoli tato země má rovněž nízkou sazbu dovozního cla, má mnohem nižší procento tuzemských prodejů srovnatelných s čínskými dovozy do Evropského společenství.
(25) Polsko bylo tedy vybráno jako nejpřijatelnější varianta podobné země pro Ukrajinu i pro ČLR.
2. Vývozní cena
(26) Jelikož nebyly předloženy žádné připomínky k vývozní ceně, schvalují se závěry uvedené v bodech 14 až 17 prozatímního nařízení.
3. Srovnání
(27) Jeden polský vyvážející výrobce znovu zopakoval svůj požadavek na úpravy běžné hodnoty s ohledem na rozdíly ve financování zásob a poplatcích za skladování mezi tuzemskými a vývozními prodeji. Při absenci nových důkazů o účinku výše uvedených faktorů na cenovou srovnatelnost v souladu s čl.
2 odst. 10 písm. k) základního nařízení nebyl tento požadavek akceptován.
(28) Stejný polský vyvážející výrobce a jeden vyvážející výrobce z Maďarska znovu zopakovali požadavek na úpravy běžné hodnoty s ohledem na rozdíly v úrovni obchodních operací.
Vzhledem k předloženým novým důkazům byly tyto požadavky znovu posouzeny a akceptovány, neboť se prokázalo, že vývozní cena a běžná hodnota pocházely z rozdílných úrovní obchodních operací, a tento rozdíl ovlivnil cenovou srovnatelnost.
(29) Vzhledem k tomu, že se vývozní prodeje uskutečňovaly výhradně na velkoobchodní úrovni, zatímco tuzemské prodeje se prováděly jak přes velkoobchod, tak přímo konečnému uživateli, předložil indický vyvážející výrobce požadavek na úpravu v důsledku rozdílů v úrovni obchodních operací.
Úprava byla uznána v rozsahu předloženého požadavku.
(30) Polský vyvážející výrobce vyjádřil nesouhlas, aby se ke stanovení prozatímních výsledků užívaly k převodu vývozní ceny na domácí měnu průměrné měsíční směnné kurzy.
Tento výrobce tvrdil, že se měly účinně používat skutečné směnné kurzy.
V této souvislosti je třeba poznamenat, že užití průměrných měsíčních směnných kurzů je standardní praxí.
Kromě toho byly oba přístupy vyzkoušeny se zjištěním, že rozdíly jsou pouze okrajové a že každý pozitivní rozdíl je vyvážen rozdílem negativním, tj. žádný z těchto přístupů nevyústil ve výrazně vyšší nebo nižší směnný kurz a dopad této sporné otázky na konečné dumpingové rozpětí nebyl významný.
V důsledku toho bylo rozhodnuto pokračovat v zavedené praxi používání průměrných měsíčních směnných kurzů.
(31) Jihoafrický vyvážející výrobce požadoval dotaci na měnovou konverzi na vývozní ceny z důvodu, že porovnání nejnižšího kurzu měny a ECU během OŠ s nejvyšším směnným kurzem v roce 1999 prokázalo závažnou devalvaci ECU.
2 odst. 10 písm. j) základního nařízení byl tento požadavek zamítnut, protože kolísání směnných kurzů během OŠ neprokázalo udržitelný trend, který by byl důvodem k úpravě.
Kromě toho je třeba poznamenat, že průměrná devalvace ECU ve srovnání s jihoafrickým randem byla během OŠ velice nízká.
(33) Jelikož žádné další připomínky k cenovému porovnání předloženy nebyly, schvalují se závěry uvedené v bodech 17 až 19 a 21 až 23 prozatímního nařízení.
4. Dumpingová rozpětí
4.1 Metodika
(34) V této prozatímní etapě byly při určování dumpingu vyloučeny vývozní prodeje SWR indického vyvážejícího výrobce partnerskému dovozci ve Společenství, které byly tímto dovozcem následně transformovány.
(35) Po ohlášení prozatímních výsledků vyjádřil indický vyvážející výrobce proti tomuto postupu protest.
Požadoval, aby byl dumping prověřených vývozních transakcí, tzn. včetně vývozních transakcí s výrobky, které byly následně transformovány, jak se uvádí v předchozím bodu, vyjádřen v procentech z celkové ceny CIF.
Na podporu tohoto požadavku poukázal vyvážející výrobce na to, že by se jakákoli antidumpingová opatření měla vztahovat na všechny dovozy dotyčného výrobku.
(36) Tento požadavek nemohl být akceptován.
Za prvé by bylo obtížné vypočítat spolehlivou vývozní cenu pro dané výrobky, které se následně v transformovaném stavu znovu prodávají.
Za druhé tvořily vývozní prodeje rozhodné pro stanovení dumpingového rozpětí 80 % veškerých opětovných vývozních prodejů do Společenství uskutečněných vyvážejícím výrobcem během OŠ.
Tato fakta byla považována z velké části za dostatečný základ pro reprezentativní výsledky.
Za třetí vzhledem k tomu, že vývozní prodeje následně transformovaných výrobků nemohly být použity pro výpočet dumpingu, nepřicházely v úvahu ani pro výpočty dumpingového rozpětí, neboť umělým snížením dumpingového rozpětí by se výsledky zkreslily.
(37) Z toho důvodu se metodika uvedená v bodech 24 až 26 odůvodnění, která byla použita ke stanovení prozatímních výsledků, schvaluje.
4.2 Úroveň dumpingového rozpětí
(38) V souladu s čl. 2 odst. 11 základního nařízení byl vážený průměr běžné hodnoty na druh výrobku porovnán s váženým průměrem vývozní ceny na základě cen ze závodu a na stejné úrovni obchodních operací.
(39) Po revizi výpočtů se zejména z důvodu, že běžné hodnoty pro ČLR a Ukrajinu vycházejí z údajů o domácích prodejích polské výroby, s konečnou platností stanovují dumpingová rozpětí vyjádřená v procentech z ceny CIF nepodléhající clu na hranicích Společenství takto: –ČÍNSKÁ LIDOVÁ REPUBLIKA: _BAR_ 60,4 % _BAR_ –MAĎARSKO: Drótáru és Drötkotél Ipari és Kereskedelmi Rt _BAR_ 28,1 % _BAR_ Všichni výrobci/vývozci: _BAR_ 28,1 % _BAR_ –INDIE: Usha Martin Industries & Usha Beltron Ltd _BAR_ 23,8 % _BAR_ Mohatta & Heckel _BAR_ 30,8 % _BAR_ Všichni výrobci/vývozci: _BAR_ 30,8 % _BAR_ –KOREJSKÁ REPUBLIKA: Kiswire Ltd _BAR_ 1,2 % _BAR_
Manho Rope & Wire Ltd _BAR_ 0,1 % _BAR_
E. VÝROBNÍ ODVĚTVÍ SPOLEČENSTVÍ
1. Výroba Společenství
(40) Při absenci nových informací se tedy schvalují prozatímní závěry uvedené v bodech 34 až 36 odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Výrobní odvětví Společenství
(41) Po obdržení připomínek zúčastněných stran zastupují výrobní odvětví Společenství níže uvedené podniky.
(42) Následujících 16 stěžovatelů z řad výrobců Evropského společenství a čtyři výrobci, kteří stížnost podpořili a spolupracovali při vyšetřování, vytvořili skupinu "výrobního odvětví Společenství" ve smyslu článku 4 základního nařízení:
- Bremer Drahtseilerei Lüling GmbH (Německo),
- Bridon International Limited (Spojené království),
- BTS Drahtseile GmbH (Německo),
- Cables Y Alambres Especiales SA (Španělsko),
- Casar Drahtseilwerk Saar GmbH (Německo),
- Cordoaria Oliveira SA (Portugalsko),
- Drahtseilerei Gustav Kocks GmbH (Německo),
- Holding FICADI (Francie),
- Iscar Funi Metallice (Itálie),
- D. Koronakis SA (Řecko),
- Metalcalvi Wire Ropes (Itálie),
- Midland Wire Cordage Co. Ltd (Spojené království),
- Randers Rebslaareri (Dánsko),
- Redaelli Tecnacordati SpA (Itálie),
- Trefileurope (Francie),
- Trenzas Y Cables SL (Španělsko),
- Vereinigte Drahtseilwerke GmbH (Německo),
- Voest-Alpine Austria Draht GmbH (Rakousko),
- Vornbäumen-Stahlseile GmbH (Německo),
- Wadra GmbH (Německo).
3. Dovozy uskutečňované výrobním odvětvím Společenství
(43) Některé zúčastněné strany zpochybnily výpočet úrovně dovozů uskutečňovaných výrobním odvětvím Společenství.
(44) Je nutno poznamenat, že údaje o dovozech vycházely z řádně ověřených soupisů vývozních prodejů předložených vývozci.
Dovozy uskutečněné výrobním odvětvím Společenství představovaly na základě těchto údajů 4,4 % spotřeby během období šetření.
(45) Analýza provedená v prozatímním nařízení se závěrem, že vzhledem k nízké hladině dovozů zůstává i nadále hlavní náplní činnosti výrobního odvětví Společenství výroba SWR, se schvaluje.
Navíc nízká hladina dovozů neměla za cíl chránit výrobce z Evropského společenství před škodlivými účinky dumpingu, ani jim neumožňovala nepatřičně z těchto dovozů těžit.
F. ÚJMA
1. Předběžné poznámky – období šetření
(46) Objevily se námitky, že zařazení roku 1994 zkresluje analýzu způsobených škod, protože největší procento dovozů se uskutečnilo v letech 1994 a 1995, a poté se hladina dovozů z uvedených zemí ustálila.
Další námitkou bylo, že situace v průmyslu Společenství byla stabilní od roku 1995 do OŠ.
Výsledkem byl požadavek zahájit období šetření způsobených škod rokem 1995.
(47) Cílem šetření je vyhodnotit účinek dumpingových dovozů na hospodářskou situaci v průmyslu Společenství během OŠ.
K provedení takové analýzy se stanovují trendy pro řadu hospodářských ukazatelů na základě údajů z řady let, která OŠ předcházela.
Z hlediska těchto trendů je tedy irelevantní, zda je výchozím bodem pro jejich stanovení rok 1994 nebo 1995.
(48) V každém případě je nutno věnovat pozornost těmto skutečnostem:
- Ačkoli se oproti tvrzení největší část dovozů z uvedených zemí uskutečnila v letech 1994 a 1995, rostly tyto dovozy i po roce 1995 (+12 % za období mezi rokem 1995 a OŠ).
- Ceny těchto dovozů zůstávaly výrazně pod hranicí cen průmyslu Společenství v průběhu celého tohoto období.
- Dopad těchto dovozů na situaci v průmyslu Společenství vyústil ve výrazný pokles ziskovosti v letech 1994 a 1995 (od 1,3 % do - 0,3 %) doprovázený současnou ztrátou podílu na trhu (–10 procentních bodů).
Na základě výkladu prozatímního nařízení se průmyslová odvětví Společenství pokoušela znovu získat podíl na trhu snižováním cen v letech 1995 a 1996, namísto toho však zaznamenala jen další ztráty (–0,3 % až –0,7 %).
Z toho důvodu, aby tyto ztráty snížila, přistoupila odvětví průmyslu Společenství v letech 1996 a 1997 k opětovnému zvyšování cen.
To se však dělo na úkor tržního podílu, který utrpěl další pokles.
- Zhoršení situace v průmyslu Společenství bylo tedy výsledkem tlaku způsobeným objemem dovozů z uvedených zemí a nízkou cenovou hladinou těchto dovozů.
(49) Na základě výše uvedených údajů se tvrzení ohledně termínu zahájení analýz trendu zamítá.
(50) Období, v němž proběhla analýza hospodářské situace v průmyslu Společenství, tedy umožnilo řádné zhodnocení a přesné zachycení vývoje na trhu se SWR v Evropském společenství.
2. Kumulace
2.1 Dovozy z Maďarska
(51) Jeden vyvážející výrobce zopakoval svůj požadavek, aby se dovozy z ostatních uvedených států snížily o dovozy z Maďarska.
Žádné nové argumenty podporující dekumulaci dovozů z Maďarska však předloženy nebyly.
Důvody pro kumulaci podle bodu 47 odůvodnění prozatímního nařízení se tedy schvalují.
2.2 Dovozy z Mexika
(52) Jeden vyvážející výrobce namítal, že se dovozy z ostatních uvedených zemí musí snížit o dovozy z Mexika, jelikož objem mexických dovozů lze považovat za nevýznamný.
V této souvislosti tvrdil, že většinu dovozů z Mexika uskutečňoval dovozce spřízněný s výrobcem ze Společenství a že by tyto dovozy neměly být brány v úvahu při stanovení hladiny dovozů z Mexika.
V důsledku toho je objem zbývajících mexických dovozů zanedbatelný, a proto by dovozy z Mexika měly být pro účely analýzy škod dekumulovány z ostatních uvedených dovozů.
(53) Při hodnocení otázky, zda lze objem dovozů z uvedené země považovat za zanedbatelný v souladu s čl. 9 odst. 3 základního nařízení, je nutno vypočítat celkový objem dovozů pocházejících z této země.
(54) Hladina dovozů uvedená v bodech 45 a 48 odůvodnění prozatímního nařízení se proto schvaluje, tj. 3 % spotřeby v OŠ, a tvrzení, že objem mexických dovozů je zanedbatelný, se zamítá.
3. Ceny dumpingových dovozů
3.1 Srovnání cen Společenství s cenami dumpingových dovozů
(55) Objevily se námitky, že faktory použité při kategorizaci SWR pro stanovení výpočtů nižších cen neumožňují přesvědčivé a řádné srovnání cen.
Námitky se týkaly zejména toho, že na tvorbu cen mají významný vliv faktory, které nejsou zahrnuty v kalkulacích levnějších cen (tj. galvanizace, pevnost v tahu, jádro a potah) a dodatečné faktory, které nejsou uvedeny v dotazníku (tj. povolená odchylka v tloušťce, faktor tažnosti a zatížení pevnosti).
Dle dalších námitek by se pro výpočty dumpingu i škod měla použít kategorizace stejného výrobku.
(56) Z šetření byly vyvozeny tyto závěry:
- Pro výpočty levnějších cen byly SWR zařazeny do skupin podle počtu drátů a počtu pramenů v laně, podle konstrukčního typu lana a jeho průměru.
Tyto faktory byly shledány jako určující pro tvorbu cen SWR.
Ostatní faktory nezařazené do analýzy nižších cen (galvanizace, pevnost v tahu, jádro a obal) mají podle těchto zjištění pouze druhotný vliv na ceny na trhu Společenství.
Kalkulace levnějších cen podle výše uvedeného skupinového členění SWR vyústily v přijatelný objem prodejů pro vyvážející výrobce i průmyslová odvětví Společenství a byly tedy považovány za přesvědčivý a reprezentativní výsledek.
- Zahrnutí dodatečných faktorů, které nejsou obsaženy v dotazníku (tj. povolená odchylka v tloušťce, faktor tažnosti a zatížení pevnosti) nebylo nutné, jelikož tyto faktory byly z velké části výsledkem kombinace hlavních vlastností SWR již zahrnutých v kategorizaci výrobku.
Jejich zahrnutí nemělo poskytnout přesnější cenové srovnání, a proto by výše uvedený požadavek představoval nepřiměřenou zátěž pro všechny zúčastněné strany.
- Kategorizace výrobku pro výpočet dumpingového rozpětí neměla sloužit jako správný model pro výpočet nižšího cenového rozpětí vzhledem k tomu, že dumpingová kategorizace byla z velké části porovnáním výrobního sortimentu jednoho závodu, tj. stejných nebo podobných výrobků vyráběných jedním a týmž výrobcem a prodávaných na dvou různých trzích.
Výpočet levnější ceny však vycházel ze srovnání většího počtu SWR prodávaných větším počtem stran.
Podle vyvozených závěrů poskytovala metodika již použitá v prozatímním nařízení přijatelnější základ pro analýzy tvorby levnějších cen; s ohledem na určující ukazatele tvorby cen se tento přístup týkal největšího objemu prodejů.
- Nakonec, žádné významné rozdíly v cenách různých typů SWR v rámci jedné skupiny nebyly prokázány.
(57) Závěrem byly námitky ke kategorizaci výrobku pro výpočty levnějších cen zamítnuty.
3.2 Úroveň obchodních operací
(58) Některé zúčastněné strany namítaly, že by mělo dojít k úpravám prodejních cen, aby se zohlednil údajný rozdíl v úrovních obchodních operací v tom smyslu, že prodeje uskutečněné průmyslovými odvětvími Společenství směřují ke konečnému uživateli, zatímco dovážené výrobky se většinou prodávají velkoobchodníkům/distributorům.
(59) Prodeje uskutečňované průmyslovými odvětvími Společenství probíhaly prostřednictvím různých prodejních kanálů, včetně velkoobchodníků/distributorů i konečných uživatelů.
Kromě toho žádné trvalé a/nebo zásadní rozdíly v cenách nebyly podle těchto prodejních kanálů prokázány.
(60) Požadavek na úpravu úrovně obchodních operací se tedy zamítl.
4. Situace ve výrobním odvětví Společenství
(61) Někteří vyvážející výrobci tvrdili, že výrobní odvětví Společenství neutrpělo žádnou materiální újmu ve smyslu článku 3 základního nařízení, jelikož jeho výroba, kapacita, ceny, investice a produktivita byly neměnné, nebo se v období od roku 1994 do OŠ zlepšovaly.
4.1 Výroba
(62) Úroveň výroby zůstávala v průběhu posuzovaného období stabilní (+1 %), na což je třeba nahlížet v souvislosti s rostoucí hladinou zásob (+30 %) a s poklesem objemu prodejů (–9 %), jak se uvádí v bodech 58 až 60 odůvodnění prozatímního nařízení.
Během tohoto období také vzrostla spotřeba o 5 %.
4.2 Kapacita a investice
(63) Závěr, že k nárůstu kapacity zaznamenanému v prozatímním nařízení (+11 %) došlo v důsledku investic do náhradního výkonnějšího strojního vybavení, jak se uvádí v bodech 59 a 65 prozatímního nařízení, se potvrzuje.
4.3 Ziskovost
(64) Někteří vyvážející výrobci zpochybnili použití auditovaného účetnictví k propočtům ziskovosti výrobního odvětví Společenství, jak stanoví bod 64 odůvodnění prozatímního nařízení.
Namítali, že auditované účetnictví zahrnovalo prodeje výrobků, které nebyly součástí šetření, a nepokrývalo celé OŠ.
(65) Výsledky prokázaly, že i když některé podniky byly schopny poskytnout konkrétní údaje o daném výrobku, jiným chyběl systém provozního účetnictví, který umožňuje samostatnou identifikaci prověřovaného výrobku.
Při absenci tohoto údaje se použilo auditované účetnictví v domnění, že poskytne spolehlivé údaje o nejužší skupině výrobků, včetně dotyčného výrobku, protože pro ni byly k dispozici nezbytné údaje o ziskovosti.
Pro všech šest podniků tvořících vzorek představuje výroba SWR hlavní náplň činnosti.
Ostatní výrobky vyráběné v těchto podnicích (např. drátěná lana z korozivzdorné oceli, SWR s průměrem menším než 3 mm, ocelové dráty, předpjaté prameny) většinou souvisejí s hlavní výrobou, neboť se k jejich výrobě zpravidla používá stejných surovin, stejného strojního vybavení a personálu.
(66) Použití ziskovosti za rok 1997 místo za OŠ se považovalo za přijatelné, jelikož rok 1997 se z velké části kryje s OŠ, tj. od ledna 1997 do března 1998.
(67) Na základě výše uvedených důvodů byl učiněn závěr, že auditované účetnictví poskytlo v souladu s čl. 8 odst. 8 základního nařízení reprezentativní a spolehlivý obraz ziskovosti daného výrobku.
(68) Jeden výrobce ze Společenství, jehož účetní rok končil v březnu, měl v době platnosti prozatímního nařízení k dispozici pouze prozatímní údaje o ziskovosti.
Konečné údaje byly následně dodány a ziskovost průmyslových odvětví Společenství přepočtena na –0,3 % v roce 1997, což je podle výše uvedeného vyjádření údaj reprezentativní pro OŠ.
Ziskovost průmyslových odvětví Společenství tedy poklesla z +1,3 % v roce1994 na –0,3 % v roce 1997.
4.4 Závěry k situaci ve výrobním odvětví Společenství
(69) Někteří vyvážející výrobci namítali, že výrobní odvětví Společenství řádně plnilo v období po roce 1995 své výrobní plány a že je tedy tvrzení o materiálních škodách neopodstatněné.
(70) Je-li rok 1994 nebo 1995 uvažován s odvoláním na údaje z oddílu F.1 "Předběžné poznámky" jako výchozí bod pro analýzu škod, pak se situace průmyslových odvětví Společenství zhoršovala.
I kdyby měl být za výchozí bod považován rok 1995, pak se výroba, objem prodejů, zaměstnanost a investice v té době snížily.
Zásoby rostly.
Podíl na trhu zůstal stabilní (pohyboval se od 65,26 % až k 65,64 %) a ziskovost zůstávala negativní (–0,3 %).
(71) V každém případě se v souladu s čl. 3 odst. 5 základního nařízení analýza škod, které průmyslová odvětví Společenství utrpěla, vztahuje k celkovému hodnocení těchto hospodářských ukazatelů a žádný z těchto ukazatelů izolovaně nemůže poskytnout rozhodující informaci o dalším postupu.
(72) Tento argument se tedy zamítá.
4.5 Závěry týkající se poškození
(73) Závěr šetření, podle něhož utrpěla průmyslová odvětví Společenství materiální škody, jak se stanoví v bodu 68 odůvodnění prozatímního nařízení, se schvaluje.
G. PŘÍČINNÁ SOUVISLOST
(74) Při absenci nových informací se prozatímní závěry tak, jak jsou popsány v bodech 69 až 85 odůvodnění prozatímního nařízení, schvalují.
H. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
(75) Některé strany vznesly dotazy týkající se hodnocení dopadu antidumpingových opatření na odběratelský průmysl.
(76) Je třeba připomenout, že na služební dotazník Komise k tomuto postupu nezaslaly příslušné odběratelské podniky odpovědi (bod 87 odůvodnění prozatímního nařízení).
Kromě toho ani po zveřejnění prozatímního nařízení nebyly žádné informace zaslány.
Je nutno poznamenat, že závěry uvedené v prozatímním nařízení naznačují, že odběratelé nebudou zavedením opatření výrazně postiženi.
Odběratelé proti tomuto závěru neprotestovali, ten se tedy schvaluje.
(77) Řada zúčastněných stran vyjádřila námitky, že výrobci ze zemí Společenství nevyrábějí SWR s malým průměrem a že výsledným účinkem zavedení antidumpingových opatření bude nedostatek těchto SWR na trhu Evropského společenství.
Další námitkou bylo, že tato opatření budou mít negativní dopad na zaměstnanost v podnicích dovozců, kteří v současné době do Společenství dovážejí SWR s malým průměrem.
(78) Je třeba připomenout, že průmyslová odvětví Společenství vyrábějí plný sortiment SWR, včetně malých průměrů.
Závěr zní, že zavedení opatření nepovede k takovému zvýšení cen, které by vedlo k nedostatečné nabídce SWR s malým průměrem na trhu Společenství.
Dále se potvrzuje, že existuje řada alternativních zdrojů nabídky SWR, které nepodléhají antidumpingovým opatřením (bod 105 odůvodnění prozatímního nařízení).
(79) Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem dospěli odborníci k závěru, že zavedení konečných opatření nebude mít výrazný negativní dopad na ekonomické provozovatele ve Společenství.
I. ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
1. Ukončení řízení týkajícího se Jižní Koreje
(80) Vzhledem k závěrům z bodů 24 a násl. odůvodnění prozatímního nařízení, že dumpingové rozpětí pro Jižní Koreu je zanedbatelné a že nebyly předloženy žádné nové důkazy proti ukončení řízení s Jižní Koreou, se řízení týkající se dovozů z Jižní Koreje zastavuje bez zavedení opatření.
2. Úprava cen pro odstranění újmy
(81) Za účelem stanovení úrovně opatření, která se mají s konečnou platností zavádět, se uvažovalo o zvýšení cen dumpingových dovozů na úroveň, která nemůže způsobit poškození.
Za účelem vypočtení nezbytného cenového navýšení, tj. rozpětí škod, byly ceny dumpingových dovozů porovnány s prodejními cenami průmyslových odvětví Společenství, se ziskovým schodkem a přijatelnou úrovní zisku.
Je třeba poznamenat, že při přepočtu ziskovosti průmyslových odvětví Společenství na –3 % v roce 1997 (viz bod 4.3 "Ziskovost" v oddílu F) se patřičně pozměnil i faktor ziskového schodku z výpočtu prodeje pod cenou.
Jinak se metodika použitá pro stanovení rozpětí škod, jak je popsána v bodu 110 odůvodnění prozatímního nařízení, schvaluje.
3. Závazky
(82) V pokročilém stadiu šetření učinilo několik vyvážejících výrobců z ČLR, Mexika a Ukrajiny nabídku závazků.
Kromě toho indičtí a jihoafričtí vyvážející výrobci předložili revidované nabídky cenových závazků.
- Pokud jde o ČLR, nabídky závazků nebylo možno přijmout vzhledem k tomu, že žádnému z podniků v těchto zemích nebyl udělen status smluvního přístupu a že nabídky neobsahovaly žádné záruky čínských orgánů, které by počítaly s přiměřeným sledováním.
- Pokud jde o Indii (Usha Martin Industries & Usha Beltron Ltd), Mexiko, Jihoafrické republiku a Ukrajinu, předložili jejich vyvážející výrobci takové cenové závazky, které bylo možno považovat za přijatelné.
(83) Podle bodu 112 a následujících prozatímního nařízení byly závazky nabídnuty i vyvážejícími výrobci z Maďarska a Polska a přijaty Komisí.
Tyto závazky byly přizpůsobeny tak, aby odrážely konečné výsledky šetření s ohledem na nejnižší ceny, které jsou v těchto zemích stanoveny.
4. Forma a obsah konečných opatření
(84) Konečná opatření musí mít formu cel ad valorem, jejichž sazby se stanovují individuálně pro jednotlivé spolupracující firmy.
Pokud jde o vyvážející výrobce, vzhledem ke zjištěné vysoké míře spolupráce se použije nejvyšší firemní clo specifické pro spolupracujícího vývozce v příslušné zemi.
Pro ty firmy, které nabídly přijatelné cenové závazky, mají konečná opatření formu závazků.
(85) Podle čl. 9 odst. 4 základního nařízení se v případech, kde bylo zjištěno dumpingové rozpětí u konkrétního vyvážejícího výrobce nižší než odpovídající výše vypočteného zvýšení dovozních cen, jehož zavedení bylo nutné k odstranění újmy, omezila konečná cla na stanovenou výši dumpingového rozpětí.
(86) Z toho vyplývají následující celní sazby vyjádřené v procentech z čisté nevyclené ceny CIF, která na hranicích s Evropským společenstvím nepodléhá clu: –ČÍNSKÁ LIDOVÁ REPUBLIKA: Všichni vyvážející výrobci: _BAR_ 60,4 % _BAR_ –MAĎARSKO: Drótáru és Drötkotél Ipari és Kereskedelmi Rt _BAR_ 28,1 % _BAR_ Všichni vyvážející výrobci: _BAR_ 28,1 % _BAR_ –INDIE: Usha Martin Industries & Usha Beltron Ltd _BAR_ 23,8 % _BAR_ Mohatta & Heckel _BAR_ 30,8 % _BAR_ Všichni vyvážející výrobci: _BAR_ 30,8 % _BAR_ –MEXIKO:
Aceros Camesa SA de CV _BAR_ 56,1 % _BAR_
Všichni vyvážející výrobci: _BAR_ 51,8 % _BAR_ (87) Jednotlivé celní sazby uvedené v tomto nařízení byly stanoveny na základě výsledků současného antidumpingového šetření.
Odrážejí tedy stávající situaci v období tohoto šetření.
Tyto celní sazby se tedy používají výhradně na dovozy výrobků z uvedených zemí vyrobených konkrétními výše uvedenými právními subjekty.
Na výrobky jiných firem, které nejsou v operativní části tohoto nařízení uvedeny, včetně subjektů přidružených, se nevztahují tyto smluvní sazby, ale sazby zbytkové.
(88) Každý požadavek na tyto smluvní celní sazby (např. po změně názvu právního subjektu) se neprodleně předkládá Komisi společně se všemi příslušnými údaji, především o případné modifikaci činnosti firmy související s výrobou a tuzemskými a vývozními prodeji spojenými s touto změnou názvu.
J. VÝBĚR PROZATÍMNÍCH CEL
(89) Vzhledem k velikosti zjištěných dumpingových rozpětí pro vyvážející výrobce a s ohledem na závažnost újmy vzniklé průmyslovým odvětvím Společenství je nezbytné, aby byly částky prozatímních antidumpingových cel zavedených v souladu s prozatímním nařízením s konečnou platností vybrány ve výši konečné celní sazby, pokud nejsou sazby prozatímního cla nižší; v tom případě jsou posledně jmenované sazby rozhodující,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo z dovozu ocelových lan a kabelů kódů KN ex73121082 (kód TARIC 73121082*10), ex73121084 (kód TARIC 73121084*10), ex73121086 (kód TARIC 73121086*10), ex73121088 (kód TARIC 73121088*10) a ex73121099 (kód TARIC 73121099*10) pocházejících z Čínské lidové republiky, Maďarska, Indie, Mexika, Polska, Jihoafrické republiky a Ukrajiny.
2. Sazby konečného antidumpingového cla, které se vztahují na čistou cenu franko hranice Společenství před proclením, pro výrobky vyráběné níže uvedenými společnostmi jsou tyto: Země _BAR_ Společnost _BAR_ Celní sazba (%) _BAR_ Doplňkový kód TARIC _BAR_
ČLR _BAR_ všechny společnosti _BAR_ 60,4 _BAR_ – _BAR_
Ukrajina _BAR_ všechny společnosti _BAR_ 51,8 _BAR_ 8900 _BAR_ 3. Pokud není uvedeno jinak, použijí se platná ustanovení týkající se cel.
Článek 2
1. Bez ohledu na článek 1 se konečné clo nevztahuje na dovozy výrobku uvedeného v čl. 1 odst. 1, který vyrábějí, přímo vyvážejí a dovážející firmě ve Společenství fakturují firmy uvedené v odstavci 3, jejichž cenové závazky Komise přijala na základě rozhodnutí 1999/572/ES ze dne13. srpna 1999 o přijetí závazků nabídnutých v souvislosti s antidumpingovým řízením týkajícím se dovozů ocelových lan a kabelů pocházejících z Čínské lidové republiky, Maďarska, Indie, Korejské republiky, Mexika, Polska, Jihoafrické republiky a Ukrajiny [4].
Je-li v souladu se závazkem předložen požadavek o propuštění do volného oběhu, je osvobození od cla podmíněno zasláním platné faktury příslušnému celnímu orgánu v daném členské státě. Fakturu vystavuje jedna z firem uvedených v odstavci 3 v podobě, kterou stanoví příloha prozatímního nařízení.
V případě ukrajinské společnosti musí být faktura doplněna platným vývozním povolením vydaným ukrajinskými orgány v podobě stanovené přílohou tohoto nařízení.
3. Dovozy uskutečňované v rámci nabízených a přijímaných závazků se v celním prohlášení uvádějí pod doplňkovými kódovými čísly TARIC:
Země _BAR_ Firma _BAR_ Doplňkový kód TARIC _BAR_
Článek 3
1 odst. 1 a pocházejících z ČLR, Maďarska, Indie, Mexika, Polska, Jihoafrické republiky a Ukrajiny, vyberou se částky prozatímního antidumpingového cla uloženého prozatímním nařízením ve výši konečné celní sazby.
Zajištěné částky, které převyšují konečné sazby antidumpingových cel, se uvolňují.
Článek 4
Řízení týkající se dovozů výrobku uvedeného v čl. 1 odst. 1 z Korejské republiky se zastavuje.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1804/1999
ze dne 19. července 1999,
kterým se za účelem zahrnutí živočišné výroby doplňuje nařízení (EHS) č. 2092/91 o ekologickém zemědělství a k němu se vztahujícím označování zemědělských produktů a potravin
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že:
(1) Nařízení Rady (EHS) č. 2092/91 [4] stanoví, že Komise předloží nejpozději do 30. června 1995 návrhy týkající se zásad a zvláštních kontrolních opatření pro ekologickou živočišnou výrobu, nezpracované živočišné produkty a produkty určené k lidské spotřebě obsahující složky živočišného původu.
(2) Poptávka po ekologicky vyprodukovaných zemědělských produktech roste a spotřebitelé mají o tyto produkty stále větší zájem.
(3) Živočišná výroba umožňuje rozšířit tuto řadu produktů a zároveň podpořit v hospodářstvích s ekologickou produkcí rozvoj doplňkových činností, které mají významný podíl na příjmech těchto hospodářství.
(4) Toto nařízení harmonizuje pravidla produkce, označování a kontroly pro nejdůležitější živočišné druhy; s výjimkou vodních živočichů je v případě dalších živočišných druhů, pro jejichž produkci toto nařízení pravidla nestanovuje, vhodné v zájmu ochrany spotřebitele harmonizovat přinejmenším požadavky na označování a systém kontroly; v případě produktů akvakultury je vhodné vypracovat tato pravidla co nejdříve.
(5) Živočišná výroba má navíc v hospodářstvích s ekologickou produkcí zásadní význam pro organizaci produkce, neboť je zdrojem organických látek a živin nezbytných pro obdělávanou půdu, a tak přispívá ke zlepšování půdy a k rozvoji trvale udržitelného zemědělství.
(6) V zájmu zabránění znečišťování životního prostředí, zvláště pak přírodních zdrojů jako půda a voda, musí ekologická živočišná výroba ze zásady udržovat úzkou vazbu k půdě, používat vhodné víceleté systémy střídání plodin a jako krmiva využívat produkty ekologického zemědělství vypěstované v daném hospodářství.
(7) V zájmu zabránění znečištění vody dusíkatými sloučeninami je třeba, aby hospodářství s ekologickou živočišnou výrobou disponovala náležitou skladovací kapacitou a plány nakládání s pevným a tekutým odpadem z živočišné výroby.
(8) Pastevní chov v souladu se zásadami ekologického zemědělství je obzvláště vhodnou aktivitou k udržování a zhodnocování neobdělávané půdy.
(9) Musí být podporována značná biologická rozmanitost a výběr plemen musí zohledňovat jejich míru přizpůsobivosti podmínkám prostředí.
(10) Geneticky modifikované organismy a produkty z nich odvozené nejsou slučitelné s ekologickou metodou produkce; v zájmu zachování důvěry spotřebitelů v ekologickou produkci by se v produktech, u nichž se uvádí původ z ekologické produkce, neměly používat geneticky modifikované organismy, jejich části ani z nich odvozené produkty.
(11) Je vhodné dát spotřebitelům záruky, že produkty byly vyrobeny v souladu s tímto nařízením; pokud je to technicky možné, tento postup musí být založen na sledovatelnosti živočišných produktů.
(12) Hospodářská zvířata musí být krmena travou a krmivy vyprodukovanými v souladu se zásadami ekologického zemědělství.
(13) V současných podmínkách mohou mít chovatelé problémy se zajištěním zásob krmiva pro ekologický chov hospodářských zvířat, a proto by mělo být dočasně a v omezeném množství povoleno používání omezeného počtu krmiv, které nepocházejí z ekologického zemědělství.
(14) Dále bude možná třeba s cílem zajištění základních potřeb výživy hospodářských zvířat využívat za přesně stanovených podmínek některé minerály, stopové prvky a vitaminy.
(15) Ochrana zdraví zvířat by měla být založena převážně na prevenci, tj. na opatřeních, jako jsou vhodná volba plemen a kmenů, vyvážená kvalitní výživa a příznivé prostředí, obzvláště co se týče intenzity chovu, ustájení zvířat a chovatelských postupů.
(16) V ekologickém zemědělství je zakázáno preventivní používání chemicky syntetizovaných alopatických léčivých přípravků.
(17) Nicméně pokud jsou zvířata nemocná nebo zraněná, měla by být léčena ihned, přičemž je třeba dávat přednost fytoterapeutickým nebo homeopatickým léčivým přípravkům a omezit podávání chemicky syntetizovaných alopatických léčivých přípravků na nezbytné minimum; pro zaručení integrity ekologického zemědělství pro spotřebitele by mělo být možné přijmout omezující opatření jako je dvojnásobná ochranná lhůta po použití chemicky syntetizovaných alopatických léčivých přípravků.
(18) Ve většině případů by hospodářská zvířata měla mít přístup na venkovní oblasti volného pohybu či pastviny, kdykoli to dovolují povětrnostní podmínky, a takové venkovní oblasti by zpravidla měly být zřizovány podle vhodného systému střídání plodin.
(19) Ustájení veškerých druhů hospodářských zvířat by mělo odpovídat potřebám daných zvířat, pokud jde o větrání, světlo, prostor a pohodlí, a rovněž by mělo být zajištěno, aby každé zvíře mělo dostatek prostoru k volnému pohybu a k rozvoji přirozeného chování ve stádu.
(20) Systematické úkony vyvolávající u zvířat stres, bolest, nemoc nebo utrpení během produkce, manipulace, přepravy či porážky je třeba omezit na minimum; mohou být však povoleny specifické zásahy vlastní některým druhům produkce; používání látek určených ke stimulaci růstu nebo ke změně reprodukčních cyklů zvířat není v souladu se zásadami ekologického zemědělství.
(21) Zvláštnosti včelařství si vyžadují zvláštní ustanovení, především s cílem zajistit zdroje pylu a nektaru odpovídající kvality a v dostatečném množství.
(22) Všechny hospodářské subjekty, které uvádějí na trh produkty ekologické živočišné výroby, by měly podléhat pravidelné a jednotné kontrole; v hospodářstvích by měl být k dispozici rejstřík se stále aktualizovanými záznamy o zvířatech opouštějících hospodářství a vstupujících do něj, jakož i o prováděné léčbě.
(23) V důsledku oblastních rozdílů v zemědělských a klimatických podmínkách jsou nutné některé přechodné doby u některých postupů a též pokud jde o parametry chovatelských budov a zařízení.
(24) Současná různorodost zavedených postupů v ekologické živočišné výrobě v členských státech vyžaduje, aby členské státy měly možnost použít u zvířat a živočišných produktů vyprodukovaných na jejich území přísnější pravidla.
(25) Údaje uvedené na označování, v propagačních materiálech nebo v obchodních dokumentech, které spotřebitel považuje za odkaz na ekologickou metodu produkce, jsou na základě nařízení (EHS) č. 2092/91 vyhrazeny produktům, které jsou vyráběny v souladu se zmíněným nařízením.
(26) Některé údaje spotřebitel obvykle považuje za odkaz na ekologickou metodu produkce.
(27) Nicméně je nutné poskytnout přechodnou dobu na přizpůsobení se požadavkům ekologického zemědělství držitelům ochranných známek, ovšem za předpokladu, že taková přechodná doba bude udělena pouze ochranným známkám s výše zmíněnými údaji, pokud žádost o zápis byla podána před vyhlášením nařízení (EHS) č. 2092/91 a pokud spotřebitel byl řádně informován o tom, že produkty nebyly vyrobeny podle ekologické metody produkce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2092/91 se mění takto:
1. Článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1 1. Toto nařízení se vztahuje na níže uvedené produkty, pokud tyto produkty nesou nebo mají nést označení poukazující na ekologickou metodu produkce:
a) nezpracované zemědělské rostlinné produkty; též hospodářská zvířata a nezpracované živočišné produkty, do té míry, do jaké pro ně budou v přílohách I a III zavedeny zásady produkce a zvláštní kontrolní pravidla;
b) zpracované zemědělské rostlinné a živočišné produkty určené k lidské spotřebě vyrobené převážně z jedné nebo více složek rostlinného nebo živočišného původu;
c) krmiva, krmné směsi a krmné suroviny, na které se nevztahuje písm. a), počínaje vstupem v platnost nařízení uvedeného v odstavci 3.
2. Odchylně od odstavce 1 platí, že pokud pro některé živočišné druhy nejsou v příloze I stanovena podrobná pravidla produkce, použijí se pro tyto druhy a produkty z nich, s výjimkou akvakultury a produktů akvakultury, pravidla týkající se označování stanovená v článku 5 a pravidla týkající se kontroly stanovená v článcích 8 a 9. Dokud nebudou stanovena podrobná pravidla produkce, používají se vnitrostátní předpisy, nebo pokud neexistují, soukromoprávní normy přijímané či uznávané členskými státy.
3. Komise navrhne nejpozději do 24. srpna 2001 v souladu s postupem uvedeným v článku 14 nařízení stanovující požadavky na označování a kontrolu, jakož i bezpečnostní opatření ohledně produktů uvedených v odst. 1 písm. c), do té míry, do jaké tyto požadavky souvisejí s ekologickou metodou produkce.
Dokud nebude pro produkty uvedené v odst. 1 písm. c) přijato nařízení uvedené v prvním pododstavci, používají se vnitrostátní předpisy v souladu s právem Společenství, nebo pokud neexistují, soukromoprávní normy přijímané či uznávané členskými státy."
2. Článek 2 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
španělsky : ecológico,
dánsky : økologisk,
německy : ökologisch, biologisch,
řecky : βιολογικό,
anglicky : organic,
francouzsky : biologique,
italsky : biologico,
portugalsky : biológico,
finsky : luonnonmukainen,
švédsky : ekologisk."
3. Článek 3 se nahrazuje tímto: "Článek 3
Toto nařízení platí, aniž by byla dotčena ostatní ustanovení Společenství nebo ustanovení členských států v souladu s právem Společenství, která se týkají produktů uvedených v článku 1, jako jsou ustanovení upravující jejich produkci, přípravu, uvádění na trh, označování a kontrolu, včetně právních předpisů v oblasti potravin a krmiv." 4. V čl. 4 odst. 3 se definice pojmu
"příprava" nahrazuje tímto: "přípravou". — činnosti při konzervování nebo zpracování zemědělských produktů (včetně porážky a bourání živočišných produktů) a také balení nebo změny označování, které odkazuje na ekologické metody produkce u čerstvých, konzervovaných nebo zpracovaných produktů;".
V článku 4 se doplňují nové definice, které znějí: "živočišnou výrobou"; produkce domácích nebo zdomácnělých suchozemských zvířat (včetně hmyzu) a vodníchživočichů chovaných v sladké, slané i brakické vodě.
Produkty lovu nebo rybolovu volně žijících živočišných druhů nejsou považovány za ekologickou produkci;
"geneticky modifikovaným organismem (GMO)"; každý organismus definovaný v článku 2 směrnice Rady 90/220/EHS ze dne 23. dubna 1990 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí [5]
"derivátem GMO"; každá látka, která je vyrobena z GMO nebo s pomocí GMO, ale která je sama neobsahuje;
"použitím GMO a derivátů GMO"; jejich použití jakožto potravin, složek potravin (včetně potravinářských přídatných látek a látek určených k aromatizaci potravin), prostředků nápomocných při zpracování (včetně extrakčních rozpouštědel), krmiv, krmných směsí, krmných surovin, doplňkových látek v krmivech, prostředků nápomocných při zpracování krmiv, určitých produktů používaných ve výživě zvířat podle směrnice 82/471/EHS [6], přípravků na ochranu rostlin, veterinárních léčivých přípravků, hnojiv, pomocných půdních látek, osiv, vegetativního množitelského materiálu a hospodářských zvířat;
"veterinárními léčivými přípravky"; produkty definované v čl.
1 odst. 2 směrnice Rady 65/65/EHS ze dne 26. ledna 1965 o sbližování právních a správních předpisů týkajících se léčivých přípravků [7];
"homeopatickými veterinárními léčivými přípravky"; produkty definované v čl. 1 odst. 1 směrnice Rady 92/74/EHS ze dne 22. září 1992, kterou se rozšiřuje oblast působnosti směrnice 81/851/EHS o sbližování právních a správních předpisů týkajících se veterinárních léčivých přípravků a kterou se stanoví doplňující ustanovení pro homeopatické veterinární léčivé přípravky [8];
"krmivy"; produkty definované v čl. 2 písm. a) směrnice Rady 79/373/EHS ze dne 2. dubna 1979 o uvádění krmných směsí na trh [9];
"krmnými surovinami"; produkty definované v čl. 2 písm. a) směrnice Rady 96/25/ES ze dne 29. dubna 1996 o oběhu krmných surovin, kterou se mění směrnice 70/524/EHS, 74/63/EHS, 82/471/EHS a 93/74/EHS a zrušuje směrnice 77/101/EHS [10];
"krmnými směsmi"; produkty definované v čl. 2 písm. b) směrnice 79/373/EHS;
"doplňkovými látkami v krmivech"; produkty, definované v čl. 2 písm. a) směrnice Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech [11];
"určitými produkty používanými ve výživě zvířat"; produkty používané ve výživě zvířat, na něž se vztahuje směrnice Rady 82/471/EHS ze dne 30. června 1982 o určitých produktech používaných ve výživě zvířat;
"ekologickou výrobní jednotkou/hospodářstvím/chovem"; výrobní jednotka, hospodářství nebo chov, které dodržují ustanovení tohoto nařízení;
"ekologickými krmivy/krmnými surovinami"; krmiva/krmné suroviny vyrobené v souladu s pravidly produkce uvedenými v článku 6;
"přecházejícími krmivy/krmnými surovinami"; krmiva/krmné suroviny, které vyhovují pravidlům produkce uvedeným v článku 6, s výjimkou přechodného období, během něhož se tato pravidla používají nejméně jeden rok před sklizní;
"konvenčními krmivy/krmnými surovinami"; krmiva/krmné suroviny, které nespadají do kategorií uvedených v bodech 23 a 24.";
6. V čl. 5 odst. 3 se doplňuje nové písmeno, které zní: "h) produkt byl vyroben bez použití geneticky modifikovaných organismů či jejich derivátů."
7. V článku 5 se vkládá nový odstavec, který zní: "3a. Odchylně od odstavců 1 až 3 mohou být ochranné známky, které nesou označení zmíněné v článku 2, používány až do 1. července 2006 k označování a propagaci produktů, které nevyhovují tomuto nařízení, za podmínky, že:
- žádost o zápis ochranné známky byla podána před 22. červencem 1991 – a ve Finsku, v Rakousku a ve Švédsku před 1. lednem 1995 – a byla v souladu s první směrnicí Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách [12], a
- ochranná známka bude vždy doprovázena jasným, viditelným a snadno čitelným upozorněním, že produkty nebyly vyrobeny ekologickou metodou produkce podle tohoto nařízení."
8. V čl. 5 odst. 5 se úvodní věta nahrazuje tímto: "5. Rostlinné produkty označované nebo propagované podle odstavců 1 nebo 3 mohou nést označení odkazující na přechod na ekologickou metodu produkce, pokud:".
9. V čl. 5 odst. 5 se písmeno d) nahrazuje tímto: "d) produkt obsahuje pouze jednu rostlinnou složku zemědělského původu."
10. V čl. 5 odst. 5 se doplňuje nové písmeno, které zní: "f) produkt byl vyroben bez použití geneticky modifikovaných organismů či jejich derivátů."
11. V čl. 5 odst. 5a se doplňuje nové písmeno, které zní: "i) produkt byl vyroben bez použití geneticky modifikovaných organismů či jejich derivátů."
12. V článku 5 se odstavec 10 nahrazuje tímto: "10. Produkt uvedený v čl. 1 odst. 1 písm. a) a b) obsahující složku získanou podle pravidel stanovených v článku 6 nesmí obsahovat stejnou složku, která by nebyla získána podle těchto pravidel."
13. V článku 6 se odstavec 1 nahrazuje tímto: "1. Z ekologické metody produkce vyplývá, že pro produkci produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. a), kromě osiva a vegetativního rozmnožovacího materiálu:
a) musí být splněny přinejmenším požadavky přílohy I a v případě potřeby prováděcí pravidla, která se k nim vztahují;
b) pouze produkty složené z látek zmíněných v příloze I nebo vyjmenovaných v příloze II mohou být použity jako přípravky na ochranu rostlin, hnojiva, pomocné půdní látky, krmiva, krmné suroviny, krmné směsi, doplňkové látky v krmivech, určité produkty používané ve výživě zvířat ve smyslu směrnice 82/471/EHS, čisticí a dezinfekční produkty pro chovatelské budovy a zařízení, produkty určené k ochraně před škůdci a chorobami v chovatelských budovách a zařízeních nebo k jiným účelům, pokud je pro některé produkty takový účel upřesněn v příloze II.
Mohou být použity pouze za zvláštních podmínek stanovených v přílohách I a II a to takovým způsobem, který je povolen v dotyčných členských státech v zemědělství obecně v souladu s příslušnými ustanoveními Komise nebo s vnitrostátními předpisy v souladu s právem Společenství;
c) používá se výhradně osivo a vegetativní rozmnožovací materiál vyprodukovaný ekologickou metodou produkce uvedenou v odstavci 2;
d) není povoleno používat geneticky modifikované organismy ani jejich deriváty s výjimkou veterinárních léčivých přípravků."
14. V článku 6 se odstavec 2 nahrazuje tímto: "2. Z ekologické metody produkce vyplývá, že u osiva a vegetativního rozmnožovacího materiálu byly matečná rostlina v případě osiva a matečná rostlina(y) v případě vegetativního rozmnožovacího materiálu vyprodukovány:
a) bez použití geneticky modifikovaných organismů či jejich derivátů a
b) v souladu s odst. 1 písm. a) a b) přinejmenším po jednu generaci nebo u trvalých kultur po dvě vegetační období."
15. V čl.
6 odst. 3 písm. a) a b) se datum "31. prosince 2000" nahrazuje datem "31. prosince 2003".
16. V čl. 6 odst. 4 se datum "31. prosince 1999" nahrazuje datem "31. prosince 2002".
17. V čl. 7 odst. 1 se úvodní věta a písmeno a) nahrazují tímto: "1. Produkty, které v době přijetí tohoto nařízení nebyly povoleny z důvodů uvedených v čl. 6 odst. 1 písm. b), mohou být zařazeny do přílohy II, pokud jsou splněny níže uvedené podmínky:
a) používají-li se k ochraně rostlin před škůdci nebo chorobami nebo k čištění a dezinfekci chovatelských budov a zařízení:
- jsou nezbytné pro ochranu před škodlivými organismy nebo určitou chorobou, před kterými se nelze chránit jinými biologickými, pěstitelskými, fyzickými nebo šlechtitelskými metodami, a
- podmínky, za kterých se používají, vylučují jakýkoli přímý styk s osivem, rostlinami, rostlinnými produkty, hospodářskými zvířaty a živočišnými produkty; avšak v případě trvalých kultur může dojít k přímému kontaktu, ale pouze mimo vegetačního období jedlých částí (plodů), pokud takové použití nepřímo nevede k přítomnosti reziduí produktu v jedlých částech, a
- jejich použití nevede nebo nepřispívá k nepřijatelným dopadům na životní prostředí nebo k jeho zamoření."
18. V článku 7 se vkládá nový odstavec, který zní: "1b. Pokud jde o minerály a stopové prvky používané ve výživě zvířat, do přílohy II mohou být přidány doplňkové zdroje těchto produktů, pokud jsou přírodního původu nebo – v případě, že tomu tak není – syntetické, ovšem mající stejnou formu jako přírodní produkty."
19. V čl. 9 odst. 11 se zrušují slova "ze dne 26. června 1989".
V článku 9 se doplňuje nový odstavec, který zní: "12. a) Aniž by byla dotčena ustanovení přílohy III, členské státy zajistí, aby se kontroly pokud jde o produkci masa hospodářských zvířat týkaly všech stádií produkce, porážky, bourání a veškeré další přípravy až po prodej spotřebiteli s cílem zaručit do té míry, do jaké je to technicky možné, sledovatelnost živočišných produktů v rámci procesu produkce, zpracování a veškeré další přípravy, počínaje výrobní jednotkou, v níž byla hospodářská zvířata vyprodukována, až po konečnou balicí jednotku nebo označovací jednotku.
Informují Komisi a předají jí zprávu o dohledu zmíněnou v článku 15 s uvedením učiněných opatření a jejich monitoringu.
b) Pokud jde o ostatní živočišné produkty mimo maso, v příloze III budou definována další ustanovení, která zaručí sledovatelnost do té míry, do jaké je to technicky možné.
c) Opatření činěná podle článku 9 musí v každém případě zajišťovat, aby spotřebitelům byly poskytovány záruky, že produkty byly vyrobeny v souladu s tímto nařízením."
21. V čl. 11 odst. 6 písm. a) se datum "31. prosince 2002" nahrazuje datem "31. prosince 2005".
22. V článku 12 se doplňuje nový pododstavec, který zní: "Nicméně s ohledem na pravidla uvedená v příloze I oddílu B vztahující se na živočišnou výrobu mohou členské státy použít přísnější pravidla na hospodářská zvířata a živočišné produkty produkované na jejich území, pokud jsou tato pravidla v souladu s právem Společenství a nezakazují ani neomezují uvádění na trh jiných zvířat a živočišných produktů, které splňují požadavky tohoto nařízení."
23. Článek 13 se nahrazuje tímto: "Článek 13
V souladu s postupem stanoveným v článku 14 mohou být přijaty:
- prováděcí pravidla k tomuto nařízení,
- změny příloh I až IV, VI, VII a VIII,
- změny přílohy V za účelem vymezení loga Společenství, které bude doplněno k údajům ukazujícím, že produkty podléhají kontrolnímu systému, nebo tyto údaje nahradí,
- omezení a prováděcí opatření týkající se použití odchylky v případě veterinárních léčiv uvedené v čl. 6 odst. 1 písm. d),
- prováděcí opatření přijatá na základě vědeckých důkazů či technického pokroku, kterými se provádí zákaz používání geneticky modifikovaných organismů a jejich derivátů, zejména s ohledem na nejnižší prahovou hodnotu nevyhnutelné kontaminace, která nesmí být překročena."
24. Za článek 15 se vkládá nový článek, který zní: "Článek 15a
S ohledem na opatření uvedená v tomto nařízení, zvláště ta, jež má provádět Komise k dosažení cílů stanovených v článcích 9 a 11 a v technických přílohách, je každoročně v rámci rozpočtového procesu stanovena nezbytná přídělová částka."
25. Přílohy I, II, III a VI se mění a přílohy VII a VIII se doplňují v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Pro dodržení přechodných období uvedených v příloze I částech B a C bude bráno v úvahu období do 24. srpna 2000, pokud hospodářský subjekt může prokázat způsobem, který je shledán ze strany kontrolního orgánu nebo subjektu dostatečným, že po toto období produkoval v souladu s platnými vnitrostátními předpisy, nebo pokud neexistují, soukromoprávními normami přijímanými či uznávanými členskými státy.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Použije se ode dne 24. srpna 2000. Nicméně zákaz používat geneticky modifikované organismy a jejich deriváty, a zejména ustanovení čl. 5 odst. 3 písm. h), čl. 5 odst. 5 písm. f), čl. 5 odst. 5a písm. i), čl. 6 odst. 1 písm. d), čl. 6 odst. 2 písm. a) a přílohy I části B bodu 4.18 nařízení (EHS) č. 2092/91 jsou okamžitě použitelné.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1823/1999
ze dne 20. srpna 1999,
kterým se stanoví citlivé pěstitelské oblasti a/nebo skupiny vyznačující se vysokou jakostí odrůd, na které se nevztahuje použití programu zpětného odkupu kvót v odvětví surového tabáku
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2075/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu se surovým tabákem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 660/1999 [2], a zejména na článek 14a uvedeného nařízení,
(1) vzhledem k tomu, že čl. 34 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 2848/98 ze dne 22. prosince 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 2075/92, pokud jde o režim prémií, produkční kvóty a zvláštní podporu pro seskupení producentů v odvětví surového tabáku [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1373/1999 [4], stanoví, že Komise musí na základě návrhů členských států určit citlivé oblasti a/nebo skupiny vyznačující se vysokou jakostí odrůd, na které se nevztahuje použití programu zpětného odkupu kvót v rámci 25 % maximálního zaručeného prahového množství každého členského státu;
(2) vzhledem k tomu, že na žádost některých členských států je nutné stanovit tyto skupiny vyznačující se vysokou jakostí odrůd;
(3) vzhledem k tomu, že čl. 35 odst. 2 nařízení (ES) č. 2848/98 stanoví, že od 1. září musí členský stát zveřejnit svůj záměr o prodeji kvót, aby si ostatní producenti mohli tyto kvóty koupit před jejich skutečným zpětným odkupem, musí být proto toto nařízení použitelné ode dne 31. srpna 1999,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Množství skupin vyznačujících se vysokou jakostí odrůd, na které se pro sklizeň 1999 nevztahuje zpětný odkup kvót, jsou tato: Portugalsko: —skupina I: _BAR_ 1375 tun, _BAR_
—skupina II: _BAR_ 300 tun; _BAR_ Francie:
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1836/1999
ze dne 24. srpna 1999
o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ:
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č.
1506/1999 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
(1) vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
(2) vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo ji rozšiřuje o další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních nebo jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
(3) vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
(4) vzhledem k tomu, že je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3], naposledy pozměněného nařízením Rady a Evropského parlamentu (ES) č. 955/1999 [4];
(5) opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle ustanovení čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu tří měsíců.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1922/1999
ze dne 8. září 1999,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 850/98, pokud jde o podmínky, za nichž se plavidlům o celkové délce vyšší než osm metrů povoluje v některých vodách Společenství používat vlečné sítě vlečené pomocí výložníků na bocích plavidla
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady(ES) č. 850/98 ze dne 30. března 1998 o zachování rybolovných zdrojů pomocí technických opatření na ochranu nedospělých mořských živočichů [1] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1459/1999 [2], a zejména na čl. 29 odst. 6 tohoto nařízení,
(1) vzhledem k tomu, že čl. 29 odst.
2 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 850/98 stanoví zavedení kategorie traulerů s výložníky, jejichž celková délka je vyšší než osm metrů, které mají oprávnění lovit ryby v oblastech podle odstavce 1 uvedeného článku 29 vlečnými sítěmi vlečenými pomocí výložníků na bocích plavidla, jejichž celková délka výložníků není vyšší než devět metrů;
(2) vzhledem k tomu, že tato kategorie traulerů s výložníky se má skládat z těch traulerů s výložníky, jež v den, ke kterému se použijí ustanovení tohoto nařízení splňují kritéria stanovená v čl. 29 odst. 2 písmen a) a c) nařízení Rady (ES) č. 850/98, jakož i technické požadavky pro přístup do uvedených oblastí stanovené právními předpisy členského státu vlajky;
(3) vzhledem k tomu, že čl. 29 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 850/98 stanoví zavedení kategorie traulerů s výložníky, jejichž celková délka je vyšší než osm metrů, které mají oprávnění lovit sítěmi o velikosti ok mezi 80 mm a 99 mm s vlečnými sítěmi vlečenými pomocí výložníků na bocích plavidla, jejichž celková délka výložníků je vyšší než devět metrů;
(4) vzhledem k tomu, že tato kategorie traulerů s výložníky se má skládat z traulerů s výložníky, jež patří do kategorie traulerů s výložníky podle čl. 29 odst. 2 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 850/98 a jejichž hlavní činností je lov garnátů obecných;
(5) vzhledem k tomu, že je nutné vymezit kritéria pro určování, zda hlavní činností trauleru s výložníky je lov garnátů obecných;
(6) vzhledem k tomu, že je proto nutné stanovit prováděcí pravidla pro postupy, jimiž se řídí sestavování a úpravy seznamů plavidel patřících do výše uvedených kategorií;
(7) vzhledem k tomu, že je nutné, aby byla účinnost podmínek vymezených v tomto nařízení pravidelně vědecky hodnocena;
(8) vzhledem k tomu, že je třeba v souladu s tím zrušit nařízení Komise (EHS) č. 55/87 [3] naposledy pozměněné rozhodnutím 1999/202/ES [4] a nařízení Komise (EHS) č. 3554/90 [5] pozměněné nařízením (ES) č. 3407/93 [6];
(9) vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro rybolov a akvakulturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Každý členský stát zajistí, že prokázaný celkový výkon motoru jeho rybářských plavidel oprávněných na základě čl. 29 odst. 2 písmen a), b) a c) nařízení (ES) č. 850/98 používat vlečné sítě vlečené pomocí výložníků na bocích plavidla uvnitř oblastí podle čl. 29 odst. 1 uvedeného nařízení nikdy nepřesáhne mez uvedenou v příloze tohoto nařízení pro dotčený členský stát.
2. Do dne 1. února 2001 každý členský stát sdělí s konečnou platností Komisi mez pro celkový výkon motoru podle odstavce 1 u plavidel, která skutečně existovala ke dni 1. ledna 2001.
Komise posoudí údaje, které ji poskytl členský stát, prověří, zda jsou ve shodě s údaji obsaženými ve vlastní databázi Komise a informuje členský stát o svém závěru ve lhůtě maximálně 10 pracovních dnů.
HLAVA I
Podmínky pro rybolov vlečnými sítěmi vlečenými pomocí výložníků na bocích plavidla, jejichž celková délka výložníků není vyšší než devět metrů
Článek 2
Každý členský stát sestaví seznam uvádějící rybářská plavidla, která:
- jsou oprávněna používat vlečné sítě vlečené pomocí výložníků na bocích plavidla v oblasti podle čl. 29 odst. 1 nařízení (ES) č. 850/98 k půlnoci dne 31. prosince 1999 a
- splňují technické požadavky určené právními předpisy členského státu, pod jehož vlajkou plují a v němž jsou zapsána pro rybolov vlečnými sítěmi vlečenými pomocí výložníků na bocích plavidla v uvedené oblasti.
Článek 3
Tento seznam uvede rybářská plavidla, jimž bylo vydáno zvláštní povolení k rybolovu podle čl. 29 odst.
2 písm. a) nařízení (ES) č. 850/98.
Tento seznam se vypracuje podle článků 2 a 3 nařízení Komise (ES) č. 2943/95 [7].
Konečný seznam musí být poskytnut Komisi nejpozději dne 1. března 2000. U každého rybářského plavidla uvede zejména vnitřní číslo v rejstříku loďstva a mezinárodní rádiovou volací značku.
Článek 4
1. Je-li nějaké rybářské plavidlo v seznamu nahrazeno jiným rybářským plavidlem nebo plavidly podle čl. 29 odst. 2 písm. d) nařízení (ES) č. 850/98:
- členský stát neprodleně odejme zvláštní povolení k rybolovu, které bylo vydáno nahrazovanému rybářskému plavidlu, a
- členský stát vydá nové nebo nová zvláštní povolení k rybolovu plavidlu nebo plavidlům, která uvedené plavidlo nahrazují a to dříve, než toto rybářské plavidlo či plavidla začnou používat vlečné sítě vlečené pomocí výložníků na bocích plavidla uvnitř oblasti uvedené v čl. 29 odst. 1 nařízení (ES) č. 850/98.
2. Je-li podle čl. 29 odst. 2 písm. e) nařízení (ES) č. 850/98 nahrazen motor rybářského plavidla:
- členský stát odejme zvláštní povolení k rybolovu vydané rybářskému plavidlu, jehož motor byl vyměněn, okamžitě po ukončení této výměny,
- po výměně motoru členský stát vydá tomuto plavidlu nové zvláštní povolení k rybolovu a to dříve, než toto rybářské plavidlo začne používat vlečné sítě vlečené pomocí výložníků na bocích plavidla uvnitř oblasti uvedené v čl. 29 odst. 1 nařízení (ES) č. 850/98.
HLAVA II
Podmínky pro rybolov s vlečnými sítěmi vlečenými pomocí výložníků na bocích plavidla, jejichž celková délka výložníků je vyšší než devět metrů, pokud operují s lovným zařízením o velikostí ok sítě mezi 80 a 99 milimetry
Článek 5
Každý členský stát sestaví každý rok seznam uvádějící rybářská plavidla zahrnutá v seznamu podle článku 2, jejichž hlavní činností je lov garnátů obecných.
Pro každé takové rybářské plavidlo je kriteriem pro zahrnutí do seznamu to, že v průběhu roku, který předchází roku pro nějž se seznam sestavuje:
- příjem rybářského plavidla z prodeje garnátů obecných, vypočtený jako podíl z celkového prodeje uskutečněného přímo rybářským plavidlem, činil 50 nebo více procent jeho výdělků, nebo
- celková vykládka rybářského plavidla obsahuje 50 nebo více procent hmotnosti garnátů obecných.
Při sestavování seznamu platného pro rok 2000 však každý členský stát může zahrnout plavidla na základě příslušných údajů za léta 1998 a 1999.
Článek 6
Seznam uvede ta rybářská plavidla, pro něž bylo vydáno dodatečné zvláštní povolení k rybolovu podle čl. 29 odst.
850/98. Tento seznam se vypracuje podle článků 2 a 3 nařízení (ES) č.
2943/95. Konečný seznam pro rok 2000 bude poskytnut Komisi nejpozději dne 1. března 2000.
Musí u každého plavidla uvádět zejména vnitřní číslo v rejstříku loďstva a mezinárodní rádiovou volací značku.
Článek 7
1. Dotyčný členský stát uzavře každoroční přezkoumání dodatečného zvláštního povolení k rybolovu uvedeného v čl. 29 odst. 3 nařízení (ES) č. 850/98 do 15. dubna. Pomocí tohoto přezkoumání členský stát prověří, zda rybářské plavidlo, jemuž bylo takové dodatečné zvláštní povolení k rybolovu vydáno, stále splňuje kritéria stanovená v čl. 29 odst. 3 nařízení (ES) č. 850/98 a článku 5 tohoto nařízení. Každému rybářskému plavidlu, které na základě tohoto přezkumu již tato kritéria nesplňuje, bude jeho dodatečné zvláštní povolení k rybolovu natrvalo odebráno nejpozději do 1. května téhož roku, s výjimkou rybářských plavidel, která kritéria nesplňují z důvodů vyšší moci.
2. Každému rybářskému plavidlu, o němž příslušné úřady kdykoli zjistí, že již nesplňuje kritéria stanovená v čl. 29 odst. 3 nařízení (ES) č. 850/98 a článku 5 tohoto nařízení musí členský stát vlajky neprodleně natrvalo odebrat jeho dodatečné zvláštní povolení k rybolovu.
Článek 8
Je-li nějaké rybářské plavidlo nebo nějaká rybářská plavidla uvedená v seznamu v článku 5 nahrazeno jiným rybářským plavidlem podle čl. 29 odst. 3 nařízení (ES) č. 850/98:
- členský stát odejme dodatečné nebo dodatečná zvláštní povolení k rybolovu vydaná rybářskému plavidlu či plavidlům, jež jsou nahrazována, jakmile je toto nahrazení uskutečněno;
- členský stát vydá nové dodatečné zvláštní povolení k rybolovu plavidlu, které uvedené plavidlo či plavidla nahrazuje a to dříve, než toto rybářské plavidlo začne používat vlečné sítě vlečené pomocí výložníků na bocích plavidla uvnitř oblasti uvedené v čl. 29 odst. 1 nařízení (ES) č. 850/98.
HLAVA III
Obecná a závěrečná ustanovení
Článek 9
1. Členské státy oznámí Komisi jakoukoli změnu ve svých seznamech.
Členské státy zvláště určí rybářská plavidla, která jsou přidána nebo vymazána ze seznamu a také všechna odebraná zvláštní povolení k rybolovu nebo dodatečná zvláštní povolení k rybolovu, či všechna nově vydaná zvláštní povolení k rybolovu nebo dodatečná zvláštní povolení rybolovu.
Poté, co Komise v souladu s článkem 7 nařízení Rady (ES) č. 1627/94 [8] seznam schválí, poskytne jej členský stát neprodleně všem ostatním členským státům uvedeným v příloze tohoto nařízení.
Členský stát rovněž těmto členským státům neprodleně oznámí jakoukoli změnu v každém ze svých seznamů.
Článek 10
Členské státy spolupracují na zajištění každoročního vědeckého hodnocení účinků podmínek definovaných v tomto nařízení.
Od roku 2001 bude toto hodnocení každoročně předkládáno Komisi.
Článek 11
Zrušují se nařízení (EHS) č. 55/87 a (EHS) č. 3554/90.
Článek 12
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1924/1999
ze dne 8. září 1999,
kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 577/98 o organizaci výběrového šetření pracovních sil ve Společenství, týkající se programu modulů ad hoc pro statistické zjišťování pracovních sil na roky 2000 až 2002
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 577/98 ze dne 9. března 1998 o organizaci výběrového šetření pracovních sil ve Společenství [1], a zejména s ohledem na čl. 4 odst. 2 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) podle čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 577/98 se musí každý rok navrhnout program modulů ad hoc zahrnující několik let;
(2) opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistické programy, zřízeného rozhodnutím Rady 89/382/EHS, Euratom [2],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V příloze tohoto nařízení je uveden program modulů ad hoc na roky 2000 až 2002.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1931/1999
ze dne 9. září 1999,
kterým se mění přílohy I, II a III nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1308/1999 [2], a zejména na články 6 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle nařízení (EHS) č. 2377/90 musí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin.
(2) Maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé prostředky vyhodnotí všechny relevantní informace, které se týkají bezpečnosti reziduí příslušných látek pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin.
(3) Při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, povolené hladiny ve všech významných poživatelných tkáních získávaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň) a charakter rezidua, které je významné pro sledování reziduí (indikátorové reziduum).
(4) Pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v příslušných právních předpisech Společenství, musí být maximální limity reziduí obecně stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin.
Játra a ledviny jsou však často z jatečně upravených těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány a maximální limity reziduí tudíž musí být rovněž vždy stanoveny i pro svalovou tkáň nebo tkáň tukovou.
(5) V případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med.
(6) Karprofen, emamektin, cefchinom, teflubenzurona apramycin musí být zařazeny do přílohy I nařízení (EHS) č. 2377/90.
(7) Histidin, adenosin a jeho 5-mono-, 5-di-, 5-trifosfáty,glycin,glutamin,kyselina glutamová, alanin,doxapram,cytidin a jeho 5-mono-, 5-di-, 5-trifosfáty, cystein,cholin, chymotrypsin,arginin, kyselina hyaluronová, karnitin, apramycin, bromid draselný, azamethifos, kyselina asparagová, asparagin,citrulin,pepsin,valin, uridin a jeho 5-mono-, 5-di-, 5-trifosfáty, tyrosin, tryptofan, trypsin, thymidin, threonin, kyselina tioktová, sulfoguajakol, serin, prolin,guanosin a jeho 5-mono-, 5-di-, 5-trifosfáty, fenylalanin, vetrabutiniumchlorid, kyselina orotová, ornithin a methionin, a lysin a leucin a isoleucin a inositol a inosin a jeho 5-mono-, 5-di-, 5-trifosfáty a piperonylbutoxid musí být zařazeny do přílohy II nařízení (EHS) č. 2377/90.
(8) Kumafos,cymiazola kanamycin musí býtzařazeny do přílohy III nařízení (EHS) č. 2377/90, aby bylo umožněno dokončení vědeckých studií.
(9) Než toto nařízení vstoupí v platnost, musí být stanovena lhůta 60 dnů k tomu, aby mohly členské státy učinit veškeré úpravy, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci dotyčných veterinárních léčivých přípravků vydaná v souladu se směrnicí Rady 81/851/EHS [3] naposledy pozměněnou směrnicí 93/40/EHS [4], aby byla zohledněna ustanovení tohoto nařízení.
(10) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčivé prostředky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I, II a III nařízení (EHS) č. 2377/90 se mění tak, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost šedesátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (EHS) č. 1932/1999
ze dne 9. září 1999,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 2220/85, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu jistot pro zemědělské produkty
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 1253/1999 [2], a zejména na článek 5, čl. 6 odst. 2, čl. 7 odst. 3, čl. 8 odst. 5, čl. 9 odst. 2, článek 13, čl. 16 odst. 2, čl. 17 odst. 2 a článek 21 uvedeného nařízení a na odpovídající ustanovení dalších nařízení o společné organizaci trhu, pokud jde o zemědělské produkty, jakož i další ustanovení nařízení o společné organizaci trhu, které při svém použití v praxi stanoví jistotu,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 525/77 ze dne 14. břez na 1977, kterým se zavádí režim podpory výroby pro ananasové konzervy [3], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 1699/85 [4], a zejména na článek 8 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1554/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví obecná pravidla pro režim podpory pro bavlnu [5], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 1419/98 [6], a zejména na čl. 11 odst. 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1765/92 ze dne 30. června 1992, kterým se zřizuje režim podpor pro pěstitele některých plodin na orné půdě [7], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 1624/98 [8], a zejména na články 12 a 16 uvedeného nařízení,
(1) vzhledem k tomu, že mnoho ustanovení zemědělských nařízení Společenství stanoví složení jistoty a její případné propadnutí;
(2) vzhledem k tomu, že odkazy na některá nařízení, která stanoví oblast působnosti nařízení Komise (EHS) č. 2220/85 [9], naposledy pozměněné nařízením (ES) č.3403/93 [10], by měly být za účelem zpřesnění aktualizovány;
(3) vzhledem k tomu, že za účelem zjednodušení správy režimu jistot je třeba změnit některá ustanovení týkající se složení a propadnutí nízkých částek a výpočtu úroků;
(4) vzhledem k tomu, že články 31 a 32 nařízení (EHS) č. 2220/85 vyžadují, aby členské státy sdělily Komisi některé informace týkající se používání režimu jistot;
(5) vzhledem k tomu, že nařízením Rady (ES) č. 1287/95 ze dne 22. května 1995, kterým se mění nařízení (EHS) č. 729/70 o financování společné zemědělské politiky [11], a nařízením Komise (ES) č. 1663/95 ze dne 7. července 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 729/70 týkající se postupu schválení účetní závěrky záruční sekce EZOZF [12] ve znění nařízení (ES) č. 896/97 [13], byl změněn postup pro schválení účetních závěrek;
(6) vzhledem k tomu, že bylo zjištěno, že sdělování informací podle článků 31 a 32 nařízení (EHS) č. 2220/85 nemělo již takový systematický význam pro Komisi jako v rámci předchozího postupu účetních závěrek; že navíc nový postup účetních závěrek zavedl zjednodušení informací předávaných členskými státy;
(7) vzhledem k tomu, že tyto informace musejí být i nadále k dispozici;
(8) vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanovisky všech příslušných řídících výborů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2220/85 se mění takto:
1. Článek 1 se nahrazuje tímto: "Článek 1
Toto nařízení stanoví pravidla, která upravují poskytované jistoty, buď podle níže uvedených nařízení, nebo podle prováděcích nařízení, pokud níže uvedená nařízení nestanoví jinak:
a) nařízení o společné organizaci trhu s některými zemědělskými produkty:
- nařízení č. 136/66/EHS (oleje a tuky) [1] Úř. věst. L 172, 30.9.1966, s. 3025/66.,
- nařízení (EHS) č. 804/68 (mléko a mléčné výrobky) [2] Úř. věst. L 148, 28.6.1968, s. 13.,
- nařízení (EHS) č. 805/68 (hovězí a telecí maso) [3] Úř. věst. L 148, 28.6.1968, s. 24.,
- nařízení (EHS) č. 2358/71 (osiva) [4] Úř. věst. L 246, 5.11.1971, s. 1.,
- nařízení (EHS) č. 2200/96 (ovoce a zelenina) [5] Úř. věst. L 297, 21.11.1996, s. 1.,
- nařízení (EHS) č. 2759/75 (vepřové maso) [6] Úř. věst. L 282, 1.11.1975, s. 1.,
- nařízení (EHS) č. 2771/75 (vejce) [7] Úř. věst. L 282, 1.11.1975, s. 49.,
- nařízení (EHS) č. 2777/75 (drůbeží maso) [8] Úř. věst. L 282, 1.11.1975, s. 77.,
- nařízení (EHS) č. 3072/95 (rýže) [9] Úř. věst. L 329, 30.12.1995, s. 18.,
- nařízení (EHS) č. 603/95 (sušená krmiva) [10] Úř. věst. L 63, 21.3.1995, s. 1.,
- nařízení (EHS) č. 1785/81 (cukr) [11] Úř. věst. L 177, 1.7.1981, s. 4.,
- nařízení (EHS) č. 2201/96 (výrobky zpracované z ovoce a zeleniny) [12] Úř. věst. L 297, 21.11.1996, s. 29.,
- nařízení (EHS) č. 822/87 (víno) [13] Úř. věst. L 84, 27.3.1987, s. 1.,
- nařízení (EHS) č. 2467/98 (skopové a kozí maso) [14] Úř. věst. L 312, 20.11.1998, s. 1.,
- nařízení (EHS) č. 1766/92 (obiloviny) [15] Úř. věst. L 181, 1.7.1992, s. 21.,
- nařízení (EHS) č. 2075/92 (surový tabák) [16] Úř. věst. L 215, 30.7.1992, s. 70.,
- nařízení (EHS) č. 3759/92 (produkty rybolovu a akvakultury) [17] Úř. věst. L 388, 31.12.1992, s. 1.,
b) nařízení (EHS) č. 525/77 (ananasové konzervy);
c) nařízení Rady (EHS) č. 1554/95 (režim podpor pro bavlnu) [18] Úř. věst. L 148, 30.6.1995, s. 48.;
d) nařízení Rady (EHS) č. 1765/92 (režim podpor pro pěstitele některých plodin na orné půdě) [19] Úř. věst. L 181, 1.7.1992, p. 12..";
2. Článek 2 se nahrazuje tímto: "Článek 2
Toto nařízení se nevztahuje na jistoty poskytnuté k zajištění platby dovozních a vývozních cel podle nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 [33]."
3. V čl. 5 odst. 1 se výraz "100 ECU" nahrazuje výrazem "500 EUR".
4. Ustanovení čl. 5 odst. 3 se zrušuje.
5. V čl. 12 odst. 2 a 3 se výraz "20 ECU" nahrazuje výrazem "60 EUR".
6. Ustanovení čl. 12 odst. 4 druhého pododstavce se zrušuje.
7. V čl. 29 odst. 2 se výraz "20 ECU" nahrazuje výrazem "60 EUR".
8. V čl. 29 odst. 3 se za první pododstavec doplňuje tento pododstavec, který zní: "Jestliže je po výsledku řízení o opravném prostředku po dotyčné straně požadováno zaplatit do třiceti dní propadlou částku, může členský stát vypočítat úroky tak, jako by se platba uskutečnila dvacátým dnem ode dne této žádosti."
9. V názvu hlavy VII se slovo "Sdělení" nahrazuje slovem "Informace".
10. Článek 31 se nahrazuje tímto: "Článek 31
1. Členské státy uchovávají pro potřeby Komise celkový počet a celkovou výši propadlých jistot za každý rok, bez ohledu na fázi postupu podle článku 29, přičemž rozlišují mezi jistotami, které se připíší do vnitrostátního rozpočtu, a jistotami, které se připíší do rozpočtu Společenství.
2. Informace uvedené v odstavci 1 se uchovávají pro všechny propadlé jistoty vyšší než 1000 EUR a každé ustanovení Společenství, které stanoví jistotu.
3. Informace se týkají jak částek zaplacených přímo dotyčnou stranou, tak i částky kryté prodejem jistoty."
11. Článek 32 se nahrazuje tímto: "Článek 32
Členské státy uchovávají pro potřeby Komise tyto informace:
a) typy institucí schválených jednat jako ručitel a stanovené požadavky;
b) typy jistot přijatých podle čl. 8 odst. 2 a stanovené požadavky."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1942/1999
ze dne 10 září 1999,
kterým se mění přílohy I, II a III nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1931/1999 [2], a zejména na články 6, 7 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle nařízení (EHS) č. 2377/90 musí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin.
(2) Maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky zhodnotí všechny relevantní informace, které se týkají bezpečnosti reziduí příslušných látek pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin.
(3) Při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, povolené hladiny ve všech významných poživatelných tkáních získávaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň) a charakter rezidua, které je významné pro sledování reziduí (indikátorové reziduum).
(4) Pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v příslušných právních předpisech Společenství, musí být maximální limity reziduí obecně stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin.
Játra a ledviny jsou však často z jatečně upravených těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány a maximální limity reziduí tudíž musí být rovněž vždy stanoveny i pro svalovou tkáň nebo tkáň tukovou.
(5) V případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med.
(6) Chlorsulon, danofloxacin, florfenikol a moxidektin musí být zařazeny do přílohy I nařízení (EHS) č. 2377/90.
(7) Levomethadon, fenpipramidiumchlorid, apocynum cannabinum, hydrochlorothiazid, virola sebifera, selenicereus grandiflorus, thuja occidentalis, trikainiummesilát, trichlormethiazid, vinkamin a harunga madagascariensis musí být zařazeny do přílohy II nařízení (EHS) č. 2377/90.
(8) Deltamethrin musí být zařazen do přílohy III nařízení (EHS) č. 2377/90, aby bylo umožněno dokončení vědeckých studií.
(9) Předtím, než toto nařízení vstoupí v platnost, musí být stanovena lhůta 60 dnů k tomu, aby mohly členské státy učinit veškeré úpravy, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci dotyčných veterinárních léčivých přípravků vydaná v souladu se směrnicí Rady 81/851/EHS [3] naposledy pozměněnou směrnicí 93/40/EHS [4], aby byla zohledněna ustanovení tohoto nařízení.
(10) Opatření uvedená v tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I, II a III nařízení (EHS) č.2377/90 se mění tak, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost šedesátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1943/1999
ze dne 10. září 1999,
kterým se mění přílohy I, II a III nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1942/1999 [2], a zejména na články 6, 7 a 8 uvedeného nařízení,
(1) vzhledem k tomu, že podle nařízení (EHS) č.
2377/90 musí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin;
(2) vzhledem k tomu, že maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky vyhodnotí všechny relevantní informace, které se týkají bezpečnosti reziduí příslušných látek pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin;
(3) vzhledem k tomu, že při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, povolené hladiny ve všech významných poživatelných tkáních získávaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň) a charakter rezidua, které je významné pro sledování reziduí (indikátorové reziduum);
(4) vzhledem k tomu, že pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v příslušných právních předpisech Společenství, musí být maximální limity reziduí obecně stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin.
Játra a ledviny jsou však často z jatečně upravených těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány, a maximální limity reziduí proto musí být rovněž vždy stanoveny i pro svalovou tkáň nebo tkáň tukovou;
(5) vzhledem k tomu, že v případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med;
(6) vzhledem k tomu, že eprinomektin musí být zařazen do přílohy I nařízení (EHS) č. 2377/90;
(7) vzhledem k tomu, že cefoperazon a atropin musí být zařazeny do přílohy II nařízení (EHS) č. 2377/90;
(8) vzhledem k tomu, že cefoperazon musí být zařazen do přílohy III nařízení (EHS) č. 2377/90, aby bylo umožněno dokončení vědeckých studií;
(9) vzhledem k tomu, že doba trvání planosti prozatímních maximálních limitů reziduí definovaných v předchozím období v příloze III nařízení (EHS) č. 2377/90 musí být prodloužena pro kyselinu klavulanovou, aby bylo umožněno dokončení vědeckých studií;
(10) vzhledem k tomu, že než toto nařízení vstoupí v platnost, musí být stanovena lhůta 60 dnů k tomu, aby mohly členské státy učinit veškeré úpravy, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci příslušných veterinárních léčivých přípravků vydaná v souladu se směrnicí Rady 81/851/EHS [3] naposledy pozměněnou směrnicí 93/40/EHS [4], aby byla zohledněna ustanovení tohoto nařízení;
(11) vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I, II a III nařízení (EHS) č. 2377/90 se mění tak, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost šedesátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1972/1999
ze dne 15. září 1999,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 3600/92, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro první etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 1999/1/ES [2], a zejména na čl. 8 odst. 2 uvedené směrnice,
(1) vzhledem k tomu, že přezkoumání účinných látek, které jsou dva roky po oznámení směrnice 91/414/EHS již na trhu, podle čl. 8 odst. 2 uvedené směrnice organizuje Komise v koordinovaném programu spolupráce stanoveném v nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 [3] naposledy pozměněném nařízením (ES) č. 1199/97 [4] v jehož rámci členské státy provedou určité úkoly, které napomáhají vědeckému a technickému posouzení a které jsou základem regulativních rozhodnutí přijatých na úrovni Společenství;
(2) vzhledem k tomu, že je nezbytné, aby veškeré zúčastněné strany měly co nejdříve přístup k aktualizovaným informacím o zkouškách a studiích, v jejichž případě bylo požádáno o ochranu údajů a nebo se týkají zkoušek a studií, které mohou být požadovány v pozdější etapě pro dokončení přezkoumání a pro rozhodnutí týkající se dotyčné účinné látky; že by tyto informace měly být zpřístupněny členským státem zpravodajem;
(3) vzhledem k tomu, že by nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 tedy mělo být změněno tak, aby byl všem zúčastněným stranám zajištěn přístup k těmto informacím;
(4) vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V nařízení (EHS) č. 3600/92 čl. 7 odst. 3 druhém pododstavci se druhá věta mění takto: "Členský stát zpravodaj na zvláštní žádost nebo trvale zpřístupní zúčastněným stranám k nahlédnutí následující informace:
- informace uvedené v odst. 1 písm. d), s výjimkou jejich částí, které byly uznány za důvěrné podle článku 14 směrnice,
- název účinné látky,
- obsah čisté účinné látky ve vyrobeném materiálu,
- seznam veškerých údajů požadovaných pro zvážení zařazení účinné látky do přílohy I směrnice, za prvé jak jsou obsaženy ve zprávě členského státu zpravodaje a za druhé jak jsou dokončeny po konzultaci Komise s odborníky podle následujícího pododstavce."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. října 1999.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a je přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 2107/1999
ze dne 4. října 1999,
kterým se doplňuje příloha nařízení (ES) č. 2400/96 o zápisu určitých názvů do "Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení" podle nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1068/97 [2], a zejména na čl. 6 odst. 3 a 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 5 nařízení (EHS) č. 2081/92 postoupily Irsko, Španělsko a Itálie Komisi žádosti o zápis názvů jako označení původu nebo zeměpisných označení.
(2) Podle čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení bylo shledáno, že žádosti splňují všechny požadavky uvedeného nařízení, a zejména že byly uvedeny všechny údaje požadované článkem 4.
(3) Komise obdržela několik námitek podle článku 7 uvedeného nařízení, pokud jde o název "Imokilly Regato". Po jeho zveřejnění v Úředním věstníku Evropských společenství [3] Komise obdržela objasnění bodů vznesených námitek a příslušné členské státy jej považují za uspokojující.
Pokud jde o ostatní názvy, po jejich zveřejnění v Úředním věstníku Evropských společenství [4] nebyly žádné námitky podle uvedeného článku předloženy.
(4) Tyto názvy by tedy měly být zapsány do "Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení" a měly by být proto v rámci Společenství chráněny jako chráněná označení původu a chráněná zeměpisná označení.
(5) Příloha tohoto nařízení doplňuje přílohu nařízení Komise (ES) č. 2400/96 [5] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1645/1999 [6],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Názvy uvedené v příloze tohoto nařízení se doplňují k příloze nařízení (ES) č. 2400/96 a podle čl. 6 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2081/92 se zapisují do "Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení" jako chráněná označení původu (CHOP) a chráněná zeměpisná označení (CHZO).
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2113/1999
ze dne 5. října 1999
o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1835/1999 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
(2) nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a tato pravidla se vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních a jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
(3) podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
(4) vzhledem k tomu, že je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3];
(5) opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží, které vydaly celní orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu tří měsíců.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2134/1999
ze dne 7. října 1999,
kterým se mění nařízení (ES) č. 921/1999, pokud jde o úhradu nákladů na přepravu ovoce a zeleniny stažených z trhu a rozdělených lidem pocházejícím z Kosova
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1257/1999 [2], a zejména na čl. 30 odst. 7 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 659/97 [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 729/1999 [4], stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 2200/96, pokud jde o intervenční režim v odvětví ovoce a zeleniny, a zejména bezplatné rozdělování produktů stažených z trhu jako humanitární pomoc mimo Společenství a úhradu nákladů na přepravu těchto produktů mezi místem stažení a výstupním bodem ze Společenství.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 921/1999 [5] stanoví zvláštní opatření pro rozdělování ovoce a zeleniny stažené z trhu uprchlíkům z Kosova.
(3) Ačkoli se mnoho uprchlíků vrátilo do Kosova, nacházejí se stále v obtížné situaci jako jiní obyvatelé v dané oblasti, ačkoli nejsou uprchlíci.
Měla by být stanovena možnost bezplatného rozdělování produktů stažených z trhu těmto skupinám osob.
Zvláštní opatření ve prospěch uprchlíků stanovená v nařízení (ES) č. 921/1999 by měla být nadále poskytována a rozšířena na obyvatele této oblasti.
Z tohoto důvodu je třeba nahradit výrazy "uprchlíci z Kosova" a "kosovští uprchlíci" výrazem "lidé pocházející z Kosova".
(4) K urychlení pomoci těmto lidem by měly být rovněž hrazeny náklady na přepravu z výstupního bodu Společenství na místo dodání.
Toto ustanovení by mělo být v nařízení (ES) č. 921/1999 doplněno.
(5) Komise by měla podrobně sledovat zvláštní opatření přijatá členskými státy k uplatnění článku 18 nařízení (ES) č. 659/97.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Výraz "uprchlíci z Kosova" a "kosovští uprchlíci" se v názvu a v článku 1 nařízení (ES) č. 921/1999 nahrazuje výrazem "lidé pocházející z Kosova".
Článek 2
Za článek 1 nařízení (ES) č. 921/1999 se vkládá nový článek 1a, který zní: "Článek 1a
1. Odchylně od čl. 15 odst. 1 druhý pododstavec první věty nařízení (ES) č. 659/97 je u opatření výše uvedených v článku 1 pro úhradu přepravních nákladů třeba zohlednit vzdálenost mezi místem stažení z trhu a místem dodání lidem pocházejícím z Kosova a jejich hostitelským rodinám.
2. Příslušné členské státy sdělí Komisi zvláštní opatření přijatá podle článku 18 nařízení (ES) č. 659/97, aby se zajistilo řádné provádění opatření uvedených v článku 1."
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Evropské centrální banky (ES) č. 2157/1999
ze dne 23. září 1999
o pravomoci Evropské centrální banky uvalovat sankce
(ECB/1999/4)
RADA GUVERNÉRŮ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství (dále jen "Smlouva"), a zejména na čl. 110 odst. 3 této smlouvy, na statut Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky (dále jen "statut"), a zejména na články 34.3 a 19.1 tohoto statutu, a na nařízení Rady (ES) č. 2532/98 ze dne 23. listopadu 1998 o pravomoci Evropské centrální banky uvalovat sankce [1] (dále jen "nařízení Rady"), a zejména na čl. 6 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 34.3 statutu ve spojení s článkem 43.1 statutu, bodem 8 Protokolu č. 25 o některých ustanoveních týkajících se Spojeného království Velké Británie a Severního Irska a bodem 2 Protokolu č. 26 o některých ustanoveních týkajících se Dánska nezakládá toto nařízení nezúčastněným členským státům žádná práva ani jim neukládá povinnosti.
(2) Nařízení Rady vytvořilo meze a podmínky, za nichž je Evropská centrální banka (ECB) oprávněna ukládat podnikům pokuty nebo penále za neplnění povinností vyplývajících z jejích nařízení a rozhodnutí.
(3) Podle čl. 6 odst. 2 nařízení Rady má ECB normotvornou pravomoc vymezit úpravu, podle které mohou být uvalovány sankce v souladu s nařízením Rady.
(4) Jiná nařízení Rady nebo ECB mohou stanovit pro určité oblasti zvláštní sankce a odkazovat u zásad a postupů týkajících se uvalování sankcí na toto nařízení.
(5) V řízení ke stanovení odpovídající sankce musí ECB zajistit, aby byla co nejvíce zohledněna práva na obranu třetích osob v souladu se všeobecnými právními zásadami a judikaturou Soudního dvora Evropských společenství, zejména se stávající judikaturou týkající se vyšetřovacích pravomocí Evropské komise v oblasti hospodářské soutěže.
(6) Výměně informací v rámci Evropského systému centrálních bank (ESCB) k odhalování protiprávního jednání týkajícího se nařízení nebo rozhodnutí ECB nebrání žádné právní překážky.
(7) Při zahájení řízení o sankcích musí být respektována zásada ne bis in idem.
(8) Pravidla týkající se pravomocí ECB a příslušné národní centrální banky v rámci řízení o sankcích musí zajistit účinné provedení důkladného šetření údajného protiprávního jednání a zároveň vysokou úroveň ochrany práv na obhajobu dotyčného podniku a důvěrnost řízení o sankcích.
(9) Orgány členských států mohou být požádány o pomoc při účinném výkonu pravomocí ECB a příslušné národní centrální banky v řízení o sankcích.
(10) Dotyčný podnik má právo být vyslechnut po ukončení případné fáze šetření v rámci řízení o sankcích a po obdržení faktických výsledků šetření a oznámení námitek.
(11) Na provádění řízení o sankcích se vztahují zásady důvěrnosti údajů a služebního tajemství.
Důvěrnost údajů nebo služební tajemství neovlivňuje práva na obhajobu dotyčného podniku.
(12) Rozhodnutí o protiprávním jednání může podléhat dalšímu přezkoumání Radou guvernérů ECB.
Musí být vytvořeny procedurální podmínky, za kterých tento další přezkum probíhá.
(13) Za účelem zvýšení průhlednosti a účinnosti svých pravomocí při uvalování sankcí může ECB rozhodnout, že zveřejní svá konečná rozhodnutí o sankcích nebo související informace.
S ohledem na zvláštní znaky finančních trhů je zveřejnění rozhodnutí uvalit sankce výjimečným opatřením, které ECB učiní po důkladném zvážení okolností jednotlivého případu, pravděpodobných účinků tohoto rozhodnutí na pověst dotyčného podniku a jeho oprávněné obchodní zájmy.
Rozhodnutí o zveřejnění musí respektovat zásadu nediskriminace a zaručit stejné podmínky hospodářské soutěže.
V této souvislosti je před rozhodnutím o zveřejnění vhodná konzultace s příslušnými orgány dohledu.
Zveřejnění rozhodnutí uvalit sankce nesmí v žádném případě odhalit důvěrné informace.
(14) Výkon rozhodnutí o uvalení peněžního závazku musí být v souladu s článkem 256 Smlouvy.
Národní centrální banky mohou být pověřeny, aby přijaly veškerá potřebná opatření k tomuto účelu.
(15) V zájmu řádné a účinné správy se jeví vhodným umožnit zjednodušené řízení o sankcích pro trestání méně závažného protiprávního jednání.
(16) Toto nařízení se použije při nedodržení povinnosti minimálních rezerv podle čl. 7 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 2531/98 ze dne 23. listopadu 1998 o uplatňování minimálních rezerv Evropskou centrální bankou [2] (dále jen "nařízení Rady o minimálních rezervách") v mezích a za podmínek stanovených v témž čl. 7 odst. 2. Zvláštní rysy případů nedodržení povinnosti minimálních rezerv uvedené v čl. 7 odst. 1 nařízení Rady o minimálních rezervách odůvodňují přijetí zvláštního právního režimu, který umožňuje urychlené řízení k uvalení sankcí, přičemž nejsou zároveň porušena práva na obhajobu dotyčného podniku.
(17) ECB jedná v souladu s nařízením Rady a tímto nařízením při výkonu pravomocí stanovených v článku 7 nařízení Rady (ES) č. 2533/98 ze dne 23. listopadu 1998 o shromažďování statistických informací Evropskou centrální bankou [3],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto nařízení se "příslušnou národní centrální bankou" rozumí národní centrální banka členského státu, v jehož soudní pravomoci došlo k údajnému protiprávnímu jednání.
Ostatní použité výrazy mají stejný význam, jaký definuje článek 1 nařízení Rady.
Článek 2
Zahájení řízení o sankcích
1. Proti stejnému podniku nesmí být na základě stejných skutečností zahájeno více než jedno řízení o sankcích.
Výkonná rada ECB ani příslušná národní centrální banka proto nepřijme žádné rozhodnutí o tom, zda zahájí řízení o sankcích, dokud se navzájem neinformují a nekonzultují.
2. Před rozhodnutím o zahájení řízení o sankcích mohou ECB nebo příslušná národní centrální banka od dotyčného podniku požadovat veškeré informace související s údajným protiprávním jednáním.
3. Buď Výkonná rada ECB, nebo případně příslušná národní centrální banka, jsou na základě žádosti oprávněny se navzájem podporovat a spolupracovat v řízení o sankcích, zejména předáváním informací, které jsou pokládány za relevantní.
4. Pokud se dotyčné strany nedohodnou jinak, jsou veškerá sdělení mezi ECB nebo případně příslušnou národní centrální bankou a dotyčným podnikem vedena v úředním jazyce Společenství (nebo v jednom z úředních jazyků Společenství) členského státu, v jehož soudní pravomoci došlo k údajnému protiprávnímu jednání.
Článek 3
Pravomoci ECB a příslušné národní centrální banky
1. K získání veškerých informací o údajném protiprávním jednání zahrnují pravomoci, které toto nařízení uděluje ECB a příslušné národní centrální bance při provádění šetření, právo vyhledávat informace a právo provádět prohlídky bez předchozího uvědomění dotyčného podniku.
2. Zaměstnanci ECB nebo případně příslušné národní centrální banky, kteří jsou podle odpovídajících vnitřních předpisů oprávněni vyhledávat informace v prostorách dotyčného podniku, se při výkonu svých pravomocí prokazují předložením písemného úředního pověření vydaného v souladu s odpovídajícími vnitřními předpisy.
3. Ve veškerých žádostech, které dotyčnému podniku předkládá ECB nebo případně národní centrální banka na základě jí udělených pravomocí, musí být uveden předmět a účel šetření.
Článek 4
Pomoc orgánů členských států
1. ECB nebo případně příslušná národní centrální banka mohou preventivně požádat o pomoc orgány členských států.
2. Žádný orgán členského státu nemůže jednat v zastoupení ECB nebo případně příslušné národní centrální banky při posuzování potřeby provést šetření.
Článek 5
Oznámení námitek
1. ECB nebo případně příslušná národní centrální banka oznámí dotyčnému podniku písemně faktické výsledky provedeného šetření a námitky vznesené vůči dotyčnému podniku před tím, než rozhodne o uvalení sankce.
2. ECB nebo případně příslušná národní centrální banka stanoví v oznámení námitek lhůtu, ve které může dotyčný podnik písemně podat ECB nebo případně příslušné národní centrální bance své stanovisko ke vzneseným námitkám, aniž je dotčena možnost vyjádřit toto stanovisko při ústním jednání, pokud o ně dotyčný podnik požádá ve svém písemném vyjádření.
Tato lhůta nesmí činit méně než 30 pracovních dnů a začíná běžet dnem obdržení oznámení uvedeného v odstavci 1.
3. Po obdržení odpovědi dotyčného podniku rozhodne ECB nebo případně příslušná národní centrální banka o tom, zda je třeba provést další šetření k objasnění dosud nevyřešených otázek.
Doplňující oznámení námitek podle odstavce 1 bude zasláno dotyčnému podniku jen tehdy, pokud další šetření provedená ECB nebo případně příslušnou národní centrální bankou ukáží, že je třeba zohlednit nové skutečnosti nebo že je třeba jinak postavit důkazy týkající se sporného protiprávního jednání.
4. ECB ve svém rozhodnutí o uvalení sankce přihlédne pouze k těm námitkám, které byly oznámeny způsobem uvedeným v odstavci 1 a ke kterým dostal dotyčný podnik příležitost vyjádřit své stanovisko.
Článek 6
Práva a povinnosti dotyčného podniku
1. Dotyčný podnik spolupracuje s ECB nebo případně příslušnou národní centrální bankou ve fázi šetření v rámci řízení o sankcích.
Dotyčný podnik má zejména právo předkládat dokumenty, knihy nebo záznamy, případně jejich opisy nebo výpisy, a poskytovat písemná nebo ústní vysvětlení.
2. Pokud dotyčný podnik brání splnění povinností, které mu uloží ECB nebo případně příslušná národní centrální banka při výkonu svých pravomocí v řízení o sankcích, nebo tyto povinnosti nedodržuje nebo je neprovádí, může to být dostatečným důvodem pro zahájení řízení o sankcích podle tohoto nařízení a pro uložení penále.
3. Dotyčný podnik má právo být v řízení o sankcích právně zastupován.
4. Jakmile dotyčný podnik obdrží oznámení podle čl. 5 odst. 1, má právo nahlédnout do dokumentů a jiných materiálů shromážděných ECB nebo případně národní centrální bankou, které slouží jako důkaz o údajném protiprávním jednání.
5. Pokud dotyčný podnik ve svém písemném vyjádření požaduje, aby byl vyslechnut v ústním jednání, proběhne toto ústní jednání ve stanovené lhůtě pod vedením osob, které k tomuto účelu určí ECB nebo případně příslušná národní centrální banka.
Ústní jednání se uskuteční v prostorách ECB nebo příslušné národní centrální banky.
Ústní jednání nejsou veřejná.
Osoby se vyslechnou zvlášť nebo v přítomnosti jiných osob přizvaných k ústnímu jednání.
Dotyčný podnik může v přiměřených mezích navrhnout, aby ECB nebo případně příslušná národní centrální banka vyslechly osoby, které mohou potvrdit jednotlivé prvky jeho písemného vyjádření.
6. Podstatný obsah výpovědí každé osoby, která byla vyslechnuta, se uvede do zápisu, který si tato osoba přečte a schválí, a to pouze ve vztahu ke své výpovědi.
7. Informace a žádosti o účast na ústním jednání ze strany ECB nebo případně příslušné národní centrální banky se buď zašlou příjemcům doporučeně se stvrzenkou o doručení, nebo budou doručeny osobně oproti potvrzení o převzetí.
Článek 7
Důvěrnost řízení o sankcích
1. Na řízení o sankcích se vztahují zásady důvěrnosti údajů a služebního tajemství.
2. Aniž je dotčen čl. 6 odst. 4, nemá dotyčný podnik přístup k dokumentům sni jiným materiálům nacházejícím se v držení ECB nebo příslušné národní centrální banky, které jsou považovány za důvěrné s ohledem na třetí osoby, ECB nebo příslušnou národní centrální banku. Sem spadají zejména dokumenty nebo jiné materiály týkající se obchodních zájmů jiných podniků nebo vnitřní dokumenty ECB, příslušné národní centrální banky, jiných orgánů nebo útvarů Společenství nebo ostatních národních centrálních bank, jako například poznámky, návrhy a jiné pracovní podklady.
Článek 8
Přezkoumání rozhodnutí Radou guvernérů ECB
1. Rada guvernérů ECB může požádat dotyčný podnik, Výkonnou radu ECB nebo příslušnou národní centrální banku, aby jí poskytly dodatečné informace k přezkoumání rozhodnutí Výkonné rady ECB.
2. Rada guvernérů stanoví lhůtu, ve které mají být informace poskytnuty.
Tato lhůta však nesmí být kratší než deset pracovních dnů.
Článek 9
Výkon rozhodnutí
1. Jakmile rozhodnutí o uvalení sankcí nabude právní moci, může Rada guvernérů ECB po konzultaci s příslušnými vnitrostátními orgány dohledu rozhodnout o zveřejnění rozhodnutí nebo souvisejících informací v Úředním věstníku Evropských společenství.
Při rozhodnutí o zveřejnění je třeba přihlédnout k oprávněnému zájmu dotyčného podniku chránit své obchodní zájmy a rovněž k ostatním individuálním zájmům.
2. Rozhodnutí ECB stanoví způsob, jakým bude provedena úhrada sankce.
3. ECB může požádat národní centrální banku členského státu, v jehož soudní pravomoci má být sankce vymáhána, aby k tomu přijala veškerá potřebná opatření.
4. Národní centrální banky zpravují ECB o vymáhání sankce.
5. ECB uchovává všechny informace potřebné ke stanovení a vymáhání sankce ve spise, který archivuje nejméně pět let ode dne nabytí právní moci rozhodnutí o uvalení sankce.
Aby ECB mohla plnit tuto povinnost, předá příslušná národní centrální banka ECB originály všech dokumentů a materiálů týkajících se řízení o sankcích, které má k dispozici.
Článek 10
Zjednodušené řízení pro méně závažné protiprávní jednání
1. V případě méně závažného protiprávního jednání může Výkonná rada ECB rozhodnout o použití zjednodušeného řízení o sankcích.
Sankce uvalená v tomto řízení nepřesáhne 25000 EUR.
2. Zjednodušené řízení zahrnuje tyto kroky:
a) výkonná rada ECB oznámí dotyčnému podniku údajné protiprávní jednání;
b) oznámení obsahuje veškeré skutečnosti, které slouží jako důkaz o údajném protiprávním jednání, a odpovídající sankci;
c) oznámení informuje dotyčný podnik o skutečnosti, že se uplatňuje zjednodušené řízení, a o jeho právu vznést námitky proti tomuto druhu řízení do deseti pracovních dnů od obdržení oznámení;
d) je-li před uplynutím lhůty stanovené v písmenu c) vznesena námitka, považuje se řízení o sankcích za zahájené a lhůta 30 pracovních dnů, ve které lze uplatnit právo na ústní jednání, začíná běžet uplynutím lhůty stanovené v písmenu c).
Není-li před uplynutím lhůty stanovené v písmenu c) vznesena žádná námitka, nabývá rozhodnutí Výkonné rady ECB o uvalení sankce právní moci.
3. Tímto článkem není dotčeno řízení, které se uplatňuje při nedodržení povinnosti minimálních rezerv, jak je stanoveno v článku 11.
Článek 11
Řízení při nedodržení povinnosti minimálních rezerv
1. Při nedodržení povinnosti minimálních rezerv podle čl. 7 odst. 1 nařízení Rady o minimálních rezervách se nepoužijí čl. 2 odst. 1 a 3, články 3, 4 a 5 a článek 6 vyjma odstavce 3 tohoto nařízení. Lhůta stanovená v čl. 8 odst. 2 se zkracuje na pět pracovních dnů.
2. Výkonná rada ECB může stanovit a zveřejnit kritéria, podle kterých se uvalují sankce uvedené v čl. 7 odst. 1 nařízení Rady o minimálních rezervách. Tato kritéria mohou být zveřejněna v podobě oznámení v Úředním věstníku Evropských společenství.
3. Před uvalením sankce podle čl. 7 odst. 1 nařízení Rady o minimálních rezervách oznámí Výkonná rada ECB nebo příslušná národní centrální banka svým jménem dotyčnému podniku údajné nedodržení povinnosti a odpovídající sankci. Oznámení obsahuje významné skutečnosti o údajném nedodržení povinnosti minimálních rezerv a rovněž informuje dotyčný podnik, že pokud nevznese námitky, považuje se sankce za uvalenou rozhodnutím Výkonné rady ECB.
4. Po obdržení oznámení má dotyčný podnik lhůtu pěti pracovních dnů k tomu, aby buď
- uznal údajné nedodržení povinnosti minimálních rezerv a souhlasil s úhradou stanovené sankce, v tomto případě se řízení o sankcích považuje za ukončené,
nebo
- předložil písemné informace, vysvětlení nebo námitky, které lze považovat za významné pro rozhodnutí o tom, zda má být uvalena sankce.
Dotyčný podnik může jako důkaz pro své tvrzení také připojit odpovídající dokumenty.
Příslušná národní centrální banka předá spis bez zbytečného prodlení Výkonné radě ECB, která pak rozhodne o uvalení sankce.
5. Pokud dotyčný podnik nevznese písemné námitky ve stanovené lhůtě, považuje se sankce za uvalenou rozhodnutím Výkonné rady ECB.
Jakmile sankce nabude právní moci v souladu s nařízením Rady, vyúčtuje se dotyčnému podniku částka sankce stanovená v oznámení.
6. V případech uvedených v odst. 4 první odrážce a v odstavci 5 uvědomí ECB nebo případně příslušná národní centrální banka jménem ECB písemně příslušné orgány dohledu.
Článek 12
Lhůty
1. Aniž je dotčen článek 4 nařízení Rady, začínají lhůty uvedené v tomto nařízení běžet prvním dnem po obdržení oznámení nebo po jeho osobním doručení.
Všechna sdělení od dotyčného podniku musí být doručena adresátu nebo zaslána doporučeně před uplynutím příslušné lhůty.
2. Připadne-li poslední den lhůty na sobotu, neděli nebo svátek, prodlužuje se lhůta do konce následujícího pracovního dne.
3. Pro účely tohoto nařízení platí pro ECB jako svátky dny stanovené v příloze tohoto zařízení, zatímco pro národní centrální banky platí jako svátky dny, které byly stanoveny jako svátky zákonem v oblasti členského státu, ve které se dotyčný podnik nachází. "Pracovní den" se definuje obdobně. Přílohu tohoto nařízení aktualizuje v případě potřeby ECB. Ve Frankfurtu nad Mohanem dne 23. září 1999. Za Radu guvernérů ECB Willem F. Duisenberg prezident [1] Úř. věst. L 318, 27.11.1998, s. 4. [2] Úř. věst. L 318, 27.11.1998, s. 1. [3] Úř. věst. L 318, 27.11.1998, s. 8. --------------------------------------------------
Nařízení Komise (ES) č. 2162/1999
ze dne 12. října 1999,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2848/98 v odvětví surového tabáku a kterým se stanoví přechodná ustanovení pro využívaní zvláštní podpory a poměr mezi proměnlivou částí prémie a prémií pro skupinu VII (Katerini) v Itálii pro sklizně 1999, 2000 a 2001
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2075/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu se surovým tabákem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 660/1999 [2], a zejména na články 7, 14a a 27 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 3 nařízení Komise (ES) č. 2848/98 ze dne 22. prosince 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 2075/92, pokud jde o režim prémií, produkční kvóty a zvláštní podporu pro seskupení producentů v odvětví surového tabáku [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1373/1999 [4], stanoví požadavky, které musí seskupení producentů splňovat, aby byla uznána. Za účelem lepšího porovnání jakosti tabáku vypěstovaného seskupením producentů a za účelem zajištění technické pomoci pro své členy by se mělo omezit pole působnosti seskupení producentů na uznané pěstitelské oblasti.
(2) Za účelem zajištění řádného fungování proměnlivé části prémie a za účelem zaručení účinného provádění kontrol je třeba upřesnit, že kupní cena, která se použije pro výpočet proměnlivé části prémie, se stanoví v okamžiku dodávky a že tabák musí být vysazen do 15. června každého sklizňového roku, přičemž každé porušení tohoto ustanovení se trestá.
(3) První pododstavec čl. 19 odst. 5 nařízení (ES) č. 2848/98 stanoví vyplácení zálohy na prémii ve výši 50 % prémie, která má být producentovi vyplacena. Za účelem zjednodušení administrativních postupů v členských státech by se měla maximální částka zálohy rovnat pevné části prémie.
(4) Druhý pododstavec čl. 19 odst. 5 nařízení (ES) č. 2848/98 stanoví, že se záloha vyplácí od 16. října sklizňového roku a musí být vyplacena nejpozději do 30 dnů po předložení žádosti s výjimkou případu, kdy byla žádost podána před 16. zářím a kdy se lhůta prodlužuje na 60 dní. Protože v některých členských státech začíná sklizeň až 1. srpna, měla by se tato lhůta prodloužit na 77 dní.
(5) Čl. 31 odst. 1 nařízení (ES) č. 2848/98 stanoví, že pokud je podnik produkující tabák převeden z jakýchkoli důvodu na třetí osobu, získává nový majitel nárok na osvědčení o produkčních kvótách, a to od data převodu na celé referenční období. Za účelem zvýšení účinnosti kontrolních postupů a zabránění obcházení platných předpisů by měly mít členské státy možnost, v případě převodu a s výjimkou případu smrti, stanovit nový termín, aby nový majitel získal nárok na osvědčení o produkčních kvótách pro běžný sklizňový rok.
1 nařízení (ES) č. 2848/98 se smlouva o pěstování uzavírá mezi prvním zpracovatelem tabáku na straně jedné a seskupením producentů nebo samostatným producentem, který není členem žádného seskupení, na straně druhé a tato smlouva obsahuje mimo jiné údaje o přesném místě pěstování tabáku a o velikosti příslušného pozemku.
40 odst. 2 uvedeného nařízení v páté odrážce stanoví, že seskupení producentů mohou využít zvláštní podporu k zajištění dodržování právních předpisů Společenství.
Na samostatné producenty by měly být uvaleny sankce, pokud se pozemek, na kterém je tabák pěstován, liší od pozemku uvedeném ve smlouvě o pěstování, a tyto sankce jsou zpřísněny a zároveň uvaleny i na seskupení producentů, jehož je samostatný producent členem.
(7) Podle čl. 40 odst. 3 nařízení (ES) č. 2848/98 musí seskupení producentů použít nejméně polovinu částky zvláštní podpory na výdaje uvedené v první, druhé a třetí odrážce čl. 40 odst. 2 uvedeného nařízení. Vzhledem ke změněným podmínkám pro uznání seskupení producentů, které platí od sklizně 1999, by se mělo stanovit dvouleté přechodné období, během kterého by využívání zvláštní podpory bylo pružnější, aby se seskupení producentů mohla zreorganizovat a tím zajistit lepší zhodnocení produktů dodaných producenty a dodržování právních předpisů Společenství svými členy.
(8) Nařízení Rady (ES) č. 660/1999 stanovilo zaručené prahové množství pro skupinu VII (Katerini a podobné odrůdy) v Itálii.
Je proto nutné stanovit poměr mezi proměnlivou částí prémie a prémií pro tuto skupinu v Itálii.
Měl by se použít stejný poměr, jaký byl stanoven pro tuto skupinu v Řecku.
(9) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro tabák,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2848/98 se mění takto:
1. V čl. 3 odst. 1 písm. g) se doplňuje nová věta, která zní: "Seskupení producentů však může omezit své pole působnosti na určité pěstitelské oblasti. V tomto případě se samostatný producent, který pěstuje tabák jak v příslušných pěstitelských oblastech, tak i mimo ně, může stát členem tohoto seskupení producentů pro celou svou produkci za předpokladu, že převážná část jeho produkce pochází z pěstitelských oblastí spadajících do působnosti daného seskupení."
2. V čl. 9 odst. 3 se vkládá nové písmeno, které zní: "(l) závazek producenta vysadit tabák na příslušný pozemek nejpozději do 15. června sklizňového roku. Každé zpoždění výsadby musí seskupení producentů nebo každý samostatný producent, který není členem seskupení producentů, sdělit zpracovateli a příslušnému subjektu členského státu do uvedeného data doporučeným dopisem a uvést důvody zpoždění a případně údaje o změně pozemku."
3. V článku 18 se doplňuje nový odstavec, který zní: "6. Pro výpočet proměnlivé části prémie se použije kupní cena stanovená za každou šarži v okamžiku dodávky."
4. V článku 19 se odstavec 5 nahrazuje tímto: "5. Záloha se vyplácí maximálně ve výši částky rovné pevné části prémie, která má být producentovi vyplacena, a to za předpokladu, že producent složí jistotu ve výši zálohy navýšenou o 15 %.
Záloha se vyplácí od 16. října sklizňového roku a musí být vyplacena nejpozději do 30 dnů po předložení žádosti uvedené v odstavci 2 a po předložení dokladu o složení jistoty s výjimkou případu, kdy byla žádost podána před 16. zářím a kdy se tato lhůta prodlužuje na 77 dní."
5. V článku 31 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Pokud je podnik produkující tabák převeden z jakýchkoli důvodů na třetí osobu, získává nový majitel nárok na osvědčení o produkčních kvótách, a to od data registrace u příslušného orgánu.
Členské státy stanoví lhůtu a/nebo konečné datum pro registraci převodů u příslušného orgánu. Pokud byl převod předložen příslušnému orgánu k registraci až po uplynutí lhůty pro registraci stanovené členským státem, tak s výjimkou případu smrti nárok na osvědčení o produkčních kvótách nabývá účinku až od následující sklizně."
6. V článku 40 se odstavec 3 nahrazuje tímto: "3. Na výdaje podle první, druhé a třetí odrážky odstavce 2 musí pro sklizeň 1999 připadnout alespoň 30 % celkové částky zvláštní podpory, pro sklizeň 2000 alespoň 40 % celkové částky zvláštní podpory a pro sklizně následující alespoň 50 % celkové částky zvláštní podpory."
7. V článku 50 se odstavce 1 a 2 nahrazují tímto a vkládají se nové odstavce, které znějí: "1. Pokud se při kontrole zjistí, že tabák nebyl nejpozději 15. června sklizňového roku vysazen na pozemek uvedený ve smlouvě o pěstování, ztrácí samostatný producent:
a) 50 % prémie na sklizeň v tomto roce pokud se výsadba uskuteční nejpozději 30. června;
b) nárok na celou prémii na sklizeň v tomto roce, pokud se výsadba tabáku uskuteční po 30. červnu ale nejpozději 30. července.
Pokud samostatný producent nepěstuje tabák nebo pokud se výsadba neuskuteční po 30. červenci běžného sklizňového roku, ztrácí samostatný producent jakýkoli nárok na prémii na sklizeň v tomto roce a na přidělení produkční kvóty na následující sklizeň.
2. Pokud je pěstební plocha o více než 10 % menší, než je plocha ohlášená, jsou prémie, která má být vyplacena dotyčnému producentovi na sklizeň v tomto roce, a kvóta přidělená na následující sklizeň sníženy o dvojnásobek zjištěného rozdílu.
2a. Pokud se pozemek, na kterém je tabák pěstován, liší od pozemku uvedeném ve smlouvě o pěstování, je prémie, která má být vyplacena dotyčnému producentovi na sklizeň v tomto roce, snížena o 5 %, s výjimkou použití odstavce 2.
2b. Pokud je samostatný producent členem seskupení producentů, sníží se v případě použití sankcí uvedených v odstavcích 1, 2, a 2a zvláštní podpora seskupení producentů o částku, která se rovná polovině částky o níž byla snížena producentovi.
Pokud jsou tyto sankce použity ve dvou po sobě následujících letech, od třetího roku se zdvojnásobí."
8. V příloze V se písmeno B nahrazuje novým písmenem B, které je uvedeno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2166/1999
ze dne 8. října 1999,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 2494/95, pokud se jedná o minimální standardy zacházení s produkty v odvětvích zdravotnictví, školství a sociální péče v harmonizovaném indexu spotřebitelských cen
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení (ES) č. 2494/95 ze dne 23. října 1995 o harmonizovaných indexech spotřebitelských cen [1], a zejména na článek 4 a čl. 5 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise,
po konzultaci s Evropskou centrální bankou [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 5 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 2494/95 je každý členský stát povinen vypracovávat harmonizovaný index spotřebitelských cen (HISC), počínaje indexem za leden 1997.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 1749/96 [3] definuje rozsah HISC jako zboží a služby zahrnuté v peněžních výdajích domácností na konečnou spotřebu; zboží a služby v odvětvích zdravotnictví, školství a sociální péče spadají do rozsahu HISC.
Peněžní výdaje domácností na konečnou spotřebu zahrnují výdaje jednotlivců žijících v kolektivních zařízeních a měla by se členit do kategorií COICOP/HISC stanovených v nařízení Komise (ES) č. 2214/96 [4].
(3) Podle nařízení Komise (ES) č. 1749/96, a zejména podle článku 3 a přílohy Ia uvedeného nařízení, by se v prosinci 1999 měl rozšířit rozsah v odvětvích zdravotnictví, školství a sociální péče a nabýt účinku od indexu za leden 2000.
Proto by se měly upřesnit metodické podrobnosti o zahrnutí takového rozsahu postupem podle článku 14 rámcového nařízení (ES) č. 2494/95.
Harmonogram zahrnutí služeb ústavní zdravotní péče a služeb sociální péče poskytovaných v domácnostech, domovech důchodců a ústavech pro duševně nebo tělesně postižené by se měl určit stejným postupem.
(4) V harmonizovaném indexu spotřebitelských cen existuje značný prostor pro procedurální rozdíly v zacházení se zbožím a službami v odvětvích zdravotnictví, školství a sociální péče.
Pro zacházení s těmito poplatky je nezbytná harmonizovaná metodika, aby byly u výsledných HISC splněny podmínky srovnatelnosti podle článku 4 nařízení (ES) č. 2494/95.
(5) Zacházení se zbožím a službami v odvětvích zdravotnictví, školství a sociální péče odpovídá definicím v Evropském systému účtů (ESA) 1995, stanoveným v nařízení Rady (ES) č. 2223/96 [5].
(6) Výbor pro statistické programy nevydal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou; v tomto případě musí Komise postupem podle čl. 14 odst.
2 nařízení (ES) č. 2494/95 neprodleně předložit Radě návrh opatření, která mají být přijata,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Účel
Účelem tohoto nařízení je stanovit minimální standardy pro zacházení se zbožím a službami v odvětvích zdravotnictví, školství a sociální péče v harmonizovaných indexech spotřebitelských cen (dále jen "HISC") s cílem zajistit jejich spolehlivost, průkaznost a splnění podmínek srovnatelnosti podle článku 4 nařízení (ES) č. 2494/95.
Článek 2
Definice
1. "Náhradami" se rozumějí platby domácnostem od správních orgánů, správy sociálního zabezpečení nebo neziskových institucí sloužících domácnostem (NISD) uhrazující výdaje na určité zboží nebo služby pořízené a původně zaplacené domácnostmi.
2. Platby pojistného plnění určené domácnostem od pojišťoven nejsou náhradami.
3. Ostatní platby nebo slevy určené domácnostem od správních orgánů, správ sociálního zabezpečení nebo neziskových institucí sloužících domácnostem ve formě výpomoci za účelem snížení výdajů domácností, jako jsou například příspěvky nájemníkům na bydlení nebo platby v důsledku nemoci, invalidity, péče o starší příbuzné nebo stipendia studentům, se považují za peněžní sociální dávky.
Zachází se s nimi jako s důchodovými transfery domácnostem a nejsou náhradami.
Článek 3
Rozsah
1. Zboží a služby v odvětvích zdravotnictví, školství a sociální péče, na které jsou vynaloženy peněžní výdaje domácností na konečnou spotřebu, se zahrnují do HISC a agregují v souladu s kategoriemi klasifikace individuální spotřeby podle účelu (COICOP/HISC) podle nařízení Komise (ES) č. 2214/96.
2. Všichni poskytovatelé zboží a služeb v odvětvích zdravotnictví, školství a sociální péče, jako jsou například správní orgány a soukromé organizace, NISD nebo soukromé samostatně výdělečně činné osoby, se do HISC zahrnují bez ohledu na svůj status.
Vylučují se jednotlivci nebo skupiny jako výrobci zboží a nefinančních služeb sloužících výhradně pro jejich vlastní potřebu.
3. V souladu s klasifikací COICOP/HISC zahrnuje školství (oddíl 10) jenom služby vzdělávání.
Pokud se účtuje souhrnná cena za služby vzdělávání zahrnující vzdělávací materiály nebo služby na podporu vzdělávání, její složky se musí oddělovat a přiřazovat příslušným třídám klasifikace COICOP/HISC.
Jestliže souhrnnou cenu nelze rozčlenit na ceny jejích jednotlivých složek, zařazuje se do oddílu 10 klasifikace COICOP/HISC.
4. Mezní případy mezi službami vzdělávání na předškolní úrovni a zařízení péče o dítě, jako jsou kojenecké ústavy, jesle a mateřské školy, se zařazují do oddílu 10 klasifikace COICOP/HISC, pokud je dítěti při vstupu nejméně tři roky a činnosti sestávají z organizovaného vyučování v prostředí školského typu určeného k přemostění mezery mezi prostředím existujícím doma a ve škole.
Pokud však hlavní cíl není pedagogický a jde o opatrování a poskytnutí pomoci dítěti, tyto služby se zařadí do třídy 12.4.0 klasifikace COICOP/HISC.
5. Pokud nemocnice poskytují hospitalizovaným pacientům kromě základních služeb podle klasifikace COICOP/HISC 06.3 také jiné zboží a služby účtované zvlášť, pak se toto jiné zboží a služby nezařazují do třídy 06.3.0, ale do odpovídajících tříd COICOP/HISC.
Článek 4
Ceny
1. Odpovídající dílčí indexy HISC se počítají podle vzorce Laspeyresova typu používaného pro jiné dílčí indexy.
Odrážejí cenovou změnu na základě změněných výdajů při zachování stálé struktury spotřeby domácností a stálého složení spotřebitelské populace v základním nebo sledovaném období.
2. a) Pořizovací ceny zboží a služeb v odvětvích zdravotnictví, školství a sociální péče používané v HISC jsou částky placené spotřebiteli, očištěné od náhrad.
b) Změny pořizovacích cen, které odrážejí změny pravidel tyto ceny určující, se vykazují jako cenové změny v HISC.
c) Pokud mají pořizovací ceny vazbu na index, změny pocházející ze změn v indexu se vykazují jako cenové změny v HISC.
d) Změny pořizovacích cen pocházející ze změn příjmů pořizovatelů se vykazují jako cenové změny v HISC.
3. V případech změn kvality se s cenami zachází podle pravidel pro změny specifikací, zejména podle pravidel o kvalitativním očišťování podle článku 5 nařízení Komise (ES) č. 1749/96.
4. Pokud byly zboží nebo služby v odvětvích zdravotnictví, školství a sociální péče spotřebitelům poskytnuty zdarma a následně byla účtována skutečná cena, odrazí se změna z nulové na skutečnou cenu a naopak v HISC.
5. Pokud byly zboží a služby v odvětvích zdravotnictví, školství a sociální péče poskytované společně s jiným zbožím a službami poskytnuty spotřebitelům zdarma a následně účtovány zvlášť, odrazí se změna v HISC.
6. V případě potřeby se použije obdobně postup podle článku 5 nařízení Komise (ES) č. 2646/98 [6], týkajícího se tarifů.
Článek 5
Základní údaje
Základními údaji se rozumí všechny pořizovací ceny zboží a služeb v odvětvích zdravotnictví, školství a sociální péče a jejich složky společně s váhami, které odrážejí úroveň, načasování a strukturu spotřeby tohoto zboží a služeb s ohledem na sociálně-hospodářské charakteristiky určující tyto ceny.
Článek 6
Zdroje údajů
1. Členské státy vypracovávají dílčí indexy HISC ze základních údajů stanovených v článku 5.
2. Statistické jednotky jako správní orgány, správa sociální péče nebo NISD, které členský stát vyzve ke spolupráci při sběru nebo předávání základních údajů, mají povinnost poskytovat pravdivé a úplné informace v požadované době a na vyžádání umožnit orgánům a institucím příslušným pro sestavování úředních statistik získání dostatečně podrobných údajů, které jsou třeba k vyhodnocení plnění podmínek srovnatelnosti a kvality dílčích indexů HISC.
Článek 7
Srovnatelnost
HISC vypracované postupem podle článků 4 a 5 tohoto nařízení nebo jiným postupem, jehož výsledkem je index se systematickou odchylkou, která není větší než jedna desetina procentního bodu ve srovnání s průměrnou roční mírou změny indexu, se pokládají za srovnatelné.
Článek 8
Kontrola kvality
1. Členské státy poskytnou Komisi (Eurostatu) informace o postupech s ohledem na zacházení se zbožím a službami v odvětvích zdravotnictví, školství a sociální péče, pokud se liší od postupů podle článků 4 a 5 tohoto nařízení, než je začnou používat.
2. Členské státy poskytnou Komisi na její žádost dostatečné informace pro vyhodnocení fungování postupů podle článků 4 a 5 tohoto nařízení. Výsledek hodnocení bude zahrnut do zpráv, které má Komise předkládat Radě podle článku 2 nařízení Rady (ES) č. 1687/98 a článku 2 nařízení Rady (ES) č. 1688/98.
Článek 9
Provedení
Členské státy provedou toto nařízení v prosinci 1999 a nabývá účinku od indexu za leden 2000; výjimku tvoří následující položky, které se zavedou v prosinci 2000 a nabývají účinku od indexu za leden 2001:
a) ústavní zdravotní péče (COICOP/HISC 06.3);
b) sociální péče poskytovaná v domácnostech, např. úklid, stravování, doprava tělesně nebo duševně postižených (část COICOP/HISC 12.4.0);
c) domovy důchodců, ústavy pro tělesně nebo duševně postižené (část COICOP/HISC12.4.0).
Článek 10
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (EHS) č. 2197/1999
ze dne 15. října 1999,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 548/89 a (EHS) č. 812/89 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č.
1835/1999 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
(1) vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 548/89 [3] a nařízení (EHS) č. 812/89 [4] stanovují opatření týkající se mimo jiné zařazení pletených oděvů do kombinované nomenklatury;
(2) vzhledem k tomu, že rozsudek soudního dvora C-338/95 ze dne 20. listopadu 1997 [5] pojednává o zařazení dámských šatů a dámských nočních košil;
(3) vzhledem k tomu, že je třeba upřesnit odůvodnění pro zařazení výrobků uvedených v bodech 1, 2 a 3 v příloze nařízení (EHS) č. 548/89 a výrobků uvedených v bodech 1, 2 a 3 v příloze nařízení (EHS) č. 812/89;
(4) vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V příloze nařízení (EHS) č. 548/89 a v příloze nařízení (EHS) č. 812/89 se ve sloupcích 3 (odůvodnění) nahrazují druhé odstavce bodů 1, 2 a 3 tímto: "Zařazení jako noční košile je vyloučeno, protože uvedený oděv může být na základě objektivních vlastností oblékán ke spánku i jinam, a není tedy určen výlučně nebo především jako noční úbor."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2245/1999
ze dne 22. října 1999,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1663/95, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 729/70 týkající se postupu schválení účetní závěrky záruční sekce EZOZF
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 729/70 ze dne 21. dubna 1970 o financování společné zemědělské politiky [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1287/95 [2], a zejména na čl. 4 odst. 6 a čl. 5 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) S ohledem na zkušenosti by mělo být v nařízení Komise (ES) č. 1663/95 [3], naposledy pozměněném nařízením (ES) č. 896/97 [4], učiněno několik změn a vyjasnění, zejména pokud jde o kritéria pro schválení týkající se provádění plateb a o nezbytnost zabránit střetu zájmů u odpovědných osob v platebních agenturách při výkonu jejich funkcí.
(2) Údaje o částkách, které je třeba získat zpět, by měly být zahrnuty v ročních účetních závěrkách platebních agentur.
(3) Není účelné ani správné, aby Komise oznamovala posouzení výdajů, které má na základě svých zjištění v úmyslu vyloučit z financování podle čl. 5 odst. 2 písm. c) nařízení (EHS) č. 729/70, předtím, než měl členský stát příležitost se vyjádřit.
(4) Výdaje musí být z financování vyloučeny po celé období, během kterého jsou předpisy Společenství porušovány.
(5) Výbor EZOZF zaujal kladné stanovisko,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1663/95 se mění takto:
1. V článku 2 se odstavec 3 nahrazuje tímto:"Forma a obsah účetních údajů uvedených v odstavci 1 se stanoví postupem podle článku 13 nařízení (EHS) č. 729/70."
2. V čl. 5 odst. 1 se vkládá nové písmeno f), které zní: "f) souhrn částek dosud zpětně nezískaných, rozdělený podle účetních období, ve kterých byl vydán příkaz k inkasu, a souhrn částek uznaných během roku za nenávratné."
3. V článku 8 se odstavec 1 nahrazuje tímto: "1. Dojde-li Komise na základě šetření k závěru, že výdaje nebyly uskutečněny v souladu s předpisy Společenství, sdělí dotyčnému členskému státu výsledky svého šetření a uvede nápravná opatření, které je třeba učinit pro zajištění souladu s těmito předpisy v budoucnosti.
Sdělení obsahuje odkaz na toto nařízení.
Členský stát odpoví ve lhůtě dvou měsíců a Komise může následně upravit svůj postoj.
V odůvodněných případech může Komise tuto lhůtu prodloužit.
Po uplynutí lhůty stanovené pro odpověď pozve Komise členský stát k dvoustrannému jednání a obě strany se pokusí dosáhnout dohody o opatřeních, která mají být přijata a ohledně posouzení závažnosti protiprávního jednání a finanční ztráty Společenství.
Po jednání a po uplynutí lhůty pro dodání dalších informací, kterou stanoví Komise po tomto jednání v dohodě s daným členským státem, nebo pokud členský stát nepřijme pozvání k jednání ve lhůtě stanovené Komisí, sdělí Komise formálně po uplynutí této lhůty své závěry členskému státu, přičemž odkáže na rozhodnutí Komise 94/442/ES [5].
Aniž je dotčen čtvrtý pododstavec tohoto odstavce, obsahuje toto sdělení posouzení veškerých výdajů, které má Komise v úmyslu vyloučit z financování podle čl. 5 odst.
Členský stát uvědomí Komisi co nejdříve o nápravných opatřeních přijatých k zajištění souladu s předpisy Společenství a o dni jejich skutečného použití. Až do dne skutečného použití nápravných opatření přijme Komise případně jedno nebo více rozhodnutí o vyloučení výdajů, kterých se týká nedodržení předpisů Společenství podle čl. 5 odst. 2 písm. c) nařízení (EHS) č. 729/70."
4. Příloha se mění takto:
a) Vkládá se nový bod 4a, který zní: "4a.
S předchozím souhlasem Komise a pouze v případě spolufinancovaných opatření, má-li být proveden velký počet malých plateb, mohou být platbami žadatelům o podporu pověřeny jiné subjekty.
Mezi platební agenturou a daným subjektem musí být uzavřena písemná dohoda určující povahu údajů a podkladů, které mají být předloženy platební agentuře, a lhůtu, v níž musí být předloženy; tyto doklady musí platební agentuře umožnit plnění kritérií pro schválení a dodržení lhůt pro předkládání měsíčních a ročních účetních závěrek.
Platební agentura zůstává odpovědná za účinnou správu dotyčných peněžních prostředků a za aktualizaci účetních záznamů.
Zmocnění zástupci platební agentury, osvědčovatel a Evropská unie mají právo prověřovat doklady v držení uvedeného subjektu a provádět kontroly žadatelů o podporu."
b) V bodě 5 se doplňují nové věty, které znějí: "Správní oddělení příslušné k provádění plateb, nebo jiné vykonávající nad ním dohled, má k dispozici podklady k odůvodněnosti žádostí o podporu a k předepsaným správním a fyzickým kontrolám.
Údaje a podklady mohou být v souhrnné formě, která odpovídá bodu 4 podbodu iv) této přílohy a mohou být poskytnuty prostřednictvím výpočetního systému."
c) V bodě 6 podbodě ii) druhém pododstavci se doplňuje nová věta, která zní: "Musí být přijata vhodná opatření zabraňující střetu zájmů tam, kde odpovědné osoby, pokud jde o ověřování, schvalování a výplatu nároků z fondu vykonávají rovněž další funkce mimo platební agenturu."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2249/1999
ze dne 22. října 1999
o otevření celní kvóty Společenství pro dovoz vykostěného sušeného hovězího masa
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V rámci jednání o dohodě mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o obchodu se zemědělskými produkty se Společenství zavázalo, že od 1. července 1999 otevře samostatnou celní kvótu pro vykostěné sušené hovězí maso.
Dohoda byla podepsána 21. června 1999.
(2) S cílem vyhovět podmínkám závazku Společenství je nutné stanovit, že toto přednostní zacházení vyprší 12 měsíců poté, co dohoda vstoupí v platnost.
(3) V zájmu zjednodušení by tato kvóta měla být otevřena na víceletém základě pro jednotné období 12 měsíců.
Poslední kvótové období však může být kratší než dvanáct měsíců, a to v závislosti na skutečném dni vstupu dohody v platnost.
V takovém případě je vhodné oprávnit Komisi, aby mohla v rámci celní kvóty upravit dostupné množství.
(4) Na konci přechodného období, které končí jeden rok po vstupu dohody v platnost, budou podmínky preferenčního dovozu vykostěného sušeného hovězího masa ze Švýcarska zahrnuty v ustanoveních uvedené dohody.
(5) Je vhodné přijmout prováděcí pravidla k tomuto nařízení a zejména ustanovení nezbytná pro správu kvót postupem podle článku 27 nařízení Rady (EHS) č. 805/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Celní kvóta Společenství se otevírá na několikaletém základě pro období od 1. července jednoho roku do 30. června roku následujícího pro dovoz čistého objemu 700 tun vykostěného sušeného hovězího masa kódu KN ex02102090.
2. V rámci kvóty uvedené v odstavci 1 se nepoužijí specifická cla stanovená ve společném celním sazebníku.
Článek 2
Prováděcí pravidla k tomuto nařízení a případné poměrné snížení ročního množství, pokud je konečné období celní kvóty kratší než 12 měsíců, se stanoví postupem podle článku 27 nařízení (EHS) č. 805/68.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2250/1999
ze dne 22. října 1999
o celní kvótě pro máslo pocházející z Nového Zélandu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Koncese Společenství uvedené v dohodách uzavřených v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání a obsažené v seznamu CXL/Evropská společenství zahrnují celní kvótu o objemu 76667 tun pro máslo pocházejícího z Nového Zélandu, alespoň šest týdnů staré, o obsahu tuku nejméně 80 %, avšak méně než 82 % hmotnostních, vyrobené přímo z mléka nebo smetany.
(2) Zařaditelnost másla vyrobeného na Novém Zélandu s použitím výrobních procesů nazývaných "Ammix" a "Roztíratelný" pod uvedenou celní kvótu byla zpochybňována.
(3) V zájmu právní jistoty je vhodné výslovně uvést, že máslo, které je vyrobeno z mléka nebo smetany bez použití skladovaných surovin nemůže být z celní kvóty vyloučeno na základě skutečnosti, že je vyrobeno procesem, při kterém může smetana projí fází, kdy dochází k zahuštění máselného tuku a/nebo k frakcionaci tohoto tuku,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro účely uplatňování celní kvóty pro máslo pocházející z Nového Zélandu výraz "vyrobené přímo z mléka nebo smetany" nevylučuje máslo vyrobené přímo z mléka nebo smetany, bez použití skladovaných surovin, během jediného, samostatného a nepřerušovaného výrobního procesu, v němž může smetana projít fází, kdy dochází k zahuštění a/nebo frakcionaci máselného tuku a/nebo frakcionaci tohoto tuku.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2256/1999
ze dne 25. října 1999,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1621/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2201/96, pokud jde o podporu pro pěstování vinných hroznů k produkci některých druhů sušených vinných hroznů
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2201/96 ze dne 28. říj na 1996 o společné organizaci trhu s produkty z ovoce a zeleniny [1] ve znění nařízení (ES) č. 2199/97 [2], a zejména na čl. 7 odst. 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Čl. 13 odst. 2 písm. c) nařízení (ES) č. 1621/1999 ze dne 22. července 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2201/96, pokud jde o podporu pro pěstování vinných hroznů k produkci některých druhů sušených vinných hroznů [3], stanoví lhůtu pro uzavírání smluv na hospodářský rok 1999/2000 na 15. říjen 1999. Tato lhůta se nyní jeví jako nedostatečná, zejména pro některé oblasti ve Společenství, kde neexistují organizace producentů. Za těchto okolností je tedy nutné dotyčná lhůta prodloužit do 1. listopadu 1999.
(2) Vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Čl. 13 odst. 2 písm. c) nařízení (ES) č. 1621/1999 se nahrazuje tímto: "c) smlouvy uvedené v článku 5 musí být podepsány mezi producenty nebo organizacemi producentů včetně těch, které jsou uvedeny v bodu a), a zpracovateli, kteří podali žádosti o zápis do databáze; smlouvy na hospodářské roky 1999/2000 a 2000/01 musí být uzavřeny v uvedeném pořadí nejpozději 1. listopadu 1999 a 1. září 2000."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2278/1999
ze dne 21. října 1999,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 3528/86 o ochraně lesů Společenství před důsledky znečištění ovzduší
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3528/86 ze dne 17. listopadu 1986 o ochraně lesů Společenství před důsledky znečištění ovzduší [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 307/97 [2], a zejména na články 2 a 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (EHS) č. 3528/86 upravuje finanční příspěvek Společenství na opatření v rámci akce Společenství na ochranu lesů před důsledky znečištění ovzduší.
(2) Článek 12 uvedeného nařízení stanoví, že příspěvek Společenství je určen na financování pravidelné inventarizace poškození lesů, zejména v důsledku znečištění ovzduší, sítě pozorovacích zkusných ploch pro intenzivní a průběžné monitorování lesních ekosystémů, experimentů a pilotních a demonstračních projektů pro zlepšení ochrany lesů před znečištěním ovzduší.
(3) V zájmu efektivnosti, zjednodušení a racionalizace postupů na úrovni členských států i Společenství by se měla různá opatření, pro něž je požadována finanční pomoc Společenství, soustředit do národního ročního programu jednotlivých členských států.
(4) Měla by být stanovena podrobná pravidla, jakým způsobem budou žádosti o pomoc v rámci národního programu předkládány a jaké informace musejí obsahovat, aby mohly být urychleně posouzeny.
(5) Je třeba zavést systém zálohových plateb finanční pomoci Společenství, aby členské státy mohly zajistit řádné financování svých národních programů.
(6) Žádosti o vyplacení záloh a zůstatku podle národního programu předložené Komisi příslušnými orgány musí obsahovat určité údaje, které usnadní kontrolu výdajů.
(7) Komise musí být informována o tom, že opatření jsou prováděna za podmínek a ve lhůtách určených v rozhodnutí o poskytnutí finanční pomoci.
(8) Členské státy musí přijmout opatření nutná k zajištění účinné kontroly provádění opatření v rámci národního programu.
3528/86 a nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství [3] musejí členské státy kontrolovat efektivní a řádné provádění operací financovaných Společenstvím a získat zpět částky proplýtvané v důsledku nesrovnalostí či nedbalosti; tyto částky představují z hlediska rozpočtu Společenství neodůvodněné výdaje, a proto musí být vráceny Společenství.
(10) V případě, že na základě kontroly podle článku 14 nařízení (EHS) č. 3528/86 provedené Komisí vyjde najevo nějaká nesrovnalost, musí mít členský stát možnost se ke vzniklé situaci vyjádřit.
Prokáže-li se, že k nesrovnalosti skutečně došlo a dotčené částky jsou tedy neoprávněným výdajem z rozpočtu Společenství, měly by být Společenství vráceny.
(11) Nařízení Komise (EHS) č. 526/87 [4], článek 2 nařízení Komise (EHS) č. 1696/87 [5] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1398/95 [6] a článek 2 nařízení Komise (ES) č. 1091/94 [7] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1545/1999 [8] musejí být zrušeny.
(12) Rovněž musí být zrušeno nařízení Komise (EHS) č. 1697/87 [9] ze dne 10. června 1987.
Tímto nařízením se však řídí vyplácení finančních příspěvků Společenství podle nařízení (EHS) č. 3528/86, o kterých bylo rozhodnuto před 1. listopadem 1999.
(13) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého lesnického výboru,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Opatření uvedená v článcích 2 a 4 nařízení (EHS) č. 3528/86 jsou zařazena do programů vypracovávaných každoročně členskými státy.
Národní program musí zahrnovat všechny žádosti o pomoc předložené na základě uvedených článků.
Program musí obsahovat informace a dokumenty uvedené v příloze I tohoto nařízení a týkat se informací uvedených v článku 2.
Každoročně před 1. listopadem předloží členské státy Komisi ve dvou vyhotoveních své programy.
2. Národní program uvedený v odstavci 1 musí být dokončen nejpozději do tří let ode dne oznámení rozhodnutí Komise o financování bez možnosti prodloužení této lhůty.
Článek 2
Program uvedený v článku 1 musí dále obsahovat:
- seznam dokladů, které musí příjemci pomoci předložit; "doklady" se rozumí veškeré dokumenty vystavené v souladu se zákonnými či podzákonnými předpisy daného členského státu nebo s opatřeními přijatými příslušným orgánem, jež jsou způsobilé prokázat, že byly splněny všechny podmínky stanovené pro individuální žádosti.
Seznam obsahuje označení jednotlivých dokladů s uvedením předpisů či opatření, na jejichž základě jsou vystavovány, a stručný popis obsahu takových dokumentů,
- vzory formulářů, na nichž příjemci pomoci předkládají svou žádost o platbu.
Tyto formuláře musí obsahovat alespoň souhrn vynaložených výdajů a srovnávací tabulku udávající kvalitativní a kvantitativní popis plánovaných a uskutečněných opatření,
- popis kontrolních a řídících metod k zajištění efektivního provádění opatření v rámci programu podle článku 14 nařízení (EHS) č. 3528/86.
Členské státy sdělí Komisi také jakoukoli následnou aktualizaci dokumentace uvedené v tomto článku.
Článek 3
1. V souladu s článkem 13 nařízení (EHS) č. 3528/86 členské státy určí orgán, který bude pověřen prováděním programu.
2. Příslušný orgán smí požádat o zálohu na národní program v maximální výši 50 % pomoci Společenství nejdříve 1. ledna roku následujícího po dni oznámení rozhodnutí Komise o financování programu.
3. O druhou zálohu v maximální výši 30 % smí příslušný orgán požádat, prokáže-li, že 60 % první zálohy již bylo použito na tentýž program.
4. Zůstatek částky bude vyplacen poté, co Komise obdrží a schválí závěrečnou zprávu, konečný finanční výkaz a žádost o závěrečnou platbu pro národní program.
Článek 4
1. Každé pololetí počínaje 1. červencem roku následujícího po dni oznámení rozhodnutí Komise o financování programu předloží příslušný orgán výkaz o platbách vyplacených příjemcům pomoci v souladu s přílohou II spolu se zprávou popisující stav prací.
2. Příslušný orgán musí předložit Komisi žádosti o výplatu záloh a zůstatku pro národní program ve dvou vyhotoveních a v souladu s přílohou III k tomuto nařízení.
Článek 5
1. Veškeré částky proplýtvané v důsledku nesrovnalostí či nedbalosti, získané zpět členským státem, musí být vráceny Společenství.
2. Zjistí-li Komise během čtyř let po vyplacení zůstatku jakoukoliv nesrovnalost v operaci financované Společenstvím, ale příslušná částka nebyla podle odstavce 1 vrácena Společenství, uvědomí o tom členský stát a poskytne mu možnost se vyjádřit.
3. Jestliže rozborem situace a z vyjádření členského státu Komise dojde k závěru, že došlo k nesrovnalosti, členský stát příslušné částky vrátí.
Článek 6
Nařízení (EHS) č. 526/87, článek 2 nařízení (EHS) č. 1696/87 a článek 2 nařízení (ES) č. 1091/94 se zrušují.
Článek 7
Nařízení (EHS) č. 1697/87 se zrušuje.
Použije se však nadále na vyplácení finančních příspěvků Společenství podle nařízení (EHS) č. 3528/86, o nichž bylo rozhodnuto před 1. listopadem 1999.
Článek 8
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2293/1999
ze dne 14. října 1999,
kterým se prodlužují dočasná povolení některých doplňkových látek v krmivech
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech [1], naposledy pozměněnou nařízením Komise (ES) č. 1636/1999 [2], a zejména na článek 3 této směrnice,
(1) vzhledem k tomu, že článek 9e odstavec 1 směrnice 70/524/ES stanoví, že nové doplňkové látky nebo nová užití doplňkových látek mohou být dočasně povolena, pokud jejich povolený obsah v krmivech nemá nepříznivé účinky na zdraví lidí ani zvířat ani na životní prostředí, ani neškodí spotřebiteli tím, že by ovlivňovaly vlastnosti živočišných produktů, pokud jejich přítomnost v krmivech může být kontrolována a pokud lze podle dosavadních výsledků předpokládat, že mají příznivý vliv na vlastnosti krmiv nebo na živočišnou výrobu, jsou-li zapracovány do těchto krmiv;
(2) vzhledem k tomu, že směrnice 70/524/ES stanoví, že dočasná povolení jsou poskytována od 1. října 1999 na úrovni Společenství na období, které nesmí překročit čtyři roky; že doplňkové látky nebo užití doplňkových látek dočasně povolených poprvé mezi 1. dubnem 1998 a 30. září 1999 jsou předmětem dočasných povolení na národní úrovni, jejichž platnost končí 30. září 1999; že je proto vhodné prodloužit tato dočasná povolení;
(3) vzhledem k tomu, že Komise konzultovala Vědecký výbor pro výživu zvířat ve věci dočasných povolení enzymů a mikroorganismů zařazených do přílohy tohoto nařízení; že se výbor vyjádřil zejména k bezpečnosti těchto doplňkových látek;
(4) vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro krmiva,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Doplňkové látky uvedené v příloze tohoto nařízení se povolují v souladu se směrnicí 70/524/EHS za podmínek uvedených v této příloze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dne 1. října 1999.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 2316/1999
ze dne 22. října 1999,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1251/1999 o režimu podpor pro producenty některých plodin na orné půdě
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1251/1999 ze dne 17. května 1999 o režimu podpor pro producenty některých plodin na orné půdě [1], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 1251/1999 nahradilo režim podpor pro producenty některých plodin na orné půdě stanovený nařízením Rady (EHS) č. 1765/92 [2], naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 1624/98 [3]. V důsledku změn spojených s novým režimem a na základě získaných zkušeností by měla být harmonizována a v případě potřeby zjednodušena prováděcí pravidla k režimu plateb na plochu. Z důvodu jasnosti je vhodné v jednotném aktu nově vypracovat ustanovení specifických nařízení pro jednotlivé aspekty tohoto režimu, tedy tato nařízení Komise: nařízení (EHS) č. 2467/92 [4] ve znění nařízení (EHS) č. 3738/92 [5], nařízení (EHS) č. 2836/93 [6] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1503/97 [7], nařízení (ES) č. 762/94 [8] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1981/98 [9], nařízení (ES) č. 1098/94 [10] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1945/1999 [11], nařízení (ES) č. 1237/95 [12] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2017/97 [13], nařízení (ES) č. 658/96 [14] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 610/1999 [15] a nařízení (ES) č. 1577/98 [16].
(2) Platby na plochu stanovené nařízením (ES) č. 1251/1999 musí být omezeny na určité plochy, které je třeba upřesnit.
V daném hospodářském roce by měla být povolena pouze jedna žádost o platbu na plochu pro jednotlivý obdělaný pozemek.
Pro pozemek, pro nějž bylo žádáno o podporu na plochu v rámci jiné společné organizace trhu ve stejném hospodářském roce, nemůže být platba poskytnuta v rámci režimu plateb na plochu.
Platby na plochu se poskytnou pro plodiny subvencované v rámci programu spadajícího do strukturální politiky a politiky životního prostředí Společenství.
(3) Článek 7 nařízení (ES) č. 1251/1999 definuje půdu, pro niž lze poskytovat platby na plochu.
Uvedený článek schvaluje některé výjimky pod kontrolou členských států, tyto výjimky však nesmí omezovat účinnost úprav stanovených uvedeným nařízením.
Měla by být stanovena vhodná opatření, která by zamezila jakémukoliv riziku, udržela by plochu, pro niž lze podpory poskytnout, na stávající úrovni a zamezila jakémukoliv jejímu výraznému zvýšení.
Za tímto účelem by měly být některé víceleté plodiny považovány za součást osevního postupu.
Plochy zahrnuté do restrukturalizačního programu by rovněž měly být považovány za plochy, pro něž lze poskytovat platby na plochu.
Je nezbytné definovat pojmy jako restrukturalizace, výrazné zvýšení zemědělské plochy a závazek vyměnit půdu, pro niž lze poskytovat platby na plochu, za půdu, pro niž takové platby poskytovat nelze.
(4) Mělo by se zabránit osévání půdy pouze za tím účelem, aby bylo možné pro danou půdu získat platby na plochu.
Je třeba určit některé podmínky výsevu a pěstování plodin, zejména pokud jde o olejnatá semena, bílkovinné plodiny, lněné semeno a pšenici tvrdou.
Místní normy by měly být respektovány, aby byla zohledněna různorodost zemědělské praxe ve Společenství.
(5) Za tím účelem, aby byla podpořena politika Společenství zaměřená na zlepšování jakosti, měly by být platby na plochu pro semena řepky a řepice poskytovány pouze žadatelům, kteří zaseli osiva specifikovaných odrůd a jakostí.
Při určování odrůd, pro něž může být platba na plochu poskytnuta, by mělo být v zájmu konzistence, zjednodušení a řádného řízení odkazováno na Společný katalog odrůd zemědělských rostlin zavedený směrnicí 70/457/EHS [17], naposledy pozměněnou směrnicí 98/96/ES [18], pro hospodářský rok 2000/01 by mělo být za účelem jasnosti a zachování kontinuity odkazováno na odrůdy, pro něž může být platba poskytována v rámci předcházejícího režimu.
Měly by být vyjasněny normy Společenství pro glukosinolát a kyselinu erukovou v semenech řepky a řepice a stanoveny zkoušky pro měření obsahu glukosinolátu a kyseliny erukové ve vzorcích daných semen.
Je nezbytné vyjasnit režim seznamu odrůd semene řepky a řepice a některých dalších kategorií osiv.
Je třeba specifikovat odrůdy slunečnicových semen, které mají být použity jako semeno slunečnice cukrářského typu.
(6) Členské státy, které kukuřici tradičně nepěstují, mohou vytvořit základní plochu pro silážní píci.
Je nezbytné pojem silážní píce definovat.
(7) Měly by být stanoveny normy pro sladký vlčí bob a zkoušky, kterými se určí, zda je vzorek vlčího bobu sladký.
(8) Podle článku 5 nařízení (ES) č. 1251/1999 lze příplatek k platbě na plochu poskytovat producentům pšenice tvrdé v tradičních produkčních regionech v rámci maximální zaručené plochy příslušného členského státu.
Tato maximální zaručená plocha může být rozdělena mezi produkční regiony.
Pro velikosti těchto produkčních regionů by mělo být zavedeno pravidlo de minimis, aby se předešlo jejich roztříštění a aby byly při případném použití sankcí za překročení dodrženy zásady proporcionality.
Některým členským státům byly v netradičních oblastech přiděleny plochy, pro něž může být poskytnuta zvláštní podpora pro pšenici tvrdou.
Je proto nezbytné definovat regiony ve členských státech, pro něž lze tuto podporu poskytovat.
Nařízení (ES) č. 1251/1999 stanoví, že musí být používáno certifikované osivo pšenice tvrdé.
Měla by být přijata zvláštní opatření, aby se zajistilo, že bude takové osivo používáno.
Je třeba určit minimální množství a přechodné období, během něhož má být používání tohoto osiva dosaženo, aby se předešlo obtížím při zásobování nebo narušení trhu s certifikovaným osivem.
Vzhledem k rozmanitosti zemědělské praxe ve členských státech a v rámci regionů těchto států by mělo být stanovení minimálního množství a přijímání jakýchkoliv potřebných přechodných opatření ponecháno na dotčeném členském státě.
(9) Nařízení (ES) č. 1251/1999 mimo jiné stanoví, že používání režimu plateb na plochu podléhá režimu regionálních základních ploch.
S ohledem na potřebu průhlednosti na straně jedné a na uspokojivé řízení těchto ploch na straně druhé je pro každý členský stát třeba stanovit počet hektarů, pro něž může být podpora v rámci režimu plateb na plochu poskytnuta, a určit způsob rozdělování.
(10) Podle článku 3 nařízení (ES) č. 1251/1999 by regionalizační plány měly zohledňovat rozdíly mezi zavlažovanými a nezavlažovanými plochami.
Pojem zavlažování by měl být definován.
Pro kukuřici může být vytvořena samostatná základní plocha.
V některých členských státech se tato plocha může týkat zejména kukuřice na siláž.
Vzhledem k povaze kukuřice na siláž nelze výnosy vyjádřit v tunách na hektar.
Měl by proto být definován výnos, který by byl v tomto případě použitelný.
Členský stát by měl mít příležitost stanovit výnos použitelný pro kukuřici na siláž ve vztahu k výnosu srovnatelných plodin na orné půdě v příslušném regionu.
(11) Měly by být určeny plochy, které se zohlední při hodnocení jednotlivých překročení základní plochy, a pravidla pro stanovení rozsahu takového překročení.
Pokud je vytvořena základní plocha samostatně pro kukuřici, pro zavlažované plochy nebo pro silážní píci, musí být stanovena zvláštní pravidla, pokud jde o plochy, které mají být zohledněny při výpočtu jednotlivých překročení příslušné základní plochy.
Pravidla pro stanovení překročení základní plochy musí ve všech případech zajišťovat dosažení základní plochy.
Rovněž by měl být stanoven způsob pro výpočet překročení maximálních zaručených ploch pro pšenici tvrdou.
(12) Aby se předešlo tomu, že kvůli složitým regionalizačním plánům skutečné výnosy výrazně převýší výnosy referenční, nařízení (ES) č. 1251/1999 stanoví, že budou platby na plochu v následujícím hospodářském roce upraveny přiměřeně k překročení průměrného výnosu vyplývajícího z regionalizačních plánů.
Údaje nezbytné pro výpočet jednotlivých překročení referenčních výnosů musí být včas k dispozici.
Měl by být upřesněn postup pro určení těchto překročení a měly by být stanoveny zejména referenční výnosy vyplývající z regionalizačních plánů stanovených v souladu s kritérii podle článku 3 uvedeného nařízení.
(13) Podle článku 2 nařízení (ES) č. 1251/1999 lze platby na plochu poskytnout pouze v případě, že se dotčení producenti zaváží, že vyjmou z produkce část plochy svých hospodářství.
Za tím účelem, aby se zajistilo, že takové vynětí z produkce zlepší rovnováhu na trhu, měla by být stanovena prováděcí pravidla, která zaručí, že má daný režim nezbytnou účinnost a je v souladu s celkovým režimem stanoveným nařízením (ES) č. 1251/1999.
Za tímto účelem by mělo být přijato ustanovení pro plochy považované za vyňaté z produkce, které by bylo srovnatelné s ustanoveními vzatými v úvahu při výpočtu regionální základní plochy, přičemž by z tohoto režimu neměly být definitivně vyloučeny plochy jiné než uvedené v článku 7 uvedeného nařízení.
Účinnost režimu lze zvýšit, pokud je přijato ustanovení, že se vynětí z produkce použije rovněž pro nerozdělené minimální plochy.
Měla by být rovněž přijata ustanovení o ochraně životního prostředí a údržbě a využití ploch vyňatých z produkce.
Podle nařízení (ES) č. 1251/1999 nemusejí z produkce vyjmout půdu producenti, jejichž žádost nepřevyšuje produkci 92 tun obilovin.
Měla by být stanovena metoda výpočtu limitu produkce ve výši 92 tun obilovin.
Za účelem jasnosti musí být přijata ustanovení pro případy, kdy není závazek vynětí půdy z produkce splněn.
(14) Minimální doba, během níž je půda vyňata z produkce, musí pokrývat nejméně jedno vegetační období plodin na orné půdě podle nařízení (ES) č. 1251/1999.
Měly by se však zohlednit některé zvláštní okolnosti, a proto by mělo být možné využívat půdu vyňatou z produkce také před uplynutím minimální doby pro vynětí z produkce.
(15) Měla by být stanovena pravidla, která zaručí, že zemědělci, kteří se zaváží vyjmout půdu z produkce na období, které nepřesahuje pět hospodářských let, obdrží minimální platbu.
Měly by být stanoveny úpravy a sankce použitelné v rámci daného režimu.
(16) Nařízení Rady (EHS) č. 3653/90 ze dne 11. prosince 1990, kterým se zavádějí přechodná opatření upravující společnou organizaci trhu s obilovinami a rýží v Portugalsku [19], ve znění nařízení Komise (ES) č. 1664/95 [20], stanoví přímou podporu na hektar pro některé obiloviny pěstované během přechodného období v Portugalsku. Podle čl. 6 odst. 4 nařízení (ES) č. 1251/1999 se k takové podpoře přihlédne pouze při výpočtu vyrovnávací platby za povinné vynětí z produkce.
(17) Ustanovení čl. 8 odst. 2 nařízení (ES) č. 1251/1999 vyžaduje, aby producenti obilovin, olejnatých semen a bílkovinných plodin dokončili výsev nejpozději do 31. května. V některých případech může být výsev kvůli podnebným podmínkám odložen na dobu po 31. květnu. Období pro výsev a podání žádostí by mělo být v některých regionech pro některé plodiny prodlouženo. Tato prodloužení by však neměla nepříz nivě ovlivnit účinnost režimu podpor nebo ohrozit kontrolní systém zavedený nařízením Rady (EHS) č. 3508/92 [21], naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 1036/1999 [22].
(18) Producenti musí rozložit výsev do delšího období, aby byl zpracovatelský průmysl v průběhu celého hospodářského roku pravidelně zásobován kukuřicí cukrovou.
Konečné datum pro výsev kukuřice cukrové by proto mělo být odloženo na den 15. června.
7 nařízení (ES) č. 1251/1999 stanoví, že členské státy, v nichž existuje riziko, že referenční plocha bude výrazně překročena, mohou omezit plochu, pro níž mohou producenti žádat o specifické platby na plochu pro olejnatá semena.
Tento limit musí být stanoven na základě objektivních kritérií a vyjádřen jako procentní podíl zemědělské plochy producenta, pro kterou může být poskytnuta platba na plochu. Tento limit se může pro jednotlivé regionální základních plochy lišit.
Producentům musí být tento limit oznámen do stanoveného data před začátkem výsevu olejnatých semen.
Pokud producent žádá o platbu na plochu pro olejnatá semena pro plochy převyšující limit, budou tyto plochy vyloučeny ze žádosti.
Plocha, pro kterou může producent obdržet platbu na plochu pro půdu vyňatou z produkce, může být v důsledku toho odpovídajícím způsobem snížena.
(20) Za účelem zajištění řádného fungování režimu plateb na plochu v jakémkoliv hospodářském roce musí být prováděny statistické kontroly používání režimu v daném roce.
Nejpozději do 15. září probíhajícího roku musí být k dispozici předběžné údaje, aby bylo možné udělat rozpočtové odhady na úrovni Společenství.
Musí být rovněž stanoven termín oznámení konečné sazby případného překročení.
Údaje pro výpočet všech překročení základních ploch a maximálních zaručených ploch pro pšenici tvrdou a jakékoliv rozdělení maximálních zaručených ploch na základní podplochy nebo regiony musí být včas k dispozici.
(21) Režim stanovený nařízením (ES) č. 1251/1999 se použije od hospodářského roku 2000/01.
Aby mohli příslušní producenti provést výsev nebo případně vyjmout půdu z produkce a podat žádosti o platby na plochu pro dotčený hospodářský rok se znalostí pravidel pro použití nového režimu a v souladu s nimi, ustanovení stávajícího nařízení by měla vstoupit v platnost ihned po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
(22) Řídící výbor pro obiloviny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
Nárok na platby na plochu
ODDÍL I
Obecná ustanovení
Článek 1
1. Platby na plochu podle nařízení (ES) č. 1251/1999 se poskytnou v souladu s podmínkami stanovenými tímto nařízením.
2. Pro jeden obdělaný pozemek může být v daném hospodářském roce podána pouze jedna žádost o platbu na plochu.
3. Pro jeden obdělaný pozemek nesmí být poskytnuta žádná platba na plochu, pokud je dotčený pozemek ve stejném hospodářském roce zahrnut v žádosti o podporu na hektar podle režimu financovaného podle čl. 1 odst. 2 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 [23] pro plodiny na orné půdě jiné než spadající do působnosti nařízení (ES) č. 1251/1999.
Článek 2
1. Pro účely článku 7 nařízení (ES) č. 1251/1999 jsou definicemi pojmů "stálé travní porosty", "trvalé plodiny", "víceleté plodiny" a "restrukturalizační program" definice uvedené v příloze I.
2. Půda, pro kterou byla poskytnuta podpora podle hlavy I nařízení Rady (EHS) č. 2328/91 [24] nebo nařízení Rady (EHS) č. 3766/91 [25] nebo v případě Finska a Švédska půda vyňatá z produkce podle vnitrostátního režimu vynětí půdy z produkce, se považuje půdu, pro níž lze poskytovat platby na plochu.
3. Plochy, jimž je členskými státy podle restrukturalizačního programu nově přiznán nárok na platbu na plochu, nesmí o více než 5 % přesáhnout plochu, které byl v rámci stejného programu takový nárok odebrán.
Při určování uvedeného zvýšení však nebude zohledněno následující:
a) v nových německých spolkových zemích, 2500 ha zasažených restrukturalizací zemědělské půdy v období od 1. ledna do 30. června 1992 a osázených plodinami na orné půdě pro sklizeň v roce 1993;
b) zbývající půda zahrnutá v plánech na vyklučení vinařských oblastí pro vinařský rok 1991/92 schválených podle nařízení Rady (EHS) č. 1442/88 [26] a č. 2239/86 [27] před 31. prosincem 1991 a uskutečněných ve lhůtách stanovených těmito nařízeními.
4. Podle třetího pododstavce čl. 7 nařízení (ES) č. 1251/1999 nesmí členské státy dočasně ani trvale zvýšit celkovou zemědělskou plochu, pro níž lze poskytovat podporu, o více než 0,1 % celkové základní plochy.
Členské státy zašlou Komisi roční seznam povolení vydaných podle třetího pododstavce čl. 7 nařízení (ES) č. 1251/1999 a uvedou v něm počet zemědělců, příslušné plochy a důvody.
Ve zvláštních případech, které jsou řádně odůvodněny, může být lhůta stanovená v prvním pododstavci přezkoumána postupem podle článku 23 nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 [28].
7 nařízení (ES) č. 1251/1999 jsou uvedeny případy, kdy producenti mohou poskytnout závažné a objektivní důvody pro výměnu půdy ve svých hospodářstvích, pro kterou nelze poskytnout platbu, za půdu, pro kterou platbu poskytnout lze, pokud členský stát prověřil, že neexistují platné důvody pro odmítnutí takových výměn, a to zejména s ohledem na rizika týkající se životního prostředí.
Tyto výměny nesmí za žádných okolností vést ke zvýšení celkové zemědělské plochy v daném hospodářství, pro niž lze platbu poskytnout.
Členské státy stanoví systém pro předběžné oznámení a schvalování takových výměn.
Členské státy předloží Komisi nejpozději do 31. května každého roku plány obsahující seznam kritérií, na jejichž základě byly výměny schváleny, a důkazy o tom, že tyto výměny nevedly ke zvýšení celkové zemědělské půdy, pro niž lze platbu poskytnout.
Článek 3
1. Platby na plochu pro plodiny na orné půdě se vyplatí výhradně pro plochy:
a) v regionech, které jsou členským státem z klimatického a zemědělského hlediska prohlášeny za vhodné pro pěstování plodin na orné půdě.
Členské státy mají pravomoc rozhodnout, zda je daný region vhodný pro pěstování některých plodin na orné půdě;
b) plně oseté v souladu s místními normami.
Pokud jsou obiloviny zasety ve směsi s olejnatými semeny nebo bílkovinnými plodinami nebo pokud jsou olejnatá semena zaseta ve směsi s bílkovinnými plodinami, použije se nejnižší sazba platby na plochu;
c) na nichž je plodina udržována za obvyklých podmínek pro růst nejméně do počátku květu.
Olejnatá semena, bílkovinné plodiny, lněné semeno a pšenice tvrdá musí být rovněž udržovány v souladu s místními normami nejméně do 30. června předcházejícího příslušnému hospodářskému roku, pokud nejsou zcela zralé sklízeny před tímto datem.
Bílkovinné plodiny nesmí být sklízeny před ukončením stádia mléčné zralosti;
d) zahrnuté v žádostech pro nejméně 0,3 ha, na kterých je každý obdělávaný pozemek větší než minimální velikost stanovená členským státem pro příslušný region.
2. Pokud se plochy jednotlivých producentů, pro něž lze poskytovat podporu, nacházejí ve více než jednom produkčním regionu, stanoví se splatná částka podle umístění jednotlivých ploch obsažených v žádosti.
3. Členské státy, které s kukuřicí zacházejí samostatně v regionech, kde je kukuřice určena především pro siláž, jsou oprávněné použít pro všechny plochy s kukuřicí v příslušných regionech výnos pro krmné zrní v tomto regionu.
ODDÍL 2
Zvláštní ustanovení pro některé plodiny na orné půdě
Článek 4
1. Členské státy použijí politiku jakosti pro semena řepky a řepice omezením ploch, pro které lze poskytnout platby na plochu, pro plochy oseté certifikovaným osivem řepky a řepice sdružených dvounulových (00) odrůd oznámených a takto zapsaných před každou platbou do Společného katalogu odrůd zemědělských rostlin zavedeného směrnicí 70/457/EHS.
Dvounulové odrůdy jsou odrůdy, které produkují semena o obsahu glukosinolátu nejvýše 25μmol/g při obsahu vlhkosti 9 %, jak je stanoveno metodou EN ISO 9167-1: 1995, a obsahu kyseliny erukové nepřevyšujícím 2 % celkového obsahu mastných kyselin, jak je stanoveno metodou EN ISO 5508: 1995.
2. Odchylně od ustanovení odstavce 1 mohou členské státy zahrnout mezi plochy, pro něž lze poskytovat platby na plochu, plochy oseté jednou nebo více z následujících kategorií semene řepky a řepice, pro které lze poskytovat platby:
a) certifikované osivo sdružených dvounulových odrůd, jehož složky byly oznámeny a v případě potřeby zapsány jako dvounulové do Společného katalogu odrůd zemědělských rostlin;
b) osivo získané sklizní certifikovaného osiva dvounulových odrůd pěstovaných ve stejném hospodářství, která mají podle analýzy reprezentativního vzorku odebraného schváleným zástupcem příslušného vnitrostátního orgánu obsah glukosinolátu nejvýše 18 μmol/g při obsahu vlhkosti 9 %;
c) osivo z materiálů, jež byly před výsevem zapsány pro zkoušku a kontrolu a určeny k získání produktu, jehož zrna by bylo možné použít jako šlechtitelský rozmnožovací materiál, rozmnožovací materiál předstupňů, základní rozmnožovací materiál nebo certifikované osivo pro výzkumné nebo testovací účely, aby bylo možné určit, zda lze daný materiál zařadit do vnitrostátního seznamu odrůd členského státu a následně do Společného katalogu jako dvounulová odrůda;
d) certifikované osivo odrůd "Bienvenu" a "Jet Neuf", na něž se vztahuje smlouva o pěstování podepsaná před výsevem producentem a kupujícím, která byla pro tento účel zvlášť schválena příslušným orgánem členského státu, aby bylo možné získat semena pro výrobu oleje určeného ke zvláštnímu využití v potravinářství nebo ke krmným účelům;
e) osivo z materiálů o obsahu kyseliny erukové nejvýše 40 % celkového obsahu mastných kyselin, pro které byla smlouva o pěstování uzavřena se schváleným prvním kupujícím před výsevem, aby bylo možné získat semena, která jsou určena pro zvláštní nepotravinářské užití nebo která lze použít jako osivo za účelem získání takové plodiny.
Pokud členský stát považuje osivo uvedené v odst. 2 písm. b) za osivo, pro které lze poskytovat platbu, přijme veškerá opatření, aby bylo možné určit, zda dané osivo před výsevem splňuje požadavky.
Obsah glukosinolátu může být stanoven metodami EN ISO 9167-1: 1995(x) nebo EN ISO 9167-2: 1997.
Metoda EN ISO 9167-1: 1995 je jediná, kterou lze použít pro vyřešení sporných otázek týkajících se obsahu glukosinolátu.
4. Pro hospodářský rok 2000/01 je možné poskytovat platby na plochu rovněž pro plochy oseté certifikovanými osivy odrůd a sdružení odrůd uvedených v příloze II nařízení (ES) č. 658/96.
5. Pro účely čl. 10 odst. 9 nařízení (ES) č. 1251/1999 jsou odrůdy slunečnicového semene, které tvoří semena slunečnice cukrářského typu, uvedeny v příloze II.
Článek 5
"Sladkým vlčím bobem" se rozumí odrůdy vlčího bobu, které produkují semena o obsahu nejvýše 5 % hořkých semen. Obsah hořkých semen se vypočte na základě testu uvedeného v příloze III.
Článek 6
1. Pro účely prvního pododstavce čl. 5 nařízení (ES) č. 1251/1999 obdrží producenti pšenice tvrdé v oblastech podle přílohy II uvedeného nařízení příplatek k platbě na plochu nejvýše pro počet hektarů odpovídající maximální zaručené ploše podle přílohy III uvedeného nařízení.
Pro účely přílohy II nařízení (ES) č. 1251/1999 zahrnuje Pannonia v Rakousku oblasti uvedené v příloze IV tohoto nařízení.
2. Pokud je maximální zaručená plocha rozdělena mezi produkční oblasti a produkční regiony podle třetího pododstavce čl. 5 nařízení (ES) č. 1251/1999, použijí tato ustanovení:
a) pokud je plocha produkčního regionu menší než 500 ha, příslušné členské státy mohou spojit dotčený region s přilehlým produkčním regionem;
b) v Itálii mohou být zohledněny plochy tradičně oseté pšenicí tvrdou a vyňaté z produkce v letech 1993 až 1997;
c) příslušné členské státy oznámí producentům a Komisi rozdělení maximální zaručené plochy nejpozději do 15. září hospodářského roku předcházejícího roku, pro nějž se podává žádost o platbu na plochu.
3. Zvláštní podpora podle čtvrtého pododstavce čl. 5 nařízení (ES) č. 1251/1999 se poskytne v oblastech uvedených v příloze V tohoto nařízení nejvýše pro počet hektarů stanovený v příloze IV nařízení (ES) č. 1251/1999, pro každý pozemek uvedený v článku 1 uvedeného nařízení, pro něj lze poskytovat platbu na plochu pro plodiny na orné půdě a který je osetý pšenicí tvrdou.
4. Pro účely poskytování podpory pro pšenici tvrdou podle odstavců 1 a 3 musí žádosti o podporu pro "platbu na plochu" podle článku 4 nařízení Komise (EHS) č. 3887/92 [29] obsahovat všechny údaje požadované pro identifikaci pozemků osetých pšenicí tvrdou a musí být doloženy důkazem, že bylo použito certifikované osivo.
Žádost o podporu pro pšenici tvrdou podléhá
a) žádosti o platbu na plochu podané pro stejný počet hektarů osetých pšenicí tvrdou;
b) použití certifikovaného osiva podle směrnice Rady 66/402/EHS [30].
5. Členské státy stanoví minimální množství certifikovaného osiva, které má být použito v souladu se zemědělskou praxí v dotčeném členském státě.
Tohoto množství lze dosáhnout během maximálně tříletého přechodného období počínajícího dnem 1. července 1998 v souladu se zvláštními opatřeními, která členské státy oznámí Komisi nejpozději do 30. června 1998.
6. Příplatek k platbě na plochu a zvláštní podpora pro pšenici tvrdou se vyplatí ve stejnou dobu jako platba na plochu.
Článek 7
1. Pro účely čl. 1 odst. 3 nařízení (ES) č. 1251/1999 se "silážní pící" rozumí plodina pěstovaná na plochách osetých převážně bylinným travním porostem a sklízená v zeleném stavu alespoň jednou ročně pro konzervaci anaerobním kvašením v uzavřeném prostředí.
2. Ustanovení tohoto nařízení se použijí, vyjma podmínek pro květ podle čl. 3 odst. 1 písm. c), pro silážní píci.
3. Producentům ve členských státech, kteří přijmou ustanovení pro zvláštní plochu pro silážní píci podle přílohy VI, může být poskytnuta platba na plochu pro silážní píci.
KAPITOLA II
Základní plochy a referenční výnosy
ODDÍL 1
Obecná ustanovení
Článek 8
Základní plochy uvedené v článcích 2 a 3 nařízení (ES) č. 1251/1999 jsou stanoveny v příloze VI tohoto nařízení.
Článek 9
1. Pokud jsou podle regionalizačních plánů podle čl. 3 odst. 3 nařízení (ES) č. 1251/1999 výnosy pro zavlažovanou a nezavlažovanou půdu rozdílné, členské státy stanoví pravidla, podle nichž se určí, zda jsou plochy v průběhu hospodářského roku zavlažované. Stanoví zejména:
a) seznam plodin na orné půdě, pro které mohou být poskytnuty platby na plochu podle sazby pro zavlažované výnosy;
b) popis zavlažovacího zařízení, které musí mít zemědělec k dispozici; rozměry tohoto zařízení musí být úměrné k dané ploše a musí umožňovat dodávku vody potřebnou pro obvyklý vývoj rostlin během jejich vegetačního období;
c) odpovídající zavlažovací období.
2. Ustanovení odstavce 1 se nepoužije, pokud je zavlažování historickou součástí pozemků a je proto možné, aby tyto pozemky byly rozlišovány a uváděny jako produkční regiony "Regadío" ve Španělsku.
ODDÍL 2
Překročení plochy
Článek 10
1. Pro účely určování překročení regionálních základních ploch podle čl. 2 odst. 4 nařízení (ES) č. 1251/1999 zohlední příslušný orgán členského státu na jedné straně regionální základní plochu stanovenou v příloze VI a na straně druhé součet ploch, na něž se vztahují žádosti o platby na plochu podané pro jednotlivé plodiny, včetně příslušného povinného vynětí půdy z produkce. Dobrovolné vynětí půdy z produkce bude zahrnuto do ploch jiných než zavlažovaných, osetých kukuřicí a/nebo silážní pící.
2. Součet ploch, na něž se podané žádosti o podporu vztahují, nezahrnuje plochy nebo části těchto ploch obsažené v žádostech, u nichž administrativní kontroly jasně prokáží, že jsou neoprávněné.
V případě potřeby se zaúčtuje plocha skutečně zjištěná během kontrol na místě podle článku 6 nařízení (EHS) č. 3887/92.
3. Součet ploch, pro něž bylo žádáno o podporu, upravený podle odstavce 2, se zvýší o plochy oseté plodinami na orné půdě ve smyslu nařízení (ES) č. 1251/1999, které byly použity na podpoření žádostí o podporu podle nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 [31].
4. Překročení se vypočte podle tabulky v příloze VII.
Článek 11
1. Pro účely stanovení překročení maximální zaručené plochy pro pšenici tvrdou, pro níž lze poskytnout příplatek k platbě na plochu, zohlední příslušné orgány členských států na jedné straně maximální zaručenou plochu stanovenou v příloze III nařízení (ES) č. 1251/1999, která je případně rozdělena mezi regiony, a na straně druhé součet ploch, na něž se vztahují žádosti o příplatek k platbě na plochu pro pšenici tvrdou a který je upraven v souladu s čl. 10 odst. 2 tohoto nařízení a v případě potřeby snížen v souladu s čl. 2 odst. 4 nařízení (ES) č. 1251/1999.
2. Odstavec 1 se použije pro účely stanovení překročení maximální zaručené plochy, pro kterou lze podle přílohy IV nařízení (ES) č. 1251/1999 poskytnout zvláštní podporu pro pšenici tvrdou.
Článek 12
1. Je-li zjištěno překročení ploch uvedených v článcích 10 a 11, příslušné členské státy nejpozději 31. října daného hospodářského roku stanoví konečnou sazbu překročení zaokrouhlenou na dvě desetinná místa.
2. Takto stanovená konečná sazba se použije pro výpočet úměrného snížení příslušné plochy, pro níž lze poskytovat:
a) platbu na plochu podle prvního pododstavce čl. 2 odst. 4 nařízení (ES) č. 1251/1999;
b) příplatek k této platbě a zvláštní podporu pro pšenici tvrdou podle prvního pododstavce čl. 2 odst. 4 nařízení (ES) č. 1251/1999.
Článek 13
Pro účely čl. 2 odst. 6 nařízení (ES) č. 1251/1999 určí členské státy nejpozději do 15. září hospodářského roku, pro nějž je žádáno o platbu, následující údaje a oznámí je Komisi:
a) vnitrostátní základní plochu, která má být rozdělena;
b) kritéria použitá členským státem pro vytvoření základních podploch;
c) základní podplochy (počet, název a velikost);
d) pravidla pro soustředění opatření použitelných v případě překročení.
ODDÍL 3
Překročení referenčního výnosu
Článek 14
Pro účely čl. 3 odst. 7 nařízení (ES) č. 1251/1999 jsou souhrnné zprávy o žádostech o podporu a výnosy, jichž se týkají, zprávy, které členské státy zaslaly podle článku 26 tohoto nařízení.
Jako referenční výnosy se pro tento účel použijí výnosy stanovené v příloze VIII tohoto nařízení.
Článek 15
Pro účely výpočtu průměrného výnosu vyplývajícího ze žádostí o podporu pro uvedený hospodářský rok se použije tento postup:
a) v případě potřeby se plochy nejdříve úměrně sníží podle prvního pododstavce čl. 2 odst. 4 nařízení (ES) č. 1251/1999;
b) průměrný výnos obilovin pro daný region se použije pro plochy oseté olejnatými semeny, pokud jsou platby pro hospodářské roky 2000/01 a 2001/02 založeny na předchozích regionálních výnosech pro olejnatá semena;
c) průměrný výnos obilovin pro nezavlažovanou půdu v daném regionu se použije pro plochy oseté plodinami na orné půdě, které jsou pro účely prémií pro skot a ovce prohlášeny za krmné plochy.
Článek 16
Do 31. května každého roku provede Komise srovnávací zkoušku údajů uvedených v článcích 14 a 15 a stanoví odpovídající opravné koeficienty postupem podle článku 23 nařízení (EHS) č. 1766/92.
Článek 17
Koeficienty uvedené v článku 16 se kromě příplatku k platbě na plochu a zvláštní podpory pro pšenici tvrdou použijí pro všechny platby na plochu ve členském státě nebo regionu, v němž se příslušná základní plocha nachází.
KAPITOLA III
Vynětí půdy z produkce
Článek 18
"Vynětím půdy z produkce" se rozumí ponechání ladem plochy, která v předcházejícím roce:
a) byla obdělána za účelem sklizně nebo
b) byla vyňata z produkce v souladu s nařízením (EHS) č.
1765/92 nebo nařízením (ES) č. 1251/1999 nebo
c) nebyla použita k produkci plodin na orné půdě nebo byla zalesněna v souladu s nařízením Rady (EHS) č.
2078/92 [32] a nařízením Rady (EHS) č. 2080/92 [33] nebo podle článků 22, 23, 24 a 31 nařízení Rady (ES) č.
Článek 19
1. Plochy vyňaté z produkce podle této kapitoly musí pokrývat souvislou plochu o výměře nejméně 0,3 ha a širokou nejméně 20 m.
Členské státy mohou vzít v úvahu:
a) menší plochy, pokud jde o celé pozemky se stálými hranicemi, jako jsou např. zdi, živé ploty a vodní toky;
b) celé pozemky široké nejvýše 20 m v regionech, kde je takové dělení pozemků obvyklé;
c) pozemky podél stálých vodních toků nebo jezer, které jsou nejméně 10 m široké a podléhají zvláštním kontrolám, jež mají zajistit zejména soulad s cíli ochrany životního prostředí.
2. Plochy vyňaté z produkce musí zůstat vyňaté v období začínajícím nejpozději 15. ledna a končícím nejdříve 31. srpna.
Členské státy však stanoví podmínky, podle nichž mohou producenti provést od 15. července výsev pro sklizeň v následujícím roce, a podmínky, které mají být splněny, aby byla od 15. července povolena pastva ve členských státech, kde je sezónní pastva tradiční praxí.
3. Plochy vyňaté z produkce nesmí být využity pro žádnou zemědělskou produkci kromě zemědělské produkce uvedené v čl. 6 odst. 3 nařízení (ES) č. 1251/1999, ani za účelem výnosu, který se neslučuje s pěstováním plodin na orné půdě.
4. Členské státy použijí vhodná opatření, která odpovídají specifické situaci ploch vyňatých z produkce, aby zajistily udržování těchto ploch a ochranu životního prostředí.
Tato opatření se mohou rovněž vztahovat na vegetační pokryv; v takovém případě musí opatření zajistit, aby zelený porost nebyl použit pro produkci semen a nebyl za žádných okolností použit pro zemědělské účely před 31. srpnem nebo před 15. lednem následujícího roku pro produkci plodin pro uvedení na trh.
5. Odstavce 3 a 4 se nepoužijí pro plochy vyňaté z produkce nebo zalesněné podle článků 22, 23, 24 a 31 nařízení (ES) č. 1257/1999, které jsou zaúčtovány pro povinné vynětí půdy z produkce, pokud se prokáže, že se taková půda neslučuje s požadavky na ochranu životního prostředí a zalesnění, jež jsou stanoveny v uvedených článcích.
Článek 20
1. Pro účely čl. 6 odst. 6 nařízení (ES) č. 1251/1999 mohou členské státy poskytovat platbu za vynětí půdy z produkce během víceletého období, které nepřesáhne pět hospodářských let.
2. Aniž je dotčen čl. 2 odst. 4 nařízení (ES) č. 1251/1999 nebo dotčeno jakékoliv pozdější zvýšení základních částek stanovených v čl. 4 odst. 3 uvedeného nařízení, obdrží producenti, kteří se zaváží, že vyjmou z produkce stejné pozemky na dobu uvedenou v odstavci 1, platbu na plochu pro toto období vypočtenou podle základní částky a výnosů v regionalizačním plánu platném v době závazku.
3. Pokud producent před uplynutím období uvedeného v odstavci 1 úmyslně odstoupí od závazku v žádosti o podporu při "platbách na plochu", musí uhradit částku odpovídající 5 % platby na plochu, která byla v předcházejícím hospodářském roce poskytnuta pro plochy, které byly vyňaty ze závazku, vynásobenou počtem let, v nichž nesplnil původní závazek.
4. Producent, který si zvolí režim podle odstavce 2, může od svých závazků ustoupit, aniž by se na něj vztahovala sankce podle odstavce 3:
a) pokud se rozhodne vyjmout z produkce nebo zalesnit dotčené plochy podle režimu uvedeného v článcích 22, 23, 24 a 31 nařízení (ES) č. 1257/1999;
b) ve zvláštních případech schválených členskými státy, které zahrnují změnu struktury hospodářství nezávislou na vůli producenta, např. přerozdělení pozemků.
5. Pokud plocha vyňatá z produkce podle tohoto článku překročí v době závazku v důsledku změny struktury hospodářství během období, na něž se vztahuje závazek, procentní limit stanovený členskými státy podle čl. 6 odst. 5 nařízení (ES) č. 1251/1999, upraví se plochy obsažené v závazku podle tohoto limitu.
Článek 21
1. Pokud je ohlášená plocha menší než plocha odpovídající procentnímu podílu povinného vynětí z produkce stanoveného pro příslušný hospodářský rok, vypočte se plocha, pro kterou mohou producenti plodin na orné půdě, na něž se závazek vynětí půdy z produkce vztahuje, obdržet platby na plochu na základě ohlášené plochy vyňaté z produkce a procentních podílů různých plodin včetně silážní píce; nesmí být však být snížena na plochu, která je menší než plocha potřebná pro vypěstování 92 tun obilovin podle čl. 6 odst. 7 nařízení (ES) č. 1251/1999.
2. Produkce obilovin uvedená v odstavci 1 se vypočte podle výnosu používaného pro platby na plochu.
Pokud se členský stát rozhodne, že použije historický regionální výnos olejnatých semen, vynásobí se tento výnos číslem 1,95.
Článek 22
Pro Portugalsko se platba na plochu za povinné vynětí půdy z produkce podle čl. 6 odst. 4 nařízení (ES) č. 1251/1999 zvýší o částky uvedené v příloze IX. Tyto částky se financují v souladu s článkem 5 nařízení (EHS) č. 3653/90.
Článek 23
1. Žádosti o podporu "na plochu" se rozdělí podle regionů v souladu s nařízením (EHS) č. 3887/92 ve smyslu článku 3 nařízení (ES) č. 1251/1999.
2. Jednotlivé žádosti o platbu na plochu v uvedeném produkčním regionu musí odpovídat prohlášení o vynětí půdy z produkce, které se týká alespoň odpovídajícího počtu obdělávaných hektarů ve stejném produkčním regionu.
3. V souladu s objektivními kritérii stanovenými členským státem může být stanovena odchylka od odstavce 2.
4. Odchylně od odstavce 2 se povinné vynětí půdy z produkce odpovídající podané žádosti o platbu na plochu provede zcela nebo částečně:
a) ve Španělsku v regionu "Secano" pro hospodářství v produkčních regionech "Secano" a "Regadío";
b) v jiném produkčním regionu, pokud se plochy, jež mají být vyňaty z produkce, nacházejí v produkčních regionech přiléhajících k regionům, v nichž se nacházejí obdělávané plochy.
5. Pokud se použijí odstavce 3 a 4, plocha, která má být vyňata z produkce, musí být upravena, aby byl zohledněn rozdíl mezi výnosy použitými pro výpočet platby za vynětí půdy z produkce v příslušných regionech.
Použití tohoto odstavce však nesmí způsobit, že bude z produkce vyňat nižší počet hektarů, než jaký vyžaduje závazek.
KAPITOLA IV
Zvláštní ustanovení
Článek 24
Odchylně od ustanovení čl. 8 odst. 2 nařízení (ES) č. 1251/1999 mohou členské státy odložit konečné datum výsevu nejpozději do 15. června pro plodiny uvedené v příloze X v oblastech, které stanoví příslušné členské státy a které jsou umístěny v regionech podle uvedené přílohy.
Pokud se odklad konečného data výsevu týká všech plodin na orné půdě, členské státy mohou rovněž prodloužit lhůtu, v níž mohou producenti v příslušných oblastech podat žádosti o platby na plochu, a to nejvýše do 15. června nebo do konečného data výsevu podle toho, které z nich nastane dříve.
Článek 25
1. Limit stanovený v čl. 10 odst. 7 nařízení (ES) č. 1251/1999 se stanoví s ohledem na vnitrostátní referenční plochu a celkovou plochu zemědělské půdy, pro kterou lze poskytovat platby na plochu, aby se zamezilo výsadbě v míře, která by vedla k nadměrným snížením specifických plateb na plochu pro olejnatá semena.
2. Limit a kritéria použitá pro jeho stanovení budou oznámeny Komisi co nejdříve, avšak nejpozději do 31. července hospodářského roku předcházejícího roku, na nějž se žádost o platbu na plochu vztahuje.
3. Pro účely hodnocení, zda lze producentům poskytovat platby na plochu, příslušné orgány ověří, zda jejich žádosti o podporu respektují stanovený limit.
Půdy, na něž se žádost o specifickou platbu na plochu pro olejnatá semena vztahuje a které přesahují stanovený limit, jsou ze žádosti vyloučeny.
4. V případech, kdy vyloučení plochy podle odstavce 3 způsobí, že plocha vyňatá producentem z produkce převyšuje limit stanovený v čl. 6 odst. 5 nařízení (ES) č. 1251/1999 a použitelný v příslušném členském státě, plocha vyňatá z produkce, na kterou se žádost o platbu na plochu vztahuje, se sníží, aby tento limit nepřekračovala.
5. Půdy vyloučené ze žádostí producentů o podporu "na plochu" podle odstavců 3 a 4 se při použití čl. 2 odst. 4 a 6 nařízení (ES) č. 1251/1999 nezohlední.
KAPITOLA V
Závěrečná ustanovení
Článek 26
Oznámení
1. Členské státy zašlou Komisi údaje o produkčním regionu, základní a vnitrostátní ploše, které se ve standardním formátu popsaném v příloze XI v souladu s následujícím časovým rozpisem uvedou v tabulkách popsaných v příloze XI:
a) do 15. září probíhajícího hospodářského roku: údaje získané s přihlédnutím k již provedeným kontrolám a ověřením;
b) nejpozději do 31. října následujícího roku: konečné údaje odpovídající těm, které byly použity pro výpočet konečné sazby překročení podle článku 12;
c) nejpozději do 15. února následujícího roku: konečné údaje odpovídající plochám, pro které byla podpora skutečně vyplacena, po odečtení snížení plochy podle článku 9 nařízení (EHS) č. 3887/92.
2. Je-li zjištěno překročení ploch uvedených v článcích 10 a 11, příslušný členský stát sdělí bez odkladu Komisi konečnou sazbu překročení, a to nejpozději 31. října probíhajícího hospodářského roku.
Údaje použité pro výpočet sazby, o kterou je základní plocha překročena, se zašlou v podobě formuláře podle přílohy VII.
3. Pokud je sazba překročení rozdělena podle čl. 2 odst. 6 a třetího pododstavce čl. 5 nařízení (ES) č. 1251/1999, oznámí příslušný členský stát Komisi toto rozdělení nejpozději do 31. října.
Článek 27
Členské státy přijmou opatření nezbytná pro použití tohoto nařízení a oznámí je Komisi do jednoho měsíce poté, co byla přijata nebo změněna.
Článek 28
Nařízení (EHS) č. 2467/92, (EHS) č. 2836/93, (ES) č. 762/94, (ES) č. 1098/94, (ES) č. 1237/95, (ES) 658/96 a (ES) č. 1577/98 se zrušují ode dne 1. července 2000.
Odkazy na zrušená nařízení se považují za odkazy na toto nařízení.
Článek 29
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Použije se pro podporu producentů některých plodin na orné půdě pro hospodářský rok 2000/01 a následující hospodářské roky.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 2317/1999
ze dne 29. října 1999,
kterým se mění specifikace názvu "Idiazábal" uvedeného v příloze nařízení (ES) č. 1107/96 o zápisu zeměpisných označení a označení původu podle postupu stanoveného v článku 17 nařízení Rady (EHS) č. 2081/92
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1068/97 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 9 nařízení (EHS) č. 2081/92 požádala španělská vláda o změnu specifikace názvu "Idiazábal" zapsaného jako chráněné označení původu podle nařízení Komise (ES) č. 1107/96 [3] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1070/1999 [4]. Změna stanoví hodnotu pH pro sýr tohoto názvu mezi 4,9 a 5,5, místo současných 5,1 a 5,8.
(2) Žádost byla posouzena a změna je považována za méně významnou.
Tento závěr se opírá o výsledky četných testů pH provedených na tomto sýru.
Testy ukázaly, že pH hodnoty stanovené v době, kdy byl název zapsán neodpovídají zcela skutečnosti.
Hodnoty proto musejí být přizpůsobeny tak, aby skutečnosti odpovídaly. Ukázalo se, že toto přizpůsobení nemá vliv na souvislost mezi daným produktem a vymezenou oblastí nebo zejména na podmínky zrání.
Kromě toho toto přizpůsobení nemá vliv na práva jiných producentů.
(3) Podle postupu uvedeného v článku 9 nařízení (EHS) č. 2081/92 Komise dne 9. září 1999 rozhodla, že vzhledem k tomu, že se jedná pouze o méně významnou změnu, není třeba použít postup podle článku 6 výše uvedeného nařízení.
(4) Komise je také názoru, že změna je v souladu s nařízením (EHS) č. 2081/92. Změna pH hodnot sýru s názvem "Idiazábal" tedy musí být zapsána a zveřejněna,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Změna hodnot pH sýru, na který se vztahuje chráněné označení původu "Idiazábal", ze současných 5,1 až 5,8 na 4,9 až 5,5 se zapíše a zveřejní podle čl. 6 odst. 4 nařízení (EHS) č. 2081/92.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 2335/1999
ze dne 3. listopadu 1999,
kterým se stanoví obchodní norma pro broskve a nektarinky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou1, naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1257/19992, a zejména na čl. 2 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Broskve a nektarinky jsou uvedeny v příloze I nařízení (ES) č. 2200/96 mezi produkty, pro které musí být přijaty normy; nařízení Komise (EHS) č.
3596/90 ze dne 12. prosince 1990, které stanoví normu jakosti pro broskve a nektarinky3, naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 888/974, bylo několikrát pozměněno.
K zajištění právní čistoty je třeba zrušit nařízení (EHS) č. 3596/90 a přistoupit k přepracování uvedených pravidel.
Za tím účelem by pro zajištění transparentnosti světového trhu měla být vzata v úvahu norma doporučená pro broskve a nektarinky Pracovní skupinou pro normalizaci produktů podléhajících rychlé zkáze a zvyšování jejich jakosti Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů (EHK OSN).
(2) Norma pro broskve a nektarinky uvádí povinnost dodržovat stupnici velikostí; v souladu s nařízením (EHS) č.
1169/935 je velikost "D" povolena pouze pro počáteční období hospodářského roku do 30. června, aby byly umožněny dodávky raných maloplodých odrůd a aby bylo současně od 1. července zabráněno dodávkám na trh pozdních broskví a nektarinek velikosti "D", které ve zralosti dosahují větších velikostí; toto omezení nemusí být dodržováno po uplynutí obchodní kampaně broskví a nektarinek pocházejících ze Společenství.
(3) Trh čerstvých broskví a nektarinek velice závisí na chuťových vlastnostech těchto produktů, zejména ve stadiu maloobchodního prodeje. Tyto chuťové vlastnosti jsou značně rozdílné.
Je vhodné ponechat na rozhodnutí obchodu, zda na obalech vyznačí minimální nebo maximální množství údajů týkajících se hlavních znaků zralosti, s cílem umožnit spotřebiteli, aby si na základě organoleptických vlastností vybral plody, které mu nejlépe vyhovují.
(4) Uplatňování této normy má z trhu vyloučit produkty neodpovídající jakosti, zaměřit produkci na uspokojování požadavků spotřebitelů a usnadnit obchodní vztahy na základě poctivé hospodářské soutěže, a přispět tak ke zlepšení výnosnosti produkce.
(5) Norma se vztahuje na všechna stadia uvádění na trh.
Doprava na dlouhé vzdálenosti, skladování po určitou dobu nebo různá manipulace s produkty mohou způsobit poškození, vyplývající z biologického vývoje těchto produktů nebo z jejich větší či menší náchylnosti k rychlé zkáze.
Tato poškození je třeba vzít v úvahu při uplatňování normy ve stadiích uvádění na trh následujících po odeslání.
U produktů jakosti Výběr, které musí být obzvláště pečlivě tříděny a baleny, musí být vzato v úvahu pouze snížení čerstvosti a vadnutí.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Obchodní norma pro broskve a nektarinky kódu KN 0809 30 je uvedena v příloze.
Norma se vztahuje na všechna stádia uvádění na trh za podmínek stanovených v nařízení (ES) č. 2200/96.
V obchodních stadiích následujících po odeslání mohou však produkty oproti ustanovením normy vykazovat:
- mírnou ztrátu čerstvosti a mírné vadnutí,
- u produktů zařazených do jiné třídy jakosti než do třídy jakosti Výběr lehká poškození vyplývající z jejich biologického vývoje a jejich větší či menší náchylnosti k rychlé zkáze.
Článek 2
Nařízení (EHS) č. 3596/90 se zrušuje.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2342/1999
ze dne 28. října 1999,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem, pokud jde o režim prémií
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], a zejména na čl. 4 odst. 8, čl. 5 odst. 5, čl. 6 odst. 7, čl. 7 odst. 5, čl. 8 odst. 4, čl. 9 odst. 4, čl. 10 odst. 3, čl. 11 odst. 5, čl. 12 odst. 3, čl. 13 odst. 5, článek 20, čl. 23 odst. 3 a článek 50 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 1254/1999 zavádí nový režim prémií, který nahrazuje režim stanovený nařízením Rady (EHS) č. 805/68 [2]. S cílem zohlednit tento nový režim je nezbytné změnit nařízení Komise (EHS) č. 3886/92 ze dne 23. prosince 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu prémií podle nařízení Rady (EHS) č. 805/68 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem a kterým se ruší nařízení (EHS) č. 1244/82 a (EHS) č. 714/89 [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1410/1999 [4] a při příležitosti této změny je z důvodu jasnosti vhodné přepracovat nařízení (EHS) č. 3886/92.
(2) Režimy prémií a plateb stanovené v článcích 3 až 25 nařízení (ES) č. 1254/1999, na které se vztahuje nařízení Rady (EHS) č. 3508/92 ze dne 27. listopadu 1992 o zavedení integrovaného administrativního a kontrolního systému pro některé režimy podpory Společenství [5] (dále jen "integrovaný systém"), naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1036/1999 [6]. Ustanovení tohoto nařízení by proto měla být omezena na horizontální úpravu nevyřešených záležitostí v rámci uvedeného integrovaného systému.
(3) Cíle regionálního stropu a intenzity chovu stanoví, že pro zvířata, na která se vztahují tato dvě opatření, se v budoucnu nemůže podat žádost o zvláštní prémii pro tutéž věkovou třídu.
Prémie na porážky mimo sezónu se poskytuje pro zvířata, která mají právo na poskytnutí zvláštní prémie.
(4) Čl. 4 odst. 3 písm. b) nařízení (ES) č. 1254/1999 stanoví, že každý skot samčího pohlaví by měl mít až do porážky nebo vývozu zvířecí pas ve smyslu nařízení Rady (ES) č. 820/97 ze dne 21. dubna 1997, kterým se stanoví systém identifikace a registrace skotu a které se týká označování hovězího masa a výrobků z hovězího masa [7] nebo jiný rovnocenný správní doklad. Uvedený doklad by měl být vypracován a vystaven na úrovni členských států. Za účelem zohlednění různých správních a kontrolních předpisů jednotlivých členských států je nutné povolit různé formy správních dokladů.
(5) Čl. 4 odst. 3 nařízení (ES) č. 1254/1999 stanoví jako podmínku pro poskytnutí zvláštní prémie retenční období. Je proto nezbytné definovat toto období a stanovit jeho délku.
(6) Podmínky pro poskytnutí zvláštní prémie v době porážky by měly být v souladu s podmínkami pro poskytnutí porážkové prémie.
Je nutné upřesnit, které doklady by měly zvíře doprovázet až do porážky, odeslání nebo vývozu.
S cílem zohlednit zvláštní způsoby poskytování prémie v době porážky by měl být stanoven věk pro voly a způsob obchodní úpravy jatečně upravených těl dospělého skotu.
(7) Podmínky pro poskytnutí prémie na porážky mimo sezónu by měly být stanoveny v souladu s podmínkami pro poskytnutí porážkové prémie.
Na základě dostupných informací by měla Komise rozhodnout, které členské státy splňují podmínky pro uplatnění tohoto režimu prémií.
(8) Definice krávy bez tržní produkce mléka by měla být stanovena v souladu s čl. 6 odst.
7 nařízení (ES) č. 1254/1999.
V tomto ohledu by mělo zůstat stejné rozdělení podle plemen jako u předchozího režimu. Správní předpisy platné v rámci předchozího režimu se mohou v podstatě používat i nadále, zejména pokud jde o průměrnou produkci mléka a doplňkové vnitrostátní prémie.
(9) Za účelem provádění režimu individuálních stropů by měla být upřesněna pravidla pro stanovení těchto stropů a pro jejich sdělení producentům.
Za účelem posílení regulačního účinku, který má tento režim na trh, je nutné stanovit, že práva na prémie, která jejich držitelé nevyužijí během stanovené doby, budou převedena do státní rezervy.
Rovněž je nutné přijmout vhodná opatření s cílem zajistit, aby práva na prémie bezplatně přidělená ze státní rezervy byla jeho příjemci využita výhradně ke stanoveným účelům.
(10) Měla by být podporována mobilizace práv na prémie a jejich přidělování producentům, kteří je účinně využijí.
Za tímto účelem je nutné stanovit minimální procentuální podíl využití práv na prémie. Tento podíl musí být dostatečně velký, aby se zabránilo nedostatečnému využívání práv v jednotlivých členských státech, což by mohlo způsobit problémy prioritním producentům žádajícím o práva ze státní rezervy.
Členské státy by proto měly být oprávněny zvyšovat minimální podíl využití práv, který by však neměl překročit 90 %.
(11) Články 22 a 23 nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 ze dne 17. května 1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského a záručního fondu (EZOZF) a o změně a zrušení některých nařízení [8] stanoví extenzifikační programy.
Je vhodné zastavit po celou dobu účasti na uvedených programech využívání uvolněných práv na prémie na krávy bez tržní produkce mléka.
Využití uvolněných práv by však mělo být výjimečně povoleno, aby bylo možné uspokojit požadavky na práva na prémie v rámci jiných agroenvironmentálních opatření.
Jedním z cílů programu předčasného odchodu do důchodu podle článku 10 uvedeného nařízení je snaha nahradit starší zemědělce takovými zemědělci, kteří jsou schopni zlepšit hospodářskou životaschopnost zbývajících zemědělských podniků.
Je důvod k obavám, že někteří zemědělci se nebudou účastnit programů předčasného odchodu do důchodu, pokud to může dlouhodobě vést ke ztrátě práv na prémie na krávy bez tržní produkce mléka.
Členské státy by proto měly být oprávněny stanovit prodloužení celkové doby trvání dočasného postoupení na základě těchto programů.
(12) V zájmu jednotného provádění ustanovení o převodu a dočasném postoupení práv je nezbytné přijmout určitá administrativní pravidla.
S cílem zabránit nadměrnému růstu administrativy by mělo být členským státům umožněno stanovit minimální počet práv, která mohou být převedena nebo postoupena. Tato pravidla by rovněž měla zabránit porušování povinnosti stanovené v čl.
1 nařízení (ES) č. 1254/1999, která spočívá v tom, že při převodu těchto práv bez převodu zemědělského podniku je část převáděných práv postoupena do státní rezervy.
Kromě toho je nutné stanovit, že toto dočasné postoupení je časově omezeno, aby nedocházelo ke zneužívání pravidel převodu.
(13) Je nezbytné přijmout opatření umožňující určitou pružnost, pokud jde o dodržování administrativní lhůty pro převod práv, pokud producent může prokázat, že práva zákonně zdědil od zesnulého producenta.
(14) Za převod zemědělského podniku se považuje zvláštní případ producenta, který využívá pouze půdu ve veřejném nebo kolektivním vlastnictví a který převede všechna svá práva na jiného producenta a zanechá tak produkční činnosti.
(15) Uplatnění administrativního systému převodů, v němž veškeré převody práv bez převodu zemědělského podniku a dočasné postoupení práv jsou prováděny výhradně prostřednictvím státní rezervy, vyžaduje vytvoření určitého právního rámce k zachování souladu se systémem přímých převodů práv mezi producenty.
Měla by být stanovena objektivní kritéria pro stanovení částky, která má být vyplacena ze státní rezervy producentovi, jež převedl svá práva, jakož i částky, kterou uhradí producent, jež získá rovnocenná práva ze státní rezervy.
(16) Článek 10 nařízení (ES) č. 1254/1999 umožňuje členským státům, které dodržují podmínky uvedeného článku, oddělenou správu režimu prémií na krávy bez tržní produkce mléka pro jalovice.
Na základě dostupných informací by měla Komise rozhodnout, který členský stát splňuje podmínky pro uplatnění tohoto zvláštního režimu.
Měly by být stanoveny zvláštní předpoklady pro poskytnutí prémie.
V souladu se obecným cílem prémie na krávy bez tržní produkce mléka by tato prémie měla být vyplácena chovatelům, jejichž stádo jalovic je určeno k obnově stáda krav a nikoliv na porážku.
Za tímto účelem by členské státy měly stanovit kritéria, která mohou zahrnovat zejména věkové omezení a/nebo požadavky na plemeno.
(17) Je nezbytné stanovit metodu výpočtu intenzity chovu.
Za účelem zjednodušit praktické použití tohoto faktoru by měla být stanovena doba pro zohlednění referenčního množství mléka.
(18) Extenzifikační prémie je vyplacena, pokud je dodržen jeden nebo dva faktory intenzity chovu podle výběru členského státu.
Faktor intenzity chovu v rámci režimu extenzifikačních prémií by měl zohlednit veškerý skot nejméně od 6 měsíců věku, který se nachází v zemědělském podniku.
Je proto nutné stanovit zvláštní pravidla pro počítání zvířat a pro prohlášení producenta o jeho účasti v režimu.
Správa tohoto režimu by mohla být značně zjednodušena pomocí počítačové databáze ve smyslu nařízení (ES) č. 820/97.
Je proto nutné stanovit opatření pro využití uvedené databáze, pokud členský stát usoudí, že jeho databáze může dostatečně zaručit přesnost údajů týkajících se výplaty extenzifikační prémie.
(19) Existuje nebezpečí, že producenti uměle splní průměrnou intenzitu chovu, která je požadována pro poskytnutí extenzifikační prémie, zejména díky neúměrně nízké intenzitě chovu během jedné části roku.
Je vhodné dbát zejména na to, aby exenzifikační prémie takovým producentům nebyla poskytnuta.
Z důvodu jasnosti by mělo být upřesněno, že se v této situaci použije článek 7 nařízení Rady (ES) č. 1259/1999 ze dne 17. května 1999,kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky [9] a že by proto měly členské státy přijmout veškerá nezbytná opatření k použití uvedeného článku v rámci režimu extenzifikačních prémií.
(20) Pro zemědělské podniky s extenzivním chovem by měl být stanoven dobrovolný zjednodušený režim pro poskytování extenzifikačních prémií.
4 nařízení (ES) č. 1254/1999 stanoví pro členské státy dodržující podmínky uvedeného článku zvláštní režim pro poskytování extenzifikačních prémií na dojnice.
Je nutné stanovit rozhodovací postup, kterým se na základě dostupných informací stanoví, které členské státy splňují podmínky pro uplatnění tohoto zvláštního režimu.
Dále je nutné stanovit zvláštní režim pro poskytování této prémie.
Za účelem souladu s obecným režimem extenzifikačních prémií a za účelem stanovení přesného počtu dojnic, na které se tato prémie vztahuje, by mělo být pro dojnice stanoveno minimální retenční období.
(22) Použití některých ustanovení nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1182/71 ze dne 3. června 1971, kterým se určují pravidla pro lhůty, data a termíny [10] by mohlo o jeden či více dnů uměle prodloužit retenční období, která se udávají v měsících.
V této souvislosti by proto měla být stanovena zvláštní ustanovení.
(23) O porážkovou prémii je nutné požádat.
Z důvodů zjednodušení správy by tato žádost měla být podána formou žádosti o podporu "zvířata", kterou stanoví integrovaný systém, pokud tato žádost obsahuje všechny údaje nezbytné pro odůvodněnou výplatu prémie a pokud je zvíře poraženo ve stejném členském státě nebo v jiném členském státě nebo je vyvezeno.
(24) Podle nařízení (ES) č. 820/97 by členské státy měly mít od 31. prosince 1999 k dispozici plně funkční počítačovou databázi.
Tato databáze by se měla využít zejména ke zjednodušení správy porážkové prémie, pokud je dostatečně zaručena přesnost údajů týkajících se výplaty prémií.
(25) Poskytnutí porážkové prémie pro telata závisí na maximálním hmotnostním limitu.
Je proto nezbytné stanovit standardní obchodní úpravu jatečně upravených těl, na kterou se toto hmotnostní omezení vztahuje.
(26) Podle čl. 11 odst. 1 nařízení (ES) č. 1254/1999 závisí poskytnutí porážkové prémie na dodržení retenčního období. Je proto nezbytné definovat toto období a určit jeho délku.
(27) Komisi musí být sděleny podrobné informace o dodatečných platbách, zejména pokud jde o národní pravidla jejich poskytování a o jejich provádění.
(28) Za účelem umožnit producentům co nejrychlejší čerpání plateb by mělo být stanoveno vyplácení záloh.
Nicméně s ohledem na uplatnění vnitrostátních nebo regionálních stropů by záloha neměla překročit konečnou částku.
Proto by mělo být členským státům umožněno snížit procentuální podíl záloh pro režimy prémií, které podléhají uvedeným stropům.
(29) Nařízení (ES) č. 1254/1999 stanoví sankce pro případ nezákonného používání nebo držení látek nebo produktů zakázaných příslušnými veterinárními předpisy.
V případě opakovaného porušení by stanovení trvání sankcí mělo být ponecháno na členských státech, které mohou lépe posoudit skutečnou závažnost porušení.
(30) Režimy zvláštních prémií a prémií na krávy bez tržní produkce mléka jsou založeny na kalendářním roce jako referenčním období.
Je nezbytné stanovit datum, ke kterému se zohledňují jednotlivé údaje nezbytné pro uplatnění uvedených režimů.
Za účelem zajištění účinné a důsledné správy prémií by mělo být obecně stanoveno datum podání žádosti.
Pokud však jde o zvláštní porážkovou prémii, je nutné vypracovat zvláštní pravidla, aby se předešlo převodům z jednoho roku do druhého s cílem získat vyšší prémii.
Pokud jde o porážkovou prémii, datum porážky nebo vývozu je lepším ukazatelem skutečného provedení operací.
(31) Směnný kurz v den události rozhodné pro stanovení podpor, prémií a částek uvedených v článku 5 nařízení Rady (ES) č. 2799/98 ze dne 15. prosince 1998 o agromonetární úpravě pro euro [11] je definován jako denní kurz.
Je nutné stanovit kurz platný v den rozhodné události tak, aby zaručil, že tyto podpory, prémie a částky nebudou při převodu na národní měnu podléhat náhlým výkyvům denního kurzu.
Nejvhodnějším řešením se zdá být časově vážený průměr směnných kurzů platných v měsíci předcházejícím rok přidělení.
(32) Za účelem sledování opatření přijatých v rámci reformy režimů prémií v odvětví hovězího a telecího masa by Komise měla být informována o prováděcích pravidlech přijatých členskými státy a o množstevních výsledcích uplatnění uvedených režimů.
Proto by měl být vytvořen určitý předpis, podle kterého by členské státy měly sdělovací povinnosti.
Měl by být dále určen závazný tvar pro předávání těchto údajů, aby se usnadnil přenos a analýza dat.
(33) Za účelem usnadnit přechod na nový režim je nezbytné přijmout přechodná opatření, pokud jde o způsoby sdělování a povinnosti označovat a identifikovat zvířata.
(34) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Toto nařízení stanoví prováděcí pravidla k režimům prémií a režimům ostatních plateb podle článků 3 až 25 nařízení (ES) č. 1254/1999.
KAPITOLA I
ZVLÁŠTNÍ PRÉMIE
(článek 4 nařízení (ES) č. 1254/1999)
Oddíl 1
Obecná úprava
Článek 2
Žádost
1. Kromě požadavků stanovených v rámci integrovaného administrativního a kontrolního systému nařízení (EHS) č. 3508/92 (dále jen "integrovaný systém") by každá žádost o podporu "zvířata" podle čl. 6 odst. 8 uvedeného nařízení (dále jen "žádost") měla obsahovat:
a) rozdělení zvířat podle věkových tříd;
b) odkazy na zvířecí pasy nebo správní doklady doprovázející zvířata, na která se vztahuje žádost.
2. Žádosti lze podávat pouze pro zvířata, která jsou na začátku retenčního období:
a) v případě býků do sedmi měsíců věku
nebo
b) v případě volů od sedmi do devatenácti měsíců věku v případě první věkové třídy nebo od dvaceti měsíců věku v případě druhé věkové třídy.
Článek 3
Poskytnutí prémie
Zvířata, která jsou z důvodu uplatnění poměrného snížení podle čl. 4 odst. 4 nařízení (ES) č. 1254/1999 nebo uplatnění intenzity chovu podle článku 12 uvedeného nařízení vyřazena z režimu prémií, již nemohou být předmětem žádosti pro stejnou věkovou třídu a jsou považována za předmět platby prémie.
Článek 4
Zvířecí pasy a správní doklady
1. V případě, že za podmínek stanovených v článku 6 nařízení (ES) č. 820/97 není zvířecí pas k dispozici, nahrazuje se národním správním dokladem ve smyslu čl. 4 odst. 3 písm. b) nařízení (ES) č. 1254/1999.
2. Příslušné úřady členského státu zajistí, aby na základě zvířecího pasu nebo správního dokladu bylo zaručeno, že na zvíře a věkovou třídu bude poskytnuta pouze jedna prémie.
Za tímto účelem si členské státy poskytnou vzájemnou potřebnou pomoc.
3. Členské státy mohou stanovit, že národní správní doklad bude mít formu:
a) dokladu doprovázejícího každé jednotlivé zvíře;
b) úplného seznamu vedeného producentem, který obsahuje veškeré údaje požadované pro správní doklad, pokud příslušná zvířata zůstanou od podání první žádosti až do jejich uvedení na trh za účelem porážky v chovu jednoho producenta;
c) úplného seznamu vedeného ústředními orgány, který obsahuje veškeré údaje požadované pro správní doklad, pokud členský stát nebo region členského státu využívající tuto možnost provádí kontroly na místě všech zvířat, na která se vztahuje žádost, kontroly pohybu těchto zvířat a každé zkontrolované zvíře označí rozlišovacím znakem, což je producent povinen povolit;
d) úplného seznamu vedeného ústředními orgány, který obsahuje veškeré údaje požadované pro správní doklad, pokud členský stát přijme nezbytná opatření, aby zabránil dvojímu poskytnutí prémie pro stejnou věkovou třídu a okamžitě na požádání poskytnul informace o stavu prémie pro každé zvíře.
Členské státy, které se rozhodnou využít jednu nebo více z těchto možností, o tom včas informují Komisi a sdělí jí příslušné prováděcí předpisy.
Pro účely písmene c) se pouze Velká Británie a Severní Irsko považují za regiony členského státu.
Článek 5
Retenční období
Retenční období trvá dva měsíce počínaje dnem následujícím po dni, kdy byla podána žádost.
Členské státy však mohou stanovit, že producent může určit jiné počáteční dny, pokud je od podání žádosti nedělí více než dva měsíce.
Článek 6
Regionální strop
1. Pokud uplatnění poměrného snížení nevede k celému číslu zvířat, na která se vztahuje poskytnutí prémie, poskytuje se pro desetinnou část odpovídající podíl jednotkové částky prémie.
Pro tyto účely se bere v úvahu pouze první desetinné místo.
2. Pokud se členské státy rozhodnou vytvořit v rámci svých území jiné regiony nebo změnit stávající regiony ve smyslu čl. 3 písm. c) nařízení (ES) č. 1254/1999, oznámí to Komisi do 1. ledna příslušného roku spolu s definicí regionu a stanoveného stropu. Jakákoli pozdější změna se dá na vědomí Komisi do 1. ledna příslušného roku.
Článek 7
Omezení počtu zvířat na zemědělský podnik
1. Pokud se členský stát rozhodne změnit omezení 90 kusů skotu na zemědělský podnik a věkovou třídu nebo se od něj odchýlit, musí to sdělit Komisi do 1. ledna příslušného kalendářního roku.
Pokud členský stát ještě stanoví minimální počet zvířat na zemědělský podnik, pod který se poměrné snížení nebude uplatňovat, oznámí to Komisi do 1. ledna příslušného kalendářního roku.
2. Každá pozdější změna v použití odstavce 1 je dána Komisi na vědomí do l. ledna příslušného roku.
Oddíl 2
Poskytnutí prémie v době porážky
Článek 8
Způsob poskytování prémie
1. Členské státy mohou poskytnout zvláštní prémii v době porážky, a to v případě býků pro jedinou věkovou třídu a v případě volů pro první nebo druhou věkovou třídu nebo pro obě dvě věkové třídy dohromady.
2. Členské státy, které se rozhodnou uplatnit režim stanovený v odstavci 1 stanoví, že prémie by měla být rovněž poskytnuta v případě, že jsou zvířata, na která se vztahuje právo na prémii, odeslána do jiného členského státu nebo do třetí země.
3. Pokud se uplatní režim stanovený v odstavcích 1 a 2, závisí poskytnutí prémie na dodržení ustanovení tohoto oddílu a článků 34 a 35 odst. 1 a 2 použitých přiměřeně.
4. V žádosti o podporu by mělo být spolu s údaji podle čl. 35 odst. 1 uvedeno, zda se jedná o býka nebo o vola, a žádost by měl doprovázet doklad obsahující údaje požadované pro účely čl. 4 odst. 2. Tímto dokladem může být podle výběru členského státu:
a) zvířecí pas nebo výtisk zvířecího pasu, pokud použitý typ obsahuje více výtisků,
nebo
b) opis zvířecího pasu, pokud použitý typ pasu obsahuje pouze jeden výtisk, který musí být vrácen příslušnému úřadu pro účely článku 6 nařízení (ES) č. 820/97; v tomto případě členský stát přijme taková opatření, aby zajistil, že údaje uvedené v opisu jsou v souladu s originálem,
nebo
c) národní správní doklad, pokud zvířecí pas není k dispozici za podmínek uvedených v článku 6 nařízení (ES) č. 820/97.
Členské státy však mohou používání národního správního dokladu zastavit.
V tom případě přijmou nezbytná opatření, aby zabránily dvojímu poskytnutí prémie pro zvířata stejné věkové třídy, která byla předmětem obchodu v rámci Společenství.
Pokud má členský stát počítačovou databázi ve smyslu v čl. 3 písm. b) nařízení (ES) č. 820/97 a pokud tato databáze obsahuje ke spokojenosti členského státu nezbytné údaje, aby zaručila, že na zvíře a věkovou třídu bude poskytnuta pouze jedna prémie, tak doklad uvedený v prvním pododstavci nemusí být k žádosti o podporu přiložen.
Odchylně od prvního pododstavce, pokud členský stát použije možnost stanovenou v prvním pododstavci čl. 35 odst. 2, přijme nezbytná opatření, aby mohl producent stanovit, pro která zvířata žádá o zvláštní prémii.
5. V případě býků uvádí doklad o porážce hmotnost jatečně upraveného těla.
6. V případě odeslání je vystaven doklad o odeslání ve formě prohlášení odesílatele, které uvádí zejména členský stát určení.
V tomto případě žádost o podporu obsahuje:
a) jméno a adresu odesílatele (nebo jeho odpovídající kód);
b) identifikační čísla zvířete;
c) prohlášení, že zvíře dosáhlo alespoň devíti měsíců věku.
Žádost o podporu se podává dříve než zvíře opustí území příslušného členského státu a doklad o odeslání se předkládá do tří měsíců od okamžiku, kdy zvíře opustilo území příslušného členského státu.
Článek 9
Zvláštnosti režimu poskytování prémií
1. Odchylně od článku 5 je prémie vyplacena producentovi, který choval zvíře během minimálního retenčního období dvou měsíců, které končí dříve než jeden měsíc před porážkou, odesláním nebo vývozem.
V případě volů se na výplatu prémie vztahují tato pravidla:
a) prémie pro první věkovou třídu může být vyplacena pouze tehdy, pokud choval producent zvíře od sedmi do 22 měsíců věku během období nejméně dvou měsíců;
b) prémie pro druhou věkovou třídu může být vyplacena pouze tehdy, pokud choval producent zvíře od 20 měsíců věku během období nejméně dvou měsíců;
c) prémie pro obě věkové třídy může být vyplacena dohromady pouze tehdy, pokud choval producent zvíře splňující požadavky věku stanovené v bodech a) a b) během období nejméně čtyř po sobě následujících měsíců;
d) prémie pro druhou věkovou třídu může být vyplacena pouze tehdy, pokud bylo zvíře po dosažení 19 měsíců věku odesláno z jiného členského státu.
2. V souvislosti s výpočtem intenzity chovu podle článku 12 nařízení (ES) č. 1254/1999 je každé zvíře, na které se vztahuje kombinovaná žádost pro obě dvě věkové třídy, započítáno dvakrát.
3. Hmotnost jatečně upraveného těla se stanoví na základě jatečně upraveného těla, které splňuje požadavky stanovené v článku 2 nařízení Rady (EHS) č. 1208/81 [12].
Pokud se obchodní úprava jatečně upraveného těla liší od této definice, použijí se opravné koeficienty uvedené v příloze nařízení Komise (EHS) č. 563/82 [13].
Pokud je porážka provedena na jatkách, která nepodléhají klasifikační stupnici Společenství pro jatečně upravená těla dospělého skotu, mohou členské státy povolit stanovení hmotnosti na základě živé hmotnosti poráženého zvířete.
V tomto případě je hmotnost jatečně upraveného těla považována za rovnou nebo vyšší než 185 kg, pokud se živá hmotnost poráženého zvířete rovnala nebo byla vyšší než 340 kg.
Článek 10
Sdělení
Členské státy sdělí Komisi před začátkem příslušného kalendářního roku své rozhodnutí uplatňovat režim poskytování prémií stanovený v tomto oddíle a příslušná prováděcí pravidla.
KAPITOLA II
PRÉMIE NA PORÁŽKY MIMO SEZÓNU
(článek 5 nařízení (ES) č. 1254/1999)
Článek 11
Použití prémie
Komise rozhodne nejpozději do 1. srpna každého kalendářního roku, ve kterých členských státech může být prémie na porážky mimo sezónu poskytnuta pro následující kalendářní rok.
Členské státy oznámí Komisi do 1. ledna kalendářního roku, pro který se prémie poskytuje, zda se rozhodly použít čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 1254/1999.
Článek 12
Právo na prémii
1. Prémie může být poskytnuta pouze pro voly, pro které již byla v členském státě používajícím prémii na porážky mimo sezónu poskytnuta zvláštní prémie nebo na které se pohlíží, jako by podle článku 3 zvláštní prémii získali, a kteří jsou poraženi v členském státě používajícím prémii na porážky mimo sezónu.
2. Prémie může být poskytnuta pouze producentovi, který choval zvíře před porážkou jako poslední.
Článek 13
Žádost
1. Producent podá žádost u příslušného úřadu členského státu, na jehož území se zemědělský podnik nachází.
2. Žádost je sepsána v souladu s ustanoveními čl. 8 odst. 4 a článku 35 použitých obdobně.
Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby ověřily, že zvláštní prémie byla skutečně poskytnuta, a provedou pravidelnou a neohlášenou kontrolu správnosti osvědčení uvedených v článku 35.
KAPITOLA III
PRÉMIE NA KRÁVY BEZ TRŽNÍ PRODUKCE MLÉKA
(články 6 až 10 nařízení (ES) č. 1254/1999)
Oddíl 1
Obecná ustanovení
Článek 14
Krávy masných plemen
Krávy masných plemen podle přílohy I tohoto nařízení nejsou považovány za krávy masných plemen podle čl. 3 písm. f) a čl. 10 odst. 2 nařízení (ES) č. 1254/1999.
Článek 15
Maximální individuální referenční množství
1. Pokud členský stát změní maximální individuální referenční množství 120000 kg uvedené v čl. 6 odst. 2 písm. b) nařízení (ES) č. 1254/1999 nebo se od něj odchýlí, dá to na vědomí Komisi do 1. ledna příslušného kalendářního roku.
2. Veškeré pozdější změny v použití odstavce 1 jsou dány Komisi na vědomí do 1. ledna příslušného roku.
Článek 16
Retenční období
Šestiměsíční retenční období podle čl. 6 odst. 2 nařízení (ES) č. 1254/1999 začíná dnem následujícím po dni podání žádosti.
Článek 17
Žádost
1. Pokud se žádá o prémii v rámci čl. 6 odst. 2 písm. b) nařízení (ES) č. 1254/1999, kromě požadavků stanovených v rámci integrovaného systému by měla žádost o podporu "zvířata" nebo, podle výběru členského státu, žádost o podporu na plochu podle čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 3508/92 (dále jen "žádost") obsahovat:
a) prohlášení uvádějící individuální referenční množství mléka, které bylo producentovi přiděleno dne 31. března předcházejícího začátek dvanáctiměsíčního období uplatňování režimu doplňkových dávek, které začíná v příslušném kalendářním roce; pokud toto množství v den podání žádosti není známé, je sděleno příslušnému úřadu co nejdříve;
b) závazek producenta nezvyšovat během dvanáctiměsíčního období začínajícího dnem podání žádosti své individuální referenční množství nad množstevní limit podle čl. 6 odst. 2 písm. b) nařízení (ES) č. 1254/1999.
Ustanovení písmene b) se však nepoužije, pokud členský stát zrušil svoje množstevní omezení.
2. Žádosti se podávají během kalendářního roku v průběhu období šesti měsíců, které má být stanoveno členským státem.
Členské státy mohou v rámci tohoto období stanovit různá období pro podání žádostí.
Článek 18
Průměrná produkce mléka
Průměrná produkce mléka se vypočítá na základě průměrných produkcí uvedených v příloze II.
Členský stát však může pro tento výpočet použít doklad uznaný členským státem, který potvrdí průměrnou produkci stáda dojnic příslušného producenta.
Článek 19
Doplňková národní prémie
1. Doplňková národní prémie může být poskytnuta pouze tomu producentovi, který ve stejném kalendářním roce získá prémii na krávy bez tržní produkce mléka.
Tato prémie se poskytuje pouze v rámci počtu zvířat, která mají na tuto prémii právo, je-li to vhodné po uplatnění poměrného snížení stanoveného ve čl. 10 odst. 1 třetím pododstavci nařízení (ES) č. 1254/1999.
2. Členské státy mohou stanovit doplňující podmínky pro poskytnutí doplňkové prémie.
Dají to Komisi na vědomí ještě před vstupem v platnost těchto podmínek.
3. Komise rozhodne nejpozději do 1. srpna každého kalendářního roku, které členské státy splňují podmínky podle čl. 6 odst. 5 třetího pododstavce nařízení (ES) č. 1254/1999.
Oddíl 2
Stropy, rezervy, převody
Článek 20
Individuální strop
1. Členské státy stanoví za podmínek podle čl. 7 odst. 1, 2 a 3 nařízení (ES) č. 1254/1999 individuální strop pro každého producenta.
2. Výše individuálního stropu je sdělena každému producentovi co nejdříve a nejpozději týden před začátkem období pro podání žádostí o podporu pro rok 2000.
Článek 21
Sdělení
1. Členské státy sdělí Komisi nejpozději 1. března 2000, jaké postupy byly použity ke snížení individuálních stropů podle čl. 7 odst. 3 nařízení (ES) č. 1254/1999, jakož i celkový počet práv přidělených producentům a počet práv zařazených do rezervy.
2. Členské státy sdělí Komisi nejpozději do 1. března 2000 způsob výpočtu snížení podle čl. 8 odst. 1 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1254/1999, případně rovněž opatření přijatá podle čl. 8 odst. 2 písm. a), a do 1. ledna každého roku případné změny.
3. Za použití tabulky obsažené v příloze IV sdělí členské státy Komisi každoročně nejpozději do 1. března předběžně a do 31. července každého roku definitivně:
a) počet práv na prémie vrácených v předcházejícím roce bez vyrovnávací platby do státní rezervy v důsledku převodu práv bez převodu zemědělského podniku;
b) počet nevyužitých práv na prémie podle čl. 23 odst. 2 převedených v předcházejícím roce do státní rezervy;
c) počet práv na prémie přidělených v předcházejícím kalendářním roce podle čl. 9 odst. 3 nařízení (ES) č. 1254/1999.
Článek 22
Bezplatně získaná práva
S výjimkou řádně opodstatněných výjimečných případů, kdy producent získá bezplatně práva na prémie ze státní rezervy, producent nesmí převádět a/nebo dočasně postoupit svá práva během tří následujících kalendářních let.
Článek 23
Využití práv
1. Producent disponující právy je může využívat pro svoji potřebu a/nebo je může dočasně postoupit jinému producentovi.
2. Pokud producent nevyužije v každém roce alespoň minimální procentuální podíl svých práv stanovený podle odstavce 4, převede se nevyužitá část do státní rezervy, s výjimkou případů, kdy jde o
- producenta disponujícího maximálně sedmi právy na prémii, který nevyužije minimální procentuální podíl svých práv stanovený podle odstavce 4 během každého ze dvou po sobě následujících kalendářních roků; do státní rezervy se převede část nevyužitá v posledním kalendářním roce,
- producenta, který se účastní extenzifikačního programu uznaného Komisí,
- producenta, který se účastní programu předčasného odchodu do důchodu uznaného Komisí, v němž převod a/nebo dočasné postoupení práv není povinné,
nebo
- mimořádné a řádně odůvodněné případy.
Dočasné postoupení se může sjednávat pouze na celé kalendářní roky a musí se týkat alespoň minimálního počtu zvířat podle čl. 24 odst.
1. Pokud nedojde k převodu práv, získává producent na konci každého období dočasného postoupení, které zahrnuje nejvýše tři po sobě následující roky, znovu všechna svá práva nejméně na dobu dvou po sobě následujících roků.
Pokud producent v každém z těchto roků nevyužije alespoň minimální podíl svých práv stanovený podle odstavce 4, odejme členský stát každý rok počet práv, která producent nevyužil, a převede je do státní rezervy, s výjimkou mimořádných a řádně odůvodněných případů.
V případě producentů, kteří se účastní programů předčasného odchodu do důchodu uznaných Komisí, mohou členské státy na základě těchto programů celkovou dobu dočasného postoupení prodloužit.
Producenti, kteří se zavázali k účasti na extenzifikačním programu podle opatření uvedeného v čl. 2 odst. 1 písm. c) nařízení Rady (EHS) č. 2078/92 [14] nebo na extenzifikačním programu podle článků 22 a 23 nařízení (ES) č. 1257/1999, nesmějí po dobu trvání účasti na těchto programech svá práva dočasně postoupit a/nebo převést. Nicméně toto opatření však neplatí v případech, kdy daný program umožňuje převod a/nebo dočasné postoupení práv producentům, jejichž účast na jiných opatřeních, než která jsou uvedena v tomto pododstavci, vyžaduje získání práv.
4. Minimální procentuální podíl využití práv na prémii činí 70 %.
Členské státy však mohou zvýšit tento podíl na 90 %.
Členské státy dají Komisi předem na vědomí procentuální podíl, který chtějí využít.
Článek 24
Převod práv a dočasné postoupení
1. Členské státy mohou na základě svých produkčních struktur stanovit minimální počet práv na prémii, která mohou být předmětem částečného převodu bez převodu zemědělského podniku.
Toto minimum nesmí překročit pět práv na prémie.
2. Převody práv na prémie a dočasné postoupení těchto práv nabývají účinnosti až poté, co producent převádějící a/nebo postupující práva a producent přijímající tato práva to oznámí příslušným orgánům členského státu.
Toto oznámení musí být provedeno ve lhůtě stanovené členským státem a nejpozději ke dni, kdy producent nabývající práva předkládá svou žádost o prémii, s výjimkou případů, kdy se převod práv uskutečňuje v dědickém řízení.
V tomto případě musí producent přejímající práva předložit příslušné právní doklady, aby prokázal, že je oprávněným dědicem zesnulého producenta.
Článek 25
Změna individuálního stropu
V případě převodu nebo dočasného postoupení práv na prémie stanoví členský stát nový individuální strop a nejpozději 60 dní od posledního dne období, během kterého příslušní producenti předložili žádost, sdělí těmto producentům počet práv na prémie, na který mají právo.
První pododstavec se nepoužije, pokud k převodu dochází v rámci dědického řízení.
Článek 26
Producenti hospodařící na půdě, kterou nevlastní
K producentům hospodařícím pouze na půdě ve veřejném nebo kolektivním vlastnictví, kteří se rozhodou ukončit využívání této půdy a převést všechna svá práva na jiného producenta, se přistupuje stejným způsobem jako k producentům prodávajícím nebo převádějícím své zemědělské podniky.
Ve všech ostatních případech se k těmto producentům přistupuje stejně jako k producentům, kteří pouze převádějí svá práva na prémie.
Článek 27
Převod prostřednictvím státní rezervy
Pokud členské státy stanoví, že se převod práv bez převodu zemědělského podniku má v souladu s čl. 8 odst. 2 písm. b) nařízení (ES) č. 1254/1999 uskutečnit prostřednictvím státní rezervy, použijí k tomuto účelu vnitrostátní předpisy obdobné ustanovením stanoveným v článcích 23 až 26. Kromě toho v těchto případech:
- mohou členské státy stanovit, že se dočasné postoupení uskuteční prostřednictvím státní rezervy,
- pokud se převod práv na prémie nebo dočasné postoupení uskuteční podle první odrážky, převod do státní rezervy nabývá účinnosti až poté, co příslušné orgány členského státu tuto skutečnost oznámí producentovi převádějícímu a/nebo postupujícímu práva, a převod ze státní rezervy jinému producentovi nabývá účinnosti až poté, co příslušné orgány producentovi tuto skutečnost oznámí.
Zmíněné předpisy musí rovněž zaručit, že členský stát vyrovná práva, na něž se nevztahuje druhý pododstavec čl. 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 1254/1999, uhrazením částky ve výši, které bylo dosaženo při přímém převodu mezi producenty, přičemž se zohlední zejména vývoj produkce v příslušném členském státě. Tato částka se rovná částce účtované producentovi, který přejímá rovnocenná práva ze státní rezervy.
Článek 28
Částečná práva
1. Pokud z výpočtů, které mají být provedeny v rámci použití tohoto oddílu, nevyjdou celá čísla, bere se v úvahu pouze první desetinné místo.
2. Pokud použití ustanovení tohoto oddílu vyústí pro producenta nebo pro státní rezervu v částečná práva na prémie, tato částečná práva se sečtou.
3. Pokud je producent vlastníkem částečného práva, tak mu toto částečné právo zaručuje přidělení poměrné části jednotkového množství prémie a případně doplňkové národní prémie podle článku 19 a extenzifikační prémie podle článku 32.
Článek 29
Zvláštní režim pro jalovice
1. Komise rozhodne nejpozději 1. listopadu 1999, které členské státy splňují podmínky stanovené v čl. 10 odst. 1 nařízení (ES) č. 1254/1999.
Příslušné členské státy informují Komisi do 1. ledna 2000, zda budou či nebudou uplatňovat režim stanovený v článku 10 nařízení (ES) č. 1254/1999 (dále jen "zvláštní režim") a případně i zvláštní vnitrostátní strop, který stanovily.
Veškeré pozdější změny se dají Komisi na vědomí do 1. ledna příslušného roku.
2. Členský stát uplatňující zvláštní režim stanoví kritéria, jež mají zajistit, aby prémie byla vyplácena chovatelům, jejichž stádo jalovic je určeno k obnově stád krav.
Tato kritéria se mohou týkat zejména věkové hranice a/nebo požadavků na plemeno.
Členský stát informuje Komisi do 1. ledna příslušného roku o přijatých kritériích.
Veškeré pozdější změny se dají Komisi na vědomí do 1. ledna příslušného roku.
3. Pokud uplatňování poměrného snížení podle čl. 10 odst. 1 třetího pododstavce nařízení (ES) č. 1254/1999 nevede k celému číslu zvířat, na která se vztahuje poskytnutí prémie, poskytuje se pro desetinnou část odpovídající podíl jednotkové částky prémie, případně doplňkové národní prémie podle článku 19 a extenzifikační prémie podle článku 32. Pro tyto účely se bere v úvahu pouze první desetinné místo.
4. V členském státě, který uplatňuje zvláštní režim, by měly být splněny požadavky podle čl. 6 odst. 2 nařízení (ES) č. 1254/1999, týkající se minimálního počtu zvířat, jež má být chován, pokud jde o krávy bez tržní produkce mléka, pokud producent podal žádost o krávy tohoto plemene, nebo jalovice, pokud producent podal žádost o jalovice.
5. Ustanovení článků 20 až 28 se nepoužijí v rámci tohoto zvláštního režimu.
KAPITOLA IV
SPOLEČNÁ USTANOVENÍ PRO ZVLÁŠTNÍ PRÉMIE A PRÉMIE NA KRÁVY BEZ TRžNÍ PRODUKCE MLÉKA
Článek 30
Žádost
1. Členské státy mohou z administrativních důvodů stanovit, že žádosti o prémie lze podávat pouze pro minimální počet zvířat za podmínky, že počet není vyšší než tři.
2. Aniž je dotčen čl. 17 odst. 2 a čl. 32 odst. 7, členské státy mohou stanovit období a termíny pro podání žádostí o prémie a počet žádostí, které producent může v rámci jednoho režimu a jednoho kalendářního roku podat.
Článek 31
Intenzita chovu
1. Pro každého producenta, který pro stejný kalendářní rok podá
- žádost o "podporu na plochu" podle čl. 6 odst. 1 nařízení (EHS) č. 3508/92
a
- alespoň jednu žádost o zvláštní prémii nebo prémii na krávy bez tržní produkce mléka,
příslušné orgány stanoví počet velkých dobytčích jednotek (VDJ) odpovídajících počtu zvířat, pro která může být zvláštní prémie nebo prémie na krávy bez tržní produkce mléka poskytnuta s ohledem na krmnou plochu příslušného zemědělského podniku.
2. Za účelem stanovení intenzity chovu podle článku 12 nařízení (ES) č. 1254/1999 se používá tento postup:
a) zohledňuje se individuální referenční množství mléka, které bylo producentovi přiděleno dne 31. března předcházejícího začátek dvanáctiměsíčního období uplatňování režimu doplňkových dávek, které začíná v příslušném kalendářním roce;
b) počet dojnic potřebných ke splnění tohoto referenčního množství se vypočítá podle článku 18 tohoto nařízení.
3. Za účelem stanovení počtu zvířat, na která se vztahuje poskytnutí prémie:
a) se počet hektarů stanovených v souladu s pravidly stanovenými v rámci integrovaného systému vynásobí faktorem intenzity chovu podle článku 12 nařízení (ES) 1254/1999;
b) se z takto získaných údajů vypočítá počet velkých dobytčích jednotek (VDJ) odpovídající počtu dojnic, který je nezbytný ke splnění referenčního množství mléka, které bylo přiděleno producentovi;
c) se z takto získaných údajů vypočítá počet velkých dobytčích jednotek (VDJ) odpovídajících počtu ovcí a/nebo koz, pro které se podává žádost o prémii.
Takto získaný výsledný údaj odpovídá maximálnímu počtu velkých dobytčích jednotek (VDJ), pro který může být poskytnuta zvláštní prémie a prémie na krávy bez tržní produkce mléka.
4. Členské státy oznámí každému příslušnému producentovi intenzitu chovu, která se ho týká, a výsledný počet velkých dobytčích jednotek (VDJ), pro které může být prémie poskytnuta.
Článek 32
Extenzifikační prémie
1. Aby měl producent právo na extenzifikační prémii, musí ve své žádosti o podporu na plochu uvést, že si přeje zúčastnit se režimu extenzifikačních prémií.
2. Extenzifikační prémie nemůže být vyplacena pro zvířata, na která se pohlíží, jako by podle článku 3 zvláštní prémii získala.
3. Aby mohl příslušný členský stát ověřit, zda celkový počet zvířat vypočítaný podle čl. 13 odst. 3 písm. a) nařízení (ES) č. 1254/1999 splňuje požadavky na intenzitu chovu stanovené v čl. 13 odst. 2 uvedeného nařízení, stanoví každý rok nejméně pět sčítacích dní a informuje o nich Komisi.
Kromě případů, kdy členský stát rozhodne, že sčítací den může být kterýkoli den v roce,
- jsou sčítací dny náhodně rozloženy do celého roku a každý rok se mění
a
- každý sčítací den je stanoven dodatečně a oznamuje se producentovi nejpozději dva týdny po jeho stanovení.
Ve stanovených dnech může být sčítání zvířat prováděno na základě výběru členského státu jednou z těchto metod:
- členský stát požádá producenta, aby na základě své dokumentace nahlásil do data, které má být stanoveno členským státem, počet velkých dobytčích jednotek (VDJ) nebo počet zvířat z obou kategorií skotu podle přílohy III nařízení (ES) č. 1254/1999,
nebo
- členský stát, který disponuje počítačovou databází ve smyslu čl. 3 písm. b) nařízení (ES) č. 820/97, ji použije ke stanovení počtu velkých dobytčích jednotek (VDJ), pokud databáze zaručí ke spokojenosti členských států přesnost zaznamenaných údajů týkajících se režimu extenzifikačních prémií.
Počet velkých dobytčích jednotek (VDJ), na základě kterého se stanoví, zda producent dodržuje intenzitu chovu podle čl. 13 odst. 2 nařízení (ES) č. 1254/1999, je aritmetickým průměrem velkých dobytčích jednotek (VDJ) zaznamenaných ve sčítacích dnech, ke kterým se připočítají velké dobytčí jednotky (VDJ) odpovídající počtu ovcí a koz, pro které byly pro tentýž kalendářní rok podány žádosti.
Pokud však členský stát rozhodne, že sčítací den může být kterýkoli den v roce, může stanovit, že počty podle písmen a) a b) se vypočítají pro období, kdy jsou zvířata chována v zemědělském podniku.
Členský stát přijme opatření nezbytná k použití článku 7 nařízení (ES) č. 1259/1999 v případě producentů, kteří pomocí neúměrně nízké intenzity chovu během jedné části roku uměle splňují podmínky požadované článkem 13 nařízení (ES) č. 1254/1999.
4. Odchylně od odstavce 3 může členský stát poskytnout producentovi možnost zvolit si zjednodušený režim.
V tom případě musí producent ve své žádosti o podporu na plochu:
a) prohlásit, že každý den až do okamžiku podání žádosti o podporu na plochu dodržoval maximální intenzitu chovu stanovenou v článku 13 nařízení (ES) č. 1254/1999,
a
b) učinit závazek, že intenzitu chovu dodrží každý den mezi dnem podání žádosti o podporu na plochu a 31. prosincem.
Pokud se členský stát rozhodne použít druhý pododstavec čl. 13 odst. 2 nařízení (ES) č. 1254/1999, uvede producent ve své žádosti, kterou ze dvou maximálních intenzit chovu dodržuje. Producent může změnit své rozhodnutí nejpozději do okamžiku ohlášení kontroly počtu jeho zvířat prováděné na místě.
Producent může oznámit příslušnému úřadu zrušení svého závazku nejpozději do okamžiku ohlášení kontroly počtu svých zvířat prováděné na místě.
V tom případě nemá právo na extenzifikační prémii.
Prohlášení a závazek uvedené v tomto odstavci podléhají ustanovením o kontrole a penalizaci v rámci integrovaného systému.
5. Členské státy sdělí Komisi do 1. ledna 2000 definici "pastviny" používané pro účely čl. 13 odst. 3 písm. c) nařízení (ES) č. 1254/1999. Veškeré pozdější změny se dají Komisi na vědomí do 1. ledna příslušného roku.
6. Komise rozhodne nejpozději do 1. listopadu 1999, které členské státy splňují podmínky podle čl. 13 odst. 4 nařízení (ES) č. 1254/1999.
Pro účely tohoto odstavce je "producentem v horské oblasti" jakýkoli producent,
- jehož zemědělský podnik leží v horské oblasti
nebo
- jehož krmná plocha leží z nejméně 50 % v horské oblasti.
7. Aniž je dotčen odstavec 1, producenti, kteří si přejí mít právo na extenzifikační prémii podle odstavce 6, to uvedou v žádosti o podporu "zvířata".
Nejméně šest po sobě následujících měsíců, počínaje dnem podání žádosti, pak chovají alespoň stejné množství dojnic, pro který byla podána žádost o extenzifikační prémii.
Toto šestiměsíční retenční období začíná dnem následujícím po dni podání žádosti.
Žádosti se podávají během kalendářního roku v průběhu období šesti měsíců, které má být stanoveno členským státem.
Členské státy mohou v rámci tohoto období stanovit různá období pro podání žádostí.
8. Počet dojnic, na které je poskytována extenzifikační prémie, nesmí překročit jeden z těchto dvou údajů:
a) počet dojnic potřebných ke splnění individuálního referenčního množství mléka, které bylo přiděleno producentovi dne 31. března předcházejícího začátek dvanáctiměsíčního období uplatňování režimu doplňkových dávek, které začíná v příslušném kalendářním roce; počet krav se vypočítá na základě průměrné produkce mléka stanovené v příloze II;
b) celkový počet krav v zemědělském podniku stanovený podle odstavce 3 snížený o počet krav bez tržní produkce mléka odpovídající individuálnímu stropu.
9. Pokud se členský stát rozhodne, že uplatní nebo naopak přestane uplatňovat možnost stanovenou v čl. 13 odst. 2 druhém pododstavci nařízení (ES) č. 1254/1999, informuje o tom Komisi do 1. ledna příslušného kalendářního roku.
10. Při výpočtu intenzity chovu podle tohoto článku se berou v úvahu pouze dvě desetinná místa.
Článek 33
Stanovení retenčních období
Posledním dnem retenčního období podle článku 5, čl. 9 odst. 1, článku 16, čl. 32 odst. 7 a článku 37 je pracovní den, den pracovního klidu nebo den pracovního volna předcházející dnu, který nese stejné číslo jako počáteční den tohoto období.
KAPITOLA V
PORÁŽKOVÁ PRÉMIE
(článek 11 nařízení (ES) č. 1254/1999)
Článek 34
Prohlášení o účasti
Členské státy mohou stanovit, že producent, aby získal právo na prémii pro příslušný kalendářní rok, podá před nebo současně s první žádostí pro stejný kalendářní rok prohlášení o účasti.
Pokud producent nezmění své prohlášení o účasti, mohou členské státy prodloužit platnost naposledy podaného prohlášení o účasti.
Článek 35
Žádost
1. Žádosti o podporu "zvířata" musejí obsahovat údaje nezbytné pro výplatu porážkové prémie, zejména datum narození zvířete u zvířat narozených po 1. lednu 1998.
Žádosti o podporu "zvířata" se podávají ve lhůtě, kterou má stanovit členský stát a která nesmí být delší než šest měsíců od porážky zvířete nebo, je-li zvíře vyvezeno, od data, kdy opustilo celní území Společenství, a která končí nejpozději na konci února následujícího roku kromě výjimečných případů, o kterých v případě vývozu či odeslání rozhodne příslušný členský stát.
Členské státy mohou povolit, aby žádost podávala osoba jiná než producent.
V takových případech žádost nese jméno a adresu producenta, který má mít právo na prémii.
Kromě požadavků stanovených v rámci integrovaného systému obsahuje každá žádost:
a) v případě poskytnutí prémie v době porážky osvědčení jatek nebo jakýkoli jiný doklad vyhotovený nebo potvrzený jatkami, který obsahuje tytéž údaje, a to:
i) jméno a adresu jatek (nebo odpovídající kód);
ii) datum porážky, identifikační a porážkové číslo zvířat;
iii) v případě telat hmotnost jatečně upraveného těla (kromě použití čl. 36 odst. 4);
b) v případě vývozu zvířete do třetí země:
i) jméno a adresu vývozce (nebo příslušný kód);
ii) identifikační číslo zvířete;
iii) vývozní prohlášení uvádějící věk u zvířat narozených po 1. lednu 1998 a u telat, kromě použití čl. 36 odst. 4, živou hmotnost, která nesmí překročit 290 kg;
iv) důkaz, že zvíře opustilo celní území Společenství, který se předkládá i pro vývozní náhradu.
Členský stát však může stanovit, že údaje uvedené v písmenech a) a b) se předávají prostřednictvím orgánu nebo orgánů schválených členským státem, a to zejména prostřednictvím informačních technologií.
Členské státy provádějí pravidelné neohlášené kontroly pravosti vydaných osvědčení nebo dokladů a, kde je to vhodné, informací uvedených v pátém pododstavci.
2. Odchylně od odstavce 1 mohou členské státy disponující počítačovou databází ve smyslu čl. 3 písm. b) nařízení (ES) č. 820/97 stanovit, že jsou údaje o porážce zvířat, které jatka předala příslušným orgánům, považovány za žádost o porážkovou prémii, pokud databáze zaručí ke spokojenosti členských států přesnost uložených údajů za účelem uplatňování režimu porážkových prémií a/nebo výplaty zvláštních prémií a dodatečných plateb, jsou-li vypláceny v době porážky, a/nebo prémie na porážky mimo sezónu.
Členské státy však mohou stanovit, že je nutné podat žádost.
V tom případě mohou stanovit druh údajů, které musí žádost obsahovat.
Členské státy, které použijí tento odstavec, to dají na vědomí Komisi do 1. ledna 2000.
Dále dají Komisi na vědomí veškeré pozdější změny dříve, než je začnou provádět.
Členské státy zajistí, aby informace poskytované agentuře, která vyplácí prémie, obsahovaly veškeré údaje nezbytné k výplatě prémie, zejména:
a) druhy a množství zvířat uvedených v čl. 11 odst. 1 nařízení (ES) č. 1254/1999 poražených během příslušného roku;
b) údaje o dodržení podmínek věku a hmotnosti jatečně upravených těl zvířat podle uvedeného článku a o retenčním obdobím podle článku 37;
c) případně i údaje nezbytné k výplatě zvláštní prémie jako porážkové prémie a/nebo dodatečných plateb, pokud jsou vypláceny v době porážky, a/nebo prémie na porážky mimo sezónu.
3. Pro zvířata, jež byla předmětem obchodu v rámci Společenství po uplynutí retenčního období podle článku 37, i když se členský stát, kde byla porážka provedena, rozhodne použít výjimku stanovenou v odstavci 2, vydají jatka doklad stanovený v odst. 1 čtvrtém pododstavci písm. a).
Pokud však jsou systémy přenosu dat slučitelné, mohou se oba členské státy dohodnout, že budou používat systém stanovený v odstavci 2.
Členské státy si poskytnou vzájemnou pomoc, aby zajistily účinnou kontrolu pravosti předaných dokladů a/nebo pravdivost vyměněných údajů.
Za tímto účelem členský stát, ve kterém se provádí platba, pravidelně předkládá členskému státu, kde se uskutečňuje porážka, přehled osvědčení (nebo informací) jatek členského státu, kde byla provedena porážka.
Článek 36
Hmotnost a obchodní úprava jatečně upravených těl
1. Pro účely čl. 11 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1254/1999 se jatečně upravená těla telat obchodně upravují po stažení kůže, vykolení a vykrvení, bez hlavy a nohou, ale s játry, ledvinami a ledvinovým lojem.
2. Hmotnost, která má být zohledněna, je hmotností jatečně upraveného těla po vychlazení nebo hmotnost jatečně upraveného těla za tepla, stanovená co nejdříve po porážce a snížená o 2 %.
3. Pokud je jatečně upravené tělo obchodně upraveno bez jater, ledvin a/nebo ledvinového loje, zvyšuje se jeho hmotnost o:
a) 3,5 kg pro játra;
b) 0,5 kg pro ledviny;
c) 3,5 kg pro ledvinový lůj.
4. Členský stát může stanovit, že pokud je tele v době porážky nebo vývozu do pěti měsíců věku, považují se hmotnostní požadavky stanovené v čl. 11 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1254/1999 za splněné.
Pokud nemůže být hmotnost jatečně upraveného těla stanovena na jatkách, považuje se hmotnostní požadavek za splněný, pokud není živá hmotnost vyšší než 290 kg.
Článek 37
Příjemce prémie
1. Prémie je vyplacena producentovi, který choval zvíře během retenčního období nejméně dvou měsíců, které končí dříve než jeden měsíc před porážkou nebo vývozem zvířete.
2. Pro telata poražená do tří měsíců věku je retenční období stanoveno na jeden měsíc.
Článek 38
Vnitrostátní stropy
1. Vnitrostátní stropy podle čl. 11 odst. 1 a odst. 3 nařízení (ES) č. 1254/1999 jsou uvedeny v příloze III.
2. Pokud uplatňování poměrného snížení nevede k celému číslu zvířat, na která se vztahuje poskytnutí prémie, poskytuje se pro desetinnou část odpovídající podíl jednotkové částky prémie.
Pro tyto účely se bere v úvahu pouze první desetinné místo.
KAPITOLA VI
DODATEČNÉ PLATBY
(články 14 až 20 nařízení (ES) č. 1254/1999)
Článek 39
Vnitrostátní opatření
Podrobné informace, které se mají podle článku 18 nařízení (ES) č. 1254/1999 předat Komisi, zahrnují:
1. platby podle kusů zvířat (případně):
a) směrné částky na kus podle kategorie zvířat a způsob vyplácení;
b) předběžný odhad celkových výdajů pro každou kategorii zvířat (s upřesněním, zda tyto platby budou provedeny formou příplatku k porážkové prémii) a počet příslušných zvířat;
c) zvláštní požadavky na intenzitu chovu (kromě případů platby formou příplatku k porážkové prémii);
d) omezení počtu kusů skotu samčího pohlaví na zemědělský podnik (případně);
e) další informace o prováděcích pravidlech.
Kategorie zvířat podle písmen a) a b) jsou: býci, voli, krávy bez tržní produkce mléka, dojnice, jalovice, na které se vztahuje prémie na krávy bez tržní produkce mléka, a ostatní jalovice nebo jakákoliv podskupina zvířat stanovená členským státem a zahrnutá do těchto kategorií;
2. platba na plochu (případně):
a) výpočet regionální základní plochy;
b) směrné částky na hektar;
c) předběžný odhad celkových výdajů a počtu příslušných hektarů;
d) další informace o prováděcích pravidlech.
Článek 40
Podrobná zpráva
Podrobná zpráva, která se má podle článku 19 nařízení (ES) č. 1254/1999 předat Komisi, obsahuje zaktualizované a doplněné informace jako informace stanovené v článku 39.
Zpráva musí rovněž obsahovat:
a) přehled těžkostí, s nimiž se členské státy setkávají při zavádění režimu dodatečných plateb;
b) hodnocení účinnosti tohoto režimu;
c) dále případně návrhy na další vývoj tohoto režimu.
KAPITOLA VII
SPOLEČNÁ USTANOVENÍ
Článek 41
Výplata záloh
1. Na základě výsledků administrativních kontrol a kontrol na místě vyplatí příslušný orgán producentovi pro počet zvířat, která mají právo na prémii, zálohu ve výši 60 % zvláštní prémie, prémie na krávy bez tržní produkce mléka a porážkové prémie.
V případě zvláštní prémie, zvláštního režimu pro jalovice podle článku 29 a/nebo porážkové prémie může členský stát zálohu snížit, ale nejvýše na 40 %.
Záloha se může vyplácet až od 16. října kalendářního roku, pro který se o prémii žádá.
2. Konečná výplata prémie je částka rovnající se rozdílu mezi zálohou a výší prémie, na kterou má producent právo.
Článek 42
Rok přidělení
Datum podání žádosti představuje rozhodnou skutečnost pro stanovení roku, pro který jsou započtena zvířata, na která se vztahuje zvláštní prémie, prémie na krávy bez tržní produkce mléka, prémie na porážky mimo sezónu a extenzifikační prémie, a počtu velkých dobytčích jednotek (VDJ) použitých k výpočtu intenzity chovu.
Pokud je však zvláštní prémie poskytnuta v souladu s jednou z možností stanovených v článku 8:
- pokud je zvíře poraženo nejpozději 31. prosince
a
- pokud je žádost o prémii na toto zvíře podána po tomto datu,
výše prémie se rovná výši platné k 31. prosinci roku, kdy byla porážka provedena.
Pokud jde o porážkovou prémii, je pro účely použití výše podpory a výpočtu poměrného snížení v souladu s článkem 38 rokem přidělení prémie rok porážky nebo vývozu.
Článek 43
Přepočet na národní měnu
Přepočet částek prémie a extenzifikační prémie na národní měnu se provádí na základě časově váženého průměru směnných kurzů platných v prosinci předcházejícího roku přidělení stanovený v souladu s článkem 42.
Článek 44
Sankce za nezákonné používání nebo držení určitých látek nebo výrobků
V případech opakovaného nezákonného používání nebo držení látek nebo výrobků zakázaných příslušnými právními předpisy Společenství ve veterinárním odvětví stanoví členské státy v závislosti na závažnosti porušení dobu vyloučení z režimů podpory podle čl. 23 odst. 1 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1254/1999.
Článek 45
Vnitrostátní prováděcí předpisy
Členské státy přijmou veškerá vhodná opatření nezbytná k zajištění řádného používání tohoto nařízení.
Informují o tom Komisi.
Článek 46
Sdělení
1. Od 1. července 2000 sdělí členské státy Komisi každý rok nejpozději 15. září (pro údaje týkající se prvních šesti měsíců běžného roku) a 1. března (pro údaje týkající se druhých šesti měsíců běžného roku):
a) počet skotu samčího pohlaví, pro který se žádá o zvláštní prémii, rozdělený na základě:
- věkové třídy,
- druhu zvířete (býk nebo vůl);
b) počet krav, pro které se žádá o prémii na krávy bez tržní produkce mléka, rozdělený na základě režimů podle čl. 6 odst. 2 písm. a) a b) nařízení (ES) č. 1254/1999;
c) počet zvířat, pro která se žádá o porážkovou prémii, rozdělený na základě druhu zvířete (dospělý skot nebo tele) s upřesněním, zda se jedná o zvířata poražená nebo vyvezená;
d) počet zvířat, pro která byla skutečně poskytnuta prémie na porážky mimo sezónu, rozdělený podle zvířat, pro která byla poskytnuta zvláštní prémie pro první věkovou třídu, a podle zvířat, pro která byla poskytnuta prémie pro druhou věkovou třídu, a počet chovatelů zvířat odpovídající oběma dvěma uvedeným věkovým třídám.
2. Od roku 2001 sdělí členské státy Komisi nejpozději 31. července každého roku pro předcházející kalendářní rok:
a) počet skotu samčího pohlaví, pro který byla zvláštní prémie skutečně poskytnuta, rozdělený na základě:
- věkové třídy,
- druhu zvířete (býk nebo vůl)
a upřesní:
- pokud je to možné, poskytnutí extenzifikační prémie (rozdělené na základě omezení stanovených v čl. 13 odst. 2 nařízení (ES) č. 1254/1999) a počet příslušných producentů rozdělený na základě uvedených omezení,
- počet zvířat, rozdělený na základě věkové třídy, pro která nebyla v předcházejícím kalendářním roce poskytnuta zvláštní prémie z důvodu uplatnění regionálního stropu;
b) počet krav a jalovic, pro které byla skutečně poskytnuta prémie na krávy bez tržní produkce mléka, rozdělený na základě režimů podle čl. 6 odst. 2 písm a) a b) nařízení (ES) č. 1254/1999 a upřesňující poskytnutí, pokud je to možné, extenzifikační prémie (rozdělené na základě omezení stanovených v čl. 13 odst. 2 uvedeného nařízení), a dále počet příslušných producentů;
c) počet dojnic, pro které byla extenzifikační prémie skutečně poskytnuta;
d) počet zvířat, pro která nebyla v předcházejícím kalendářním roce poskytnuta prémie z důvodu uplatnění zvláštního vnitrostátního stropu pro jalovice;
e) pokud je to možné, poskytnutí jakékoli doplňkové národní prémie k prémii na krávy bez tržní produkce mléka, s uvedením:
- podmínek pro poskytnutí prémie
a
- částky poskytnuté na jedno zvíře;
f) počet zvířat, pro která byla poskytnuta prémie bez ohledu na intenzitu chovu, a počet příslušných producentů;
g) počet zvířat, pro která byla poskytnuta porážková prémie, rozdělený na základě druhu zvířete (dospělý skot nebo tele) s upřesněním, zda byla podpora poskytnuta na porážku nebo na vývoz, a dále počet příslušných producentů v každé z těchto podskupin.
3. Počínaje rokem 2001 sdělí členské státy Komisi nejpozději 31. července každého kalendářního roku počet zvířat, rozdělený na základě druhu zvířete, pro která nebyla v předcházejícím roce poskytnuta porážková prémie z důvodu uplatnění vnitrostátních stropů.
4. Členské státy sdělí podrobnosti uvedené v tomto článku pomocí tabulek obsažených v příloze IV.
KAPITOLA VIII
PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 47
Přechodná ustanovení
1. Za účelem usnadnit přechod od režimu nařízení (EHS) č. 805/68 k režimu nařízení (ES) č. 1254/1999 v souladu článkem 50 nařízení (ES) č. 1254/1999 se sdělení Komisi pro rok 1999 provádějí stejným postupem, jaký je stanoven v nařízení (EHS) č. 3886/92.
2. Požadavky na označení a registraci zvířat stanovené v článku 21 nařízení (ES) č. 1254/1999 se použijí pro zvířata narozená do 1. ledna 1998 postupem podle směrnice Rady 92/102/EHS [15], kromě zvířat, která jsou předmětem obchodu v rámci Společenství.
Článek 48
Zrušení
Nařízení (EHS) č. 3886/92 se zrušuje od 1. ledna 2000.
Použije se i nadále pro žádosti podané nejpozději 31. prosince 1999.
Odkazy na zrušené nařízení ze považují za odkazy na toto nařízení.
Článek 49
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Použije se ode dne 1. ledna 2000, s výjimkou ustanovení o sdělování nebo rozhodnutí stanovených v článcích 10, 11, 15 a čl. 21 odst. 2, v čl. 23 odst. 4, v čl. 29 odst. 1 a 2, v čl. 32 odst. 5, 6 a 9 a v čl. 35 odst. 2 a v článku 39, která se použijí od vstupu v platnost tohoto nařízení.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 2376/1999
ze dne 9. listopadu 1999
o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1835/1999 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) K zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení.
(2) Nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a tato pravidla se vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo ji rozšiřuje o další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních a jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím.
(3) Podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2.
(4) Je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3], naposledy pozměněného nařízením Rady a Evropského parlamentu (ES) č. 955/1999 [4].
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu tří měsíců.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2377/1999
ze dne 9. listopadu 1999,
kterým se stanoví obchodní norma pro chřest
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1257/1999 [2], a zejména na čl. 2 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Chřest je uveden v příloze I nařízení (ES) č. 2200/96 mezi produkty, pro které musí být přijaty normy.
Nařízení Komise (EHS) č. 454/92 ze dne 26. února 1992, které stanoví normu jakosti pro chřest [3], pozměněné nařízením (ES) č.
888/97 [4], musí být pozměněno v několika bodech. K zajištění právní čistoty je třeba zrušit nařízení (EHS) č.
454/92 a přistoupit k přepracování uvedených pravidel. Za tím účelem by pro zajištění průhlednosti světového trhu měla být vzata v úvahu norma doporučená pro chřest Pracovní skupinou pro normalizaci produktů podléhajících rychlé zkáze a zvyšování jejich jakosti Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů (EHK OSN).
(2) Je vhodné přistoupit k zjednodušení systému třídění chřestu tak, aby byl uveden do souladu s vývojem podmínek pěstování a obchodu, zejména s požadavky velkoobchodního a spotřebitelského trhu.
Toto zjednodušení, uvedené v tabulce, spočívá ve snížení požadavků na třídění chřestu podle příčného průměru, a zároveň ve zmenšení minimálního příčného průměru u chřestu zeleného a fialovozeleného na 3 mm.
Tyto změny umožní obchodování tenkých prýtů zeleného chřestu, stejně jako chřestu typu "triguero" za stejných podmínek, jako v případě ostatního chřestu.
(3) Cílem uplatňování této normy je vyloučit z trhu produkty neodpovídající jakosti, zaměřit produkci na uspokojování požadavků spotřebitelů a usnadnit obchodní vztahy na základě poctivé hospodářské soutěže a přispět tak ke zlepšení výnosnosti produkce.
(4) Norma se vztahuje na všechna stádia uvádění na trh.
Doprava na dlouhé vzdálenosti, skladování po určitou dobu nebo různá manipulace, kterým jsou produkty podrobeny, mohou způsobit poškození, vyplývající z biologického vývoje těchto produktů nebo jejich větší či menší náchylnosti ke zkáze.
Tato poškození je třeba vzít v úvahu při uplatňování normy ve stadiích uvádění na trh následujících po odeslání.
U produktů jakosti Výběr, které musí být obzvláště pečlivě tříděny a baleny, musí být vzato v úvahu pouze snížení čerstvosti a vadnutí.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Obchodní norma pro chřest kódu KN 07092000 je uvedena v příloze.
Norma se vztahuje na všechna stádia uvádění na trh za podmínek stanovených v nařízení (ES) č. 2200/96.
Ve stadiích následujících po odeslání mohou však produkty oproti ustanovením normy vykazovat:
- mírnou ztrátu čerstvosti a mírné vadnutí,
- u produktů zařazených do jiné třídy jakosti než do třídy jakosti Výběr lehká poškození vyplývající z jejich vývoje a jejich větší či menší náchylnosti k rychlé zkáze.
Článek 2
Nařízení (EHS) č. 454/92 se zrušuje.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2385/1999
ze dne 10. listopadu 1999,
kterým se mění přílohy I, II a III nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1943/1999 [2], a zejména na články 6 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle nařízení (EHS) č. 2377/90 musí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin.
(2) Maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky vyhodnotí všechny relevantní informace, které se týkají bezpečnosti reziduí příslušných látek pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin.
(3) Při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, povolené hladiny ve všech významných poživatelných tkáních získávaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň) a charakter rezidua, které je významné pro sledování reziduí (indikátorové reziduum).
(4) Pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v příslušných právních předpisech Společenství, musí být maximální limity reziduí obecně stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin.
Játra a ledviny jsou však často z jatečně upravených těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány a maximální limity reziduí proto musí být rovněž vždy stanoveny i pro svalovou tkáň nebo tkáň tukovou.
(5) V případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med.
(6) Flubendazol a florfenikol musí být zařazeny do přílohy I nařízení (EHS) č. 2377/90.
(7) Kulčibové semeno (strychni semen), ruta graveolens, listnatec (ruscus aculeatus), vavřínový plod (lauri fructus), vavřínová silice (lauri folii aetheroleum), jalovcový plod (juniperi fructus), semeno kaštanu koňského (hippocastani semen) a plod papriky křovité (capsici fructus acer) musí být zařazeny do přílohy II nařízení (EHS) č. 2377/90.
(8) Foxim musí být zařazen do přílohy III nařízení (EHS) č. 2377/90, aby bylo umožněno dokončení vědeckých studií.
(9) Než toto nařízení vstoupí v platnost, musí být stanovena lhůta 60 dnů k tomu, aby mohly členské státy učinit veškeré úpravy, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci příslušných veterinárních léčivých přípravků vydaná v souladu se směrnicí Rady 81/851/EHS [3] naposledy pozměněnou směrnicí 93/40/EHS [4], aby byla zohledněna ustanovení tohoto nařízení.
(10) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I, II a III nařízení (EHS) č. 2377/90 se mění tak, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost šedesátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2390/1999
ze dne 25. října 1999,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1663/95, pokud jde o formu a obsah účetních údajů pro účely schválení účetní závěrky záruční sekce EZOZF, které musí mít členské státy k dispozici pro Komisi
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 729/70 ze dne 21. dubna 1970 o financování společné zemědělské politiky [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1287/95 [2], a zejména na čl. 4 odst. 6 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1663/95 ze dne 7. července 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 729/70 týkající se postupu schválení účetní závěrky záruční sekce EZOZF [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2245/1999 [4], a zejména na čl. 2 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Měla by být stanovena forma a obsah účetních údajů uvedených v čl. 2 odst. 1 nařízení (ES) č. 1663/95 a rozhodnutí Komise K(96) 2732 ze dne 3. října 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1663/95, pokud jde o formu a obsah účetních údajů pro účely schválení účetní závěrky záruční sekce EZOZF, které musí mít členské státy k dispozici pro Komisi, by mělo být zrušeno.
(2) Členským státům by měla být dána přiměřená lhůta, aby uskutečnily změny svých systémů automatického zpracování dat, a podle toho by mělo být v příloze I rozlišeno mezi údaji, které musí být k dispozici pro finanční rok 2000 začínající 16. října 1999, a údaji, které musí být k dispozici pro finanční rok 2001 začínající 16. října 2000.
(3) Mělo by být zajištěno utajení a zabezpečení údajů zasílaných v elektronické podobě.
(4) Výbor Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Forma a obsah účetních údajů uvedených v čl. 2 odst. 1 nařízení (ES) č. 1663/95 a způsob, kterým mají být zasílány, stanoví přílohy I ("Tabulka X"), II ("Technické specifikace pro přenos počítačových souborů do EZOZF") a III ("Aide-mémoire") tohoto nařízení.
Článek 2
1. Každý členský stát uchovává pro Komisi k dispozici všechny údaje označené "X", "A" nebo "B" podle rozpočtových bodů v tabulce v příloze I za každou jednotlivou operaci zahrnující platby a příjmy záruční sekce EZOZF.
Tyto údaje se uchovávají elektronicky.
2. Na písemnou žádost Komise a za výlučným účelem přípravy dokumentů a kontrol na místě zašlou koordinační orgány Komisi do 30 pracovních dnů takové elektronické záznamy, které odpovídají technickým specifikacím stanoveným v příloze II.
3. Komise zajistí utajení a zabezpečení údajů zasílaných členskými státy.
Článek 3
Zrušuje se rozhodnutí Komise K(96) 2732.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2393/1999
ze dne 11. listopadu 1999,
kterým se mění přílohy I, II a III nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2385/1999 [2], a zejména na články 6 a 8 uvedeného nařízení,
(1) vzhledem k tomu, že podle nařízení (EHS) č.
2377/90 musí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin;
(2) vzhledem k tomu, že maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky vyhodnotí všechny relevantní informace, které se týkají bezpečnosti reziduí příslušných látek pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin;
(3) vzhledem k tomu, že při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, povolené hladiny ve všech významných poživatelných tkáních získávaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň) a charakter rezidua, které je významné pro sledování reziduí (indikátorové reziduum);
(4) vzhledem k tomu, že pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v příslušných právních předpisech Společenství, musí být maximální limity reziduí obecně stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin.
Játra a ledviny jsou však často z jatečně upravených těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány, a maximální limity reziduí proto musí být rovněž vždy stanoveny i pro svalovou tkáň nebo tkáň tukovou;
(5) vzhledem k tomu, že v případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med;
(6) vzhledem k tomu, že meloxikam, amitraz a albendazoloxid musí být zařazeny do přílohy I nařízení (EHS) č. 2377/90;
(7) vzhledem k tomu, že sodná sůl tosylchloramidu, paracetamol, huminové kyseliny, jejich sodné soli, chlorfenamin, sodná sůl bitumiosulfonátu a ichtamol, betainiumglukuronát a ethanolamin glukuronát musí být zařazeny do přílohy II nařízení (EHS) č. 2377/90;
(8) vzhledem k tomu, že dicyklanil musí být zařazen do přílohy III nařízení (EHS) č. 2377/90, aby bylo umožněno dokončení vědeckých studií;
(9) vzhledem k tomu, že než toto nařízení vstoupí v platnost, musí být stanovena lhůta 60 dnů k tomu, aby mohly členské státy učinit veškeré úpravy, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci příslušných veterinárních léčivých přípravků vydaná v souladu se směrnicí Rady 81/851/EHS [3] naposledy pozměněnou směrnicí 93/40/EHS [4], aby byla zohledněna ustanovení tohoto nařízení;
(10) vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I, II a III nařízení (EHS) č. 2377/90 se mění tak, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost šedesátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2419/1999
ze dne 12. listopadu 1999,
kterým se doplňuje příloha nařízení (ES) č. 2301/97 o zápisu určitých názvů do "Rejstříku osvědčení o zvláštní povaze" uvedeného v nařízení Rady (EHS) č. 2082/92 o osvědčeních o zvláštní povaze zemědělských produktů a potravin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2082/92 ze dne 14. července 1992 o osvědčeních o zvláštní povaze zemědělských produktů a potravin [1], a zejména na čl. 9 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 7 nařízení (EHS) č. 2082/92 postoupilo Španělsko Komisi žádost o zápis jednoho názvu do "Rejstříku osvědčení o zvláštní povaze".
(2) Označení "zaručená tradiční specialita" může být použito pouze u názvů zapsaných v tomto rejstříku.
(3) Po zveřejnění názvu uvedeného v příloze tohoto nařízení v Úředním věstníku Evropských společenství [2] byla zaslána Komisi námitka ve smyslu článku 8 uvedeného nařízení, ale tato námitka byla vzata zpět po příslušném objasnění.
Je totiž nutné uvést, že název "Serrano" se považuje sám o sobě za zvláštní podle čl. 5 odst.
1 první odrážky nařízení (EHS) č. 2082/92, to znamená, že je nepřeložitelný.
Název tedy musí být používán v tomto tvaru. Dále je název "Serrano" zapsán, aniž je tím dotčeno použití termínu "hora".
Tyto dva názvy tedy nestojí proti sobě.
(4) V důsledku toho by měl být název uvedený v příloze zapsán do Rejstříku osvědčení o zvláštní povaze a být tak chráněn ve Společenství podle čl. 13 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2082/92 jako zaručená tradiční specialita. To znamená, že tento název může být užit pouze tehdy, bude-li dodržena specifikace produktu. Je však možné počítat s přechodným tříměsíčním obdobím, dokud se nevyčerpají zásoby produktu neodpovídajícího specifikaci.
(5) Příloha tohoto nařízení doplňuje přílohu nařízení Komise (ES) č. 2301/97 [3] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 2527/98 [4],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Název uvedený v příloze tohoto nařízení se připojí k příloze nařízení (ES) č. 2301/97 a tento název se zapíše do Rejstříku osvědčení o zvláštní povaze podle čl. 9 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2082/92.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2424/1999
ze dne 15. listopadu 1999,
kterým se stanoví prováděcí pravidla pro celní kvótu pro dovoz vykostěného sušeného hovězího masa stanovenou v nařízení Rady (ES) č. 2249/1999
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2249/1999 ze dne 22. října 1999 o otevření celní kvóty Společenství pro dovoz vykostěného sušeného hovězího masa [1], a zejména na článek 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 2249/1999 stanoví otevření víceleté celní kvóty pro dovoz 700 tun vykostěného sušeného hovězího masa.
Je vhodné stanovit pro uvedenou kvótu prováděcí pravidla.
(2) Příslušná kvóta se vztahuje na hovězí maso kódu KN ex02102090. Je nutné přesně definovat produkty, pro které se kvóta použije.
Z důvodu kontroly by se na dovozy v rámci této kvóty mělo vztahovat předložení osvědčení o pravosti, které potvrdí, že maso přesně odpovídá příslušné definici.
Je nezbytné stanovit vzor těchto osvědčení, jakož i prováděcí pravidla pro jejich používání.
(3) Správa režimu dovozů by měla být založena na dovozních licencích. Proto musí existovat pravidla pro podávání žádostí a je také nutné stanovit údaje, které musí figurovat v žádostech a v licencích v souladu s ustanoveními nařízení Komise (EHS) č. 3719/88 ze dne 16. listopadu 1988, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty [2], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1127/1999 [3], a nařízení Komise (ES) č. 1445/95 ze dne 26. června 1995 o prováděcích pro dovozní a vývozní licence v odvětví hovězího a telecího masa a o zrušení nařízení (EHS) č. 2377/80 [4], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 2648/98 [5].
(4) Za účelem zajistit řádnou správu dovozů příslušných produktů je vhodné stanovit, že vydání dovozních licencí závisí na prověření, a to zejména prověření údajů v osvědčeních o pravosti.
(5) Ustanovení nařízení Rady (ES) č.
2249/1999 se použijí od 1. července 1999. Je proto v rámci roční kvóty vhodné stanovit uhrazení cel za dovozy, na které se tato kvóta vztahuje, mezi 1. červencem a dnem vstupu tohoto nařízení v platnost.
S ohledem na budoucí správu kvóty je nezbytné určit takové dovozy co nejdříve.
Žádosti o uhrazení musí proto být podány nejpozději do 1. prosince 1999.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Celní kvóta Společenství pro vykostěné sušené hovězí maso kódu KN ex02102090 se otevírá na několikaletém základě pro roční objem 700 tun na období od 1. července do 30. června následujícího roku.
Pořadové číslo kvóty je 09.4201.
2. Valorické clo je jediným clem použitelným pro kvótu uvedenou v odstavci 1.
Dovozy v rámci uvedené kvóty se týkají výhradně vykostěného sušeného masa, které odpovídá této definici: "Kusy masa z kýt skotu od 18 měsíců věku, bez viditelného vnitrosvalového tuku (3 až 7 %), s hodnotou pH mezi 5,4 a 5,6, solené, kořeněné, lisované, sušené pouze čerstvým suchým vzduchem, s tvorbou ušlechtilé plísně (květ mikroskopických hub).
Sušina konečného produktu je mezi 41 % a 51 %."
Článek 2
Dovozy množství stanovených v článku 1 závisí při propuštění do volného oběhu na předložení dovozní licence vydané v souladu s těmito ustanoveními:
(a) originál osvědčení o pravosti vystavený v souladu s články 3 a 4 a jeho opis se předloží příslušnému orgánu spolu se žádostí o první dovozní licenci vztahující se k tomuto osvědčení o pravosti.
Originál osvědčení o pravosti je uložen u uvedeného orgánu;
(b) osvědčení o pravosti se může použít pro vydání více než jedné dovozní licence na množství nepřesahují množství uvedená v osvědčení.
Pokud je na osvědčení vydána více než jedna licence, příslušný orgán potvrdí osvědčení o pravosti s uvedením příslušného množství;
(c) příslušné orgány mohou vydat dovozní licence pouze až po prověření, že veškeré údaje uvedené v osvědčení pravosti odpovídají údajům, které v této věci týdně dostávají od Komise.
Licence se vydají ihned poté;
(d) žádost o licenci a licence samotná obsahuje v kolonce 20 jednu z těchto poznámek:
- Carne de vacuno seca deshuesada — Reglamento (CE) no 2424/1999
- Tørret udbenet oksekød — forordning (EF) nr.
2424/1999
- Εntbeintes, getrocknetes Rindfleisch — Verordnung (EG) Nr. 2424/1999
- Αποξηραμένο βόειο κρέας χωρίς κόκαλα — Κανονισμός (ΕΚ) αριθ.
2424/1999
- Dried boneless beef — Regulation (EC) No 2424/1999
- Viande bovine séchée désossée — règlement (CE) no 2424/1999
- Carni bovine disossate ed essiccate — regolamento (CE) n. 2424/1999
- Gedroogd rundvlees zonder been — Verordening (EG) nr.
2424/1999
- Carne de bovino seca desossada — Regulamento (CE) n.o 2424/1999
- Kuivattua luutonta naudanlihaa — asetus (EY) N:o 2424/1999
- Τorkat benfritt nötkött — förordning (EG) nr 2424/1999
Článek 3
1. Osvědčení o pravosti uvedená v článku 2 se vystaví v jednom originále a dvou opisech vytištěných a vyplněných v jednom z úředních jazyků Evropského společenství v souladu se vzorem uvedeným v příloze I. Mohou být také vytištěna a vyplněna v úředním jazyce nebo v jednom z úředních jazyků vyvážející země.
Příslušné orgány členského státu, ve kterém byla podána žádost o dovozní licenci, mohou vyžadovat překlad osvědčení.
Formát osvědčení je 210 x 297 mm. Papír, který se má použít, váží alespoň 40 g/m2.
Originál je bílý, první opis růžový a druhý opis žlutý.
3. Originál a opisy osvědčení se vyplní buď na psacím stroji nebo rukou.
Pokud se vyplňují rukou, je nutné vyplnit je inkoustem a tiskacími písmeny.
4. Každé osvědčení má vlastní pořadové číslo, po kterém následuje jméno vydávající země.
Opisy jsou opatřeny stejným pořadovým číslem jako originál.
5. V osvědčení se jasně stanovena definice uvedená v čl. 1 odst. 3.
6. Osvědčení jsou platná pouze tehdy, pokud jsou řádně prověřena vydávajícím orgánem uvedeným v příloze II.
7. Osvědčení jsou řádně prověřená, pokud uvádějí místo a datum vystavení a pokud obsahují razítko vydávajícího orgánu a podpis osoby nebo osob zmocněných k jejich podpisu.
Článek 4
1. Vydávající orgán uvedený na seznamu v příloze II musí
(a) být uznán jako takový příslušnou vyvážející zemí;
(b) se zavázat k prověření údajů v osvědčeních;
(c) se zavázat, že dodá Komisi alespoň jednou týdně veškeré údaje nezbytné pro prověření údajů v osvědčeních o pravosti, zejména čísla osvědčení, vývozce, příjemce, zemi určení, produkt, čisté hmotnosti a data podpisu.
2. Komise může změnit seznam v příloze III, pokud již není podmínka uvedená v odst. 1 písm. a) již není splněna nebo pokud vydávající orgán neplní jakýkoli ze svých závazků.
Článek 5
Osvědčení o pravosti a vývozní licence jsou platné tři měsíce ode dne jejich vydání.
Jejich platnost však vyprší 30. června po dni vydání.
Článek 6
Nařízení (EHS) č. 3719/88 a (ES) č. 1445/95 se použijí s výhradou ustanovení tohoto nařízení.
Článek 7
Orgány vyvážejících zemí sdělí Komisi Evropských společenství vzory otisků razítek používaných jejich vydávajícími orgány a jména a podpisy osob zmocněných k podpisu osvědčení o pravosti.
Komise sdělí tyto údaje příslušným orgánům členských států.
Článek 8
1. Pokud jde o dovozy uskutečněné na základě dovozních licencí vydaných od 1. června 1999 až do dne vstupu tohoto nařízení v platnost a v rámci omezení roční kvóty uvedené v článku 1, je rozdíl mezi zaplaceným clem a clem uvedeným v čl. 1 odst. 2 vrácen na žádost hospodářského subjektu.
Žádost o vrácení cla v souladu s články 878 až 898 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 [6], ke které je přiložen opis osvědčení uvedeného v Oznámení dovozcům o dovozu sušeného hovězího masa [7], se podá nejpozději 1. prosince 1999.
2. Příslušný úřad zašle opis žádosti o vrácení cla Komisi [8] nejpozději 1. prosince 1999.
3. Bez ohledu na ustanovení nařízení (EHS) č. 2454/93 Komise rozhodne co nejdříve po 1. prosinci 1999, v jakém rozsahu lze žádostem o vrácení cla vyhovět. Pokud množství uvedená v žádostech převyšují roční kvótu uvedenou v čl. 1 odst. 1, Komise stanoví jednotnou procentní sazbu, o kterou se tato množství sníží.
Článek 9
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2430/1999
ze dne 16. listopadu 1999,
kterým se povolení některých doplňkových látek náležejících do skupiny kokcidiostatik a jiných léčebných substancí v krmivech váže na osoby odpovědné za jejich uvádění do oběhu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech [1], naposledy pozměněnou nařízením Komise (ES) č. 1636/1999 [2], a zejména na čl. 9h odst. 3 písm. b) a čl. 9i odst. 3 písm. b) této směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Protože zdraví lidí i zvířat je vystavováno nebezpečí pramenícímu z toho, že ve Společenství jsou v oběhu nekvalitní napodobeniny zootechnických doplňkových látek, stanoví směrnice 70/524/EHS, pozměněná směrnicí Rady 96/51/ES [3], že povolení určitých skupin doplňkových látek bude vázáno na osobu odpovědnou za jejich uvádění do oběhu.
(2) Článek 9h směrnice 70/524/EHS předpokládá zejména nahrazení dočasných povolení doplňkových látek náležejících do skupiny kokcidiostatik a jiných léčebných substancí, které byly zařazeny do přílohy I po 31. prosinci 1987 a přeřazeny do přílohy B kapitoly II, povoleními vázanými na osobu odpovědnou za jejich uvedení do oběhu na dobu deseti let.
(3) Článek 9i směrnice 70/524/EHS předpokládá zejména nahrazení dočasných povolení doplňkových látek náležejících do skupiny kokcidiostatik a jiných léčebných substancí, které byly zařazeny do přílohy II před 1. dubnem 1998 a přeřazeny do přílohy B kapitoly III, dočasnými povoleními vázanými na osobu odpovědnou za jejich uvedení do oběhu.
(4) Doplňkové látky vyjmenované v přílohách tohoto nařízení byly předmětem nových žádostí o povolení předložených osobou odpovědnou za dokumentaci, na jejímž základě byla dřívější povolení vydána, nebo jejími právními nástupci.
Žádosti týkající se těchto doplňkových látek jsou doloženy monografií a technickou specifikací.
(5) Vázanost povolení na osobu odpovědnou za uvedení doplňkové látky do oběhu je založena na výlučně správním postupu a nepředpokládá nové hodnocení doplňkových látek.
Přestože jsou povolení udělena na určité období, mohou být kdykoli odňata v souladu s článkem 9m a s článkem 11 směrnice 70/524/EHS.
Povolení doplňkových látek mohou být odňata zejména v důsledku přehodnocení uskutečněného v souladu s článkem 9g směrnice 70/524/EHS.
(6) Vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro krmiva,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Dočasná povolení doplňkových látek zařazených do přílohy I tohoto nařízení se nahrazují povoleními udělenými osobě odpovědné za uvedení doplňkové látky do oběhu, která je zapsána v druhém sloupci této přílohy.
Článek 2
Dočasná povolení doplňkových látek zařazených do přílohy II tohoto nařízení se nahrazují dočasnými povoleními udělenými osobě odpovědné za uvedení doplňkové látky do oběhu, která je zapsána v druhém sloupci této přílohy.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2439/1999
ze dne 17. listopadu 1999
o podmínkách pro povolení doplňkových látek náležejících do skupiny "pojiv, protispékavých látek a koagulantů" v krmivech
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech [1], naposledy pozměněnou nařízením Komise (ES) č. 1636/1999 [2], a zejména na článek 11 této směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Bylo zjištěno, že kaolinové jíly z některých dolů ve Spolkové republice Německo mají velmi vysoký obsah dioxinu; podle dostupných informací může jít o kontaminaci geologického původu.
(2) Podle článku 11 směrnice 70/524/EHS může členský stát dočasně pozastavit povolení užívat některou doplňkovou látku uvedenou ve směrnici, pokud na základě nových informací nebo nového přezkoumání stávajících informací, které bylo uskutečněno po přijetí dotyčných ustanovení zjistí, že taková doplňková látka je nebezpečná pro zdraví zvířat, lidí nebo pro životní prostředí.
(3) Několik členských států zakázalo používat kontaminované kaolinové jíly do premixů a krmiv.
(4) Podle čl. 3a písm. b) směrnice 70/524/EHS je povolení pro látka uděleno pouze, pokud s přihlédnutím k podmínkám užití nemá nepříznivý vliv na zdraví lidí, zvířat nebo na životní prostředí.
(5) Použití krmiv kontaminovaných dioxiny může způsobit kontaminaci potravin živočišného původu; dioxiny jsou hodnoceny uznávanými mezinárodními organizacemi jako látky pro člověka karcinogenní; tyto organizace doporučují přijmout opatření k maximálnímu možnému omezení příjmu dioxinů prostřednictvím potravin.
(6) Přítomnosti kontaminující látek v doplňkových látkách je třeba se vyhnout všemi možnými způsoby.
(7) Vzhledem k nedostačujícím vědeckým údajům není možné provést celkové zhodnocení rizika; s ohledem na naléhavost přijetí opatření k zabránění kontaminace krmiv v nepřijatelné výši a při očekávání výsledků kontrolního programu jílů a vyhodnocení rizika je nutné preventivně omezit obsah dioxinů v kaolinových jílech na úroveň meze stanovitelnosti; tato mez může být podle uskutečněného výzkumu a kontrolního programu přezkoumána.
(8) Kontaminace kaolinu zjištěná v Německu by se mohla týkat též jiných doplňkových látek povolených směrnicí 70/524/EHS jako pojiva, protispékavé látky a koagulanty, jak dokazuje případ bentonitu, sedimentárního jílu pocházejícího z dolu ve Spojených státech amerických, který kromě kaolinitu obsahuje i jiné minerály a který se ukázal jako silně přirozeně kontaminovaný dioxiny geologického původu; v rámci kontrolního programu je vhodné prověřit přítomnost dioxinů ve všech povolených doplňkových látkách; v současnosti je stanovený dočasný maximální limit pouze pro kaolinové jíly, pro jiné doplňkové látky než kaolinové jíly bude použita po určité přesně stanovené době jako maximální limit mez stanovitelnosti pro dioxiny, pokud nebude případně stanoven zvláštní maximální limit podle dostačujících údajů o přítomnosti dioxinů;
(9) Vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro krmiva,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Podmínky pro povolení doplňkových látek náležejících do skupiny "pojiv, protispékavých látek a koagulantů" uvedených v příloze tohoto nařízení se v souladu se směrnicí 70/524/EHS nahrazují podmínkami uvedenými v příloze tohoto nařízení.
Komise do 1. března 2000 znovu přezkoumá ustanovení tohoto nařízení podle výsledků uskutečněného výzkumu a kontrolního programu.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2461/1999
ze dne 19. listopadu 1999,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1251/1999, pokud jde o využití půdy vyňaté z produkce pro produkci surovin, které jsou ve Společenství použity pro zpracování produktů, jež nejsou přímo určeny k výživě lidí nebo zvířat
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1251/1999 ze dne 17. května 1999 o režimu podpor pro producenty některých plodin na orné půdě [1], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 1251/1999 nahradilo režim podpor pro producenty některých plodin zavedený nařízením Rady (EHS) č. 1765/92 [2], a proto je nezbytné v souladu s novým režimem a s ohledem na nabyté zkušenosti pozměnit nařízení Komise (ES) č. 1586/97 ze dne 29. července 1997, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro využívání půdy vyňaté z produkce pro zajištění surovin pro výrobu produktů v rámci Společenství, jež nejsou primárně určeny k výživě lidí nebo zvířat [3]. Vzhledem k uvedeným změnám a z důvodu jasnosti by mělo být uvedené nařízení přepracováno.
(2) Aniž je dotčen nárok na platbu podle nařízení (ES) č. 1251/1999, umožňuje čl. 6 odst. 3 uvedeného nařízení využití půdy vyňaté z produkce k produkci surovin pro výrobu produktů v rámci Společenství, jež nejsou přímo určeny k výživě lidí nebo zvířat, pokud se použijí účinné kontrolní systémy.
(3) Uvedené suroviny a jejich konečné využití by měly být přesně definovány.
Suroviny a konečné produkty, které mohou být z těchto surovin získány, by měly být omezeny, aby byly chráněny tradiční trhy a nebyly při tom omezeny možnosti hledání nových odbytišť pro tyto suroviny.
Mělo by se rozlišovat mezi surovinami, které lze využít k výživě lidí nebo zvířat, a surovinami, které takto využít nelze.
Na půdě vyňaté z produkce by nemělo být vyloučeno pěstování cukrové řepy, topinamburů nebo kořenů čekanky.
Pro tyto plodiny nelze poskytovat platbu na plochu, neboť by tím mohly být ohroženy trhy s cukrem a trh s obilovinami.
Je nicméně nutné zajistit, aby bylo pěstování těchto plodin v souladu s pravidly pro využití půdy vyňaté z produkce pro výrobu nepotravinářských produktů.
Aby se zabránilo spekulacím a bylo zajištěno, že je surovina zpracována na určený konečný produkt, musí být složena jistota i v případě, že není žádná platba vyplacena.
(4) Je nezbytné jasně určit úlohu všech hlavních účastníků trhu. Musí být stanoven jednoznačný rozdíl mezi povinnostmi žadatele, které končí, jakmile je dodáno celkové množství sklizené suroviny, a povinnostmi, včetně jistot, nákupčího, prvního zpracovatele nebo následných zpracovatelů, které začínají dodáním a končí zpracováním surovin na určené konečné nepotravinářské produkty. Částka jistoty by měla být dostatečně vysoká, aby se zabránilo riziku, že budou suroviny určeny pro konečné využití k výživě lidí nebo zvířat. V případě, že povinnosti nejsou dodržovány, by měla být zohledněna nařízení Rady (EHS) č. 3508/92 ze dne 27. listopadu 1992 o zavedení integrovaného administrativního a kontrolního systému pro některé režimy podpor Společenství [4], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1036/1999 [5], nařízení Komise (EHS) č. 2220/85 ze dne 22. července 1995, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu jistot pro zemědělské produkty [6], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1932/1999 [7], a nařízení (EHS) č. 3887/92 ze dne 23. prosince 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla k integrovanému administrativnímu a kontrolnímu systému pro některé režimy podpor Společenství [8], ve znění nařízení (ES) č. 1678/98 [9], kterými se stanoví horizontální pravidla pro danou oblast. Vzhledem k délce produkčního cyklu by měla být stanovena zvláštní ustanovení pro dvouleté plodiny.
(5) Měla by být také stanovena metoda hodnocení produktů, jež nejsou určeny k výživě lidí nebo zvířat, a produktů, jež pro tyto účely určeny jsou, aby bylo možné určit poměr mezi těmito dvěma typy produktů, který bude kritériem pro určení hlavního konečného využití.
(6) Pro účely kontroly musí být o pěstované surovině povinně uzavřena smlouva mezi zemědělskými producenty (dále jen "žadateli") a prvními zpracovateli nebo nákupčími. Podle čl.
9 nařízení (EHS) č. 3508/92 je tato smlouva považována za nedílnou součást žádosti o platbu na plochu.
Zkušenost ukázala, že by tato smlouva měla být pro účely kontroly předložena před vyplacením platby příslušným orgánům žadatelem i nákupčím nebo prvním zpracovatelem.
Pro podání žádosti mohou být stanovena různá data v závislosti na době výsevu.
Za zvláštních okolností mohou členské státy povolit, aby některé suroviny byly zpracovávány přímo v hospodářstvích samotnými producenty.
(7) Mělo by být upřesněno, že meziprodukty nebo vedlejší produkty získané ze sklizené suroviny mohou být v rámci stávajícího režimu použity v množstvích, která odpovídají množstvím sklizené suroviny.
Pokud tato odpovídající množství pocházejí z jiného členského státu, než ve kterém byla surovina sklizena, musí si členské státy navzájem sdělit údaje o transakci, aby mohly být provedeny odpovídající kontroly.
(8) Pro účely kontroly je žadatel povinen podat prohlášení o příslušných plochách, předpokládaných výnosech a sklizených množstvích.
Výnos uvedený ve smlouvě uzavřené mezi žadatelem a nákupčím nebo případně prvním zpracovatelem se musí rovnat přinejmenším předpokládanému výnosu.
Pro suroviny, které mohou být nakoupeny intervenčně mimo rámec stávajícího režimu, a pro suroviny získané z některých semen řepky a řepice a slunečnicových semen by měl být stanoven reprezentativní samostatný výnos nebo případně reprezentativní místní výnos.
Oblasti, podle nichž jsou vypočítávány reprezentativní místní výnosy, se případně mohou překrývat s regiony, které jsou uvedeny v regionalizačních plánech podle nařízení (ES) č.
1251/1999. Kontroly takových surovin budou účinnější, pokud dodaná množství budou odpovídat takovým reprezentativním výnosům.
V řádně odůvodněných případech lze schodek tolerovat.
(9) Je nutné zajistit, aby celkové množství suroviny sklizené na ploše, na kterou se smlouva vztahuje, bylo dodáno prvnímu zpracovateli nebo nákupčímu.
Aby bylo splnění této podmínky zajištěno, je žadatel povinen podat příslušným orgánům prohlášení.
V případě, že žadatelé nemohou dodat celkové množství suroviny nebo jeho část podle smlouvy, měli by informovat příslušné orgány.
Smlouva by měla být změněna nebo ukončena v případě zvláštních okolností, které neodpovídají běžným zemědělským podmínkám.
Měly by být jasněurčeny podmínky, za kterých může být změna příčinou snížení ploch, na něž se smlouva vztahuje, aniž by bylo dotčeno právo žadatele na platbu.
(10) Režim by více odpovídal obchodním zvyklostem, pokud by bylo schváleno, že nákupčí nebo první zpracovatel může změnit předpokládané konečné využití uvedené ve smlouvě poté, co žadatel dodá surovinu podle tohoto nařízení, pokud je režim účinně ověřován.
(11) Za účelem souladu s Memorandem o porozumění o olejnatých semenech mezi Evropským hospodářským společenstvím a Spojenými státy americkými v rámci GATT, jak bylo schváleno rozhodnutím Rady 93/355/EHS [10], by měl být zaveden kontrolní systém pro ohodnocování množství vyjádřených ekvivalentem moučky ze sojových bobů, vedlejších produktů určených k výživě lidí nebo zvířat a získaných ze semene řepky a řepice a ze slunečnicových semen nebo sójových bobů pěstovaných na půdě vyňaté z produkce pro jiné účely, než je výživa lidí a zvířat.
(12) Měla by být stanovena jasná lhůta pro zpracování surovin na konečné produkty, pro něž lze poskytovat podporu.
(13) Některé přepravní operace se surovinami a produkty z nich získanými na území Společenství by měly být podrobeny kontrolám, aby byla zajištěna dohledatelnost a bylo zajištěno, že jsou v této souvislosti ustanovení tohoto nařízení použita. Tyto kontroly by se měly týkat používání prohlášení a vydávání kontrolních kopií T5 podle nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [11], ve znění nařízení (ES) č. 1662/1999 [12].
(14) Musí být zavedena prokazatelná kontrolní opatření pro každou z hlavních zúčastněných stran.
Kontroly se zesílí všude, kde nejsou pravidla tohoto nařízení dodržována.
(15) Pro suroviny, které nemohou být za žádných okolností použity k výživě lidí nebo zvířat, mohou být přijata zjednodušená pravidla.
(16) Při používání tohoto režimu by měly být zohledněny případné zvláštní podmínky v některých členských státech, zejména pokud jde o kontroly, veřejné zdraví, životní prostředí a trestněprávní ustanovení, aniž by tím byly zdůrazněny rozdíly mezi způsoby, jakými je s těmito faktory zacházeno ve Společenství.
Za tímto účelem by měl být jakýkoliv návrh na vyloučení suroviny uvedené v příloze I nebo II před vydáním dotčeným členským státem řádně odůvodněn a oznámen Komisi.
(17) Mělo by být stanoveno, že pro suroviny pěstované na půdě vyňaté z produkce a pro produkty z nich získané nelze obecně poskytovat jinou podporu než podporu Společenství financovanou Evropským zemědělským orientačním a záručním fondem podle nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 ze dne 17. května 1999 o podpoře rozvoje venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) a o změně a zrušení některých nařízení [13] nebo podle nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 ze dne 17. května 1999 o financování společné zemědělské politiky [14].
(18) Tento režim by měl být vyhodnocen na základě údajů o jeho skutečném používání v členských státech, aby se zjistilo, zda bylo dosaženo cílů reformy společné zemědělské politiky.
(19) Režim podle nařízení (ES) č. 1251/1999 se použije počínaje hospodářským rokem 2000/01.
Aby dotčení producenti mohli provést výsev a předložit smlouvy a žádosti o platbu na plochu pro uvedený hospodářský rok se znalostí prováděcích pravidel k novému režimu a v souladu s nimi, mělo by toto nařízení vstoupit v platnost ihned po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
(20) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
Cíl a definice
Článek 1
1. Půda vyňatá z produkce v rámci režimu podpor pro producenty některých plodin na orné půdě stanoveného nařízením (ES) č. 1251/1999 může být podle čl. 6 odst. 3 uvedeného nařízení použita k produkci surovin uvedených v příloze I a II tohoto nařízení a určených pro účely stanovené v příloze III.
Pro tuto půdu lze poskytnout platbu na plochu (dále jen "platba") podle čl. 2 odst. 2 nařízení (ES) č. 1251/1999 za podmínek stanovených tímto nařízením.
Půda vyňatá z produkce a používaná k pěstování surovin uvedených v příloze I nebo II podléhá ustanovením nařízení Komise (ES) č. 2316/1999 [15].
Pěstování těchto surovin je však považováno za slučitelné s uvedenými ustanoveními. Odchylně od čl. 19 odst. 2 uvedeného nařízení nemusí být dotčené plochy od 15. ledna vyňaty z produkce, pokud jsou splněny požadavky tohoto nařízení.
2. Pro půdu vyňatou z produkce, na které se pěstuje cukrová řepa, topinambury nebo kořeny čekanky, nebude platba vyplacena.
Všechna ustanovení kapitoly II jsou však použitelná pro cukrovou řepu, topinambury a kořeny čekanky, které jsou pěstovány na půdě vyňaté z produkce, za stejných podmínek, jako by platba vyplacena byla.
Článek 2
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "žadatelem" osoba žádající o platbu na plochu;
b) "nákupčím" osoba uzavírající smlouvu podle článku 4, která kupuje na vlastní účet suroviny uvedené v příloze I, které jsou určeny pro získání produktů uvedených v příloze III;
c) "prvním zpracovatelem" uživatel surovin, který provede jejich první zpracování za účelem získaní jednoho nebo více produktů uvedených v příloze III.
KAPITOLA II
Suroviny, jež musí být uvedeny ve smlouvě
Oddíl 1
Využití suroviny – smlouva a žádost o platbu
Článek 3
1. Suroviny uvedené v příloze I (dále jen "suroviny") mohou být pěstovány na půdě vyňaté z produkce pouze za předpokladu, že jsou určeny pro výrobu konečných produktů uvedených v příloze III. Hospodářská hodnota nepotravinářských produktů získaných zpracováním těchto surovin, která je určena metodou ohodnocení podle čl. 13 odst. 3, musí být vyšší, než je hospodářská hodnota všech ostatních produktů určených k výživě lidí nebo zvířat, které byly získány stejným způsobem zpracování.
2. Suroviny pěstované na půdě vyňaté z produkce musí být uvedeny ve smlouvě podle článku 4.
3. Žadatel je povinen dodávat veškerou sklizenou surovinu a nákupčí nebo první zpracovatel je povinen ji převzít a zajistit, že bude množství odpovídající této surovině v rámci Společenství použito při zpracování jednoho nebo více konečných produktů uvedených v příloze III.
Pokud nákupčí nebo první zpracovatel použije skutečně sklizenou surovinu pro zpracování meziproduktu nebo vedlejšího produktu, může použít stejné množství takových meziproduktů nebo vedlejších produktů pro zpracování jednoho nebo více konečných produktů uvedených v příloze III.
Pokud nákupčí nebo první zpracovatel využije možnost uvedenou v prvním a druhém pododstavci, uvědomí o tom příslušný orgán, u něhož byla složena jistota.
Pokud je toto odpovídající množství použito v jiném členském státě, než ve kterém byla surovina sklizena, příslušné orgány členských států se o takové transakci navzájem informují.
4. Odchylně od odstavců 2 a 3 mohou členské státy schválit, aby žadatel zpracoval všechnu surovinu sklizenou na svém hospodářství na některých plochách vyňatých z produkce na bioplyn kódu KN 27112900, pokud:
a) se příslušný žadatel zaváže prohlášením nahrazujícím smlouvu podle článku 4, že přímo zpracuje surovinu, která je v prohlášení uvedena;
b) příslušný členský stát zavede vhodná kontrolní opatření, kterými se zajistí, že je surovina zpracována na bioplyn kódu KN 27112900.
Opatření podle prvního pododstavce a jejich následné změny se oznámí Komisi do 30. listopadu předcházejícího sklizňovému roku, na nějž se uvedená opatření vztahují.
Články 4 až 21 se použijí obdobně.
Článek 4
1. Na podporu žádosti o platbu předloží žadatel u příslušného orgánu smlouvu, kterou uzavřel s nákupčím nebo prvním zpracovatelem.
2. Žadatel zajistí, že jsou v této smlouvě uvedeny tyto údaje:
a) jména a adresy smluvních stran;
b) doba trvání smlouvy;
c) druhy jednotlivých dotčených surovin a plochy oseté jednotlivými druhy;
d) předpokládané množství suroviny roztříděné podle druhů a jakékoliv podmínky pro jejich dodání.
Tato množství nesmí být menší než množství vypočtená podle předpokládaného výnosu, který je příslušným orgánem považován za reprezentativní pro dotčenou surovinu.
Předpokládaný výnos zohlední mimo jiné případný průměrný výnos stanovený pro příslušný region;
e) závazek, že splní povinnosti podle čl. 3 odst. 3;
f) konečná primární využití suroviny splňující podmínky podle čl. 3 odst. 1 a čl. 13 odst. 3.
3. Žadatel zajistí, že je smlouva uzavřena včas, aby mohl nákupčí nebo první zpracovatel uložit kopii u příslušného orgánu ve lhůtě stanovené v čl. 13 odst. 1.
4. Pokud se smlouva vztahuje na semena řepky a řepice, slunečnicová semena nebo sójové boby kódů KN ex12050090, 12060091, 12060099 nebo 12010090, žadatel zajistí, aby ve smlouvě bylo kromě údajů požadovaných podle odstavce 2 uvedeno předpokládané množství vedlejších produktů určených k jinému využití než k výživě lidí a zvířat.
5. Pro účely kontroly mohou členské státy vyžadovat, aby každý žadatel uzavřel pro jednotlivé suroviny samostatné dodavatelské smlouvy.
Článek 5
Žadatel v žádosti o platbu podané u příslušného orgánu každoročně určí pozemek nebo pozemky, na nichž mají být suroviny pěstovány.
O každém pozemku vyňatém z produkce a každé surovině na něm pěstované se uvedou tyto údaje:
a) druhy suroviny a jejich odrůdy;
b) předpokládaný výnos pro jednotlivé druhy a odrůdy.
Pokud jsou stejné druhy nebo odrůdy pěstovány v rámci jednoho hospodářství také na půdě, která není vyňata z produkce, uvedou se druhy nebo odrůdy a jejich předpokládaný výnos společně s údaji o příslušných pozemcích, jejich umístění a o identifikaci.
Oddíl 2
Změna a ukončení smlouvy – povinnosti žadatele
Článek 6
Pokud smluvní strany změní nebo ukončí smlouvu poté, co žadatel podal žádost o platbu, může žadatel trvat na své žádosti pouze za předpokladu, že o takové změně nebo ukončení informuje příslušný orgán nejpozději do konečného data stanoveného pro změnu žádosti příslušným členským státem, aby bylo možné provést nezbytné kontroly.
Článek 7
Aniž je dotčen článek 6, pokud žadatel informuje příslušný orgán, že vzhledem ke zvláštním okolnostem nebude schopen dodat všechnu surovinu uvedenou ve smlouvě nebo její část, může příslušný orgán po obdržení dostatečných důkazů o těchto zvláštních okolnostech schválit změnu smlouvy, která se jeví odůvodněná, nebo povolit její ukončení.
Pokud jsou plochy, na něž se smlouva vztahuje, sníženy v důsledku změny nebo ukončení smlouvy, žadatel, aby si zachoval nárok na platbu, splní tyto podmínky:
a) znovu vyjme dotčenou půdu z produkce způsobem, který je schválen příslušným orgánem;
b) nebude prodávat, převádět ani využívat surovinu vypěstovanou na půdě, na kterou se smlouva nadále nevztahuje.
Článek 8
Aniž je dotčen článek 6, nákupčí nebo první zpracovatel může změnit předpokládaná konečná primární využití surovin podle čl. 4 odst. 2 písm. f) poté, co byly suroviny podle smlouvy dodány nákupčímu nebo prvnímu zpracovateli a byly splněny podmínky podle čl. 10 odst. 1 a prvního pododstavce čl. 13 odst. 4.
Změny konečných využití se provedou v souladu s podmínkami stanovenými v čl. 3 odst. 1 a čl. 13 odst. 3.
Nákupčí nebo první zpracovatel předem uvědomí příslušný orgán, aby mohly být provedeny nezbytné kontroly.
Oddíl 3
Reprezentativní výnosy a dodávaná množství
Článek 9
1. Každý rok před sklizní stanoví členské státy reprezentativní výnosy, jichž má být skutečně dosaženo, pro suroviny, které mohou být nakoupeny pro intervenci jinak než podle stávajícího režimu, a pro semena řepky a řepice kódu KN ex12050090, vyjma odrůd o vysokém obsahu erukových kyselin, a pro slunečnicová semena kódů KN 12060091 nebo 12060099.
Uvedené reprezentativní výnosy se stanoví:
a) samostatně pro jednotlivá dotčená hospodářství nebo
b) na místní úrovni.
2. V případě podle odst. 1 písm. b) vyberou členské státy oblasti, které se použijí při výpočtu reprezentativních výnosů a které případně mohou odpovídat regionům stanoveným v regionalizačních plánech podle nařízení (ES) č. 1251/1999. Každý rok před sklizní informují členské státy příslušné žadatele o uvedených reprezentativních výnosech:
a) nejpozději 31. července pro suroviny, které mohou být nakoupeny pro intervenci jinak než podle stávajícího režimu, a pro semena řepky a řepice uvedená v odstavci 1 a
b) nejpozději 31. srpna pro slunečnicová semena uvedená v odstavci 1.
Článek 10
1. Žadatel podá příslušnému orgánu prohlášení o celkovém množství jednotlivých druhů sklizené suroviny a potvrdí dodané množství a stranu, které tuto surovinu dodal.
2. Množství surovin uvedených v článku 9, které má být žadatelem skutečně dodáno nákupčímu nebo prvnímu zpracovateli, by mělo odpovídat alespoň reprezentativnímu samostatnému výnosu nebo případně reprezentativnímu místnímu výnosu pro dotčené pozemky, který je podle uvedeného článku stanoven členskými státy.
V řádně odůvodněných případech však mohou členské státy výjimečně povolit až 10 % schodek výnosu.
Pokud je schválena změna nebo ukončení smlouvy podle článku 7, může příslušný orgán v odůvodněných případech snížit množství, které je žadatel podle prvního pododstavce tohoto odstavce povinen dodat.
Článek 11
Pokud žadatel nedodá množství dané suroviny požadované podle tohoto nařízení, bude pro účely čl. 9 odst. 2 nařízení (EHS) č. 3887/92 považován za nesplnivšího své povinnosti podle režimu vynětí půdy z produkce pro nepotravinářské účely, pokud jde o plochu vypočtenou tak, že se plocha půdy vyňaté z produkce a používané pro produkci suroviny v souladu s kritérii podle tohoto nařízení vynásobí procentním schodkem dodávek uvedené suroviny.
Oddíl 4
Podmínky pro platbu
Článek 12
Platba pro půdu vyňatou z produkce podle nařízení (ES) č. 1251/1999 může být žadateli vyplacena před tím, než je surovina zpracována.
Platba je však vyplacena pouze v případě, že množství suroviny, které má být podle tohoto nařízení dodáno, bylo dodáno nákupčímu nebo prvnímu zpracovateli a pokud:
a) bylo učiněno prohlášení podle článku 10;
b) byla kopie smlouvy uložena u příslušného orgánu nákupčího nebo prvního zpracovatele, byly splněny podmínky podle čl. 13 odst. 2 a informace podle prvního pododstavce čl. 13 odst. 4 byly zaslány nákupčímu nebo prvnímu zpracovateli;
c) příslušný orgán obdržel důkaz, že byla složena celá částka jistoty podle čl. 15 odst. 2;
d) příslušný orgán odpovědný za platbu ověřil, že byly pro každou žádost splněny podmínky podle článku 4.
2. U suroviny ze dvouletých plodin, jejíž sklizeň a následně dodávka proběhne pouze během druhého roku pěstování, se platba provede v každém ze dvou let následujících po uzavření smlouvy podle článku 4, pokud příslušné orgány zjistí, že:
a) jsou povinnosti stanovené v odst. 1 písm. b), s výjimkou sdělování údajů podle prvního pododstavce čl. 13 odst. 4 a písm. d), dodržovány počínaje prvním rokem pěstování a
b) jsou povinnosti stanovené v odst. 1 písm. a) a c) dodržovány a údaje podle prvního pododstavce čl. 13 odst. 4 sdělovány ve druhém roce pěstování.
Platby pro první rok pěstování jsou však provedeny pouze v případě, že příslušný orgán obdržel důkaz o složení 50 % jistoty podle čl. 15 odst. 2.
Oddíl 5
Smlouva a povinnosti nákupčího nebo prvního zpracovatele
Článek 13
1. Nákupčí nebo první zpracovatel uloží kopii smlouvy u příslušného orgánu:
a) do 31. ledna následujícího roku, pokud jde o výsevy surovin, které mají být provedeny v období od 1. července do 31. prosince včetně, nebo
b) do konečného data pro podání žádosti o platbu pro daný rok v dotčeném členském státě, pokud jde o výsevy surovin, které mají být provedeny v období od 1. ledna do 30. června včetně.
Pokud žadatel a nákupčí nebo první zpracovatel v daném roce změní nebo ukončí smlouvu před datem uvedeným v článku 6, nákupčí nebo první zpracovatel uloží u příslušného orgánu kopii změněné nebo ukončené smlouvy nejpozději do uvedeného data.
2. Příslušný orgán uvedený v odstavci 1 ověří, zda podané smlouvy splňují podmínky podle čl. 3 odst. 1. Pokud nejsou uvedené podmínky splněny, měl by být příslušný orgán žadatele informován.
Pro účely kontroly poskytne nákupčí nebo první zpracovatel příslušnému orgánu požadované údaje o dotčeném zpracovatelském řetězci, zejména pokud jde o ceny a technické zpracovatelské koeficienty, které se použijí pro určení množství konečných produktů, která lze získat.
Koeficienty jsou koeficienty uvedené v čl. 21 odst.
3 odst. 1 porovná příslušný orgán na základě údajů podle odstavce 2 celkovou hodnotu všech nepotravinářských produktů s celkovou hodnotou všech ostatních produktů určených k výživě lidí nebo zvířat, které byly získány při témže zpracování.
Jednotlivé hodnoty se získají vynásobením příslušného množství průměrnými cenami "ze závodu", které byly zaznamenány během předchozího hospodářského roku.
Pokud tyto ceny nejsou dostupné, určí příslušný orgán odpovídající ceny zejména na základě údajů uvedených v odstavci 2.
4. Nákupčí nebo první zpracovatel, který převzal surovinu od žadatele, informuje příslušný orgán o množství převzaté suroviny a uvede její druh, jméno a adresu smluvní strany, která surovinu dodala, místo dodání a identifikační údaje smlouvy ve lhůtě stanovené členskými státy, která umožní provést platbu ve lhůtě stanovené v článku 8 nařízení (ES) č. 1251/1999.
Do 40 pracovních dnů ode dne dodání suroviny prvnímu zpracovateli informuje nákupčí příslušný orgán o jméně a adrese uvedeného prvního zpracovatele.
Do 40 pracovních dnů ode dne přijetí oznámí první zpracovatel obratem příslušnému orgánu jméno a adresu nákupčího, který surovinu dodal, a množství a druh suroviny a datum dodání.
Pokud surovinu prvnímu zpracovateli nedodá přímo nákupčí, informuje nákupčí příslušný orgán o jménu a adrese stran účastnících se dodání a o jménu a adrese prvního zpracovatele.
Tento údaj bude sdělen do 40 pracovních dnů ode dne převzetí suroviny prvním zpracovatelem.
Do 40 pracovních dnů ode dne transakce oznámí všechny strany účastnící se dodání příslušnému orgánu jméno a adresu kupujícího suroviny a množství, které mu bylo prodáno.
Pokud příslušné orgány nejsou totožné, příslušný orgán prvního zpracovatele a příslušný orgán jednotlivých dalších stran účastnících se dodání surovin podle třetího pododstavce oznámí příslušnému orgánu nákupčího množství dodaná prvnímu zpracovateli.
Pokud je členský stát nákupčího nebo prvního zpracovatele jiný než členský stát, v němž byla surovina vypěstována, uvědomí příslušný orgán do 40 pracovních dnů ode dne obdržení informací podle prvního a třetího pododstavce příslušný orgán žadatele o celkovém množství dodané suroviny.
Oddíl 6
Ekvivalenty sójové moučky pro vedlejší produkty z olejnin
Článek 14
1. Aniž je dotčen článek 13, oznámí příslušný orgán podle odstavce 1 uvedeného článku Komisi co nejdříve, nejpozději však 31. května roku, ve kterém má být surovina sklizena, celkové množství vedlejších produktů určených k výživě lidí nebo zvířat, které vyplývá ze smluv podle článku 4 a ze smluv, které se vztahují na semena řepky a řepice, slunečnicová semena a sójové boby kódů KN ex12050090, 12060091, 12060099 a 12010090.
Příslušný orgán vypočte množství podle těchto poměrů:
a) 100 kg semen řepky a/nebo řepice kódu KN 12050090 se považuje za ekvivalent 56 kg vedlejších produktů;
b) 100 kg slunečnicových semen kódu KN 12060091 nebo 12060099 se považuje za ekvivalent 56 kg vedlejších produktů;
c) 100 kg sójových bobů kódu KN 12010090 se považuje za ekvivalent 78 kg vedlejších produktů.
Předpokládané množství vedlejších produktů, které má být podle čl. 4 odst. 4 vyrobeno, se odečte od předpokládaného množství všech vedlejších produktů vypočteného podle druhého pododstavce.
2. Na základě informací poskytnutých podle odstavce 1 vypočte Komise předpokládané celkové množství vedlejších produktů určených k výživě lidí nebo zvířat vyjádřené ekvivalentem sójové moučky.
Oddíl 7
Jistoty
Článek 15
1. Nákupčí nebo první zpracovatel složí u příslušných orgánů celou jistotu podle odstavce 2 do konečného data pro podání žádostí o platbu pro daný rok a v příslušném členském státě.
2. Jistota pro jednotlivé suroviny se vypočte vynásobením součtu všech ploch vyňatých z produkce podle stávajícího režimu, na něž se vztahuje smlouva podepsaná příslušným nákupčím nebo prvním zpracovatelem a které jsou využívány pro produkci uvedených surovin, sazbou 250 EUR/ha.
3. Pokud je smlouva změněna nebo ukončena podle článku 6 nebo článku 7, budou přiměřeně upraveny také složené jistoty.
4. Jistota pro jednotlivé suroviny se uvolní v poměru k množstvím zpracovaným na příslušný hlavní nepotravinářský konečný produkt za podmínky, že příslušný orgán nákupčího nebo prvního zpracovatele obdržel důkaz, že uvedené množství suroviny bylo zpracováno v souladu s požadavky podle čl. 4 odst. 2 písm. f), přičemž se zohlední jakékoliv případné změny podle článku 8.
5. Aniž je dotčen odstavec 4, pokud byla jistota:
a) složena nákupčím, uvolní se poté, co byla dotčená surovina dodána prvnímu zpracovateli,
b) složena zpracovatelem, uvolní se poté, co byly surovina nebo meziprodukty, na něž se smlouva vztahuje, dodány jinému zpracovateli,
pokud má příslušný orgán strany, která prodává nebo převádí dotčené zboží, důkaz, že strana, která zboží kupuje nebo přebírá, složila u příslušného orgánu jistotu ve stejné výši.
Článek 16
1. Příslušný orgán členského státu, v němž je zpracování provedeno, přijme nezbytná opatření, aby zajistil, že zpracovatelé usazení na jeho území poskytnou všechny záruky ohledně převzatých povinností.
2. Hlavní zpracování množství suroviny na konečné produkty uvedené ve smlouvě je zásadním požadavkem ve smyslu článku 20 nařízení (EHS) č. 2220/85.
Surovina musí být žadatelem zpracována na jeden nebo více konečných produktů uvedených v příloze III do 31. července druhého roku následujícího po sklizňovém roce.
3. Následující povinnosti nákupčího nebo zpracovatele představují podřízené požadavky ve smyslu článku 20 nařízení (EHS) č. 2220/85:
a) povinnost převzít dodávku všech surovin dodaných žadatelem podle čl. 3 odst. 3;
b) povinnost uložit kopii smlouvy podle čl. 13 odst. 1;
c) povinnost sdělit údaje podle prvního, druhého a třetího pododstavce čl. 13 odst. 4;
d) povinnost složit jistotu podle čl. 15 odst. 1.
Oddíl 8
Doklady pro prodej, převod nebo dodání do jiného členského státu nebo pro vývoz
Článek 17
Pokud nákupčí nebo první zpracovatel prodá nebo převede suroviny nebo meziprodukty nebo druhotné produkty nebo vedlejší produkty, na něž se vztahuje smlouva podle článku 4, zpracovateli usazenému v jiném členském státě, musí být produkt provázen kontrolní kopií T5 vydanou v souladu s nařízením (EHS) č. 2454/93.
Pod nadpisem "Ostatní" v políčku 104 kontrolní kopie T5 se uvede jedna z následujících poznámek:
- Producto destinado a su transformación o entrega de acuerdo con lo establecido en el artículo 4 del Reglamento (CE) no 2461/1999 de la Comisión
- Skal anvendes til forarbejdning eller levering i overensstemmelse med artikel 4 i Kommissionens forordning (EF) nr.
2461/1999
- Zur Verarbeitung oder Lieferung gemäß Artikel 4 der Verordnung (EG) Nr. 2461/1999 der Kommission zu verwenden
- Пρέπει να χρησιμοτοιηεί για μεταποίηοη ή παράδοση σύμφωνα με το άρρο 4 του καυουισμού (EK) αρι.
2461/1999 της Επιτροπής
- To be used for processing or delivery in accordance with Article 4 of Commission Regulation (EC) No 2461/1999
- À utiliser pour transformation ou livraison conformément aux dispositions de larticle 4 du règlement (CE) no 2461/1999 de la Comission
- Da consegnare o trasformare conformemente allarticolo 4 del regolamento (CE) n. 2461/1999 della Commissione
- Te gebruiken voor verwerking of aflevering overeenkomstig artikel 4 van Verordening (EG) nr.
2461/1999 van de Commissie
- A utilizar para transformação ou entrega em conformidade com o artigo 4.o do Regulamento (CE) n.o 2461/1999 da Comissão
- Käytetään jalostamiseen tai toimittamiseen komission asetuksen (EY) N:o 2461/1999 mukaisesti
- Används till bearbetning eller leverans i enlighet med kommissionens förordning (EG) nr 2461/1999
Ustanovení prvního a druhého pododstavce se použijí pro všechny následné prodeje zpracovatelům v jiných členských státech až do zpracování konečného produktu uvedeného ve smlouvě.
Pro druhotné produkty nebo vedlejší produkty jsou ustanovení použitelná pouze v případě, že lze pro produkt poskytnout vývozní náhradu za předpokladu, že byl získán ze surovin vypěstovaných mimo rámec stávajícího režimu.
Článek 18
1. Pokud nákupčí, který dodává celkové množství suroviny nebo jeho část prvnímu zpracovateli, není usazen ve stejném členském státě jako první zpracovatel, vyplní kontrolní kopii T5 a pod nadpisem "Ostatní" v políčku 104 uvede toto:
a) množství, které dodal přímo prvnímu zpracovateli;
b) jméno a adresu prvního zpracovatele;
c) jména a adresy ostatních stran účastnících se řetězce dodání, i když se tyto strany nacházejí ve členském státě, v němž došlo k prvnímu zpracování;
d) množství dodaná všemi ostatními zúčastněnými stranami.
2. Všechny strany účastnící se dodání podle odst. 1 písm. c), které nejsou usazeny ve stejném členském státě jako první zpracovatel, vyplní kontrolní kopii T5 a pod nadpisem "Ostatní" v políčku 104 uvedou jméno a adresu nákupčího a údaje stanovené v písmenech a) a b) uvedeného odstavce.
Článek 19
Pokud je jeden nebo více konečných produktů, meziproduktů, druhotných produktů nebo vedlejších produktů, na něž se vztahuje smlouva podle článku 4, určeno pro vývoz do třetích zemí, vyhotoví příslušný orgán členského státu, v němž byly uvedené produkty získány, kontrolní kopii T5, která bude krýt přepravu ve Společenství.
Pod nadpisem "Ostatní" v políčku 104 kontrolní kopie T5 se uvede jedna z následujících poznámek:
- Este producto no podrá acogerse a ninguna de las medidas previstas en el apartado 2 del artículo 1 del Reglamento (CE) no 1258/1999 del Consejo
- De finansieringsforanstaltninger, der er omhandlet i artikel 1, stk.
2, i Rådets forordning (EF) nr.
1258/1999 kan ikke anvendes på dette produkt
- Dieses Erzeugnis kommt für keine Finanzierungen gemäß Artikel 1 Absatz 2 der Verordnung (EG) Nr. 1258/1999 des Rates in Betracht
- Το προϊόν αυτό δεν μπορεί να επωφεληεί από τα μέτρα που προβλέπονται στο άρρο 1 παράγραφος 2 του κανονισμού (EK) αρι.
1258/1999 του Συμβουλίου
- This product shall not qualify for any benefit pursuant to Article 1(2) of Council Regulation (EC) No 1258/1999
- Ce produit ne peut pas bénéficier des fianacements prévus à l'article 1er paragraphe 2 du règlement (CE) no 1258/1999 du Conseil
- Questo prodotto non può beneficiare delle misure di cui allarticolo 1, paragrafo 2 del regolamento (CE) n. 1258/1999 del Consiglio
- Dit product komt niet in aanmerking voor financieringen als bedoeld in artikel 1, lid 2, van Verordening (EG) nr.
1258/1999 van de Raad
- O presente produto não pode beneficiar de medidas ao abrigo do n.o 2 do artigo 1.o do Regulamento (CE) n.o 1258/1999 do Conselho
- Tähän tuotteeseen ei sovelleta neuvoston asetuksen (EY) N:o 1258/1999 1 artiklan 2 kohdan mukaisia toimenpiteitä
- De åtgärder som avses i artikel 1.2. i rådets förordning (EG) nr 1258/1999 kan inte användas för denna produkt
Ustanovení prvního a druhého pododstavce jsou použitelná pouze v případě, že pro konečné produkty uvedené v příloze III, meziprodukty, druhotné produkty nebo vedlejší produkty, na něž se vztahuje smlouva podle článku 4, bude poskytnuta vývozní náhrada, byly-li získány ze surovin vypěstovaných mimo rámec stávajícího režimu.
Oddíl 9
Kontroly
Článek 20
Členský stát stanoví, jaké záznamy musí nákupčí a zpracovatel vést.
U nákupčího se v těchto záznamech uvedou alespoň tyto údaje:
a) množství všech surovin koupených a prodaných ke zpracování v rámci stávajícího režimu;
b) jméno a adresa následných kupujících/zpracovatelů.
U zpracovatele se v těchto záznamech uvedou v pravidelných intervalech, které budou určeny příslušným orgánem, alespoň tyto údaje:
a) množství všech surovin koupených ke zpracování;
b) množství zpracovaných surovin a množství a druhy konečných produktů, druhotných produktů a vedlejších produktů, které z nich byly získány;
c) ztráty při zpracování;
d) zničená množství a důvody, proč ke zničení došlo;
e) množství a druhy produktů prodané nebo převedené zpracovatelem a získané ceny;
f) jméno a adresa následných kupujících/zpracovatelů.
Článek 21
1. Příslušné orgány nákupčího a členských států, v nichž byla provedena zpracování, provedou kontroly spočívající v prohlídce zboží a v ověření obchodní dokumentace, aby byla u nákupčího zajištěna soudržnost mezi nákupy surovin a odpovídajícími dodávkami a u zpracovatele soudržnost mezi dodávkami surovin, konečnými produkty, druhotnými produkty a vedlejšími produkty.
Příslušný orgán při této kontrole použije zejména technické zpracovatelské koeficienty příslušných surovin.
Pokud lze tyto koeficienty pro vývoz nalézt v právních předpisech Společenství, budou použity.
Pokud v právních předpisech Společenství uvedeny nejsou, ale lze tam nalézt koeficienty jiné, použijí se tyto koeficienty.
Ve všech ostatních případech bude ověřování založeno především na koeficientech, které jsou všeobecně uznávané zpracovatelským průmyslem.
Kontroly jsou také zaměřeny na zajištění správného konečného využití surovin, druhotných produktů a vedlejších produktů a dodržování ustanovení čl. 3 odst. 1 a čl. 13 odst. 3.
Kontroly se týkají nejméně 10 % transakcí a zpracovatelských operací, které jsou provedeny v příslušném členském státě a jsou určeny příslušným orgánem na základě analýzy rizik a s přihlédnutím k reprezentativnosti předložených smluv.
2. Příslušné orgány posílí kontroly podle odstavce 1 a ihned informují Komisi, pokud:
a) jsou zjištěny nesrovnalosti nejméně při 3 % kontrol podle odstavce 1;
b) se vyskytne odchylka od předchozích výkonů zpracovatele;
c) dojde ke zpracovatelským operacím, u nichž:
i) množství nebo hodnoty konečných produktů, druhotných produktů nebo vedlejších produktů nejsou přiměřené ve vztahu ke koeficientům uvedeným v druhém a třetím pododstavci odstavce 1 nebo
ii) se vyskytne nesrovnalost ve vztahu ke kritériím pro určování hospodářské hodnoty produktů podle čl. 3 odst. 1 a čl. 13 odst. 3.
KAPITOLA III
Suroviny, které nemusí být uvedeny ve smlouvě
Článek 22
Suroviny uvedené v příloze II (dále jen "suroviny") mohou být pěstovány na půdě vyňaté z produkce, pokud jsou určeny ke konečnému využití pro výrobu produktů uvedených v příloze III.
Nemusí být uvedeny ve smlouvě.
Článek 23
1. Aby měl žadatel, který chce půdu vyňatou z produkce využít k pěstování surovin, nárok na platbu, podá u příslušného orgánu ve svém členském státě spolu s žádostí o platbu písemný závazek, že příslušné suroviny použije nebo prodá pouze pro účely podle přílohy III.
2. Žadatel v žádosti o platbu každoročně informuje příslušný orgán o pozemcích, které vyňal z produkce v souladu s touto kapitolou, o plodinách pěstovaných na těchto pozemcích, o délce vegetačního cyklu a o předpokládané frekvenci sklizně.
KAPITOLA IV
Obecná ustanovení
Oddíl 1
Vyloučení z režimu a zákaz kumulace podpor
Článek 24
Členské státy mohou z režimu stanoveného tímto nařízením vyloučit všechny suroviny uvedené v příloze I nebo II, pokud tyto suroviny způsobují potíže, pokud jde o kontroly, veřejné zdraví, životní prostředí nebo trestněprávní ustanovení. V tomto případě informuje příslušný členský stát Komisi o surovině nebo o surovinách, které hodlá vyloučit, a uvede důvody vyloučení.
Článek 25
Suroviny uvedené v příloze I a pěstované na půdě vyňaté z produkce a meziprodukty, konečné produkty, druhotné produkty a vedlejší produkty z nich odvozené, suroviny uvedené v příloze II a pěstované na půdě vyňaté z produkce a produkty z nich odvozené a půda využívaná k produkci těchto surovin nejsou způsobilé k:
a) financování záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu podle čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 1258/1999;
b) poskytnutí podpory Společenství podle nařízení (ES) č. 1257/1999, s výjimkou podpory poskytované v souvislosti s náklady na pěstování rychle rostoucích druhů podle druhého pododstavce čl. 31 odst. 3 uvedeného nařízení.
Oddíl 2
Hodnocení a doplňková vnitrostátní opatření
Článek 26
Do tří měsíců po konci každého hospodářského roku zašlou členské státy Komisi všechny údaje nezbytné k vyhodnocení režimu stanoveného tímto nařízením.
Pokud jde o kapitolu II, ve sdělení se uvedou tyto údaje:
a) plochy pro jednotlivé druhy surovin, předpokládané výnosy podle čl. 4 odst. 2 písm. d) a reprezentativní výnosy podle článku 9;
b) množství jednotlivých druhů surovin, které nebyly nákupčími prodány;
c) množství jednotlivých typů získaného konečného produktu, vedlejšího produktu a druhotného produktu a podrobné údaje o typu použité suroviny.
Pokud jde o kapitolu III, ve sdělení se uvedou zejména plochy vyňaté z produkce pro každý pěstovaný druh.
Článek 27
1. Členské státy určí příslušné orgány podle tohoto nařízení.
2. Členské státy mohou přijmout jakákoliv doplňková opatření nezbytná pro provedení tohoto nařízení a uvědomí o nich Komisi.
Oddíl 3
Závěrečná ustanovení
Článek 28
Nařízení (ES) č. 1586/97 se zrušuje ode dne 1. července 2000.
Nadále se použije pro smlouvy pro hospodářský rok 1999/2000 a hospodářské roky předcházející.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení.
Článek 29
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Použije se pro smlouvy a žádosti o platbu podané pro hospodářský rok 2000/01 a následující hospodářské roky.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 2464/1999
ze dne 22. listopadu 1999,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1729/1999, kterým se stanoví zvláštní opatření odchylující se od nařízení (EHS) č. 3665/87 a nařízení (EHS) č. 3719/88, v odvětvích mléka a mléčných výrobků, hovězího a telecího masa, vepřového masa, vajec, drůbežího masa, zemědělských produktů vyvážených ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a pokud jde o některé produkty z obilovin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 804/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky1, naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1587/962, a zejména na čl. 13 odst. 3, čl. 17 odst. 14 a článek 28 uvedeného nařízení, a na odpovídající ustanovení ostatních nařízení o společné organizaci trhu se zemědělskými produkty,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) nařízení (ES) č. 1729/19993, ve znění nařízení (ES) č. 2199/19994, zavedlo zvláštní opatření týkající se úpravy vývozních operací, které nemohly být dokončeny z důvodu kontaminace některých produktů dioxinem;
(2) hygienická a veterinární opatření přijatá orgány některých třetích zemí vůči vývozům ze Společenství jsou stále v platnosti a nadále ovlivňují vývozní možnosti některých zemědělských produktů;
(3) je třeba omezit škodlivé následky, které z toho vyplývají pro vývozce ze Společenství, prodloužením některých lhůt pro některé produkty;
(4) vzhledem k vývoji situace je nutné, aby toto nařízení vstoupilo okamžitě v platnost;
(5) opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanovisky všech příslušných řídících výborů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1729/1999 se mění takto:
1. v článku 2 se odstavec 2 nahrazuje tímto: "2. Na žádost držitele licence se doba platnosti vývozních licencí vydaných podle nařízení Komise (ES) č. 1162/95*, (ES) č. 1466/95** a (ES) č. 174/1999***, o které bylo požádáno nejpozději do 7. června a jejichž doba platnosti neskončila do 31. května 1999, prodlužuje až do 30. listopadu 1999." _______________ * Úř. věst. č. 117, 24.5.1995, s. 2 ** Úř. věst. L 144, 28.6.1995, s. 22.
*** Úř. věst. L 20, 27.1.1999, s. 8. 2. V čl. 2 odst. 3 se lhůta "180 dnů" nahrazuje lhůtou "210 dnů".
3. V čl. 4 odst. 3 první odrážce se lhůta "150 dnů" nahrazuje lhůtou "210 dnů" a vkládá se nová věta, která zní: "Prodloužení lhůty však nesmí překročit 31. květen 2000."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2471/1999
ze dne 23. listopadu 1999,
kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 669/97 o otevření a správě celních kvót Společenství pro některé ryby a produkty rybolovu pocházející z Faerských ostrovů
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 669/97 ze dne 14. dubna 1997 o otevření a správě celních kvót a celních stropů Společenství, o zavedení dohledu Společenství nad některými druhy ryb a produkty rybolovu pocházejícími z Faerských ostrovů, o vymezení podrobných pravidel týkajících se změn a úprav těchto opatření a o zrušení nařízení (ES) č.
1983/95 [1] ve znění nařízení Komise (ES) č. 1034/98 [2], a zejména na články 5 a 6 uvedeného nařízení,
(1) vzhledem k tomu, že rozhodnutím Smíšeného výboru ES/Dánsko-Faerské ostrovy č. 1/99 [3] byl nahrazen protokol č. 1 dohody o celním režimu a ustanoveních týkajících se některých ryb a produktů rybolovu, které byly propouštěny do volného oběhu ve Společenství nebo které byly dovezeny na Faerské ostrovy;
(2) vzhledem k tomu, že nový protokol č. 1 zrušil ustanovení o referenčních cenách, celních stropech Společenství a o statistickém dohledu, která se v současné době používají pro některé ryby a produkty rybolovu osvobozené od cla; že je tudíž třeba změnit nařízení (ES) č.
669/97 a zrušit články, které tato opatření zavedly, a přílohy II a III uvedeného nařízení;
(3) vzhledem k tomu, že celní kvóta s nulovým clem pro lososa (09.0673) byla nahrazena neomezeným dovozem s osvobozením od cla; že byl obnoven status doložky nejvyšších výhod (MFN) pro některé produkty, které mají nyní nárok na osvobození od cla v rámci celních kvót, zejména pro přípravky a konzervy ze sleďů a makrel (09.0677), filé ze štikozubců (09.0683), kraby (09.0685) a slávky (09.0687); že pro čtyři další produkty zůstávají celní kvóty zachovány; že přílohu I nařízení (ES) č.
669/97 je třeba změnit tak, aby tyto změny zohlednila;
(4) vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 669/97 se mění takto:
1. v nadpise se zrušují slova "a stropů" a slova "a o zavedení dohledu Společenství";
2. v článku 1 se slova "v příloze I" nahrazují slovy "v příloze";
3. články 4 a 7 se zrušují;
4. příloha I se nahrazuje přílohou tohoto nařízení;
5. množství dovezená od 1. ledna 1999 v rámci celních kvót s pořadovými čísly 09.0671, 09.0675, 09.0679 a 09.0681 podle nařízení (ES) č. 669/97 se započítávají do příslušných celních kvót uvedených v příloze tohoto nařízení;
6. přílohy II a III se zrušují.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2483/1999
ze dne 25. listopadu 1999,
kterým se odečítá od množstevního limitu dovozů textilního zboží náležejícího do skupiny 4 a pocházejícího z Čínské lidové republiky objem odpovídající množství dovezenému do Evropského společenství při obejití Dohody mezi Evropským společenstvím a Čínskou lidovou republikou o obchodu textilními výrobky podléhajícími MFA
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady EHS č. 3030/93 ze dne 12. října 1993 o společných pravidlech dovozu některých textilních výrobků pocházejících ze třetích zemí [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1072/1999 [2], a zejména na článek 15 ve spojení s článkem 17 uvedeného nařízení,
(1) vzhledem k tomu, že šetření a další ověřování prováděná jak ve Společenství, tak mimo něj za pomoci orgánů třetích zemí v souladu s postupy stanovenými v příloze IV nařízení EHS č.
3030/93 vedla Komisi k závěru, že v letech 1995 a 1996 bylo do Evropského společenství dovezeno 5408295 kusů textilních výrobků náležejících do skupiny 4 (trička s krátkým rukávem) při obejití nařízení EHS č. 3030/93, protože důkazy prokazují, že výrobky fyzicky pocházející z území Čínské lidové republiky byly dovezeny do Evropského společenství, aniž by byl deklarován jejich čínský původ nebo pod nepravdivými osvědčeními původu;
(2) vzhledem k tomu, že byly vyžádány a uskutečnily se konzultace s Čínskou lidovou republikou, aby se ujasnila situace a určil se, především na základě průkazných důkazů předložených Evropskou komisí, skutečný původ dotyčných výrobků a aby se dosáhlo dohody o odpovídající úpravě množstevního limitu použitelného pro vývoz dotyčné skupiny výrobků do Evropského společenství z Čínské lidové republiky;
(3) vzhledem k tomu, že dne 6. července 1999 bylo dosaženo dohody o úpravě, kterou je třeba udělat a která se považuje za uspokojivé řešení ve smyslu článku 15 nařízení EHS č. 3030/93, pomocí provedení odpočtů ve dvou ročních srážkách zboží o množství 5408295 kusů skupiny 4;
(4) vzhledem k tomu, že první úprava by měla být provedena na množstevním limitu stanoveném pro kvótový rok 1999 stávající dvoustrannou dohodou o obchodu textilním a oděvním zbožím, jejíž platnost skončí dne 31. prosince 1999;
(5) vzhledem k tomu, že další odpočet by měl být proveden na množstevním limitu platném pro kvótový rok 2000;
(6) vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro textil zřízeného nařízením (EHS) č. 3030/93,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Množstevní limit pro dovozy výrobků náležejících do skupiny 4 pro stanovený rok 1999 v příloze III Dohody mezi Evropským společenstvím a Čínskou lidovou republikou o obchodu textilními výrobky, naposledy pozměněné dohodou ve formě výměny dopisů zahájenou dne 20. listopadu 1998 [3], se snižuje o množství 2704147 kusů.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2502/1999
ze dne 26. listopadu 1999,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 2166/83 o zavedení systému licencí pro některé rybolovné činnosti v oblasti severně od Skotska (oblast Shetlandy)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3760/92 ze dne 20. prosince 1992 o zavedení režimu Společenství pro rybolov a akvakulturu [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1181/98 [2], a zejména na čl. 7 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 2166/83 ze dne 29. července 1983 o zavedení systému licencí pro některé rybolovné činnosti v oblasti severního Skotska (oblast Shetlandy) [3] stanoví postup pro sdělování informací o pohybech rybářských plavidel Společenství, která provozují svou činnost v příslušné oblasti.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 1489/97 ze dne 29. července 1997, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 2847/93, pokud jde o systémy satelitního sledování plavidel [4], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2445/1999 [5], stanoví zvláštní údaje, které musejí předávat rybářská plavidla Společenství, na která se vztahují systémy satelitního sledování plavidel (VMS).
(3) V zájmu snížení nákladů příslušných rybářů je vhodné zprostit plavidla, která provozují svou činnost v oblasti severně od Skotska (oblast Shetlandy), na která se vztahují VMS a která předávají požadované informace prostřednictvím VMS, povinnosti sdělovat informace o jejich pohybech.
(4) Je proto nezbytné změnit nařízení (EHS) č. 2166/83.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro rybolov a akvakulturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 4 nařízení (EHS) č. 2166/83 se doplňuje nový odstavec, který zní: "3. Avšak rybářská plavidla Společenství, která provozují svou činnost v oblasti, na která se vztahují VMS a která předávají informace prostřednictvím SMP v souladu s článkem 3 nařízení Komise (ES) č. 1489/97 [6], jsou zproštěna povinnosti sdělovat informace o jejich pohybech podle odstavce 1."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2537/1999
ze dne 29. listopadu 1999,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 2861/93, (ES) č. 2199/94, (ES) č. 663/96 a (ES) č. 1821/98 o uložení konečných antidumpingových cel z dovozu některých magnetických disků (3,5″ disket) pocházejících z Japonska, Tchaj-wanu, Čínské lidové republiky, Hong Kongu, Korejské republiky, Malajsie, Mexika, Spojených států amerických a Indonésie a nařízení (ES) č. 1335/1999 o opětovném uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některých magnetických disků (3,5″ disket) pocházejících z Indonésie a vyráběných a prodávaných na vývoz do Společenství společností PT Betadiskindo Binatama
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1], a zejména na čl. 11 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise předložený po konzultaci s Poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
(A) ŽÁDOST O PŘEZKUM
Ltd se sídlem v Japonsku, dále jen "Sony" a "Fuji Film" v uvedeném pořadí, zaslaly žádost o prozatímní přezkum nařízení (EHS) č. 2861/93 [2], kterým Rada uložila konečná antidumpingová cla na dovozy některých magnetických disků (3,5″ disket) pocházejících mimo jiné z Japonska.
(2) V této žádosti se podle čl. 11 odst. 3 nařízení (ES) č. 384/96 žádalo o změnu okolností týkajících se definice dotyčného výrobku daným postupem, aby se odůvodnilo zahájení přezkumu. Podle této žádosti nebylo možné považovat běžné 3,5″ diskety s kapacitou paměti 1,44 megabajtů a 3,5″ diskety nové generace s kapacitou paměti 200 megabajtů za jeden jediný výrobek a měly by se tudíž vyloučit z působnosti stávajících antidumpingových opatření.
(3) Komise se vzhledem k tomu, že žádost obsahovala jasné důkazy, rozhodla zahájit prozatímní přezkum [3] nařízení (EHS) č. 2861/93.
Zároveň Komise uvážila, že by tento přezkum měl zahrnovat všechna ostatní existující opatření zavedená ohledně téhož výrobku a proto se rozhodla rozšířit přezkum také o opatření platná pro dovozy pocházející z Hong Kongu, Korejské republiky, Malajsie, Mexika, Spojených států amerických a Indonésie.
(4) Tento prozatímní přezkum se omezil na vyjasnění toho, kterých výrobků se týkají nařízení zavádějící tato opatření.
(B) EXISTUJÍCÍ OPATŘENÍ
(5) Opatření, která v současné době platí, jsou konečná antidumpingová cla ve formě valorických cel zavedených na určité magnetické disky (3,5″ diskety) na základě těchto nařízení:
- nařízení (EHS) č. 2861/93 o uložení konečných antidumpingových cel z dovozu některých magnetických disků (3,5″ disket) pocházejících z Japonska, Tchaj-wanu a Čínské lidové republiky,
- nařízení (ES) č. 2199/94 [4] o uložení konečných antidumpingových cel z dovozu některých magnetických disků (3,5″ disket) pocházejících z Hong Kongu a Korejské republiky,
- nařízení (ES) č. 663/96 [5] o uložení konečných antidumpingových cel z dovozu některých magnetických disků (3,5″ disket) pocházejících z Malajsie, Mexika a Spojených států amerických,
- nařízení (ES) č. 1821/98 [6] o uložení konečných antidumpingových cel z dovozu některých magnetických disků (3,5″ disket) pocházejících z Indonésie,
- nařízení (ES) č. 1335/1999 o opětovném uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některých magnetických disků (3,5″ disket) pocházejících z Indonésie a vyráběných a prodávaných na vývoz do Společenství společností PT Betadiskindo Binatama [7], (což vyplynulo z nového přezkumu, který se vztahuje k uvedené společnosti).
(C) POSTUP
(6) Komise dala dotyčným stranám příležitost vyjádřit jejich stanoviska písemně a požádat o slyšení.
(7) Výrobní odvětví Společenství, zastoupené Výborem evropských výrobců disket (Diskma) jménem výrobců, jejichž společný objem výroby 3,5″ disket představuje významnou část výroby těchto disket ve Společenství, zveřejnilo svá stanoviska písemně.
(8) Žadatelé o přezkum (Sony a Fuji Film) požádali o slyšení a byli slyšeni.
Jiný vyvážející výrobce vysokokapacitních disket v Japonsku, Hitachi Maxell Ltd. (dále jen "Hitachi Maxell") rovněž požádal o to, aby byl výrobek, který vyrábí, vyloučen z rámce těchto opatření.
(9) Jeden americký vyvážející výrobce, Imation Europe BV (dále jen "Imation"), který byl proti vyloučení výrobků z rámce antidumpingových opatření, požádal o slyšení a byl vyslyšen.
(10) Své připomínky předložil také Hong Kong Economic and Trade Office (odpovědný orgán ve vyvážející zemi) a Memtek Europe Ltd., který je součástí Hanny Group, což je společnost se sídlem v Hong Kongu s výrobou v Čínské lidové republice (dále jen "Hanny").
(D) DOTYČNÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
(11) Pokud jde o výrobky zahrnuté do všech nařízení, jedná se o některé magnetické disky (3,5″ diskety) používané k zaznamenávání a uchovávání kódovaných digitálních informací, kódu KN ex85232090.
V průběhu šetření, které vedlo k přijetí opatření proti Japonsku, Tchaj-wanu a Čínské lidové republice, se přezkoumávalo, zda by se měla antidumpingová opatření rovněž vztahovat na 3,5″ diskety s vyšší kapacitou paměti. Jak je uvedeno v bodě odůvodnění 9 nařízení Komise (EHS) č. 920/93 [8], kterým se zavádějí prozatímní opatření, jeden japonský výrobce požádal o to, aby byly 3,5″ diskety s kapacitou paměti čtyři megabajty a výše vyloučeny z rámce řízení. To však bylo zamítnuto, neboť v době přijetí nařízení (EHS) č. 920/93:
- přes některé údajné rozdíly v technologii použité při výrobě 3,5″ disket s kapacitou paměti 4 megabajty a vyšší a jiných 3,5″ disket byly jejich základní fyzikální vlastnosti a konečná využití stejné a
- všechny 3,5″ diskety byly z velké části zaměnitelné.
Následkem toho byly všechny 3,5″ diskety, bez ohledu na kapacitu paměti, považovány za jeden jediný výrobek, na něhož se vztahují platná cla.
Tato zjištění potvrdila Rada v nařízení (EHS) č. 2861/93.
(E) ARGUMENTY PŘEDLOŽENÉ ZA ÚČELEM VYLOUČENÍ VÝROBKŮ Z RÁMCE EXISTUJÍCÍCH OPATŘENÍ
1. Připomínky od Sony, Fuji Film a Hitachi Maxell
(12) Společnosti Sony a Fuji Film předložily důkazy o tom, že 3,5″ diskety s kapacitou paměti 200 megabajtů, známé jako "HiFD", byly vyvinuty v podniku se společnou majetkovou účastí.
Podle těchto dvou společností by se HiFD měly vyloučit z rámce opatření, neboť jejich fyzikální vlastnosti a konečná využití se tak výrazně liší od 3,5″ disket, kterých se šetření týká, že je nelze považovat za jeden jediný výrobek společně s 3,5″ disketami.
(13) Společnost Hitachi Maxell podobně předložila důkazy o tom, že byly rovněž vyvinuty 3,5″ diskety s kapacitou paměti 120 megabajtů, známé jako "Superdisk LS-120".
Podle této společnosti by měl být Superdisk LS-120 také vyloučen z rámce daných opatření, a to ze stejných důvodů jako HiFD.
Fyzikální vlastnosti
(14) Podle těchto společností mají diskety HiFD a Superdisky LS-120, přestože sdílejí běžný 3,5″ formát disket, tyto vlastnosti:
i) Hustoty stop a systémy kódování: mají kapacitu paměti 200 MB nebo 120 MB v uvedeném pořadí, což je 130 nebo 83násobek kapacity paměti běžných 3,5″ disket.
Této větší kapacity je dosaženo prostřednictvím větší hustoty stop a hustoty lineárního nahrávání společně s účinnějšími systémy kódování dat.
ii) Technologie navádění: mají 3450 nebo 2490 stop na palec v uvedeném pořadí, v porovnání s 135 stopami na palec u běžných 3,5″ disket.
Této vyšší hustoty je dosaženo pomocí využití technologie "magnetic sector servo tracking" (v případě HiFD), nebo technologie "optically continuous servo tracking" (v případě Superdisků LS-120) ke čtení a zápisu na diskety, což automaticky navede čtecí hlavu, magneticky nebo opticky, na cílovou stopu.
V případě běžných 3,5″ disket se pozice hlavy nastavuje mechanicky.
Následkem toho disketové mechaniky HiFD a Superdisku LS-120 také využívají úplně nový typ magnetické hlavy v porovnání s běžnými 3,5″ disketami.
iii) Jemnozrnná média: mají větší magnetickou koercivitu a tenčí magnetickou vrstvu než běžné 3,5″ diskety.
iv) Kompatibilita: Běžná 3,5″ disketová mechanika je neumí načítat.
Mají identifikační a rozpoznávací otvory, které nejsou u běžných 3,5″ disket, a jejich plnou kapacitu je možno využít pouze při vložení do disketové mechaniky HiFD nebo Superdisku LS-120.
Obě disketové mechaniky HiFD nebo Superdisku LS-120 jsou však zpětně kompatibilní s běžnými 3,5″ disketami, neboť mohou načítat a zapisovat na běžné diskety.
Tyto běžné 3,5″ diskety však nedosahují kapacity paměti disket HiFD nebo Superdisku LS-120, pokud se na ně zapisuje disketovou mechanikou HiFD nebo Superdisku LS-120 v uvedeném pořadí.
v) Přenos dat: ve svých disketových mechanikách se mohou otáčet rychlostí 3600 ot/min nebo 720 ot/min v uvedeném pořadí, zatímco běžný 3,5″ mikrodisk se otáčí rychlostí 300 ot/min.
To umožňuje rychlost přenosu dat 3600 nebo 680 kilobajtů za sekundu v uvedeném pořadí, v porovnání s výkonem 60 kilobajtů za sekundu u běžných 3,5″ disket.
Konečná použití
(15) Dotyčné společnosti tvrdily, že konečná použití HiFD a Superdisků LS-120 se zásadně liší od použití běžných 3,5″ disket.
Typické je jejich použití pro uchovávání větších souborů, jako jsou soubory vytvářené audio, video, grafickými a multimediálními programy, které vyžadují vyšší kapacity a vyšší rychlost přenosu, kterou zajišťují obě 3,5″ diskety s velkou kapacitou paměti.
Tato použití sahají daleko za rámec možnosti běžných 3,5″ disket, které se typicky používají pro menší soubory a nejsou tudíž zaměnitelné s HiFD nebo Superdiskem LS-120.
Ocenění
(16) Podle dožadujících zemí se rozdíly ve fyzikálních vlastnostech mezi HiFD a Superdiskem LS-12O na jedné straně a běžnými 3,5″ disketami na druhé straně odrážejí v příslušných výrobních cenách a maloobchodních cenách.
Rozdíly mezi 3,5″ disketami a HiFD nebo Superdiskem LS-120 zdůrazňuje cenový rozdíl, který mezi nimi existuje.
Rozdíl je ve skutečnosti takový, že konkurence mezi 3,5″ disketami a HiFD nebo Superdisky LS-120 neexistuje na žádné faktické rovině.
2. Ostatní připomínky
(17) Připomínky zaslaly také Hong Kong Economic and Trade Office a Hanny, která, třebaže je výrobcem 3,5″ disket, nevyrábí 3,5″ diskety s větší kapacitou.
V připomínkách obou stran se namítalo, že 3,5″ diskety s vyšší kapacitou nejsou výrobky obdobnými běžným 3,5″ disket a měly by se proto vyloučit.
(F) ARGUMENTY PRO NEVYLOUČENÍ VÝROBKŮ Z RÁMCE EXISTUJÍCÍCH OPATŘENÍ – PŘIPOMÍNKY SPOLEČNOSTI IMATION
(18) Své připomínky předložila také Imation, která je dceřinou společností americké společnosti vyrábějící Superdisky LS-120 ve Spojených státech amerických za účelem prodeje na trh Společenství.
Imation spolupracovala při dřívějším šetření, které vedlo k zavedení antidumpingových cel na dovozy ze Spojených států amerických, a má zvláštní nulovou antidumpingovou celní sazbu.
1. Fyzikální vlastnosti
(19) Podle Imation nebrání rozdíly v kapacitě paměti, konstrukci a technologii procesu načítání/zapisování, aby tyto výrobky patřily do téže jednotné kategorie dotyčného výrobku, pokud jejich základní vlastnosti a technologie nevykazují významné rozdíly.
Tvrdí se, že jak HiFD, tak i Superdisk LS-120 sdílejí stejné základní fyzikální, technické a/nebo chemické vlastnosti jako běžné 3,5″ diskety.
(20) Tyto připomínky zeširoka citovaly z nařízení DRAM ("dynamic random access memories") (nařízení Komise (EHS) č. 165/90 ze dne 23. ledna 1990, kterým se zavádí prozatímní antidumpingové clo na dovozy DRAM pocházejících z Japonska [9] a nařízení Rady (EHS) č.
2112/90 ze dne 23. července 1990, kterým se zavádí konečné antidumpingové clo na dovozy DRAM pocházejících z Japonska [10]. V uvedeném případě se Společenství domnívalo, že podobnosti DRAMů o různých hustotách a procesech převážily jejich rozdíly v kapacitě paměti, konstrukci a technologii procesu načítání a zapisování.
(21) Imation namítala, že tři základní technologie zlepšování paměti (jemnozrnná média, hustoty stop a kódovací systémy) pro 3,5″ diskety zůstaly stejné po dobu nejméně 25 let.
Pokud jde o jemnozrnná média, namítá se, že se mnohá a trvající zlepšení, která byla učiněna u paměti a rychlosti mikrodisku, všechna zakládají na pokračujícím zdokonalování dvou hlavních prvků, kterými je velikost a tvar magnetických částic v magnetické vrstvě, a na tloušťce magnetické vrstvy.
Hustoty stop byly zlepšeny využitím technologií servo tracking.
Metody kódování byly zlepšeny využitím lepších kódovacích systémů.
Bylo konstatováno, že vyvíjení disket je starým fenoménem, neboť již dříve docházelo k pokusům o výrobu těchto 3,5″ disket.
Použitá základní technologie, zejména uchovávání dat na magnetickém médiu, zůstala stejná jak u běžných 3,5″ disket, tak i u disket s vysokou kapacitou.
Velikost, rozměry, konstrukce, struktura a funkce běžných 3,5″ disket a disket s vysokou kapacitou byly shodné.
Kromě bylo také namítnuto, že technologii servo tracking použitou u HiFD měl daný průmysl k dispozici po několik let.
Dále bylo namítnuto, že rozdíly v konstrukci a vzhledu nejsou důležité a že rozpoznávací otvory u 3,5″ disket s vysokou kapacitou jsou čistě praktickým aspektem jejich konstrukce.
To, že je mechanika HiFD a Superdisku zpětně kompatibilní a může se používat k načítání a zápisu na běžné 3,5″ diskety se bere jako jasná známka toho, že se tyto výrobky i přes zlepšení v technologii podstatným způsobem neliší v základní technologii a používání;
2. Konečná použití
(22) Pokud jde o konečné použití, Imation uvedla, že základním využitím 3,5″ disket s vysokou kapacitou je uchovávání dat na přenosném médiu, podobně jako je tomu u běžných 3,5″ disket.
Imation vznesla námitku proti názoru, že se konečná použití liší.
Námitka společností Sony a Fuji Film, že se rozdíly ve fyzických vlastnostech mezi HiFD a běžnými 3,5″ disketami odrážejí v jejich výrobě a v maloobchodních cenách, byla rovněž zamítnuta.
Podle Imation je maloobchodní cena na megabajt téměř v poměru jedna ku jedné mezi HiFD a 3,5″ disketami.
(G) POSTOJ VÝROBNÍHO ODVĚTVÍ SPOLEČENSTVÍ
(23) Výrobní odvětví Společenství, zastoupené společností Diskma, nevyrábí ani HiFD, ani Superdisky LS-120 a uvedlo, že nemá nic proti vyloučení těchto výrobků z působnosti nařízení o konečných antidumpingových clech, uvedených v bodě odůvodnění 5, pokud je celní orgány Společenství jsou schopny rozlišit od běžných 3,5″ disket a pokud jejich vyloučení neumožní vyhýbání se platným clům.
(H) ZÁVĚRY ŠETŘENÍ
1. Rozdílnost výrobků
Fyzikální vlastnosti
(24) Jak bylo vysvětleno výše, kapacity paměti a hustoty stop HiFD a Superdisku LS-120 jsou mnohokrát vyšší než u běžných 3,5″ disket.
Magnetické vrstvy jsou tenčí, s vyšší koercivitou než u běžných 3,5″ disket.
Nové systémy kódování, jakož i technologický vývoj, k němuž došlo u disketových mechanik HiFD a Superdisku LS-120, umožňují rychlost přenosu dat mezi 11 a 60násobkem rychlosti běžných 3,5″ disket.
(25) Kromě toho disketové mechaniky, které jsou zapotřebí ke čtení a zapisování na tyto vysokokapacitní 3,5″ diskety, jsou poměrně rozdílné od disketových mechanik běžných 3,5″ disket.
Disketové mechaniky běžných 3,5″ disket nejsou kompatibilní s novými vysokokapacitními disketami.
Je pravdou, že vysokokapacitní disketové mechaniky byly konstruovány tak, aby byly zpětně kompatibilní s běžnými 3,5″ disketami. Tato zpětná kompatibilita však zcela spoléhá na technologii disketové mechaniky a ne na fyzické vlastnosti samotných disket.
Zpětné kompatibility je dosaženo prostřednictvím dvojí hlavy, přičemž je jedna určena k načítání a zápisu na vysokokapacitní diskety příslušného typu a druhá k načítání a zápisu na běžné 3,5″ diskety.
Tvrzení společnosti Imation, že zpětná kompatibilita disketových mechanik vysokokapacitního mikrodisku je dalším důkazem toho, že oba typy mikrodisku jsou jedním jediným výrobkem, je tudíž popřena; komponenta hlavy vysokokapacitního mikrodisku není zpětně kompatibilní sama o sobě.
(26) Nakonec šetření ukázalo, že v současné době nejsou k dispozici žádné 3,5″ diskety, které by spadaly mezi běžné 3,5″ diskety a HiFD a Superdisk LS-120.
Konečná použití
(27) Uznává se, že na té nejzákladnější úrovni se všechny typy 3,5″ disket používají k záznamu elektronických dat, třebaže se HiFD a Superdisky LS-120 mohou používat k uchovávání elektronických souborů, které sahají daleko za rámec kapacity běžných 3,5″ disket.
Má se tudíž za to, že otázka konečných použití běžných 3,5″ disket a HiFD a Superdisku LS-120 sama o sobě nedostačuje k tomu, aby se došlo k závěru, že běžné 3,5″ diskety a HiFD a Superdisk LS-120 jsou jedním jediným výrobkem.
2. Závěr
(28) Šetření ukázalo, že mezi běžnými 3,5″ disketami a vysokokapacitními disketami existuje jasná dělicí čára, pokud jde o jejich fyzikální a technické vlastnosti.
Sporný výrobek v žádosti o přezkum představuje skok v technologii od disket, které byly podrobeny předchozím šetřením.
Fyzikální vlastnosti vysokokapacitních disket, jakož i technologie potřebná k jejich používání, jsou takové, že je lze od běžných 3,5″ disket odlišit jakožto samostatné výrobky.
Skutečnost, že nové vysokokapacitní diskety vypadají podobně jako běžné 3,5″ diskety, se nepovažuje za dostatečný důvod k zachování vysokokapacitních disket v oblasti působnosti nařízení, která podléhají přezkumu.
(29) S ohledem na výše uvedené se Rada domnívá, že vyloučení HiFD a Superdisku LS-120 z rámce opatření zavedených nařízeními, která jsou předmětem přezkumu, je odůvodněné.
(30) Rada proto dochází k závěru, že všechny 3,5″ diskety s kapacitami 120 MB nebo více, které obsahují buď technologii HiFD "magnetic sector servo tracking", nebo technologii Superdisku LS-120 "optically continuous servo tracking", by se měly vyloučit z rámce antidumpingových opatření zavedených na základě uvedených nařízení, a to s účinností ode dne, kdy se zveřejní oznámení o zahájení tohoto přezkumu, tj.
17. prosince 1998. Dotčené strany včetně výrobního odvětví Společenství byly informovány o těchto zjištěních.
Poté, co byli zástupci společnosti Imation informování o výše uvedených faktech a závěrech, učinili další písemné vyjádření, které se týkalo vyloučení HiFD a Superdisku LS-120 z rámce opatření zavedených na základě nařízení, která podléhají přezkumu.
Nebyla však předložena žádná informace nebo argument, které by mohly po přezkumu způsobit, aby Rada odvolala výše uvedené závěry.
(31) Dovozci 3,5″ disket, které byly vyloučeny z rámce dotyčných antidumpingových opatření, mohou předkládat žádosti u příslušného celního orgánu o náhradu antidumpingových cel vyplácenou ode dne 17. prosince 1998 až do vstupu tohoto nařízení v platnost,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V nařízení (EHS) č. 2861/93 se v článku 1 odstavec 1 nahrazuje tímto: "1. Ukládá se konečné antidumpingové clo z dovozu 3,5″ disket používaných k zaznamenávání a uchovávání kódovaných digitálních počítačových informací kódu KN ex85232090 (kód Taric 85232090*40) z Japonska, Tchaj-wanu a Čínské lidové republiky, s výjimkou 3,5″ disket založených na technologii "optically continuous servo tracking" nebo technologii "magnetic sector servo tracking" s kapacitou paměti 120 MB nebo více."
Článek 2
V nařízení (EHS) č. 2199/94 se v článku 1 odstavec 1 nahrazuje tímto: "1. Ukládá se konečné antidumpingové clo z dovozu 3,5″ disket používaných k zaznamenávání a uchovávání kódovaných digitálních počítačových informací kódu KN ex85232090 (kód Taric 85232090*40) pocházejících z Hong Kongu a Korejské republiky, s výjimkou 3,5″ disket založených na technologii "optically continuous servo tracking" nebo technologii "magnetic sector servo tracking" s kapacitou paměti 120 MB nebo více)."
Článek 3
V nařízení (EHS) č. 663/96 se v článku 1 odstavec 1 nahrazuje tímto: "1. Ukládá se konečné antidumpingové clo z dovozu 3,5″ disket používaných k zaznamenávání a uchovávání kódovaných digitálních počítačových informací kódu KN ex85232090 (kód Taric 85232090*40) pocházejících, z Malajsie, Mexika a Spojených států amerických, s výjimkou 3,5″ disket založených na technologii "optically continuous servo tracking" nebo technologii "magnetic sector servo tracking" s kapacitou paměti 120 MB nebo více."
Článek 4
V nařízení (EHS) č. 1821/98 se v článku 1 odstavec 1 nahrazuje tímto: "1. Ukládá se konečné antidumpingové clo z dovozu 3,5″ disket používaných k zaznamenávání a uchovávání kódovaných digitálních počítačových informací kódu KN ex85232090 (kód Taric 85232090*40) pocházejících, z Indonésie, s výjimkou 3,5″ disket založených na technologii "optically continuous servo tracking" nebo technologii "magnetic sector servo tracking" s kapacitou paměti 120 MB nebo více."
Článek 5
V nařízení (EHS) č. 1335/1999 se v článku 1 odstavec 1 nahrazuje tímto: "1. Ukládá se konečné antidumpingové clo z dovozu 3,5″ disket používaných k zaznamenávání a uchovávání kódovaných digitálních počítačových informací kódu KN ex85232090 (kód Taric 85232090*40) pocházejících z Indonésie a vyráběných a prodávaných na vývoz do Společenství společností BT Betadiskindo Binatama, s výjimkou 3,5″ disket založených na technologii "optically continuous servo tracking" nebo technologii "magnetic sector servo tracking" s kapacitou paměti 120 MB nebo více."
Článek 6
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2543/1999
ze dne 1. prosince 1999
o klasifikaci zemí a území pro statistiku zahraničního obchodu Společenství a statistiku obchodu mezi členskými státy
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1172/95 ze dne 22. května 1995 o statistice obchodu se zbožím Společenství a členských států s třetími zeměmi [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 374/98 [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) podle článku 9 uvedeného nařízení odpovídá Komise za zavedení klasifikace zemí a území;
(2) verze klasifikace platná dne 1. ledna 1999 byla uvedena v příloze k nařízení Komise (ES) č. 2645/98 [3];
(3) od 1. ledna 1999 je klasifikace zemí a území založena na dvoumístném alfabetickém kódu ISO (A-2); je vhodné poskytnout členským státům přechodné období, aby se mohly provedeným změnám přizpůsobit; za účelem zjednodušení je nezbytné ukončit toto přechodné období, jakmile vstoupí v platnost opatření upravující náležitosti jednotného správního dokladu;
(4) opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistiku obchodu se zbožím s třetími zeměmi,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Verze klasifikace zemí a území pro statistiku zahraničního obchodu Společenství a statistiku obchodu mezi členskými státy platná dne 1. ledna 2000 je uvedena v příloze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2000.
Do vstupu ustanovení měnících přílohy 37 a 38 k nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 [4] v platnost mohou členské státy používat třímístné číselné kódy, které jsou také uvedeny v příloze k tomuto nařízení.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 2549/1999
ze dne 2. prosince 1999,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1367/95, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 3295/94, kterým se stanoví opatření s cílem zakázat propouštění padělků a nedovolených napodobenin do volného oběhu, režimu vývozu, zpětného vývozu nebo do některého režimu s podmíněným osvobozením od cla
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3295/94 ze dne 22. prosince 1994, kterým se stanoví opatření týkající se propouštění zboží porušujícího některá práva duševního vlastnictví na území Společenství a jeho vývozu a zpětného vývozu z tohoto území [1], ve znění nařízení (ES) č. 241/1999 [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) za účelem zajištění jednotného tiskopisu pro účely žádosti o přijetí opatření týkajícího se ochranné známky Společenství ve smyslu nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství [3], pozměněném nařízením (ES) č.
3288/94 [4], je nezbytné stanovit podmínky jeho vytváření, vydávání a použití, aby bylo možno tiskopis snadno rozeznat a použít v celém Společenství. Pro tyto účely je vhodné stanovit vzor, kterému tento tiskopis musí odpovídat;
(2) tiskopis musí být vyhotoven v jednom z úředních jazyků Společenství;
(3) nařízení Komise (ES) č. 1367/95 [5] by tedy mělo být změněno;
(4) opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex, zřízeného článkem 247 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [6], naposledy pozměněného nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 955/1999 [7],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1367/95 se mění takto:
1. Název se nahrazuje tímto: "Nařízení Komise (ES) č. 1367/95 ze dne 16. června 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 3295/94, kterým se stanoví opatření týkající se propouštění zboží porušujícího některá práva duševního vlastnictví na území Společenství a jeho vývozu a zpětného vývozu z tohoto území"
. 2. V článku 1 se slova "Pro účely čl. 1 odst. 2 písm. c) nařízení (ES) č. 3295/94" nahrazují slovy "Pro účely čl. 1 odst. 2 písm. b) nařízení (ES) č. 3295/94".
3. Článek 2 se nahrazuje tímto:
"Článek 2 Skutečnost, že žadatel je držitelem práva k duševnímu vlastnictví uvedeného v čl. 1 odst. 2 písm. a) základního nařízení, který musí být předložen při žádosti o přijetí opatření v souladu s druhou odrážkou prvního pododstavce čl. 3 odst. 2 uvedeného nařízení, se dokazuje
a) v případě, že držitel práva podává žádost sám:
- u práv, která jsou zapsána v rejstříku nebo pro ně byla podána žádost o zápis, důkazem o zápisu u příslušného úřadu nebo podáním žádosti o zápis,
- u autorských práv a práv příbuzných nebo u práv k průmyslovým vzorům, která nejsou zapsána v rejstříku ani u nich nebyla podána žádost o zápis, jakýmkoli důkazem potvrzujícím autorství nebo postavení jako původníhodržitele práv;
b) pokud žádost podává jakákoli jiná osoba oprávněná užívat některé z práv uvedených v čl.1 odst. 2 písm. a) základního nařízení, je nezbytné kromě důkazů uvedených v písmenu a) tohoto článku předložit rovněž doklad, na jehož základě je daná osoba oprávněna uvedené právo užívat;
c) pokud podává žádost zástupce držitele práva nebo jiné osoby oprávněné k užívání některého z práv uvedených v čl. 1 odst. 2 písm. a) a b) základního nařízení, předloží kromě důkazů uvedených v písmenech a) a b) tohoto článku také důkaz o svém oprávnění k takovým úkonům."
4. Vkládá se článek 2a, který zní: "Článek 2a
1. Tiskopis, na kterém se podává žádost o přijetí opatření uvedené v druhém pododstavci čl. 3 odst. 1 základního nařízení, jakož i rozhodnutí vyhovující žádosti uvedené v čl. 3 odst. 5 základního nařízení, musí odpovídat vzoru uvedenému v příloze tohoto nařízení.
Pokud je třeba použít další stránky, jak je uvedeno v druhém pododstavci odstavce 8, považují se tyto stránky za nedílnou součást tiskopisu.
Tiskopis se používá v souladu s ustanoveními základního nařízení a tohoto prováděcího nařízení.
2. a) Tiskopis se tiskne na bílém papíře bez mechanické dřevoviny klíženém ke psaní o plošné hmotnosti nejméně 55 g/m2;
b) tiskopisy mají rozměry 210 mm × 297 mm přičemž přípustná odchylka je od –5 mm do +8 mm na délku.
3. Aniž je dotčeno provádění třetího pododstavce čl.
3 odst. 1 základního nařízení, členské státy vytisknou nebo nechají vytisknout tiskopisy, na kterých je vyznačeno jméno a adresa tiskárny nebo znak umožňující její identifikaci.
4. Tiskopisy se tisknou a vyplňují v některém z úředních jazyků Společenství určeném příslušnými orgány členského státu, ve kterém se žádost o přijetí opatření podává.
5. S výjimkou případů, kdy je tiskopis poskytován žadateli v elektronické formě, na jednom nebo více veřejně přímo z počítače přístupných místech, žádost o přijetí opatření je poskytována na žádost příslušným útvarem celního orgánu uvedeného v čl. 3 odst. 1 základního nařízení.
6. Tiskopisy se vyplňují mechanickými prostředky nebo čitelně rukou; v druhém případě se vyplňuje inkoustem a velkými písmeny.
V žádném případě však nesmí být v tiskopisu mazáno, přepisováno ani nesmí být jinak měněn.
Pokud je tiskopis vyplněn počítačem, může být poté rozmnožen soukromými tiskařskými metodami.
7. Tiskopis se skládá ze dvou výtisků:
- jednoho výtisku, označeného číslem 1, pro členský stát, kterému je žádost o přijetí opatření podávána, a
- jednoho výtisku, označeného číslem 2, pro držitele ochranné známky Společenství.
8. Žadatel vyplní kolonky tiskopisu 1 až 9, podepíše oba výtisky a přiloží vysvětlení a další důležité informace uvedené v čl. 3 odst. 2 základního nařízení.
Pokud místo v kolonce 4 nestačí, může žadatel uvést na dodatečných stránkách další informace, které by napomohly k identifikaci zboží.
V tomto případě žadatel vyznačí počet dodatečných stránek, které se týkají kolonky tiskopisu 4.
9. Řádně vyplněný a podepsaný tiskopis, doplněný určitým počtem výtisků, který odpovídá počtu členských zemí uvedených v kolonce tiskopisu 8, a důkazy a informacemi uvedenými v odstavci 8, se podává u příslušného útvaru celního orgánu uvedeného v čl. 3 odst. 1 základního nařízení.
10. Jakmile příslušný útvar celního orgánu uvedeného v čl. 3 odst. 1 základního nařízení schválí žádost o přijetí opatření, vyznačí den ukončení platnosti rozhodnutí a připojí svůj podpis a razítko. Výtisk pro držitele ochranné známky Společenství i ověřené výpisy se vrátí žadateli.
3 odst. 1 základního nařízení zamítnuta, vyznačí se v ní nejen důvody zamítnutí, ale i spojení na orgán, kterému lze podat opravný prostředek, a opatří se podpisem a razítkem.
Výtisk pro držitele ochranné známky Společenství se musí vrátit dotyčné straně.
Ve všech případech se výtisk tiskopisu pro členský stát, ve kterém se podává žádost o přijetí opatření, uchová ve spisech nejméně dva roky ode dne vydání.
11. Pouze v případech, kdy výpis z rozhodnutí vyhovujícího žádosti je určen členskému státu (členským státům), pokud žadatel žádal o opatření podle druhého pododstavce čl. 5 odst. 2, druhé věty, členský stát, který obdrží tento výpis, vyplní okamžitě "potvrzení o přijetí" tiskopisu vyznačením dne přijetí, a vrátí fotokopii tohoto výpisu příslušnému orgánu uvedenému v kolonce 3."
5. V článku 5 se vkládá odstavec 5, který zní: "5. Komise zveřejní v řadě C Úředního věstníku Evropských společenství seznam útvarů v rámci celních orgánů, které jsou uvedeny v čl. 3 odst. 8 základního nařízení."
6. Znění přílohy tohoto nařízení se připojuje k příloze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2551/1999
ze dne 2. prosince 1999,
kterým se mění nařízení (ES) č. 963/98, kterým se stanoví obchodní normy pro květák a artyčoky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1257/1999 [2], a zejména na čl. 2 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 963/98 ze dne 7. května 1998, kterým se stanoví obchodní normy pro květák a artyčoky [3], uvádí v příloze I ustanovení týkající se vybarvení květáku.
Některé nové odrůdy květáku mají odlišné vybarvení od dosud stanoveného.
Je tedy třeba v normě pro květák revidovat ustanovení týkající se jakosti a označování.
(2) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I nařízení (ES) č. 963/98 se mění takto: 1. V hlavě II (
"Třídy jakosti" ) se text poznámky 1 pod čarou nahrazuje tímto:
"(1) Uvádění květáku jiné barvy do oběhu se však dovoluje, vykazuje-li květák znaky stanovené pro danou třídu jakosti a jeho vybarvení odpovídá odrůdě."
2. V hlavě VI (
"Označování"
), části B (
"Druh produktu"
) se druhá odrážka nahrazuje tímto:
"— název tržního druhu nebo odrůdy u květáku jiné barvy v souladu s poznámkou 1 pod čarou uvedenou v hlavě II, části B."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2561/1999
ze dne 3. prosince 1999,
kterým se stanoví obchodní norma pro hrachové lusky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o vytvoření společné organizace trhu ovoce a zeleniny [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1257/1999 [2], a zejména na čl. 2 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Hrachové lusky jsou uvedeny v příloze I nařízení (ES) č. 2200/96 mezi produkty, pro které musí být přijaty normy. Nařízení Komise č. 58 [3], kterým se stanoví společné normy jakosti pro některé druhy uvedené v příloze I B nařízení č. 23, naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 888/97 [4], bylo několikrát pozměněno a proto již nezajišťuje právní čistotu.
(2) Je tedy třeba přistoupit k přepracování uvedených pravidel a přílohu I.3 nařízení č. 58 zrušit.
Za tím účelem by pro zajištění průhlednosti světového trhu měla být vzata v úvahu norma doporučená pro hrachové lusky Pracovní skupinou pro normalizaci neúdržných produktů a zvyšování jejich jakosti Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů (EHK OSN).
(3) Cílem používání této normy musí být vyloučit z trhu produkty neodpovídající jakosti, zaměřit produkci na uspokojování požadavků spotřebitelů a usnadnit obchodní vztahy na základě poctivé hospodářské soutěže a přispět tak ke zlepšení výnosnosti produkce.
(4) Normy se vztahují na všechna stadia uvádění na trh.
Doprava na dlouhé vzdálenosti, skladování po určitou dobu nebo různá manipulace, které jsou produkty podrobeny, mohou způsobit poškození, vyplývající z biologického vývoje těchto produktů nebo jejich větší či menší údržnosti.
Tato poškození je třeba vzít v úvahu při používání normy ve stadiích uvádění na trh následujících po odeslání.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Obchodní norma pro hrachové lusky, označené kódem KN 070810 je uvedena v příloze.
Norma se vztahuje na všechna stadia uvádění na trh za podmínek stanovených v nařízení (ES) č. 2200/96.
Ve stadiích následujících po odeslání mohou však produkty oproti ustanovením normy vykazovat mírnou ztrátu čerstvosti a mírné vadnutí a rovněž lehká poškození vyplývající z jejich vývoje a jejich větší či menší údržnosti.
Článek 2
Příloha I.3 nařízení č. 58 se zrušuje.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2562/1999
ze dne 3. prosince 1999,
kterým se povolení některých doplňkových látek náležejících do skupiny antibiotik v krmivech váže na osoby odpovědné za jejich uvádění do oběhu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech [1], naposledy pozměněnou nařízením Komise (ES) č. 2439/1999 [2], a zejména na čl. 9h odst. 3 písm. b) a čl. 9i odst. 3 písm. b) této směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Protože zdraví lidí i zvířat je vystavováno nebezpečí pramenícímu z toho, že ve Společenství jsou v oběhu nekvalitní napodobeniny zootechnických doplňkových látek, stanoví směrnice 70/524/EHS, ve znění směrnice Rady 96/51/ES [3], že povolení určitých skupin doplňkových látek bude vázáno na osobu odpovědnou za jejich uvádění do oběhu.
(2) Článek 9h směrnice 70/524/EHS předpokládá zejména nahrazení dočasných povolení doplňkových látek náležejících do skupiny antibiotik, které byly zařazeny do přílohy I po 31. prosinci 1987 a převedeny do přílohy B kapitoly II, povoleními vázanými na osobu odpovědnou za jejich uvedení do oběhu na dobu deseti let.
(3) Článek 9i směrnice 70/524/EHS předpokládá zejména nahrazení dočasných povolení doplňkových látek náležejících do skupiny antibiotik, které byly zařazeny do přílohy II před 1. dubnem 1998 a převedeny do přílohy B kapitoly III, dočasnými povoleními vázanými na osobu odpovědnou za jejich uvedení do oběhu.
(4) Doplňkové látky vyjmenované v přílohách tohoto nařízení byly předmětem nových žádostí o povolení předložených osobou odpovědnou za dokumentaci, na jejímž základě byla dřívější povolení vydána, nebo jejími právními nástupci; žádosti týkající se těchto doplňkových látek jsou doloženy požadovanou monografií a technickou specifikací.
(5) Vázanost povolení na osobu odpovědnou za uvedení doplňkové látky do oběhu je založena na výlučně správním postupu a nepředpokládá nové hodnocení doplňkových látek; přestože jsou povolení udělena na určité období, mohou být kdykoli odňata v souladu s článkem 9m a s článkem 11 směrnice 70/524/EHS; odňata mohou být zejména na základě následujícího: Vědecký řídící výbor dne 28. května 1999 zaujal stanovisko k antimikrobiální rezistenci; probíhá nové hodnocení použití některých antibiotik jako doplňkových látek v krmivech v souladu s článkem 9g směrnice 70/524/EHS; Švédské království na základě článku 11 směrnice 70/524/EHS zakázalo na svém území používat všechna antibiotika jako doplňkové látky v krmivech; kromě toho Komise v současnosti zkoumá předložené údaje a otázku obecnější povahy, zda používání antibiotik jako doplňkových látek v krmivech splňuje podmínky článku 3a směrnice 70/524/EHS o povolování doplňkových látek.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro krmiva,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Dočasná povolení doplňkových látek zařazených do přílohy I tohoto nařízení se nahrazují povoleními udělenými osobě odpovědné za uvedení doplňkové látky do oběhu, která je zapsaná v druhém sloupci přílohy I.
Článek 2
Dočasná povolení doplňkových látek zařazených do přílohy II tohoto nařízení se nahrazují dočasnými povoleními udělenými osobě odpovědné za uvedení doplňkové látky do oběhu, která je zapsaná v druhém sloupci přílohy II.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (Euratom) č. 2587/1999
ze dne 2. prosince 1999.
kterým se vymezují investiční záměry, které se mají sdělovat Komisi v souladu s článkem 41 Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na čl. 41 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Za účelem dosažení cílů stanovených Smlouvou musí být Komisi sděleny investiční záměry pro nová zařízení, jakož i pro náhrady nebo přeměny stávajících zařízení, v průmyslových odvětvích uvedených v příloze II Smlouvy, jestliže jsou tyto záměry dostatečně rozsáhlé a mohly by mít při zachování jaderné bezpečnosti přímý vliv na výrobu a produktivitu.
(2) Komise je v souladu s článkem 40 Smlouvy odpovědná za pravidelné zveřejňování ukázkových programů, za usnadňování koordinovaného rozvoje těchto investic a za zveřejňování svého stanoviska k těmto investicím.
(3) Investice v celém palivovém cyklu, včetně odpadového hospodářství a vyřazování z provozu, mají zásadní důležitost pro řádné a odpovědné fungování jaderného průmyslu.
(4) Mezní hodnoty stanovené v nařízení č. 4 [1] by měly být aktualizovány a nahrazeny novými mezními hodnotami.
(5) Nařízení č. 4 by mělo být zrušeno a nahrazeno tímto nařízením,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Osoby nebo podniky působící v průmyslových odvětvích uvedených v příloze II Smlouvy musí ve lhůtách stanovených v článku 42 Smlouvy sdělit Komisi své investiční záměry, jejichž cílem je:
a) vytváření výrobní kapacity;
b) zachovávání kvantitativní a kvalitativní výrobní kapacity;
c) přímé zvyšování výrobní kapacity;
d) přímé zvyšování produktivity;
e) zlepšování kvality výroby;
f) vytváření zařízení pro nakládání s vyhořelým palivem nebo radioaktivním odpadem včetně úpravy, prozatímního nebo konečného ukládání nebo likvidace,
pokud u průmyslových odvětví uvedených ve sloupci I tabulky v příloze náklady na nová zařízení přesahují odpovídající částky ve sloupci II tabulky v příloze a náklady na náhrady nebo přeměny přesahují odpovídající částky ve sloupci III tabulky v příloze.
2. Investiční záměry, jejichž cílem je vyřazení zařízení z provozu, musí být sděleny, pokud náklady přesahují odpovídající částku uvedenou ve sloupci III tabulky v příloze, prostřednictvím prohlášení, ve kterém mohou být uvedeny pouze podstatné vlastnosti; postup stanovený v článku 43 Smlouvy není nutné dodržet.
3. Investiční záměry, jejichž cílem je vyřazení zařízení z provozu, kdy jsou náklady nižší než mezní hodnoty ve sloupci III tabulky v příloze, mohou být sdělovány na dobrovolném základě; postup stanovený v článku 43 Smlouvy není nutné dodržet.
4. Záměry pro nová zařízení pro jaderné reaktory jakéhokoli typu a za jakýmkoliv účelem a záměry týkající se náhrady, přeměny, modernizace nebo zvyšování výkonu takových zařízení, kdy jsou náklady nižší než mezní hodnoty uvedené v tabulce v příloze, mohou být sdělovány na dobrovolném základě prostřednictvím jednoduchého prohlášení, ve kterém se uvedou pouze podstatné vlastnosti; postup stanovený v článku 43 Smlouvy není nutné dodržet.
Článek 2
Při výpočtu nákladů uvedených v článku 1 se zohledňují veškeré výdaje, které bezprostředně souvisejí s uskutečňováním investičního záměru bez ohledu na dobu, kdy tyto náklady vzniknou.
Článek 3
Sdělování záměrů podle čl. 1 odst. 1 tohoto nařízení musí zahrnovat a omezit se na údaje nezbytné pro projednání stanovené článkem 43 Smlouvy a zejména veškeré informace týkající se:
a) druhu výrobku nebo činnosti a výrobní nebo skladovací kapacity;
b) souhrnné výše nákladů přímo se vztahujících k dotyčnému záměru;
c) předpokládané doby provádění záměru;
d) předpokládaných dodávek pro zařízení a jeho provoz.
Článek 4
Zrušuje se nařízení Rady Evropského společenství pro atomovou energii č. 4 ze dne 15. září 1958.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2589/1999
ze dne 8. prosince 1999,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2424/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro celní kvótu pro dovoz vykostěného sušeného hovězího masa stanovenou v nařízení Rady (ES) č. 2249/1999
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2249/1999 ze dne 22. října 1999 o otevření celní kvóty Společenství pro dovoz vykostěného sušeného hovězího masa [1], a zejména na článek 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) nařízení Komise (ES) č. 2424/1999 ze dne 15. listopadu 1999 [2] stanoví prováděcí pravidla pro dovozní celní kvótu stanovenou v nařízení (ES) č.
2249/1999. Definice vykostěného sušeného hovězího masa stanovená v nařízení (ES) č.
2424/1999 se musí změnit, aby v ní byly zohledněny obchodní zvyklosti. Ze stejného důvodu musí být změněna ustanovení týkající se žádostí o vrácení cel zaplacených navíc;
(2) opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2424/1999 se mění takto:
1. V článku 1 se odstavec 3 nahrazuje tímto: "3. Dovozy v rámci uvedené kvóty se týkají výhradně vykostěného sušeného masa, které odpovídá této definici:
"Kusy masa z kýt skotu od 18 měsíců věku, bez viditelného vnitrosvalového tuku (3 až 7 %), s hodnotou pH čerstvého masa mezi 5,4 a 6,0, solené, kořeněné, lisované, sušené pouze čerstvým suchým vzduchem, s tvorbou ušlechtilé plísně (květ mikroskopických hub).
Hmotnost hotového výrobku je mezi 41 % a 53 % suroviny před nasolením.""
8 odst. 1 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Žádost o vrácení cla v souladu s články 878 až 898 nařízení Komise (EHS) č.
2454/93 [3], ke které je přiložen buď opis osvědčení uvedeného
Nařízení Komise (ES) č. 2593/1999
ze dne 8. prosince 1999,
kterým se mění přílohy I, II a III nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2393/1999 [2], a zejména na články 6 a 8 uvedeného nařízení:
(1) podle nařízení (EHS) č.
2377/90 musí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin;
(2) maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky vyhodnotí všechny relevantní informace, které se týkají bezpečnosti reziduí příslušných látek pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin;
(3) při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, povolené hladiny ve všech významných poživatelných tkáních získávaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň) a charakter rezidua, které je významné pro sledování reziduí (indikátorové reziduum);
(4) pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v příslušných právních předpisech Společenství, musí být maximální limity reziduí obecně stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin.
Játra a ledviny jsou však často z jatečně upravených těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány, a maximální limity reziduí proto musí být rovněž vždy stanoveny i pro svalovou tkáň nebo tkáň tukovou;
(5) v případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med;
(6) novobiocin, betamethason, spiramycin, diflubenzuron a enrofloxacin musí být zařazeny do přílohy I nařízení (EHS) č. 2377/90;
(7) měsíčkový květ bez zákrovu (calendulae flos), plostičnikový kořen (cimicifugae racemosae rhizoma), ergometriniumhydrogenmaleinat, methylpyrrolidon, mepivakain, xylaziniumchlorid, novobiocin, piperaziniumdihydrochlorid, ricinomakrogol s 30 až 40 oxyethylenovými skupinami a rybí olej musí být zařazeny do přílohy II nařízení (EHS) č. 2377/90;
(8) piperazin, cyromazin, tilmikosin a toltrazuril musí být zařazeny do přílohy III nařízení (EHS) č. 2377/90, aby bylo umožněno dokončení vědeckých studií;
(9) než toto nařízení vstoupí v platnost, musí být stanovena lhůta 60 dnů k tomu, aby mohly členské státy učinit veškeré úpravy, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci příslušných veterinárních léčivých přípravků vydaná v souladu se směrnicí Rady 81/851/EHS [3] naposledy pozměněnou směrnicí 93/40/EHS [4], aby byla zohledněna ustanovení tohoto nařízení;
(10) opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčiva,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I, II a III nařízení (EHS) č. 2377/90 se mění tak, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost šedesátým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2597/1999
ze dne 6. prosince 1999
o uložení konečného vyrovnávacího cla z dovozu polyethylentereftalátového (PET) filmu pocházejícího z Indie a o konečném výběru uloženého prozatímního cla
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2026/97 ze dne 6. října 1997 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1] (dále jen "základní nařízení"), a zejména na článek 15 uvedeného nařízení,
po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
(1) podle nařízení Komise č. 1810/1999 [2] (dále jen "nařízení o prozatímním clu") bylo uloženo prozatímní vyrovnávací clo na dovozy polyethylentereftalátového (PET) filmu pocházejícího z Indie, kódu KN 39206219 a 39206290 do Společenství;
(2) po uložení prozatímního vyrovnávacího cla indičtí spolupracující vyvážející výrobci, Ester Industries Ltd, Flex Industries Ltd, Garware Polyester Ltd, India Polyfilms Ltd/Jindal Polyester Ltd (příbuzné společnosti), MTZ Polyesters Ltd, Polyplex Corporation Ltd (dále jen "indičtí vyvážející výrobci"), vláda Indie (dále jen "GOI"), žalující výrobci ze Společenství (dále jen "výrobní odvětví Společenství") a dva uživatelé PET filmů předali písemné připomínky;
(3) podle ustanovení čl. 11 odst. 5 základního nařízení všechny výše uvedené strany s výjimkou jednoho uživatele požadovaly a bylo jim umožněno slyšení;
(4) jeden uživatel, který dříve nebyl znám, reagoval později na uložení prozatímních opatření;
(5) Komise dále vyhledávala a ověřovala všechny informace, o nichž se domnívala, že jsou nezbytné pro konečné závěry;
(6) ústní a písemné připomínky předané po uložení prozatímních opatření a po zvážení výše uvedených oznámení, byly vzaty v úvahu v konečných závěrech;
2. DOTYČNÝ VÝROBEK
(7) sedmý bod odůvodnění nařízení o prozatímním clu popisuje, že dotyčný výrobek je polyethylentereftalátový (PET) film;
(8) osmý bod odůvodnění nařízení o prozatímním clu dále stanovuje, že výrobek může být rozdělen do různých částí identifikovatelných v rámci výrobního odvětví jako magnetické, obalové, elektrotechnické, zobrazovací a ostatní průmyslové segmenty. Pro účely vyšetřování byly výrobky sdruženy do typů podle části trhu, tloušťky, povrchových vlastností, úpravy povrchu, mechanických vlastností a čirosti/opacity;
(9) po uložení prozatímních opatření Komise obdržela požadavek od výrobního odvětví Společenství, aby se neuvažovaly pouze typy klasifikovatelné podle kódů KN 39206219 a 39206290, jak je stanoveno v nařízení o prozatímním clu, ale také ty, které jsou klasifikovatelné podle kódů KN 39206211 a 39206213 jako PET film. Indičtí vyvážející výrobci byli proti zahrnutí těchto dvou dalších kódů a tvrdili, že PET film klasifikovatelný podle nich je nezaměnitelný s PET filmem spadajícím pod ostatní dva kódy KN, tj.
39206219 a 39206290. Poukazovali na to, že pouze tyto posledně jmenované kódy byly obsaženy ve stížnosti výrobního odvětví Společenství a dva předchozí kódy nebyly konkrétně obsaženy ve stížnosti na základě toho, že výrobky zatříděné v těchto kódech nebyly zaměnitelné s těmi, které byly klasifikovány podle kódů KN 39296219 a 39206290.
(10) na základě informací, shromážděných v průběhu vyšetřování, Komise rozhodla nezahrnout kódy KN 39206211 a 39206213 do rozsahu vyšetřování, protože nebyla předána žádná informace, která by znamenala, že tvrzení výrobního odvětví Společenství ve stížnosti ve smyslu zaměnitelnosti není správné.
3. SUBVENCE
3.1 OBECNÉ DOLOŽKY
3.1.1 Zahrnutí úroků do výpočtu získaných podpor
(11) vyvážející výrobci požadovali zrušení úroku, který byl přidán, aby se podle různých metod vypočítala celková výše získané podpory.
Tvrdilo se, že přidání úroku bylo nezajištěné, přesahující podmínky Dohody o subvencích a kompenzačních opatřeních (ASCM) a zakázané podle čl. VI odst.
3 GATT 1994. Pokyny Komise pro výpočet by v tomto ohledu byly neúčinné a neplatné;
(12) právním podkladem pro přidání úroku k nominální hodnotě subvence je článek 5 spolu s článkem 6 základního nařízení.
Článek 5 stanovuje, že velikost vyrovnávacích subvencí bude počítána ve smyslu přijaté podpory od příjemce, který se zjistil během období vyšetřování subvencování.
Článek 6, který kopíruje článek 14 ASCM, stanovuje pravidla pro výpočet podpory pro určité typy subvencí.
Pro všechny kategorie subvencí uvedených v článku 6, tj. poskytnutí kapitálu, úvěrů, záruk na úvěry a zboží a služby nebo prodej zboží je orientačním bodem pro stanovení podpory ekvivalentní náklad na získání prostředků na komerčním trhu.
Tedy podle logického výkladu článku 6, jako obecné pravidlo pro všechny kategorie subvencování platí, aby se mohl stanovit celkovou podporu, musí být zahrnuty náklady na vypůjčení prostředků za komerčních podmínek;
(13) když se během období vyšetřování vyjádřily všechny subvence v nominální hodnotě, byly stejné s grantem.
Protože nenávratné granty nejsou komerčně k dispozici, příjemce by musel v případě neexistence takového grantu navýšit odpovídající částku z komerčních zdrojů a splácet ji po určitou dobu s úroky.
Toto je prvek podpory, který je zahrnut přidáním úroku k nominální částce subvence;
(14) tento přístup je konkrétně stanoven větou "Nominální hodnota velikosti subvence se musí převést na hodnotu běžnou v průběhu období vyšetřování uplatněním normální úrokové míry" uváděné v pokynech Komise pro výpočet velikosti subvence při vyšetřování vyrovnávacího cla (pokyny pro výpočet) [3] a je současnou praxí Společenství, která se použila v mnoha předchozích případech;
(15) článek VI3 GATT 1994, který je opakován v čl. 19 odst.
4 ASCM, pouze stanovuje, že udělená cla nesmí být vyšší než je výše subvence. Velikost subvence je počítána ve smyslu podpory existujícího v období vyšetřování (článek 14 ASCM).
I když společnost měla také prospěch ze skutečnosti, že nemusela hledat zdroj prostředků na finančním trhu, částka podpory musí také obsahovat úrokový prvek.
Následně vzhledem k tomu, že velikost podpory (včetně úroků) odpovídá velikosti subvence a vyrovnávací clo je počítáno podle nalezené mezní subvence, čl. VI odst.
(16) z těchto důvodů je zamítnut požadavek vyloučit úrokový prvek z výpočtu podpor
3.1.2 Specifika různých metod
(17) vyvážející výrobci uvedli, že předpoklad v čl. 2 odst. 3 ASCM udělující subvence podmíněné velikostí vývozu nebude ipso facto použit, jelikož čl. 27 odst. 2 ASCM stanovuje, že zákaz subvencí podmíněných velikostí vývozu se nepoužije na rozvojové země. Indie je jednou ze zemí uvedených na seznamu v dodatku VII k ASCM, a proto vývozní subvence poskytované GOI (subvencování vývozu GOI) by se neměly zakázat. V důsledku toho, bude mít Komise povinnost dokázat na základě pozitivního důkazu, že dotyčné metody jsou specifické;
3 odst. 4 bodu a) základního nařízení jasně stanovuje, že subvence, včetně subvencí uvedených v dodatku I, se budou považovat za specifické, jestliže jsou ze zákona nebo ve skutečnosti závislé na velikosti vývozu.
Tato podmínka byla jednotlivě zkoumána pro každou metodu subvencování podle tohoto postupu.
3.2 JEDNOTLIVÉ REŽIMY
3.2.1 Režim Passbook (PBS)
(19) GOI a vyvážející výrobci předložili důvody pro tento režim, který je popsán v bodech 12 až 19 odůvodnění nařízení o prozatímním clu.
Těmto důvodům není nutné se věnovat, neboť říkají, že podpory získané podle tohoto režimu nebyly zahrnuty do částek cla prozatímně stanoveného z důvodů uvedených v bodě 24 odůvodnění nařízení o prozatímním clu.
V důsledku toho se neuloží žádná opatření na podpory podle tohoto režimu, a proto se nepožadují žádná konečná zjištění.
3.2.2 Režim vkladu celního nároku (DEPB) – předvývozní podklad
(20) GOI a vyvážející výrobci předložili argumenty, které se týkají tohoto režimu, který je popsán v bodech 26 až 30 odůvodnění nařízení o prozatímním clu;
(21) zejména se tvrdilo, že předvývozní režim DEPB je režim povolující prominutí/vrácení (cla) v rámci ustanovení základního nařízení a jako takový je nevyrovnatelný.
Také se tvrdilo, že kdyby se našel vyrovnatelný režim, pro výpočet podpory by se mělo jako podklad použít pouze skutečné nadměrně prominuté clo a Komise by měla prověřit, zda ve skutečnosti došlo k vrácení nadměrných dovozních poplatků na vstupech spotřebovaných ve výrobním procesu;
(22) na předvývozním podkladě režim DEPB neznamená prominutí/vrácení cla nebo náhradní režim v rámci ustanovení základního nařízení, navzdory existenci "podmínky skutečného uživatele".
Je to v podstatě režim založený na hodnotě a ne na množství.
Hodnota DEPB, která umožňuje zproštění dovozního cla, není počítána ve vztahu ke konkrétnímu fyzickému množství vstupů skutečně spotřebovaných, nebo které budou spotřebovány ve výrobním procesu.
Konkrétně, vstupy jsou určeny na základě Standardních norem vstup/výstup (SION), které stanovují pomyslné rozpočty založené na tom, co se považuje, za hodnoty vstupů, které se dovezly ke zpracování určitého výrobku.
Jakmile byla hodnota DEPB stanovena pro určitý dokončený výrobek, vstupy mohou být dovezeny bezcelně na základě předvývozního povolení DEPB.
Není znám mechanismus, který by ochránil vyvážející výrobce proti posunu hodnot jeho vstupů skutečně dovezených, protože je pouze žádán, aby nepřekročil poskytnutý úvěrový limit;
(23) navíc neexistuje povinnost skutečně dovézt všechny různé vstupy, pro které byl úvěr poskytnut.
Jedinými omezeními množství kteréhokoliv určitého vstupu, který se může podle režimu dovézt, je hodnota poskytnutého povolení a odpovídající závazek vyvézt konečný výrobek.
Neexistuje žádný požadavek, který by požadoval, aby náhradní dovezené vstupy byly stejné, co do množství, kvality a vlastností, jako vstupy domácího trhu;
(24) společnost, která může získat své vstupy za nižší hodnotu nebo jejíž zdroje některých vstupů na domácím trhu by byly schopné dovážet bezcelní vstupy, které by se mohly použít pro domácí výrobu nebo prodej vzhledem k tomu, že skutečně dovezená množství nebudou mít žádný vztah k těm stanoveným v SION.
Nebyl nalezen žádný účinný systém nebo vhodný postup, který by potvrdil, které bezcelní vstupy jsou skutečně spotřebovány ve výrobním procesu vyváženého konečného výrobku, nebo jaké množství.
Dále bylo shledáno, že odpočet, který se může provést při vývozu zboží, se neprovádí na základě skutečného množství bezcelně dovezených vstupů použitých ve výrobě vyvážených výrobků, ale spíše na základě standardních odhadů hodnoty vstupů ve vyváženém výrobku;
5 a příloha III kapitola II odst. 3 k základnímu nařízení stanovují, že kde je určeno, že vláda vyvážející země nemá zavedený ověřovací systém, musí vyvážející země provádět další kontrolu na základě skutečných vstupů nebo skutečných transakcích (každé zvlášť), aby se určilo, zda nebyly provedeny nadměrné platby.
Vzhledem k tomu, jak bylo vysvětleno výše, žádný takový systém ověřování skutečného množství dovážených vstupů neexistuje, byla GOI požádána, aby prováděla kontrolu.
GOI tuto kontrolu neprováděla.
Proto Komise nezkoumala, zda byl ve skutečnosti nárok na vrácení nadměrných dovozních poplatků na vstupy spotřebované ve výrobě vyváženého výrobku;
(26) v každém případě nadměrné prominutí dovozního cla je základem pro výpočet částky podpory pouze v případě, že k vrácení cla došlo v dobré víře a je zapotřebí náhradních režimů navrácení cla.
Vzhledem k tomu, že bylo stanoveno, že předvývozní režim DEPB není režimem na vrácení cla nebo náhradním režimem na vrácení cla ve smyslu přílohy I písm. i) a příloh II a III základního nařízení, podporou je celkové prominutí dovozního cla, ne jakékoliv předpokládané nadměrné prominutí cla;
(27) vzhledem k tomu, že předvývozní režim DEPB zahrnuje příjem státního rozpočtu, který je jinak ztracený, režim v podstatě přináší dotaci podle čl. 2 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení. Vzhledem k tomu, že podporu podle tohoto režimu nelze získat bez závazku vývozu, je režim ze zákona podmíněný provedením vývozu ve smyslu čl. 3 odst. 4 písm. a) základního nařízení a je tedy specifický;
Výpočet velikosti subvence
(28) podpora pro vyvážející výrobce byla vypočítána, jak bylo vysvětleno v bodě 23 odůvodnění nařízení o prozatímním clu, dále se vzalo v úvahu uplatnění poplatků, které byly vyžadovány vyvážejícími výrobci.
Tyto přídavné částky ale neměly vliv na prozatímně vypočítané hranice subvence;
(29) dvě společnosti měly podporu z tohoto režimu během období vyšetřování a získaly subvence 1,31 % a 6,84 %;
3.2.3 Režim DEPB – povývozní podklady
(30) GOI a vyvážející výrobci předložili argumenty týkající se tohoto režimu, který je popsán v bodech 37 až 39 odůvodnění nařízení o prozatímním clu;
(31) zejména se tvrdilo, že režim DEPB na povývozních podkladech by byl přípustnou náhradou režimu vrácení cla, jelikož povývozní úvěry režimu DEPB by byly poskytovány pouze v souladu s oznámením SION.
Podle odst. I přílohy I k základnímu nařízení, režim vrácení cla může povolit užití množství domácích tržních vstupů stejných a majících stejnou kvalitu a vlastnosti jako dovážené vstupy.
Také se tvrdilo, že úřady pro cla a spotřební daně by byly v pozici, kdy by mohly ověřit, které dovezené vstupy jsou zahrnuty do vyvážených výrobků.
Podle toho by režim DEPB na povývozních podkladech byl přijatelnou náhradou režimu na vrácení cla podle přílohy II k základnímu nařízení;
(32) mělo by se připomenout, že na rozdíl od režimu DEPB na předvývozních podkladech neexistuje žádná "podmínka skutečného uživatele".
Úvěry na DEPB režim na povývozních podkladech jsou počítány jako procento hodnoty vyvezených konečných výrobků.
Úvěry takto získané mohou být použity k vyrovnání celních poplatků stanovených na dovoz jakéhokoliv zboží (vyjma toho, jehož dovoz je zakázán).
Není žádné omezení na zboží pro použití při výrobě vyváženého výrobku.
Dovážené zboží může být prodáno na domácím trhu nebo použito jakýmkoliv jiným způsobem.
Navíc povolení a tedy i úvěry jsou volně převoditelné;
(33) lze tedy učinit závěr, že režim DEPB na povývozních podkladech není režimem na vrácení cla nebo náhradním režimem na vrácení cla ve smyslu přílohy I písm. i) a příloh II a III základního nařízení;
(34) GOI také tvrdila, že režim představuje subvenci vývozu pouze do té míry, že umožňuje vrácení dovozních poplatků přesahující ty skutečně vymahatelné v dovážených vstupech, které jsou využity ve vyvážené výrobě, a že Komise selhala při plnění svého závazku určení rozsahu tohoto překročení;
(35) toto tvrzení bylo odmítnuto ze stejných důvodů, které jsou uvedeny v bodě 26 odůvodnění;
Výpočet výše subvence
(36) GOI navrhla, aby v případě prodaných povolení, Komise určila skutečnou hodnotu podpory získané vyvážejícími výrobci prostřednictvím těchto prodejních transakcí a ne na základě velikosti úvěru poskytnutého v povolení;
(37) jak již bylo vysvětleno v bodě 43 odůvodnění nařízení o prozatímním clu, toto tvrzení nemůže být připuštěno, jelikož podpora poskytnutá GOI vyvážejícím výrobcům za podmínek ztraceného příjmu do státního rozpočtu se řádně odráží v hodnotě povolení.
Prodej povolení za cenu odlišnou (tj. vyšší nebo nižší) než je jeho hodnota, představuje čistě obchodní transakci, která nemění velikost podpory původně z režimu získaného;
(38) podpora vyvážejícím výrobcům byla vypočítána, jak je vysvětleno v bodech 41 až 44 odůvodnění nařízení o prozatímním clu.
V tomto ohledu by se mělo poznamenat, že čtyři vyvážející výrobci podali několik stížností, které byly Komisí přijaty.
Následně byly vzaty v úvahu dodatečně vzniklé nutné náklady na získání povolení.
Také byly učiněny úpravy částek poskytnutého úvěru.
Tyto úpravy vedly k menším změnám "mezí subvence";
(39) čtyři společnosti získaly podporu z tohoto režimu během období vyšetřování a obdržely subvence mezi 2,34 % a 17,68 %;
3.2.4 Režim podpory vývozu kapitálového zboží (EPCG)
(40) GOI navrhla, aby cílem režimu EPCG, který byl popsán v bodech 46 až 50 odůvodnění nařízení o prozatímním clu, bylo umožnit technologický rozvoj závodu a zařízení podniků napříč hospodářstvím a současně také Indii zachovat vzácné devizové zdroje.
Tvrdilo se, že podpora EPCG není závislá na vývozním výkonu, protože EPCG povolení jsou k disposici bez ohledu na předcházející vývozní výkon.
Nadto držitel povolení EPCG může vždy koupit domácí kapitálové zboží spíše než dovážené;
(41) pokud jde o toto tvrzení, mělo by se poznamenat, že proto, aby společnost mohla používat režim EPCG, musí se zavázat k vývozu určité hodnoty zboží v určitém časovém období.
Tento režim je tedy závislý ze zákona na vývozním výkonu, protože žádnou podporu nelze získat bez závazku k vývozu zboží. Jako takový je tedy specifický podle ustanovení čl.
3 odst. 4 písm. a) základního nařízení, a proto vyrovnatelný;
(42) vyvážející výrobci tvrdili, že podle režimu EPCG příjmy státního rozpočtu nejsou ztraceny, ale pouze pozdrženy.
Jestliže dovozce kapitálového zboží selhává v plnění svých vývozních povinností na konci období, které režim poskytuje, bude jakékoliv rozdílové clo inkasováno s úrokem.
Tedy otázka, zda dovozce vůbec využil nějakého prominutí cla a zda příjem státního rozpočtu je ztracen, zatímco podpora byla udělena, nastane pouze na konci období daného pro plnění vývozních povinností podle tohoto režimu.
Bylo by proto předčasné uvažovat o dovozu kapitálového zboží podle tohoto režimu během období vyšetřování;
(43) když společnost požádá o tento režim, a tím se zaváže k vývozu zboží, musí se předpokládat, že povinnost vývozu bude splněna a bude získáno konečné zproštění od placení dovozního cla.
Skutečně, společnosti musí počítat s tím, že nakonec nebudou muset platit clo.
Předpokládat něco jiného, by tomuto režimu nedávalo smysl;
(44) nadto vyšetřování kladně potvrdilo, že GOI ve skutečnosti poskytuje rozšíření období povinnosti vývozu společnostem, které nejsou schopny splnit své vývozní závazky v období původně stanoveném;
(45) z těchto důvodů se předpokládá, že příjmy do státního rozpočtu jsou v době dovozu kapitálového zboží ztracené a dovážející společnost dostává podporu ve formě celkové částky nezaplaceného cla;
Výpočet výše subvence
(46) podpora vyvážejícím výrobcům byla vypočítána, jak je vysvětleno v bodě 53 odůvodnění nařízení o prozatímním clu.
V tomto ohledu by se mělo poznamenat, že vyvážející výrobci vznesli mnoho požadavků, které byly Komisí částečně přijaty.
Nejvýrazněji byly vzaty v úvahu náklady, které vznikly, aby se vyvážející výrobci kvalifikovali pro obdržení subvence, nebo aby obdrželi subvenci, a pro které byl poskytnut podložený důkaz.
Tyto náklady byly hlavně spojeny s poplatky spojenými se žádostí a bankovními zárukami.
Poplatek k žádosti je jednorázovou operací, kdežto bankovní záruky mohou být jednorázovou operací, která pokrývá období několika let pro bankovní záruku, nebo může být složena z několika ročních splátek, které se platí během období platnosti bankovní záruky;
(47) mělo by se poznamenat, že jedna z těchto společností, MTZ Polyesters Ltd., tvrdila, že metoda použitá v nařízení o prozatímním clu není vhodná v jejím konkrétním případě, protože byla v úplně odlišné situaci během období vyšetřování než ostatní společnosti zahrnuté do vyšetřování.
Nejvýrazněji se tvrdilo, že vzhledem k nepředvídaným událostem, mezi kterými byla živelná pohroma, komerční výroba začala až v říjnu 1998.
To způsobilo velmi malý vývoz a prodej na domácím trhu během sledovaného období a vysoké meze subvence.
Společnost proto navrhla a požadovala použití odlišné metody výpočtu;
(48) mělo by se uvést, že žádný takový požadavek nebyl Komisi předán v průběhu vyšetřování až do zveřejnění prozatímních zjištění.
Nicméně, společnost spolu se s svým požadavkem předložila podrobný a podložený důkaz týkající se začátku komerční produkce a dopadu, který tento pozdní začátek měl na její činnosti;
(49) po pečlivém prostudování tohoto návrhu Komise zjistila, že požadavek přijmout odlišnou metodiku výpočtu, jak bylo společností navrženo, nebyl odůvodněný.
Komise ale uvážila, že vzhledem ke konkrétním a výjimečným okolnostem, které ovlivnily tuto společnost, použití stejného jmenovatele (tj. skutečných vývozů) na tuto společnost jako na společnosti, které byly v normální situaci komerční výroby, vedlo k výsledkům tak nepřiměřené povahy, že nemohly patřičně reflektovat podporu získanou touto společností z vyrovnávací subvence podle tohoto režimu.
Podle toho Komise při stejné metodice výpočtu provedla úpravy čísel výroby a vývozního prodeje této společnosti, na základě ověřených údajů od společností v normální situaci komerční výroby, aby vymezila podporu udělenou subvencí během období sledovaného období;
(50) celkem šest společností využilo tohoto postupu během sledovaného období a získalo subvence mezi 1,42 % a 8,75 %;
3.3 ZÓNY PODPORY VÝVOZU/JEDNOTKY ORIENTOVANÉ NA VÝVOZ (EPZ/EOU)
(51) GOI uvedla, že podle režimu, který byl popsán v bodech 55 až 58 odůvodnění nařízení o prozatímním clu neztrácí žádný příjem, protože celní poplatky na kapitálové zboží jsou pouze v tomto období pozastaveny.
To znamená, že na dovozy kapitálového zboží pro použití v EPZ/EOU jednotkách dovozce nemusí platit clo.
Ale když je kapitálové zboží prodáno nebo procleno, clo se stává splatným úměrně k zůstatkové hodnotě kapitálového zboží v době prodeje nebo proclení;
(52) tento požadavek je podobný tomu, který byl učiněn vyvážejícími výrobci ohledně EPCG režimu, tj. příjem by nebyl ztracený, ale pouze odložený.
Nicméně, předpoklad, že by se kapitálové zboží dovezlo bezcelně a potom by se opět prodalo na domácím trhu proclené, by učinilo tento režim nesmyslným.
V každém případě, i kdyby kapitálové zboží mělo být prodáno v určitém okamžiku v budoucnosti, příjmy by byly ztracené v částce úměrné odpisům příštích období.
Zda a kdy se takové kapitálové zboží prodá, je pouze obchodním rozhodnutím společnosti;
(53) z těchto důvodů se předpokládá, že příjmy státního rozpočtu jsou ztracené v okamžiku dovozu kapitálového zboží a dovážející společnost získá podporu ve formě celkové částky nezaplaceného cla;
(54) vyvážející výrobce učinil podobný požadavek a dodatečně uvedl důvody, vztahující se na dovozy vstupů pro vyvážené výrobky.
Protože režim EPZ/EOU byl použit výhradně pro dovoz kapitálového zboží, tyto dodatečné důvody se nemusí řešit;
(55) tato subvence závisí ze zákona na vývozním výkonu ve smyslu čl. 3 odst. 4 písm. a) základního nařízení, protože nemůže být získána, aniž by společnost přijala vývozní závazek, pokládá se proto za specifickou;
Výpočet výše subvence
(56) podpora vyvážejícímu výrobci byla vypočítána, jak je vysvětleno v bodech 63 až 65 odůvodnění nařízení o prozatímním clu.
Jedna společnost získala podporu podle tohoto režimu ve výši 0,7 %;
3.3.1 Režim prominutí daně z příjmu
(57) jak již bylo uvedeno v nařízení o prozatímním clu, žádný vyvážející výrobce nepoužil tento režim.
Nebyla tedy uložena žádná opatření a nepožadují se žádná závěrečná zjištění v souvislostí s vyšetřováním;
3.4 REGIONÁLNÍ SYSTÉMY
3.4.1 Daň z prodeje
(58) vyvážející výrobci konstatovali, že podpora poskytnutá podle prominutí daně z prodeje států Gujeret a Maharashtra a systému zvýhodňujícího obchodní daň státu Uttar Pradesh je udělen kupujícímu zboží a ne prodejci;
(59) obchodní daň nebo daň z prodeje v těchto státech je daň uložená na prodej zboží a přidaná k těmto prodejním cenám na faktuře.
Prodejce se tím stává výběrčím daně.
Soustava prodejní/obchodní daně se odlišuje od systémů DPH, kde se zaplacená prodejní/obchodní daň nemůže odečíst proti vybrané prodejní/obchodní dani;
(60) bylo uvedeno, že společnosti použily prominutí daně z prodeje výhradně pro prodejní transakce a ne pro jakýkoliv významný nákup zboží;
(61) Komise nenalezla během své ověřovací návštěvy žádný opačný důkaz.
Také se prokázalo, že všichni velcí dodavatelé vstupů pro vyvážející výrobce leží mimo dotyčné státy.
Proto byla daň z prodeje splatná při nákupech zboží vyvážejícími výrobci;
(62) závěrem lze konstatovat, že prominutí daně z prodeje poskytnuté státy Gujarat a Maharashtra a postup motivující obchodní daně poskytnutý státem Uttar Pradesh nepřinesl vyvážejícímu výrobci žádný prospěch;
(63) nebudou uložena žádná opatření, a proto nejsou požadována žádná závěrečná zjištění o těchto režimech.
Mělo by se říci, že tato zjištění se nedotknou zjištění týkajících se postupů pro nákupní transakce;
3.4.2 Regionální systémy – prominutí cla z elektřiny
(64) GOI a jeden vyvážející výrobce, MTZ Polyesters Ltd. uvedli, že tento systém, který je popsán v bodech 80 a 81 odůvodnění nařízení o prozatímním clu by nebyl specifický, protože by byl k dispozici pro všechny nové podniky ve státě Gujarat, bez ohledu na to, kde jsou umístěny;
(65) Komise analyzovala důkaz předložený pro podložení tohoto požadavku. Po pečlivém zkoumání usoudila, že i kdyby se zjistilo, že v odpovídající legislativě jsou nějaké nejasné formulace, především v definici "podniku služeb" a ve stanovení rozdílných sazeb cla, tento systém je skutečně k dispozici pro všechny nové průmyslové podniky ve státě, a to na stejném základě a po období pěti let;
3 odst. 2 písm. b) základního nařízení stanoví, že tam, kde grantový úřad nebo legislativa, podle které grantový úřad pracuje, stanovuje objektivní kriteria nebo podmínky, které řídí vhodnost žadatele o subvenci a velikost subvence, specifika nebudou existovat za předpokladu, že vhodnost je automatická a taková kriteria a podmínky jsou striktně dodržovány.
Tato objektivní kriteria a podmínky by měly, mimo jiné, být používány horizontálně a nezvýhodňovat určité podniky před jinými;
(67) ve světle obdržených návrhů a ověřených důkazů při tomto šetření se předpokládá, že postup splňuje kriteria čl. 3 odst. 2 písm. b) základního nařízení co se týče horizontálního použití, protože je k dispozici pro podniky v celém státě a je založen na objektivních kriteriích, jmenovitě i pro nově vytvořené průmyslové podniky;
(68) je tedy dohodnuto, že tento režim není konkrétní a že tedy není vyrovnávající;
3.4.3 Regionální režimy – vrácení berních dávek
(69) ohledně vrácení berních dávek, které bylo popsáno v bodech 88 až 89 odůvodnění nařízení o prozatímním clu, GOI předložila, že berní dávka je nepřímá daň vybíraná místními úřady v Indii za zboží, které vstupuje do územní jednotky města nebo okresu.
Bylo tvrzeno, že "Pokyny pro spotřebu vstupů ve výrobním procesu" v příloze II ASCM by povolily systémy nepřímých slev na daních dřívějších stupňů kumulativních nepřímých daní uložených na dovozy, které jsou spotřebovány ve výrobě vyvážených výrobků.
Proto je tento postup nevyrovnávající;
(70) tento argument musí být odmítnut, protože systém vrácení berní dávky nemá vůbec žádnou spojitost s vývozem výroby;
(71) nebyly předloženy žádné podložené požadavky ohledně specifik tohoto postupu. Je proto tedy potvrzeno, že tento systém je konkrétní v souladu s čl.
3 odst. 2 písm. a) a c) základního nařízení, protože je jednoznačně omezen na určité podniky, které leží v určených oblastech v pravomoci grantových úřadů;
(72) jeden vyvážející výrobce, Garware Polyester Ltd, předložil, že nezískal žádnou podporu podle tohoto systému během sledovaného období (IP) protože úřady státu Maharashtra ve skutečnosti ještě nesplnily svoji povinnost zpětného proplacení;
(73) tento argument musí být odmítnut, vzhledem k tomu, že získaná podpora je dosud nezaplacený nárok uplatňovaný na státu Maharashtra, na který má společnost zákonný nárok;
(74) GOI podpořená vyvážejícími výrobci opakovala požadavek obecné zelené a konstatovala, že Komise zvláště v případě rozvojových zemí by měla mít povinnost stanovit, že zaostalé regiony nejsou způsobilé podle čl. 4 odst. 3 základního nařízení, spíše než rozhodovat podle skutečností, které jsou k dispozici;
(75) v tomto ohledu by se mělo poznamenat, že pokud se týká tohoto systému, který byl použit pouze jednou společností, ležící v oblasti Aurangabat ve státě Maharashtra, nebyl předložen žádný důkaz ve stanovených lhůtách pro toto řízení GOI (vládou Indie) nebo jinou stranou ve vztahu k plnění požadavků obsažených v čl. 4 odst. 3 základního nařízení. Určitý důkaz, který byl omezen na data pocházející z let 1981/1982, byl předán značně po uzávěrce. Za těchto okolností nemá Komise ani povinnost ani není v situaci, že by musela zařídit, aby se v případě tohoto způsobu plnila kriteria požadovaná pro určení podle čl. 4 odst. 3 základního nařízení, obsahující, mimo jiné, i ta, vztahující se k opatření hospodářského rozvoje založeného na statistickém důkazu;
(76) za těchto okolností má Komise povinnost potvrdit závěry načrtnuté v bodě 93 odůvodnění nařízení o prozatímním clu.
Je proto konečným závěrem, že tento postup je vyrovnávající;
Výpočet výše subvence
(77) podpora vyvážejícímu výrobci byla vypočítána, jak je vysvětleno v bodě 94 odůvodnění nařízení o prozatímním clu.
Společnost, ale poskytla důkaz, že není oprávněna k vrácení celé částky daně, což následně vedlo k nižší mezi subvence;
(78) jedna společnost měla podporu z tohoto systému v průběhu sledovaného období a získala subvenci 1,08 %;
3.4.4 Kapitálová pobídka
(79) GOI a vyvážející výrobci přednesli argumenty týkající se tohoto postupu, který je popsán v bodech 96 a 97 odůvodnění prozatímního nařízení.
Tyto argumenty nemusí být adresovány, vzhledem k tomu, že podpory získané podle tohoto postupu nebyly zahrnuty v částkách prozatímně stanovených cel z důvodů uvedených v bodě 24 odůvodnění nařízení o prozatímním clu.
Následně nebudou uložena žádná opatření na podpory podle tohoto postupu a nepožadují se tedy žádné konečné závěry;
Výše vyrovnávacích subvencí
(80) velikost vyrovnávacích subvencí v souladu s ustanoveními základního nařízení vyjádřená podle hodnoty pro každého vyšetřovaného vývozce je následující. (v %) _BAR_
MTZ Polyester Ltd _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ 8,75 _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ 8,7 _BAR_
4. ÚJMA
4.1 DEFINICE VÝROBNÍHO ODVĚTVÍ SPOLEČENSTVÍ
(81) bod 106 odůvodnění nařízení o prozatímním clu stanovuje, že čtyři stěžující si výrobci splňují požadavky čl. 10 odst. 8 základního nařízení, protože obhospodařují více než 80 % celkové výroby Společenství dotyčného výrobku a lze se domnívat, že představují výrobní odvětví Společenství ve smyslu čl. 9 odst. 1 řečeného nařízení;
(82) indičtí vyvážející výrobci údajně uvedli, že řízení nemělo být nikdy zahájeno, protože stížnost neobsahovala dostatečný důkaz, který by prokázal, že byly splněny požadavky čl. 10 odst.
8. Uváděli, že skutečnost, že výroba PET filmu pro vlastní spotřebu byla ve stížnosti vynechána, znamená, že Komise nemohla odhadnout celkovou výrobu PET filmu ve Společenství na základě stížnosti.
Tato domněnka byla považována jako neopodstatněná, protože PET film vyrobený pro vlastní spotřebu nikdy nevstoupil na otevřený trh Společenství jako PET film ale jako dále zpracovávaný výrobek.
V každém případě úroveň výroby, která není určena pro vlastní spotřebu stěžujících si výrobců byla v podstatě pro zahájení řízení dostatečná;
(83) proto závěry stanovené v bodech 105 a 106 odůvodnění nařízení o prozatímním clu jsou tímto potvrzeny;
4.2 SPOTŘEBA SPOLEČENSTVÍ, OBJEMY DOVOZU A PODÍL TRHU
(84) prozatímní závěry, ke kterým Komise dospěla, především existence významného nárůstu celkových indických vývozů dotyčného výrobku a podstatný nárůst jejich podílu na trhu Společenství byly potvrzeny;
(85) proto se závěry stanovené v bodech 107 až 110 odůvodnění nařízení o prozatímním clu potvrzují;
4.3 CENY SUBVENCOVANÝCH DOVOZŮ
(86) indičtí vyvážející výrobci se domnívají, že cenové srovnání nařízení o prozatímním clu vede k pro ně nespravedlivým výsledkům, protože nebere v úvahu rozdíl v ceně mezi komoditou a speciálními druhy PET filmu.
Uvedli, že indické vývozy sestávají hlavně z PET filmu komoditního typu, zatím co významná část PET filmu vyráběná výrobním odvětvím Společenství je speciálního typu.
Tento argument musel být odmítnut, protože hlediska komodity a speciálního typu PET filmu byly vzaty v úvahu při dělení výrobků do skupin, které se použilo při srovnávání cen;
(87) indičtí vyvážející výrobci dále uvedli, že vyloučení určitých částí struktury produktů, sdružených, jak je definováno v dotazníku, jim způsobilo větší zúžení hranic.
Po uveřejnění prozatímních závěrů měli námitky ke zjednodušení tvoření skupin podle typu produktů a tvrdili, že zjednodušení vedlo k nesprávnému srovnávání typů PET filmů různé kvality.
Tvrdili dále, že indický výrobek se vyznačuje větší tepelnou smrštitelností, menší šířkou a větší matností ve srovnání s výrobkem Společenství, a proto má indický výrobek nižší kvalitu a je levnější;
(88) na základě informací získaných při vyšetřování, Komise předběžně rozhodla zjednodušit seskupení typů PET filmu ve srovnání s tím, co se předpokládalo v dotaznících zaslaných dotyčným stranám.
Proto šíře, tepelné vlastnosti a rozdíl mezi matným a čirým filmem nebyly uvažovány.
V tomto ohledu by se mělo poznamenat, že během celého vyšetřování, zvláště daného stupněm sběru informací, sdružování výrobků do skupin podle typů stanovené v dotazníku, bylo v tomto případě informativní a bylo otevřeno změnám.
Současné vyšetřování ukázalo, že rozlišení skupiny výrobků podle šíře PET filmu by významně znásobilo počet typů srovnávaných výrobků bez jasného dopadu na srovnání cen.
Zahrnutí tepelných vlastností a rozdílu mezi matným a čirým filmem nebylo možné, protože pro matnost filmu neexistuje jasná definice této vlastnosti, a pro tepelné vlastnosti definice daná v dotazníku nebyla dotčenými stranami důsledně použita.
To vedlo k situaci, ve které, jak výrobci Společenství, tak indičtí vyvážející výrobci, použili různé a pro tyto vlastnosti nesrovnatelné definice;
(89) výše uvedené domněnky indických výrobních společností byly ignorovány nejen proto, že zjednodušení seskupování výrobků bylo nevyhnutelné, aby se zajistilo rozumné snížení kontrol prováděných reprezentativním srovnáváním seskupených výrobků, vyhlášené oběma dotčenými stranami (v současnosti bylo srovnáváno okolo 400 skupinových kódů průmyslových výrobků Společenství s asi 160 PCN kódy indických vyvážejících výrobců), ale také vzhledem k tomu, že snížení počtu určení v již zjednodušené formě dostatečně odráží rozdíly ve fyzikálních vlastnostech mezi typy vyráběnými indickými vyvážejícími výrobci a výrobním odvětvím Společenství;
(90) všichni indičtí vyvážející výrobci také požadovali úpravu kategorií úrovní obchodu.
Argumentovali, tím, že prodávají hlavní část jejich PET filmu dovozcům ve Společenství a výrobní odvětví Společenství hlavně prodává přímo zpracovatelům PET filmu.
Tvrdili, že srovnání pro účely snížení, by se mělo dělat mezi prodejními cenami dovozců upravovatelům a cenami nabízenými výrobním odvětvím Společenství.
Uvedli, že marže kterou dovozce obdrží z prodeje zpracovateli je okolo 25 %, což představuje požadovanou úpravu úrovní obchodu;
(91) v tomto ohledu by se mělo upozornit, že Komise v dotazníku definovala úrovně (kategorie) obchodu takto: 1) distributoři, 2) upravovatelé, 3) výrobci původního zařízení, 4) koneční uživatelé a 5) ostatní.
Indičtí vyvážející výrobci prohlásili ve svých odpovědích na dotazník, že hlavní část jejich prodejů PET filmu v Evropě se prodává skupině číslo pět, tj. "ostatním", bez jakéhokoliv dalšího upřesnění.
Po uveřejnění prozatímních závěrů indičtí vyvážející výrobci potvrdili, že jejich prodeje dovozcům uvedeným pod "ostatní" by měly být považovány za prodeje distributorům.
Vyšetřování, ale ukázalo, že někteří z těchto distributorů také výrobek upravují, což ukazuje, že vyjasnění předané indickými vyvážejícími výrobci týkající se úrovní obchodu je nepřesné.
Vyšetřování nepotvrdilo 25 % rozdíl cen mezi těmito dvěma úrovněmi obchodu.
Ve skutečnosti, co se týká prodejů výrobního odvětví Společenství, průměrná prodejní cena distributorům je vyšší než cena účtovaná zpracovatelům.
V poměrech indických vyvážejících výrobců by to znamenalo, že jakákoliv provedená úprava by ve skutečnosti zvýšila stanovené snížené sazby cen.
Skutečnost, že v případě výrobního odvětví Společenství jsou ceny distributorům vyšší než ceny zpracovatelům je vysvětlena skutečností, že upravovatelé kupují větší množství a získávají tedy množstevní slevu.
V případě indických vyvážejících výrobců pět společností ze šesti prodalo výrobky za vyšší ceny zpracovatelům než distributorům, jak tvrdili.
Nicméně jedna společnost prodala za jasně vyšší ceny distributorům a cenový rozdíl mezi těmito dvěma obchodními skupinami pro zbývajících společností byl mnohem nižší než 25 %;
(92) vyšetřování také ukázalo, že dvě hlavní kategorie úrovně obchodu se nedají jasně oddělit vzhledem ke skutečnosti, že hlavní společnosti pracují jak distributoři tak zpracovatelé.
Dále bylo zjištěno, že není jasný cenový rozdíl mezi těmito dvěma kategoriemi úrovní obchodu a zdá se, že pro objednávané množství je důležitější cenový faktor než kategorie úrovně obchodu.
Konečně oproti prohlášení uvedenému dříve indickými vyvážejícími výrobci, vyšetřování ukázalo, že výrobní odvětví Společenství také prodává dotyčný výrobek distributorům stejně jako zpracovatelům.
Není tedy důvod umožnit indickým vyvážejícím výrobcům úpravu obchodních kategorií;
(93) jeden z indických vyvážejících výrobců, MTZ, také požadoval úpravu pro rozdíly v kvalitě.
Prohlásili, že zahrnuli do seznamu transakcí podřadný film, použitý pro výpočty prodeje za nižší ceny, a že u podřadných typů filmu by se měla zvýšit jejich prodejní cena o 100 %.
V tomto ohledu by se mělo zmínit, že v odpovědi na dotazník MTZ uvedla, že společnost vyrábí film ve třech kvalitách: stupeň – A, stupeň – B a podřadný.
V seznamu transakcí ale nebyl žádný odkaz na kvalitu.
Po uveřejnění prozatímních opatření MTZ poskytla další informace, jak určit podřadné výrobky v seznamu transakcí.
Po obdržení těchto informací Komise srovnala ceny mezi uvedenými typy podřadných výrobků a ostatními typy a dospěla k závěru, že není cenový rozdíl mezi těmito dvěma skupinami typů.
Proto požadavek MTZ na úpravu kvality nemohl být přijat;
(94) nakonec indičtí vyvážející výrobci tvrdili, že by Komise ve svých výpočtech měla odečíst zápornou marži prodeje za nižší cenu kladnými maržemi.
Protože se to neudělalo, prohlásili, že byla určena vyšší marže vylučující škody.
Mělo by se poznamenat, že v metodice popsané v bodech 112 až 114 odůvodnění nařízení o prozatímním clu pro výpočet marží prodeje za sníženou cenu vážený průměr čistých prodejních cen dotovaných dovozů byl postupně (model po modelu) srovnáván s váženým průměrem čistých prodejních cen výrobního odvětví Společenství na trhu Společenství.
Proto tedy tato metodika povolila částku, kterou cena vyvážejících výrobců ve vývozních transakcích přesahovala váženou průměrnou cenu výrobního odvětví Společenství, se kterou se počítalo v postupném srovnávání.
Argument byl proto odmítnut;
(95) z výše uvedeného vyplývá, že prozatímní závěry stanovené v bodě 114 odůvodnění nařízení o prozatímním clu o rozsahu prodeje za nižší ceny mezi 28,2 % a 50,5 % jsou potvrzeny;
4.4 SITUACE VÝROBNÍHO ODVĚTVÍ SPOLEČENSTVÍ
(96) GOI obecně tvrdila, že na základě odpovědí nedůvěrného charakteru stěžovatelů, výrobní odvětví Společenství není vůbec poškozováno.
V tomto ohledu jak je stanoveno v bodech 115 až 125 odůvodnění nařízení o prozatímním clu, vyšetřování ukázalo, že celkové trendy jsou pro výrobní odvětví Společenství negativní, především ve spojení s podílem trhu, k cenám a k rentabilitě, což jasně ukazuje na materiální škodu.
Tento trend je dostatečně potvrzen v odpovědích nedůvěrného charakteru výrobního odvětví Společenství;
(97) indičtí vyvážející výrobci se domnívají, že výběr roku 1995 jako počátečního roku pro sběr dat pro vyšetřování zkreslil analýzu ve prospěch závěrů o poškození výrobního odvětví Společenství.
Uvedli, že jelikož rok 1995 byl výjimečně dobrý vzhledem k velmi vysoké poptávce, je pouze přirozené, že ukazatele škod potom ukazují negativní trend.
Indičtí vyvážející výrobci tvrdí, že stanovení roku 1993 jako počátečního roku by poskytlo objektivnější pohled, pokud jde o vývoj faktorů škod.
Nicméně, účelem vyšetřování je hodnocení vlivu vyrovnatelných dovozů na hospodářskou situaci výrobního odvětví Společenství během období vyšetřování.
Aby se tato analýza provedla, byly stanoveny trendy pro několik ukazatelů na základě informací, vztahujících se k několika rokům (obvykle třem) předcházejících období vyšetřování.
Účelem této analýzy tedy není srovnání počátečního roku s obdobím vyšetřování, ale spíše hodnotit roční vývoj v celém uvažovaném období.
V každém případě by se mělo poznamenat, že v době rozhodnutí o uvažovaném období nebyla k dispozici žádná informace o možnosti, že by ukazatele škod vykazovaly jiný charakter, kdyby se zvolil dřívější počáteční rok.
Nakonec by se mělo uvést, že výběr dřívějšího počátečního roku by nebyl ku prospěchu indickým vývozním společnostem kvůli velkému nárůstu jejich podílu na trhu v době vedoucí k IP;
(98) závěry stanovené v bodech 115 až 125 odůvodnění nařízení o prozatímním clu jsou potvrzeny;
4.5 ZÁVĚR O ÚJMĚ
(99) na základě výše uvedených úvah se potvrdilo, že výrobní odvětví Společenství utrpělo materiální újmu ve smyslu čl. 8 odst. 1 základního nařízení;
5. PŘÍČINY
5.1 VLIV SUBVENCOVANÝCH DOVOZŮ
(100) indičtí vyvážející výrobci a GOI tvrdili, že nebyla zřejmá spojitost mezi indickými subvencovanými vývozy a škodou, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství.
Tvrdili, že celkový negativní cenový vývoj pro PET film, byl způsobený celosvětovým přebytkem výrobku, spojeným s poklesem cen hlavních surovin.
Indičtí vyvážející výrobci dále tvrdili, že ceny PET filmu ve Společenství sledovaly celkový negativní cenový trend a skutečnost, že průměrná cena výrobců Společenství v roce 1996 poklesla, když se podíl indických vyvážejících výrobců na trhu snížil, by měla toto tvrzení potvrdit.
Nemělo by se zapomenout, že Indie je jedním z hlavních původců celosvětového přebytku na trhu PET filmu a že podle čísel Eurostat Indie snížila své ceny na evropském trhu již v roce 1996, zatímco ostatní velké vyvážející země USA, Japonsko a Jižní Korea své ceny zvýšily.
Skutečnost, že ztratily v roce 1996 podíl na trhu neznamená, že nezpůsobily škodu výrobnímu odvětví Společenství prostřednictvím zvýšeného cenového tlaku, což vedlo k 3 % poklesu průměrných cen výrobního odvětví Společenství.
Nakonec by se mělo připomenout, že analýza škod byla udělána na základě období šetření a že předchozí roky jsou použity hlavně pro stanovení trendu.
Proto tedy argumenty uvedené dříve indickými vyvážejícími výrobci a GOI musí být odmítnuty;
5.2 VLIV OSTATNÍCH FAKTORŮ
(101) závěry v bodech 134 až 144 odůvodnění nařízení o prozatímním clu jsou potvrzeny s následujícími dodatky
5.2.1 Dovozy z jiných třetích zemí
(102) indičtí vyvážející výrobci a GOI hájili svůj argument o diskriminačních hlediscích vyšetřujících pouze dovozy původem z Indie, zatím co objemy dovozu z Jižní Koreje se zvětšily a korejské průměrné ceny se během uvažovaného období snížily.
Indičtí vyvážející výrobci tvrdili, že nárůst objemu dovozu z Jižní Koreje je pravděpodobně ještě vyšší než je oficiálně uváděno prostřednictvím Eurostat, protože dovozci korejského PET filmu pravděpodobně příležitostně provádějí celní odbavení pod CN kódem 39206900 (ostatní polyestery), právě tak, jak to provedli pro PET film indického původu;
(103) Komise zastává argumenty představené v nařízení o prozatímním clu, jmenovitě, že absolutní a relativní nárůst jihokorejského podílu na trhu byl menší než nárůst podílu Indie a ceny jihokorejského PET filmu zůstávaly soustavně vyšší než indické ceny.
Kromě toho korejští vyvážející výrobci snížili své ceny až o rok později než Indové.
Co se týče dovozů pod CN kódem pro ostatní polyestery, Komise nezískala žádný důkaz, že korejský PET film mohl být proclen s tímto kódem;
(104) nakonec a jako nejdůležitěji by se mělo říci, že Komise neshledala důvod zahájit vyšetřování proti Jižní Koreji, protože nebyli upozorněni na žádný důkaz nekalého obchodu ve formě dumpingu nebo subvencovaných vývozů, uplatňovaných korejskými vyvážejícími výrobci;
(105) na základě výše uvedeného jsou situace s ohledem na dovozy pocházející z Indie a Jižní Koreje rozdílné, diskriminace se nemohla vyskytnout;
5.2.2 Kolísání cen surovin
(106) indičtí vyvážející výrobci argumentovali, že na základě nedůvěrných odpovědí dotazníku výrobního odvětví Společenství, byl průměrný pokles cen surovin během uvažovaného období o jednu třetinu vyšší a ne o 17 % uvedených v nařízení o prozatímním clu.
Tvrdí, že to je potvrzeno veřejně dostupnými informacemi o vývoji cen surovin.
Opakovali svůj předchozí argument, že třetinový pokles cen surovin dovolil výrobnímu odvětví Společenství snížit ceny bez odpovídajícího snížení ziskovosti, a že tedy dovozy z Indie nespustily snižování cen výrobního odvětví Společenství;
(107) mělo by se říci, že Komise na základě důvěrných odpovědí na dotazník vyšetřovala cenový vývoj všech surovin pro PET film, jak je uvedeno v bodě 140 odůvodnění nařízení o prozatímním clu a dospěla k poklesu o 17 %.
Kromě toho je pravdou, že nedůvěrné odpovědi výrobního odvětví Společenství se soustředily na cenový vývoj dimetyl-tereftalátu (DMT) nebo kyseliny tereftalové (ESP).
Protože cena těchto surovin klesla více než ceny ostatních surovin, pokles o 17 % celkových nákladů na suroviny se shoduje s vyšším poklesem nákladů na DMT a ESP.
Proto tedy závěry bodu 140 odůvodnění nařízení o prozatímním clu se shodují s odpověďmi na dotazník získanými od výrobního odvětví Společenství a jsou tedy potvrzeny;
5.2.3 Obecné potíže v sektoru polyesteru
(108) indičtí vyvážející výrobci uvedli, že pokles cen biaxiálně orientovaného polypropylénového (BOPP) filmu by měl přímý vliv na ceny PET filmu v oblasti obalů, protože výrobky jsou zaměnitelné z pohledu uživatelů PET filmu.
Proto tedy tvrdili, že ceny by v žádném případě neměly klesnout se zvýšenými dovozy nebo aniž by vzrostly dovozy do společenství.
(109) Komise musela tento argument odmítnout, protože nebyl předložen žádný důkaz na podporu tohoto tvrzení.
5.3 ZÁVĚR ODŮVODNĚNÍ
(110) z hlediska výše uvedeného je závěr bodu 145 odůvodnění nařízení o prozatímním clu potvrzen;
6. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
6.1 PŘEDBĚŽNÁ POZNÁMKA
(111) žádná strana nepředložila nové skutečnosti ani argumenty, které by se týkaly výrobního odvětví Společenství, jiných výrobců Společenství nebo dovozců PET filmu.
Dopady nařízení o prozatímním clu jsou potvrzeny, zejména vliv opatření na skupiny, které budou zvýhodněny (výrobní odvětví Společenství a ostatní výrobci Společenství) nebo jsou neutrální (vlastní výrobci) nebo jsou do určité míry záporné (dovozci);
6.2 ZÁJEM UŽIVATELŮ VÝROBKU
(112) jak je uvedeno v bodě 2 odůvodnění, Komise obdržela připomínky od dvou uživatelů dotyčného výrobku po uveřejnění zjištění, které vedlo k prozatímním opatřením.
V podání uživatelé tvrdili, že na rozdíl od prozatímních zjištění, PET film je pro ně významný surovinový nákladový faktor a že výroba následných výrobků na základě PET filmu představuje významný podíl jejich celkové výroby.
Tvrdili dále, že vzrůst cen výrobního odvětví Společenství by jim činil potíže v soutěži na trhu následných výrobků proti dovozům z Jižní Koreje, Lidové republiky Číny a USA.
Dále se tvrdilo, že byly příležitosti, kdy výrobní odvětví Společenství odmítlo dodat určité množství PET filmu, což ukazuje nedostatečnou kapacitu.
Bylo také uvedeno, že výrobní odvětví Společenství odmítlo vývoj nestandardního filmu pro specifické potřeby jednoho z uživatelů, zatímco indický výrobce souhlasil, že to udělá.
Proto tedy tvrdí, že je v zájmu uživatelů zachovat alternativní zdroj PET filmu vyráběného v Indii;
(113) Komise obhajuje argumenty a závěry uvedené v bodě 153 odůvodnění nařízení o prozatímním clu co se týká celkového podílu PET filmu na celkových výrobních nákladech uživatelů a množství celkové následné výroby uživatelů, založené na PET filmu.
Vzhledem k tomu, že dotyčná analýza odráží celkovou analýzu, mohou se vyskytnout jednotlivé případy, ve kterých PET film může být pro uživatele velmi důležitou surovinou.
Toto ale nemění průměr celkových výsledků vyšetřování.
Kromě toho vyšetřování ukázalo, že dokonce pro některé uživatele, pro které je PET film významnou nákladovou položkou, dovozy PET filmu původem z Indie měly malý podíl na jejich celkových nákupech PET filmu.
Kromě toho obavy uživatelů, týkající se ztráty alternativního zdroje dovozů v případě snížení kapacity nebo potřeby vývoje nového typu filmu jsou bezdůvodné, protože vyrovnání cel nevyloučí indické vyvážející výrobce z trhu Společenství.
Cla pouze napraví vliv nezákonných, škodlivých subvencí;
6.3 ZÁVĚR O ZÁJMU SPOLEČENSTVÍ
(114) při prověřování různých zájmů a všech výše uvedených hledisek, Komise může potvrdit, že neexistují přesvědčivé důvody, které by vedly k nepřijetí opatření proti dotyčným dovozům;
7. KONEČNÉ CLO
(115) na základě závěrů o subvencování, škodách, řadě příčin a zájmu Společenství Komise považuje za nezbytné přijmout konečná vyrovnávací opatření;
7.1 ÚROVEŇ ODSTRANĚNÍ ŠKODY
(116) výrobní odvětví Společenství doporučilo, že hranice minimálního zisku vyšší než 6 % (stanovená Komisí v bodě 156 odůvodnění nařízení o prozatímním clu) byla nezbytná.
Ale v tomto případě není důležité definovat konečné procento, protože dokonce i při nižším čísle užitém Komisí je hranice škody větší než hranice subvence.
Indičtí vyvážející výrobci požádali o úpravu úrovně obchodních kategorií a navrhli opravu metody výpočtu hranic prodávání pod cenou požadovaná k určení úrovně eliminace škod.
Dále MTZ požadovalo úpravu rozdílů kvality.
Jak je stanoveno v bodech 92 a 93 odůvodnění, tyto požadavky musely být odmítnuty;
7.2 FORMA A SAZBA CLA
(117) změny prozatímního určení částky vyrovnávacích subvencí byly udělány, kde to bylo vhodné.
Sazba konečného vyrovnávacího cla je podle toho nižší než úroveň prozatímního cla pro všechny spolupracující indické vyvážející výrobce.
(118) v souladu s čl. 15 odst. 1 základního nařízení, by sazba vyrovnávacího cla měla odpovídat hranicím subvence, jestliže není nižší hranice škod. Pro spolupracující výrobce byly použity následující sazby cla: Ester Industries Ltd _BAR_ 12,0 % _BAR_ Flex Industries Ltd _BAR_ 12,5 % _BAR_
Garware Polyester Ltd _BAR_ 3,8 % _BAR_
Polyplex Corporation Ltd _BAR_ 19,1 %; _BAR_ (119) vzhledem k vysoké úrovni spolupráce, která pokrývala více než 80 % dovozů do Společenství dotyčného výrobku původem z Indie, bylo považováno za správné stanovit sazbu cla pro nespolupracující společnosti stejnou, jako nejvyšší sazbu, která byla stanovena pro spolupracující společnosti, tj.
19,1 %. Tato úroveň zajistí, že nebude poskytnut žádný příplatek (bonus) pro nespolupracující a že úniky cla budou minimální;
(120) body 159 a 160 odůvodnění nařízení o prozatímním clu jsou potvrzeny;
8. VÝBĚR PROZATÍMNÍHO CLA
(121) z pohledu závažnosti vyrovnávacích subvencí nalezených pro vyvážející výrobce a ve světle vážnosti škod způsobených výrobnímu odvětví Společenství, se považuje za nezbytné, aby se částky zajištěné prozatímním vyrovnávacím clem podle nařízení (ES) č. 1810/1999 vybraly s konečnou platností v rozsahu konečných uložených cel;
9. NÁVRHY ZÁVAZKŮ
(122) nakonec by se mělo poznamenat, že správa Komise také obdržela návrhy pro cenové závazky od pěti indických vyvážejících společností.
Správa Komise prošetřila řečené návrhy a došla k závěru, že nemohou být dostatečně sledovány nebo řízeny pro složitost výrobku: přibližně nejméně 160 cen by bylo zapotřebí na pokrytí všech seskupení indických výrobků a nebyly poskytnuty žádné záruky, že doporučená organizace pro sledování závazků, Kontrolní úřad pro export (Export Inspection Agency of India), má mandát nebo technické prostředky k provádění takových podrobných kontrol.
Proto tedy správa Komise odmítla obdržené návrhy pro závazky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné vyrovnávací clo z dovozu polyethylentereftalátového (PET) filmu kódů KN 39206219 (kódy TARIC 39206219*10, 39206219*15, 39206219*25, 39206219*30, 39206219*35, 39206219*40, 39206219*45, 39206219*50, 39206219*55, 39206219*60, 39206219*65, 39206219*70, 39206219*75, 39206219*80, 39206219*81, 39206219*85, 39206219*87, 39206219*89, 39206219*91) and ex39206290 (TARIC codes 39206290*30, 39206290*91), pocházejícího z Indie.
2. Sazby příslušného cla, které se vztahují na čistou cenu franko hranice Společenství před proclením, jsou tyto:
Ostatní indické společnosti _BAR_ 19,1 % _BAR_ A999 _BAR_
3. Pokud není uvedeno jinak, použijí se platná ustanovení týkající se cel.
Článek 2
Částky zajištěné pomocí prozatímního vyrovnávacího cla podle nařízení (ES) č. 1810/1999 se s konečnou platností vyberou ve výši konečně uložené celní sazby.
Zajištěné částky, které převyšují konečné sazby vyrovnávacích cel, se uvolňují.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2603/1999
ze dne 9. prosince 1999,
kterým se stanoví pravidla pro přechod na podporu pro rozvoj venkova podle nařízení Rady (ES) č. 1257/1999
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 ze dne 17. května 1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) a o změně a zrušení některých nařízení [1], a zejména na čl. 53 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 1257/1999 se použije na podporu Společenství od 1. ledna 2000.
Nařízení nebo ustanovení zrušená nařízením (ES) č. 1257/1999 se nadále použijí na opatření, která Komise schválila na základě těchto nařízení před 1. lednem 2000.
(2) Přechodná pravidla by měla usnadnit přechod od stávajících režimů podpor na nový režim podpory rozvoje venkova, aby se během přechodného období zabránilo veškerým obtížím nebo zdržením při uplatňování podpory rozvoje venkova.
(3) Podpora rozvoje venkova podle nařízení (ES) č. 1257/1999 se vztahuje podle článku 42 na programové období, které začíná 1. ledna 2000.
Pro zajištění úplné integrace všech dalších opatření do nového programování by již Komise neměla podle stávajících režimů schvalovat žádná opatření nebo jejich změny, jejichž doba platnosti přesahuje 31. prosinec 1999, ledaže by bylo okamžité schválení z naléhavých důvodů nezbytné.
(4) Aby byla zajištěna kontinuita podpor agroenvironmentálních opatření, měly by být členské státy zmocněny k prodloužení stávajících agroenvironmentálních závazků na období nezbytné pro přechod na nový režim, k uzavření nových smluv o agroenvironmentálních opatřeních, pokud budou závazky s novým rámcem podpor v souladu.
K zaručení účinnosti nových pravidel pro podpory agroenvironmentálních opatření by se s účinkem od 30. července 1999 měla na agroenvironmentální závazky použít zvláštní přechodná pravidla, tedy s účinkem ode dne následujícího po oznámení těchto pravidel členským státům v řídícím výboru.
Členské státy by kromě toho měly být zmocněny přijmout před 1. lednem 2000 nové agroenvironmentální závazky, které vyplývají z návrhů předložených před 30. červencem 1999 v souladu s nařízením Rady (EHS) č. 2078/92 [2], naposledy pozměněným nařízením Komise (ES) č.
(5) Platby vyplývající ze závazků v oblasti rozvoje venkova, přijatých před 1. lednem 2000, jejichž financování převezme v budoucnosti záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), by měly být do 31. prosince 2001 nadále financovány z orientační sekce EZOZF podle stávajících podmínek podpor a v rámci prostředků, které jsou k dispozici.
Víceleté výdaje, které vzniknou z těchto závazků, tak jako vyrovnávací příspěvky, které se vztahují nejpozději k roku 1999, však mohou být za určitých podmínek financovány ze záruční sekce EZOZF, pokud nejsou k dispozici prostředky, anebo jsou v nedostatečném rozsahu.
V každém případě by víceleté výdaje, které přesahují 31. prosinec 2001, měly být financovány ze záruční sekce EZOZF.
(6) Mělo by být stanoveno, od kdy lze poskytovat podporu na výdaje v rámci nových programových dokumentů rozvoje venkova.
(7) Se zřetelem ke zvláštním problémům v souvislosti s přechodem od plateb podle počtu hospodářských zvířat na plošné hektarové platby pro poskytování vyrovnávacích příspěvků by měly být členské státy zmocněny v přechodném období jednoho roku nadále poskytovat platby podle počtu hospodářských zvířat.
(8) Mělo by být stanoveno, od kdy se předpisy týkající se státní podpory podle hlavy IV nařízení (ES) č. 1257/1999 použijí na nové podpory ve smyslu nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES [4].
(9) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro zemědělské struktury a rozvoj venkova,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA 1
Oblast působnosti
Článek 1
Toto nařízení stanoví zvláštní opatření k usnadnění přechodu od platných pravidel k pravidlům, která zavádí nařízení (ES) č. 1257/1999.
KAPITOLA II
Stávající opatření
Článek 2
Komise neschválí v rámci nařízení zrušených na základě čl. 55 odst. 1 nařízení (ES) č. 1257/1999 žádné opatření nebo jejich změnu, jejichž doba trvání přesahuje 31. prosinec 1999, ledaže by bylo okamžité schválení z naléhavých důvodů nezbytné.
Článek 3
1. Členské státy mohou agroenvironmentální závazky přijaté Komisí podle nařízení (EHS) č. 2078/92, jejichž platnost končí před schválením programového dokumentu rozvoje venkova, prodloužit o jeden rok, nejdéle však do 31. prosince 2000.
Prodloužená doba se nezahrnuje do doby trvání závazků v rámci nařízení (ES) č. 1257/1999.
2. Členské státy mohou přijmout nové agroenvironmentální závazky podle nařízení (EHS) č. 2078/92 pouze do 31. prosince 1999 a za podmínky, že:
a) návrh byl podán do 30. července 1999 a z hlediska kontinuity agroenvironmentální podpory je závazek neodkladně nutný, nebo
b) tyto závazky budou podle potřeby, a jakmile to bude možné, upraveny podle programového dokumentu rozvoje venkova schváleného Komisí.
V případě takové úpravy se doba před úpravou nezahrnuje do doby trvání závazku v rámci nařízení (ES) č. 1257/1999.
3. Členské státy uvedou ve svých plánech rozvoje venkova použití odstavců 1 nebo 2. Blíže určí, kdy použily odstavec 1 nebo 2 a uvedou úpravy podle odst. 2 písm. b).
Článek 4
1. Na podpory, které jsou poskytovány podle nařízení Rady (EHS) č. 1696/71 [5], (EHS) č. 404/93 [6] a (ES) č. 2200/96 [7], jakož i podle nařízení Rady (EHS) č. 4256/88 [8], (EHS) č. 1610/89 [9], (EHS) č. 867/90 [10], (ES) č. 950/97 [11], (ES) č. 951/97 [12] a (ES) č. 952/97 [13], se použijí odstavce 2 a 3.
2. Platby vyplývající ze závazků, včetně vyrovnávacích příspěvků, vztahující se nejpozději k roku 1999, které členské státy převzaly před 1. lednem 2000 a na které Komise obdrží před 1. lednem 2002 žádost o platbu, se nadále financují z orientační sekce EZOZF podle podmínek stanovených v nařízeních uvedených v odstavci 1 a v mezích finančních prostředků, které jsou k dispozici.
Nebudou-li pro opatření uvedená v pododstavci 1 k dispozici žádné prostředky nebo bude-li jejich objem nedostačující, mohou být dále uvedené platby zahrnuty do programování rozvoje venkova na období 2000 až 2006 a financovány ze záruční sekce EZOZF za předpokladu, že členský stát stanoví kritéria, která budou jednoznačně specifikovat, které výdaje lze do programování zahrnout:
a) platby v souvislosti s vyrovnávacími příspěvky, které se vztahují nejpozději k roku 1999, nebo
b) platby v souvislosti s víceletými výdaji v oblastech, které nespadají pod cíl 1 podle definice platné od 1. ledna 2000.
3. Podpora Společenství pro víceleté výdaje na opatření v případech uvedených v odstavci 2 prvním pododstavci, na kterou Komise obdržela žádost po 31. prosinci 2001, je v oblastech, které nespadají pod cíl 1 ve smyslu definice platné od 1. ledna 2000 financována ze záruční sekce EZOZF.
4. Členské státy uvedou ve svých plánech rozvoje venkova, v jaké míře použily odstavce 2 nebo 3.
Článek 5
1. Členské státy vypracují pro Komisi zprávu o stávajících opatřeních podle platných předpisů.
2. Členské státy předloží Komisi nejpozději do 31. března 2000 zprávu o opatřeních podle článku 4. Tato zpráva musí být vypracována podle tabulek uvedených v příloze I a II.
KAPITOLA III
Nová opatření
Článek 6
Na platby lze poskytnout podporu ze záruční sekce EZOZF pouze, pokud byly poskytnuty individuálnímu příjemci podpory na opatření rozvoje venkova po 31. prosinci 1999 a po dni, kdy byl předložen plán rozvoje venkova nebo sdělena Komisi změna plánu rozvoje podstatná pro dané opatření.
Pozdější z obou dnů bude výchozím dnem, od kterého lze poskytovat podpory na výdaje.
Na výdaje v rámci hodnocení ex-ante lze poskytnout podporu podle článku 40 nařízení Komise (ES) č. 1750/1999 [14], pokud byly zaplaceny po 31. červenci 1999.
Článek 7
Členské státy mohou ve svých plánech rozvoje venkova stanovit, že vyrovnávací příspěvky k platbám splatným v roce 2000 budou poskytovány nadále na základě početních stavů hospodářských zvířat.
V tomto případě platí maximální částka vyrovnávacího příspěvku na dobytčí jednotku uvedená v příloze nařízení (ES) č. 1257/1999.
KAPITOLA IV
Státní podpory
Článek 8
Na nové podpory ve smyslu čl. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 659/1999 se od 1. ledna 2000 použije hlava IV nařízení (ES) č. 1257/1999.
KAPITOLA V
Závěrečná ustanovení
Článek 9
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem jeho vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2605/1999
ze dne 9. prosince 1999,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 3846/87, kterým se zavádí nomenklatura zemědělských produktů pro vývozní náhrady
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) 1253/1999 [2], a zejména na článek 13 uvedeného nařízení, a na odpovídající ustanovení ostatních nařízení o společné organizaci trhů se zemědělskými produkty,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 3846/87 [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1230/1999 [4], zavádí na základě kombinované nomenklatury nomenklaturu zemědělských produktů pro vývozní náhrady.
(2) Aby se usnadnilo elektronické předávání údajů, a tím se snížily náklady, je třeba přistoupit k jednotnějšímu předkládání odvětvových nařízení, jež stanoví vývozní náhrady.
Za tímto účelem musí být kodifikována místa určení a stálé skupiny zemí společné několika organizacím trhu.
Zdá se vhodné, aby tato kodifikace byla vložena do nařízení (EHS) č. 3846/87.
(3) Kromě těchto kódů, které se týkají míst určení a stálých skupin zemí, jsou také kódy pro každou třetí zemi, které jsou v nomenklatuře zemí a území pro statistiku zahraničního obchodu Společenství a statistiku obchodu mezi členskými státy.
Odvětvová nařízení mohou rovněž obsahovat kódy pro skupiny zemí.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanovisky všech příslušných řídících výborů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 3846/87 se mění takto:
1. V článku 1 se ve druhé větě slova "v příloze" nahrazují slovy "v příloze I".
2. Vkládá se nový článek 3a, který zní: "Článek 3a
Místa určení nebo stálé skupiny zemí společné několika organizacím trhu jsou kodifikovány a uvedeny v příloze II."
3. Dosavadní příloha "Nomenklatura zemědělských produktů pro vývozní náhrady" se označuje jako příloha I.
4. Příloha tohoto nařízení se vkládá do přílohy II.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. září 2000.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 2623/1999
ze dne 10. prosince 1999,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 411/88 o metodě a úrokové míře pro výpočet nákladů na financování intervenčních opatření ve formě nákupu, skladování a odbytu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1883/78 ze dne 2. srpna 1978 o obecných pravidlech pro financování intervencí záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu, [1] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1259/96 [2], a zejména na článek 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
411/88 [3] naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 1644/89 [4] stanoví metodu a úrokovou míru, které se použijí pro výpočet nákladů na financování intervenčních opatření.
Nařízení stanoví, že jednotná úroková míra odpovídá úrokovým mírám, pokud jde o ECU, zjištěným Statistickým úřadem Evropských společenství (EUROSTAT) na eurotrzích pro tříměsíční a roční úrokové míry a váženým 1/3 a 2/3.
(2) Společně s eurem byla dne 1. ledna 1999 zavedena nová referenční sazba evropského peněžního trhu, EURIBOR.
Nahradila různé vnitrostátní sazby IBOR zúčastněných členských států a měsíčně ji zveřejňuje Evropská centrální banka.
(3) V důsledku zavedení eura je třeba změnit článek 3 nařízení (EHS) č. 411/88 a přílohu uvedeného nařízení.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem výboru EZOZF,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 411/88 se mění takto:
1. V článku 3 se první pododstavec nahrazuje tímto: "Úroková míra uvedená v článku 5 nařízení (EHS) č. 1883/78 odpovídá tříměsíčním a ročním úrokovým mírám EURIBOR váženým 1/3 a 2/3."
2. Příloha se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2626/1999
ze dne 13. prosince 1999,
kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2204/1999 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Je nezbytné odlišit houby upravené nebo konzervované octem nebo kyselinou octovou podpoložky 20019050 od hub upravených a konzervovaných jinak než octem nebo kyselinou octovou položky 200310.
(2) Podle znění vysvětlivek k harmonizovanému systému k číslu 2001 lze kromě dalších přísad přidávat k výrobkům tohoto čísla i sůl.
V tomto případě se sůl přidává pouze pro potřeby úpravy.
(3) Za účelem odlišení výrobků položky 200310 je nutné omezit celkový obsah soli ve výrobcích podpoložky 20019050.
(4) Jako vhodné se jeví omezit obsah soli na nejvýše 2,5 % hmotnostních.
(5) Je třeba upravit doplňkovou poznámku č. 1 ke kapitole 20 tak, aby odrážela toto rozhodnutí.
(6) Body 3 a 4 přílohy nařízení Komise (ES) č. 1196/97 [3], které dříve zařazovaly tyto výrobky podle jejich obsahu octa bez ohledu na obsah soli, by měly být zrušeny.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex;
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Doplňková poznámka 1 ke kapitole 20 kombinované nomenklatury tvořící přílohu k nařízení (EHS) č. 2658/87 se nahrazuje tímto: "1. Do čísla 2001patří pouze zelenina, ovoce, ořechy a jiné jedlé části rostlin, upravené nebo konzervované octem nebo kyselinou octovou, o obsahu volné těkavé kyseliny, vyjádřené jako kyselina octové, nejméně 0,5 % hmotnostních. Houby podpoložky 20019050 navíc nesmějí mít obsah soli vyšší než 2,5 % hmotnostních."
Článek 2
Zrušují se body 3 a 4 přílohy nařízení (ES) č. 1196/97.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 2636/1999
ze dne 14. prosince 1999
o sdělování údajů v odvětví tabáku od sklizně 2000 a o zrušení nařízení (EHS) č. 1771/93
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2075/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu se surovým tabákem1, naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 660/19992, a zejména na článek 21 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Mělo by se upřesnit, které údaje mají být sdělovány na základě nařízení (EHS) č. 2075/92 a nařízení přijatých za účelem jeho provádění.
(2) V zájmu administrativně-technických důvodů by se tyto údaje měly sloučit a měl by se stanovit časový rozvrh pro jejich sdělování.
(3) Důležité údaje z odvětví surového tabáku sdělovaly členské státy podle nařízení Komise (EHS) č. 1771/933 o sdělování informací v odvětví tabáku počínaje sklizní roku 1993. Uvedené nařízení odkazuje na nařízení, která byla nahrazena nařízením Komise (ES) č. 2848/98 ze dne 22. prosince 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 2075/92, pokud jde o režim prémií, produkční kvóty a zvláštní podporu pro seskupení producentů v odvětví surového tabáku4, naposledy pozměněném nařízením (ES) č. 2162/19995. Proto by mělo být nařízení (EHS) č. 1771/93 zrušeno.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro tabák,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Členské státy sdělují údaje uvedené v přílohách I až III v souladu s termíny uvedenými v těchto přílohách.
Tyto údaje se sdělují pro každou sklizeň a pro každou skupinu odrůd.
Článek 2
Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby jim příslušné hospodářské subjekty dodaly nezbytné údaje v odpovídajících termínech.
Článek 3
Údaje o zásobách prvních zpracovatelů se sdělí v souladu s přílohou III tohoto nařízení.
Článek 4
Nařízení (EHS) č. 1771/93 se zrušuje s účinkem od sklizně 2000.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2637/1999
ze dne 14. prosince 1999,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2848/98, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 2075/92, pokud jde o režim prémií, produkční kvóty a zvláštní podporu pro seskupení producentů v odvětví surového tabáku
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2075/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu se surovým tabákem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 660/1999 [2], a zejména na články 11 a 14a uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 2848/98 ze dne 22. prosince 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 2075/92, pokud jde o režim prémií, produkční kvóty a zvláštní podporu pro seskupení producentů v odvětví surového tabáku [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2162/1999 [4], stanoví, že osvědčení o produkčních kvótách musí být vystavena samostatným producentům, kteří nejsou členy seskupení producentů, a seskupením producentů nejpozději 31. ledna sklizňového roku, a také stanoví příslušnému orgánu členského státu lhůtu 20 dnů pro registraci písemné smlouvy o postoupení kvót mezi samostatnými producenty.
(2) Postupy týkající se vystavení osvědčení o produkčních kvótách a registrace písemných smluv o postoupení kvót trvají v některých členských státech kvůli nutným administrativním kontrolám, zejména kvůli kontrolám pozemků, velmi dlouho.
Měla by být proto o měsíc prodloužena lhůta pro vystavení osvědčení o produkčních lhůtách samostatným producentům, kteří nejsou členy seskupení, a seskupením producentů a o deset dní lhůta pro registraci písemné smlouvy o postoupení kvót mezi samostatnými producenty.
(3) Článek 36 nařízení (ES) č. 2848/98 stanoví částky, na které mají nárok producenti, jejichž kvóty byly v rámci programu zpětného odkupu kvót pro sklizeň 1999 zpětně odkoupeny.
Nyní by měly být stanoveny částky, na které budou mít nárok producenti, jejichž kvóty pro sklizeň 2000 budou zpětně odkoupeny, aniž jsou dotčeny budoucí změny.
(4) Množství, která jsou předmětem žádosti o zpětný odkup kvót, a zpětně odkoupená množství podle skupin odrůd na základě čl. 35 nařízení (ES) č. 2848/98, která musí být podle čl. 54 písm. j) tohoto nařízení sdělena Komisi, nebudou do 31. prosince 1999 k dispozici. Částky pro zpětný odkup dohodnuté pro sklizeň 1999 by proto měly být zachovány pro sklizeň 2000.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro tabák,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2848/98 se mění takto:
1. v čl. 22 odst. 3 se slova "31. leden" nahrazují slovy "konec února";
2. v čl. 33 odst. 2 se číslo "20" nahrazuje číslem "30";
3. v článku 36 se doplňuje nový pododstavec, který zní: "Producenti, jejichž kvóty pro sklizeň 2000 byly zpětně odkoupeny, budou mít nárok na vyplacení prémií na sklizně 2001, 2002 a 2003, které se rovnají částkám uvedeným v prvním odstavci pro sklizeň 1999."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2654/1999
ze dne 16. prosince 1999,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 2921/90 o podpoře výroby kaseinu a kaseinátů z odstředěného mléka
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 15 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 1255/19 nahrazuje s účinkem ode dne 1. ledna 2000 nařízení Rady (EHS) č. 804/68 [2] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1587/96 [3] a mimo jiné i nařízení Rady (EHS) č. 987/68 ze dne 15. července 1968, kterým se stanoví obecná pravidla pro poskytování podpory pro odstředěné mléko zpracované na kaseiny nebo kaseináty [4], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 1435/90 [5]. S cílem zohlednit nové tyto režimy musí být změněno nařízení Komise (EHS) č. 2921/90 ze dne 10. října 1990 o podpoře výroby kaseinu a kaseinátů z odstředěného mléka [6], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2501/1999 [7]. V tomto ohledu je vhodné doplnit definice produktů, na které se vztahuje režim podpory, a upřesnit subjekt, u kterého mají žadatelé o podporu podat své žádosti. Tato ustanovení se použijí ode dne 1. ledna 2000.
(2) Řídící výbor pro mléko a mléčné výrobky nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 1 nařízení (EHS) č. 2921/90 se mění takto:
1. V odstavci 2 se úvodní věta nahrazuje tímto: "2. Podpora se poskytuje na základě písemné žádosti, kterou podal výrobce kaseinů nebo kaseinátů u příslušného orgánu členského státu, ve kterém byly kaseiny nebo kaseináty vyrobeny. Žádost obsahuje tyto údaje:."
2. Doplňuje se nový odstavec, který zní: "4. Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "odstředěným mlékem" nádoj od jedné nebo více krav nebo koz, bez přidaných složek, v němž byl pouze částečně snížen obsah tuku na nejvýše 0,10 %;
b) "surovým kaseinem" výrobky nerozpustné ve vodě, získané z odstředěného mléka srážením, které se provádí mikrobiálním okyselením nebo přídavkem kyseliny, použitím syřidla nebo jiných enzymů koagulujících mléko, aniž je dotčena možnost předchozího použití procesů iontové výměny nebo procesů zahuštění;
c) "kaseinem" promytý a vysušený výrobek, nerozpustný ve vodě a získaný ze surového kaseinu nebo odstředěného mléka srážením, které se provádí mikrobiálním okyselením nebo přídavkem kyseliny, použitím syřidla nebo jiných enzymů koagulujících mléko, aniž je dotčena možnost předchozího použití procesů iontové výměny nebo procesů zahuštění;
d) "kaseináty" výrobky získané sušením kaseinu nebo surového kaseinu zpracovaného pomocí neutralizačních činidel."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2000.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 2655/1999
ze dne 16. prosince 1999,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2221/95, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 386/90, pokud jde o fyzickou kontrolu prováděnou při vývozu zemědělských produktů, pro které jsou poskytovány náhrady, a kterým se mění nařízení (ES) č. 3122/94, kterým se stanoví kritéria pro analýzu rizika, pokud jde o zemědělské produkty, pro které jsou poskytovány náhrady
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 386/90 ze dne 12. února 1990 o kontrole prováděné při vývozu zemědělských produktů, pro které jsou poskytovány náhrady nebo jiné částky [1], ve znění nařízení (ES) č. 163/94 [2], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 2221/95 [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č.
1167/97 [4], stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 386/90; zkušenosti a doporučení Účetního dvora v této oblasti ukazují, že je nutné změnit tato prováděcí pravidla, aby se zlepšila účinnost kontrol.
(2) Ve srovnání s celkovou výší náhrad je podíl náhrad poskytovaný pro produkty, které nejsou uvedeny v příloze I Smlouvy, málo významný.
Naproti tomu podíl fyzických kontrol prováděných u produktů neuvedených v příloze I je velký.
Aby byly lépe využívány možnosti kontroly, musí být tato nerovnováha mezi oběma podíly zlepšena.
Toho lze částečně dosáhnout snížením míry kontroly na 0,5 % u produktů neuvedených v příloze I, ale toto opatření není dostatečné; proto musí členské státy navíc dostat možnost nepřihlížet při výpočtu minimální míry kontroly uvedené v článku 3 nařízení (EHS) č. 386/90 k vývozním prohlášením, která se týkají malých množství produktů nebo nízké výše náhrady.
(3) Ustanovení čl. 21 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 800/1999 [5] stanoví, že žádná náhrada není poskytnuta, pokud produkty nemají řádnou a uspokojivou obchodní jakost v den přijetí vývozního prohlášení. Není možné zkoumat všechny vzorky, které jsou předmětem laboratorních analýz, neboť by to překročilo kapacitu laboratoří. Musí být však provedena další ověření, pokud je řádná a uspokojivá obchodní jakost produktu předmětem konkrétních podezření, a to prostřednictvím laboratorních analýz, je-li to nezbytné.
(4) Prověření laboratorních analýz ukázalo, že je nutné zmírnit povinnost provádět laboratorní analýzu, pokud existuje kladné ujištění založené na opakovaně dosažených uspokojivých výsledcích, které se týkají téhož produktu od téhož vývozce.
(5) Je rozdíl mezi celním zacházením, kterého se dostává zboží určenému na vývoz ve velkých přístavech, kde je velká rozmanitost produktů pocházejících od široké skupiny vývozců, a mezi celním zacházením se zbožím na celních úřadech, které se zabývají pouze omezeným sortimentem produktů pocházejících od několika vývozců.
Ve druhém případě je zboží podrobeno daleko vyšší úrovni kontroly.
Na těchto celních úřadech se musí při výběru zboží pro fyzickou kontrolu brát v úvahu skutečnost, že kontrola se provádí na základě menšího reprezentativního vzorku.
(6) Je také nutné, aby byly pružnější předpisy, kterými se řídí kontroly záměny, aby se kontroly mohly provádět účinně v souladu s analýzou rizika.
(7) Hodnocení týkající se používání nařízení (EHS) č. 386/90 vyžaduje, aby byly členské státy povinny předkládat roční hodnocení týkající se provádění a účinnosti kontrol uskutečňovaných podle tohoto nařízení.
(8) Aby se usnadnilo používání nových předpisů v praxi a v zájmu jasnosti, je třeba, aby se článek 4 nařízení Komise (ES) č. 3122/94 [6] nahradil čl. 5a odst. 1.
(9) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem příslušného řídícího výboru,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2221/95 se mění takto:
1. V článku 2 se odstavec 3 nahrazuje tímto: "Při výpočtu minimálního procenta kontroly, uvedeného v čl. 3 odst. 2 nařízení (EHS) č. 386/90, mohou členské státy nepřihlížet k vývozním prohlášením, která se týkají množství nepřesahujícího:
- 5000 kg v případě obilovin a rýže,
- 1000 kg v případě ovoce a zeleniny, jakož i produktů nespadajících do oblasti působnosti přílohy I Smlouvy,
- 500 kg v případě ostatních produktů.
Jako jinou možnost mohou členské státy nepřihlížet k vývozním prohlášením, která se týkají částek náhrady menších než 200 EUR."
2. V článku 5 se vkládá nový odstavec, který zní: "5. Pokud je řádná a uspokojivá obchodní jakost produktu předmětem zejména konkrétních podezření, ověří celní úřad shodu produktu s použitelnými předpisy Společenství, zejména s veterinárními a rostlinolékařskými předpisy. Pokud to celní úřad považuje na nutné, provede nebo nechá provést laboratorní analýzy a uvede přitom předmět analýzy."
3. Vkládá se nový článek, který zní: "Článek 5a
Pokud členské státy používají systém analýzy rizika v souladu s čl. 3 odst. 2 druhého pododstavce nařízení (EHS) č. 386/90, použijí se následující pravidla:
1. Procento fyzických kontrol prováděných u produktů neuvedených v příloze I se nevezme v úvahu ve výpočtu celkové 5 % míry, která má být dodržena pro všechna odvětví.
V takovém případě je povinná minimální míra 0,5 % pro produkty neuvedené v příloze I.
2. Pokud sazba náhrady závisí na obsahu a pokud produkt se stejným kódem náhrady nebo stejným kódem KN je pravidelně vyvážen stejným vývozcem a pokud nebyl zjištěn během posledních šesti měsíců žádný případ neshody při laboratorních zkouškách, jehož finanční důsledky jsou větší než 200 EUR, co se týče hrubé výše náhrady, odchylně od čl. 5 odst. 4 je třeba odebrat reprezentativní vzorky pouze u 50 % fyzických kontrol. Pokud laboratorní zkoušky odhalí případ neshody, jehož finanční důsledky jsou větší než 200 EUR, co se týče hrubé výše náhrady, musí být v následujících šesti měsících odebrány vzorky u všech fyzických kontrol.
3. U vývozních celních úřadů, u nichž je několika vývozci (nejvýše pěti) předložen k vývozu omezený sortiment produktů (nejvýše dvě odvětví), mohou být fyzické kontroly sníženy na minimální míru 2 % na odvětví produktů.
Odvětví, která mají méně než 20 vývozních prohlášení za rok a na celní úřad, nebudou vzata v úvahu pro stanovení počtu odvětví.
Celní úřady mohou využívat tato pravidla během celého kalendářního roku na základě statistik za uplynulý kalendářní rok, i když jsou v průběhu roku předložena celní prohlášení od dodatečných vývozců pro dodatečná odvětví produktů."
4. V článku 9 se odstavec 2 nahrazuje tímto: "Pokud vývozní celní úřad nepřipevnil závěru na dopravní prostředek nebo nákladový kus, pak:
a) aniž jsou dotčena kontrolní opatření přijatá podle ostatních ustanovení, provedou se kontroly záměny, je-li to možné, z hlediska analýzy rizika a
b) počet kontrol záměny nesmí být nižší než počet dnů, kdy produkty, pro které je poskytována vývozní náhrada, opouštějí celní území Společenství přes dotyčný výstupní celní úřad."
5. Vkládá se nový článek, který zní: "Článek 9a
Každý rok do 1. dubna zašlou členské státy Komisi hodnotící zprávu o provádění a účinnosti kontrol uskutečněných podle tohoto nařízení."
Článek 2
Článek 4 nařízení (ES) č. 3122/94 se zrušuje.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2674/1999
ze dne 13. prosince 1999,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 1911/91 o uplatňování právních předpisů Společenství na Kanárské ostrovy
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na akt o přistoupení Španělska a Portugalska, a zejména na čl. 25 odst. 4 první pododstavec uvedeného aktu,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě článku 25 aktu o přistoupení z roku 1985 se Smlouvy a akty orgánů Společenství vztahují na Kanárské ostrovy s výhradou odchylek stanovených v uvedeném článku a v protokolu 2 k uvedenému aktu.
(2) Vzhledem ke své zeměpisné poloze čelí Kanárské ostrovy zvláštním obtížím způsobeným jejich odlehlostí, ostrovní povahou, vulkanickou krajinou nepříznivou pro rozvoj zemědělské a průmyslové výroby a nedostatkem přírodních zdrojů. Rada přijala řadu opatření pro plnějšího začlenění Kanárských ostrovů do Společenství, a zejména do celní unie.
(3) V této souvislosti bylo nezbytné v souladu s právními předpisy Společenství postupně reformovat a modernizovat stávající úpravu nepřímých daní, jejichž účelem je zejména kompenzovat ostrovní polohu a zeměpisnou odlehlost regionu. K tomuto účelu umožňuje nařízení (EHS) č.
1911/91 [3], spolu s jinými přijatými opatřeními, vybírat na Kanárských ostrovech do 31. prosince 2000 novou výrobní a dovozní daň "arbitrio sobre la producción y sobre las importaciones" (APIM).
(4) Tato dočasná daň má prostřednictvím systému osvobození od daně přispět k tomu, aby se místní výroba přizpůsobila požadavkům jednotného trhu.
V souladu s tím je domácí zboží zcela nebo částečně osvobozeno od daně podle hospodářských potřeb a za podmínky, že toto osvobození od daně přispívá k podpoře místních činností, avšak nepůsobí změnu obchodních podmínek v rozporu se společným zájmem.
(5) Komise podle čl. 5 odst. 6 nařízení (EHS) č. 1911/91 zhodnotila dopady opatření přijatých v souvislosti s APIM na hospodářství Kanárských ostrovů a vyhlídky na začlenění regionu do celního území Společenství. Hodnocením bylo zjištěno, že rušení APIM má vcelku příznivý vliv na ceny a nepříznivý vliv na produkci a zaměstnanost.
(6) Nepříznivý vliv na produkci a zaměstnanost se nicméně značně liší podle na odvětví. Ačkoli se již většina odvětví v uplynulé době přizpůsobila, neplatí to pro některé produkty v citlivých odvětvích.
Komise prostudovala na žádost španělských orgánů nejzranitelnější odvětví, určila citlivé produkty a došla k závěru, že tato zranitelnost by v některých případech mohla prakticky vést k zániku dotyčného odvětví.
(7) Po konzultaci se španělskými orgány se jasně ukázalo, že snižování daně by mělo být u některých citlivých produktů do 30. června 2000 pozastaveno za účelem jejich snadnějšího přizpůsobení se tržním podmínkám předtím, než bude daň zrušena.
Toto pozastavení neohrožuje cíle zavádění společného celního sazebníku a rušení APIM, nýbrž se mají pouze zmírnit účinky hospodářských přizpůsobení, která jsou nezbytná k úplnému zrušení daně.
(8) Nařízení (EHS) č. 1911/91 by se proto mělo změnit.
(9) APIM bude zrušena k 31. prosinci 2000.
Nicméně předtím Komise společně se španělskými orgány zhodnotí dopad pozastavení snižování této daně na dotyčná hospodářská odvětví, a zejména na produkty, na něž se vztahuje toto nařízení.
Na základě tohoto hodnocení předloží Komise Radě v případě potřeby návrh opatření, která mají být přijata podle Smlouvy, aby nebyla ohrožena existence některých místních výrobních činností, které jsou zvláště zranitelné, přičemž stále zůstává konečným cílem zrušení této daně,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 1911/91 se mění takto:
1. V čl. 5 odst. 2 se doplňuje nový pododstavec, který zní: "Odchylně od prvního pododstavce se snižování daňových sazeb u produktů uvedených v příloze pozastavuje v období od 30. prosince 1999 do 30. června 2000."
2. Doplňuje se příloha obsažená v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2680/1999
ze dne 17. prosince 1999,
kterým se schvaluje systém identifikace býků určených pro kulturní a sportovní akce
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 820/97 ze dne 21. dubna 1997, kterým se stanoví systém identifikace a evidence skotu a které se týká označování hovězího masa a výrobků z hovězího masa [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na žádosti podané Španělskem, Portugalskem a Francií,
(1) vzhledem k tomu, že Španělsko, Portugalsko a Francie podaly žádosti týkající se identifikace býků určených pro kulturní a sportovní akce, a to z důvodů potíží souvisejících s tradicemi;
(2) vzhledem k tomu, že je oprávněné zohlednit tyto žádosti, pokud systém, který má být zaveden, nabídne záruky rovnocenné zárukám stanoveným nařízením (ES) č.
820/97; že zvláštní ustanovení o býcích určených pro kulturní a sportovní akce by měla být omezena pouze na ušní značky; že ostatní prvky systému identifikace podle článku 3 nařízení (ES) č. 820/97 musí být provedeny v souladu se stávajícími právními předpisy Společenství;
(3) vzhledem k tomu, že u býků určených pro kulturní a sportovní akce by příslušný orgán měl zvolit jeden z těchto způsobů označení: a) dvě plastové ušní značky, b) jednu nebo dvě kovové ušní značky a cejch, c) jednu plastovou ušní značku a cejch; že dvě ušní značky podle stávajících právních předpisů Společenství by mely být připevněny na zvířata nebo by je měly doprovázet, pokud zvířata jsou předmětem obchodu uvnitř Společenství;
(4) vzhledem k tomu, že ušní značky mohou být zvířatům určeným pro kulturní nebo sportovní akce odejmuty před jejich přesunem na místo konání takové akce nebo v době odstavení; že pokud jsou obě dvě ušní značky odejmuty v době odstavení, zvířata by měla být ve stejné době ocejchována;
(5) vzhledem k tomu, že je nutné stanovit vhodné spojovací články mezi všemi používanými identifikačními prvky, aby byla zajištěna soudržnost a přesnost;
(6) vzhledem k tomu, že býci určení pro kulturní a sportovní akce mohou být chováni i v jiných členských státech, měla by být tato zvláštní opatření použitelná ve všech členských státech,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Toto nařízení se vztahuje na býky určené pro kulturní a sportovní akce, kteří jsou evidováni v plemenných knihách těchto organizací:
a) - "Asociación nacional de ganaderías de Lidia",
- "Asociación de ganaderos de Lidia unidos",
- "Agrupación española de reses bravas",
- "Unión de criadores de toros de Lidia",
pokud jde o plemeno raza bovina de Lidia u zvířat narozených ve Španělsku;
b) "Associaçăo de Criadores de Toiros de Lide", pokud jde o plemeno Brava u zvířat narozených v Portugalsku;
c) "Association des éleveurs français de taureaux de combat", pokud jde o plemeno Brave nebo de combat, a "Association des éleveurs de la Raço di biou", pokud jde o plemena Camargue nebo Raço di biou, u zvířat narozených ve Francii (včetně všech křížení těchto plemen).
Článek 2
1. Zvířata definovaná v článku 1 podléhají zvláštním ustanovením podle odstavců 2 až 5.
2. Příslušný orgán vybere jeden z níže uvedených způsobů označení zvířat:
- dvě plastové ušní značky,
- jednu nebo dvě kovové ušní značky a cejch,
- jednu plastovou ušní značku a cejch.
3. Příslušný orgán může odejmout ušní značky zvířatům určeným pro kulturní a sportovní akce před jejich přesunem na místo konání takové akce nebo v době odstavení.
Pokud jsou v době odstavení odejmuty obě značky, jsou zvířata ve stejné době ocejchována.
4. V každém případě vlastní chovatel takových zvířat dvě ušní značky, které odpovídají stávajícím právním předpisům Společenství.
Pokud jsou taková zvířata předmětem obchodu uvnitř Společenství, značky se jim připevní nebo je při každém jejich přesunu doprovázejí.
5. Pro zajištění soudržnosti a přesnosti se stanoví vhodné spojovací články mezi všemi používanými identifikačními prvky.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2690/1999
ze dne 17. prosince 1999,
kterým se povolují nové doplňkové látky v krmivech
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech [1], naposledy pozměněnou nařízením Komise (ES) č. 2562/1999 [2], a zejména na článek 3 této směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 70/524/EHS stanoví, že s ohledem na vývoj vědeckých a technických poznatků mohou být povoleny nové doplňkové látky.
(2) Směrnice Rady 93/113/ES ze dne 14. prosince 1993 o způsobu užití enzymů, mikroorganismů a přípravků z nich ve výživě zvířat a o jejich uvádění na trh [3], naposledy pozměněná směrnicí 97/40/ES [4], odchylně od směrnice 70/524/EHS zmocnila členské státy dočasně povolit používání enzymů, mikroorganismů a přípravky z nich a jejich uvádění na trh.
(3) Nové doplňkové látky nebo nová užití doplňkových látek mohou být dočasně povolena, pokud při povoleném obsahu v krmivech nemají nepříznivé účinky na zdraví lidí a zvířat nebo na životní prostředí, ani nepoškozují spotřebitele tím, že by ovlivňovaly vlastnosti živočišného produktu, pokud jejich přítomnost v krmivech může být kontrolována a pokud lze podle dosavadních výsledků důvodně předpokládat, že mají příznivý vliv na vlastnosti krmiv, do kterých jsou přidávány, nebo na živočišnou výrobu.
(4) Na používání doplňkových látek pracovníky a na manipulaci s nimi se vztahují v plném rozsahu směrnice Rady 89/391/EHS o zavádění opatření pro zlepšeníbezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci [5] a navazující samostatné směrnice, zejména směrnice Rady 90/679/EHS [6] o ochraně zaměstnanců před riziky spojenými s expozicí biologickým činitelům při práci, naposledy pozměněná směrnicí Komise 97/65/ES [7].
(5) Po přezkoumání dokumentací předložených členskými státy v souladu s článkem 3 směrnice 93/113/ES se ukazuje, že určitý počet přípravků náležejících do skupin enzymů a mikroorganismů může být dočasně povolen.
(6) Stanovisko Vědeckého výboru pro výživu zvířat, pokud jde o bezpečnost těchto přípravků, bylo příznivé.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro krmiva,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přípravky náležející do skupiny "enzymů", které jsou uvedeny v příloze I tohoto nařízení, se povolují v souladu se směrnicí 70/524/EHS jako doplňkové látky ve výživě zvířat za podmínek uvedených v uvedené příloze.
Článek 2
Přípravky náležející do skupiny "mikroorganismů", které jsou uvedeny v příloze II tohoto nařízení, se povolují v souladu se směrnicí 70/524/EHS jako doplňkové látky ve výživě zvířat za podmínek uvedených v uvedené příloze.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2691/1999
ze dne 17. prosince 1999,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1172/98 o statistickém vykazování silniční přepravy zboží
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1172/98 ze dne 25. května 1998 o statistickém vykazování silniční přepravy zboží [1], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 5 nařízení (ES) č. 1172/98 by Komise měla stanovit opatření pro předávání údajů členskými státy.
(2) Během přechodného období plánovaného v článku 5 uvedeného nařízení je nezbytné určit kódy zemí pro mezinárodní dopravu.
(3) Používání dvou různých systémů kódů zemí podle příloh A a G nařízení (ES) č. 1172/98 není slučitelné s účinným předáváním údajů členskými státy.
(4) Je žádoucí zavést nový seznam kódů zemí v souladu se systémem používaným pro regionální kódy podle klasifikace NUTS.
(5) Přílohy A a G nařízení (ES) č. 1172/98 je proto nutno odpovídajícím způsobem upravit.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistické programy, zřízeného rozhodnutím 89/382/EHS, Euratom [2],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1172/98 se mění takto:
1. V části A2 přílohy A se oddíl 7 nahrazuje tímto: "7. Země projeté v tranzitním režimu (nejvýše pět), kódované podle přílohy G."
2. Příloha G se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2701/1999
ze dne 14. prosince 1999,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2201/96 o společné organizaci trhů s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropské unie, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 6 nařízení (ES) č. 2201/96 [3] stanoví, že kvóta stanovená pro poskytování podpory na produkty zpracované z rajčat se každoročně rozdělí mezi členské státy.
Pro hospodářský rok 1999/2000 se toto rozdělení stanoví na základě průměrného množství vyrobeného v souladu s minimálními cenami během hospodářských let 1997/98 a 1998/99.
Počínaje hospodářským rokem 2000/01 se kvóta bude vypočítávat na základě průměrného množství vyrobeného během tří hospodářských let předcházejících hospodářskému roku, pro který se rozdělení provádí.
(2) Hospodářský rok 1997/98 se v Portugalsku vyznačoval výrazně nepříznivými klimatickými podmínkami, které vedly k nezvykle ostrému poklesu produkce.
Přidělení kvót s ohledem na tuto nezvykle nízkou produkci v Portugalsku nebere v úvahu produkční potenciál tohoto členského státu za běžných klimatických podmínek.
(3) Je vhodné přidělit Portugalsku výjimečně a pouze pro dva hospodářské roky 1999/2000 a 2000/01, kterých se nezvyklý propad produkce rajčat pro zpracování týká, doplňkovou kvótu pro výrobu rajčatového koncentrátu, aby se tak nahradila ztráta kvóty, k níž došlo v důsledku neobvyklých podmínek v roce 1997/98, aniž by byli poškozeni producenti v ostatních členských státech; toto doplňkové množství se pro rok 1999/2000 stanoví na 83468 tun a pro rok 2000/01 se vypočítá nahrazením skutečně zpracovaného množství v hospodářském roce 1997/98 množstvím 884592 tun, které bylo Portugalsku původně přiděleno.
(4) Toto nařízení se týká hospodářského roku 1999/2000.
Tento hospodářský rok byl zahájen 15. června 1999. Toto nařízení by se mělo použít od tohoto data,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 6 nařízení (ES) č. 2201/96 se vkládá nový odstavec, který zní: "3a. Odchylně od odstavce 3 se pro hospodářské roky 1999/2000 a 2000/01 Portugalsku přiděluje doplňkové množství čerstvých rajčat určených pro výrobu rajčatového koncentrátu. Toto množství činí:
- 83468 tun pro rok 1999/2000 a
- pro rok 2000/01 rozdíl mezi množstvím vypočítaným v souladu s odstavcem 3 a množstvím, které bylo vypočítáno nahrazením množství čerstvých rajčat použitých
Nařízení Rady (ES) č. 2702/1999
ze dne 14. prosince 1999
o informačních a propagačních opatřeních na podporu zemědělských produktů ve třetích zemích
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle stávajících právních předpisů může Společenství uskutečňovat propagační opatření ve třetích zemích pro omezené množství zemědělských produktů.
Dosavadní výsledky jsou velmi povzbudivé.
(2) Na základě získaných zkušeností, výhledu růstu trhu uvnitř i vně Společenství a nových souvislostí mezinárodního obchodu je třeba vytvořit jednotnou a soudržnou informační a propagační politiku na trzích třetích zemí.
(3) Tato politika může úspěšně doplňovat a posilovat opatření členských států, zvláště propagací produktů Společenství na mezinárodních trzích, zejména s ohledem na jakost a nezávadnost potravin.
Vedle podpory otevírání nových odbytišť může mít tato činnost rovněž multiplikační vliv na státní a soukromé iniciativy.
(4) Musí být určena kritéria výběru daných produktů a trhů.
Produkty, na které se udělují vývozní náhrady, se však z tohoto systému nevylučují.
(5) Společenství by obecně mělo nést pouze část nákladů na opatření, aby se o odpovědnost mohlo dělit s navrhujícími organizacemi a příslušnými členskými státy.
Ve výjimečných případech však není nutné požadovat finanční spoluúčast příslušného členského státu.
(6) Komise Evropských společenství by měla vhodným postupem pověřovat uskutečňováním opatření orgány s potřebnou strukturou a odborností.
(7) Na základě zkušeností a výsledků, kterých Mezinárodní rada pro olivový olej dosáhla ve své propagační činnosti, by mělo být nadále možné svěřovat jí provádění opatření, která spadají do oblasti její působnosti.
Rovněž by mělo být umožněno vyhledávat pomoc podobných mezinárodních organizací pro ostatní produkty.
(8) Pro kontrolu náležitého provádění programů a účinků opatření by mělo být stanoveno účinné sledování Komisí a členskými státy a vyhodnocování výsledků nezávislým subjektem.
(9) Proto by měla být změněna nařízení č. 136/66/EHS [4], (EHS) č. 1308/70 [5] a (ES) č. 2275/96 [6].
(10) Potřebná prováděcí opatření k tomuto nařízení by měla být přijata podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [7], a je vhodné, aby tato opatření byla přijata řídícím postupem podle článku 4 uvedeného rozhodnutí.
V této souvislosti jednají příslušné řídící výbory společně,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Společenství může zcela nebo částečně financovat informační nebo propagační opatření pro zemědělské a potravinářské produkty ve třetích zemích.
2. Opatření podle odstavce 1 nesmějí být zaměřena na určité obchodní značky zboží ani nesmějí upřednostňovat produkty z určitého členského státu.
Článek 2
Opatření podle článku 1 jsou
a) styk s veřejností, propagace a reklama, zejména zdůrazňující výhody produktů Společenství, zvláště s ohledem na jakost, hygienu, bezpečnost potravin, výživnost, opatřování nálepkami, dobré životní podmínky zvířat a šetrnost k životnímu prostředí;
b) účast na mezinárodních událostech, veletrzích nebo výstavách, zvláště v podobě výstavních stánků Společenství;
c) informační kampaně, zejména v rámci systému Společenství pro chráněná označení původu (CHOP), chráněná zeměpisná označení (CHZO) a zaručené tradiční speciality (ZTS) a ekologické zemědělství;
d) informační kampaně v rámci systému Společenství pro jakostní víno stanovených pěstitelských oblastí (jakostní víno s. o.), stolní víno a lihoviny se zeměpisným označením;
e) studie o nových trzích potřebné pro rozšiřování odbytu;
f) obchodní návštěvy na vysoké úrovni;
g) studie vyhodnocující výsledky propagačních a informačních opatření.
Článek 3
Opatření podle článku 1 se vztahují zejména na tyto produkty:
a) produkty určené pro přímou spotřebu nebo zpracování, pro které existují vývozní příležitosti nebo nová odbytiště ve třetích zemích, zejména pokud se nepožadují vývozní náhrady;
b) typické nebo jakostní produkty s vysokou přidanou hodnotou.
Článek 4
Při výběru třetích zemí, ve kterých se mají provádět opatření podle článku 1, se přihlíží k trhům zemí, kde existuje skutečná nebo potenciální poptávka.
Článek 5
1. Postupem podle článku 11 sestaví Komise každé dva roky seznam produktů a trhů podle článků 3 a 4.
V případě potřeby však může být tento seznam průběžně měněn.
2. Před sestavením seznamu podle odstavce 1 se může Komise poradit se Stálou skupinou pro propagaci zemědělských produktů při Poradním výboru pro zdravotní nezávadnost a bezpečnost zemědělských produktů.
Článek 6
Opatření, o nichž se rozhodne zejména v odvětví olivového oleje a stolních oliv, může Společenství provádět prostřednictvím Mezinárodní rady pro olivový olej.
V ostatních odvětvích může Společenství vyhledat pomoc u mezinárodních organizací poskytujících podobné záruky.
Článek 7
1. Při uskutečňování opatření podle čl. 2 písm. a), b), d) a e) a s výhradou článku 6 sestaví jedna nebo více oborových nebo mezioborových organizací nebo organizací zastupujících jedno nebo více příslušných odvětví propagační a informační programy, které netrvají déle než tři roky, a navrhnou subjekt, který může být pověřen jejich uskutečňováním.
9 odst. 3 druhý pododstavec, zaručí se jeden nebo více příslušných členských států, že se po schválení jednoho nebo více programů a po navržení jednoho nebo více subjektů pro jejich uskutečňování budou podílet na financování programů, a předloží je Komisi.
Komise schválí programy a jeden nebo více subjektů pověřených jejich uskutečňováním postupem podle článku 11 a dá přednost programům organizací, které zastupují více členských států.
Před schválením programů může Komise konzultovat Stálou skupinou pro propagaci zemědělských produktů při Poradním výboru pro zdravotní nezávadnost a bezpečnost zemědělských produktů.
2. Komise po informování řídícího výboru pro příslušná odvětví nebo případně regulativních výborů rozhodne o opatřeních
a) podle čl. 2 písm. c) a f) a při použití čl. 9 odst. 1 druhého pododstavce rovněž o opatřeních podle čl. 2 písm. b) a e) nebo
b) prováděných prostřednictvím mezinárodní organizace podle článku 6
podle nařízení (EHS) č. 2092/91 [8], (EHS) č. 2081/92 [9] a (EHS) č. 2082/92 [10].
Před rozhodnutím se může Komise poradit se Stálou skupinou pro propagaci zemědělských produktů uvedenou v odst. 1 třetím pododstavci.
Článek 8
1. Komise v otevřené nebo omezené veřejné soutěži vybere
- případné technické asistenty pro vyhodnocování navrhovaných programů, včetně navrhovaných prováděcích subjektů,
- jeden nebo více subjektů pověřených uskutečňováním opatření podle čl. 2 písm. c) a f) a při použití čl. 9 odst. 1 druhého pododstavce rovněž podle čl. 2 písm. b) a e),
- jeden nebo více subjektů pověřených vyhodnocováním výsledků prováděných opatření.
2. Jeden nebo více subjektů pověřených uskutečňováním opatření podle čl. 7 odst. 1 a čl. 8 odst. 1 musí mít odborné znalosti dotyčných produktů a cílových trhů a zdroje zaručující, že jsou opatření prováděna co nejúčinněji s ohledem na evropský rozměr těchto programů.
3. Na náležité provádění opatření dohlíží kontrolní skupina, složená ze zástupce Komise, dotyčných členských států a navrhujících organizací.
4. Ke kontrole opatření jiných než těch, která jsou uvedena v odst. 1 druhé odrážce, a souvisejících plateb jsou příslušné dotyčné členské státy.
Článek 9
1. Aniž je dotčen odstavec 4, financuje Společenství
a) plně opatření podle čl. 2 písm. c), f) a g);
b) částečně ostatní propagační a informační opatření uvedená v článku 2.
V některých zvláštních případech však může Společenství plně financovat opatření podle čl. 2 písm. b) a e).
Příspěvek Společenství na financování opatření podle odst. 1 písm. b) nepřekračuje 50 % skutečných nákladů na tato opatření.
V případě propagace trvající nejméně dva roky je však příspěvek sestupný od 60 % do 40 % skutečných nákladů na tato opatření.
3. Příslušné členské státy přispívají na financování opatření podle odstavce 2 ve výši 20 % jejich skutečných nákladů, zbývající část hradí zúčastněné organizace.
Podíl placený členskými státy a/nebo oborovými nebo mezioborovými organizacemi může být rovněž financován z příjmů obdobných daním.
V náležitě odůvodněných případech a za podmínky, že program je zjevně v zájmu Společenství, však lze postupem podle článku 11 rozhodnout, že navrhující organizace hradí celou zbývající část, kterou Společenství nefinancuje.
4. Při použití článku 6 Společenství poskytne po schválení programu dané mezinárodní organizaci přiměřený příspěvek.
Článek 10
Výdaje Společenství na opatření podle článku 1 se považují za intervence ve smyslu čl. 1 odst. 2 písm. e) nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 ze dne 17. května 1999 o financování společné zemědělské politiky [11].
Článek 11
Potřebná prováděcí opatření k tomuto nařízení se přijmou v souladu s řídícím postupem podle čl. 12 odst. 2.
Článek 12
1. Komisi je nápomocen Řídící výbor pro oleje a tuky zřízený podle článku 37 nařízení č. 136/66/EHS a řídící výbory zřízené podle odpovídajících článků ostatních nařízení o společné organizaci zemědělských trhů.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.
Článek 13
Před 31. prosincem 2003 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o používání tohoto nařízení, případně spolu s vhodnými návrhy.
Článek 14
1. V čl. 11 odst. 1 nařízení č. 136/66/EHS se zrušují slova "nebo ve třetích zemích".
2. V čl. 2 odst. 2 první odrážce nařízení (EHS) č. 1308/70 se zrušují slova "a mimo".
3. V čl. 2 odst. 1 nařízení (ES) č. 2275/96 se zrušují slova "a mimo".
Článek 15
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2000.
Použije se do dne 31. prosince 2004.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 2703/1999
ze dne 14. prosince 1999,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2596/97, kterým se prodlužuje období stanovené v čl. 149 odst. 1 aktu o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na akt o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl. 149 odst. 2 tohoto aktu,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
1 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 2596/97 [3] prodlužují až do 31. prosince 1999 období, v němž mohou být přijímána přechodná opatření, pokud jde o požadavky týkající se obsahu tuku v mléce určeném k lidské spotřebě ve Finsku a Švédsku; obtíže s přizpůsobením, které si vyžádaly uvedená přechodná opatření, nelze překonat do 31. prosince 1999.
(2) Je proto třeba využít možnost, stanovenou v aktu o přistoupení z roku 1994, k prodloužení dotyčného období; další období čtyř let se zdá být přiměřené.
(3) Zdá se být rovněž vhodné zjistit v polovině období, jaký pokrok uvedené členské státy udělaly při uplatňování režimu Společenství,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 1 nařízení (ES) č. 2596/97 se druhý pododstavec nahrazuje tímto: "Toto období se však prodlužuje až do 31. prosince 2003, pokud jde o požadavky týkající se obsahu tuku v mléce určeném k lidské spotřebě a vyrobeném ve Finsku a Švédsku.
Finsko a Švédsko sdělí Komisi do 31. prosince 2001 opatření přijatá s cílem přizpůsobit se režimu Společenství.
Na tomto základě Komise předloží Radě zprávu o pokroku, který dotyčné členské státy udělaly."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2000.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 2704/1999
ze dne 14. prosince 1999,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1251/1999 o režimu podpor pro producenty některých plodin na orné půdě
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 6 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 1251/1999 [4] stanoví, že půda vyňatá z produkce může být v rámci Společenství použita pro produkci surovin určených pro zpracování produktů, které nejsou primárně určeny k výživě lidí nebo zvířat, za předpokladu, že se použijí účinné systémy kontrol.
(2) K dosažení souladu s bodem 7 Memoranda o porozumění mezi Evropským hospodářským společenstvím a Spojenými státy americkými v rámci GATT, který se týká některých olejnatých semen, je nutné zajistit, aby v případě, že celkové množství vedlejších produktů určených k výživě lidí nebo zvířat přesáhne ročně1 milión metrických tun vyjádřených ekvivalentem moučky ze sójových bobů, bylo možné toto množství snížit.
(3) Je tedy nutné nařízení (ES) č. 1251/1999 změnit,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V čl. 6 odst. 3 nařízení (ES) č. 1251/1999 se vkládá nový pododstavec, který zní: "Pokud lze na základě smluv uzavřených s producenty předpokládat, že množství vedlejších produktů určených k výživě lidí nebo zvířat, které vzniklo pěstováním olejnatých semen na půdě vyňaté z produkce podle prvního pododstavce, přesáhne ročně 1 milión metrických tun vyjádřených ekvivalentem moučky ze sójových bobů, je třeba předpokládané množství v jednotlivých smlouvách snížit, aby toto množství nepřesáhlo 1 milión metrických tun."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2718/1999
ze dne 20. prosince 1999,
kterým se mění nařízení (ES) č. 97/95, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o minimální cenu a vyrovnávací platbu, která se vyplatí producentům brambor, a nařízení Rady (ES) č. 1868/94, kterým se stanoví režim kvót pro výrobu bramborového škrobu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1253/1999 [2], a zejména na článek 8 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1868/94 ze dne 27. července 1994, kterým se stanoví režim kvót pro výrobu bramborového škrobu [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1252/1999 [4], a zejména na článek 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 8 odst. 1 nařízení (EHS) č. 1766/92 stanoví minimální cenu a čl. 8 odst. 2 stanoví platbu pro producenty pro hospodářské roky 2000/01 a 2001/02.
(2) Článek 5 nařízení (ES) č. 1868/94 stanoví prémii pro podniky vyrábějící bramborový škrob.
97/95 [5], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 2305/98 [6], stanoví minimální cenu, prémii pro výrobce škrobu a platbu za brambory pro producenta podle obsahu škrobu v bramborách a hmotnosti 5050 g brambor pod vodou.
V důsledku toho by měla být upravena příloha II.
(4) V nařízení (ES) č. 97/95 by měl být výraz "vyrovnávací platba" nahrazen výrazem "platba pro producenty" ve smyslu čl. 8 odst. 2 nařízení (ES) č. 1766/92.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 97/95 se mění takto:
1. výraz "vyrovnávací platba, která se vyplatí producentům brambor", použitý v názvu nařízení, se nahrazuje výrazem "platba, která se vyplatí producentům brambor";
2. v článku 1 se vkládá nový bod 1, který zní: "1. platba pro producenty: platba podle čl. 8 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1766/92.";
3. článek 7a se nahrazuje novým textem, který zní: "Platba se producentům poskytne za brambory řádné a uspokojivé obchodní jakosti na základě množství a obsahu škrobu v dodaných bramborách podle sazeb stanovených v příloze II. Za brambory, které řádnou a uspokojivou obchodní jakost nemají, ani za brambory o obsahu škrobu nižším než 13 % se s výjimkou případu, kdy se použije druhý pododstavec čl. 6 odst. 2, platba neposkytne.";
4. v ustanovení čl. 11 odst. 1 písm. a), v článku 12, v čl. 13 odst. 1 a v článku 21 se výraz "vyrovnávací platba" nahrazuje výrazem "platba pro producenty";
5. příloha II se nahrazuje přílohou tohoto nařízení pro hospodářské roky 2000/01 (část A) a 2001/02 (část B).
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2719/1999
ze dne 20. prosince 1999,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1431/94, kterým se stanoví prováděcí pravidla k dovoznímu režimu v odvětví drůbežího masa podle nařízení Rady (ES) č. 774/94
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 774/94 ze dne 29. března 1994 o otevření a správě některých celních kvót Společenství na vysoce jakostní hovězí maso, vepřové maso, drůbeží maso, pšenici, sourež a otruby, krupičné otruby a jiná rezidua [1], ve znění nařízení Komise (ES) č. 2198/95 [2], a zejména na článek 7 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2777/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s drůbežím masem [3], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2916/95 [4], a zejména na článek 15 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1431/94 [5] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1514/97 [6] stanoví prováděcí pravidla k dovoznímu režimu pro drůbeží maso podle nařízení (ES) č. 774/94.
(2) Při podání žádosti o licenci je nezbytné požadovat, aby byla rovněž předložena dodavatelská smlouva s cílem zajistit účinnější kontrolu dovozu z některých zemí.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V nařízení (ES) č. 1431/94 se v čl. 4 odst. 1 vkládá nový odstavec, který zní: "1a. Při podání žádosti o licenci je nutné rovněž předložit dodavatelskou smlouvu, v níž musí být uvedeno, že produkty z drůbežího masa mohou být dodány do Evropské unie během kvótového období, z uvedené země původu a v požadovaném množství.
Tento odstavec se vztahuje pouze na produkty skupin 1, 2 a 4 a kvótové období je období stanovené v článku 5."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2000.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 2723/1999
ze dne 17. prosince 1999,
kterým se mění nařízení (ES) č. 850/98 o zachování rybolovných zdrojů pomocí technických opatření na ochranu nedospělých mořských živočichů
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Oblasti a období, ve kterých dochází k tření určité populace sleďů se změnily, a proto by se měla pozměnit zvláštní ustanovení upravující rybolov v těchto oblastech a během těchto období.
(2) Článek 29 nařízení (ES) č.
850/98 [3] stanoví několik výjimek pro používání určitých lovných zařízení; tyto výjimky by měly platit také pro dánské nevody; nedopatřením nebyla pro tento druh lovného zařízení v původním znění uvedeného článku stanovena žádná výjimka; dánské nevody by se proto měly zařadit mezi výjimky článku 29.
(3) Článek 33 nařízení (ES) č. 850/98 zakazuje použití košelkových nevodů k obklopování rybích hejn, která se vyskytují společně s mořskými savci; použití košelkových nevodů k tomuto účelu může však být povoleno, jsou-li dodržovány podmínky stanovené v dohodě o mezinárodním programu pro ochranu delfínů, kterou se Společenství rozhodlo prozatímně uplatňovat rozhodnutím Rady 1999/386/ES [4]; proto by měla být za tímto účelem k článku 33 nařízení (ES) č.
850/98 připojena doložka o výjimce.
(4) Příloha VI nařízení (ES) č. 850/98 stanoví pro upevněná lovná zařízení kategorie velikostí ok sítě, která se smějí používat k odlovu určitých druhů nebo skupin druhů; s ohledem na informace, které obdržela Komise, je vhodné upravit kategorie velikostí ok sítě pro dva druhy máčkovitých.
(5) Je proto vhodné pozměnit z těchto důvodů nařízení (ES) č. 850/98,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 850/98 se mění takto:
1. V čl. 20 odst. 1 se písmeno f) nahrazuje tímto:
"f) i) od 21. září do 15. listopadu, v části divize ICES VIIa ohraničené pobřežím ostrova Man a přímými liniemi spojujícími tyto souřadnice:
- 54°20'00" severní šířky, 04°25'05" západní délky a 54°20'00" severní šířky, 03°57'02" západní délky, - 54°20'00" severní šířky, 03°57'02" západní délky a 54°17'05" severní šířky, 03°56'08" západní délky,
- 54°17'06" severní šířky, 03°56'08" západní délky a 54°14'06" severní šířky, 03°57'05" západní délky,
- 54°14'06" severní šířky, 03°57'05" západní délky a 54°00'00" severní šířky, 04°57'05" západní délky,
- 54°00'00" severní šířky, 04°07'05" západní délky a 53°51'05" severní šířky, 04°57'08" západní délky,
- 53°51'05" severní šířky, 04°27'08" západní délky a 53°48'05" severní šířky, 04°50'00" západní délky,
- 53°48'05" severní šířky, 04°50'00" západní délky a 54°04'00" severní šířky, 04°50'00" západní délky;
ii) od 21. září do 31. prosince v části divize ICES VIIa ohraničené těmito souřadnicemi:
- východní pobřeží Severního Irska při 54°15'severní šířky,
- 54°15" severní šířky, 5°15" západní délky,
- 53°50" severní šířky, 5°50" západní délky,
- východní pobřeží Irska při 53°50′severní šířky.";
2. V článku 29 se odstavec 4 mění takto:
a) v písm. a) první odrážce se slova: "oprávněna lovit vlečnými sítěmi s rozpěrnými deskami pro lov při dně v oblastech podle výše uvedeného odstavce" nahrazují slovy: "oprávněna lovit vlečnými sítěmi s rozpěrnými deskami pro lov při dně nebo dánskými nevody v oblastech podle výše uvedeného odstavce".
b) písmeno b) se mění takto:
i) úvodní věta se nahrazuje touto: "i) Plavidla o výkonu motoru přesahujícím 221 kW však mohou používat vlečné sítě s rozpěrnými deskami pro lov při dně nebo dánské nevody, nebo plavidla lovící v páru o společném výkonu motorů vyšším než 221 kW mohou používat párové vlečné sítě pro lov při dně pokud:";
ii) v bodě ii) se první odrážka nahrazuje touto: "— je v případě vlečných sítí s rozpěrnými deskami pro lov při dně nebo párových vlečných sítí pro lov při dně velikost použitých ok sítě alespoň 100 mm, a";
iii) vkládá se nový bod, který zní: "iv) je v případě dánských nevodů velikost použitých ok sítě alespoň 100 mm".
3. V čl. 29 odst. 5 se slova "V oblastech, kde není povoleno používat vlečné sítě vlečené pomocí výložníků na bocích plavidla, vlečné sítě s rozpěrnými deskami nebo párové vlečné sítě pro lov při dně" nahrazují slovy: "V oblastech, kde není povoleno používat vlečné sítě vlečené pomocí výložníků na bocích plavidla, vlečné sítě s rozpěrnými deskami nebo párové vlečné sítě pro lov při dně nebo dánské nevody".
4. V článku 33 se vkládá nový odstavec, který zní: "3. Odstavce 1 se však nevztahuje na plavidla operující podle podmínek dohody o mezinárodním programu pro ochranu delfínů (Washington, dne 15. května 1998), podepsané Společenstvím dne 12. května 1999. Názvy a technické znaky plavidel jsou uvedeny na seznamu vypracovaném Komisí postupem podle článku 48.";
5. Příloha VI se nahrazuje přílohou k tomuto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2728/1999
ze dne 20. prosince 1999,
kterým se mění přílohy I, II a III nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2593/1999 [2], a zejména na články 6 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle nařízení (EHS) č. 2377/90 musí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin.
(2) Maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky vyhodnotí všechny relevantní informace, které se týkají bezpečnosti reziduí příslušných látek pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin.
(3) Při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, povolené hladiny ve všech významných poživatelných tkáních získávaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň) a charakter rezidua, které je významné pro sledování reziduí (indikátorové reziduum).
(4) Pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v příslušných právních předpisech Společenství, musí být maximální limity reziduí obecně stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin.
Játra a ledviny jsou však často z jatečně upravených těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány, a maximální limity reziduí proto musí být rovněž vždy stanoveny i pro svalovou tkáň nebo tkáň tukovou.
(5) V případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med.
(6) Flunixin, cefalexin, flumekvin, meloxikam a tiamulin musí být zařazeny do přílohy I nařízení (EHS) č. 2377/90.
(7) Butafosfan, eucalyptus globulus, furosemid, echinacea, cypřišová silice (cupressi aetheroleum), crataegus, cefalonium, pupavový kořen (carlinae radix), cardiospermum halicacabum, turnera diffusa, calendula officinalis, euphrasia officinalis, boldovníkový list (boldo folium), bellis perennis, artemisia abrotanum, arnicae radix, arnika horská (arnica montana) květ arniky, celá rostlina arniky (arnicae flos, arnicae planta tota), aloe barbadoské, kapské, jejich standardizovaný suchý extrakt, přípravky z něj, allium cepa, ailanthus altissima, agnus castus, aesculus hippocastanum, camphora, lobaria pulmonaria, syzygium cumini, solidagovirgaurea, silybum marianum, serenoa repens, prunus laurocerasus, okoubaka aubrevillei, jmelí bílé (viscum album), kostivalový kořen (symphyti radix), lidokain, hamamelis virginiana, lachnanthes tinctoria, hypericum perforatum a ginkgo biloba a harpagophytum procumbens a levandulová silice (lavandulae aetheroleum) a ginseng musí být zařazeny do přílohy II nařízení (EHS) č. 2377/90.
(8) Tiamulin, spektinomycin, doramektin, mebendazol, propetamfos, metamizol, abamektin, cefalonium a rafoxanid musí být zařazeny do přílohy III nařízení (EHS) č. 2377/90, aby bylo umožněno dokončení vědeckých studií.
(9) Než toto nařízení vstoupí v platnost, musí být stanovena lhůta 60 dnů k tomu, aby mohly členské státy učinit veškeré úpravy, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci příslušných veterinárních léčivých přípravků vydaná v souladu se směrnicí Rady 81/851/EHS [3] naposledy pozměněnou směrnicí 93/40/EHS [4], aby byla zohledněna ustanovení tohoto nařízení.
(10) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I, II a III nařízení (EHS) č. 2377/90 se mění tak, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2737/1999
ze dne 21. prosince 1999,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 2807/83, kterým se stanoví zvláštní pravidla pro zaznamenávání údajů o úlovcích ryb členských států
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [1], naposledy pozměněné nařízením Rady (ES) č. 2846/98 [2], a zejména na čl. 6 odst. 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) čl. 6 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2847/93 stanoví, že od 1. ledna 2000 musejí být úlovky všech druhů, které jsou skladovány na palubě v množství vyšším než 50 kg ekvivalentní živé hmotnosti, zapsány v lodním deníku. Avšak pro rybolovné činnosti vykonávané ve Středozemním moři, musejí být zapsány do lodního deníku pouze druhy uvedené v seznamu přijatém podle uvedeného článku;
(2) podle článku 40 nařízení (EHS) č. 2847/93, se ustanovení tohoto nařízení, týkající se lodního deníku a prohlášení o vykládce, uplatňují od 1. ledna 2000 na rybolovné operace ve Středozemním moři;
(3) je proto nutné pozměnit od 1. ledna 2000 nařízení Komise (EHS) č. 2807/83 ze dne 22. září 1983, kterým se stanoví zvláštní pravidla pro zaznamenávání údajů o úlovcích ryb členských států [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1488/98 [4], s cílem zajistit splnění těchto požadavků;
(4) opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro rybolov a akvakulturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2807/83 se mění takto:
1. Článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1 1. Velitelé rybářských plavidel Společenství, jejichž celková délka je vyšší než 10 metrů, zaznamenávají údaje podle článku 6 nařízení (EHS) č. 2847/93 do lodního deníku podle vzoru v příloze I pro všechny rybolovné oblasti, kromě oblasti vymezené NAFO 1/ICES Va a XIV, a podle vzoru v příloze II pro tyto oblasti. Vzor uvedený v příloze IIa však může být použit pro rybolovné činnosti vykonávané pouze ve Středozemním moři, veliteli rybářských plavidel Společenství, jejichž celková délka není vyšší než 18 metrů a která vyplouvají na denní výpravy pouze do jedné rybolovné oblasti.
2. Lodní deník podle příloh I, II nebo IIa, je rovněž veden způsobem předepsaným v odstavci 1, jestliže plavidla působí ve vodách třetích zemí, ledaže by dotčená třetí země výslovně vyžadovala jiný druh lodního deníku.
3. V případě rybolovných činností ve Středozemním moři, jsou všechny druhy skladované na palubě v množství vyšším než 50 kg ekvivalentní živé hmotnosti a uvedené v seznamu v příloze VII zaznamenány do lodního deníku.
4. Kódy uvedené v příloze VI a 3-alfa kódy stanovené FAO nebo názvy se použijí, pod příslušnými záhlavími lodního deníku, pro záznamy o použitém lovném zařízení a odlovených druzích."
2. V čl. 2 odst. 1 se vkládá nová věta, která zní: "Vzor uvedený v příloze IIa však může být použit, pokud je vykládka provedena v přístavu členského státu na pobřeží Středozemního moře, veliteli rybářských plavidel Společenství, jejichž celková délka není vyšší než 18 metrů a která vyplouvají na denní výpravy pouze do jedné rybolovné oblasti."
3. V příloze I se zrušují názvy "Treska obecná", "Treska jednoskvrnná", "Treska tmavá", "Treska bezvousá", "Platýs velký", "Jazyk obecný", "Sleď obecný" a "Makrela".
4. V názvu přílohy IV, se slova "nebo v příloze IIa" vkládají po slovech "v příloze I".
5. V příloze IV se bod 2. 4. 2 nahrazuje tímto bodem: "2.4.2. Odlovená množství a množství na palubě (referenční číslo v lodním deníku: (15))
Úlovky každého druhu skladovaného na palubě v množství vyšším než 50 kg ekvivalentní živé hmotnosti musejí být zaznamenány do lodního deníku.
Avšak pro rybolovné činnosti vykonávané ve Středozemním moři, musejí být zapsány do lodního deníku pouze druhy uvedené v seznamu v příloze VII."
6. V příloze IV bodě 3 třetí odrážce, se první odstavec nahrazuje tímto odstavcem: "Uveďte pro všechny druhy hmotnost a množství skutečně vyložené nebo přeložené."
7. V příloze IV bodě 3 čtvrté odrážce, se v názvu odstavce vkládají písmena "/GFCM" po písmenech "CECAF".
8. V příloze V se bod 2. 4. 2 nahrazuje tímto bodem: "2.4.2. Odlovená množství a množství na palubě
Úlovky každého druhu skladovaného na palubě v množství vyšším než 50 kg ekvivalentní živé hmotnosti, musejí být zaznamenány do lodního deníku.
Avšak pro rybolovné činnosti vykonávané ve Středozemním moři, musejí být zapsány do lodního deníku pouze druhy uvedené v seznamu v příloze VII."
9. V příloze V bodě 3 čtvrté odrážce, se první odstavec nahrazuje tímto odstavcem: "Uveďte pro všechny druhy hmotnost a množství skutečně vyložené nebo přeložené."
10. Příloha I tohoto nařízení se vkládá jako příloha IIa po příloze II.
11. Příloha VII se nahrazuje přílohou II tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2740/1999
ze dne 21. prosince 1999,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1447/1999 o vytvoření seznamu chování, která vážně porušují pravidla společné rybářské politiky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1447/1999 ze dne 24. června 1999 o vytvoření seznamu chování, která vážně porušují pravidla společné rybářské politiky [1], a zejména na čl. 2 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě čl. 2 odst. 1 nařízení (ES) č. 1447/1999 musí členské státy pravidelně oznamovat Komisi případy chování zjištěné kontrolními úřady členských států, která vážně porušují pravidla společné rybářské politiky, a poskytovat jí veškeré informace o krocích, které podnikly správní a/nebo soudní orgány.
(2) Z toho důvodu je nutné upřesnit podrobnosti, které se mají oznamovat, četnost takovýchto oznámení a formu, kterou by příslušná oznámení měla mít.
(3) Na základě čl. 2 odst. 2 nařízení (ES) č. 1447/1999 musí Komise informace, které získá od členských států, zpřístupnit Radě, Evropskému parlamentu a Poradnímu výboru pro rybolov.
(4) Z toho důvodu je nezbytné upřesnit pravidla pro předávání příslušných informací uvedeným orgánům.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro rybolov a akvakulturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Členské státy oznámí Komisi, elektronicky a pod jednacím číslem, všechny případy chování, která vážně porušují pravidla společné rybářské politiky, která zjistily kontrolní úřady členských států a která jsou předmětem úřední zprávy, a upřesní povahu takových porušení v souladu s typologií stanovenou v článku 1 nařízení (ES) č. 1447/1999 a uvedou podrobnosti porušení v souladu se vzorem stanoveným v příloze I a za použití kódů stanovených v příloze II.
2. Členské státy oznámí Komisi druh zahájeného řízení, přijaté(á) rozhodnutí (ve všech stupních) a druh uložených sankcí.
3. Členské státy zašlou tyto informace Komisi poprvé do 31. března 2001 za rok 2000 a poté do 31. března každý rok za uplynulý kalendářní rok.
4. Výroční zpráva členských států obsahuje všechna vážná porušení uvedená v odstavci 1 a zjištěná v minulém roce, jakož i dříve zjištěná porušení, pro která bylo v minulém roce přijato rozhodnutí a tedy i změněn svazek spisů.
5. Forma elektronického oznamování příslušných informací se stanoví po konzultaci s členskými státy a Komisí.
Článek 2
Komise předloží Radě, Evropskému parlamentu a Poradnímu výboru pro rybolov prostřednictvím členského státu obecný přehled údajů získaných od členských států podle článku 1 nejpozději do 1. června každého roku.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2745/99
ze dne 17. prosince 1999,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2505/96 o otevření a správě autonomních celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty a průmyslové výrobky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 26 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě nařízení (ES) č. 2505/96 [1] Rada otevřela celní kvóty Společenství pro některé zemědělské produkty a průmyslové výrobky.
Je třeba postarat se o to, aby bylo Společenství dotyčnými produkty zásobeno, a to za co nejpříznivějších podmínek.
Je proto třeba otevřít celní kvóty Společenství se sníženými nebo nulovými celními sazbami pro odpovídající objemy a navýšit množství nebo prodloužit platnost některých stávajících celních kvót, aniž by byl trh s těmito produkty narušen.
(2) V případě některých produktů, na které se vztahuje výše uvedené nařízení, není nadále v zájmu Společenství zachovat celní kvótu Společenství a tyto produkty by proto měly být z tabulky v příloze I odstraněny.
(3) S ohledem na velké množství úprav, které nabudou účinku dnem 1. ledna 2000, a ve snaze o větší jasnost pro uživatele je třeba tabulku v příloze I výše uvedeného nařízení nahradit tabulkou obsaženou v příloze tohoto nařízení.
(4) S ohledem na hospodářskou důležitost tohoto nařízení pro evropský průmysl a s ohledem na požadavek, aby vstoupilo v platnost dnem 1. ledna 2000, se jedná o naléhavé důvody ve smyslu bodu I. 3 dodatkového protokolu k Amsterodamské smlouvě o úloze vnitrostátních parlamentů v Evropské Unii.
(5) Nařízení (ES) č. 2505/96 je proto třeba změnit,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro kvótové období od 1. ledna do 31. prosince 1999 se příloha I nařízení (ES) č. 2505/96 mění takto:
- pořadové číslo 09.2711: objem celní kvóty se mění na 1035000 tun,
- pořadové číslo 09.2939: objem celní kvóty se mění na 135000000 jednotek,
- pořadové číslo 09.2943: objem celní kvóty se mění na 60000000 jednotek,
- pořadové číslo 09.2944: objem celní kvóty se mění na 48000000 jednotek,
- pořadové číslo 09.2959: objem celní kvóty se mění na 60000 tun,
- pořadové číslo 09.2966: objem celní kvóty se mění na 12000 tun.
Článek 2
Tabulka v příloze I nařízení (ES) č. 2505/96 se nahrazuje tabulkou v příloze tohoto nařízení.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 2754/1999
ze dne 22. prosince 1999,
kterým se mění nařízení (ES) č. 822/1999 o prodeji hovězího masa ze zásob některých intervenčních agentur za předem paušálně stanovené ceny za účelem jeho zpracování ve Společenství pro potravinovou pomoc
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 805/68 ze dne 28. června 1968 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem1, naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1633/982, a zejména na čl. 7 odst. 3 a čl. 9 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) nařízení Komise (ES) č. 822/1999 ze dne 20. dubna 1999 o prodeji hovězího masa ze zásob některých intervenčních agentur za předem paušálně stanovené ceny za účelem jeho zpracování ve Společenství pro potravinovou pomoc3 stanoví prodej intervenčních produktů za účelem potravinové pomoci.
Charitativní organizace, kterým jsou zpracovávané produkty určeny, vyjádřily svůj úmysl distribuovat toto zboží do některých třetích zemí.
Místní potíže však doposud znemožňovaly tuto distribuci.
S cílen stanovit dostatek času pro překonání uvedených potíží je vhodné prodloužit planost vývozních licencích pro dané zboží;
(2) opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 5 nařízení (ES) č. 822/1999 se doplňuje nový odstavec, který zní: "4. Odchylně od čl. 8 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 1445/95(*) je doba platnosti vývozních licencí vydaných pro produkty, na které se vztahuje toto nařízení, 12 měsíců počínaje dnem jejich skutečného vydání ve smyslu čl. 21 odst. 2 nařízení Komise (EHS) č. 3719/88(**). ________________________ (*) Úř. věst. L 143, 27.6.1995, s. 35. (**) Úř. věst. L 331, 2.12.1988, s. 1."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2757/1999
ze dne 22. prosince 1999,
kterým se mění přílohy I a II nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2728/1999 [2], a zejména na články 6, 7 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle nařízení (EHS) č. 2377/90 musí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin.
(2) Maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky vyhodnotí všechny relevantní informace, které se týkají bezpečnosti reziduí příslušných látek pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin.
(3) Při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, povolené hladiny ve všech významných poživatelných tkáních získávaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň) a charakter rezidua, které je významné pro sledování reziduí (indikátorové reziduum).
(4) Pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v příslušných právních předpisech Společenství, musí být maximální limity reziduí obecně stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin.
Játra a ledviny jsou však často z jatečně upravených těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány, a maximální limity reziduí proto musí být rovněž vždy stanoveny i pro svalovou tkáň nebo tkáň tukovou.
(5) V případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med.
(6) Karazolol a penethamat musí být zařazeny do přílohy I nařízení (EHS) č. 2377/90.
(7) Urginea maritima, phytolacca americana, levothyroxin, selenan barnatý a dijódtyrosin musí být zařazeny do přílohy II nařízení (EHS) č. 2377/90.
(8) Než toto nařízení vstoupí v platnost, musí být stanovena přiměřená lhůta k tomu, aby mohly členské státy učinit veškeré úpravy, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci příslušných veterinárních léčivých přípravků vydaná v souladu se směrnicí Rady 81/851/EHS [3] naposledy pozměněnou směrnicí 93/40/EHS [4], aby byla zohledněna ustanovení tohoto nařízení.
(9) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I a II nařízení (EHS) č. 2377/90 se mění tak, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2758/1999
ze dne 22. prosince 1999,
kterým se mění příloha II nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2757/1999 [2], a zejména na články 7 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle nařízení (EHS) č. 2377/90 musí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin.
(2) Maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky vyhodnotí všechny relevantní informace, které se týkají bezpečnosti reziduí příslušných látek pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin.
(3) Při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, povolené hladiny ve všech významných poživatelných tkáních získávaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň) a charakter rezidua, které je významné pro sledování reziduí (indikátorové reziduum).
(4) Pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v příslušných právních předpisech Společenství, musí být maximální limity reziduí obecně stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin.
Játra a ledviny jsou však často z jatečně upravených těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány, a maximální limity reziduí proto musí být rovněž vždy stanoveny i pro svalovou tkáň nebo tkáň tukovou.
(5) V případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med.
(6) Gel z aloe vera a extrakt z celých listů aloe vera musí být zařazeny do přílohy II nařízení (EHS) č. 2377/90.
(7) Před tím, než toto nařízení vstoupí v platnost, musí být stanovena přiměřená lhůta k tomu, aby členské státy mohly učinit veškeré úpravy, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci příslušných veterinárních léčivých přípravků vydaná v souladu se směrnicí Rady 81/851/EHS [3] naposledy pozměněnou směrnicí 93/40/EHS [4], aby byla zohledněna ustanovení tohoto nařízení.
(8) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha II nařízení (EHS) č. 2377/90 se mění tak, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2759/1999
ze dne 22. prosince 1999,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1268/1999 o podpoře Společenství pro předvstupní opatření v oblasti zemědělství a rozvoje venkova v kandidátských zemích střední a východní Evropy v předvstupním období
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1268/1999 ze dne 21. června 1999 o podpoře Společenství pro předvstupní opatření v oblasti zemědělství a rozvoje venkova v kandidátských zemích střední a východní Evropy v předvstupním období [1], a zejména na čl. 9 odst. 2 a čl. 12 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Cílem předvstupních opatření Společenství v oblasti zemědělství a rozvoje venkova v kandidátských zemích střední a východní Evropy (dále jen "SAPARD") stanovená v nařízení (ES) č. 1268/1999 je zejména umožnit kandidátským zemím provádět acquis communautaire v oblastech společné zemědělské politiky a souvisejících politik, jakož i řešení prioritních a specifických problémů přizpůsobení zemědělství a venkovských oblastí v kandidátských zemích.
(2) Podpora poskytovaná podle programu SAPARD přihlíží zejména k jejímu vlivu na ochranu životního prostředí a na udržitelný rozvoj hospodářství dané kandidátské země a na obecné zásady v oblasti sociální soudržnosti; podpora Společenství nenahrazuje financování, které je v každé kandidátské zemi dostupné, ale doplňuje odpovídající vnitrostátní opatření nebo k němu přispívá.
(3) Podpora se poskytuje v tomto ohledu zpravidla podle platných předpisů o podpoře Společenství pro rozvoj venkova, zejména podle cílů a nástrojů stanovených v nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 ze dne 17. května 1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) a o změně a zrušení některých nařízení [2] a v nařízení Komise (ES) č. 1750/1999 [3], kterým se stanoví prováděcí pravidla k uvedenému nařízení.
1268/1999 jsou podobná opatřením uvedeným v nařízení (ES) č. 1257/1999, a kandidátské země by je proto měly provádět pokud možno podle zásad pro provádění těchto opatření ve Společenství.
Poukazuje se na podmínky, které se mají ohledně těchto opatření používat.
(5) K nápravě strukturálních nedostatků v zásobování a uvádění na trh zemědělských produktů vyplývajících z nedostatečné organizace producentů v kandidátských zemích je potřebná podpora pro povzbuzování k vytvoření seskupení producentů.
Proto by se měla podpora poskytovat v přechodném předvstupním období podle odpovídajících zásad Společenství, s odchýlením se od nich nebo jejich doplněním tam, kde je to zapotřebí pro řešení konkrétních situací v kandidátských zemích.
(6) Pro jiná opatření uvedená v článku 2 nařízení (ES) č. 1268/1999 lze poskytnout podporu Společenství, pokud jsou součástí programu schváleného Komisí.
(7) Pravidla způsobilosti výdajů podle SAPARD by měly zohledňovat dobu použitelnosti nařízení (ES) č. 1268/1999 a požadavek minimální doby, během níž mají podniky zůstat v podstatě nezměněné, aby byl splněn jejich účel.
Zvláštní podmínky způsobilosti výdajů by měly být dohodnuty v rámci dvoustranných dohod mezi Společenstvím a jednotlivými kandidátskými zeměmi.
(8) Program SAPARD se provádí podle řídicích pokynů stanovených v nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech [4].
2 nařízení (ES) č. 1268/1999 sledují Komise a kandidátská země provádění programu, přičemž je nutné definovat ukazatele, které se mají při tomto postupu používat.
Pro tento účel by se měly vzít v úvahu ukazatele uvedené v nařízení (ES) č. 1260/1999.
(9) Pomoc z podpory Společenství pro předvstupní opatření v oblasti zemědělství a rozvoje venkova v kandidátských zemích střední a východní Evropy v předvstupním období a pomoc Společenství podle nařízení Rady (ES) č. 1267/1999 ze dne 21. června 1999 o zřízení nástroje předvstupních strukturálních politik [5] [6] by měly být koordinovány podle nařízení Rady (ES) č. 1266/1999 ze dne 21. června 1999 o koordinaci podpory kandidátským zemím v rámci předvstupní strategie a o změně nařízení (EHS) č. 3906/89.
(10) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro zemědělské struktury a rozvoj venkova,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Cíl
Toto nařízení stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1268/1999 o podpoře Společenství pro předvstupní opatření v oblasti zemědělství a rozvoje venkova v kandidátských zemích střední a východní Evropy v předvstupním období.
Článek 2
Investice do zemědělských hospodářství
1. Podporu pro investice do zemědělských hospodářství lze poskytovat za podmínek stanovených v hlavě II kapitole I nařízení (ES) č. 1257/1999, s výjimkou článku 7 uvedené kapitoly.
2. Podpora pro investice se poskytuje zemědělským hospodářstvím,
- která dodržují vnitrostátní minimální normy týkající se životního prostředí, hygieny a životních podmínek zvířat v době přijetí rozhodnutí o poskytnutí podpory a
- jejichž hospodářskou životaschopnost při ukončení investic lze prokázet.
Pokud však jsou krátce před obdržením žádosti nově zavedeny minimální normy acquis communautaire, pokud jde o životní prostředí, hygienu a životní podmínky zvířat, je rozhodnutí poskytnout podporu podmíněno dodržováním těchto nových norem dotyčným hospodářstvím na konci období investování.
3. Každá kandidátská země určí meze celkových investic, pro které lze poskytnout podporu, s přijatelné normy profesní kvalifikace a způsobilosti zemědělců, aby mohli obdržet podporu.
Článek 3
Zlepšení zpracovávání a uvádění na trh zemědělských a rybářských produktů
Podporu lze poskytnout pro finanční investice uvedené v článcích 25 a 26 nařízení (ES) č. 1257/1999 týkajícího se zlepšení zpracovávání a uvádění na trh zemědělských produktů a produktů rybolovu zahrnutých v příloze I Smlouvy, které pocházejí z kandidátských zemí nebo ze Společenství.
Finanční investice na maloobchodní úrovni jsou z podpory vyloučeny.
2. Podporu lze poskytnout na výdaje na
a) výstavbu a pořizování nemovitého majetku, s výjimkou koupě pozemku,
b) nové stroje a zařízení včetně počítačového programového vybavení,
c) běžné náklady, např. poplatky architektům, inženýrům a konzultantům, poplatky za studie proveditelnosti a za získání patentů a licencí, kromě výdajů uvedených v písmenech a) a b), do výše 12 % těchto výdajů.
Článek 4
Zemědělství a životní prostředí
Podporu lze poskytovat pro činnosti uvedené v hlavě II kapitole VI nařízení (ES) č. 1257/1999, které splňují podmínky tam uvedené, pokud se týkají experimentálních činností.
Cílem těchto činností musí být rozvíjení praktických zkušeností v oblasti zemědělství a životního prostředí na úrovni správy i zemědělského hospodářství.
Článek 5
Odborné vzdělávání
1. Podporu lze poskytovat pro činnosti uvedené v hlavě II kapitole III nařízení (ES) č. 1257/1999, které splňují podmínky tam uvedené.
2. Podporu pro odborné vzdělávání nelze poskytnout pro vzdělávací kurzy nebo vzdělávání, které jsou součástí běžných programů výuky zemědělství a lesnictví na středních nebo vyšších školách.
Článek 6
Seskupení producentů
1. Podporu lze poskytovat za účelem povzbuzování k vytváření seskupení producentů a k usnadnění jejich správního fungování během prvních pěti let ode dne jejich uznání.
2. Tento článek se vztahuje na seskupení producentů vytvořená za účelem společného přizpůsobení produkce producentů, kteří jsou členy těchto skupin, požadavkům trhu a společného uvádění zboží na trh, včetně soustřeďování prodeje, přípravy k prodeji a dodávkám velkoodběratelům, a zavedení společných pravidel pro výrobní informace, se zvláštním zřetelem k informacím o sklizni a dostupnosti, a která jsou kandidátskou zemí úředně uznána.
3. Podpora poskytovaná seskupením producentů uznaným po 1. lednu 2000 na dobu prvních pěti let ode dne jejich uznání se poskytuje paušální částkou na náklady na vytvoření a činnost seskupení producentů.
4. Podpora uvedená v odstavci 3 se určuje pro každé seskupení producentů na základě jeho roční produkce uvedené na trh v těchto výších:
a) za první rok 5 %, za druhý rok 5 %, za třetí rok 4 %, za čtvrtý rok 3 % a za pátý rok 2 % roční produkce nepřevyšující 1 milion eur,
b) za první rok 2,5 %, za druhý rok 2,5 %, za třetí rok 2 %, za čtvrtý rok 1,5 % a za pátý rok 1,5 % roční produkce převyšující 1 milion eur,
c) u každého seskupení producentů je tato podpora omezena stropem, který činí:
- za první rok 100000 eur,
- za druhý rok 100000 eur,
- za třetí rok 80000 eur,
- za čtvrtý rok 60000 eur,
- za pátý rok 50000 eur,
a vyplácí se v ročních splátkách.
Článek 7
Lesnictví
1. Podporu lze poskytovat pro činnosti uvedené v článcích 29 a 30, s výjimkou čl. 30 odst. 1 šesté odrážky nařízení (ES) č. 1257/1999, které splňují podmínky tam uvedené.
2. Podpora se poskytuje pro zalesňování zemědělské půdy za předpokladu, že je toto vysazování přizpůsobeno místním podmínkám a je v souladu se životním prostředím.
Podpora může kromě nákladů na výsadbu zahrnovat roční prémii na zalesněný hektar k pokrytí nákladů na udržování v období až pěti let.
3. Podpora na zalesňování zemědělské půdy v držení veřejnoprávních subjektů zahrnuje pouze náklady na zaměstnance.
4. V případě výsadby vánočních stromků se podpora na zalesnění zemědělské půdy neposkytuje.
5. V případě rychle rostoucích dřevin pěstovaných v krátkém období se podpora na zalesňování udělí pouze pro náklady na výsadbu.
Článek 8
Způsobilost
1. Pro výdaje na činnosti podle opatření uvedených v článcích 2 až 7 tohoto nařízení a všech jiných opatření uvedených v článku 2 nařízení (ES) č. 1268/1999 lze poskytnout podporu Společenství, pouze jsou-li tyto činnosti součástí programu pro rozvoj zemědělství a venkova schváleného podle čl. 4 odst. 5 nařízení (ES) č. 1268/1999.
2. Pro výdaje lze poskytnout podporu Společenství, jestliže je kandidátská země skutečně vyplatila jednotlivému příjemci opatření k podpoře rozvoje venkova po 31. prosinci 1999 a po dni, kdy plán rozvoje venkova anebo jakákoli změna tohoto plánu, vyplývající z daného opatření, byly předloženy nebo sděleny Komisi.
Podporu pro výdaje lze poskytovat od pozdějšího z obou dat.
Konečným datem způsobilosti závazku je buď konec rozpočtového roku 2006, nebo den přistoupení příslušné kandidátské země, podle toho, co nastane dříve.
3. Pro operaci lze dále poskytovat podporu, pouze pokud během pěti let ode dne schválení platby platební agenturou kandidátské země není podrobena podstatné změně
a) ovlivňující její povahu nebo podmínky jejího provádění anebo poskytující určitému podniku nebo veřejnému subjektu nepřiměřenou výhodu a
b) vyplývající buď ze změny povahy vlastnictví v některém článku infrastruktury, anebo ze zastavení nebo změny místa výrobní činnosti.
Článek 9
Řídící orgán
Komise zajistí, aby každá kandidátská země vytvořila řídící orgán odpovídající za účinné a správné řízení uvedeného programu a zabezpečovala vysokou úroveň jeho činnosti.
Článek 10
Sledované ukazatele
Specifické fyzikální ukazatele, ukazatele životního prostředí a finanční ukazatele používané při sledování provádění tohoto programu musí brát v úvahu prvky zmíněné v článku 36 nařízení (ES) č. 1260/1999.
Článek 11
Výroční a závěrečné zprávy
Výroční zprávy uvedené v čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. l268/1999 obsahují, kromě případně použitelných prvků uvedených v článku 37 nařízení (ES) 1260/1999, fyzikální ukazatele ke každému opatření.
Článek 12
Hodnocení
Posouzení a hodnocení uvedená v článku 5 nařízení (ES) č. 1268/1999 se provádějí s přihlédnutím k hodnotícím postupům stanoveným v hlavě IV kapitole III nařízení (ES) č. 1260/1999 a v kapitole III oddíle 5 nařízení (ES) č. 1750/1999.
Článek 13
Závěrečná ustanovení
Podrobnější podmínky podpory a způsobilosti výdajů na základě tohoto nařízení zohledňující pokyny Komise pro členské státy budou stanoveny v dvoustranných dohodách uzavřených mezi Komisí za Evropské společenství a každou kandidátskou zemí.
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2760/1999
ze dne 22. prosince 1999,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 3149/92, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dodávky potravin z intervenčních zásob ve prospěch nejchudších osob ve Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3730/87 ze dne 10. prosince 1987, kterým se stanoví obecná pravidla pro dodávky potravin z intervenčních zásob organizacím pověřeným jejich rozdělením nejchudším osobám ve Společenství [1], ve znění nařízení (ES) č. 2535/95 [2], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
3149/92 [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 267/96 [4], stanoví prováděcí pravidla týkající se veřejných nabídkových řízení pořádaných v členských státech s ohledem na provádění ročního plánu.
Mělo by být jednoznačně stanoveno, že tato veřejná nabídková řízení musí zahrnovat všechna nezbytná ustanovení o doručení dodávek, a mělo by být přijato ustanovení, aby se upravila platba za ně, založená na splnění nebo nesplnění stanovených požadavků.
(2) Článek 6 nařízení (EHS) č. 3149/92 stanoví, že přepravní náklady mají být hrazeny na základě paušálních částek stanovených v příloze uvedeného nařízení.
Ve světle zkušeností však toto stanovení již není vhodné a přepravní náklady musí být hrazeny na základě řádně odůvodněných skutečných nákladů stanovených na základě veřejného nabídkového řízení podle čl. 4 odst.
3 výše uvedeného nařízení. Stejně tak by mělo být určeno, že hrazení přepravních nákladů mezi sklady dobročinné organizace a místem konečného rozdělení se provádí na základě podpůrných dokladů.
(3) V případě, že by produkty potřebné k provádění plánu měly být nedostupné v jednou nebo více členských státech, měly by být v rámci Společenství organizovány přesuny skladovaných produktů podle článkem 7 nařízení (EHS) č.
3149/92. Za účelem účinnějšího řízení by tyto přesuny měly být organizovány na začátku účetního roku a měla by být přijata ustanovení pro vhodné úpravy.
(4) Pro účetní účely záruční sekce EZOZF je účetní hodnotou hovězího masa z intervenčních zásob intervenční cena, která je předmětem koeficientů stanovených pro různé části masa.
Tyto koeficienty je třeba změnit na základě změn v přepočítacích koeficientech používaných pro různé části masa, zejména na základě veřejných nabídkových řízení pro řízení trhu s těmito produkty.
(5) Měla by být připomenuta povinnost členských států učinit všechny nezbytné kroky k zajištění toho, aby byl roční plán řádně prováděn, a rovněž předcházet protiprávním jednáním při poskytování dodávek a sankcionovat je.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem všech příslušných řídících výborů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 3149/92 se mění takto:
1. V článku 4 se vkládá nový odstavec 5, který zní: "5. Výzvy k podávání nabídek obsahují nezbytná ustanovení o dodávkách, zejména, pokud jde o kvalitu, balení a označení produktu. Také obsahují ustanovení o tom, že pokud kvalita, balení nebo označení produktů oznámených v dobu stanovenou pro dodání neodpovídá přesně tomu, co bylo určeno, ale nebrání tomu, aby zboží nebylo přijato pro zamýšlené použití, mohou příslušné orgány při výpočtu částku snížit."
2. Ustanovení čl. 6 odst. 2 se nahrazuje tímto: "1. Na řádně odůvodněnou žádost k příslušnému orgánu v každém členském státě se dobročinným organizacím pověřeným rozdělením produktů hradí přepravní náklady na území členského státu mezi sklady dobročinných organizací a místy rozdělení příjemcům."
3. Ustanovení čl. 6 odst. 1 se zrušuje.
4. Ustanovení čl. 7 odst. 1 se nahrazuje tímto: "1. Nejsou-li produkty obsažené v plánu dostupné z intervence v členském státě, kde jsou takové produkty žádány povolí Komise postupem podle článku 6 nařízení (EHS) č. 3730/87 přesun dotyčného produktu z členského státu, v jehož intervenčních zásobách se nachází, do členského státu, kde se použije k provádění plánu.
Členský stát přijímající produkty zveřejní výzvu k podávání nabídek, aby se určily nejvýhodnější podmínky dodávek.
Přepravní náklady v rámci Společenství jsou předmětem nabídky předložené v peněžní hodnotě a nemohou být placeny ve formě produktů.
V souvislosti s tímto veřejným nabídkovým řízením se použije čl. 4 odst.
5. Ustanovení čl. 7 odst. 2 první věty se nahrazuje tímto:
"Přepravní náklady v rámci Společenství nese Společenstvím a proplácejí se členskému státu." 6. V článku 9 se vkládá odstavec 3, který zní: "Členské státy přijmou všechna opatření potřebná k zajištění toho, aby byl plán řádně prováděn a předcházelo se protiprávnímu jednání a sankcionovalo se. Proto mohou pozastavit účast hospodářských subjektů v nabídkovém řízení v závislosti na závažnosti chyby nebo protiprávního jednání zaznamenaného ve vedení předchozí dodávky či jiných srovnatelných činnostech."
7. Příloha I se nahrazuje tímto:
" „PŘÍLOHA
A. Koeficienty uvedené v článku 5: intervenční zásoby nevykostěného hovězího a telecího masa:
- přední čtvrti: 0,35;
- zadní čtvrti: 0,50.
B. Koeficienty uvedené v článku 5: intervenční zásoby vykostěného hovězího a telecího masa:
0,7 _BAR_ Entrecôte _BAR_ Entrecôte _BAR_ Forerib _BAR_
" 8. Příloha II se zrušuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 2761/1999
ze dne 22. prosince 1999,
kterým se mění nařízení (ES) č. 296/96 o údajích předávaných členskými státy, o měsíčním účtování výdajů financovaných záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) a o zrušení nařízení (EHS) č. 2776/88
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 ze dne 17. května 1999 o financování společné zemědělské politiky [1], a zejména na články 4 a 5 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1259/1999 ze dne 17. května 1999, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky [2], a zejména na článek 11 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Při předávání dokladů pro zaúčtování výdajů uskutečněných v měsících květnu a listopadu do rozpočtu Společenství, jak stanoví čl. 3 odst. 5 nařízení Komise (ES) č. 296/96 ze dne 16. února 1996 o údajích předávaných členskými státy, o měsíčním účtování výdajů financovaných záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) a o zrušení nařízení (EHS) č. 2776/88 [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 2236/98 [4], by měly členské státy přiložit tabulku ve formě výpisu z hlavní účetní knihy dlužníků, která uvede celkovou výši všech zjištěných, ale dosud zpět nezískaných dluhů v rámci záruční sekce EZOZF. Rovněž při předávání dokladů pro zaúčtování výdajů uskutečněných v měsících dubnu a říjnu do rozpočtu Společenství, jak stanoví čl. 3 odst. 5 nařízení Komise (ES) č. 296/96, by měly členské státy přiložit tabulky uvádějící částky zadržené podle článků 3 a 4 nařízení (ES) č. 1259/1999 a použití těchto částek v souladu s čl. 5 odst. 2 uvedeného nařízení.
(2) Komise v souladu s čl. 37 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 1750/1999 ze dne 23. července 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) [5], poté, co uvědomí dotčené členské státy, dočasně pozastaví měsíční zálohy na výdaje uskutečněné v souladu s nařízením (ES) č. 1750/1999, pokud neobdrží doklady stanovené v čl. 37 odst. 1 uvedeného nařízení do 30. září každého roku.
(3) Členské státy mohou použít částky uvolněné snížením plateb na základě článků 3 a 4 nařízení (ES) č. 1259/1999 na dodatečná opatření pro rozvoj venkova v souladu s čl.
2 uvedeného nařízení. Částky takto zadržené musí být použity do konce třetího rozpočtového roku po rozpočtovém roce, v němž byly zadrženy.
Částky nevyužité do konce tohoto období budou zpětně získány snížením poslední zálohy v rozpočtovém roce.
K tomuto účelu by k nařízení (ES) č. 296/96 měla být připojena nezbytná ustanovení a jeho název by měl být s ohledem na toto nové nařízení upraven.
(4) Výbor EZOZF a společné řídící výbory uvedené v článku 11 nařízení (ES) č. 1259/1999 nezaujaly stanovisko ve lhůtě stanovené jejich předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 296/96 se mění takto:
1. Název se nahrazuje tímto: "Nařízení Komise (ES) č. 296/96 ze dne 16. února 1996 o údajích předávaných členskými státy, o měsíčním účtování výdajů financovaných záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) a o stanovení některých prováděcích pravidel k nařízení Rady (ES) č. 1259/1999".
2. V článku 3 se vkládá nový odstavec, který zní:
"6a. Dvakrát ročně, a to v měsících květnu a listopadu, pokud se týče tabulky uvedené v písmenu a), a v měsících dubnu a říjnu, pokud se týče tabulek uvedených v písmenu b), připojí členské státy k dokladům předávaným podle odstavce 5 k zaúčtování uskutečněných výdajů do rozpočtu Společenství
a) tabulku ve formě výpisu z hlavní účetní knihy dlužníků, která uvádí celkovou výši všech zjištěných a dosud zpět nezískaných dluhů v rámci záruční sekce EZOZF, a to ke konci měsíce dubna a ke konci rozpočtového roku;
b) tabulky uvádějící stav zadržených částek podle článků 3 a 4 nařízení (ES) č. 1259/1999 na konci dubna a na konci rozpočtového roku a použití těchto částek v souladu s čl. 5 odst. 2 uvedeného nařízení."
3. V článku 4 se doplňuje nový odstavec, který zní: "6. Neobdrží-li Komise doklady uvedené v čl. 37 odst. 1 nařízení (ES) č. 1750/1999 do 30. září každého roku, uvědomí o tom dotyčný členský stát a pozastaví platbu zálohy na výdaje uskutečněné v souladu s uvedeným nařízením za měsíc srpen.
Obdrží-li tyto doklady v době od 1. do 15. října, odloží platbu zálohy uvedené v prvním pododstavci o tolik dní, kolik činilo zpoždění, s nímž doklady obdržela.
Obdrží-li doklady po 15. říjnu, pozastaví platbu záloh na výdaje uskutečněné v souladu s nařízením (ES) č. 1750/1999 za měsíce srpen, září a říjen až do platby zálohy na výdaje za měsíc únor následujícího roku.
Pozastavené částky jsou předmětem globálního závazku pro rozpočtový rok, v němž byly pozastaveny."
4. Článek 6 se nahrazuje tímto: "Článek 6
1. Částky zadržené podle článků 3 a 4 nařízení (ES) č. 1259/1999 se použijí k financování dodatečných opatření podpory Společenství v souladu s čl. 5 odst. 2 uvedeného nařízení do konce třetího rozpočtového roku po rozpočtovém roce, během kterého byly zadrženy.
2. Zadržené částky, které nebyly použity k financování podle odstavce 1 budou odečteny od záloh na výdaje za měsíc říjen daného rozpočtového roku."
5. V čl. 7 odst. 1 prvním pododstavci se doplňuje nové písmeno, které zní: "c) u vykazovaných výdajů se nepřihlíží ke snížení podle článků 3 a 4 nařízení (ES) č. 1259/1999."
6. V článku 8 se slova "v čl. 3 odst. 6" nahrazují slovy "v čl. 3 odst. 6 a 6a".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2762/1999
ze dne 22. prosince 1999,
kterým se upravuje roční maximální intenzita rybolovu pro některá loviště
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2027/95 ze dne 15. června 1995 o zavedení režimu řízení intenzity rybolovu týkající se některých rybolovných oblastí a zdrojů Společenství [1], ve znění nařízení (ES) č. 149/1999 [2], a zejména na článek 4 druhou odrážku uvedeného nařízení,
(1) vzhledem k tomu, že druhá odrážka článku 4 nařízení (ES) č. 2027/95 stanoví, že Komise přijme na žádost členského státu vhodná opatření, aby příslušný členský stát mohl vyčerpat své kvóty podle čl. 6 odst. 2 třetího pododstavce nařízení Rady (ES) č. 685/95 ze dne 27. března 1995 o řízení intenzity rybolovu některých rybolovných oblastí a zdrojů Společenství [3];
(2) vzhledem k tomu, že Španělsko požádalo Komisi o úpravu roční maximální úrovně intenzity rybolovu přidělené jeho plavidlům tak, že se v případě rybolovu zaměřeného na druhy žijící při dně převede část intenzity rybolovu přidělené upevněným zařízením na vlečná zařízení, aby plavidla plující pod vlajkou Španělska mohla plně využít roční kvóty přidělené na základě nařízení Komise;
(3) vzhledem k tomu, že tento převod intenzity rybolovu se týká pouze jednoduché úpravy, kterou se nemění stávající rovnováha, a umožňuje, aby původně přidělené úrovně intenzity byly přizpůsobeny stávající situaci loďstva a aby rybolovné činnosti byly rozšířeny na další druhy žijící při dně;
(4) vzhledem k tomu, že toto nařízení musí neprodleně vstoupit v platnost, aby Španělska mohlo využívat své kvóty;
(5) opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro rybolov a akvakulturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Roční maximální intenzita rybolovu pro Španělské království, pokud jde o druhy žijící při dně a použití vlečného i upevněného zařízení, jak je uvedena v příloze nařízení (ES) č. 2027/95, se upraví, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2765/1999
ze dne 16. prosince 1999,
kterým se mění příloha nařízení (EHS) č. 3846/87, kterým se zavádí nomenklatura zemědělských produktů pro vývozní náhrady
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (EHS) č. 3846/87 ze dne 17. prosince 1987, kterým se zavádí nomenklatura zemědělských produktů pro vývozní náhrady [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2605/1999 [2], a zejména na čl. 3 poslední pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
Nařízení (EHS) č. 3846/87 stanoví zveřejnění úplného znění nomenklatury náhrad platné k 1. lednu každého roku, jak vyplývá z ustanovení nařízení o režimech vývozu pro zemědělské produkty [3].
(2) Je třeba vzít v úvahu změny kombinované nomenklatury, které byly zavedeny nařízením Komise (ES) č. 2204/1999 ze dne 12. října 1999, kterým se měnípříloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [4], použitelná od 1. ledna 2000,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (EHS) č. 3846/87 se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2000.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 2771/1999
ze dne 16. prosince 1999,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o intervenční opatření na trhu s máslem a smetanou
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na články 10 a 40 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) nařízení (ES) č. 1255/1999 nahradilo nařízení Rady (EHS) č. 804/68 [2], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1587/96 [3], a mimo jiné rovněž nařízení Rady (EHS) č. 777/87 [4], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 1634/91 [5], které se týká režimu intervenčního nákupu másla a sušeného odstředěného mléka. S ohledem na tento nový režim a na základě získaných zkušeností je třeba změnit, popřípadě rovněž zjednodušit prováděcí pravidla týkající se intervenčních opatření na trhu s máslem a smetanou. Z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti je tedy nutné přepracovat a sloučit do jediného znění příslušná nařízení, která dosud upravují jednotlivé aspekty intervence, a to nařízení Komise (EHS) č. 2315/76 [6], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1824/97 [7], (EHS) č. 1547/87 [8], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1802/95 [9], (EHS) č. 1589/87 [10], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 124/1999 [11], a (ES) č. 454/95 [12], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 390/1999 [13];
1 nařízení (ES) č. 1255/1999 stanoví kritéria, podle kterých intervenční agentury nakupují máslo prostřednictvím nabídkového řízení a podle kterých musí být tento intervenční nákup pozastaven.
Na jedné straně je nezbytné přesně stanovit, v jakých případech je v dotyčných členských státech intervenční nákup zahájen nebo pozastaven, a na druhé straně je třeba stanovit reprezentativní období, během kterého musí být zjišťována úroveň cen na trhu s máslem v porovnání s intervenční cenou.
Za tímto účelem je třeba definovat pojem "tržní cena másla" a vytvořit systém pro zjišťování uvedených cen na vnitrostátní úrovni.
Z praktických důvodů se Hospodářská unie belgicko-lucemburská považuje za jeden členský stát;
(3) intervenční agentury mohou nakupovat pouze máslo, které splňuje podmínky uvedené v článku 6 nařízení (ES) č. 1255/1999, jakož i podmínky týkající se jakosti a obchodní úpravy, které je třeba stanovit.
Rovněž je nutné stanovit metody analýzy a opatření pro kontrolu jakosti a, bude-li to situace vyžadovat, stanovit provádění kontroly radioaktivity másla, jejíž nejvyšší přípustné úrovně musí být v případě potřeby stanoveny prostřednictvím právních předpisů Společenství.
Členské státy by však měly mít možnost, aby za určitých podmínek zavedly systém vlastní kontroly.
Z praktických důvodů by mělo být možné prodloužit dobu výroby másla nabízeného k intervenci, pokud mezi dvěma nabídkovými řízeními uplyne doba delší než 21 dní;
(4) má-li být zajištěno řádné fungování intervenčního režimu, je nezbytné stanovit podmínky pro schvalování výrobních podniků a kontrolu plnění těchto podmínek.
Účinnost režimu je třeba zajistit tím, že se stanoví opatření pro případ neplnění uvedených podmínek.
Vzhledem k tomu, že máslo může vykoupit intervenční agentura jiného členského státu než státu, na jehož území bylo máslo vyrobeno, je třeba pro tyto případy stanovit způsob, jakým by se nakupující intervenční agentura mohla přesvědčit o tom, zda jsou splněny podmínky týkající se jakosti a obchodní úpravy;
(5) nařízení (ES) č. 1255/1999 stanoví, že intervenční nákup se uskutečňuje prostřednictvím nabídkového řízení.
Má-li být všem zájemcům ve Společenství zajištěno rovné zacházení, musí být oznámení o nabídkovém řízení vyhlášeno v Úředním věstníku Evropských společenství.
Musí být stanoveny základní podmínky nabídky, zejména minimální množství, lhůta pro podání nabídek a maximální nákupní cena.
Ve snaze zajistit, aby v okamžiku podání nabídky a po uskladnění másla byly splněny požadavky na jakost a obchodní úpravu, je třeba požadovat, aby účastník přiložil k nabídce písemné prohlášení o splnění uvedených požadavků.
Současně s nabídkou musí být rovněž složena jistota jako záruka toho, že po uplynutí lhůty pro podání nabídek zůstane nabídka v platnosti a že máslo bude dodáno ve stanovené lhůtě;
(6) jakost másla a podmínky stanovené pro jeho nákup by měly být zajištěny prostřednictvím kontrol prováděných v různých fázích skladování.
Důsledky neplnění uvedených požadavků nesmí zatížit rozpočet Společenství; proto je třeba stanovit, že hospodářský subjekt musí odebrat zpět máslo nesplňující dané podmínky a že je povinen uhradit náklady na skladování;
(7) je nezbytné stanovit povinnosti členských států týkající se řádné správy skladovaných množství, zejména stanovit vzdálenost místa skladování a náklady, které je nutno uhradit v případě překročení této vzdálenosti, povinnost zajistit přístup k zásobám a možnost identifikovat jednotlivé šarže, jakož i povinnost pojistit skladované máslo proti rizikům.
Je třeba zajistit, aby četnost a rozsah kontrol byly jednotné, a proto musí být rovněž přesně stanoven druh a počet kontrol skladovacích prostor, které mají provádět vnitrostátní orgány;
(8) řádné řízení množství másla pro intervenční nákup vyžaduje, aby se prodej másla uskutečnil, jakmile se objeví odbytové možnosti.
K zajištění rovného přístupu k prodávanému produktu je třeba nadále umožňovat nákup másla všem zájemcům.
Nemá-li dojít k destabilizaci trhu, je nutné stanovit prodejní cenu s přihlédnutím k situaci na trhu.
Musí být stanoveny prodejní podmínky, včetně povinnosti složit jistotu na výkon, zejména pokud jde o převzetí másla, jakož i lhůty pro platbu.
Aby mohl být pravidelně sledován stav zásob, je nezbytné, aby členské státy sdělovaly prodaná množství másla Komisi;
(9) čl. 6 odst. 3 nařízení (ES) č. 1255/1999 stanoví, že soukromému skladování másla a smetany se poskytuje podpora. Má-li být zajištěna účinná kontrola tohoto režimu, je nutné stanovit povinnost uzavírat smlouvu, jakož i stanovit zadávací podmínky, zejména podmínky skladování. Ze stejného důvodu musí být rovněž stanovena pravidla týkající se dokumentace, účetnictví, jakož i četnosti a způsobů kontrol, zejména pokud jde o požadavky uvedené v čl. 6 odst. 3 nařízení (ES) č. 1255/1999. Pro usnadnění kontrol fyzické přítomnosti produktů ve skladu, na které se vztahují smlouvy o soukromém skladování, je nezbytné stanovit vyskladňování v šaržích, pokud členský stát nepovolí vyskladnění menšího množství;
(10) pro řádné řízení režimu soukromého skladování je třeba jednou za rok stanovit částku podpory na základě doby skladování, jakož i dny uskladnění a dny, kdy může skladovatel vyskladnit celé množství, které je předmětem smlouvy, nebo jeho část.
Tyto termíny, doba skladování a částka podpory mohou být s přihlédnutím k situaci na trhu změněny;
(11) za účelem zohlednění hodnoty produktu a z praktických důvodů je třeba v případě podpory poskytované na smetanu, stanovit její částku přepočtem na ekvivalent másla a podle obsahu tuku.
Je rovněž oprávněné vyžadovat, aby obsah tuku byl systematicky kontrolován.
Za tímto účelem je nezbytné stanovit, že skladovatel se musí zavázat, že po celou dobu skladování bude dodržovat minimální obsah tuku stanovený předem.
Zkušenosti ukázaly, že v některých případech je žádoucí snížit administrativní zátěž tím, že kontroly budou prováděny odběrem vzorků.
Vzhledem k tomu, že je však nemožné přesně ověřit obsah tuku ve smetaně po zmrazení, je třeba stanovit, že v případě nesplnění uvedených závazků se podpora neposkytne na žádnou šarži umístěnou do skladu po poslední kontrole s uspokojivými výsledky;
(12) čl. 6 odst. 3 třetí pododstavec nařízení (ES) č. 1255/1999 stanoví, že částku podpory lze zvýšit podle vývoje situace na trhu. Je proto nutné stanovit podmínky, za kterých se tato úprava bude provádět, jakož i rozsah této úpravy;
(13) nařízení (ES) č. 1255/1999 stanoví intervenční cenu od 1. července 2000, a proto je z důvodu přehlednosti nutné stanovit intervenční cenu použitelnou mezi dnem vstupu tohoto nařízení v platnost a 30. červnem 2000;
(14) opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
Oblast působnosti
Článek 1
1. Toto nařízení stanoví prováděcí pravidla pro intervenční opatření v odvětví mléka a mléčných výrobků podle článku 6 nařízení (ES) č. 1255/1999.
2. Pro účely tohoto nařízení se Hospodářská unie belgicko-lucemburská považuje za jeden členský stát.
KAPITOLA II
Veřejné skladování
ODDÍL 1
Podmínky nákupu másla
Článek 2
1. Jakmile se v členském státě zjistí, že po dva po sobě následující týdny je tržní cena nižší než 92 % intervenční ceny, zahájí Komise v dotyčném členském státě nákup prostřednictvím nabídkového řízení uvedeného v čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 1255/1999, a to postupem podle článku 42 uvedeného nařízení.
2. Jakmile se v členském státě zjistí, že po dva po sobě následující týdny se tržní cena rovná 92 % intervenční ceny nebo je vyšší než 92 % tržní ceny, zastaví Komise v dotyčném členském státě nákup prostřednictvím nabídkového řízení uvedeného v čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 1255/1999, a to postupem podle článku 42 uvedeného nařízení.
Článek 3
Intervenční agentury nakupují pouze máslo, které splňuje podmínky stanovené v čl. 6 odst. 2 prvním pododstavci nařízení (ES) č. 1255/1999 a článku 4 tohoto nařízení.
Článek 4
1. Příslušné orgány kontrolují jakost másla s použitím metod analýzy uvedených v přílohách I, II a III a s použitím vzorků odebraných podle pravidel uvedených v příloze IV.
Pokud Komise souhlasí, mohou však členské státy zavést pod svým dohledem systém vlastní kontroly zaměřené na některé požadavky na jakost a na některé schválené podniky.
2. Úrovně radioaktivity v másle nesmějí překračovat nejvyšší přípustné úrovně případně stanovené právními předpisy Společenství.
Úroveň radioaktivní kontaminace produktu se kontroluje pouze tehdy, pokud to situace vyžaduje a pouze po dobu nezbytně nutnou.
V případě potřeby se trvání a rozsah kontrolních opatření stanoví postupem podle článku 42 nařízení (ES) č. 1255/1999.
3. Máslo musí být vyrobeno během 23 dní přede dnem uplynutí lhůty pro podávání nabídek uvedené v článku 10.
Pokud je doba mezi dvěma po sobě jdoucími nabídkovými řízeními delší než 21 den, může být máslo vyrobeno během této doby.
4. Minimální množství nabízeného másla je 10 tun.
Členské státy mohou stanovit, že máslo musí být nabízeno pouze v celých tunách.
5. Máslo se balí a dodává v blocích o čisté váze minimálně 25 kilogramů.
6. Obaly másla musí být nové, zhotovené z odolných materiálů tak, aby máslo chránily během přepravy, skladování a vyskladnění.
Na obalech musí být uvedeny minimálně tyto údaje, vyjádřené případně formou kódů:
a) číslo schválení umožňující určit výrobní závod a členský stát výroby;
b) datum výroby;
c) datum uskladnění;
d) číslo výrobní šarže a číslo balení; číslo balení může být nahrazeno číslem palety, které je na ní vyznačeno;
e) označení "máslo ze sladké smetany", pokud vodní fáze másla má odpovídající pH;
f) vnitrostátní jakostní třída uvedená v příloze V, pokud to vyžaduje členský stát výroby.
Členské státy mohou stanovit, že netrvají na splnění povinnosti označit obal datem uskladnění, pokud se osoba odpovědná za sklad zaváže, že bude vést evidenci, do které v den uskladnění zapíše údaje uvedené v druhém pododstavci.
Článek 5
1. Podnik uvedený v čl. 6 odst. 2 nařízení (ES) č. 1255/1999 se schválí pouze tehdy, pokud:
a) je schválen podle článku 10 směrnice Rady 92/46/EHS [14] a pokud má odpovídající technické vybavení;
b) se zaváže, že bude neustále vést evidenci způsobem stanoveným příslušným subjektem každého členské státu a zapisovat údaje o původu surovin, o množství získaného másla a obalu, identifikační údaje a datum vyskladnění každé výrobní šarže určené k veřejné intervenci;
c) souhlasí s tím, že umožní zvláštní úřední kontrolu své výroby másla a že případně splní vnitrostátní požadavky na jakostní třídu uvedenou v příloze V;
d) se zaváže, že s předstihem minimálně dvou pracovních dnů bude informovat příslušný subjekt pověřený prováděním kontroly o svém záměru vyrábět máslo určené k veřejné intervenci.
Členský stát však může stanovit kratší lhůtu.
2. S cílem zajistit dodržování tohoto nařízení provádějí příslušné subjekty neohlášené kontroly na místě, na základě výrobního programu dotyčných podniků, v jehož rámci vyrábějí máslo určené k intervenci.
Provádějí alespoň:
a) jednu kontrolu za každých 28 dní výroby pro intervenci a alespoň jednou za šest měsíců, za účelem prověření záznamů uvedených v odst. 1 písm. b);
b) jednu kontrolu za pololetí za účelem ověření, zda jsou splněny ostatní podmínky pro schválení uvedené v odstavci 1.
3. Schválení je odebráno, pokud podnik již nesplňuje požadavky stanovené v odst.
1 písm. a). Schválení může být dotyčnému podniku na jeho žádost znovu uděleno, nejdříve však po šesti měsících a po provedení důkladné kontroly.
Pokud se zjistí, že podnik nesplnil některý ze závazků uvedených v odst. 1 písm. b), c) a d), schválení se s výjimkou případu vyšší moci pozastaví na dobu v rozmezí od jednoho do 12 měsíců podle závažnosti dané nesrovnalosti.
Uvedené pozastavení se nepoužije, pokud členský stát zjistí, že nesrovnalost nebyla způsobena úmyslně nebo hrubou nedbalostí a že pro účinnost kontrol uvedených v odstavci 2 má minimální význam.
4. O kontrolách provedených podle odstavců 2 a 3 musí být vypracována zpráva, v které je uvedeno:
a) datum kontroly;
b) její délka;
c) popis kontrolní činnosti.
Kontrolní zprávu musí podepsat odpovědný inspektor.
5. Členské státy sdělí Komisi opatření přijatá v souvislosti s kontrolami stanovenými v odstavcích 2 a 3 ve lhůtě jednoho měsíce od jejich přijetí.
Článek 6
1. Pokud je máslo nabídnuto k intervenci v jiném členském státě, než ve kterém bylo vyrobeno, je jeho nákup podmíněn předložením osvědčení, které příslušný subjekt členského státu výroby vystaví nejpozději 45 dní po uplynutí lhůty pro podávání nabídek.
Osvědčení obsahuje údaje uvedené v čl. 4 odst. 6 písm. a), b) a d), případně písm. f), a potvrzení, že jde o máslo vyrobené ve schváleném podniku Společenství přímo a výhradně z pasterizované smetany ve smyslu čl. 6 odst. 6 druhé odrážky nařízení (ES) č. 1255/1999.
2. Pokud členský stát výroby provedl kontroly uvedené v čl. 4 odst. 1, obsahuje osvědčení rovněž výsledky těchto kontrol a potvrzení, že jde o máslo ve smyslu čl. 6 odst. 2 prvního pododstavce nařízení (ES) č. 1255/1999. V takovém případě musí být obal uvedený v čl. 4 odst. 6 přelepen očíslovaným štítkem příslušného subjektu členského státu výroby. Číslo na štítku musí být uvedeno v osvědčení uvedeném v odstavci 1.
ODDÍL 2
Zjišťování cen
Článek 7
Tržní ceny másla uvedené v čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 1255/1999 jsou ceny ze závodu, které musí být uhrazeny do 21 dní a v kterých nejsou zahrnuty vnitrostátní daně a poplatky; jsou to ceny čerstvého másla, které splňuje podmínky uvedené v čl. 6 odst. 2 prvním pododstavci nařízení (ES) č. 1255/1999 a které je baleno v blocích o minimální čisté hmotnosti 25 kilogramů.
Tyto ceny ze závodu se zvyšují o paušální částku ve výši 2,5 EUR na 100 kg, která je stanovena s ohledem na dopravní náklady nezbytné pro dodání másla do chladírenského skladu.
Článek 8
1. Tržní ceny na vnitrostátní úrovni zjišťují každý týden kotačními komisemi nebo podle jejich záznamu na reprezentativních trzích.
Týdenní zjišťování se týká cen uvedených v článku 7, které byly zaznamenány během předcházejícího týdne.
Ceny se udávají za 100 kilogramů v eurech a zaokrouhlují se na dvě desetinná místa.
2. Členské státy stanoví:
a) složení kotačních komisí tak, aby bylo zajištěno paritní zastoupení kupujících a prodávajících, jejichž podíl na obchodování s máslem je významný, popřípadě stanoví systém zaznamenávání cen na reprezentativních trzích;
b) opatření nezbytná pro kontrolu údajů, na jejichž základě se ceny zjišťují;
c) v případě, kdy obchodování s máslem o jakosti uvedené v článku 7 prvním pododstavci nedosahuje objemu považovaného za dostatečný pro to, aby byl reprezentativní, kritéria pro stanovení poměru mezi cenami másla, u kterého byl uskutečněn dostatečný počet transakcí, a cenami másla uvedeného v článku 7.
Členské státy sdělí Komisi popis systému stanoveného v souladu s prvním pododstavcem.
3. Každý týden nejpozději ve středu do 12:00 hodin (bruselského času) sdělí členské státy Komisi ceny zjištěné podle odstavce 1.
4. Každý čtvrtek zjistí Komise úroveň tržní ceny v každém členském státě v porovnání s intervenční cenou.
ODDÍL 3
Nabídkové řízení
Článek 9
Jakmile Komise zjistí, že jsou v členském státě splněny podmínky uvedené v čl. 2 odst. 1, intervenční agentura vykoupí máslo podle ustanovení tohoto oddílu.
Oznámení o nabídkovém řízení se zveřejňuje v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 10
Lhůta pro podávání nabídek u jednotlivých nabídkových řízení končí každé druhé a čtvrté úterý v měsíci ve 12,00 hodin (bruselského času), s výjimkou druhého úterý v srpnu a čtvrtého úterý v prosinci.
Pokud je úterý dnem státního svátku, uvedená lhůta končí poslední předcházející pracovní den ve 12,00 hodin (bruselského času).
Článek 11
1. Zájemci se účastní nabídkového řízení tak, že intervenční agentuře členského státu předloží písemnou nabídku proti potvrzení o převzetí nebo použijí jakýkoliv jiný způsob písemné telekomunikace s potvrzením o převzetí.
2. V nabídce se uvede:
a) jméno a adresa účastníka nabídkového řízení;
b) nabízené množství, minimální obsah tuku;
c) cena, bez vnitrostátních poplatků, navrhovaná za 100 kg másla dodaného na nakládací rampu chladírenského skladu a vyjádřená v eurech nejvýše na dvě desetinná místa;
d) místo, kde je nabízené máslo uskladněno.
3. Nabídka je platná pouze tehdy, pokud:
a) se vztahuje na množství másla, které splňuje požadavky uvedené v čl. 4 odst. 4;
b) je k ní přiloženo písemné prohlášení účastníka, že se zavazuje plnit ustanovení čl. 4 odst. 3 a čl. 17 odst. 2;
c) je doloženo, že účastník složil v členském státě, v kterém podává nabídku, jistotu ve výši 5 EUR za každých 100 kg pro dotyčné nabídkové řízení, a to před uplynutím lhůty pro podání nabídek.
4. Prohlášení uvedené v odst. 3 písm. b), původně předané intervenční agentuře, je automaticky platné i pro následující nabídky do nabídkových řízení, dokud jej výslovně neodvolá účastník nabídkového řízení nebo intervenční agentura za předpokladu, že:
a) v původní nabídce je uvedeno, že účastník má v úmyslu využívat tohoto ustanovení;
b) následující nabídky odkazují na toto ustanovení (čl. 11 odst. 4), jakož i na datum původní nabídky.
5. Intervenční agentura zaznamenává den, kdy nabídku obdržela, příslušná množství a data výroby, jakož i místo, kde je nabízené máslo skladováno.
6. Nabídku nelze stáhnout po uplynutí lhůty pro podávání nabídek v rámci dotyčného nabídkového řízení uvedené v článku 10.
Článek 12
Ponechání nabídky v platnosti po uplynutí lhůty pro podávání nabídek a dodání másla do skladu určeného intervenční agenturou ve lhůtě uvedené v čl. 15 odst. 3 představují zásadní požadavky ve smyslu článku 20 nařízení Komise (EHS) č. 2220/85 [15].
Článek 13
1. Členské státy sdělí Komisi nejpozději do 9.00 hodin (bruselského času) dne následujícího po uplynutí lhůty uvedené v článku 10 množství a ceny, které nabízejí účastníci nabídkového řízení.
2. S přihlédnutím k nabídkám podaným v rámci každého nabídkového řízení stanoví Komise postupem podle článku 42 nařízení (ES) č. 1255/1999 maximální nákupní cenu na základě použitelných intervenčních cen.
3. Může být rozhodnuto, že nabídkové řízení nebude pokračovat.
Článek 14
1. Nabídka se zamítne, pokud je navrhovaná cena vyšší než maximální cena uvedená v čl. 13 odst. 2 platná pro dané nabídkové řízení.
2. Práva a povinnosti vyplývající z nabídkového řízení jsou nepřevoditelná.
Článek 15
1. Intervenční agentura neprodleně informuje všechny účastníky o výsledku jejich účasti v nabídkovém řízení.
U nabídek, které nebyly vybrány, se neprodleně uvolní jistota uvedená v čl. 11 odst. 3 písm. c).
2. Intervenční agentura neprodleně vystaví úspěšnému účastníkovi nabídkového řízení poukázku na dodání s udáním data, čísla a těchto údajů:
a) množství, které má být dodáno;
b) konečný termín pro dodání másla;
c) chladírenský sklad, do kterého musí být máslo dodáno.
3. Úspěšný účastník nabídkového řízení dodá máslo na nakládací rampu chladírenského skladu ve lhůtě 21 dní od uplynutí lhůty pro podávání nabídek.
Dodávka může proběhnout po částech.
Případné náklady na vykládku másla na nakládací rampu chladírenského skladu hradí úspěšný účastník.
4. Jistota se uvolní, jakmile úspěšný účastník dodá ve stanovené lhůtě množství uvedené na poukázce na dodání.
5. S výjimkou případu vyšší moci, pokud úspěšný účastník nedodá máslo ve stanovené lhůtě, propadá nejen jistota uvedená v čl. 11 odst. 3 písm. c) v poměru k nedodaným množstvím, ale je zrušen i nákup zbývajících množství.
Článek 16
1. Ve lhůtě mezi 45. a 65. dnem od převzetí másla uhradí intervenční agentura úspěšnému účastníkovi za každé převzaté množství cenu uvedenou v jeho nabídce, pokud se potvrdí, že jsou plněna ustanovení článků 3 a 4.
2. "Dnem převzetí" se rozumí den, kdy je máslo umístěno do chladírenského skladu určeného intervenční agenturou, avšak nejdříve den následující po dni vystavení dodacího listu uvedeného v čl. 15 odst. 2.
Článek 17
1. Máslo se uskladní na zkušební dobu. Tato doba se stanoví v trvání 30 dnů počínaje dnem převzetí.
2. Svojí nabídkou se prodejce zavazuje, že pokud se při kontrole prováděné před umístěním do skladu určeného intervenční agenturou zjistí, že máslo nevyhovuje ustanovením čl. 3 a 4 nebo pokud na konci zkušební doby skladování bude minimální organoleptická jakost másla nižší než jakost uvedená v příloze I:
a) převezme zpět dotyčné máslo a
b) uhradí náklady na skladování dotyčného másla ode dne převzetí do dne vyskladnění.
Náklady na skladování, které je nutno uhradit, jsou náklady, které intervenční agentura musí zaplatit na účet záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v souladu s čl. 7 odst. 2 písm. a) a b) nařízení Komise (EHS) č. 3597/90 [16].
Částky se poukazují na účet záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF).
ODDÍL 4
Uskladnění a vyskladnění
Článek 18
1. Členské státy stanoví pro chladírenské sklady uvedené v čl.
6 odst. 2 třetím pododstavci nařízení (ES) č.
1255/1999 technické normy, zejména skladovací teplotu nejvýše –15 °C,a přijmou jakákoliv jiná opatření s cílem zajistit uchování másla v dobrém stavu. Příslušná rizika kryje pojištění ve formě smluvního závazku skladovatele nebo celkovým pojištěním intervenční agentury; členský stát může být i svým vlastním pojistitelem.
2. Intervenční agentury vyžadují, aby se máslo dodávalo na nakládací rampu skladu, uskladňovalo a skladovalo na paletách a to takovým způsobem, který umožní snadnou identifikaci a dostupnost jednotlivých šarží.
3. Příslušná agentura odpovědná za kontrolu provádí v souladu s článkem 4 nařízení Komise (ES) č. 2148/96 [17] neohlášené kontroly ke zjištění fyzické přítomnosti másla ve skladu.
Článek 19
1. Intervenční agentura zvolí použitelný chladírenský sklad, který je nejblíže místu, kde je máslo uskladněno.
Agentura však může vybrat jiný sklad nacházející se ve vzdálenosti uvedené v odstavci 2, pokud výběrem tohoto jiného skladu nevzniknou dodatečné náklady na skladování.
Může vybrat jiný sklad nacházející se mimo tuto vzdálenost, pokud by tento výběr znamenal menší náklady, včetně daných nákladů na skladování a dopravu. V takovém případě sdělí intervenční agentura neprodleně svoji volbu Komisi.
2. Maximální vzdálenost uvedená v čl. 6 odst. 2 třetím pododstavci nařízení (ES) č. 1255/1999 je 350 kilometrů. Nad tuto vzdálenost se dodatečné dopravní náklady intervenční agentury stanoví ve výši 0,065 EUR za tunu a kilometr.
Pokud však nakupující intervenční agentura spadá pod jiný členský stát než je stát, na jehož území je nabízené máslo skladováno, nepřihlíží se při výpočtu maximální vzdálenosti uvedené v prvním pododstavci ke vzdálenosti mezi skladem prodávajícího a hranicí členského státu nakupující intervenční agentury
3. Dodatečné náklady uvedené v odstavci 2 hradí intervenční agentura pouze v případě, že teplota másla není při dodání do skladu vyšší než 6 °C.
Článek 20
Při vyskladnění másla, v případě dodávky z chladírenského skladu, intervenční agentura předá máslo na nakládací rampě skladu uložené na paletách, popřípadě na dopravním prostředku, a to buď na kamionu nebo železničním vagónu.
Vzniklé náklady hradí intervenční agentura, a případné náklady na uložení a rozbalení palet hradí kupující másla.
ODDÍL 5
Prodej másla
Článek 21
Intervenční agentury členských států prodávají všem zájemcům máslo, kterým disponují a které bylo uskladněno před 1. červencem 1996.
Článek 22
1. Máslo se prodává při výdeji ze skladu za cenu, která se rovná intervenční ceně stanovené v čl. 4 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1255/1999, která je použitelná v den uzavření smlouvy o prodeji a ke které se připočte 1 EUR na každých 100 kg.
Prodává se v množství po pěti tunách a více.
Pokud je však množství zbývající ve skladu menší než pět tun, uskuteční se prodej tohoto menšího množství.
2. Intervenční agentura prodá máslo pouze tehdy, pokud je nejpozději v okamžiku uzavření kupní smlouvy složena jistota ve výši 10 EUR na 100 kilogramů, jejímž cílem je zajistit, aby ve smyslu článku 20 nařízení (EHS) č. 2220/85 byly splněny zásadní požadavky, které se týkají převzetí másla ve lhůtě uvedené v čl. 23 odst. 1 prvním pododstavci tohoto nařízení.
3. Intervenční agentura prodává máslo podle data uskladnění, začíná nejdéle uskladněným produktem z celkového disponibilního množství, popřípadě z množství disponibilního ve skladu nebo skladech, které určí hospodářský subjekt.
Článek 23
1. Kupující převezme máslo ve lhůtě jednoho měsíce ode dne uzavření kupní smlouvy.
Kupující může převzít koupené množství po částech, z nichž žádná nesmí vážit méně než pět tun.
Pokud je však množství zbývající ve skladu menší než uvedený práh, kupující může toto menší množství převzít.
2. Před převzetím každého množství másla uhradí kupující intervenční agentuře cenu odpovídající přebíranému množství.
3. S výjimkou případu vyšší moci, pokud kupující nepřevezme máslo ve lhůtě uvedené v odstavci 1, kupní smlouva se pro zbývající množství zruší.
4. Jistota uvedená v čl. 22 odst. 2 propadne pro množství, pro která byla zrušena kupní smlouva v souladu s odstavcem 3. Okamžitě se uvolní pro množství, která byla převzata ve stanovené lhůtě.
5. V případě vyšší moci stanoví intervenční agentura opatření, která s ohledem na uváděné okolnosti považuje za nezbytná.
Článek 24
Členské státy sdělí Komisi každý týden nejpozději v úterý množství másla, která v průběhu předcházejícího týdne byla:
a) předmětem kupní smlouvy;
b) převzata.
KAPITOLA III
Soukromé skladování másla nebo smetany
ODDÍL 1
Smlouva a podmínky skladování
Článek 25
Pro účely této kapitoly se rozumí:
- "skladovanou šarží" množství o hmotnosti minimálně jedné tuny, stejnorodého složení a stejné jakosti, pocházející z jednoho výrobního závodu, uskladněné ve stejný den ve stejném skladu,
- "dnem zahájení smluvního skladování" den následující po dni uskladnění,
- "posledním dnem smluvního skladování" den předcházející dni vyskladnění.
Článek 26
Smlouvy týkající se soukromého skladování smetany a másla uvedené v čl. 6 odst. 3 čtvrtém pododstavci nařízení (ES) č. 1255/1999 uzavírá intervenční agentura členského státu, na jehož území je smetana a máslo skladováno, s fyzickými nebo právnickými osobami (dále jen "smluvní strany").
Článek 27
1. Předmětem smlouvy o soukromém skladování může být pouze smetana a máslo uvedené v čl. 6 odst. 3 prvním pododstavci nařízení (ES) č. 1255/1999.
Musí jít o máslo, které bylo vyrobeno v podniku schváleném v souladu s čl. 5 odst. 1 písm. a), b) a c) tohoto nařízení během 28 dní, které předcházejí dni zahájení smluvního skladování. Musí odpovídat vnitrostátní jakostní třídě členského státu výroby uvedené v příloze V a jeho úroveň radioaktivity nesmí překročit nejvyšší přípustné úrovně uvedené v čl. 4 odst. 2.
2. Smlouva o skladování nesmí být uzavřena pro máslo nebo smetanu:
a) u kterých byla podána žádost o poskytnutí podpory přímé spotřeby stanovené v jiných právních předpisech Společenství;
b) které byly umístěny do režimu uvedeného v čl. 5 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 565/80 [18]; následné umístění do tohoto režimu znamená ukončení smluvního skladování.
Článek 28
1. Smlouva o skladování se uzavírá písemně pro jednu nebo více skladovaných šarží a obsahuje zejména ustanovení týkající se:
a) množství másla nebo smetany, na které se smlouva vztahuje;
b) částky podpory, aniž je dotčen článek 38;
c) termínů pro plnění smlouvy, aniž je dotčen čl. 6 odst. 3 pátý pododstavec nařízení (ES) č. 1255/1999;
d) identifikace chladírenských skladů.
2. Kontrolní opatření, zejména opatření uvedená v článku 33, jakož i údaje uvedené v odstavci 3 tohoto článku jsou součástí souboru podmínek vypracovaného intervenční agenturou členského státu skladování.
Smlouva o skladování se musí na tyto podmínky odkazovat.
3. V souboru podmínek je stanoveno, že na obalu másla musí být uvedeny minimálně tyto údaje, vyjádřené případně formou kódů:
a) číslo umožňující určit výrobní závod a členský stát výroby;
b) datum výroby;
c) datum uskladnění;
d) číslo výrobní šarže;
e) označení "solené" v případě másla, které je uvedeno v čl. 6 odst. 3 prvním pododstavci třetí odrážce nařízení (ES) č. 1255/1999;
f) vnitrostátní jakostní třída uvedená v příloze V;
g) čistá hmotnost.
Členské státy mohou stanovit, že není nutné splnit povinnost označit obaly datem uskladnění, pokud se osoba odpovědná za sklad zaváže, že bude vést evidenci a zapisovat do ní v den uskladnění údaje uvedené v prvním pododstavci.
Článek 29
1. Uskladnění se může uskutečnit pouze v době od 15. března do 15. srpna téhož roku.
Vyskladnění se může uskutečnit pouze od 16. srpna roku skladování.
2. Vyskladňuje se celá skladovaná šarže nebo i menší množství, pokud to povolí příslušný subjekt.. V případě uvedeném v čl. 33 odst. 2 písm. a) však může být vyskladněno pouze zapečetěné množství.
Článek 30
1. Žádost o uzavření smlouvy s intervenční agenturou se může týkat pouze šarží másla nebo smetany, u nichž již bylo uskladnění ukončeno.
Žádost musí být intervenční agentuře doručena nejpozději ve lhůtě 30 dní od data uskladnění.
Intervenční agentura zaznamená den doručení žádosti.
Pokud intervenční agentura obdrží žádost ve lhůtě, která nepřekročí maximální lhůtu o více než deset pracovních dní, může být smlouva o skladování ještě uzavřena, avšak částka podpory se snižuje o 30 %.
2. Smlouva o skladování se uzavírá nejpozději ve lhůtě 30 dnů ode dne zaznamenání žádosti.
Článek 31
Pokud se máslo skladuje v jiném členském státě než je členský stát výroby, je uzavření smlouvy o skladování uvedené v článku 30 podmíněno předložením osvědčení, které ve lhůtě nejdéle 50 dnů ode dne uskladnění másla vydá příslušný subjekt členského státu výroby.
Osvědčení obsahuje údaje uvedené v čl. 28 odst. 3 písm. a), b) a d) a potvrzení, že jde o máslo uvedené v čl. 6 odst. 3 prvního pododstavce nařízení (ES) č. 1255/1999.
V případě uvedeném v prvním pododstavci se smlouva o skladování uzavírá nejdéle ve lhůtě 60 dnů ode dne zaznamenání žádosti.
ODDÍL 2
Kontroly
Článek 32
1. Členský stát dbá na to, aby byly splněny všechny podmínky pro vznik nároku na výplatu podpory.
2. Smluvní strana, nebo na základě žádosti nebo povolení členského státu osoba odpovědná za sklad zpřístupní příslušnému subjektu pověřenému prováděním kontroly veškerou dokumentaci, která zejména umožní ověřit u produktů umístěných v soukromém skladu tyto údaje:
a) číslo schválení, které umožňuje určit výrobní závod a členský stát výroby;
b) datum výroby;
c) datum uskladnění;
d) číslo skladované šarže;
e) fyzickou přítomnost ve skladu a adresu skladu;
f) datum vyskladnění.
3. Smluvní strana, případně osoba odpovědná za sklad vede pro každou smlouvu skladovou evidenci, která jek dispozici ve skladu a v které jsou uvedeny tyto údaje:
a) číslo skladované šarže produktů umístěných do soukromého skladování;
b) data uskladnění a vyskladnění;
c) množství másla nebo smetany udané na skladovanou šarži;
d) umístění produktů ve skladu.
4. Uskladněné produkty musí být snadno identifikovatelné, snadno přístupné a rozlišitelné podle jednotlivých smluv.
Článek 33
1. Při uskladňování provádí příslušný subjekt kontrolu během doby, která začíná dnem uskladnění a končí 28 dnů po dni zaznamenání žádosti o uzavření smlouvy uvedené v článku 30.
Aby se zajistilo, že uskladněné produkty jsou způsobilé pro podporu, je nutné zkontrolovat dostatečně reprezentativní vzorek představující minimálně 5 % uskladněného množství s cílem zaručit, že skladované šarže jako celek fyzicky odpovídají údajům v žádosti o uzavření smlouvy, zejména pokud jde o hmotnost, totožnost a povahu produktů.
2. Příslušný subjekt:
a) buď během kontroly uvedené v odstavci 1 zapečetí všechny produkty podle smluv, šarží nebo menších množství;
b) nebo provede neohlášenou kontrolu na základě vzorků, za účelem zjištění fyzické přítomnosti produktů ve skladu.
Odebraný vzorek musí být reprezentativní a musí odpovídat minimálně 10 % z celkového smluvního množství, na které se žádá o podporu soukromého skladování.
3. Po ukončení doby smluvního skladování provede příslušný subjekt kontrolu na základě vzorků zaměřenou na hmotnost a totožnost produktů.
Za tímto účelem smluvní strana informuje příslušný subjekt nejméně pět pracovních dní před koncem maximální doby smluvního skladování v délce 210 dní, popřípadě před zahájením vyskladnění, pokud jsou produkty vyskladněny během uvedené doby v délce 210 dní a uvede dotyčné skladované šarže.
Pokud máslo zůstane ve skladu po uplynutí maximální doby smluvního skladování, kontrola uvedená v prvním pododstavci se může uskutečnit v okamžiku vyskladnění másla. Za tímto účelem smluvní strana informuje příslušný subjekt alespoň pět pracovních dní před zahájením vyskladnění.
V případech uvedených v prvním a druhém pododstavci může členský stát souhlasit s kratší lhůtou než je pět pracovních dnů.
4. O kontrolách provedených podle odstavce 1, 2 a 3 musí být vypracována zpráva, v které se uvádí:
a) datum kontroly;
b) její délka;
c) popis kontrolní činnosti.
Kontrolní zprávu musí podepsat odpovědný inspektor a spolupodepsat smluvní strana, popřípadě osoba odpovědná za sklad, a musí tvořit součást platební dokumentace.
5. V případě nesrovnalostí, které se týkají alespoň 5 % množství kontrolovaných produktů, se kontrola rozšíří na větší vzorek, který určí příslušný subjekt.
Členské státy oznámí takové případy Komisi ve lhůtě čtyř týdnů.
ODDÍL 3
Podpora skladování
Článek 34
1. Podpora soukromého skladování uvedená v čl. 6 odst. 3 prvním pododstavci nařízení (ES) č. 1255/1999 může být poskytnuta pouze tehdy, pokud je doba smluvního skladování nejméně 90 dní a nejvýše 210 dní.
Pokud smluvní strana nedodrží lhůtu uvedenou v čl. 33 odst. 3, podpora se sníží o 15 % a vyplatí se pouze za dobu, u níž smluvní strana uspokojivě doloží příslušnému subjektu, že máslo nebo případně smetana zůstaly ve smluvním skladování.
2. Aniž je dotčen článek 38, Komise stanoví každoročně postupem podle článku 42 nařízení (ES) č. 1255/1999 částku podpory uvedené v čl. 6 odst. 3 třetím pododstavci uvedeného nařízení a poskytované na smlouvy o soukromém skladování, které nabyly účinnosti během dotyčného roku.
3. Podpora se vyplácí na žádost smluvní strany na konci smluvní doby skladování, ve lhůtě 120 dní od obdržení žádosti, za předpokladu, že byly provedeny kontroly uvedené v čl. 33 odst. 3 a že byly splněny podmínky pro získání nároku na vyplacení podpory.
Pokud však probíhá administrativní šetření týkající se nároku na podporu, platba bude provedena až po uznání nároku na podporu.
4. Po uplynutí 60 dní smluvního skladování může být na žádost smluvní strany vyplacena jednorázová záloha podpory pod podmínkou, že smluvní strana složí jistotu ve výši zálohy plus 10 %.
Tato záloha se vypočítá na základě doby skladování v délce 90 dní.
Jistota se neprodleně uvolní, jakmile se vyplatí zbývající částka podpory uvedená v odstavci 3.
Článek 35
1. Pokud na konci prvních 60 dní smluvního skladování vykazuje máslo nebo smetana větší zhoršení jakosti než je běžné při jejich uchování, může být smluvním stranám umožněno, aby jednou u dané skladované šarže a na vlastní náklady nahradily vadná množství stejným množstvím másla nebo smetany uvedených v čl. 6 odst. 3 prvním pododstavci nařízení (ES) č. 1255/1999.
Pokud kontrola během skladování nebo při vyskladnění zjistí vadná množství, podpora nemůže být na toto množství vyplacena.
Kromě toho nesmí být zbývající množství skladované šarže, u nějž lze uplatnit nárok na podporu, menší než jedna tuna.
Stejné pravidlo se použije v případě, že část šarže se vyskladní před 16. srpnem nebo před uplynutím minimální doby skladování.
2. V případě uvedeném v odstavci 1 prvním pododstavci je pro účely výpočtu podpory za první den smluvního skladování považován den zahájení smluvního skladování.
Článek 36
1. Podpora skladování smetany může být poskytnuta pouze na pasterizovanou smetanu s obsahem tuku nejméně 35 % a nejvýše 80 %.
2. Pro účely výpočtu podpory se množství smetany převede na ekvivalent másla ve srovnání s máslem o obsahu tuku 82 %, a to vynásobením obsahu tuku ve smetaně číslem 1,20.
3. Kontrolu obsahu tuku uvedeného v odstavci 1 provádí před zmrazením smetany laboratoř schválená příslušným subjektem.
Článek 37
1. Členské státy mohou smluvním stranám umožnit, aby se dobrovolně zavázaly, že u všech skladovaných šarží v rámci všech smluv uzavřených během stávajícího roku budou dodržovat jednotný minimální obsah tuku stanovený předem v rozmezí uvedeném v čl. 36 odst. 1.
2. V případě použití odstavce 1 se podpora poskytuje na základě minimálního obsahu tuku stanoveného předem.
V takovém případě členské státy kontrolují obsah tuku v souladu s čl. 36 odst. 3 prostřednictvím odběru vzorků během častých neohlášených návštěv.
Pokud se při takové kontrole zjistí, že je obsah tuku nižší než minimální obsah stanovený předem, nevyplatí se žádná podpora pro skladované dávky, které byly umístěny do skladu od poslední kontroly s uspokojivými výsledky a odstavec 1 se již po zbývající část doby smluvního skladování pro dotyčnou smluvní stranu nepoužije.
Pokud se však zjistí, že obsah tuku je o méně než 2 % nižší než minimální obsah tuku stanovený předem, podpora se vyplatí na základě zjištěného obsahu tuku po odečtení 10 %.
Článek 38
1. Pokud to vyžaduje situace na trhu, lze v průběhu roku změnit částku podpory, dobu určenou pro uskladnění a vyskladnění, jakož i maximální délku skladování u smluv, které budou teprve uzavřeny.
2. Pokud je maximální kupní cena stanovená prostřednictvím nabídkového řízení podle čl. 13 odst. 2 vyjádřená v eurech nebo v jednotlivých národních měnách zemí, které nejsou členy měnové unie, a platná v den zahájení smluvního skladování vyšší než cena platná poslední den smluvního skladování, zvýší se podpora stanovená podle čl. 34 odst. 2 o částku, která se rovná částce snížení maximální nákupní ceny o více než 2 % ceny platné v den zahájení smluvního skladování.
Pokud je tato cena nižší než cena platná poslední den smluvního skladování, sníží se podpora stanovená podle čl. 34 odst.
2 o částku, která se rovná částce zvýšení maximální nákupní ceny o více než 2 % ceny platné v den zahájení smluvního skladování. Částka snížení podpory však nesmí být vyšší než celková částka podpory.
3. Úprava podpory uvedená v odstavci 2 se použije pouze tehdy, pokud během doby smluvního skladování byla stanovena maximální nákupní cena podle čl. 13 odst. 2 a pokud poslední den smluvního skladování byl zahájen intervenční nákup ve více než osmi členských státech.
Pokud maximální nákupní cena nebyla stanovena během doby 21 dnů, která končí dnem zahájení smluvního skladování, pak se maximální nákupní cena považovaná za platnou první den smluvního skladování rovná 90 % platné intervenční ceny.
KAPITOLA IV
Přechodná a závěrečná ustanovení
Článek 39
Zrušují se nařízení (EHS) č. 2315/76, 1547/87, 1589/87 a (ES) č. 454/95.
Nařízení (ES) č. 454/95 se však použije i nadále na smlouvy o soukromém skladování uzavřené do 1. ledna 2000.
Odkazy na zrušená nařízení se považují za odkazy na toto nařízení.
Článek 40
Intervenční cena másla použitelná od 1. ledna 2000 do 30. června 2000 je cena stanovená v nařízení Rady (ES) č. 1400/1999 [19].
Článek 41
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2000.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 2780/1999
ze dne 27. prosince 1999,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2449/96 o otevření a správě některých ročních celních kvót pro produkty kódů KN 07141091, 07141099, 07149011 a 07149019 pocházející z některých třetích zemí kromě Thajska
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1095/96 ze dne 18. června 1996 o zavedení koncesí stanovených v seznamu CXL sestaveném na základě závěrů jednání o čl. XXIV odst. 6 GATT [1], a zejména na čl. 1 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 2449/96 [2] stanoví prováděcí pravidla k některým ročním celním kvótám, v jejichž rámci lze do Společenství dovážet se sníženou celní sazbou produkty kódů KN 07141091, 07141099, 07149011 a 07149019 pocházející z některých třetích zemích kromě Thajska.
(2) V rámci těchto prováděcích pravidel je stanoveno, že příslušné orgány členských států mohou vydávat dovozní licence pouze tehdy, pokud Komise jejich vydání předem schválí.
(3) Toto ustanovení, které vzniklo z potřeby řádné správy kvót, se však ve světle zkušenosti ukazuje jako nepotřebné a správu komplikující.
(4) Toto ustanovení je proto třeba zrušit, přičemž by zároveň měla být stanovena pro vydávání dovozních dostatečná lhůta, která by Komisi umožnila intervenovat u národních orgánů v případě, že by vyvstaly obtíže.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 8 nařízení (ES) č. 2449/96 se odstavce 4 a 5 nahrazují tímto: "4. Dovozní licence se vydávají čtvrtý pracovní den po dni podání žádosti s výjimkou případů, kdy Komise orgánům členského státu dálnopisem nebo faxem oznámila, že podmínky pro vydání dotyčných licencí nebyly splněny.
V takových případech Komise může, případně po konzultaci s orgány třetí země, z níž produkty pocházejí, přijmout vhodná opatření.
5. Licence pro dovoz produktů pocházejících z Indonésie a Číny, pro něž byly žádosti podány v prosinci pro následující rok, se však nevydávají dříve než první pracovní den v lednu daného roku."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2000.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 2789/1999
ze dne 22. prosince 1999,
kterým se stanoví obchodní norma pro stolní hrozny révy vinné
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1257/1999 [2], a zejména na čl. 2 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) stolní hrozny révy vinné jsou uvedeny v příloze I nařízení (ES) č. 2200/96 mezi produkty, pro které musí být přijaty normy. Nařízení Komise (EHS) č. 1730/87 ze dne 22. června 1987, které stanoví normu jakosti pro stolní hrozny révy vinné [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 888/97 [4], bylo několikrát pozměněno, a proto již nezaručuje právní čistotu;
(2) je tedy nutné přistoupit k přepracování uvedených pravidel a nařízení (EHS) č. 1730/87 zrušit.
Za tím účelem by pro zajištění průhlednosti světového trhu měla být vzata v úvahu norma doporučená pro stolní hrozny révy vinné Pracovní skupinou pro normalizaci produktů podléhajících rychlé zkáze a zvyšování jejich jakosti Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů (EHK OSN);
(3) cílem uplatňování této normy je vyloučit z trhu produkty neodpovídající jakosti, zaměřit produkci na uspokojování požadavků spotřebitelů a usnadnit obchodní vztahy na základě poctivé hospodářské soutěže a přispět tak ke zlepšení výnosnosti produkce;
(4) norma se vztahuje na všechna stádia uvádění na trh.
Doprava na dlouhé vzdálenosti, skladování po určitou dobu nebo různá manipulace, kterým jsou produkty podrobeny, mohou způsobit poškození vyplývající z biologického vývoje těchto produktů nebo jejich větší či menší náchylnosti k rychlé zkáze.
Tato poškození je třeba vzít v úvahu při uplatňování normy ve stadiích uvádění na trh následujících po odeslání.
U produktů jakosti Výběr, které musí být obzvláště pečlivě tříděny a baleny, musí být vzato v úvahu pouze snížení čerstvosti a vadnutí;
(5) poptávka po hroznech révy vinné různých odrůd nebo různého původu ve spotřebitelských obalech stoupá.
Je tedy třeba schválit tento způsob obchodní úpravy stolních hroznů révy vinné a přizpůsobit mu ustanovení týkající se označování;
(6) opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Obchodní norma pro stolní hrozny révy vinné kódu KN 08061010 je uvedena v příloze.
Norma se vztahuje na všechna stádia uvádění na trh za podmínek stanovených v nařízení (ES) č. 2200/96.
Ve stadiích následujících po odeslání mohou však produkty oproti ustanovením normy vykazovat:
- mírnou ztrátu čerstvosti a mírné vadnutí,
- u produktů zařazených do jiné třídy jakosti než do třídy jakosti Výběr lehká poškození vyplývající z jejich vývoje a jejich větší či menší náchylnosti k rychlé zkáze.
Článek 2
Nařízení (EHS) č. 1730/87 se zrušuje.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2790/1999
ze dne 22. prosince 1999
o použití čl. 81 odst. 3 Smlouvy na kategorie vertikálních dohod a jednání ve vzájemné shodě
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady č. 19/65/EHS ze dne 2. března 1965 o použití čl. 85 odst. 3 Smlouvy na některé kategorie dohod a jednání ve vzájemné shodě [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1215/1999 [2], a zejména na článek 1 uvedeného nařízení,
po zveřejnění návrhu tohoto nařízení [3],
po konzultaci s Poradním výborem pro restriktivní praktiky a dominantní postavení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení č. 19/65/EHS zmocňuje Komisi k tomu, aby formou nařízení použila čl. 81 odst. 3 (dřívější čl. 85 odst. 3) Smlouvy na kategorie vertikálních dohod a jim odpovídající jednání ve vzájemné shodě spadající pod čl. 81 odst. 1.
(2) Dosavadní zkušenosti umožňují definovat kategorii vertikálních dohod o kterých je možné se domnívat, že zpravidla splňují podmínky uvedené v článku 81 odst. 3.
(3) V této kategorii jsou zahrnuty vertikální dohody o nákupu nebo prodeji zboží nebo služeb, pokud jsou tyto dohody uzavřeny mezi podniky, které mezi sebou nesoutěží, mezi určitými soutěžiteli nebo některými sdruženími maloobchodníků se zbožím.
Zahrnuje i vertikální dohody obsahující dodatečná ustanovení o postoupení nebo užívání práv duševního vlastnictví; pro účely tohoto nařízení se "vertikálními dohodami" rozumějí i odpovídající jednání ve vzájemné shodě.
(4) K provedení čl. 81 odst. 3 formou nařízení není nutné definovat ty vertikální dohody, které by mohly spadat pod čl. 81 odst. 1. Individuální hodnocení dohod podle čl. 81 odst. 1 vyžaduje zohlednění několika faktorů, především struktury trhu z hlediska nabídky a poptávky.
(5) Je třeba omezit výhody blokové výjimky na vertikální dohody, u kterých se lze s dostatečnou jistotou domnívat, že splňují podmínky uvedené v čl. 81 odst. 3.
(6) Vertikální dohody spadající do kategorie definované tímto nařízením mohou zlepšit hospodářskou účinnost uvnitř výrobního a distribučního řetězce tím, že usnadní koordinaci mezi zúčastněnými podniky; zejména mohou vést ke snížení obchodních a distribučních nákladů stran a zajistit optimální úroveň jejich investic a prodejů.
(7) Pravděpodobnost, že dosažená účinnost převáží případné účinky škodlivé pro soutěž omezeními obsaženými ve vertikálních dohodách závisí na síle tržního postavení dotyčných podniků a tedy i na konkurenceschopnosti vůči dalším dodavatelům zboží a poskytovatelům služeb, které kupující považuje z důvodů jejich vlastností, ceny a zamýšleného použití za vzájemně zaměnitelné nebo nahraditelné.
(8) Lze se domnívat, že nepřesáhne-li podíl dodavatele na relevantním trhu 30 %, vertikální dohody, které neobsahují určitá omezení se silným účinkem poškozujícím soutěž, povedou zpravidla ke zlepšení výroby nebo distribuce, a umožní spotřebitelům podílet se přiměřeně na výhodách, které z nich vyplývají; v případě vertikálních dohod obsahujících závazky výhradních dodávek je třeba při stanovení celkového účinku těchto dohod na trh vzít v úvahu podíl kupujícího na trhu.
(9) Nelze se domnívat, že při vyšším než 30 % podílu na trhu povedou vertikální dohody ve smyslu čl. 81 odst. 1 obecně k objektivním výhodám takové povahy a velikosti, které by nahradily nevýhody, které tyto dohody znamenají pro hospodářskou soutěž.
(10) Toto nařízení nesmí znamenat výjimku pro vertikální dohody obsahující omezení, která nejsou nezbytná k dosažení výše uvedených příznivých účinků; především pro vertikální dohody obsahující některé druhy omezení se závažnými omezeními pro hospodářskou soutěž, jakými jsou stanovení nejnižších nebo pevných prodejních cen nebo některé typy územní ochrany. Pro tato omezení nesmí platit bloková výjimka uvedená v tomto nařízení, bez ohledu na podíl dotyčných podniků na trhu.
(11) Za účelem zajištění přístupu na relevantní trh nebo za účelem zabránění tajných dohod na tomto trhu, musí být bloková výjimka spojena s určitými podmínkami.
K tomuto účelu musí být vynětí ze zákazu soutěžit omezeno na závazky, které nepřesahují určitou dobu; ze stejných důvodů musí být jakýkoli přímý nebo nepřímý závazek zavazující členy systému selektivní distribuce neprodávat značky soutěžících dodavatelů vyňat z tohoto nařízení.
(12) Omezení výše podílu na trhu, vyloučení některých vertikálních dohod z výjimky tímto nařízením a podmínky, které toto nařízení pro udělení výjimky stanoví, zpravidla zajistí, že dohody, na které se bloková výjimka vztahuje, neumožňují zúčastněným podnikům vyloučit hospodářskou soutěž pro podstatnou část daných výrobků.
(13) V konkrétních případě, kdy však dohody spadající pod toto nařízení mají účinky neslučitelné s čl. 81 odst.
3, může Komise výhodu blokové výjimky odejmout. K tomu může dojít především tehdy, jestliže má kupující na relevantním trhu silné postavení, a na tomto trhu dále prodává zboží nebo poskytuje služby nebo mají paralelní sítě vertikálních dohod podobné účinky, které značnou měrou omezují vstup na relevantní trh nebo hospodářskou soutěž na tomto trhu; tyto kumulativní účinky mohou vzniknout například v případech selektivní distribuce nebo zákazu soutěžit.
(14) Nařízení č. 19/65/EHS zmocňuje příslušné orgány členských států odejmout výhody blokové výjimky v případě těch vertikálních dohod, které mají účinky neslučitelné s podmínkami uvedenými v čl.
81 odst. 3, jsou-li tyto účinky znatelné na celém území těchto členských států nebo jejich části, a vyznačuje-li se toto území zeměpisně odlišným trhem; členské státy musí zajistit, aby se právo na odejmutí nedotýkalo jednotného použití pravidel hospodářské soutěže Společenství na celém území společného trhu nebo plných důsledků opatření přijatých při provádění těchto pravidel.
(15) K posílení dohledu nad paralelními sítěmi vertikálních dohod, které mají podobné omezující účinky a které se týkají více než 50 % daného trhu může Komise prohlásit, že se toto nařízení nevztahuje na vertikální dohody obsahující určitá omezení daného trhu, čímž obnoví plné použití článku 81 pro tyto dohody.
(16) Tímto nařízením není dotčeno použití článku 82.
(17) V souladu se zásadou přednosti práva Společenství nesmí být žádným opatřením přijatým podle vnitrostátních právních předpisů o hospodářské soutěži dotčeno jednotné používání pravidel hospodářské soutěže Společenství na společném trhu ani příznivé účinky opatření přijatých při provádění těchto pravidel včetně tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro účely tohoto nařízení se:
a) "soutěžícími podniky" rozumějí skuteční nebo potenciální dodavatelé na stejném trhu výrobku; trh výrobku zahrnuje zboží nebo služby, které kupující považuje z důvodů jejich vlastností, ceny a zamýšleného použití za vzájemně zaměnitelné nebo nahraditelné;
b) "zákazem soutěžit" rozumí jakýkoli přímý nebo nepřímý závazek zakazující kupujícímu vyrábět, nakupovat, prodávat nebo dále prodávat zboží nebo služby soutěžící se smluvním zbožím nebo službami, nebo jakýkoli přímý nebo nepřímý závazek zavazující kupujícího získat u dodavatele nebo jakéhokoli jiného podniku označeného dodavatelem více než 80 % objemu ročních nákupů smluvního zboží nebo zboží a služeb a jejich náhrad na relevantním trhu, vypočítáno na základě hodnoty nákupů provedených v předchozím kalendářním roce;
c) "závazkem výhradních dodávek" rozumí jakýkoli přímý nebo nepřímý závazek nutící dodavatele prodávat zboží nebo služby uvedené v dohodě pouze kupujícímu v rámci Společenství za účelem určitého použití nebo dalšího prodeje;
d) "systémem selektivní distribuce" rozumí distribuční systém, ve kterém se dodavatel zavazuje přímo nebo nepřímo k prodeji smluvního zboží nebo služeb pouze distributorům vybraným na základě stanovených kritérií a ve kterém se tito distributoři zavazují, že nebudou prodávat toto zboží nebo tyto služby neschváleným distributorům;
e) "právy duševního vlastnictví" rozumějí práva průmyslového vlastnictví, autorská práva a práva příbuzná;
f) "know-how" rozumí tajný, podstatný a identifikovaný celek praktických nepatentovaných informací, které jsou výsledkem zkušeností dodavatele a jsou jím otestovány; v tomto případě se slovem "tajný" rozumí, že know-how jako celek nebo ve svém přesném složení a sestavě jednotlivých složek není obecně známé a snadno dostupné; "podstatný" rozumí, že know-how musí zahrnovat informace, které kupující potřebuje k používání, prodeji nebo dalšímu prodeji smluvního zboží a služeb; "identifikovaný" rozumí, že know-how musí být popsáno dostatečně úplným způsobem, který umožňuje ověřit, zda splňuje podmínky utajení a podstatnosti;
g) "kupujícím" rozumí podnik, který podle dohody spadající pod čl. 81 odst. 1 Smlouvy prodává zboží nebo služby jménem jiného podniku.
Článek 2
1. Podle článku 81 odst. 3 Smlouvy a s výhradou ustanovení tohoto nařízení, se čl. 81 odst. 1 Smlouvy prohlašuje za nepoužitelný pro dohody nebo pro jednání ve vzájemné shodě uzavřené mezi dvěma nebo více podniky, z nichž každý jedná pro účely dohody, na různé úrovni výrobního nebo distribučního řetězce, a které se týkají podmínek, za kterých mohou strany nakupovat, prodávat nebo dále prodávat určité zboží nebo služby (dále jen "vertikální dohody").
Toto udělení výjimky se uplatňuje v míře, v jaké tyto dohody obsahují omezení hospodářské soutěže ve smyslu čl. 81 odst. 1 (dále jen "vertikální omezení").
2. Výjimka podle odstavce 1 se vztahuje pouze na vertikální dohody uzavřené mezi sdružením podniků a jeho členy, nebo mezi tímto sdružením a jeho dodavateli, pokud jsou všichni jeho členové maloobchodníci se zbožím a s výhradou, že žádný z jednotlivých členů tohoto sdružení spolu se spojenými podniky nemá celkový roční obrat vyšší než 50 miliónů eur; toto nařízení se vztahuje na vertikální dohody těchto sdružení, aniž je dotčeno použití článku 81 pro horizontální dohody uzavřené členy sdružení a pro rozhodnutí přijatá tímto sdružením.
3. Výjimka podle odstavce 1 se vztahuje na vertikální dohody obsahující ustanovení týkající se postoupení práv duševního vlastnictví kupujícímu nebo jejich použití kupujícím za předpokladu, že tato ustanovení nejsou hlavním předmětem těchto dohod a že jsou přímo spojené s užíváním, prodejem nebo dalším prodejem zboží nebo služeb kupujícím nebo jeho zákazníky.
Výjimka se použije pouze za podmínky, že, pokud jde o smluvní zboží nebo služby, neobsahují ustanovení dohod omezení hospodářské soutěže, která mají stejný předmět nebo účinek jako vertikální omezení, která nejsou podle tohoto nařízení vyňata.
4. Výjimka podle odstavce 1 se nevztahuje na vertikální dohody uzavřené mezi soutěžícími podniky; výjimky se však použije v případě, že soutěžící podniky uzavřou mezi sebou nereciproční vertikální smlouvu a:
a) celkový roční obrat kupujícího nepřesahuje 100 miliónů eur nebo
b) dodavatel je výrobce a distributor zboží, zatímco kupující je distributor, který nevyrábí zboží soutěžící se smluvním zbožím, nebo
c) dodavatel je poskytovatel služeb na několika obchodních úrovních, zatímco kupující neposkytuje soutěžící služby na obchodní úrovni, kde nakupuje smluvní služby.
5. Toto nařízení se nevztahuje na vertikální dohody, jejichž předmět nespadá do oblasti působnosti žádného jiného nařízení o blokové výjimce.
Článek 3
1. S výhradou odstavce 2 tohoto článku se výjimka uvedená v článku 2 použije za podmínky, že podíl trhu ovládaného dodavatelem nepřesahuje 30 % relevantního trhu, na kterém dodavatel prodává smluvní zboží a služby.
2. V případě vertikálních dohod obsahujících závazky výhradní dodávky se výjimka podle článku 2 použije za podmínky, že podíl trhu ovládaného dodavatelem nepřesahuje 30 % relevantního trhu, na kterém dodavatel prodává smluvní zboží a služby.
Článek 4
Výjimka podle článku 2 se nevztahuje na vertikální dohody, jejichž účelem je přímo nebo nepřímo, samostatně nebo společně s jinými faktory pod kontrolou stran:
a) omezení způsobilosti kupujícího stanovit svou prodejní cenu, aniž je dotčena možnost dodavatele stanovit nebo doporučit nejvyšší prodejní cenu za předpokladu, že se tyto posledně jmenované ceny nerovnají pevné nebo nejnižší prodejní ceně v důsledku tlaku nebo podněcování jedné ze stran;
b) omezení týkající se území na kterém, nebo zákazníků, kterým může kupující prodávat smluvní zboží nebo služby, s výjimkou:
- omezení aktivního prodeje směrem do výlučného území nebo výlučné skupině zákazníků vyhrazené dodavateli nebo postoupené dodavatelem jinému kupujícímu, pokud toto omezení neomezuje prodeje ze strany zákazníků kupujícího,
- omezení prodeje konečným uživatelům ze strany kupujícího, který působí na trhu jako velkoobchodník,
- omezení prodeje členy systému selektivní distribuce neschváleným distributorům a
- omezení způsobilosti kupujícího prodávat součástky určené do jiných výrobků zákazníkům, kteří by mohli použít tyto součástky k výrobě podobného zboží, jako je zboží vyráběné dodavatelem těchto součástek;
c) omezení aktivního nebo pasivního prodeje konečným uživatelům členy systému selektivní distribuce, kteří působí na trhu jako maloobchodníci, aniž je dotčena možnost zakázat členovi tohoto systému působit mimo schválené místo podniku;
d) omezení křížových dodávek mezi distributory uvnitř systému selektivní distribuce, včetně distributorů působících na různých úrovních prodeje;
e) omezení sjednané mezi dodavatelem součástek a kupujícím, který tyto součástky používá, je-li dodavatel omezen v prodeji těchto součástek jakožto náhradních dílů konečným uživatelům nebo opravářům nebo jiným poskytovatelům služeb, kteří nebyli kupujícím určeni k opravě nebo údržbě tohoto zboží.
Článek 5
Výjimka podle článku 2 se nevztahuje na tyto závazky obsažené ve vertikálních dohodách:
a) jakýkoli přímý nebo nepřímý zákaz soutěžit, jehož trvání je neomezené nebo je delší než pět let. Zákaz soutěžit mlčky obnovitelný po pětiletém období je třeba považovat za závazek uzavřený na neomezenou dobu. Toto omezení doby trvání na pět let se však nepoužije, pokud smluvní zboží nebo služby prodává kupující v prostorách nebo na pozemku, které vlastní dodavatel nebo které dodavatel pronajímá třetím stranám, které nejsou spojeny s kupujícím za předpokladu, že délka trvání těchto zákazů soutěžit není delší než období obsazení těchto prostor nebo pozemků kupujícím;
b) jakýkoli přímý nebo nepřímý závazek zabraňující kupujícímu po uplynutí dohody vyrábět, nakupovat, prodávat nebo dále prodávat zboží nebo služby, mimo případ, kdy tento závazek:
- se týká zboží nebo služeb, které soutěží se smluvním zbožím nebo službami a
- je omezen na prostory a pozemky, ve kterých kupující působil během smluvního období, a
- je nezbytný k ochraně know-how předaného dodavatelem kupujícímu
za předpokladu, že trvání tohoto zákazu soutěžit je omezeno na jeden rok po vypršení dohody; tímto závazkem není dotčena možnost omezit na neomezenou dobu používání a prozrazení know-how, které se nestalo veřejně známým;
c) jakýkoli přímý nebo nepřímý závazek ukládající členům systému selektivní distribuce neprodávat konkurenční značky určitých dodavatelů.
Článek 6
Komise může odejmout výhodu použití tohoto nařízení podle čl. 7 odst. 1 nařízení č. 19/65/EHS, pokud je názoru, že v konkrétním případě mají vertikální dohody, na které se vztahuje toto nařízení účinky, které jsou neslučitelné s podmínkami uvedenými v čl. 81 odst. 3 Smlouvy, zejména, pokud je vstup na relevantní trh nebo hospodářská soutěž na něm značně omezena kumulativním účinkem paralelních sítí podobných vertikálních omezení uplatňovaných soutěžícími dodavateli nebo kupujícími.
Článek 7
Pokud mají v konkrétním případě vertikální dohody, na které se vztahuje výjimka podle článku 2 účinky neslučitelné s podmínkami uvedenými v čl. 81 odst. 3 Smlouvy na území členského státu nebo na jeho části, a má-li toto území všechny znaky zeměpisně odlišného trhu, může příslušný orgán členského státu odejmout výhodu použití tohoto nařízení na tomto území za podmínek uvedených v článku 6.
Článek 8
1. Podle čl. 1a nařízení č. 19/65/EHS může Komise v případě, že paralelní sítě podobných vertikálních omezení pokrývají více než 50 % relevantního trhu, formou nařízení prohlásit, že se toto nařízení nevztahuje na vertikální dohody obsahující zvláštní omezení, která se týkají tohoto trhu.
2. Každé nařízení přijaté podle odstavce 1 je použitelné až po šesti měsících od jeho přijetí.
Článek 9
1. Podíl na trhu ve výši 30 % uvedený v čl. 3 odst. 1 se vypočítává na základě prodejní tržní hodnoty smluvního zboží a služeb a zboží a služeb prodaných dodavatelem, které kupující považuje z důvodů jejich vlastností, ceny a zamýšleného použití za vzájemně zaměnitelné nebo nahraditelné; pokud údaje týkající se hodnoty prodeje na trhu nejsou k dispozici, je možné stanovit tržní podíl dotyčného podniku na základě odhadů založených na jiných důvěryhodných informacích týkajících se trhu, včetně objemů prodeje na tomto trhu. Pro účely čl. 3 odst. 2 se pro výpočet podílu na trhu používá buď nákupní hodnota na trhu nebo její odhad.
2. Pro účely použití prahové hodnoty podílu na trhu podle článku 3 platí tato pravidla:
a) podíl na trhu se vypočítává na základě údajů týkajících se předchozího kalendářního roku;
b) podíl na trhu zahrnuje zboží nebo služby dodané distributorům v rámci systému za účelem prodeje;
c) překročí-li podíl na trhu hranici 30 %, ale nepřesáhne 35 %, platí i nadále během dvou kalendářních roků následujících po roce, ve kterém byla poprvé překročena hranice 30 %, výjimka podle článku 2;
d) překročí-li podíl na trhu hranici 30 % a přesáhne hranici 35 %, platí i nadále během jednoho kalendářního roku následujícího po roce, ve kterém byla poprvé překročena hranice 35 %, výjimka podle článku 2;
e) výhody podle písmen c) a d) nemohou být kombinovány tak, aby se týkaly více než dvou kalendářních roků.
Článek 10
1. Pro výpočet celkového ročního obratu podle čl. 2 odst. 2 a 4 se sečtou obraty po odečtení daní a poplatků během předchozího účetního roku příslušné strany vertikální dohody a obratu dosaženého souvisejícími podniky, pokud jde o veškeré zboží a služby. K tomuto účelu se nepřihlíží k obchodům uzavřeným mezi stranami vertikální dohody a s nimi spojenými podniky, ani k obchodům mezi těmito spojenými podniky.
2. Výjimka podle článku 2 se nadále použije, pokud se během dvou následujících roků prahová hodnota ročního obratu nezvýší o více než 10 %.
Článek 11
1. Pro účely tohoto nařízení zahrnují pojmy "podnik", "dodavatel""kupující" i jejich spojené podniky.
2. Spojenými podniky se rozumějí:
a) podniky, ve kterých jedna strana dohody přímo nebo nepřímo:
- může vykonávat více než polovinu hlasovacích práv nebo
- může jmenovat více než polovinu členů dozorčí rady, představenstva nebo orgánů právně zastupujících podnik nebo
- má právo spravovat záležitosti podniku;
b) podniky, které mohou přímo nebo nepřímo v podniku, který je stranou dohody, vykonávat práva uvedená v písmenu a);
c) podniky, ve kterých podnik uvedený v písmenu b) může přímo nebo nepřímo vykonávat práva uvedená v písmenu a);
d) podniky, ve kterých může smluvní strana spolu s jedním nebo více podniky uvedenými v písmenech a), b) nebo c) nebo ve kterých dva nebo více posledně uvedených podniků mohou společně vykonávat práva uvedená v písmenu a);
e) podniky, ve kterých vykonávají práva uvedená v písmenu a) společně:
- smluvní strany nebo jejich spojené podniky uvedené v písmenech a) až d) nebo
- jedna nebo více smluvních stran nebo jeden nebo více spojených podniků uvedených v písmenech a) až d) a jedna nebo více třetích stran.
3. Pro účely článku 3 musí být podíl na trhu, který mají podniky uvedené v odst. 2 písm. e) tohoto článku, rovnoměrně rozdělený mezi všechny podniky, které vykonávají práva uvedená v odst. 2 písm. a).
Článek 12
1. Výjimky podle nařízení Komise (EHS) č. 1983/83 [4], (EHS) č. 1984/83 [5] a (EHS) č. 4087/88 [6] se použijí do 31. května 2000.
2. Zákaz uvedený v čl. 81 odst. 1 Smlouvy o ES se v období od 1. června 2000 do 31. prosince 2001 nevztahuje na dohody, které jsou účinné k 31. květnu 2000 a které nesplňují podmínky pro výjimku uvedené v tomto nařízení, ale které splňují podmínky pro výjimku uvedené v nařízení (EHS) č. 1983/83, (EHS) č. 1984/83 nebo (EHS) č. 4087/88.
Článek 13
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2000.
Použije se ode dne 1. června 2000, s výjimkou čl. 12 odst. 1, který se použije ode dne 1. ledna 2000.
Toto nařízení pozbývá platnosti dnem 31. května 2010.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 2791/1999
ze dne 16. prosince 1999
o některých kontrolních opatřeních v oblasti vymezené Úmluvou o budoucí multilaterální spolupráci při rybolovu v severovýchodním Atlantiku
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) úmluva o budoucí multilaterální spolupráci při rybolovu v severovýchodním Atlantiku, dále jen "úmluva NEAFC", byla schválena rozhodnutím 81/608/EHS [2] a vstoupila v platnost dne 17. března 1982;
(2) úmluva NEAFC stanoví rámec nezbytný pro multilaterální spolupráci v oblasti racionální ochrany a řízení rybolovných zdrojů v oblasti vymezené úmluvou;
(3) Komise pro rybolov v severovýchodním Atlantiku přijala na svém 17. výročním zasedání ve dnech 17. až 20. listopadu 1998 dvě doporučení, první stanoví kontrolní a vynucovací systém pro rybářská plavidla operující v oblasti mimo hranice národní jurisdikce smluvních stran v oblasti úmluvy NEAFC (dále jen "systém"), ve druhém byl stanoven program podporující dodržování těchto doporučení plavidly nesmluvních stran, s cílem zajistit plné dodržování opatření na ochranu a řízení přijatých NEAFC (dále jen "program");
(4) systém stanoví kontrolní opatření pro plavidla plující pod vlajkami smluvních stran, které operují v oblasti úmluvy NEAFC, a systém inspekcí na moři zahrnující zejména inspekční a sledovací postupy a postupy při porušení předpisů, které musí být provedeny smluvními stranami;
(5) program stanoví povinné inspekce plavidel nesmluvních stran, pokud tato plavidla vplují dobrovolně do přístavů smluvních stran, a zákaz vykládky a překládky úlovků, pokud je během inspekce stanoveno, že byly uloveny při porušení ochranných opatření přijatých NEAFC;
(6) v souladu s články 12 a 15 úmluvy NEAFC vstupují tato doporučení v platnost 1. července 1999 a jsou závazná pro smluvní strany; Společenství by mělo uplatňovat tato doporučení;
(7) z důvodů kontroly rybářské činnosti Společenství v oblasti upravené předpisy NEAFC, pro doplnění kontrolních opatření z nařízení (EHS) č. 2847/93 z 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [3], musejí být stanovena některá specifická kontrolní opatření, zejména pokud jde o účast na lovných činnostech, značení a dokumentaci plavidel a lovných zařízení, zaznamenávání a podávání zpráv o úlovcích a překládku ryb;
3 nařízení (EHS) č. 2847/93 stanoví, že každý členský stát zajistí, aby mimo rybolovnou oblasti Společenství podléhala činnost jeho plavidel odpovídající kontrole a, pokud existují v tomto smyslu nějaká opatření Společenství, inspekcím a sledování s cílem zajistit dodržování pravidel Společenství v těchto vodách; členské státy, jejichž plavidla jsou oprávněna lovit v oblasti upravené předpisy NEAFC, by měly do výše uvedeného systému jmenovat inspektory pověřené kontrolou a sledováním a určit odpovídající inspekční prostředky;
(9) v zájmu kontroly lovné činnosti v oblasti NEAFC je nutné, aby členské státy při uplatňování systému spolupracovaly mezi sebou i s Komisí;
(10) členské státy dohlížejí na to, aby jejich inspektoři dodržovali inspekční postupy stanovené NEAFC;
(11) velitelé plavidel Společenství musejí během inspekce prováděné na jejich plavidle spolupracovat v souladu s postupy uvedenými v tomto nařízení;
(12) je třeba upřesnit postupy v případě domnělého porušení předpisů a zejména závažného porušení předpisů; za tímto účelem je třeba sestavit seznam případů porušení předpisů považovaných za závažná;
(13) mají být stanovena pravidla k provádění programu ve Společenství;
(14) podle Smlouvy vykonávají pravomoc nad vnitrostátními vodami a přístavy členské státy; přesto je nutné, pokud jde o přístup plavidel nesmluvních stran, která byla viděna při činnosti v oblasti upravené NEAFC, k přístavním zařízením Společenství, přijmout jednotná dodatečná opatření na úrovni Společenství s cílem stanovit pravidla pro činnost těchto plavidel v přístavech Společenství a zajistit účinnost opatření stanovených NEAFC;
(15) je třeba stanovit postup pro přijetí pravidel k provádění systému;
(16) opatření nutná k provádění tohoto nařízení jsou přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES z 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [4];
(17) pro získání zkušeností při konečném rozdělování úloh je třeba, aby některá ustanovení, týkající se inspekcí a kontrol, vykonávaná ve spolupráci členských států a Komise, byla uplatněna během omezeného období, dokud nebude přijato rozhodnutí o konečném systému,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Účel
Toto nařízení stanoví obecné zásady a podmínky, za kterých Společenství uplatní:
a) systém kontroly a vynucování platný pro rybářská plavidla operující v prostoru mimo hranice národní jurisdikce v oblasti úmluvy NEAFC;
b) program na podporu dodržování doporučení stanovených NEAFC plavidly nesmluvních stran.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1. "prostorem upraveným předpisy" vody v oblasti stanovené úmluvou NEAFC v čl.
1 odst. 1, které leží mimo vody, které spadají pod jurisdikci smluvních stran NEAFC;
2. "rybolovnými zdroji" zdroje uvedené v čl. 1 odst.
3. "řízenými zdroji" rybolovné zdroje, které spadají pod doporučení přijaté na základě úmluvy a které jsou uvedené v příloze; příloha může být upravena podle postupu v čl. 29 odst. 2;
4. "rybolovnou činností" rybolov, zpracování ryb, překládka ryb nebo produktů rybolovu a všechny ostatní přípravné činnosti nebo činnosti související s rybolovem v oblasti upravené předpisy;
5. "inspektorem NEAFC" inspektor jmenovaný smluvní stranou NEAFC do systému;
6. "vstupem na plavidlo" vstup inspektorů NEAFC na palubu rybářského plavidla za účelem provedení inspekce;
7. "porušením práva" každá činnost nebo opomenutí rybářského plavidla, které zavdává příčinu pro důvodné podezření, že došlo k porušení ustanovení tohoto nařízení či jiného nařízení obsahujícího doporučení NEAFC, a které bylo zaznamenáno v inspekční zprávě v souladu se systémem;
8. "závažným porušením práva":
a) rybolov bez platného povolení vystaveného státem vlajky;
b) rybolov bez kvóty nebo po jejím vyčerpání;
c) použití zakázaných lovných zařízení;
d) zaznamenání úlovků hrubě nesprávným způsobem;
e) opakované nesplnění povinnosti sdělovat údaje o poloze plavidla a úlovcích;
f) bránění inspektorovi plnit svou povinnost;
g) cílený rybolov populací, na které je vyhlášeno moratorium nebo jejichž lov zakázán;
h) falšování nebo skrývání označení, totožnosti nebo registrace rybářského plavidla;
i) skrývání, falšování nebo odstranění důkazů pro šetření;
j) několikanásobné porušení předpisů z důvodů závažné neznalosti opatření na zachování a řízení;
9. "řádně zmocněným inspektorem" inspektor NEAFC řádně zmocněný členským státem, pod jehož vlajkou pluje plavidlo podezřelé ze závažných porušení pravidel;
10. "plavidlem nesmluvní strany" plavidlo, které bylo viděno a prohlášeno za plavidlo provádějící rybolovnou činnost v oblasti upravené předpisy NEAFC a
i) které pluje pod vlajkou státu, který není smluvní stranou úmluvy NEAFC, nebo
ii) pro které existuje důvodné podezření, že je bez státní příslušnosti.
HLAVA I
PROVÁDĚNÍ SYSTÉMU KONTROLY PŘIJATÉHO NEAFC
Článek 3
Oblast působnosti
1. Ustanovení této hlavy platí pro všechna rybářská plavidla Společenství, která jsou užívána nebo zamýšlena k užití pro obchodní rybolovné činnosti směrované na rybolovné zdroje v oblasti upravené předpisy.
2. Rybářská plavidla Společenství, která operují v oblasti upravené předpisy a která mají na palubě ryby pocházející z tohoto prostoru, tak činí v souladu s cíli a zásadami úmluvy NEAFC.
KAPITOLA 1
KONTROLNÍ OPATŘENÍ
Článek 4
Účast Společenství
1. Pouze rybářská plavidla Společenství, které mají zvláštní povolení pro rybolov vydané členským státem jejich vlajky jsou opráv něna za podmínek uvedených v povolení lovit, mít na palubě, překládat a vykládat rybolovné zdroje pocházející z oblasti upravené předpisy.
2. Členské státy zasílají Komisi v elektronické podobě seznam všech plavidel pod jejich vlajkou a zapsaných ve Společenství, která mají oprávnění lovit v oblasti upravené předpisy, a zejména plavidel, která mají oprávnění lovit přímo jeden nebo více řízených zdrojů, spolu s veškerými změnami v tomto seznamu.
Toto sdělení musí být zasláno nejpozději do 15. prosince každého roku nebo nejméně 5 dní před vplutím plavidla do oblasti upravené předpisy.
Komise předává tuto informaci neprodleně sekretariátu NEAFC.
3. Formát předání seznamu podle odstavce 2 a specifikace se stanoví postupem podle čl. 29 odst. 2.
Článek 5
Zaznamenávání úlovků a intenzity rybolovu
1. Kromě údajů stanovených v článku 6 nařízení (EHS) č. 2847/93 zapisují velitelé rybářských plavidel Společenství do svého lodního deníku každý vplutí a vyplutí z oblasti upravené předpisy.
2. Velitelé rybářských plavidel Společenství vedou pro zpracované nebo zmrazené úlovky z řízených zdrojů uvedených v příloze:
a) lodní deník produkce uvádějící podle druhu a zpracovaných produktů celkovou produkci nebo
b) skladovací rozpis zpracovaných produktů podle druhu umístěných v nákladovém prostoru.
3. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle čl. 29 odst. 2.
Článek 6
Ohlašování úlovků z řízených zdrojů
1. Velitelé rybářských plavidel Společenství podávají příslušným orgánům členského státu své vlajky "hlášení o úlovcích" ve lhůtě uvedené v druhém odstavci.
Hlášení o úlovcích z řízených zdrojů musí obsahovat:
a) množství nacházející se na plavidle, ve chvíli kdy velitelé rybářských plavidel Společenství vplouvají do oblasti upravené předpisy.
Hlášení musí být předáno nejdříve dvanáct a nejpozději šest hodin před každým vplutím do oblasti upravené předpisy;
b) týdenní úlovky.
Toto hlášení musí být předáno poprvé nejpozději koncem sedmého dne po vplutí do oblasti upravené předpisy; pokud rybolov trvá déle než sedm dní, plavidlo musí oznámit nejpozději v pondělí úlovky získané v oblasti upravené předpisy během předcházejícího týdne, který skončil v neděli o půlnoci;
c) množství nacházející se na plavidle při odplutí z oblasti upravené předpisy.
Hlášení musí být předáno nejdříve osm a nejpozději šest hodin před každým odplutím z oblasti upravené předpisy.
Musí případně obsahovat počet dní rybolovu a úlovky získané v oblasti upravené předpisy;
d) množství naložené a vyložené při každé překládce ryb uskutečněné v době pobytu plavidla v oblasti upravené předpisy.
Toto hlášení musí být předáno nejpozději dvacet čtyři hodin po skončení překládky.
2. Každý členský stát zasílá elektronickou cestou hlášení o úlovcích na sekretariát NEAFC ihned po jejich obdržení.
3. Hlášení o úlovcích jsou předávány příslušným orgánům členského státu a ty je předávají sekretariátu NEAFC. [5]
4. Údaje obsažené ve zprávách o úlovcích jsou členskými státy zaneseny do databáze podle čl. 19 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2847/93.
5. Prováděcí pravidla k tomuto článku a zejména formát a specifikace pro předávání zpráv, výše uvedené v odstavci 3, se stanoví postupem podle čl. 29 odst. 2.
Článek 7
Celkové ohlašování úlovků a intenzity rybolovu
1. Členské státy informují Komisi elektronickou cestou do 15. každého měsíce o množství zdrojů podle odstavce 3 ulovených v oblasti upravené předpisy, která byla vyložena nebo přeložena během předcházejícího měsíce.
2. Bez ohledu na čl. 3 odst. 2, se toto ohlašování týká také řízených zdrojů ulovených v oblasti úmluvy spadající pod jurisdikci členských států, aniž je dotčen článek 15 nařízení (EHS) č. 2847/93.
3. Seznam zdrojů uvedených v odstavci 1 stejně jako formát pro předávání údajů se stanoví postupem podle čl. 29 odst. 2.
Článek 8 [6]
Systém satelitního sledování plavidel (VMS)
Členské státy zajistí, aby údaje ze systému satelitního sledování plavidel (VMS) o plavidlech, plujících pod jejich vlajkou, která loví v oblasti upravené předpisy, byly předány elektronickou cestou sekretariátu NEAFC v reálném čase, v souladu s formátem a specifikací stanovenými postupem podle čl. 29 odst. 2.
Článek 9
Překládka
Rybářská plavidla Společenství provádějí překládku v oblasti upravené předpisy pouze v případě, že byla předběžně zmocněna příslušnými orgány členského státu, pod jehož vlajkou plují a v němž jsou zapsána.
KAPITOLA 2
INSPEKČNÍ POSTUPY
Článek 10 [7]
Základní pravidla pro inspekci a sledování
1. Členské státy, jejichž rybářská plavidla jsou oprávněna lovit v oblasti upravené předpisy, jmenují do systému inspektory pověřené provádět sledování a inspekce.
2. Každý členský stát přijme nutná opatření, aby inspektoři NEAFC mohli provádět inspekce na palubách plavidel plujících pod jejich státní vlajkou.
3. Každý členský stát zajistí, aby inspekce prováděné jeho inspektory nebyly vedeny diskriminujícím způsobem a aby byly v souladu se systémem.
Počet inspekcí je stanoven podle velikosti loďstva smluvních stran přítomných v oblasti upravené předpisy v závislosti na době, po kterou tato loďstva v oblasti setrvají.
4. Komise může též jmenovat inspektory Společenství do systému.
Článek 11 [8]
Inspekční prostředky
1. Členské státy nebo, v souladu s čl. 10 odst. 4, Komise, dávají svým inspektorům k dispozici dostatečné prostředky, které jim umožní plnit povinnosti sledování a inspekce. Z tohoto důvodu určí do systému inspekční plavidla a letadla.
2. Komise koordinuje činnosti týkající se sledování a inspekce Společenství.
Za tímto účelem může, se souhlasem dotyčných členských států, sestavit společné operační programy sledování a inspekce, které umožní Společenství plnit povinnosti dohodnuté v rámci systému.
Členské státy, jejichž plavidla se účastní rybolovu řízených zdrojů, přijmou vhodná opatření, aby usnadnily provádění těchto programů, zejména pokud jde o zajištění potřebných lidských a materiálových zdrojů a doby a oblastí, kde mají být vynaloženy.
3. Členské státy sdělí Komisi nejpozději 1. ledna 2000 jména inspektorů a inspekčních plavidel a informace týkající se letadel, které hodlají zařadit do systému během následujícího roku.
Na základě těchto údajů stanoví Komise ve spolupráci s členskými státy předběžný plán účasti Společenství na systému pro uvažovaný kalendářní rok a odešle jej sekretariátu NEAFC a členským státům.
4. V rámci zavedení společných operačních programů dozoru a inspekce zajistí Komise, aby bylo jedno inspekční plavidlo některého členského státu přítomno v oblasti upravené předpisy nebo aby byla uzavřena dohoda s některou jinou smluvní stranou na zabezpečení přítomnosti jednoho inspekčního plavidla, pokud v oblasti řízených zdrojů provádí rybolovnou činnost více než deset rybářských plavidel Společenství.
5. Členské státy zajistí, aby každé plavidlo zařazené do systému mající na palubě inspektory a každé pomocné plavidlo mělo vyvěšenou zvláštní vlajku nebo praporek na znamení, že inspektoři provádějí inspekci v rámci systému. Letadla zařazená do systému musejí mít jasně viditelně vyznačenou jejich mezinárodní rádiovou volací značku. Formát zvláštní vlajky nebo praporku se stanoví postupem podle čl. 29 odst. 2.
6. Každý členský stát oznamuje Komisi elektronickou cestou datum a hodinu, začátku a konce činnosti inspekčních plavidel a letadel v podobě, která se stanoví postupem podle čl. 29 odst. 2.
Článek 12
Inspektoři NEAFC
1. Členské státy nebo v souladu s čl. 10 odst. 4 Komise vystaví každému inspektorovi zvláštní průkaz totožnosti. Každý inspektor jej musí nosit u sebe a prokázat se jím při vstupu na palubu rybářského plavidla. Formát zvláštního průkazu totožnosti je stanoven podle čl. 29 odst. 2.
2. Členské státy a Komise zajistí, aby inspektoři plnili své povinnosti v souladu s pravidly stanovenými systémem.
Inspektoři jsou operativně řízeni příslušnými orgány a odpovídají se jim ze svých činů.
Článek 13
Postup při sledování
1. Inspektoři NEAFC uskutečňují sledování na základě pozorování rybářských plavidel z plavidla nebo letadla přiděleného do systému. Zapisují své závěry do zprávy z pozorování, jejíž forma se stanoví postupem podle čl. 29 odst. 2, a předávají ji příslušným orgánům.
2. Členské státy předávají bezodkladně elektronickou cestou zprávu z pozorování státu vlajky nebo orgánům stanoveným tímto státem — notifikovaným sekretariátem NEAFC, sekretariátu NEAFC a Komisi.
Na žádost státu vlajky mu též předává originál každé zprávy z pozorování a případné fotografie.
Článek 14
Inspekční postup
1. Členské státy a Komise zajistí, aby jejich inspektoři NEAFC:
a) nevstupovali na plavidlo, aniž by to předem rádiem ohlásili plavidlu nebo aniž by plavidlo obdrželo příslušný signál v mezinárodním signálním kódu obsahující údaje o inspekčním týmu;
b) nenařizovali plavidlu, na jehož palubu právě chtějí vstoupit, aby zastavilo nebo manévrovalo během rybolovu, ponořování lovného zařízení do vody nebo jeho vytahování.
Inspektoři však mohou přikázat přerušení nebo pozastavení ponoření lovného zařízení do vody poté, co vstoupili na palubu, ale až po třiceti minutách po přijetí signálu;
c) dbali na to, aby délka inspekce nepřekročila čtyři hodiny nebo dobu nezbytně nutnou k vytažení sítí s úlovkem a jejich inspekci, trvá-li to déle.
Pokud je zjištěno nějaké porušení předpisů, mohou inspektoři zůstat na plavidle po dobu nutnou ke splnění svého úkolu uvedeného v čl. 16 odst.
1 písm. b). Ve zvláštních případech, vzhledem k velikosti rybářského plavidla či množství úlovků na plavidle, však může délka inspekce překročit výše uvedené časové lhůty.
V tomto případě nesmějí inspektoři setrvat na plavidle po dobu delší než je doba nutná k dokončení inspekce.
Důvody, pro která byla překročena běžná lhůta, musejí být zaznamenány v inspekční zprávě;
d) nebránili veliteli spojit se s příslušnými orgány státu vlajky během vstupu na plavidlo a během inspekce;
e) manévrovali v bezpečné vzdálenosti od rybářského plavidla v souladu s námořními pravidly;
f) se vyhýbali použití síly, kromě případů, kdy je to nutné z hlediska zajištění jejich bezpečnosti.
Při provádění inspekcí rybářských plavidel nenosí inspektoři střelné zbraně;
g) vedli inspekci způsobem, který bude plavidlo co nejméně rušit a obtěžovat při jeho činnost a úlovcích;
h) sestavili inspekční zprávu postupem podle čl. 29 odst. 2 a předali ji příslušným orgánům.
2. Inspektoři jsou oprávněni prohlížet všechny plochy, paluby a prostory rybářského plavidla, úlovky (zpracované či nikoli), sítě a ostatní lovná zařízení, vybavení, jakož i veškeré doklady pokládané za nezbytné k prověření dodržování opatření na zachování stanovených NEAFC, a pokládat otázky veliteli nebo osobě, kterou velitel určí.
3. Při inspekci mohou inspektoři požadovat od velitele veškerou potřebnou pomoc.
Velitel se může vyjádřit k inspekční zprávě, která musí být podepsána inspektory po dokončení inspekce.
Jedna kopie inspekční zprávy musí být předána veliteli rybářského plavidla.
4. Členské státy zajistí, aby v inspekční skupině byly maximálně dva inspektoři NEAFC.
Článek 15
Povinnosti velitelů plavidel během inspekce
Velitelé rybářských plavidel Společenství, na která vstoupili inspektoři a je na nich prováděna inspekce:
a) usnadňují bezpečný a účinný vstup na plavidlo;
b) spolupracují a pomáhají při inspekci na plavidle vedené v souladu s postupem podle tohoto nařízení, nebrání inspektorům NEAFC při plnění jejich úkolů, nesnaží se je zastrašit ani jim nečiní potíže při výkonu jejich funkce a zajišťují jejich bezpečnost;
c) umožňují inspektorům spojit se s orgány státu jejich vlajky a státu provádějícího inspekci;
d) umožňují přístup k plochám, palubám a prostorům plavidla, úlovkům (zpracovaným či nikoli), sítím a ostatnímu lovnému zařízení, vybavení i veškerým patřičným dokladům;
e) poskytnou inspektorům odpovídající prostředky, včetně stravy a ubytování je-li to nutné, pokud setrvávají na plavidle v souladu s čl. 18 odst. 3;
f) umožňují, aby inspektoři bezpečně opustili plavidlo.
Článek 16
Postup při zjištění porušení předpisů
1. Má-li inspektor NEAFC důvodné podezření, že rybářské plavidlo vykonává činnost, která není v souladu s opatřeními na zachování zdrojů přijatými NEAFC, musí:
a) zaznamenat porušení předpisů do inspekční zprávy;
b) přijmout nutná opatření k zabezpečení a zajištění důkazů.
Identifikační označení musí být připevněno na každé části lovného zařízení, u něhož bylo v průběhu inspekce zjištěno pou žití proti přijatým opatřením;
c) pokusit se okamžitě navázat spojení s inspektorem nebo s ustanovenými orgány státu, pod jehož vlajkou plavidlo podrobené inspekci pluje;
d) předat bezodkladně inspekční zprávu příslušným úřadům.
2. Členský stát vykonávající inspekci nebo případně Komise sdělí, je-li to možné během pracovního dne následujícího po začátku inspekce, podrobnosti porušení předpisů spáchaného plavidlem podrobeného inspekci státu vlajky a Komisi.
3. Členský stát vykonávající inspekci předává originál inspekční zprávy spolu s doklady Komisi, a ta je předává příslušným orgánům státu, pod jehož vlajkou plavidlo podrobené inspekci pluje, s kopií na sekretariát NEAFC.
Článek 17
Vyšetření porušení předpisů
1. Pokud je členský stát upozorněn jinou smluvní stranou nebo jiným členským státem na porušení předpisů plavidlem, které pluje pod jeho vlajkou, snaží se rychle, v souladu se svým právním řádem, získat a prověřit důkazy, vést všechna vyšetřování, která jsou nutná k dalším krokům podniknutým v důsledku porušení předpisů, a je-li to možné provést inspekci plavidla.
2. Každý členský stát stanoví příslušné orgány pověřené k tomu, aby přijímaly důkazy o porušení předpisů, a sdělí Komisi jejich adresy.
Článek 18
Zvláštní postup při zjištění závažného porušení předpisů
1. Má-li inspektor NEAFC důvodné podezření, že se plavidlo dopustilo závažného porušení předpisů, informuje o tom bezodkladně stát vlajky, jeho orgány, Komisi a sekretariát NEAFC.
2. Inspektoři přijímají nutná opatření k zabezpečení a zajištění důkazů, přičemž se snaží, pokud je to možné, co nejméně zasahovat a omezovat rybolovnou činnost.
3. Inspektoři mohou setrvat na rybářském plavidle po dobu nutnou k tomu, aby poskytly řádně zmocněnému inspektorovi údaje o porušení předpisů nebo do chvíle než obdrží odpověď od státu vlajky, ve které je tento stát požádá, aby opustili rybářské plavidlo.
4. Členský stát vykonávající inspekci rozhodne se souhlasem státu vlajky, zda inspektor zůstane na palubě při změně kursu plavidla.
Členský stát vykonávající inspekci rozhodne současně, zda bude inspektor NEAFC přítomen hloubkové inspekci plavidla v přístavu.
Bezodkladně informuje Komisi o svých rozhodnutích přijatých v souladu s tímto odstavcem.
Článek 19
Vyšetření závažných porušení předpisů
1. Jsou-li příslušné orgány členského státu vlajky informovány inspektorem NEAFC, že některé rybářské plavidlo plující se pod jeho vlajkou je podezřelé ze závažného porušení předpisů, nebo je-li o tom informována Komise, tyto příslušné orgány nebo Komise si ihned vzájemně předají uvedené informace.
2. Po obdržení informací uvedených v odstavci 1 zajistí členský stát vlajky, aby byla na plavidle provedena inspekce řádně zmocněným inspektorem do sedmdesáti dvou hodin.
3. Řádně zmocněný inspektor vstoupí na palubu uvedeného rybářského plavidla a prozkoumá důkazy domnělého závažného porušení předpisů, zjištěného inspektorem NEAFC a v co nejkratší době předá příslušným orgánům členského státu vlajky a Komisi závěry svého šetření.
4. Po úředním oznámení závěrů a pokud je domnělé porušení předpisů závažné, příslušný orgán členského státu, pod jehož vlajkou plavidlo podrobené inspekci pluje, pokud to vyžaduje situace, do dvaceti čtyř hodin, nařídí buď sám nebo pověří řádně zmocněného inspektora, aby nařídil plavidlu plout do stanoveného přístavu.
V případě změny kursu učiní řádně zmocněný inspektor veškerá nutná opatření k zabezpečení a zajištění důkazů.
5. Po příjezdu do stanoveného přístavu je na plavidle podezřelého ze závažného porušení předpisů provedena hloubková inspekce orgány členského státu vlajky a za přítomnosti inspektora NEAFC kterékoli jiné smluvní strany, která si přeje se zúčastnit.
Členský stát vlajky informuje bezodkladně Komisi o výsledcích hloubkové inspekce a o opatřeních, která přijal v souvislosti s porušením práva.
6. Pokud příslušný orgán státu vlajky nenařídí změnu kursu směrem k přístavu, sdělí bezodkladně Komisi důvody svého rozhodnutí.
Komise sdělí včas toto rozhodnutí a jeho zdůvodnění sekretariátu NEAFC.
7. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle čl. 29 odst. 2.
Článek 20
Přijetí inspekční zprávy
1. Každý členský stát přikládá zprávám vypracovaným inspektory NEAFC ostatních smluvních stran a ostatních členských států stejnou váhu jako zprávám vypracovaným jeho vlastními inspektory.
2. Každý členský stát spolupracuje s uvedenými smluvními stranami, aby v souladu se svým právním řádem usnadnil soudní nebo jiného stíhání, které vyplývá ze zprávy předložené inspektorem v rámci systému.
Článek 21
Zpráva o porušení předpisů
1. Každý členský stát předává Komisi nejpozději 15. září každého roku za předcházející kalendářní rok zprávu obsahují údaje o pokroku v řízení týkajícího se oznámeného jednání proti opatřením na zachování zdrojů stanoveným NEACF.
Každoročně se sestavuje seznam případů porušení předpisů do doby, než je přijato konečné rozhodnutí v souladu s příslušnými ustanoveními vnitrostátního práva.
2. Zpráva upřesňuje stav pokroku v řízení (např. nedokončené případy, v odvolání, v šetření, atd.), obsahuje popis sankcí a pokut (tzn. výši pokut, hodnotu zabavených ryb a/nebo zařízení, písemná upozornění, atd.) a uvádí zdůvodnění v případě, že nebyly podniknuty žádné kroky.
Článek 22
Zpráva o inspekční činnosti
Každý členský stát sdělí Komisi nejpozději do 15. září každého roku za předcházející kalendářní rok:
a) počet inspekcí uskutečněných v rámci systému, s upřesněním počtu inspekcí na plavidlech jednotlivých smluvních stran, a v případě porušení předpisů datum a polohu inspekce uvedeného plavidla a podstatu domnělého porušení předpisů;
b) počet letových hodin při dozoru NEAFC, počet pozorování a počet zpráv o sledování, které byly sepsány, a opatření přijatá na základě těchto zpráv.
HLAVA II
PROVÁDĚNÍ PROGRAMU NA PODPORU DODRŽOVÁNÍ PRAVIDEL PLAVIDLY, KTERÉ PLUJÍ POD VLAJKOU ZEMÍ NESMLUVNÍCH STRAN NEAFC
Článek 23
Předávání zpráv z pozorování
1. Obdrží-li členský stát, ze kterého pochází inspektor, zprávu z pozorování nad plavidlem nesmluvní strany, kterou vypracoval inspektor NEAFC, předá ji bezodkladně sekretariátu NEAFC a Komisi a, pokud je to možné, plavidlu s informací, že údaje budou předány státu vlajky.
2. Komise ihned informuje všechny členské státy o každé zprávě z pozorování, kterou ji oznámí sekretariát NEAFC nebo některá jiná smluvní strana.
Článek 24
Překládka
Rybářským plavidlům Společenství je zakázáno přijímat překládky ryb z plavidla nesmluvní strany.
Článek 25
Kontrola rybolovu plavidel, plujících pod vlajkou nesmluvní strany
1. Členské státy zajistí, aby na každém plavidlu nesmluvní strany, které vstupuje do určeného přístavu ve smyslu čl. 28 písm. e) odst. 2 nařízení (EHS) č. 2847/93, byla provedena inspekce příslušnými orgány. Dokud tato inspekce neskončí, je vykládka a/nebo překládka úlovků z plavidla zakázána.
2. Jestliže po dokončení inspekce uvedou příslušné orgány, že plavidlo nesmluvní strany má na palubě zdroje, které podléhají doporučení NEAFC převedeného do práva Společenství, uvedený členský stát zakáže jejich vykládku a/nebo překládku.
3. Tento zákaz se však neuplatní, pokud velitel plavidla podrobeného inspekci nebo jeho zástupce prokáže ke spokojenosti příslušného orgánu dotyčného členského státu, že:
a) úlovky na plavidle byly získány mimo oblast upravenou předpisy; nebo že
b) úlovky na plavidle byly získány v souladu s ochrannými opatřeními Společenství.
Článek 26
Postup po inspekci
1. Členské státy oznamují Komisi bezodkladně výsledky každé inspekce a případně každý zákaz vykládky a/nebo překládky vyplývající z uvedené inspekce.
2. Komise předává tyto informace ihned sekretariátu NEAFC a jakmile je to možné státu, pod jehož vlajkou plavidlo podrobené inspekci pluje.
HLAVA III
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 27
Důvěrnost
Nad rámec povinností uvedených v článku 37 nařízení (EHS) č. 2847/93 dodržují členské státy a Komise pravidla důvěrnosti stanovená v souladu s postupem uvedeným v čl. 29 odst. 2.
Článek 28
Prováděcí pravidla nutná k tomuto nařízení pokud jde o čl. 2 odst. 3, čl. 4 odst. 3, čl. 5 odst. 3, čl. 6 odst. 5, čl. 7 odst. 3, čl. 8, čl. 11 odst. 5 a 6, čl. 12 odst. 1, čl. 13 odst. 1, čl. 14 odst. 1 písm. h), čl. 19 odst. 7 a čl. 27 se stanoví řídícím postupem podle čl. 29 odst. 2.
Článek 29
1. Komisi je nápomocen Řídící výbor pro rybolov a akvakulturu (dále jen "výbor").
2. V případě odkazu na tento odstavec se použijí články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES. Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je stanovena na jeden měsíc.
3. Výbor přijme svou jednací řád.
Článek 30
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
6 odst. 2 a 3 a v článcích 8, 10 a 11 zůstávají v platnosti na ad hoc základě do dne 31. prosince 2000.
Nejpozději do dne 30. září 2000 předloží Komise návrhy konečného postupu.
Rada, která vychází z postupu uvedeného v článku 37 Smlouvy, přijme nutná opatření nejpozději 31. prosince 2000.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 2792/1999
ze dne 17. prosince 1999
o pravidlech a podmínkách pro strukturální pomoc Společenství v odvětví rybolovu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 36 a 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech [4], určuje obecné cíle a úkoly strukturálních fondů, a zejména finančního nástroje pro orientaci rybolovu (dále jen "FNOR"), jejich organizaci, intervenční metody, programování a obecnou organizaci podpor poskytovaných fondy a obecná finanční ustanovení;
(2) nařízení Rady (EHS) č. 3760/92 ze dne 20. prosince 1992 o zavedení režimu Společenství pro rybolov a akvakulturu [5], stanoví cíle a obecná pravidla společné rybářské politiky; zejména rozvoj rybářského loďstva Společenství musí být řízen podle rozhodnutí, která má Rada přijmout podle článku 11 uvedeného nařízení; Komise pak musí tato rozhodnutí převést do konkrétních opatření na úrovni jednotlivých členských států; dále by mělo být dodržováno nařízení Rady (EHS) č.
2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [6];
(3) nařízení Rady (ES) č. 1263/1999 ze dne 21. června 1999 o finančním nástroji pro orientaci rybolovu [7], určuje zvláštní úkoly strukturálních opatření v odvětví tak, jak jsou vymezeny v článku 1 uvedeného nařízení; podle článku 4 uvedeného nařízení Rada musí nejpozději do 31. prosince 1999 rozhodnout o pravidlech a podmínkách pro příspěvky FNORu na restrukturalizaci odvětví, aby bylo zajištěno, že tato restrukturalizace dosáhne předpokládaných cílů;
(4) měla by se stanovit ustanovení o programování;
(5) víceleté orientační programy pro rybářská loďstva na období od 1. ledna 1997 do 31. prosince 2001 zůstávají až do vypršení v platnosti; měla by se stanovit příslušná ustanovení pro období začínající 1. lednem 2002;
(6) měla by se upřesnit ustanovení pro sledování a provádění víceletých orientačních programů, zejména pokud jde o mechanismus vstupu a výstupu z loďstev, jakož i rámec veřejné podpory pro obnovu loďstva, modernizaci plavidel a ustavení smíšených společností;
(7) drobný pobřežní rybolov má zvláštní postavení pokud jde o cíle úpravy intenzity rybolovu; je důležité, aby se tato zvláštnost promítla do konkrétních opatření na úrovni tohoto nařízení;
(8) k provádění restrukturalizace rybářských loďstev budou nutná doprovodná socioekonomická opatření;
(9) měla by se stanovit pravidla pro poskytování podpory na ochranu a rozvoj vodních zdrojů, pro akvakulturu, vybavení rybářských přístavů, zpracování, uvádění na trh, vnitrozemský rybolov a na propagaci produktů rybolovu a akvakultury;
(10) určitá opatření strukturální povahy ve prospěch organizací producentů, která se v současnosti uplatňují podle nařízení Rady (EHS) č. 3759/92 ze dne 17. prosince 1992 o společné organizaci trhu s produkty rybolovu a akvakultury [8], by měla být začleněna do strukturálních opatření, aniž toto začlenění ohrozí regulační úlohu organizací producentů, jak je určena nařízením (EHS) č.
3759/92; je rovněž třeba začlenit další opatření společného zájmu uskutečňovaná příslušníky oboru;
(11) měla by se stanovit pravidla pro poskytování náhrad a finančních vyrovnání rybářům a majitelům plavidel v případě dočasného odstavení z činnosti nebo v případě technických omezení vztahujících se na některé vybavení plavidel nebo některé lovné metody;
(12) programy musejí stanovit prostředky nutné k výkonu inovačních činností a technické pomoci;
(13) udržitelná rovnováha mezi vodními zdroji a jejich odlovem a také dopadem na životní prostředí je prvořadým zájmem odvětví rybolovu; je proto důležité učinit příslušná opatření jak k zachování potravního řetězce, tak pro akvakulturu a zpracovatelský průmysl;
(14) neomezují-li se tato opatření na poskytování podpory Společenství, měly by se do tohoto odvětví zahrnou režimy pro veřejnou podporu, aniž jsou dotčeny články 87 až 89 smlouvy, a koherentně začlenit programování restrukturalizace rybářských loďstev Společenství do strukturální pomoci jako celku;
(15) opatření nezbytná pro uplatňování tohoto nařízení se přijmou v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [9];
(16) mělo by se zrušit nařízení Rady (ES) č. 2468/98 ze dne 3. listopadu 1998, kterým se stanoví podmínky a zásady pro strukturální podpory Společenství v odvětví rybolovu a akvakultury a zpracování a uvádění jejich produktů na trh [10], jakož i jiná ustanovení; v zájmu řádného výkonu podpor, akcí a projektů schválených do 31. prosince 1999, by se však měla zrušená ustanovení pro tyto účely použít i nadále,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Účel
1. Toto nařízení zřizuje rámec pro všechna strukturální opatření v odvětví rybolovu uskutečňovaná na území členských států, aniž jsou dotčeny regionální zvláštnosti, se záměrem dosáhnout cílů stanovených v čl. 1 odst. 1 nařízení (ES) č. 1263/1999 a cílů společné rybářské politiky, zejména pokud jde o zachování a dlouhodobou udržitelnost zdrojů.
2. Strukturální politika v tomto odvětví je zaměřena na orientaci a podporu restrukturalizace. Restrukturalizace zahrnuje činnosti a opatření s trvalým účinkem, které přispívají ke splnění úkolů stanovených v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 1263/1999.
Článek 2
Prostředky
Finanční nástroj pro orientaci rybolovu (dále jen "FNOR") může za podmínek stanovených v tomto nařízení poskytnout pomoc opatřením uvedeným v hlavách II, III a IV v oblastech působnosti společné rybářské politiky, jak je uvedena v článku 1 nařízení (EHS) č. 3760/92.
HLAVA I
PROGRAMOVÁNÍ
Článek 3
Společná ustanovení
1. Programování vymezené v čl. 9 písm. a) nařízení (ES) č. 1260/1999 musí být v souladu s cíli společné rybářské politiky a s ustanoveními víceletých orientačních programů pro rybářská loďstva podle článku 4 tohoto nařízení. Za tímto účelem může být programování podle potřeby přezkoumáno, a to zejména na závěr každého prováděcího období víceletých orientačních programů.
Programování se týká všech oblastí působnosti podle hlav II, III a IV.
2. Programování opatření částečně financovaných FNORem v regionech spadajících do cíle 1, musí být v souladu s článkem 2 odst. 2 prvního pododstavce nařízení (ES) č. 1263/1999.
Programování opatření částečně financovaných FNORem mimo regiony, spadající do cíle 1, musí být v souladu s článkem 2 odst. 2 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1263/1999. Použijí se též články 14, čl. 15 odst. 2, čl. 15 odst. 3 první pododstavec, čl. 15 odstavce 5, 6 a 7, čl. 19 odstavce 3 a 4 nařízení (ES) č. 1260/1999.
3. Plány podle čl. 9 písm. b) nařízení (ES) 1260/1999 prokazují, že veřejné podpory jsou s ohledem na sledované cíle potřebné a zejména, že bez veřejných podpor by dotyčná rybářská loďstva nemohla být obnovována nebo modernizována a že plánovaná opatření neohrozí dlouhodobou rovnováhu rybolovných zdrojů.
Obsah plánů je uveden v příloze I.
4. Pro zbytek období programování, na který se nevztahuje víceletý orientační program schválený Komisí, jsou údaje programování čistě informační; budou upřesněny členskými státy během schvalování nového víceletého orientačního programu, v závislosti na jeho cílech.
Článek 4
Víceleté orientační programy pro rybářská loďstva
1. Rada stanoví podle článku 11 nařízení (EHS) č. 3760/92 cíle a pravidla pro restrukturalizaci odvětví rybolovu. Na základě tohoto rozhodnutí Rady, přijme Komise postupem podle čl. 23 odst. 2, víceleté orientační programy pro jednotlivé členské státy.
2. Rozhodnutí Komise uvedené v odstavci 1 stanoví zejména řadu cílů doprovázených souborem opatření nutných k jejich uskutečnění a umožní tak dlouhodobé a celkové řízení intenzity rybolovu.
3. Nejpozději do 1. května 2001 předloží členské státy Komisi údaje uvedené v příloze II tohoto nařízení, které budou použity při vytváření následných víceletých orientačních programů.
Článek 5
Sledování víceletých orientačních programů
1. Pro účely sledování provádění víceletých orientačních programů, předloží členské státy Komisi každoročně do 1. května dokument s přehledem o pokroku, kterého dosáhly ve svých víceletých orientačních programech.
Do tří měsíců od tohoto termínu předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě výroční zprávu o plnění víceletých orientačních programů v celém Společenství.
2. Členské státy předloží Komisi údaje o fyzických charakteristických znacích rybářských plavidel a o sledování intenzity rybolovu podle částí loďstva a podle lovišť, zejména pokud jde o vývoj kapacit a odpovídajících rybářských činností, postupem podle nařízení Komise (ES) č. 2090/98 ze dne 30. září 1998 o rejstříku rybářských plavidel Společenství [11] a (ES) č. 2091/98 ze dne 30. září 1998 o rozčlenění rybářského loďstva Společenství a intenzitě rybolovu Společenství v rámci víceletých orientačních programů [12].
3. Z vlastního podnětu nebo na žádost příslušného členského státu nebo na základě ustanovení podle víceletého orientačního programu, může Komise přezkoumat a upravit kterýkoliv víceletý orientační program s ohledem na rozhodnutí Rady uvedené v čl. 4 odst. 1.
4. Komise rozhodne o úpravách podle odstavce 3 postupem podle čl. 23 odst. 2.
5. K provádění tohoto článku použijí členské státy článek 24 nařízení (EHS) č. 2487/93.
HLAVA II
PROVÁDĚNÍ VÍCELETÝCH ORIENTAČNÍCH PROGRAMŮ PRO RYBÁŘSKÁ LOĎSTVA
Článek 6
Obnova loďstva a modernizace rybářských plavidel
1. Obnova loďstva a modernizace rybářských plavidel se organizuje postupem podle této hlavy.
Každý členský stát předloží Komisi ke schválení postupem podle čl. 23 odst.
2 trvalý kontrolní režim pro obnovu a modernizaci svého loďstva. V rámci tohoto režimu, prokáží členské státy, že vstupy do loďstva a výstupy z něj budou řízeny tak, aby kapacity nepřesáhly roční cíle dané víceletým orientačním programem, a to jak pro celé loďstvo, tak i pro jednotlivé dotčené části, případně, že rybolovná kapacita bude postupně snižována, aby bylo těchto cílů dosaženo.
Tento režim především zohledňuje to, že kapacita, kromě kapacity plavidel o celkové délce menší než 12 metrů s výjimkou traulerů, jejichž odstavení z provozu je provázeno veřejnou podporou, nemůže být nahrazena.
2. Členské státy mohou předložit žádost o přesně vymezený a číselně vyjádřený nárůst kapacitních cílů pro opatření mající zvýšit bezpečnost, zlepšit plavbu na moři, hygienu, jakost produktů a pracovní podmínky za předpokladu, že tato opatření nepovedou ke zvýšení míry využití příslušných zdrojů.
Komise tuto žádost posoudí a schválí postupem podle čl. 23 odst.
2. Jakýkoliv nárůst kapacity bude řízen členskými státy v rámci trvalého režimu podle odstavce 1.
Článek 7
Úprava intenzity rybolovu
1. Členské státy přijmou příslušná opatření vedoucí k úpravě intenzity rybolovu, aby dosáhly cílů víceletých orientačních programů uvedených v článku 4.
Je-li to potřebné, dosáhnou toho buď trvalým odstavením plavidel z rybolovné činnosti, jejich omezením, nebo spojením obou opatření v souladu s platnými ustanoveními přílohy III.
2. Trvalé odstavení plavidel z rybolovné činnosti se může vztahovat pouze na plavidla starší více než 10 let včetně.
3. Trvalého odstavení plavidel z rybolovné činnosti lze dosáhnout:
a) vrakováním plavidla,
b) trvalým převedením plavidla do třetí země, včetně převodu v rámci smíšené společnosti ve smyslu článku 8, po předchozím souhlasu příslušných orgánů dotyčné třetí země a byla-li splněna tato kritéria:
i) existují dostatečné záruky, že nebude porušeno mezinárodní právo, zejména jde-li o zachování a řízení rybolovných zdrojů nebo další cíle společné rybářské politiky a jde-li o pracovní podmínky rybářů;
ii) třetí země, do níž má být plavidlo převedeno, není uchazečem o přistoupení;
iii) převod způsobí snížení intenzity rybolovu zdrojů, které byly předtím převáděným plavidlem využívány; tato podmínka se však neuplatní, pokud převáděné plavidlo přišlo o rybolovná práva v rámci dohody o rybolovu uzavřené se Společenstvím nebo v rámci jiné dohody;
c) trvalé přeřazení plavidla na jiné účely než je rybolov.
4. Kapacita plavidel, kromě plavidel o celkové délce menší než 12 metrů s výjimkou traulerů, jež lze nahradit bez veřejné podpory, která podléhají opatření o trvalém odstavení ve smyslu odstavců 2 a 3, nesmí být za žádných okolností nahrazena.
Členské státy zajistí, aby u všech vyřazených plavidel byly zrušeny licence k rybolovu a vyřazení bylo oznámeno rejstříku rybářských plavidel Společenství.
Zajistí rovněž, aby plavidla převedená do třetích zemí a prohlášená za vyškrtnutá z rejstříku byla trvale vyloučena z rybolovu ve vodách Společenství.
5. Veřejné podpory na konečné odstavení vyplácené příjemcům nesmí přesáhnout tyto částky:
a) prémie za vrakování:
i) plavidel starých 10 až 15 let: tarify v tabulkách 1 a 2 přílohy IV;
ii) plavidel starých 16 až 29 let: tarify v tabulkách 1 a 2 snížené o 1,5 % za každý rok nad 15 let;
iii) plavidla starých 30 a více let: tarify v tabulkách 1 a 2 snížené o 22,5 %;
b) prémie za trvalý převod v rámci smíšené společnosti: částky uvedené v čl. 8 odst. 3; za tímto účelem však nesmí být poskytnuta žádná veřejná podpora u plavidel o prostornosti nižší než 20 GRT nebo 22 GT nebo jsou-li stará 30 let a více;
c) prémie za trvalý převod do třetí země: maximální částky prémií za vrakování podle písmene a), snížené o 50 %.
Za tímto účelem však nesmí být poskytnuta žádná veřejná podpora u plavidel o prostornosti nižší než 20 GRT nebo 22 GT nebo jsou-li stará 30 let a více, nejsou-li splněny podmínky podle odstavce 6;
d) prémie za jiné případy trvalého odstavení z rybolovných činností: maximální částky prémií za vrakování podle písmene a), snížené o 50 %.
Za tímto účelem však nesmí být poskytnuta žádná veřejná podpora u plavidel o prostornosti nižší než 20 GRT nebo 22 GT, nejsou-li splněny podmínky podle odstavce 6.
6. Odchylně od odst. 5 písm c) a d) bude veřejná podpora poskytnuta za podmínek uvedených v odst. 5 písm. a) v případech, kdy je plavidlo trvale zařazeno do ochrany historického dědictví na území členského státu, nebo určeno pro rybářský výzkum nebo výuku veřejnými nebo poloveřejnými organizacemi členského státu, nebo pro kontrolu rybolovných činností, zejména třetí zemí.
7. Aniž je dotčen článek 16 mohou opatření k omezení rybolovných činností zahrnovat omezení počtu oprávněných dnů rybolovu nebo na moři v daném období.
Taková opatření nezakládají nárok na jakoukoliv veřejnou podporu.
Článek 8
Smíšená společnost
1. Členské státy mohou přijmout opatření k podpoře vytváření smíšených společností.
Pro účely tohoto nařízení se "smíšenou společností" rozumí obchodní společnost s jedním nebo více společníky, kteří jsou státními příslušníky třetí země, v níž je plavidlo registrováno.
2. Kromě podmínek pro poskytnutí prémie za trvalý převod podle článku 7 a přílohy III, platí tyto podmínky:
a) vytvoření a registrace obchodní společnosti v souladu s právními předpisy třetí země, nebo získání účasti na základním kapitálu společnosti, která je již zaregistrována a zabývá se obchodní činností v odvětví rybolovu ve vodách pod svrchovaností nebo jurisdikcí třetí země.
Účast společníka ze Společenství musí být významná, obvykle mezi 25 až 75 % základního kapitálu;
b) vlastnictví trvale převedeného plavidla musí být postoupeno smíšené společnosti ve třetí zemi.
Po dobu pěti let nesmí být plavidlo používáno pro jiné činnosti než jaké byly schváleny příslušnými orgány třetí země, ani nesmí být používáno jinými provozovateli námořních plavidel.
3. Prémie za ustavení smíšené společnosti nesmí překročit 80 % maximální výše prémie za vrakování plavidla podle čl. 7 odst. 5 písm. a).
Tyto prémie nejsou souběžné s prémiemi podle čl. 7 odst. 5, písmen a), c) a d).
4. Řídící orgán vyplatí žadateli 80 % prémie při převedení plavidla na smíšenou společnost poté, co žadatel předložil důkaz, že byla složena bankovní záruka ve výši 20 % prémie.
5. Každoročně během pěti následných let po datu ustavení smíšené společnosti nebo po datu, kdy společník ze Společenství získal účast na základním kapitálu společnosti, předloží žadatel řídícímu orgánu zprávu o provádění plánu činností, včetně údajů o úlovcích a obchodování s produkty rybolovu, zejména s produkty vyloženými nebo vyvezenými do Společenství, s průvodní dokumentací, spolu s rozvahou a seznamem majetku společnosti.
Řídící orgán zašle tuto zprávu pro informaci Komisi.
Doplatek prémie bude žadatelům vyplacen po dvou letech činnosti a po obdržení prvních dvou zpráv.
6. Záruka bude uvolněna, budou-li splněny všechny podmínky, při schválení páté zprávy.
7. V případě potřeby stanoví Komise prováděcí pravidla k tomuto článku postupem podle čl. 23 odst. 2.
Článek 9
Veřejná podpora na obnovu loďstva a modernizaci rybářských plavidel
1. Aniž jsou dotčeny podmínky stanovené v čl. 3 odst. 3 druhém pododstavci, poskytují se veřejné podpory pro obnovu a modernizaci loďstva pouze za následujících podmínek, za podmínek uvedených v článku 6 a příloze III, a budou-li dodrženy celkové roční cíle víceletého orientačního programu:
a) jsou-li dodrženy roční cíle pro dotčené části, musí členské státy zajistit, aby během období programování od roku 2000 do roku 2006 bylo vytvoření nových kapacit s veřejnou podporou vyrovnáno vyřazením kapacity bez veřejné podpory, která bude alespoň rovna nové kapacitě zavedené do dotčené části, vypočtené celkově a z hlediska prostornosti i výkonu motoru;
b) do 31 prosince 2001, když ještě není dosaženo ročních cílů dotčených částí, musí členské státy zajistit, aby během období od roku 2000 do roku 2001 bylo vytvoření nových kapacit s veřejnou podporou vyrovnáno vyřazením kapacity bez veřejné podpory, která je alespoň o 30 % větší než nová kapacita zavedená do dotčených částí, vypočtená celkově a z hlediska prostornosti i výkonu motoru.
Vyřazená kapacita smí být nahrazena pouze novou kapacitou, která je zavedena s veřejnými podporami podle tohoto písmene;
c) veřejné podpory mohou být rovněž poskytnuty na vybavení nebo modernizaci plavidel, pokud se to nedotkne kapacity měřené podle prostornosti nebo výkonu motoru.
Rada postupem podle článku 37 smlouvy rozhodne do 31. prosince 2001 o potřebných úpravách, která se případně musí provést v tomto odstavci od 1. ledna 2002.
2. Dopad poskytnutí veřejných podpor je zhodnocen ve výroční prováděcí zprávě podle článku 21.
3. Ukazatele vztahující se k poskytování veřejných podpor pro obnovu loďstva a modernizaci plavidel uvedené v plánech podle přílohy I odst. 2 písm. d), musejí být stanoveny v souladu s tímto článkem.
4. Výdaje, na které se vztahují veřejné podpory podle odstavce 1, nesmí překročit tyto částky:
a) stavba rybářských plavidel: dvojnásobek tarifů tabulky 1 přílohy IV;
b) modernizace rybářských plavidel včetně případných nákladů na přeměření prostornosti v souladu s přílohou I úmluvy o vyměřování lodí z roku 1969 [13]: tarify tabulky 1 přílohy IV.
Článek 10
Společná ustanovení pro rybářská loďstva
1. Veřejná podpora na obnovu rybářského loďstva a modernizaci plavidel může být povolena pouze v případě, že členský stát v rámci povolené lhůty:
a) předložil údaje podle článku 5;
b) vyhověl nařízení Rady (EHS) č. 2930/86 ze dne 22. září 1986 o vymezení charakteristických znaků rybářských plavidel [14];
c) zavedl režim podle čl. 6 odst. 1; a
d) splňuje celkové roční cíle uvedené ve víceletých orientačních programech.
2. Nejsou-li dodrženy závazky uvedené v odst. 1 písmen a) až d), může Komise upravit kapacitní cíle ve víceletém orientačním programu podle dostupných informací postupem podle čl. 23 odst. 2.
3. Pro souběh veřejných podpor na rybářské loďstvo platí tato ustanovení:
a) výdaje na modernizaci nemají nárok na podporu po dobu pěti let následujících po poskytnutí veřejné podpory na stavbu dotčeného plavidla;
b) prémie za trvalé odstavení ve smyslu čl. 7 odst. 5 a prémie za ustavení smíšené společnosti ve smyslu článku 8 nejsou souběžné s jinou podporou Společenství poskytovanou podle tohoto nařízení nebo nařízení (EHS) č. 2908/83 [15], (EHS) č. 4028/86 [16] a (ES) č. 2468/98. Tyto prémie budou sníženy:
i) o část obnosu, který byl dříve přijat jako podpora na modernizaci a/nebo příspěvek na dočasné spojení podniků; tato část se vypočítá podle uplynulé doby za pětileté období předcházející trvalému odstavení nebo ustavení smíšené společnosti;
ii) o celkový obnos, který byl dříve přijat jako podpora při dočasném odstavení z činnosti ve smyslu čl. 16 odst. 1 tohoto nařízení a podle článku 14 nařízení (ES) č. 2468/98, vyplacený během roku, který předcházel trvalému odstavení nebo ustavení smíšené společnosti.
4. Podpora na stavbu nebo na modernizaci poskytnutá podle tohoto nařízení bude podle uplynulé doby vrácena, bude-li dotyčné plavidlo vyškrtnuto z rejstříku rybářských plavidel Společenství během 10 let od stavby nebo během pěti let od modernizačních prací.
Článek 11
Drobný pobřežní rybolov
1. "Drobným pobřežním rybolovem" se ve smyslu tohoto článku rozumí rybolov prováděný plavidly o celkové délce nižší než 12 metrů.
2. Členské státy mohou učinit dodatečná opatření podle tohoto nařízení, k opatřením zlepšujícím podmínky drobného pobřežního rybolovu, za podmínek podle tohoto článku.
3. Pokud skupina vlastníků plavidel nebo rybářských rodin provozujících drobný pobřežní rybolov provádí ve vzájemné spolupráci integrovaný kolektivní projekt rozvoje nebo modernizace této rybářské činnosti, může být účastníkům poskytnuta paušální prémie, spolufinancovaná FNORem.
4. Za integrované kolektivní projekty ve smyslu tohoto odstavce mohou být mimo jiné považovány tyto projekty:
- bezpečnostní vybavení plavidla a zlepšení hygienických a pracovních podmínek,
- technologické inovace (selektivnější rybolovné postupy),
- uspořádání produkčního, zpracovatelského a odbytového řetězce (propagace a přidaná hodnota produktů),
- odborná rekvalifikace nebo vzdělávání.
5. Maximální výše paušální prémie je stanovena na 150000 EUR na integrovaný kolektivní projekt.
Řídící orgán rozhodne o výši skutečně vyplacené prémie a o jejím rozdělení mezi příjemce podle rozsahu projektu a finančních nákladů jednotlivých účastníků.
Článek 12
Socio-ekonomická opatření
1. "Rybářem" se ve smyslu tohoto článku rozumí každý, kdo vykonává profesní činnost na palubě činného námořního rybářského plavidla.
2. Členské státy mohou přijmout ve prospěch rybářů socio-ekonomická opatření spojená s restrukturalizací odvětví rybolovu Společenství ve smyslu článku 11 nařízení (EHS) č. 3760/92.
3. Finanční příspěvek z FNORu lze poskytnout pouze na tato opatření:
a) spolufinancování vnitrostátních režimů předčasného odchodu rybářů do důchodu jsou-li splněny tyto podmínky:
i) v době předčasného odchodu do důchodu nesmí příjemci opatření chybět do úředně stanoveného věku pro odchod do důchodu více než 10 let ve smyslu platných právních předpisů členského státu nebo musí být věk příjemce nejméně 55 let;
ii) příjemci mohou prokázat, že nejméně deset let vykonávali rybářské povolání.
Na příspěvky k normálnímu důchodovému režimu pro rybáře se však během období předčasného důchodu nevztahuje nárok na finanční příspěvek z FNORu.
V jednotlivých členských státech a po celou dobu trvání programu nesmí přesáhnou počet příjemců počet pracovních míst zrušených na rybářských plavidlech v důsledku trvalého odstavení z rybolovné činnosti ve smyslu článku 7;
b) poskytnutí individuálních paušálních prémií rybářům, kteří mohou prokázat, že vykonávali rybářské povolání nejméně dvanáct měsíců, na základě oprávněných nákladů omezených na 10000 EUR na jednoho příjemce, a bylo-li plavidlo, na němž byli příjemci zaměstnáni, předmětem trvalého odstavení z rybolovné činnosti ve smyslu článku 7;
c) poskytnutí jednorázových individuálních paušálních prémií rybářům, kteří mohou prokázat, že vykonávali rybářské povolání po dobu alespoň pěti let, na jejich rekvalifikaci nebo diverzifikaci činností, vyjma námořního rybolovu, v rámci individuálního nebo kolektivního sociálního plánu; na základě nákladů, které mají nárok na prémii, omezených na 50000 EUR na jednoho příjemce; řídící orgán rozhodne o individuální výši prémie podle rozsahu rekvalifikačního a diversifikačního projektu a finančního závazku příjemce;
d) poskytnutí individuálních prémií rybářům mladším 35 let, kteří mohou prokázat, že vykonávali rybářské povolání alespoň pět let, nebo mohou doložit rovnocenné odborné vzdělání, a kteří se poprvé stali majiteli nebo spolumajiteli rybářského plavidla, jsou-li splněny tyto podmínky:
i) celková délka rybářského plavidla musí být mezi 7 až 24 metry; v době nabytí vlastnického práva musí být plavidlo 10 až 20 let staré, musí být provozuschopné a zanesené v rejstříku rybářských plavidel Společenství,
ii) převod vlastnického práva neproběhl v rámci téže rodiny, a to až do druhého stupně příbuzenství.
Řídící orgán rozhodne o výši jednotlivých individuálních prémií zejména na základě velikosti a stáří plavidla, jakož i finančních podmínek jeho nabytí (náklady nabytí vlastnického práva, úroveň a podmínky bankovní půjčky, případně záruka třetí strany a/nebo použití jiných finančních postupů).
Řídící orgán rovněž stanoví ostatní podmínky a kritéria, za nichž dojde k nabytí.
Výše prémie nesmí v žádném případě přesáhnout 10 % nákladů na nabytí vlastnického práva ani přesáhnout částku 50000 EUR.
4. Řídící orgán učiní nutná opatření, zejména pomocí příslušných kontrolních mechanismů, aby bylo zajištěno, že:
a) příjemci opatření podle odst. 3 písm. a) přestanou vykonávat rybářské povolání;
b) jeden rybář nevyužije více než jedno opatření podle odstavce 3;
c) prémie uvedená v odst. 3 písm. b) bude vrácena podle uplynulé doby, začne-li příjemce znovu vykonávat rybářské povolání ve lhůtě kratší než jeden rok po vyplacení prémie;
d) prémie uvedená v odst. 3 písm. c) bude vrácena podle uplynulé doby, začne-li příjemce znovu vykonávat rybářské povolání ve lhůtě kratší pěti let po vyplacení prémie;
e) příjemci opatření podle odst. 3 písm. c) skutečně vykonávají novou činnost;
f) prémie podle odst. 3 písm d) bude vrácena podle uplynulé doby, bude-li vlastnické právo nabyté příjemcem převedeno nebo bude-li plavidlo trvale odstaveno podle článku 7 ve lhůtě kratší pěti let od vyplacení prémie.
5. Veškerá opatření, způsoby výpočtu, kritéria a další pravidla, která řídící orgány stanoví k provedení tohoto článku, jsou popsána v doplňcích programu podle čl. 18 odst. 3 nařízení (ES) č. 1260/1999.
6. Členské státy mohou zavést vnitrostátně financovaná doprovodná sociální opatření pro rybáře, která mají usnadnit dočasné odstavení z rybolovných činností v rámci plánů na ochranu vodních zdrojů.
HLAVA III
OCHRANA A ROZVOJ VODNÍCH ZDROJŮ, AKVAKULTURY, VYBAVENÍ RYBÁŘSKÝCH PŘÍSTAVŮ, ZPRACOVÁNÍ A UVÁDĚNÍ NA TRH A VNITROZEMSKÝ RYBOLOV
Článek 13
Oblast působnosti
1. Členské státy mohou za podmínek stanovených v příloze III přijmout opatření k podpoře kapitálových investic do těchto oblastí:
a) ukotvená nebo mobilní zařízení sloužící k ochraně a rozvoji vodních zdrojů, kromě obnovy populací;
b) akvakultura;
c) vybavení rybářských přístavů;
d) zpracování a uvádění produktů rybolovu a akvakultury na trh;
e) vnitrozemský rybolov.
2. Příspěvek z FNORu může být poskytnut pouze projektům, které:
a) přispívají k dlouhodobému hospodářskému přínosu uvedených strukturální zlepšení;
b) nabízejí dostatečnou záruku technické a hospodářské životaschopnosti;
c) se vyhýbají kontraproduktivním účinkům, zvláště riziku představované vytvářením přebytkových produkčních kapacit.
HLAVA IV
OSTATNÍ OPATŘENÍ
Článek 14
Podpora a hledání nových odbytišť
1. Členské státy mohou za podmínek upřesněných v příloze III přijmout opatření ve prospěch kolektivních akcí vedoucích k podpoře a hledání nových odbytišť pro produkty rybolovu a akvakultury zahrnujících zejména:
a) činnosti spojené s osvědčováním jakosti, označováním produktů, racionalizací označení produktů a jejich normalizací;
b) propagační kampaně, včetně kampaní, které mají vyzdvihnout jakost;
c) ankety a testovací akce týkající se spotřeby a trhů;
d) pořádání veletrhů a výstav a účast na nich;
e) pořádání studijních a obchodních cest;
f) studie a průzkumy trhu, včetně studií o možnostech uvedení produktů Společenství na trhy třetích zemích;
g) akce vedoucí ke zlepšení podmínek uvádění produktů na trh;
h) poradenství a pomoc při prodeji, služby poskytované velkoobchodu, maloobchodu a organizacím producentů.
2. Přednost se dává investicím, které:
a) vedou k usnadnění odbytu přebytkových nebo málo využívaných druhů;
b) jsou řízeny úředně uznanými organizacemi ve smyslu nařízení (EHS) č. 3759/92;
c) jsou řízeny společně několika organizacemi producentů nebo jinými organizacemi odvětví uznanými vnitrostátními orgány;
d) provádějí politiku jakosti produktů rybolovu a akvakultury;
e) vedou k propagaci produktů, které byly získány za použití postupů šetrných k životnímu prostředí.
3. Opatření nesmějí být směrována podle obchodních značek ani nesmějí odkazovat na určitou zemi nebo zeměpisnou oblast, s výjimkou zvláštních případů, kdy je uděleno úřední uznání původu odkazem na určitou zeměpisnou oblast pro produkt nebo výrobní postup podle nařízení (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [17]. Takový odkaz smí být použit teprve ode dne, kdy byl název zanesen do rejstříku podle čl. 6 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2081/92.
Článek 15
Činnosti prováděné příslušníky oboru
1. Členské státy mohou podporovat ustavení organizací producentů uznaných podle nařízení (EHS) č. 3759/92 a usnadňovat jejich činnost:
a) podpora může být poskytnuta organizacím producentů ustaveným po 1. lednu 2000, po dobu tří let následujících po datu uznání.
Výše této podpory pro první, druhý a třetí rok, v uvedeném pořadí, nesmí překročit tato dvě omezení:
i) 3 %, 2 % a 1 % hodnoty produkce uváděné na trh v rámci organizace producentů;
ii) 60 %, 40 % a 20 % nákladů na řízení organizace producentů;
b) aniž je dotčena podpora uvedená pod písmenem a), může být poskytnuta podpora organizacím producentů, kterým bylo uděleno zvláštní uznání podle čl. 7a odst. 1 nařízení (EHS) č. 3759/92 po dobu tří let následujících po datu udělení zvláštního uznání, s cílem usnadnit provádění jejich plánů na zlepšení jakosti produkce. Výše této podpory za první, druhý a třetí rok, v uvedeném pořadí, nepřesáhne 60 %, 50 % a 40 % nákladů, které organizace vynaložily na plnění plánu;
c) podpory uvedené v písmenech a) a b) jsou vyplaceny konečným příjemcům během roku následujícího po roce, pro který byla podpora poskytnuta, a nejpozději do 31. prosince 2008.
2. Členské státy mohou podporovat časově omezené činnosti společného zájmu se širším rozsahem, než mají činnosti běžně vykonávané soukromými podniky, prováděné za aktivního přispění samotných příslušníků oboru nebo prováděné organizacemi, které jednají jménem producentů, nebo jinými organizacemi, které byly uznány řídícím orgánem a které přispívají k dosažení cílů společné rybářské politiky.
3. Činnosti, na které se podpora vztahuje, se týkají zejména těchto okruhů:
a) řízení a kontrola podmínek vstupu do určitých rybolovných oblastí a řízení kvót;
b) řízení intenzity rybolovu;
c) podporování zařízení a postupů, které řídící orgány uznaly za selektivnější;
d) podporování technických opatření pro zachování zdrojů;
e) podporování opatření, které zlepšují pracovní podmínky a hygienické předpisy týkající se produktů na plavidle i na pevnině;
f) společná zařízení pro akvakulturu, restrukturalizace nebo vybavení míst akvakultury, společná úprava odpadních vod z akvakultury;
g) eradikace patologických rizik při chovu nebo parazitů v povodích nebo pobřežních ekosystémech;
h) sběr základních údajů a/nebo vypracování modelů environmentálního řízení pro odvětví rybolovu a akvakultury se záměrem připravit integrované plány řízení pro pobřežní oblasti;
i) organizace elektronického obchodu a jiných informačních technologií pro rozšiřování technických a obchodních informací;
j) zřizování podnikatelských líhní v odvětví a/nebo středisek, kde se budou soustředit produkty rybolovu a akvakultury;
k) přístup ke vzdělání, zejména pokud jde o jakost, a organizaci předávání znalostí a zkušeností na plavidlech i na pevnině;
l) navrhování a používání systémů pro zlepšení a kontrolu jakosti, sledovatelnosti, hygienických podmínek, statistických nástrojů a dopadu na životní prostředí;
m) vytváření přidané hodnoty produktů (např. experimentováním, inovací, přidáním hodnoty vedlejším a druhotným produktům);
n) zlepšení znalosti a transparentnosti produkce a trhu.
Výdaje vznikající podnikům v běžném výrobním procesu nemají podle tohoto odstavce nárok na podporu.
4. Komise stanoví prováděcí pravidla k tomuto článku postupem podle čl. 23 odst. 2.
Článek 16
Dočasné odstavení z činnosti a další finanční vyrovnání
1. Členské státy mohou poskytnout rybářům a majitelům plavidel náhrady za dočasné odstavení z činnosti za těchto okolností:
a) v případě nepředvídaných událostí, zejména těch, které jsou způsobeny biologickými činiteli; poskytování náhrady nesmí trvat déle než dva měsíce v jednom roce nebo šest měsíců za celé období od roku 2000 do roku 2006.
Řídící orgán předem předloží Komisi příslušné vědecké zdůvodnění;
b) nebyla-li dohoda o rybolovu loďstvům Společenství na dohodě závislým obnovena nebo byla-li zrušena; poskytování náhrad nesmí trvat déle než šest měsíců, přičemž může být prodlouženo o dalších šest měsíců, je-li prováděn plán přeměny příslušného loďstva schválený Komisí;
c) v případě zavádění plánu na obnovu zdroje ohroženého vyčerpáním, o němž bylo rozhodnuto Komisí nebo jedním či několika členskými státy; poskytování náhrad nesmí trvat déle než dva roky a může být prodlouženo o další rok.
Náhrady mohou být, se stejným časovým omezením, rovněž poskytnuty zpracovatelskému průmyslu, závisí-li jeho dodávky na zdroji, jehož se týká plán obnovy a nemůže-li dovoz vyrovnat snížení nabídky.
Před zavedením plánu obnovy, předloží řídící orgán Komisi příslušné vědecké a hospodářské zdůvodnění.
Komise si neprodleně vyžádá stanovisko výboru podle článku 16 nařízení (EHS) č. 3760/92.
2. Členské státy mohou poskytnout finanční vyrovnání rybářům a majitelům plavidel, jsou-li rozhodnutím Rady uložena technická omezení týkající se používání určitých zařízení nebo rybolovných metod; tato podpora je určena na krytí technických úprav a nesmí být vyplácena déle než šest měsíců.
3. Finanční příspěvek z FNORu na opatření uvedený v odstavcích 1 a 2 nesmí přesáhnout na členský stát během celého období od roku 2000 do roku 2006 vyšší z těchto dvou prahových hodnot: 1 milion EUR nebo 4 % finančního příspěvku Společenství přiděleného odvětví v příslušném členském státě.
Řídící orgán stanoví výši vyrovnání podle odstavců 1 a 2, která budou vyplacena v individuálních případech a zváží přitom příslušné ukazatele jako jsou např. skutečně utrpěná újma, velikost nákladů na přeměnu, rozsah plánu obnovy nebo náklady na technické úpravy.
4. Opatření přijatá podle tohoto článku nesmí být za žádných okolností uplatňována jako příspěvek k dosažení cílů víceletého orientačního programu podle článku 5, a rovněž nesmí být zdůvodňována opakovaným sezónním odstavením z činnosti, jež je součástí běžného řízení lovišť.
Článek 17
Inovační opatření a technická pomoc
1. Členské státy zahrnou do svých plánů uvedených v čl. 3 odst. 3 a stanovených v čl. 9 písm. b) nařízení (ES) č. 1260/1999 prostředky nutné k provádění studií, pilotních a ukázkových projektů, vzdělávacích činností, technické pomoci, výměně zkušeností a reklamy spojené s přípravou, zahájením, sledováním, vyhodnocováním nebo úpravou pracovních programů a jednotlivých programových dokumentů.
2. "Pilotním projektem" se rozumí projekt prováděný hospodářským subjektem, vědeckým nebo technickým orgánem či jiným příslušným orgánem se záměrem testovat technickou spolehlivost a/nebo hospodářskou životaschopnost inovativní technologie, za podmínek blížících se skutečným podmínkám v odvětví, s cílem získat a rozšiřovat technické a/nebo hospodářské poznatky o testované technologii.
Pilotní projekty zahrnují vždy vědecké sledování dostatečné intenzity a trvání, aby byly získány důležité výsledky; musí být hodnoceny vědeckými zprávami, které se předkládají řídícímu orgánu.
Ten je neprodleně předkládá Komisi pro informaci.
Experimentální rybolovné projekty jsou posuzovány jako pilotní projekty, pokud je jejich cílem zachování rybolovných zdrojů a stanoví-li používání selektivnějších postupů.
3. Činnosti podle odstavce 1 se mohou týkat zejména okruhů uvedených v čl. 15 odst. 2 a 3, jsou-li prováděny z podnětu veřejných nebo poloveřejných organizací nebo jiných orgánů zřízených pro tento účel řídícími orgány.
Mohou rovněž zahrnovat stavbu a přestavbu plavidel, pokud jsou tato plavidla určena výlučně k rybářským výzkumným nebo vzdělávacím činnostem, vykonávaným veřejnými nebo poloveřejnými organizacemi pod vlajkou členského státu.
4. Opatření podle odstavce 1 mohou rovněž zahrnovat podporování rovných pracovních příležitostí pro muže a ženy pracující v tomto odvětví.
HLAVA V
OBECNÁ A FINANČNÍ USTANOVENÍ
Článek 18
Dodržování intervenčních podmínek
Řídící orgán zajistí, aby byly dodržovány zvláštní intervenční podmínky podle přílohy III.
Tento orgán se před poskytnutím podpory rovněž přesvědčí o technické kapacitě příjemců a hospodářské životaschopnosti podniků.
Článek 19
Oznámení režimů podpor
1. Členské státy oznámí Komisi režimy podpor stanovené v plánech podle čl. 3 odst. 3 a vymezené v čl. 9 písm. b) nařízení (ES) č. 1260/1999 v souladu s články 87, 88 a 89 Smlouvy.
2. V mezích působnosti tohoto nařízení mohou členské státy přijmout doplňující podpůrná opatření, podléhající jiným podmínkám nebo pravidlům, než jaká jsou stanovena v tomto nařízením, nebo týkající se částky, která překračuje maximální částky podle přílohy IV, jsou-li v souladu s články 87, 88 a 89 smlouvy.
Článek 20
Měnový přepočet
Pro členské státy, které nepatří do eurozóny, se částky v eurech stanovené tímto nařízením přepočítávají na národní měny v kurzu zveřejňovaném v řadě C Úředního věstníku Evropských Společenství.
Přepočet se provádí v kurzu platném k 1. lednu roku, v němž členský stát rozhodl o poskytnutí prémií nebo podpor.
Článek 21
Prováděcí pravidla
Formulář výkazů o výdajích a výročních prováděcích zpráv stanoví Komise postupem podle čl. 23 odst. 2.
Článek 22
Postup výboru
Opatření nutná k provádění tohoto nařízení týkající se záležitostí uvedených v článcích 4, 5, 6, 8, 10, 15 a 21, se stanoví řídícím postupem podle čl. 23 odst. 2.
Článek 23
Výbory
1. Komisi je nápomocen:
a) při provádění článků 8, 15 a 21 Výbor pro struktury rybolovu a akvakultury zřízený článkem 51 nařízení (EHS) č. 1260/1999; a
b) při provádění článků 4, 5, 6 a 10 Řídící výbor pro rybolov a akvakulturu zřízený článkem 17 nařízení (EHS) č. 3760/1999.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 24
Přechodná ustanovení
Od 1. ledna 2000 se zrušují:
- nařízení (ES) č. 2468/98,
- čl. 7 odstavce 1, 2, 3 a článek 7b nařízení (EHS) č. 3759/92,
- nařízení (EHS) č. 3140/82 [18].
Zrušená ustanovení se však použijí i nadále pro podpory, opatření a projekty schválené před 31. prosincem 1999.
Odkazy na zrušená nařízení a články se považují za odkazy na toto nařízení.
Článek 25
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 2793/1999
ze dne 17. prosince 1999
o některých postupech pro používání dohody o obchodu, rozvoji a spolupráci mezi Evropským společenstvím a Jihoafrickou republikou
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rada uzavřela dohodu o obchodu, rozvoji a spolupráci mezi Evropským společenstvím a Jihoafrickou republikou (dále jen "dohoda") a stanovila rozhodnutím 1999/753/ES [1], že dohoda vstupuje prozatímně v platnost dnem 1. ledna 2000.
(2) Celní preference stanovené v dohodě jsou použitelné pro výrobky pocházející z Jihoafrické republiky v souladu s protokolem 1 dohody.
(3) Je nezbytné stanovit postupy pro používání některých ustanovení dohody.
(4) Celní preferenční sazby používané Společenstvím podle dohody se vypočítávají na základě smluvní celní sazby společného celního sazebníku pro příslušné výrobky; pokud ovšem pro příslušné výrobky smluvní celní sazba není určena nebo je vyšší než všeobecná celní sazba, vypočítávají se celní preferenční sazby ze všeobecné celní sazby; vzhledem k tomu, že do působnosti tohoto nařízení není nezbytné zahrnovat výrobky, pro které je celní sazba společného celního sazebníku nulová; výpočet nesmí v žádném případě vycházet z cel používaných podle smluvních nebo všeobecných celních kvót.
(5) Dohoda stanoví, že některé výrobky pocházející z Jihoafrické republiky mohou být do Společenství dováženy v rámci limitů celních kvót při snížené nebo nulové celní sazbě; dohoda uvádí výrobky přicházející v úvahu pro tato celní opatření, příslušná množství a celní sazby; nejvhodnější metoda uplatň3ování celní kvóty pro výrobky kódu KN ex0406 je založena na dovozních licencích a měla by být prováděna Komisí; ostatní celní kvóty by měly být zpravidla uplatňovány podle zásady "kdo dřív přijde, dřív dostane" v souladu s články 308a až 308c nařízení (EHS) č.
2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [2].
(6) Změny kombinované nomenklatury a kódů TARIC a úpravy v důsledku uzavření dohod, protokolů nebo výměny dopisů mezi Společenstvím a Jihoafrickou republikou nepřinášejí podstatné změny; v zájmu zjednodušení je třeba, aby Komise, které je nápomocen Výbor pro celní kodex, přijala opatření nezbytná pro provádění tohoto nařízení v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999, kterým se stanoví postupy pro výkon prováděcích pravomocí Komise [3].
(7) V zájmu boje proti podvodům je třeba, aby preferenční dovozy do Společenství podléhaly dohledu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Pro používání preferenčních cel podle dohody se rozumí výrazem "clo skutečně používané" buď:
- nejnižší celní sazba ve sloupci 3 nebo 4 druhé části přílohy I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [4], s přihlédnutím k období používání, která jsou uvedena v tomto sloupci nebo na které se v tomto sloupci odkazuje, nebo
- sazba systému všeobecných celních preferencí podle článku 2 nařízení Rady (ES) č. 2820/98 ze dne 21. prosince 1998 o víceletém systému všeobecných celních preferencí pro období od 1. července 1999 do 31. prosince 2001 [5],
podle toho, která je nižší.
Výraz "clo skutečně používané" se však nevztahuje na cla stanovená v rámci celních kvót podle článku 26 Smlouvy nebo podle přílohy 7 nařízení (ES) č. 2658/87.
2. Pro účely přílohy tohoto nařízení se pojmem "DNV" rozumí nejnižší celní sazba ve sloupci 3 nebo 4 druhé části přílohy I nařízení (EHS) č. 2658/87, s přihlédnutím k období použití, která jsou uvedena v tomto sloupci nebo na které se v tomto sloupci odkazuje.
3. S výhradou článku 4 je konečná preferenční celní sazba vypočítaná v souladu s tímto nařízením zaokrouhlena dolů na jedno desetinné místo.
4. Pokud je výsledkem výpočtu preferenční celní sazby podle odstavce 3 jedna z dále uvedených celních sazeb, považuje se preferenční sazba za úplně osvobozenou od cla:
- 1 % nebo méně v případě valorických cel nebo
- 0,5 EUR nebo méně pro každou částku v eurech v případě specifických cel.
Článek 2
1. Cla na výrobky uvedené v příloze, pocházející z Jihoafrické republiky, se snižují v rámci celních kvót uvedených v příloze na stanovené úrovně, aniž je dotčen článek 8.
2. Tyto celní kvóty se uplatňují podle článku 308a až 308c nařízení Komise č. 2454/93.
3. Snížení celní kvóty uvedené v příloze je vyjádřeno procentním podílem cel skutečně používaných pro zboží z Jižní Afriky, stanovené v čl. 1 odst. 1 v den prozatímního vstupu v platnost dohody.
Článek 3
Komise otevírá roční celní kvótu s nulovým clem pro sýr a tvaroh kódů KN 04061020, 04061080, 04062090, 04063010, 04063031, 04063039, 04063090, 04064090, 04069001, 04069021, 04069050, 04069069, 04069078, 04069086, 04069087, 04069088, 04069093 a 04069099 pocházející z Jihoafrické republiky.
Počáteční roční objem této celní kvóty je 5000 tun.
Pro tento objem se použije roční faktor růstu 5 %.
Výsledek se zaokrouhlí nahoru na nejbližší celou jednotku.
Článek 4
Po uplynutí prvního roku se celní kvóty uvedené v článku 2 zvyšují každý rok o procentní podíl uvedený v příloze jako roční faktor růstu. Výsledek se zaokrouhlí nahoru na nejbližší celou jednotku.
Článek 5
Je třeba, aby Komise přijala v souladu se správním postupem podle čl. 6 odst. 2 změny a technické úpravy tohoto nařízení, které budou nezbytné v důsledku změn kombinované nomenklatury a kódů TARIC nebo v důsledku uzavírání dohod, protokolů nebo výměny dopisů mezi Společenstvím a Jihoafrickou republikou, aniž jsou dotčeny články 2 až 4.
Článek 6
1. Komisi je nápomocen Výbor pro celní kodex (dále jen "výbor").
2. V případě odkazů na tento odstavec se použijí články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 7
1. Výrobky propuštěné do volného oběhu s preferenčními sazbami podle této dohody, na které se nevztahuje článek 2, podléhají dohledu.
Komise rozhodne ve spolupráci s členskými státy o výrobcích, pro které se dohled použije.
2. Použije se čl. 308 písm. d) nařízení (EHS) č. 2454/93.
3. Členské státy a Komise úzce spolupracují, aby zajistily dodržování tohoto opatření.
Článek 8
Celní kvóta uvedená v příloze pod pořadovým číslem 09.1825 bude poprvé otevřena k datu vstupu v platnost dohody o víně a destilátech mezi ES/JAR.
Článek 9
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2795/1999
ze dne 29. prosince 1999
o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č.
2626/1999 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
(1) Vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení.
(2) Vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních nebo jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím.
(3) Vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2.
(4) Vzhledem k tomu, že je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s článkem 6 nařízení Rady (EHS) č. 3796/90 [3] ve znění nařízení (ES) 2674/92 [4], uzavřela-li závaznou smlouvu podle čl. 14 odst. 3 písm. a) nebo b) nařízení Rady (EHS) č. 1715/90 [5].
(5) Vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro nomenklaturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle článku 6 nařízení (EHS) č. 3796/90 nadále používány po dobu tří měsíců, je-li uzavřena závazná smlouva podle čl. 14 odst. 3 písm. a) nebo b) nařízení Rady (EHS) č. 1715/90.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost 21. dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2799/1999
ze dne 17. prosince 1999,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1255/1999, pokud jde o poskytování podpory pro odstředěné mléko a sušené odstředěné mléko určené k použití jako krmivo a pokud jde o prodej tohoto sušeného odstředěného mléka
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na články 10 a 15 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 1255/1999 nahrazuje nařízení Rady (EHS) č. 804/68 [2] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1587/96 [3] a mimo jiné nařízení Rady (EHS) č. 986/68 ze dne 15. července 1968, kterým se stanoví obecná pravidla pro poskytování podpory pro odstředěné mléko a sušené odstředěné mléko určené k použití jako krmivo [4], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1802/95 [5]. S ohledem na nový režim a na získané zkušenosti je třeba pozměnit, popřípadě zjednodušit nařízení Komise (EHS) č. 1725/79 ze dne 26. července 1979 o pravidlech pro poskytování podpory pro odstředěné mléko zpracované do krmných směsí a sušené odstředěné mléko určené k použití jako krmivo pro telata [6], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 83/96 [7]. Spolu s těmito změnami je z důvodu přehlednosti nezbytné přepracovat uvedené nařízení tak, aby do něj byla rovněž začleněna ustanovení nařízení Komise (EHS) č. 3398/91 ze dne 20. listopadu 1991, kterým se upravuje prodej sušeného odstředěného mléka určeného k výrobě krmných směsí prostřednictvím nabídkového řízení a kterým se mění nařízení (EHS) č. 569/88 [8], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 124/1999 [9], a nařízení Komise (EHS) č. 1634/85 ze dne 17. června 1985, kterým se stanoví podpora pro odstředěné mléko a sušené odstředěné mléko určené k použití jako krmivo [10], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 1802/95.
(2) Cílem opatření spočívajícího v poskytování podpory a stanoveného v článku 11 nařízení (ES) č. 1255/1999 je dosáhnout co nejlepšího využití mléčných bílkovin.
Je proto vhodné vyplácet podporu v závislosti na obsahu mléčných bílkovin v použitém odstředěném mléce nebo sušeném odstředěném mléce.
(3) Je nutné zajistit, aby odstředěné mléko a sušené odstředěné mléko, pro které se poskytuje podpora, bylo skutečně použito jako krmivo.
Proto je nezbytné stanovit, že využívání této podpory je vyhrazeno pro odstředěné mléko a sušené odstředěné mléko zpracované do krmných směsí nebo denaturované v souladu s určitými požadavky.
Je rovněž nutné přijmout vhodná opatření s cílem zabránit tomu, aby pro jeden a týž produkt byla podpora vyplacena vícekrát.
(4) Nařízení Komise (ES) č. 1043/97 [11] stanoví odchylku od některých ustanovení nařízení (EHS) č. 1725/79 týkajících se kontroly. Je třeba vzít tuto odchylku v úvahu v rámci kontrol stanovených v tomto nařízení a zrušit nařízení (ES) č. 1043/97.
(5) Je nezbytné poskytovat podporu pouze tehdy, pokud krmné směsi splňují z hlediska složení určité minimální normy běžně dodržované v daném odvětví a pokud se dostaly do poslední fáze průmyslové výroby.
Kromě toho je pro účely kontroly nutné, aby uvedené produkty byly zabaleny v takových obalech, které umožní jejich identifikaci.
Je třeba, aby členské státy měly možnost stanovit způsob, jakým mají být uvedené požadavky splněny.
(6) U krmných směsí, do kterých byla přidána vojtěšková moučka, není nutné zvláštní balení.
Kromě toho tento požadavek není vhodný v případě přepravy v cisternách nebo kontejnerech, kterou používají někteří uživatelé a proto je nezbytné, aby se na tento způsob dopravy vztahovala zvláštní kontrolní opatření a je nutné stanovit, že podpora bude vyplácena až po provedené kontrole.
(7) Kontrola využití odstředěného mléka a sušeného odstředěného mléka se sníženou cenou je možná pouze tehdy, pokud podniky využívající podporu skýtají dostatečné záruky.
V tomto ohledu je třeba požadovat, aby zpracovatelský podnik byl schválen příslušným subjektem dotyčného členského státu a aby přizpůsobil své účetnictví podmínkám stanoveným pro poskytování podpory.
(8) Pokud jde o referenční metody použitelné pro analýzy, které jsou v daném režimu podpor stanoveny, je třeba řídit se seznamem zveřejňovaným každý rok na základě nařízení Komise (ES) č. 2721/95 ze dne 24. listopadu 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla týkající se referenčních a rutinních metod analýzy a hodnocení jakosti mléka a mléčných výrobků v rámci společné organizace trhů [12].
Vzhledem k tomu, že však nebyly stanoveny referenční metody pro zjišťování množství sušeného odstředěného mléka v krmných směsích, přítomnosti sušené syřidlové syrovátky v sušeném odstředěném mléce nebo jakosti škrobu v sušeném odstředěném mléce, je nezbytné příslušné metody stanovit v rámci tohoto nařízení.
(9) Pokud jde o prodej sušeného odstředěného mléka z veřejných skladů, je vhodné použít postupu stálého nabídkového řízení s cílem zajistit všem kupujícím rovnost přístupu, stanovit prodejní cenu, která by odrážela podmínky trhu, a účinným způsobem evidovat množství určená k výrobě krmných směsí.
Úroveň nabízených cen může výrazně kolísat zejména podle stáří a umístění množství sušeného mléka nabízeného k prodeji.
Je třeba umožnit stanovení rozlišených minimálních cen.
(10) Toto nařízení musí stanovit lhůtu pro uskladnění za účelem prodeje. Proto je nutné zrušit nařízení Komise (EHS) č. 3536/91 ze dne 2. prosince 1991, kterým se stanoví termín pro uskladnění sušeného odstředěného mléka prodávaného podle nařízení (EHS) č. 3398/91 [13] ve znění nařízení (ES) č. 2508/1999 [14].
(11) Ze získaných zkušeností vyplývá, že režim podpory stanovený nařízením Komise (EHS) č. 1105/68 ze dne 27. července 1968 o pravidlech pro poskytování podpory pro odstředěné mléko určené k použití jako krmivo [15], naposledy pozměněným nařízením (EHS) č.
1802/95, přináší řadu problémů, pokud jde o jeho provádění a o kontrolu příjemců podpory. Mimoto množství odstředěného mléka, u nějž se tohoto opatření využívá, v posledních letech výrazně poklesla, a to v takové míře, že účinek tohoto režimu podpor na rovnováhu trhu s mléčnými výrobky je nyní pouze okrajový.
Navíc trh s odstředěným mlékem bude i nadále podporován díky podpoře poskytované pro zpracování odstředěného mléka do krmných směsí.
V důsledku toho je nezbytné zrušit opatření týkající se podpory stanovené nařízením (EHS) č. 1105/68 a uvedené nařízení zrušit.
(12) Řídící výbor pro mléko a mléčné výrobky nevydal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Toto nařízení stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1255/1999, pokud jde o:
a) poskytování podpory pro odstředěné mléko, sušené odstředěné mléko, podmáslí a sušené podmáslí určené k použití jako krmivo podle článku 11 uvedeného nařízení;
b) prodej sušeného odstředěného mléka určeného k použití jako krmivo podle čl. 7 odst. 4 uvedeného nařízení.
Článek 2
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "mlékem" produkt získaný dojením jedné nebo více krav, do kterého nebylo nic přidáno a které bylo nanejvýš pouze zčásti odstředěné;
b) "odstředěným mlékem" mléko o obsahu tuku nejvýše 1 % a obsahu bílkovin v tukuprosté sušině nejméně 31,4 %;
c) "sušeným odstředěným mlékem" produkt získaný odstraněním vody z mléka o obsahu tuku nejvýše 11 %, o obsahu vody nejvýše 5 % a obsahu bílkovin v tukuprosté sušině nejméně 31,4 %;
d) "podmáslím" vedlejší produkt výroby másla, získaný po stlučení smetany a oddělení pevného tuku, o maximálním obsahu tuku 1 % a obsahu bílkovin v tukuprosté sušině nejméně 31,4 %;
e) "sušeným podmáslím" produkt získaný odstraněním vody z podmáslí, o maximálním obsahu tuku 11 %, maximálním obsahu vody 5 % a obsahu bílkovin v tukuprosté sušině nejméně 31,4 %.
Článek 3
Pro účely tohoto nařízení se podmáslí a sušené podmáslí staví naroveň se sušeným mlékem a sušeným odstředěným mlékem.
Článek 4
Za směsi určené k výrobě krmných směsí (dále jen "směsi") se považují produkty obsahující:
a) sušené odstředěné mléko;
b) tuk;
c) vitamíny;
d) minerály;
e) sacharózu;
f) antiaglomerační činidla a/nebo ztekutiva (maximálně 0,3 %);
g) další technická činidla rozpustná v tucích, zejména antioxidanty a emulgátory.
Článek 5
1. Za krmné směsi pro zvířata (dále jen "krmné směsi") se považují produkty:
a) které ve 100 kilogramech hotového produktu obsahují:
i) nejméně 50 kilogramů a nejvýše 80 kilogramů sušeného odstředěného mléka,
a
ii) nejméně 5 kilogramů nemáslových tuků a nejméně 2 kilogramy škrobu nebo želírovacího škrobu,
nebo
iii) nejméně 2,5 kilogramu nemáselných tuků a nejméně 2 kilogramy škrobu nebo želírovacího škrobu, je-li přidán, na 100 kilogramů sušeného odstředěného mléka, 5 kilogramů vojtěškové moučky nebo travní moučky obsahující nejméně 50 % (m/m) částic nepřevyšujících 300 mikronů.
Částice nepřevyšující 300 mikronů musí být ve směsi rovnoměrně rozloženy;
b) které mohou být použity přímo jako krmivo a které nebudou zpracovány nebo smíchány dříve, než se dostanou ke konečnému uživateli.
2. Je-li stanoveno, že vyrobený produkt obsahuje množství sušeného odstředěného mléka vyšší než je maximální množství 80 kilogramů uvedené v odst. 1 písm. a) bodu i), avšak ne vyšší než 81 kilogramů, může být podpora i přesto poskytnuta na základě obsahu 80 kilogramů sušeného odstředěného mléka.
Jestliže vyrobený produkt neobsahuje minimální množství 50 kilogramů sušeného odstředěného mléka uvedené v odst. 1 písm. a) bodu i), poskytne se podpora v částce nižší o 15 % pro sušené odstředěné mléko skutečně použité, a to za předpokladu, že obsah sušeného odstředěného mléka ve 100 kilogramech hotového produktu je nejméně 45 kilogramů.
Článek 6
1. Za "denaturované sušené odstředěné mléko" se považují produkty, jejichž složení odpovídá jednomu z těchto vzorců:
a) Vzorec A: ke 100 kilogramům sušeného odstředěného mléka se přidá:
i) nejméně 9 kilogramů vojtěškové moučky nebo travní moučky obsahující nejméně 50 % (m/m) částic nepřevyšujících 300 mikronů,
a
ii) nejméně 2 kilogramy škrobu nebo želírovacího škrobu;
b) Vzorec B: ke 100 kilogramů sušeného odstředěného mléka se přidá:
i) nejméně 5 kilogramů vojtěškové moučky nebo travní moučky obsahující nejméně 50 % (m/m) částic nepřevyšujících 300 mikronů,
a
ii) nejméně 12 kilogramů rybí moučky, nedeodorizované nebo s výraznou vůní, obsahující nejméně 30 % (m/m) částic nepřevyšujících 300 mikronů,
a
iii) nejméně 2 kilogramy škrobu nebo želírovacího škrobu.
Za rovnocenné maximálním rozměrům stanoveným pro částice dotyčného produktu se považují ty rozměry, které jim jsou podle normy BS 410-1976 nejblíže, aniž by proto byly menší.
2. Látky přidané do sušeného odstředěného mléka musí být ve směsi rozloženy stejnoměrně.
Sušené odstředěné mléko v nezměněném stavu nebo po denaturaci nesmí projít žádným procesem, který by mohl zmenšit nebo neutralizovat účinky denaturace, zejména pokud jde o deodorační činidla, nebo který by změnil chuť a vůni odstraněním složek, které vyvolávají chuťové a/nebo čichové vjemy, jakož i přidáním přísad, jejichž chuť a vůně překrývá chuť a vůni rybí moučky.
KAPITOLA II
PODPORA PRO SUŠENÉ ODSTŘEDĚNÉ MLÉKO
Oddíl 1
Výše podpory a prováděcí podmínky
Článek 7
1. Výše podpory se stanoví na:
a) 5,80 EUR na 100 kilogramů odstředěného mléka o obsahu bílkovin v tukuprosté sušině nejméně 35,6 %;
b) 5,12 EUR na 100 kilogramů odstředěného mléka o obsahu bílkovin v tukuprosté sušině nejméně 31,4 %, avšak méně než 35,6 %;
c) 71,51 EUR na 100 kilogramů sušeného odstředěného mléka o obsahu bílkovin v tukuprosté sušině nejméně 35,6 %;
d) 63,07 EUR na 100 kilogramů sušeného odstředěného mléka o obsahu bílkovin v tukuprosté sušině nejméně 31,4 %, avšak méně než 35,6 %.
2. Pro množství sušeného odstředěného mléka o obsahu vody vyšším než 5 % se částka podpora sníží o 1 % za každé další 0,2 % obsahu vody.
Článek 8
K získání podpory musí odstředěné mléko a sušené odstředěné mléko splňovat tyto podmínky:
a) musí se používat v podnicích schválených v souladu s článkem 9:
i) v nezměněném stavu nebo přidané do směsi pro výrobu krmných směsí,
nebo
ii) v nezměněném stavu pro výrobu denaturovaného sušeného odstředěného mléka;
b) nesmí využívat jakoukoli podporu nebo snížení ceny na základě jiných opatření Společenství.
Článek 9
1. Podniky vyrábějící směsi, krmné směsi nebo denaturované sušené odstředěné mléko musí za tímto účelem schválit příslušný subjekt členského státu, na jehož území se výroba uskutečňuje.
2. Schválení se uděluje podnikům, které:
a) mají vhodné technické vybavení a administrativní a účetní prostředky, které umožňují provádět ustanovení tohoto nařízení a plnit dodatečné podmínky stanovené členským státem;
b) příslušnému subjektu umožní, aby u nich provedl kontrolu.
3. Pokud se zjistí, že některý podnik již nesplňuje podmínky uvedené v odstavci 2 nebo jinou povinnost vyplývající z tohoto nařízení, schválení se, s výjimkou případu vyšší moci, pozastaví na dobu jednoho až dvanácti měsíců podle závažnosti daných nesrovnalostí.
Po uplynutí této doby se schválení odejme, pokud nejsou splněny podmínky uvedené v odstavci 2.
Na žádost dotyčného podniku může být po hloubkové kontrole schválení znovu uděleno po uplynutí nejméně šesti měsíců.
K uvedenému pozastavení nedojde, pokud členský stát rozhodne, že nesrovnalosti nebyly způsobeny úmyslně nebo z hrubé nedbalosti a že jejich dopad je minimální.
Článek 10
1. Na baleních obsahujících směsi musí být uvedeny tyto údaje:
a) jeden nebo více údajů uvedených v příloze II. bod A;
b) údaj o obsahu sušeného odstředěného mléka, obsahu přidaných minerálních solí a sacharosy a obsahu tuku, včetně technických činidel rozpustných v tucích;
c) údaj umožňující určit podnik podle čísla jeho schválení.
2. Aniž je dotčen článek 11 a ustanovení směrnice Rady 79/373/EHS [16], jsou krmné směsi baleny do pytlů nebo jiných uzavřených nádob, které obsahují nejvýše 50 kilogramů a na kterých jsou uvedeny tyto údaje:
a) jeden nebo více údajů uvedených v příloze II bodu B;
b) údaj umožňující určit podnik podle čísla jeho schválení;
c) obsah sušeného odstředěného mléka;
d) číslo výrobní šarže;
e) datum výroby, pokud jej nelze určit podle čísla výrobní šarže.
Tyto údaje musí být zřetelně a nesmazatelně vyznačeny na obalu, na nádobě nebo na etiketě, kterou jsou obal nebo nádoba opatřeny.
3. Členské státy mohou stanovit prováděcí pravidla pro označování obalů uvedené v odstavci 2, jakož i dodatečné údaje, které lze uvádět na obalu, nádobě nebo etiketě.
Sdělí Komisi všechna opatření, která za tímto účelem přijmou.
Článek 11
Ustanovení čl. 10 odst. 2 se nepoužijí na krmné směsi:
a) obsahující vojtěškovou moučku nebo travní moučku podle podmínek stanovených v čl. 5 odst. 1 písm. a) bod iii);
b) dodané v cisternách nebo kontejnerech do zemědělského podniku, nebo do podniku zabývajícího se chovem nebo výkrmem zvířat, který používá tyto krmné směsi za podmínek uvedených v článcích 12 a 13.
Článek 12
Podniky dostávající podporu mohou po předložení žádosti získat povolení dodávat krmné směsi v cisternách nebo kontejnerech.
Toto povolení vydává příslušný subjekt členského státu, na jehož území je podnik usazen.
Dodávka se uskutečňuje pod správní kontrolou. Tato kontrola zejména zajistí, že zboží je dodáno do zemědělského podniku nebo podniku zabývajícího se chovem nebo výkrmem zvířat, který krmné směsi používá.
Článek 13
1. Pokud se dodávka v cisternách nebo kontejnerech uskutečňuje v jiném členském státě než je členský stát výroby, pak se dodávka pod správní kontrolou podle článku 12 prokáže předložením kontrolního výtisku uvedeného v článcích 471 až 495 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 [17].
2. Kolonka 104 kontrolního výtisku musí obsahovat jeden nebo více údajů uvedených v příloze II. bodu C.
3. Členský stát určení kontroluje, zda příjemce splňuje podmínky uvedené v článku 12 druhém pododstavci.
Oddíl 2
Kontrolní opatření
Článek 14
1. Podniky vyrábějící krmné směsi mohou obdržet podporu pouze tehdy, pokud si na základě svého účetnictví vedou záznamy, které odpovídají platebnímu kalendáři stanovenému členským státem a obsahují alespoň tyto údaje:
a) množství nakoupených nebo vyrobených mléčných výrobků a datum dodání nebo výroby;
b) datum dodání a množství odstředěného mléka a sušeného odstředěného mléka vyrobeného nebo dodaného v nezměněném stavu nebo ve formě směsí použitých k výrobě krmných směsí, jakož i jméno a adresa dodavatele a obsah mléčných bílkovin v těchto produktech;
c) datum výroby krmných směsí a vyrobená a prodaná množství, s uvedením složení těchto produktů a procentuálního obsahu jednotlivých surovin, zejména množství kaseinu a/nebo kaseinátů přidaných v nezměněném stavu nebo ve formě směsi;
d) datum prodeje a množství odstředěného mléka, sušeného odstředěného mléka a krmných směsí, jakož i jméno a adresa příjemce;
e) ztráty, vzorky, vrácená nebo nahrazená množství odstředěného mléka, sušeného odstředěného mléka a krmných směsí.
2. Údaje uvedené v odstavci 1 se dokládají zejména prostřednictvím dodacích listů a faktur.
3. Členské státy mohou požadovat, aby podniky vedly zvláštní skladové účetnictví, v němž by zejména uváděly dodatečné údaje, které považují za nezbytné pro usnadnění používání tohoto nařízení.
Článek 15
S cílem zajistit plnění podmínek stanovených v této kapitole přijmou členské státy zejména kontrolní opatření uvedená v článcích 16 až 18.
Výsledky těchto kontrol zapisuje subjekt pověřený prováděním kontroly v hlášeních, která obsahují zejména údaje uvedené v příloze I tohoto nařízení.
Článek 16
1. S výhradou odstavce 2, pokud jde o dodržení obsahu bílkovin, vody a tuku v použitém odstředěném mléce a sušeném odstředěném mléce, kontrola se provádí před jejich použitím nebo nejpozději v době jejich použití, v nezměněném stavu nebo ve formě směsi, při výrobě krmných směsí nebo jejich použití v nezměněném stavu při výrobě denaturovaného sušeného odstředěného mléka.
2. Pokud použité sušené odstředěné mléko, v nezměněném stavu nebo ve formě směsi, pochází přímo z podniku, v němž bylo vyrobeno, pak kontrola uvedená v odstavci 1 může být provedena před expedicí sušeného odstředěného mléka z uvedeného výrobního podniku.
V tom případě se použijí tato pravidla:
a) příslušný subjekt přijme nezbytná opatření s cílem zajistit, aby zkontrolované množství sušeného odstředěného mléka bylo skutečně použito při výrobě krmných směsí nebo denaturovaného sušeného odstředěného mléka;
b) na pytlích, obalech a nádobách, v nichž je sušené odstředěné mléko zabaleno, musí být uvedeny údaje umožňující určit sušené odstředěné mléko, jakož i výrobní podnik, a musí na nich být uvedeno datum výroby, čistá hmotnost a obsah bílkovin, vody a tuku v sušeném odstředěném mléce;
c) kontrolní doklady vydávané kontrolním subjektem musí:
i) udávat zejména množství sušeného odstředěného mléka, obsah bílkovin, vody a tuku v tomto mléce, jeho totožnost a datum výroby,
ii) být přiloženy k sušenému odstředěnému mléku, dokud není zapracováno do krmných směsí,
iii) být přiloženy k záznamům uvedeným v čl. 14 odst. 1.
Článek 17
1. Pokud jde o použití odstředěného mléka a sušeného odstředěného mléka v nezměněném stavu nebo ve formě směsi při výrobě krmných směsí, pravidla pro výkon kontroly stanovená příslušným členským státem musí splňovat alespoň podmínky stanovené v odstavcích 2 až 5.
2. Kontrola dotyčných podniků je zaměřena zejména na:
a) složení použitého odstředěného mléka a sušeného odstředěného mléka v nezměněném stavu;
b) složení použitých směsí;
c) složení vyrobených krmných směsí.
3. Kontrola dotyčných podniků se provádí na místě a je zaměřena zejména na výrobní podmínky stanovené na základě:
a) kontroly použitých surovin;
b) kontroly přijímaných a expedovaných produktů;
c) odběru vzorků;
d) kontroly týkající se vedení záznamů uvedených v čl. 14 odst. 1.
4. Kontroly jsou neohlášené a provádějí se nejméně jednou za každých 14 dní výroby.
Jejich četnost je stanovena zejména s přihlédnutím k množstvím sušeného odstředěného mléka, která dotyčný podnik použil, a k četnosti hloubkové kontroly jeho účetnictví podle odstavce 5.
Podniky, které odstředěné mléko nebo sušené odstředěné mléko nepoužívají trvale, sdělí svůj výrobní program kontrolnímu subjektu příslušného členského státu, aby tento subjekt mohl zajistit odpovídající kontrolu.
Četnost těchto kontrol se netýká případu, kdy výroba krmných směsí podléhá trvalé kontrole prováděné na místě.
5. Kromě kontrol uvedených v odstavci 4 se provádí hloubková a neohlášená kontrola obchodních dokumentů a záznamů uvedených v čl. 14 odst. 1.
Tato doplňková kontrola se provádí alespoň jednou za 12 měsíců.
Pokud se provádí alespoň jednou za tři měsíce, četnost kontrol uvedených v odstavci 3 lze snížit z minimální doby 14 dní na minimální dobu 28 dní výroby.
Článek 18
1. Výroba denaturovaného sušeného odstředěného mléka se kontroluje na místě nejméně jednou denně během procesu denaturace.
2. Podnik vyrábějící denaturované sušené odstředěné mléko sdělí dopisem nebo jakýmkoli jiným prostředkem písemné telekomunikace příslušnému subjektu před zahájením výroby:
a) číslo schválení určující továrnu;
b) množství sušeného odstředěného mléka určeného k denaturaci;
c) místo, kde se bude denaturace provádět;
d) plánované termíny, v kterých se bude denaturace provádět.
Příslušný subjekt stanoví lhůtu pro sdělení dat výroby a může požadovat dodatečné informace.
Článek 19
S výhradou článku 20 jsou referenční metody použitelné pro analýzy uvedené v tomto nařízení metody, které jsou uvedeny na seznamu vypracovaném podle článku 2 nařízení Komise (ES) č. 2721/95.
Článek 20
1. Obsah sušeného odstředěného mléka ve směsích a krmných směsích je stanoven na základě analýzy každého vzorku provedené nejméně dvakrát podle analytické metody uvedené v příloze III, a současně na základě kontrolních opatření uvedených v čl. 17 odst. 3. V případě nesouladu mezi výsledky těchto kontrol je rozhodující výsledek kontrol provedených na místě.
2. Nepřítomnost syřidlové syrovátky se stanoví metodou uvedenou v příloze IV.
3. Obsah škrobu v krmných směsích se stanoví na základě kontrolních opatření uvedených v čl. 17 odst. 3, které musí být doplněny metodou kvalitativní analýzy uvedenou v příloze V.
4. Obsah vlhkosti v sušeném kysaném podmáslí se stanoví pomocí metody popsané v příloze VI.
5. Obsah travní moučky nebo vojtěškové moučky, obsah škrobu a obsah rybí moučky v denaturovaném sušeném odstředěném mléce se stanoví buď laboratorní analýzou nebo kontrolou na místě podle čl. 18 odst. 1.
Článek 21
Za účelem provádění analytických kontrol stanovených v této kapitole mohou členské státy se souhlasem Komise a pod vlastním dozorem stanovit pro některé schválené podniky systém vlastní kontroly.
Oddíl 3
Výplata podpory
Článek 22
1. Částkou podpory je částka použitelná v den, kdy je odstředěné mléko nebo sušené odstředěné mléko zpracováno do krmných směsí, popřípadě v den denaturace sušeného odstředěného mléka.
2. Podporu vyplácí příslušný subjekt určený členským státem, na jehož území se nachází výrobce, který použil odstředěné mléko, popřípadě sušené odstředěné mléko, k výrobě krmných směsí nebo k denaturaci.
3. Podpora se vyplácí na základě žádosti, kterou výrobce krmných směsí nebo denaturovaného sušeného odstředěného mléka (dále jen "příjemce podpory") předloží příslušnému subjektu a v které uvede:
a) jméno a adresu příjemce podpory;
b) množství odstředěného mléka nebo sušeného odstředěného mléka, pro které se žádá o podporu, s uvedením obsahu bílkovin;
c) popřípadě rovněž množství krmných směsí, do kterých je přimícháno odstředěné mléko nebo sušené odstředěné mléko uvedené v písmenu b), s případným odkazem na čísla příslušných výrobních šarží.
4. Harmonogram vyplácení podpory stanoví každý členský stát, avšak doba, na kterou se vztahuje žádost o výplatu, nesmí být delší než jeden měsíc.
Článek 23
1. Na výplatu podpory se vztahují podmínky stanovené v odstavcích 2 až 4.
2. Výsledky analýz stanovených v této kapitole a výsledky kontrol uvedených v článku 15, týkající se výplatní doby předcházející době, pro kterou se žádá o podporu, musí prokázat, že byla dodržena ustanovení této kapitoly.
3. Příjemce podpory musí uspokojivě prokázat příslušnému subjektu, že příslušné množství odstředěného mléka nebo sušeného odstředěného mléka bylo zpracováno do krmných směsí nebo denaturováno během doby, pro kterou se žádá o podporu.
4. V případě uvedeném v článku 12 předloží příjemce podpory příslušnému orgánu doklady, které uspokojivě prokáží, že krmné směsi byly v cisternách nebo kontejnerech skutečně dodány do zemědělského podniku nebo do podniku zabývajícího se chovem nebo výkrmem zvířat, který krmné směsi používá.
Článek 24
1. Aniž je dotčen článek 25, pokud výsledek analýz stanovených v této kapitole a výsledek kontrol uvedených v článku 15 prokáže, že příjemce podpory nesplnil během předchozí výplatní doby podmínky stanovené v této kapitole, pak se na dobu, k níž se žádost vztahuje, pozastaví výplata podpory, dokud nebude k dispozici výsledek kontrol zaměřených na uvedenou dobu.
Kromě toho se vymáhá vrácení podpory, která byla v dotyčném předchozím období neoprávněně vyplacena.
2. Částka podpory vyplacené neoprávněně se týká celkového množství odstředěného mléka nebo sušeného odstředěného mléka použitého v období mezi dnem předchozí kontroly, která nezjistila žádné nesrovnalosti, a dnem kontroly, která stanoví, že příjemce podpory již opět splňuje podmínky stanovené v tomto nařízení.
Pokud to však příjemce podpory požaduje, subjekt pověřený výkonem kontroly provede co nejdříve zvláštní šetření na náklady žadatele.
Pokud se prokáže, že dané množství je menší než množství uvedené v prvním pododstavci, upraví se podle toho částka, která má být vrácena.
Článek 25
Za předpokladu, že je splněna podmínka stanovená v čl. 23 odst. 3, jsou členské státy oprávněny poskytnout zálohu, ve smyslu článku 18 nařízení Komise (EHS) č. 2220/85 [18], jejíž částka se rovná částce požadované podpory, a to po složení jistoty ve výši 110 % z částky uhrazené předem.
V tomto případě se podklady prokazující nárok na podporu předkládají ve lhůtě šesti měsíců ode dne, kdy byla uhrazena záloha.
KAPITOLA III
PRODEJ SUŠENÉHO ODSTŘEDĚNÉHO MLÉKA Z VEŘEJNÝCH SKLADŮ
Oddíl 1
Organizace a účast v nabídkových řízeních
Článek 26
1. Sušené odstředěné mléko se prodává prostřednictvím stálého nabídkového řízení, které organizuje každá intervenční agentura.
2. Prodej se týká sušeného odstředěného mléka umístěného do skladu před 31. prosincem 1997.
3. Oznámení o stálém nabídkovém řízení se zveřejňuje v Úředním věstníku Evropských společenství nejméně osm dní před uplynutím první lhůty pro podávání nabídek.
4. Intervenční agentura připraví oznámení o nabídkovém řízení, v němž uvede zejména lhůtu pro podávání nabídek a místo, kde se nabídky přijímají.
Pokud jde o množství sušeného odstředěného mléka, kterým disponuje, uvede intervenční agentura rovněž:
a) umístění skladů, kde je sušené odstředěné mléko určené k prodeji skladováno,
b) množství sušeného odstředěného mléka, která se v každém skladu dávají do prodeje.
5. Intervenční agentura aktualizuje seznam obsahující údaje uvedené v odstavci 4, který na požádání poskytne zájemcům.
Agentura uvedený aktualizovaný seznam pravidelně zveřejňuje vhodnou formou uvedenou v oznámení o nabídkovém řízení.
6. Intervenční agentura přijme nezbytná opatření, aby zájemcům umožnila:
a) před podáním nabídky vyhodnotit vzorky sušeného odstředěného mléka dávaného do prodeje, a to na jejich vlastní náklady;
b) ověřit výsledky analýz uvedených v článku 3 nařízení Komise (ES) č. 322/96 [19].
Článek 27
1. Po dobu platnosti stálého nabídkového řízení organizuje intervenční agentura jednotlivá nabídková řízení.
2. Lhůta pro podávání nabídek v jednotlivém nabídkovém řízení končí ve 12.00 hodin (bruselského času) každé druhé a čtvrté úterý v měsíci, s výjimkou druhého úterý v srpnu a čtvrtého úterý v prosinci.
Pokud je v úterý státní svátek, lhůta končí poslední předcházející pracovní den ve 12.00 hodin (bruselského času).
Článek 28
1. U sušeného odstředěného mléka, které se prodá podle podmínek této kapitoly, vzniká nárok na podporu uvedenou v čl. 1 písm. a).
2. Zájemci předkládají nabídky pro jednotlivá nabídková řízení doporučeným dopisem, osobním doručením intervenční agentuře proti potvrzení o převzetí nebo jinou formou písemné telekomunikace.
Nabídky se podávají intervenční agentuře, jež drží sušené odstředěné mléko, které je předmětem nabídky.
3. V nabídce se uvádí:
a) jméno a adresa účastníka nabídkového řízení;
b) požadované množství;
c) cena ze skladu v eurech nabízená za 100 kilogramů sušeného odstředěného mléka, bez vnitrostátních daní a poplatků;
d) členský stát, na jehož území se má uskutečnit zpracování do krmných směsí nebo denaturace;
e) případně sklad, kde je sušené odstředěné mléko skladováno, a případně náhradní sklad.
4. Nabídky jsou platné pouze tehdy, pokud:
a) se týkají alespoň 10 tun; pokud je však množství, které je ve skladu k dispozici, menší než 10 tun, bude toto disponibilní množství představovat minimální množství pro nabídku;
b) je k nim přiloženo písemné prohlášení účastníka nabídkového řízení, v němž se zavazuje, že splní tyto podmínky:
i) zpracuje nebo nechá zpracovat nakoupené sušené odstředěné mléko do krmných směsí nebo na denaturované sušené odstředěné mléko během 60 dní od uplynutí lhůty pro podávání nabídek týkajících se jednotlivého nabídkového řízení uvedeného v čl. 27 odst. 2,
ii) splní podmínky stanovené v tomto nařízení nebo zajistí, aby tyto podmínky byly splněny;
c) je předložen doklad, že před uplynutím lhůty pro podávání nabídek složil účastník nabídkového řízení v členském státě, kde je nabídka předložena, účastnickou jistotu ve výši 36 eur za tunu pro dotyčné jednotlivé nabídkové řízení.
5. Po uplynutí lhůty uvedené v čl. 27 odst. 2 nabídky nelze stáhnout.
Článek 29
Pokud jde o účastnickou jistotu stanovenou v čl. 28 odst. 4 písm. c), pak zásadními požadavky ve smyslu článku 20 nařízení (EHS) č. 2220/85 je platnost nabídky i po uplynutí lhůty pro podávání nabídek, složení zpracovatelské jistoty uvedené v čl. 30 odst. 3 a úhrada ceny.
Oddíl 2
Provádění nabídkového řízení
Článek 30
1. V den uplynutí lhůty uvedené v čl. 27 odst. 2 sdělí členské státy Komisi množství a ceny, které nabízejí účastníci nabídkového řízení, jakož i množství sušeného odstředěného mléka nabízeného k prodeji.
2. S přihlédnutím k nabídkám podaným v jednotlivých nabídkových řízeních stanoví Komise minimální prodejní cenu sušeného odstředěného mléka postupem podle článku 42 nařízení (EHS) č.
1255/1999. Tato cena může kolísat podle stáří a umístění množství sušeného odstředěného mléka nabízeného k prodeji.
Může být rozhodnuto, že nabídkové řízení nebude pokračovat.
3. Současně s minimální prodejní cenou a stejným postupem stanoví Komise částku zpracovatelské jistoty na 100 kilogramů sušeného odtučněného mléka.
Účelem zpracovatelské jistoty je zajistit splnění zásadního požadavku ve smyslu článku 20 nařízení (EHS) č. 2220/85, který se týká používání sušeného odstředěného mléka v souladu se závazkem uvedeným v čl. 28 odst. 4 písm. b). Tato jistota se skládá v členském státě, na jehož území se má uskutečnit zpracování do krmných směsí nebo denaturace, a to subjektu určenému tímto členským státem.
Článek 31
Nabídka je odmítnuta, pokud nabízená cena je nižší než minimální cena.
Článek 32
1. Intervenční agentura vybere nabídku v souladu s pravidly stanovenými v odstavcích 2 až 5.
2. Sušené odstředěné mléko je přidělováno podle data jeho uskladnění, počínaje nejstarším výrobkem z celkového množství, které je k dispozici ve skladu nebo skladech určených hospodářským subjektem.
3. Aniž je dotčen článek 31, vybraným účastníkem nabídkového řízení je ten, který nabízí nejvyšší cenu.
Pokud není vyčerpáno celé disponibilní množství, pro zbývající množství se vyberou nabídky ostatních účastníků nabídkového řízení na základě nabízených cen, počínaje nejvyšší cenou.
4. V případě přijetí nabídky, která se týká množství většího, než je zbývající disponibilní množství sušeného odstředěného mléka v dotyčném skladu, příslušnému účastníkovi nabídkového řízení se přidělí pouze toto zbývající množství.
Intervenční agentura však může po dohodě s účastníkem nabídkového řízení určit další sklady s cílem dosáhnout množství uvedené v nabídce.
5. V případě, že by přijetí více nabídek uvádějících stejnou cenu pro stejný sklad znamenalo překročení disponibilního množství, výběr nabídky se provede tak, že se disponibilní množství rozdělí v poměru k množstvím uvedeným v nabídkách.
Pokud by však takové rozdělení vedlo k tomu, že by byla přidělena množství menší než pět tun, výběr nabídky se provede losováním.
Článek 33
Práva a povinnosti vyplývající z nabídkového řízení jsou nepřevoditelné.
Článek 34
1. Intervenční agentura neprodleně informuje všechny účastníky nabídkového řízení o výsledku jejich účasti v jednotlivých nabídkových řízeních.
Jistota uvedená v článku 29 je u nabídek, které nebyly vybrány, neprodleně uvolněna.
2. Před odběrem sušeného odstředěného mléka a ve lhůtě uvedené v čl. 35 odst. 2 uhradí úspěšný účastník nabídkového řízení intervenční agentuře za každé množství, které má v úmyslu odebrat, částku odpovídající jeho nabídce, a složí zpracovatelskou jistotu uvedenou v čl. 30 odst. 3.
Článek 35
1. Jakmile je uhrazena částka uvedená v čl. 34 odst. 2 a složena jistota uvedená v čl. 30 odst. 3, intervenční agentura uvolní účastnickou jistotu uvedenou v článku 29 a vystaví poukázku na převzetí, v níž uvede:
a) množství, u kterého byly splněny výše uvedené požadavky;
b) sklad, ve kterém je sušené odstředěné mléko skladováno;
c) termín pro odběr sušeného odstředěného mléka;
d) termín pro zpracování do krmných směsí nebo denaturaci.
2. Do 30 dnů po uplynutí lhůty pro podávání nabídek úspěšný účastník nabídkového řízení odebere sušené odstředěné mléko, které mu bylo přiděleno.
Odběr může být prováděn po částech.
Kromě případu vyšší moci, pokud k odběru sušeného odstředěného mléka nedojde ve lhůtě uvedené v prvním pododstavci, náklady na jeho skladování a rizika ponese vybraný účastník nabídkového řízení od prvního dne následujícího po dni, kdy uplyne uvedená lhůta.
3. Intervenční agentura předává sušené odstředěné mléko v obalech, na nichž je zřetelně a čitelně uveden odkaz na toto nařízení.
Na žádost zájemce poskytne intervenční agentura kopii osvědčení o složení kupovaných produktů, které je stanoveno v článku 3 nařízení (ES) č. 322/96.
Kromě údajů stanovených v nařízení Komise (EHS) č. 3002/92 [20] musí být v kolonce 104 kontrolního výtisku T5 uveden jeden nebo více údajů uvedených v příloze II. bodu D. V kolonce 106 musí být uveden termín pro zpracování do krmných směsí nebo denaturaci.
KAPITOLA IV
PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 36
Zrušují se nařízení (EHS) č. 1105/68, (EHS) č. 1725/79, (EHS) č. 1634/85, (EHS) č. 3398/91, (EHS) 3536/91 a (ES) č. 1043/97.
Odkazy na nařízení (EHS) č. 1725/79 a (EHS) č. 3398/91 se považují za odkazy na toto nařízení.
Článek 37
Předtištěné obaly uvedené v čl. 4 odst. 2 a odst. 4 nařízení (EHS) č. 1725/79 mohou být používány až do 30. června 2000.
Schválení udělená podle čl. 4 odst. 5 a čl. 8 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1725/79 zůstávají v platnosti pro účely používání tohoto nařízení.
Nařízení (EHS) č. 1725/79 se použije i nadále na množství sušeného odtučněného mléka přiřčená podle nařízení (EHS) č. 3398/91.
Článek 38
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2000.
Použije se pouze na množství odstředěného mléka nebo sušeného odstředěného mléka zpracovaného do krmných směsí nebo na denaturované sušené odstředěné mléko od tohoto data.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Interinstitucionální dohoda
ze dne 6. května 1999
mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni a o zdokonalení rozpočtového procesu
(1999/C 172/01)
1. Cílem této dohody uzavřené mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí (dále jen "orgány") je zavést rozpočtovou kázeň a zdokonalit fungování každoročního rozpočtového procesu a interinstitucionální spolupráci v otázkách rozpočtu.
2. Rozpočtová kázeň ve smyslu této dohody je komplexní.
Platí pro všechny výdaje a je závazná pro všechny orgány, které se podílejí na jejím provádění, po celou dobu platnosti této dohody.
3. Touto dohodou nejsou dotčeny rozpočtové pravomoci jednotlivých orgánů, jak jsou stanoveny ve Smlouvě.
4. Každá změna této dohody vyžaduje souhlas všech orgánů, které jsou jejími stranami.
Změny finančního výhledu se musí provádět v souladu s postupy stanovenými pro tento účel v této dohodě.
5. Tuto dohodu tvoří dvě části:
- část I obsahuje definice a prováděcí pravidla pro finanční výhled 2000 až 2006 a je použitelná po dobu platnosti tohoto finančního výhledu,
- část II se týká zdokonalení interinstitucionální spolupráce během rozpočtového procesu.
6. Komise předkládá, kdykoli to považuje za nutné a v každém případě spolu s každým návrhem nového finančního výhledu podle bodu 26, zprávu o provádění této dohody, k níž podle potřeby přikládá pozměňovací návrhy.
7. Tato dohoda vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2000.
Nahrazuje od téhož dne
- společné prohlášení Evropského parlamentu, Rady a Komise ze dne 30. června 1982 o různých opatřeních ke zdokonalení rozpočtového procesu [1],
- interinstitucionální dohodu mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí ze dne 29. října 1993 o rozpočtové kázni a o zdokonalení rozpočtového procesu [2],
- prohlášení Evropského parlamentu, Rady a Komise ze dne 6. března 1995 o zahrnutí finančních ustanovení do právních aktů [3],
- společné prohlášení ze dne 12. prosince 1996 o zdokonalení informování rozpočtového orgánu o dohodách v oblasti rybolovu [4],
- interinstitucionální dohodu mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí ze dne 16. července 1997 o ustanoveních týkajících se financování společné zahraniční a bezpečnostní politiky [5],
- interinstitucionální dohodu mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí ze dne 13. října 1998 o právních základech a plnění rozpočtu [6].
ČÁST I – FINANČNÍ VÝHLED 2000 AŽ 2006: DEFINICE A PROVÁDĚCÍ PRAVIDLA
A. OBSAH A ROZSAH FINANČNÍHO VÝHLEDU
8. Finanční výhled 2000 až 2006 uvedený v příloze I je nedílnou součástí této dohody.
Představuje referenční rámec interinstitucionální rozpočtové kázně.
Jeho obsah je v souladu se závěry zasedání Evropské rady v Berlíně ve dnech 24. a 25. března 1999.
9. Finanční výhled má zajistit střednědobě řádný vývoj výdajů Evropské unie, rozčleněných do velkých kategorií, v mezích vlastních zdrojů.
10. Finanční výhled 2000 až 2006 stanoví pro každý rok a pro každou kapitolu nebo podkapitolu částku výdajů v podobě položek závazků.
Celkové roční výdaje se stanovují rovněž v podobě položek závazků a položek plateb.
Odděleně jsou navíc uvedeny položky plateb, které jsou ponechány k dispozici pro rozšíření a které musí být využity v souladu s bodem 25 druhým pododstavcem.
Všechny tyto částky jsou vyjádřeny v cenách roku 1999, s výjimkou měnové rezervy, u níž jsou částky vyjádřeny v běžných cenách.
Finanční výhled nebere v úvahu rozpočtové položky financované účelově vázanými příjmy ve smyslu článku 4 finančního nařízení ze dne 21. prosince 1977 o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [7] (dále jen "finanční nařízení").
Konkrétní výdajové položky mohou být financovány pouze do výše stropu pro tento účel určeného a aniž je dotčen bod 11 druhý pododstavec.
Informace o operacích nezahrnutých do souhrnného rozpočtu Evropských společenství a předpokládaný vývoj různých kategorií vlastních zdrojů Společenství jsou uvedeny orientačně v samostatných tabulkách.
Tyto informace jsou každoročně aktualizovány při technické úpravě finančního výhledu.
Zemědělská směrná hodnota zůstává nezměněna.
Bude přezkoumána na základě zprávy, kterou Komise předloží Radě před příštím rozšířením Evropské unie, aby byly provedeny úpravy, které jsou považovány za nezbytné.
11. Orgány uznávají, že každá z pevných částek uvedených ve finančním výhledu 2000 až 2006 představuje roční strop výdajů souhrnného rozpočtu Evropských společenství.
Aniž jsou dotčeny případné změny těchto stropů v souladu s ustanoveními této dohody, zavazují se využít svých pravomocí tak, aby různé roční stropy výdajů byly při každém rozpočtovém procesu a při plnění rozpočtu pro daný rozpočtový rok dodrženy.
Avšak stropy v položce 7 finančního výhledu (předvstupní podpora) jsou svou povahou orientační a obě složky rozpočtového orgánu mohou v průběhu rozpočtového procesu společně rozhodnout o změně jejich struktury.
12. Obě složky rozpočtového orgánu se dohodly, že po dobu trvání finančního výhledu 2000 až 2006 přijmou maximální míru růstu nepovinných výdajů, která vyplyne z rozpočtů sestavených v rámci stropů stanovených finančním výhledem.
S výjimkou kapitoly 2 finančního výhledu (strukturální opatření) zajistí orgány za účelem řádné finanční správy v maximální míře během rozpočtového procesu a v době přijímání rozpočtu, aby zůstal k dispozici dostatečný prostor pod příslušnými stropy v jednotlivých kapitolách.
V rámci maximální míry růstu nepovinných výdajů uvedené v prvním pododstavci se Evropský parlament a Rada zavazují, že dodrží položky závazků stanovené ve finančním výhledu pro strukturální opatření.
13. Žádný akt přijatý Evropským parlamentem a Radou postupem spolurozhodování ani žádný akt přijatý Radou, který překračuje položky stanovené v rozpočtu nebo ve finančním výhledu podle bodu 11, nesmí být finančně proveden, dokud nebude rozpočet změněn a případně dokud nebude finanční výhled vhodně revidován v souladu s postupem stanoveným pro každý z těchto případů.
14. Pro každý rok, na který se vztahuje finanční výhled, nesmí být celková potřeba položek plateb po každoroční úpravě a s ohledem na všechny další úpravy nebo změny taková, aby vedla k míře vyžádání vlastních zdrojů přesahující strop platný pro tyto zdroje.
V případě potřeby obě složky rozpočtového orgánu rozhodnou na návrh Komise a v souladu s pravidly hlasování stanovenými v čl. 272 odst. 9 pátém pododstavci Smlouvy o založení Evropského společenství (dále jen "Smlouva o ES") o snížení stropů stanovených ve finančním výhledu, aby bylo zajištěno dodržení stropu vlastních zdrojů.
B. Každoroční úpravy finančního výhledu
Technické úpravy
15. Komise každý rok v předstihu pro rozpočtový proces roku n + 1 určí zemědělskou směrnou hodnotu a provede následující technické úpravy finančního výhledu podle vývoje hrubého národního produktu (HNP) a cen:
a) nové ocenění stropů a celkových částek položek závazků a položek plateb v cenách roku n + 1, s výjimkou měnové rezervy;
b) výpočet prostoru, který zbývá do stropu vlastních zdrojů.
Komise provede tyto technické úpravy na základě posledních dostupných ekonomických údajů a prognóz.
Technická úprava stropu pro kapitolu 1 finančního výhledu (zemědělství) však bude provedena s použitím deflátoru 2 % ročně.
Technická úprava stropu pro podkapitolu "strukturální fondy" bude provedena s použitím souhrnného deflátoru stanoveného v nařízeních pro strukturální fondy o programování odpovídajících intervencí.
Základ pro indexaci přidělovaných prostředků pro roky 2004 až 2006 bude v případě potřeby Komisí upraven do 31. prosince 2003 na základě posledních dostupných informací.
Dodatečná úprava přidělených prostředků za předchozí roky se neprovádí.
Výsledky těchto úprav a podkladové ekonomické prognózy se sdělují oběma složkám rozpočtového orgánu.
Pro dotčený rok se neprovádějí žádné další technické úpravy, a to ani během roku, ani v podobě dodatečných korekcí v následujících letech.
Úpravy související s prováděním
16. Současně se sdělením technických úprav finančního výhledu předkládá Komise oběma složkám rozpočtového orgánu návrhy na úpravy celkových částek položek plateb, které považuje za nezbytné z hlediska provádění, aby zajistila řádný vývoj vzhledem k položkám závazků.
17. Při provádění úprav v roce 2001 a v případě prodlení s přijímáním programů strukturálních opatření se obě složky rozpočtového orgánu zavazují, že na návrh Komise schválí při zvýšení odpovídajících stropů výdajů přenos prostředků nevyužitých v rozpočtovém roce 2000 do následujících let.
18. Evropský parlament a Rada přijmou rozhodnutí o těchto návrzích do 1. května roku n v souladu s pravidly hlasování stanovenými v čl. 272 odst. 9 pátém pododstavci Smlouvy o ES.
C. Revize finančního výhledu
19. Kromě pravidelných technických úprav a úprav souvisejících s podmínkami provádění může být finanční výhled revidován na návrh Komise v případě nepředvídaných okolností při zachování stropu vlastních zdrojů.
20. Jako obecné pravidlo musí být každý takový návrh na revizi předložen a přijat před začátkem rozpočtového procesu pro dotčený rozpčtový rok nebo pro první z dotčených rozpočtových let.
Každé rozhodnutí revidovat finanční výhled až do výše 0,03 % HNP Společenství v rámci prostoru pro nepředvídané výdaje se přijímá společně oběma složkami rozpočtového orgánu v souladu s pravidly hlasování stanovenými v čl. 272 odst. 9 pátém pododstavci Smlouvy o ES.
Každé rozhodnutí revidovat finanční výhled nad 0,03 % HNP Společenství v rámci prostoru pro nepředvídané výdaje se přijímá společně oběma složkami rozpočtového orgánu, přičemž Rada musí rozhodnout jednomyslně.
21. S výjimkou výdajů podle kapitoly 2 orgány zkoumají možnosti přerozdělení výdajů mezi programy spadajícími do kapitoly dotčené revizí, přičemž zvláštní zřetel berou na očekávané nevyužití položek.
Cílem by mělo být využít významnou částku, v absolutní hodnotě i jako procento plánovaného nového výdaje, v rámci stropu pro příslušnou kapitolu.
Orgány rovněž zkoumají možnosti vyrovnat zvýšení stropu pro jednu kapitolu snížením stropu pro jinou kapitolu.
Částky, které jsou k dispozici v rámci kapitol 1 až 6 finančního výhledu, nemohou být nikdy použity pro kapitolu 7 finančního výhledu (předvstupní podpora), a naopak výdaje vyhrazené pro předvstupní podporu nemohou být použity pro kapitoly 1 až 6.
Částky, které jsou k dispozici pro přistoupení, smějí být využity pouze na krytí výdajů vzniklých v přímé souvislosti s rozšířením a nemohou pokrývat nepředvídané okolnosti vzniklé u kapitol 1 až 7 finančního výhledu.
Naopak výdaje vyhrazené pro kapitoly 1 až 7 nemohou být použity ke krytí nákladů nových přistoupení.
Žádná revize povinných výdajů ve finančním výhledu nesmí vést ke snížení částky, která je k dispozici pro nepovinné výdaje.
Každá revize musí zachovat řádný vztah mezi závazky a platbami.
D. Důsledky neexistence společného rozhodnutí o úpravě nebo revizi finančního výhledu
22. Není-li dosaženo společného rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady o jakékoli úpravě nebo revizi finančního výhledu navrhovaného Komisí, dříve stanovené částky platí po každoroční technické úpravě i nadále jako stropy výdajů pro dotčený rok.
E. Rezervy
23. Do souhrnného rozpočtu Evropských společenství se zapisují tři rezervy uvedené v kapitole 6 finančního výhledu.
Potřebné zdroje budou vyžádány pouze v případě, když budou tyto rezervy použity:
a) měnová rezerva má v letech 2000 až 2002 pokrývat vliv významných a nepředvídaných pohybů směnného kursu eura vůči dolaru Spojených států amerických oproti paritě použité v rozpočtu na zemědělské výdaje;
b) rezerva na záruky za úvěry třetím zemím má naplnit rozpočtové položky, které budou využity pro financování Záručního fondu [8] a případných dalších plateb nutných v případě neplacení ze strany dlužníka;
c) rezerva na pomoc při mimořádných událostech má poskytnout rychlou reakci na konkrétní požadavky pomoci třetím zemím po událostech, které nebylo možné předvídat při sestavování rozpočtu, především pro humanitární akce.
Dojde-li Komise k závěru, že je třeba využít některou z těchto rezerv, předloží návrh na odpovídající převod oběma složkám rozpočtového orgánu.
Každému návrhu Komise na využití rezervy na pomoc při mimořádných událostech však musí předcházet kontrola možností přerozdělení přidělených prostředků.
Současně s předložením svého návrhu na převod zahájí Komise postup trialogu, případně ve zjednodušené formě, aby zajistila souhlas obou složek rozpočtového orgánu s potřebou použití rezervy a s požadovanou částkou.
Jestliže návrh Komise nenajde souhlas obou složek rozpočtového orgánu a jestliže Evropský parlament a Rada nejsou schopny se dohodnout na společném postoji, o návrhu Komise na převod nepřijímají rozhodnutí.
F. Nástroj pružnosti
24. Nástroj pružnosti s každoročním stropem 200 milionů eur má v daném rozpočtovém roce a až do výše stanovené částky umožnit financování přesně určených výdajů, které nebylo možno financovat v rámci stropů platných pro jednu nebo více kapitol.
Nevyužitou část roční částky lze převádět až do roku n + 2.
Je-li nástroj pružnosti využit, čerpají se nejdříve případně převedené zůstatky, a to v pořadí podle jejich stáří.
Část roční částky z roku n, která není v roce n + 2 využita, propadá.
Nástroj pružnosti by se obecně neměl používat ke krytí stejných potřeb ve dvou po sobě následujících rozpočtových letech.
Komise předloží návrh na využití nástroje pružnosti po prozkoumání všech možností přerozdělení přidělených prostředků v rámci kapitoly, která vyžaduje dodatečné výdaje.
Návrh musí být v souladu se zásadami využití tohoto nástroje a musí uvádět potřebu, která má být pokryta, a požadovanou částku.
Může být pro kterýkoli rozpočtový rok předložen během rozpočtového procesu.
Návrh Komise se zahrnuje do předběžného návrhu rozpočtu nebo v souladu s finančním nařízením doprovází odpovídající rozpočtový nástroj.
Rozhodnutí použít nástroj pružnosti přijímají společně obě složky rozpočtového orgánu v souladu s pravidly hlasování stanovenými v čl. 272 odst.
9 pátém pododstavci Smlouvy o ES. Dohody se dosahuje v rámci dohodovacího řízení stanoveného v části II oddílu A a příloze III této dohody.
G. Úprava finančního výhledu v důsledku rozšíření
25. Jestliže se Unie rozšíří o nové členské státy v období, na které se vztahuje finanční výhled, Evropský parlament a Rada na návrh Komise a v souladu s pravidly hlasování stanovenými v čl. 272 odst. 9 pátém pododstavci Smlouvy o ES společně upraví finanční výhled, aby vzaly v úvahu požadavky na výdaje vzniklé v důsledku tohoto rozšíření.
Aniž je dotčen výsledek jednání o přistoupení, změna dotčených kapitol by neměla přesahovat částky uvedené v orientačním finančním rámci, který předpokládá rozšíření Unie o šest nových členských států od roku 2002 a který je uveden v příloze II, jež tvoří nedílnou součást této dohody.
Dodatečné požadavky budou pokryty z dostupných částek vyčleněných pro tento účel ve finančním výhledu a v případě potřeby využitím dodatečných vlastních zdrojů vzniklých v důsledku zvýšení HNP Společenství po rozšíření Unie.
H. Doba platnosti finančního výhledu a důsledky neexistence finančního výhledu
26. Komise předloží do 1. července 2005 návrhy na nový střednědobý finanční výhled.
Jestliže se obě složky rozpočtového orgánu nedohodnou na novém finančním výhledu a není-li stávající finanční výhled výslovně vypovězen jednou ze stran této dohody, upravi se stropy platné pro poslední rok stávajícího finančního výhledu v souladu s bodem 15 tak, že se na tyto částky použije průměrná míra zvýšení zjištěná za předchozí období, vyjma úpravy vyplývající z rozšíření Unie.
Tato míra zvýšení však nesmí přesáhnout míru růstu HNP Společenství za dotčený rok.
ČÁST II – ZDOKONALENÍ INTERINSTITUCIONÁLNÍ SPOLUPRÁCE BĚHEM ROZPOČTOVÉHO PROCESU
A. Postup interinstitucionální spolupráce
27. Orgány se dohodly na zavedení postupu pro interinstitucionální spolupráci v rozpočtových záležitostech.
Podrobnosti této spolupráce jsou uvedeny v příloze III, která je nedílnou součástí této dohody.
B. Sestavení rozpočtu
28. Komise předkládá každý rok předběžný návrh rozpočtu odpovídající skutečným potřebám financování Společenství.
Přitom bere v úvahu:
- kapacitu využití položek, ve snaze udržovat přísný vztah mezi položkami závazků a položkami plateb,
- možnosti zahájení nových politik pomocí pilotních projektů nebo nových přípravných opatření nebo pokračování víceletých opatření, která končí, po zvážení, zda bude možné zajistit základní akt ve smyslu bodu 36,
- potřebu zajistit, aby každá změna výdajů ve srovnání s předchozím rozpočtovým rokem byla v souladu s požadavky rozpočtové kázně.
29. Orgány zajistí, aby v maximální možné míře nebyly do rozpočtu zařazovány položky se zanedbatelnými provozními výdaji.
Obě složky rozpočtového orgánu se rovněž zavazují brát v úvahu hodnocení možností plnění rozpočtu, které Komise činí ve svých předběžných návrzích a též v souvislosti s plněním běžného rozpočtu.
C. Klasifikace výdajů
30. Orgány považují za povinné výdaje takové výdaje, které musí rozpočtový orgán zapsat do rozpočtu na základě právního závazku vyplývajícího ze Smluv nebo z aktů přijatých na základě Smluv.
31. Předběžný návrh rozpočtu obsahuje návrh na zařazení každé nové rozpočtové položky a každé položky, u níž došlo k pozměnění právního základu.
Jestliže Evropský parlament a Rada nepřijmou zařazení navrhované v předběžném návrhu rozpočtu, prozkoumají klasifikaci dotčené položky na základě přílohy IV, která je nedílnou součástí této dohody.
Budou hledat shodu v rámci dohodovacího řízení stanoveného v příloze III.
D. Maximální míra zvýšení nepovinných výdajů v případě neexistence finančního výhledu
32. Aniž je dotčen bod 12 první pododstavec, dohodly se orgány na těchto ustanoveních:
a) autonomní manévrovací prostor Evropského parlamentu pro účely čl. 272 odst. 9 Smlouvy o ES – který má činit polovinu maximální míry – se použije od sestavení návrhu rozpočtu Radou v prvním čtení, s ohledem na případné návrhy na změnu tohoto návrhu.
Tuto maximální míru je nutno dodržovat v ročním rozpočtu, včetně všech opravných nebo dodatkových rozpočtů.
Aniž je dotčeno stanovení nové míry, zůstává jakákoli část maximální míry, která nebyla využita, dostupná a může být využita při zvažování návrhů opravných nebo dodatkových rozpočtů;
b) aniž je dotčeno písmeno a), jestliže se v průběhu rozpočtového procesu ukáže, že dokončení procesu může vyžadovat dohodu o stanovení nové míry zvýšení nepovinných výdajů pro položky plateb nebo položky závazků (tato druhá míra může být na jiné úrovni než první), usilují orgány o dosažení dohody mezi oběma složkami rozpočtového orgánu prostřednictvím dohodovacího řízení stanoveného v příloze III.
E. Zahrnování finančních ustanovení do právních aktů
33. Právní akty o víceletých programech přijaté postupem spolurozhodování obsahují ustanovení, jímž normotvůrce stanoví finanční rámec programu pro celé období jeho platnosti.
Tato částka představuje prvotní referenci pro rozpočtový orgán při každoročním rozpočtovém procesu.
Rozpočtový orgán a Komise se zavazují, že při sestavování svého předběžného návrhu rozpočtu se neodchýlí od této částky, pokud nevzniknou nové, objektivní a dlouhodobé okolnosti, které musí být doloženy výslovnými a přesnými důvody, přičemž se berou v úvahu výsledky získané prováděním programu, zejména na základě hodnocení.
34. Právní akty o víceletých programech, které nepodléhají postupu spolurozhodování, neobsahují "částku považovanou za nezbytnou".
Jestliže si Rada přeje zavést finanční referenci, považuje se to za ilustraci vůle zákonodárce a nemá to vliv na pravomoc rozpočtového orgánu definovanou ve Smlouvě.
Toto ustanovení bude zmíněno ve všech aktech, které obsahují takovou finanční referenci.
Jestliže byla dotčená částka předmětem dohody podle dohodovacího řízení stanoveného ve společném prohlášení Evropského parlamentu, Rady a Komise ze dne 4. března 1975 [9], považuje se za referenční částku ve smyslu bodu 33 této dohody.
35. Finanční výkaz stanovený v článku 3 finančního nařízení odráží finanční vyjádření cílů navrhovaného programu a zahrnuje harmonogram pro celou dobu platnosti programu.
Podle potřeby se reviduje při sestavování předběžného rozpočtu s ohledem na stav provádění daného programu.
Revidovaný výkaz se sděluje rozpočtovému orgánu při předložení předběžného návrhu rozpočtu a po přijetí rozpočtu.
F. Právní základy
36. Podle systému Smlouvy musí být pro provedení položek uvedených v rozpočtu pro každé opatření Společenství nejprve přijat základní akt.
"Základní akt" je akt sekundárního práva, který dává právní základ pro opatření Společenství a pro provedení odpovídajících výdajů zapsaných do rozpočtu.
Takový akt musí mít formu nařízení, směrnice nebo rozhodnutí.
Doporučení, stanoviska, usnesení nebo prohlášení nejsou základními akty.
37. Následující výdaje však mohou být provedeny bez základního aktu, pokud opatření, která se jimi mají financovat, spadají do pravomoci Společenství:
a) i) prostředky na pilotní projekty experimentální povahy, jejichž cílem je vyzkoušet nějaké opatření a jeho užitek.
Odpovídající položky závazků smějí být zařazeny do rozpočtu pouze po dva rozpočtové roky.
Jejich celková výše nesmí přesáhnout 32 milionů eur;
ii) položky na přípravná opatření, jejichž cílem je připravit návrhy na přijetí budoucích opatření Společenství.
Přípravná opatření vycházejí z soudržného přístupu a mohou mít různé formy.
Související položky závazků smějí být zařazeny do rozpočtu pouze nejvýše po tři rozpočtové roky.
Legislativní proces by měl být dokončen do konce třetího rozpočtového roku.
Během legislativního procesu musí položky závazků odpovídat konkrétním rysům přípravného opatření, pokud jde o plánované činnosti, sledované cíle a příjemce.
V důsledku toho provedené prostředky nemohou odpovídat svým objemem prostředkům plánovaným pro definitivní opatření samotné.
Celková částka pro dotyčné nové položky nesmí přesáhnout 30 milionů eur za rozpočtový rok a celková výše položek skutečně přidělených na závazky týkající se přípravných opatření nesmí přesáhnout 75 milionů eur.
Při předložení předběžného návrhu rozpočtu předkládá Komise zprávu o opatřeních zmiňovaných v bodech i) a ii), v níž je uveden rovněž cíl opatření, hodnocení výsledků a plánovaný další postup;
b) položky na opatření specifické nebo dokonce trvalé povahy prováděná Komisí na základě úkolů vyplývajících z jejích výsad na institucionální úrovni, jiných než je právo zákonodárné iniciativy zmíněné v písmenu a), a zvláštních pravomocí, které jsou jí přímo svěřeny Smlouvou o ES.
Seznam je uveden v příloze V, která je nedílnou součástí této smlouvy.
Tento seznam může být doplněn při předkládání předběžného návrhu rozpočtu s uvedením dotyčných článků a částek;
c) položky určené pro provoz každého orgánu v rámci jeho správní samostatnosti.
G. Výdaje související s dohodami o rybolovu
38. Orgány se dohodly na financování výdajů souvisejících s dohodami o rybolovu v souladu s pravidly stanovenými v příloze VI, která je nedílnou součástí této dohody.
H. Financování společné zahraniční a bezpečnostní politiky (SZBP)
39. U výdajů na SZBP, které jsou hrazeny ze souhrnného rozpočtu Evropských společenství v souladu s článkem 28 Smlouvy o Evropské unii, se orgány snaží v rámci dohodovacího řízení stanoveného v příloze III a na základě předběžného návrhu rozpočtu sestaveného Komisí dospět každoročně k dohodě o částce provozních výdajů, kterými má být zatížen rozpočet Společenství, a o rozdělení této částky mezi články rozpočtové kapitoly "SZBP", které jsou navrženy ve čtvrtém pododstavci tohoto bodu.
Nedojde-li k dohodě, rozumí se, že Evropský parlament a Rada zapíší do rozpočtu částku z předchozího rozpočtu nebo částku navrženou v předběžném návrhu rozpočtu, podle toho, která je nižší.
Celková částka provozních výdajů SZBP se zapisuje v plném rozsahu do jedné kapitoly rozpočtu (SZBP) a rozděluje se mezi články této kapitoly podle návrhu uvedeného ve čtvrtém pododstavci tohoto bodu.
Tato částka má pokrývat skutečné předvídatelné potřeby a zachovat přiměřený prostor pro nepředvídané akce.
Žádná částka není zapsána jako rezerva.
Každý článek obsahuje již přijaté společné strategie nebo společné akce, opatření plánovaná, ale dosud nepřijatá, a všechny budoucí, tj. nepředvídané akce, které přijme Rada během daného rozpočtového roku.
Protože podle finančního nařízení má Komise pravomoc převádět v rámci akce SZBP prostředky autonomně mezi články téže rozpočtové kapitoly, tj. v rámci prostředků přidělených pro SZBP, bude tak zajištěna pružnost, která se považuje za nezbytnou pro rychlé provádění akcí SZBP.
Pokud se částka rozpočtu pro SZBP během rozpočtového roku ukáže jako nedostatečná k pokrytí nutných výdajů, hledají Evropský parlament a Rada na návrh Komise naléhavě řešení.
V rámci rozpočtové kapitoly SZBP mohou být články, do nichž se zapisují akce SZBP, označeny takto:
- sledování a organizace voleb/účast v procesech demokratické transformace,
- vyslanci Unie,
- předcházení konfliktům/mírové a bezpečnostní postupy,
- finanční pomoc pro postupy odzbrojení,
- příspěvky mezinárodním konferencím,
- naléhavé akce.
Evropský parlament, Rada a Komise se dohodly, že částka pro akce zapsané do článku uvedeného v šesté odrážce nesmějí přesáhnout 20 % celkové částky rozpočtové kapitoly SZBP.
40. Jednou ročně konzultuje předsednictví Rady s Evropským parlamentem dokument Rady o hlavních hlediscích a strategických rozhodnutích SBZP, včetně finančních důsledků pro souhrnný rozpočet Evropských společenství.
Předsednictví dále pravidelně informuje Evropský parlament o vývoji a provádění akcí SZBP.
Kdykoli Rada přijme rozhodnutí v oblasti SZBP, které s sebou nese výdaje, neprodleně a v každém případě předá Evropskému parlamentu odhad plánovaných nákladů ("finanční výkaz"), zejména nákladů souvisejících s časovým rámcem, potřebnými zaměstnanci, využitím prostorů a další infrastruktury, dopravním zařízením, potřebami školení a bezpečnostními opatřeními.
Komise čtvrtletně informuje rozpočtový orgán o provádění akcí SZBP a o předběžných finančních odhadech pro zbývající část rozpočtového roku.
Sdělení Komise o technických úpravách metody stanovování referenčních úrokových sazeb a diskontních sazeb
(1999/C 241/09)
(Text s významem pro EHP)
Dne 2. července 1997 se Komise rozhodla přijmout s účinkem ode dne 1. srpna 1997 novou metodu pro stanovování a aktualizaci referenčních úrokových sazeb a diskontních sazeb.
Členské státy byly informovány dopisem (ze dne 18. srpna 1997) a v Úředním věstníku Evropských společenství (C 237 ze dne 9. září 1997) bylo zveřejněno sdělení.
Tato metoda stanovuje referenční úrokovou sazbu pro každý členský stát na základě indikativních sazeb definovaných jako měsíční průměr sazeb pětiletého mezibankovního swapu navýšený o přizpůsobovací přirážku.
Po vstupu do třetí etapy hospodářské a měnové unie dne 1. ledna 1999 a vzhledem k používání eura finančními trhy se Komise rozhodla učinit následující technické úpravy:
1. ode dne 1. srpna 1999 bude referenční úroková sazba stejná pro všech jedenáct členských států, které přijaly euro;
2. pro tyto státy bude definována indikativní sazba jako průměr sazeb pětiletého mezibankovního swapu navýšený o přirážku 75 bázových bodů.
Všechny ostatní postupy uvedené ve sdělení Komise ze dne 9. září 1997 zůstávají nadále použitelné.
Pro členské státy, které euro nepřijaly, se metoda stanovování referenčních úrokových sazeb nemění. --------------------------------------------------
Pokyny Společenství o státní podpoře na záchranu a restrukturalizaci podniků v nesnázích
(Sdělení členským státům včetně návrhů na vhodná opatření)
(1999/C 288/02)
(Text s významem pro EHP)
1. ÚVOD
(1) Komise přijala své původní pokyny o státní podpoře na záchranu a restrukturalizaci podniků v nesnázích [1] v roce 1994.
Jejich platnost byla prodloužena do 31. prosince 1999 [2].
V roce 1997 Komise připojila zvláštní pravidla pro zemědělství [3].
(2) Komise si prostřednictvím této verze pokynů, jejíž znění se opírá o předchozí verze, přeje učinit některé změny a přinést objasnění vyvolané množstvím faktorů.
Především dokončení vnitřního trhu si žádá provádění přísnějších kontrol státní podpory.
Šestý a sedmý průzkum státní podpory v Evropské unii ve zpracovatelském průmyslu a některých dalších odvětvích [4] odhalují nárůst objemu podpor ad hoc, hlavně na záchranu a restrukturalizaci podniků v nesnázích, bez přihlédnutí k podpoře poskytnuté Treuhandanstalt nebo Bundesanstalt für vereinigungsbedingte Sonderaufgaben v nových německých spolkových zemích.
Nástup jednotné měny rovněž urychlí trend směřující ke zvýšenému obchodu uvnitř Společenství, což zostří dopad podpory na záchranu a restrukturalizaci na podmínky hospodářské soutěže uvnitř Společenství.
Mimoto se Komise ve svém akčním plánu jednotného trhu [5] zavázala k dalšímu zpřísňování pravidel o podpoře na záchranu a restrukturalizaci s přihlédnutím k úloze přiměřené úrovně podpory při zmírňování sociálních důsledků restrukturalizace.
Komise proto začala vyjasňovat pravidla použitelná pro podporu na záchranu a restrukturalizaci a vymezovat přísnější rámec pokynů, podle nichž bude tuto podporu přezkoumávat.
(3) Státní podpora na záchranu podniků v nesnázích od konkurzu a pomoc při jejich restrukturalizaci může být považována za oprávněnou pouze za určitých podmínek. Může být odůvodněna například ze sociálních nebo regionálních důvodů, na základě potřeby přihlédnout k prospěšné úloze malých a středních podniků v hospodářství nebo výjimečně pokud je žádoucí, aby se udržela konkurenční struktura trhu, pokud by odchod podniků vedl k vytvoření monopolní nebo oligopolní situace.
2. DEFINICE A OBLAST PŮSOBNOSTI POKYNŮ A SPOJENÍ S JINÝMI TEXTY O STÁTNÍ PODPOŘE
2.1 POJEM "PODNIK V NESNÁZÍCH"
(4) Neexistuje definice Společenství, co je to "podnik v nesnázích".
Pro účely těchto pokynů však Komise považuje za podnik v nesnázích takový podnik, který není schopen prostřednictvím zdrojů svých či prostředků získaných od svých vlastníků/akcionářů nebo věřitelů zastavit ztráty, které ho bez vnějšího zásahu orgánů veřejné moci během krátkého či střednědobého období téměř jistě přivedou k úpadku.
(5) Pro účely těchto pokynů se podnikem v nesnázích bez ohledu na jeho velikost rozumí zejména:
a) společnost s ručením omezeným [6], pokud zmizela více než polovina upsaného kapitálu [7] a více než čtvrtina tohoto kapitálu se ztratila během předchozích 12 měsíců; nebo
b) společnost s ručením neomezeným [8], pokud podle údajů v účetnictví společnosti zmizela více než polovina kapitálu a více než čtvrtina tohoto kapitálu se ztratila během předchozích 12 měsíců; nebo
c) jakákoli forma společnosti, pokud splňuje kritéria vnitrostátního práva, aby se stala předmětem kolektivního úpadkového řízení.
(6) Obvyklými znaky podniku v nesnázích jsou zvyšující se ztráty, snižující se obrat, rostoucí množství zásob, nadbytečná kapacita, snižující se peněžní tok, rostoucí dluh, rostoucí úrokové platby a klesající nebo nulová čistá hodnota aktiv.
V nejzávažnějších případech se podnik již dostal do platební neschopnosti nebo se stal předmětem kolektivního úpadkového řízení zahájeného podle vnitrostátního práva.
V posledně zmíněném případě jsou tyto pokyny použitelné pro všechny podpory poskytnuté v souvislosti s takovým řízením, které vedou k pokračování podnikání podniku.V každém případě má podnik v nesnázích nárok na podporu pouze tehdy, pokud se prokazatelně není schopen oživit prostřednictvím zdrojů svých či prostředků získaných od svých vlastníků/akcionářů nebo věřitelů.
(7) Pro účely těchto pokynů není nově vzniklý podnik [9] způsobilý pro podporu na záchranu nebo restrukturalizaci, i když je jeho počáteční finanční situace nejistá.
Tak je tomu například v případě, jestliže nový podnik vznikne na základě likvidace předcházejícího podniku nebo jestliže pouze převezme aktiva takového podniku [10].
(8) Podnik patřící větší obchodní skupině není za běžných okolností způsobilý pro podporu na záchranu nebo restrukturalizaci, s výjimkou případů, kdy je možné prokázat, že nesnáze podniku jsou jeho vlastní a nejsou výsledkem svévolného rozdělení nákladů v rámci skupiny a že tyto nesnáze jsou příliš závažné na to, aby se s nimi vypořádala sama skupina.
2.2 DEFINICE PODPORY NA ZÁCHRANU A RESTRUKTURALIZACI
(9) Podpora na záchranu a podpora na restrukturalizaci jsou upraveny stejným souborem pokynů, protože v obou případech jsou orgány veřejné moci konfrontovány spodnikem v nesnázích a záchrana a restrukturalizace jsou často dvě části jedné operace, i když zahrnují různé postupy.
(10) Podpora na záchranu je svou povahou dočasnou pomocí.
Měla by umožnit udržení nemocného podniku po dobu potřebnou pro vypracování restrukturalizačního nebo likvidačního plánu a/nebo po dobu, kterou Komise potřebuje pro dosažení rozhodnutí o tomto plánu.
(11) Naproti tomu restrukturalizace bude vycházet z proveditelného, soudržného a dalekosáhlého plánu obnovit dlouhodobou životaschopnost podniku.
Restrukturalizace obvykle zahrnuje jeden nebo více z těchto prvků: reorganizaci a racionalizaci činností podniku na účinnějším základě, což obecně znamená opuštění ztrátových činností, restrukturalizaci těch stávajících činností, které se mohou opět stát soutěžními, a diverzifikaci do nových a životaschopných činností.
Finanční restrukturalizace (kapitálové příspěvky, snížení zadluženosti) obvykle musí doprovázet fyzickou restrukturalizaci.
Restrukturalizační operace v oblasti působnosti těchto pokynů se však nesmí omezit na finanční podporu určenou k vyrovnání minulých ztrát, aniž by byly zjištěny příčiny těchto ztrát.
2.3 OBLAST PŮSOBNOSTI
(12) Tyto pokyny jsou použitelné pro podniky ve všech odvětvích (s výjimkou těch, na které se vztahuje Smlouva o ESUO), aniž jsou tím dotčena jakákoli zvláštní pravidla vztahující se na podniky v nesnázích v dotyčném odvětví [11].
Kapitola 5 zahrnuje zvláštní pravidla pro zemědělství přijatá v roce 1997.
2.4 POUŽITELNOST ČL.
87 ODST. 1 SMLOUVY OES
(13) Státní podpora na záchranu a restrukturalizaci podniků v nesnázích má svojí povahou sklon narušit hospodářskou soutěž.
Pokud ovlivňuje obchod mezi členskými státy, spadá do působnosti čl. 87 odst.
(14) Podpora na restrukturalizaci může mít různé formy, například kapitálových příspěvků, odpisu dluhu, půjček, daňových úlev nebo příspěvků na sociální zabezpečení nebo záruk za půjčky.
Pro záchrany, pokud není výslovně stanoveno jinak v některém jiném textu Společenství o státní podpoře, by se však měla pomoc omezit na půjčky nebo záruky za půjčky (viz body 23 až 27).
(15) Zdrojem podpory může být jakákoli úroveň státní správy [12], ústřední, regionální a místní, a jakýkoli "veřejný podnik", jak je vymezen v článku 2 směrnice Komise 80/723/EHS ze dne 25. června 1980 o zprůhlednění finančních vztahů mezičlenskými státy a veřejnými podniky [13].
Podpora na záchranu a restrukturalizaci tak může pocházet například ze státních holdingových společností nebo veřejných investičních společností [14].
(16) Stanovení, zdali poskytnutí nového kapitálu ze strany orgánů veřejné moci společnostem, které stát vlastní, obsahuje prvky podpory, se řídí podle zásady "soukromého investora v tržním hospodářství" [15].
Ta stanoví, že za situace, kdy by racionální soukromý investor působící v tržním hospodářství poskytl finanční prostředky, se poskytnutí prostředků podniku nebo záruka financování podniku nepovažuje za podporu.
(17) Pokud je financování státem poskytováno nebo zaručeno podniku, který má finanční potíže, považuje se za pravděpodobné, že finanční převody zahrnují státní podporu.
Tyto finanční transakce proto musí být Komisi sděleny předem, v případě potřeby prostřednictvím oznámení o obecném režimu v souladu s čl. 88 odst.
3 Smlouvy [16]. Předpoklad, že se jedná o poskytnutí podpory, zesiluje v případech, kde je v celém Společenství nebo v EHP strukturální přebytek výrobní kapacity na trhu, na kterém působí podnik přijímající podporu, nebo kde je v nesnázích hospodářské odvětví jako celek.
(18) Posouzení podpory na záchranu a restrukturalizaci by nemělo být ovlivněno změnami ve vlastnictví podporovaného podniku.
2.5 SLUČITELNOST SE SPOLEČNÝM TRHEM
(19) Ustanovení čl. 87 odst. 2 a 3 Smlouvy stanoví, že podporu spadající do působnosti čl. 87 odst. 1 lze považovat za slučitelnou se společným trhem. Kromě případů podpory na nápravu škod způsobených přírodními katastrofami nebo výjimečnými událostmi (ustanovení čl. 87 odst. 2 písm. b)), které zde nejsou upraveny, je jediným základem, pomocí něhož lze považovat podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v nesnázích za slučitelnou, ustanovení čl. 87 odst. 3 písm. c). Podle tohoto ustanovení je Komise zmocněna schvalovat "podporu na usnadnění rozvoje některých hospodářských činností (…), pokud tato podpora neovlivňuje nepříznivě obchodní podmínky v rozsahu, který je v rozporu se společným zájmem."
(20) Komise je toho názoru, že podpora na záchranu a restrukturalizaci může přispívat k rozvoji hospodářských činností bez nepříznivého vlivu na obchod v rozsahu, který by byl v rozporu se zájmem Společenství, pokud jsou splněny podmínky stanovené v těchto pokynech.
Pokud jsou podniky, které mají být zachráněny nebo restrukturalizovány, umístěny v podporovaných oblastech, Komise přihlédne k regionálním zřetelům uvedeným v čl. 87 odst.
2.6 OSTATNÍ USTANOVENÍ PRÁVA SPOLEČENSTVÍ
(21) Je třeba zdůraznit, že Komise nesmí schválit podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v nesnázích, pokud podmínky podpory porušují jiná ustanovení Smlouvy než články 87 a 88 nebo sekundární právo.
3. OBECNÉ PODMÍNKY PRO SCHVÁLENÍ PODPORY NA ZÁCHRANU A/NEBO RESTRUKTURALIZACI JEDNOTLIVĚ OZNÁMENÉ KOMISI
(22) Tato kapitola řeší výlučně opatření podpory, která jsou jednotlivě oznámena Komisi.
Za určitých podmínek může Komise schválit režimy podpor na záchranu a restrukturalizaci: tyto podmínky jsou stanoveny v kapitole 4.
3.1 PODPORA NA ZÁCHRANU
(23) Aby mohla být Komisí schválena, podpora na záchranu vymezená v bodě 12 musí:
a) obsahovat podporu likvidity ve formě záruk za půjčky nebo půjček [17].
V obou případech musí být půjčka poskytnuta s úrokovou sazbou přinejmenším srovnatelnou s úrokovými sazbami půjček pro zdravé podniky, zejména s referenčními úrokovými sazbami přijatými Komisí;
b) být spojena s půjčkami, které mají být splaceny v období ne delším než dvanáct měsíců po vyplacení poslední splátky podniku [18];
c) být oprávněna na základě vážných sociálních důvodů a nesmí mít závažné účinky přelévání na ostatní členské státy;
d) být doprovázena závazkem dotyčného členského státu, že nejpozději do šesti měsíců po schválení opatření podpory na záchranu předloží Komisi restrukturalizační nebo likvidační plán, nebo prokáže, že půjčka je plně splacena a/nebo že záruka je ukončena;
e) být omezena na částku nezbytnou k udržení podniku v provozu po dobu, během níž je podpora schvalována (například na pokrytí mzdových a platových nákladů nebo obvyklých dodávek).
(24) Podpora na záchranu bude zpočátku schválena pro období nejdéle šesti měsíců nebo, pokud dotyčný členský stát předložil během tohoto období restrukturalizační plán, do doby, než Komise rozhodne o plánu.
Za náležitě opodstatněných výjimečných okolností a na žádost dotyčného členského státu může Komise počáteční šestiměsíční období prodloužit.
(25) Podpora na záchranu je jednorázová operace s cílem udržení podniku v provozu po omezenou dobu, během které lze zhodnotit jeho budoucí vyhlídky.
Naproti tomu nelze povolit opakované podpory na záchranu, které by pouze udržovaly status quo, oddalovaly nevyhnutelné a mezitím přenášely doprovodné hospodářské a sociální problémy na jiné, výkonnější výrobce nebo jiné členské státy.
(26) Pokud členský stát nesdělí informace stanovené v bodě 23 písm. d) do uplynutí šestiměsíční lhůty a nepodá náležitě zdůvodněnou žádost o prodloužení lhůty, Komise zahájí řízení podle čl. 88 odst. 2.
(27) Schválení podpory na záchranu nutně neznamená, že bude následně schválena podpora podle restrukturalizačního plánu; tato podpora musí být posuzována odděleně.
3.2 PODPORA NA RESTRUKTURALIZACI
3.2.1 Základní zásada
(28) Podpora na restrukturalizaci vyvolává určité obavy o ohrožení hospodářské soutěže, protože může přesunout nespravedlivý podíl břemene strukturálního přizpůsobení a doprovodných sociálních a hospodářských problémů na jiné výrobce, kteří hospodaří bez podpory, a na jiné členské státy.
Obecnou zásadou by proto mělo být schvalování poskytování podpory na restrukturalizaci pouze za podmínek, kdy lze prokázat, že neprobíhá v rozporu se zájmy Společenství.
To je možné pouze tehdy, pokud jsou splněna přísná kritéria a pokud je jisté, že jakékoli narušení hospodářské soutěže bude vyrovnáno prospěchem vyplývajícím z přežití podniku (zejména tehdy, kdy je jasné, že čistý dopad propouštění v důsledku úpadku podniku ve spojení s dopadem na jeho dodavatele by zhoršil místní, regionální či vnitrostátní problémy zaměstnanosti, nebo výjimečně pokud by zmizení podniku vyústilo v monopolní nebo oligopolní situaci), popřípadě jsou k dispozici odpovídající kompenzační opatření ve prospěch soutěžitelů.
3.2.2 Podmínky pro schválení podpory
(29) Pokud zvláštní ustanovení pro podporované oblasti, malé a střední podniky a odvětví zemědělství (viz body 53, 54 a 55 a kapitola 5) nestanoví jinak, Komise schválí podporu pouze za těchto podmínek:
a) Způsobilost podniku
(30) Podnik musí splňovat znaky podniku v nesnázích ve smyslu těchto pokynů (viz body 4 až 8).
b) Obnovení životaschopnosti
(31) Poskytnutí podpory je podmíněno provedením restrukturalizačního plánu, který musí být schválen Komisí v případě veškerých jednotlivých podpor.
(32) Restrukturalizační plán, jehož trvání musí být co nejkratší, musí obnovit dlouhodobou životaschopnost podniku během rozumné doby a na základě reálných předpokladů, pokud jde o budoucí provozní podmínky.
Podpora na restrukturalizaci musí být tedy spojena s životaschopným restrukturalizačním plánem, který dotyčný členský stát sám vypracuje.
Plán musí být Komisi předložen s uvedením dostatečných podrobností a musí zahrnovat zejména průzkum trhu [19].
Zlepšení životaschopnosti musí vycházet především z vnitřních opatření obsažených v restrukturalizačním plánu a může být založeno na vnějších faktorech jako jsou rozdíly v cenách a poptávce, na které nemá podnik žádný podstatný vliv, pokud jsou obecně uznány tržní předpoklady.
Restrukturalizace musí zahrnovat ukončení činností, které by byly i po restrukturalizaci nadále ze strukturálního hlediska ztrátové.
(33) Restrukturalizační plán by měl popsat okolnosti, které vedly k nesnázím podniku a poskytnout tak základ pro posouzení, zda jsou navrhovaná opatření vhodná.
Měl by zohlednit mimo jiné současný stav a budoucí vyhlídky ve vztahu k nabídce a poptávce na relevantním trhu výrobků se scénáři, které odrážejí nejlepší, nejhorší a střední předpoklady a konkrétní silné a slabé stránky podniku.
To by mělo podniku umožnit přechod k nové struktuře, která nabízí vyhlídky na dlouhodobou životaschopnost a umožňuje podniku stát na vlastních nohou.
(34) Plán by měl zajistit obrat, který umožní podniku po ukončení jeho restrukturalizace pokrýt veškeré jeho náklady, včetně odpisů a finančních poplatků.
Očekávaná návratnost kapitálu by měla být taková, aby restrukturalizovanému podniku umožnila soutěžit na trhu samostatně.
c) Vyvarování se nepřípustných narušení hospodářské soutěže
(35) Musí být přijata opatření, která co nejvíce zmírní všechny nepříznivé účinky podpory na soutěžitele.
Jinak by měla být podpora považována za podporu "v rozporu se společným zájmem", a tedy neslučitelnou se společným trhem.
(36) Tato podmínka má obvykle formu omezení přítomnosti společnosti na jejím trhu či trzích po skončení období restrukturalizace. Pokud je velikost relevantního trhu (trhů) [20] na úrovni Společenství nebo EHP zanedbatelná nebo podíl podniku na relevantním trhu (trzích) je zanedbatelný, má se za to, že nedochází k nepřípustnému narušení hospodářské soutěže.
Tato podmínka by neměla být běžně použitelná na malé nebo střední podniky, pokud není stanoveno jinak pravidly o státní podpoře v příslušném odvětví.
(37) Povinné omezení nebo snížení přítomnosti společnosti na relevantním trhu (trzích) představuje kompenzační faktor ve prospěch jejích soutěžitelů.
Mělo by být v poměru k rušivým vlivům podpory a zejména k relativní důležitosti podniku na jeho trhu či trzích.
Komise určí rozsah omezení nebo snížení na základě průzkumu trhu připojeného k restrukturalizačnímu plánu a, pokud byl postup již zahájen, na základě informací dodaných zainteresovanými stranami.
Snížení přítomnosti podniku se provede prostřednictvím restrukturalizačního plánu a podmínek s ním spojených.
(38) Lze uvažovat o zmírnění potřeby kompenzačních opatření, jestliže by takové snížení nebo omezení mohlo způsobit zjevné zhoršení struktury trhu, například nepřímým vlivem na vytvoření monopolní nebo oligopolní situace.
(39) Kompenzační opatření mohou mít různé formy podle toho, zda podnik působí na trhu s přebytkem kapacity či nikoliv.
Při posuzování, zda je na daném trhu přebytek kapacity nebo není, může Komise vzít v úvahu veškeré příslušné údaje, které má k dispozici:
i) pokud je ve Společenství nebo EHP na trhu obsluhovaném příjemcem strukturální přebytek výrobní kapacity, restrukturalizační plán musí stanovit příspěvek, v poměru k částce obdržené podpory a jejímu dopadu na tento trh, na zlepšení tržních podmínek prostřednictvím nevratného snížení výrobní kapacity.
Snížení kapacity je nevratné, pokud příslušná aktiva nejsou trvale schopna dosahovat předchozí výše výroby nebo jsou trvale převedena na jiné využití.
Prodej kapacity soutěžitelům není v tomto případě dostatečný, s výjimkou případu, kdy je závod prodán pro využití na zeměpisném trhu, na kterém jeho další provoz pravděpodobně nebude mít významný vliv na hospodářskou soutěž ve Společenství.
Požadavky na snížení kapacity musí přispívat k omezení přítomnosti podniku přijímajícího podporu na jeho trhu či trzích;
ii) pokud naproti tomu není ve Společenství nebo EHP na trhu obsluhovaném příjemcem strukturální přebytek výrobní kapacity, Komise nicméně přezkoumá, zda by měla být kompenzační opatření vyžadována.
Pokud tato kompenzační opatření zahrnují snížení kapacity dotyčného podniku, lze dosáhnout nezbytného snížení převedením aktiv nebo dceřiných společností.
Komise přezkoumá kompenzační opatření navržená dotyčným členským státem, ať už mají jakoukoli formu, a určí, zda jejich rozsah postačuje pro zmírnění možných rušivých vlivů podpory na hospodářskou soutěž.
Při přezkoumání nezbytných kompenzačních opatření Komise vezme v úvahu stav trhu, a zejména jeho úroveň růstu a rozsahu, v jakém je uspokojována poptávka.
d) Podpora omezená na minimum
(40) Výše a intenzita podpory musí být omezena na přísné minimum potřebné pro umožnění restrukturalizace s přihlédnutím k dostupným finančním zdrojům společnosti, jejích akcionářů nebo obchodní skupiny, k níž náleží.
Očekává se, že příjemci podpory významně přispějí k restrukturalizačnímu plánu ze svých vlastních zdrojů, včetně prodeje aktiv, která nejsou nezbytně důležitá pro přežití podniku, nebo z vnějšího financování za tržních podmínek.
Pro omezení rušivého vlivu musí být výše podpory nebo forma, v níž je podpora poskytnuta, taková, aby se zamezilo poskytnutí přebytečné hotovosti podniku, která by mohla být užita k agresivním, trh narušujícím činnostem, které nesouvisejí s procesem restrukturalizace.
Komise v souladu s tím přezkoumá úroveň pasiv podniku po restrukturalizaci včetně situace po jakémkoli odložení nebo snížení jeho dluhů, zejména v souvislosti s pokračováním jeho podnikání po kolektivním úpadkovém řízení zahájeném proti němu podle vnitrostátního práva [21].
Žádná část podpory nesmí být použita na financování nových investic, které nejsou nezbytné pro obnovení životaschopnosti podniku.
(41) V každém případě je nutno Komisi prokázat, že podpora bude využita pouze k obnovení životaschopnosti podniku a že neumožní příjemci během provádění restrukturalizačního plánu rozšířit výrobní kapacitu, s výjimkou případu, kdy je toto rozšíření nezbytné pro obnovení životaschopnosti bez nepřípustného narušení hospodářské soutěže.
e) Zvláštní podmínky spojené ze schvalováním podpory
(42) Mimo kompenzačních opatření popsaných v bodech 35 až 39 a v případě, že tato ustanovení nejsou přijata dotyčným členským státem, může Komise uložit jakékoli podmínky a závazky, které považuje za nezbytné pro zajištění toho, aby podpora nenarušila hospodářskou soutěž v míře, která je v rozporu se společným zájmem.
Může například po členském státu požadovat:
i) aby přijal určitá opatření sám (např. otevřel některé trhy jiným hospodářským subjektům Společenství);
ii) aby uložil podniku přijímajícímu podporu určité závazky (např. aby upustil od jednání coby podnik určující cenu na některých trzích);
iii) aby upustil od poskytování jiných druhů podpor podniku, který je příjemcem, během restrukturalizačního období.
f) Plné provedení restrukturalizačního plánu a dodržování podmínek
(43) Společnost musí plně provést restrukturalizační plán, který byl přijat Komisí, a musí splnit všechny další závazky stanovené v rozhodnutí Komise.
Komise bude jakékoli neplnění plánu nebo nesplnění ostatních závazků považovat za zneužití podpory.
(44) Jestliže restrukturalizační operace trvají několik let a zahrnují značné částky podpory, Komise může požadovat, aby platba podpory na restrukturalizaci byla rozdělena do splátek, a může podmínit provedení platby každé splátky:
i) potvrzením před každou platbou, že každá fáze restrukturalizačního plánu je uspokojivě prováděna v souladu s plánovaným harmonogramem; nebo
ii) svým souhlasem před každou platbou po ověření, že plán je uspokojivě prováděn.
g) Kontrola a výroční zpráva
(45) Komise musí mít možnost se ujistit prostřednictvím podrobných pravidelných zpráv předkládaných dotyčným členským státem, že restrukturalizační plán je řádně prováděn.
(46) V případě podpory pro velké podniky se první z těchto zpráv předloží Komisi nejpozději do šesti měsíců po schválení podpory.
Zprávy se následně Komisi zasílají nejméně jednou ročně ke stanoveném datu až do doby, kdy jsou cíle restrukturalizačního plánu dosaženy.
Zprávy musí obsahovat všechny informace, které Komise potřebuje, aby byla schopna kontrolovat provádění restrukturalizačního programu, harmonogram plateb pro společnost a její finanční situaci a dodržování všech podmínek a závazků stanovených v rozhodnutí o schválení podpory.
Zejména musí obsahovat všechny důležité informace o každé podpoře pro jakýkoli účel, kterou společnost obdržela, ať již jednotlivě nebo v rámci obecného režimu, během restrukturalizačního období (viz body 90 až 93).
Pokud Komise potřebuje včasné potvrzení některých klíčových údajů, např. o uzavření provozu či snížení kapacity, může vyžadovat častější zprávy.
(47) V případě podpory pro malé a střední podniky obvykle postačuje předložit jednou ročně kopii rozvahy a účtu zisků a ztrát podniku, který je příjemcem podpory, s výjimkou případů, kdy byly stanoveny přísnější podmínky v rozhodnutí o schválení podpory.
3.2.3 Podmínka jediného poskytnutí podpory
Aby se zabránilo nespravedlivé pomoci podnikům, podpora na restrukturalizaci by měla být poskytnuta pouze jednou.
Pokud členský stát oznamuje Komisi plánovanou podporu na restrukturalizaci, musí uvést, zda dotyčný podnik v minulosti již obdržel podporu na restrukturalizaci, včetně podpory poskytnuté před vstupem těchto pokynů v platnost a včetně jakékoli neoznámené podpory [22].
Pokud je tomu tak a pokud od ukončení restrukturalizačního období [23] uplynulo méně než 10 let nebo bylo zastaveno provádění plánu, Komise obvykle [24] povolí další podporu na restrukturalizaci jen za výjimečných a nepředvídatelných okolností, za které není společnost odpovědná [25].
Nepředvídatelná okolnost je taková, kterou nebylo možné předvídat v době, kdy byl restrukturalizační plán vypracován.
(49) Použití tohoto pravidla není v žádném případě dotčeno žádnými změnami vlastnictví podniku, který je příjemcem podpory, nebo soudním či správním postupem, jehož výsledkem je ozdravění rozvahy, snížení závazků nebo smazání předešlých dluhů, pokud jde o stejný podnik, který pokračuje v podnikání.
(50) Pokud podnik převezme aktiva jiného podniku, a zejména podniku, který je předmětem jednoho z postupů uvedených v bodě 49 nebo kolektivního úpadkového řízení zahájeného podle vnitrostátního práva, a sám již obdržel podporu na záchranu nebo restrukturalizaci, na kupujícího se nevztahuje podmínka jediného poskytnutí podpory za předpokladu, že jsou splněny tyto tři podmínky:
a) kupující je jasně oddělen od starého podniku;
b) kupující získal aktiva starého podniku za tržní ceny (čímž je zamezeno jakémukoli převedení vyplacené podpory pro starý podnik na novou společnost);
c) likvidace nebo správa a koupě staré společnosti za soudního dohledu nejsou pouhými prostředky, jak se vyhnout použití podmínky jediného poskytnutí podpory (Komise může určit, že toto je právě ten případ, pokud například potíže, které postihly kupujícího, byly jasně předvídatelné v době převzetí aktiv staré společnosti).
(51) Je však třeba zde zdůraznit, že podpora na koupi aktiv nemůže být schválena podle těchto pokynů, protože představuje podporu pro počáteční investici (viz rovněž bod 7).
3.2.4 Změna restrukturalizačního plánu
(52) Pokud byla podpora na restrukturalizaci schválena, dotyčný členský stát může během restrukturalizačního období požádat Komisi o schválení změn učiněných v restrukturalizačním plánu a změny výše podpory.
Komise může takové změny povolit, pokud splňují tyto podmínky:
a) přepracovaný plán musí nadále vést k obnovení životaschopnosti podniku v přiměřené lhůtě;
b) pokud je zvýšena částka podpory, všechna požadovaná kompenzační opatření musejí být rozsáhlejší než ta původně uložená;
c) pokud jsou navrhovaná kompenzační opatření menší než ta původně plánovaná, výše podpory musí být odpovídajícím způsobem snížena;
d) nový harmonogram pro provádění kompenzačních opatření může být zpožděn vzhledem k původně přijatému harmonogramu pouze důvodů, které jsou mimo kontrolu společnosti nebo členského státu. V opačném případě musí být výše podpory odpovídajícím způsobem snížena.
3.2.5 Podpora na restrukturalizaci v podporovaných oblastech
(53) Vzhledem k tomu, že hospodářská a sociální soudržnost je prvořadým cílem Společenství podle článku 158 Smlouvy o ES a ostatních politik, které mají k tomuto cíli přispívat podle článku 159 [26], Komise musí při posuzování podpory na restrukturalizaci v podporovaných oblastech vzít v úvahu potřeby regionálního rozvoje.
Skutečnost, že nemocný podnik je umístěn v podporované oblasti, však neospravedlňuje uvolněný přístup k podpoře na restrukturalizaci: umělé podpoření společností ze střednědobého nebo dlouhodobého hlediska regionu nepomůže.
Mimoto je vzhledem k omezeným zdrojům dostupným pro podporu regionálního rozvoje v nejvlastnějším zájmu regionů použít tyto omezené zdroje pro co nejrychlejší rozvoj náhradních činností, které jsou životaschopné a udržitelné.
Konečně, narušení hospodářské soutěže musí být omezeno na co nejmenší míru i v případě podpory pro podniky v podporovaných oblastech.
(54) Kritéria uvedená v bodech 29 až 52 jsou tedy stejně použitelná pro podporované oblasti, i když jsou zohledněny potřeby regionálního rozvoje. V podporovaných oblastech však mohou, pokud není v pravidlech o státní podpoře v určitém odvětví stanoveno jinak, být podmínky pro schvalování podpory méně přísné, pokud jde o provádění kompenzačních opatření. Pokud to potřeby regionálního rozvoje ospravedlňují, bude požadované snížení kapacity v podporovaných oblastech nižší než v nepodporovaných oblastech a bude stanoven rozdíl mezi oblastmi způsobilými pro regionální podporu podle čl. 87 odst. 3 písm. a) Smlouvy a oblastmi způsobilými podle čl. 87 odst. 3 písm. c), aby byla zohledněna větší vážnost regionálních problémů v prvně jmenovaných oblastech.
3.2.6 Podpora na restrukturalizaci malých a středních podniků
(55) Podpora malým a středním podnikům [27] ovlivňuje zpravidla obchodní podmínky méně než podpora pro velkým podnikům.
Tak je tomu i ve vztahu k podpoře na restrukturalizaci, takže podmínky stanovené v bodech 29 až 47 se použijí méně přísně: schválení podpory na restrukturalizaci malých a středních není obvykle podmiňováno kompenzačními opatřeními (viz body 35 až 39), pokud není stanoveno jinak v pravidlech o státní podpoře v příslušném odvětví, a požadavky týkající se obsahu zpráv jsou méně přísné (viz body 45, 46 a 47).
Naproti tomu zásada jediného poskytnutí podpory (body 48 až 51) se na malé a střední podniky plně vztahuje.
3.2.7 Podpora na krytí sociálních nákladů restrukturalizace
(56) Restrukturalizační plány mají obvykle za následek omezení nebo zrušení dotčených činností.
Tato omezení jsou často nezbytná v zájmu racionalizace a účinnosti, na rozdíl od jakýchkoli snížení kapacity vyžadovaných jako podmínka pro poskytnutí podpory (zejména v případech, kdy je v celém Společenství nebo EHP strukturální přebytek výrobní kapacity – viz body 35 až 39).
Nezávisle na důvodech povedou tato opatření obecně ke snižování počtu zaměstnanců společnosti.
(57) Pracovně právní předpisy členských států mohou zahrnovat obecné systémy sociálního zabezpečení, podle nichž jsou odstupné a předčasné starobní důchody vypláceny přímo nadbytečným zaměstnancům. Tyto systémy se nepovažují za státní podporu spadající do oblasti působnosti čl.
87 odst. 1, pokud stát jedná přímo se zaměstnanci a bez účasti společnosti.
(58) Vedle přímého odstupného a předčasného starobního důchodu zaměstnancům hradí stát v rámci obecných systémů sociální podpory často náklady na dávky, které společnost poskytuje nadbytečným pracovníkům a které jsou mimo rámec jejích zákonných nebo smluvních povinností.
Pokud jsou tyto systémy obecně dostupné bez odvětvových omezení každému pracovníku za splnění předem stanovených podmínek a podmínek automatické způsobilosti, má se za to, že nezahrnují podporu podle čl. 87 odst.
1 pro podniky provádějící restrukturalizaci. Na druhé straně, pokud jsou systémy využívány na podporu restrukturalizace v určitých odvětvích, mohou dosti snadno zahrnovat podporu kvůli selektivnímu způsobu jejich využití [28].
(59) Závazky, které sama společnost nese na základě pracovně právních předpisů nebo kolektivních smluv s odborovými svazy o poskytování odstupného a/nebo předčasných starobních důchodů, tvoří část běžných nákladů na podnikání, které musí podnik krýt ze svých vlastních zdrojů.
Jakýkoli příspěvek od státu pro krytí takových nákladů se tudíž považuje za podporu. Nezáleží na tom, zda jsou platby provedeny přímo podniku nebo prostřednictvím vládních institucí zaměstnancům.
(60) Komise se k takové podpoře staví kladně, protože přináší hospodářský výnos přesahující zájmy dotyčného podniku, usnadňuje strukturální změnu a snižuje obtíže a často slouží pouze k vyrovnání rozdílů v závazcích kladených na společnosti vnitrostátními právními předpisy.
(61) Vedle hrazení nákladů na odstupné a předčasné starobní důchody se podpora obvykle poskytuje ve spojení s konkrétním případem podpory restrukturalizací pro vzdělávání, poradenství a praktickou pomoc s hledáním náhradního pracovního místa, pomoc s přemístěním, jakož i odborné vzdělávání a pomoc zaměstnancům, kteří chtějí začít podnikat.
Komise se staví k takové podpoře příznivě.
(62) Druh podpory popsané v bodech 56 až 61 by měl být jasně stanoven v restrukturalizačním plánu, protože k podpoře na sociální opatření výlučně pro nadbytečné zaměstnance se pro účely stanovení rozsahu kompenzačních opatření uvedených v bodech 35 až 39 nepřihlíží.
(63) Komise ve společném zájmu zajistí v souvislosti s restrukturalizačním plánem, aby sociální dopady restrukturalizace v jiných členských státech, než ve státě, který poskytuje podporu, byly omezeny na minimum.
4. REŽIMY PODPORY PRO MALÉ A STŘEDNÍ PODNIKY
4.1 OBECNÉ ZÁSADY
(64) Komise schválí režimy podpory na záchranu a/nebo restrukturalizaci malých nebo středních podniků v nesnázích pouze tehdy, jestliže dotyčné podniky odpovídají definici malých a středních podniků Společenství.
Jestliže následující zvláštní ustanovení nestanoví jinak, bude slučitelnost těchto režimů podpory hodnocena s přihlédnutím k podmínkám stanoveným v kapitolách 2 a 3.
Každá podpora, která je poskytnuta podle režimu a nesplňuje jednu z podmínek, musí být oznámena jednotlivě a schválena Komisí předem.
4.2 ZPŮSOBILOST
(65) Pokud není v pravidlech o státní podpoře v příslušném odvětví stanoveno jinak, je poskytnutí podpory malým nebo středním podnikům podle režimů schválených od této chvíle osvobozeno od jednotlivého oznámení pouze tehdy, jestliže příslušný podnik splňuje alespoň jedno ze tří kritérií stanovených v bodě 5.
Podpora podnikům, které nesplňují žádné ze tří kritérií, musí být oznámena Komisi jednotlivě, aby tato mohla zhodnotit, zda je se jedná o podniky v nesnázích.
4.3 PODMÍNKY PRO SCHVÁLENÍ REŽIMŮ PODPORY NA ZÁCHRANU
(66) Aby mohly být Komisí schváleny, musí režimy podpory na záchranu splňovat podmínky stanovené v bodě 23 písmenech a), b), c) a e).
Podmínka písmene d) stanovená v bodě 23 se nahrazuje pro účely této kapitoly tímto:
d) podpora na záchranu může být poskytnuta na dobu nejdéle šesti měsíců, během níž musí být vypracována analýza situace podniku.
Před ukončením tohoto období by členský stát měl buď schválit restrukturalizační nebo likvidační plán, nebo požadovat od příjemce splacení půjčky a rizikového pojistného.
Každá podpora na záchranu podniku poskytovaná na dobu delší než šest měsíců musí být oznámena Komisi jednotlivě.
4.4 PODMÍNKY PRO SCHVÁLENÍ REŽIMŮ PODPORY NA RESTRUKTURALIZACI
(67) Komise schválí režimy podpory na restrukturalizaci pouze, pokud je poskytnutí podpory podmíněno plným prováděním restrukturalizačního plánu, který je schválen dotyčným členským státem, ze strany příjemce a splňuje tyto podmínky:
Obnovení životaschopnosti : použijí se kritéria stanovená v bodech 31 až 34.
Vyvarování se nepřípustných narušení hospodářské soutěže : protože podpora malým a středním podnikům narušuje hospodářskou soutěž méně, zásada stanovená v bodech 35 až 39, jmenovitě ta, že by měla být snížena přítomnost podniku, který je příjemcem podpory, na relevantním trhu (trzích), se nepoužije, pokud není v pravidlech o státní podpoře v příslušném odvětví stanoveno jinak.
Režimy by měly nicméně stanovit, že podniky, které jsou příjemci podpory, nesmí během provádění restrukturalizačního plánu zvyšovat svoji kapacitu.
Podpora omezená na nezbytné minimum : použijí se zásady stanovené v bodech 40 a 41.
Zásada jediného poskytnutí podpory i) za výjimečných a nepředvídatelných okolností, za které není společnost odpovědná;
ii) pokud podnik převezme aktiva jiného podniku, který sám již obdržel podporu na záchranu nebo restrukturalizaci.
Změna restrukturalizačního plánu : jakékoli změny v plánu se musí řídit pravidly stanovenými v bodě 52.
4.5 SPOLEČNÁ PODMÍNKA PRO SCHVÁLENÍ REŽIMŮ PODPORY NA ZÁCHRANU A/NEBO RESTRUKTURALIZACI
(68) Režimy musí uvádět maximální výši podpory, která může být poskytnuta jednomu a témuž podniku jako část postupu na záchranu a/nebo restrukturalizaci, včetně případů, kdy je plán změněn.
Každá podpora, která převýší tuto částku, musí být jednotlivě oznámena Komisi.
Maximální výše podpory nesmí přesáhnout 10 miliónů EUR, včetně jakékoli podpory z jiných zdrojů nebo režimů.
4.6 KONTROLA A VÝROČNÍ ZPRÁVY
(69) Ustanovení bodů 45, 46 a 47 se nepoužije na režimy podpory.
Podmínkou schválení však bude, aby byly obvykle jednou za rok předkládány zprávy o provádění režimu a aby obsahovaly informace stanovené v pokynech Komise o jednotných zprávách [29].
Zprávy musí rovněž obsahovat seznam všech podniků, které jsou příjemci podpory, u každého z nich s uvedením:
a) názvu společnosti;
b) jejího odvětvového kódu za použití dvoumístných číselných kódů odvětvové klasifikace NACE [30];
c) počtu zaměstnanců;
d) ročního obratu a hodnoty rozvahy;
e) výše poskytnuté podpory;
f) v případě potřeby každé podpory na restrukturalizaci nebo jiné podpory, která byla v minulosti poskytnuta a se kterou bylo naloženo jako s podporou na restrukturalizaci;
g) zda společnost, která je příjemcem podpory, byla či nebyla v likvidaci nebo předmětem kolektivního úpadkového řízení před koncem restrukturalizačního období.
5. USTANOVENÍ POUŽITELNÁ PRO PODPORU NA RESTRUKTURALIZACI V ODVĚTVÍ ZEMĚDĚLSTVÍ [31]
5.1 SNIŽOVÁNÍ KAPACITY
(70) Ustanovení bodů 35 až 39 a 55 a 67 písm. b) stanoví, že požadavek na kompenzační opatření se obvykle nepoužije v případě malých a středních podniků, pokud není v pravidlech pro státní podporu v příslušném odvětví stanoveno jinak.
V odvětví zemědělství Komise obvykle vyžaduje, aby byla kompenzační opatření prováděna v souladu se zásadami stanovenými v bodech 35 až 39 všemi příjemci podpory na restrukturalizaci nehledě na její velikost.
Členské státy však mohou jinak použít zvláštní pravidla pro zemědělství stanovená v bodech 72 až 82.
5.2 DEFINICE PŘEBYTKU KAPACITY
(71) V odvětví zemědělství a pro účely těchto pokynů je strukturální přebytek kapacity Komisí vymezen případ od případu s přihlédnutím zejména k:
a) rozsahu a vývoji příslušné skupiny výrobků za poslední tři roky probíhajících opatření ke stabilizaci trhu, zvláště k vývozním náhradám a odstoupení z trhu, vývoji světových tržních cen a přítomnosti odvětvových omezení v právních předpisech Společenství.
Základní výrobky podléhající výrobním kvótám se nepovažují za výrobky, které mají přebytek kapacity;
b) zvláštnostem odvětví rybolovu a akvakultury a pravidlům Společenství, která jej upravují, a zejména pokynům pro přezkoumávání státní podpory pro rybolov a akvakulturu [32] a nařízení Rady (ES) č. 2468/98 [33].
5.3 ZPŮSOBILOST PRO REŽIMY PODPORY NA ZÁCHRANU A RESTRUKTURALIZACI
(72) Ustanovení bodu 65 o způsobilosti pro režimy podpory na záchranu a restrukturalizaci pro malé a střední podniky a zejména o výjimce z požadavku jednotlivě oznamovat každé poskytnutí takové podpory se nepoužije pro odvětví zemědělství (výrobu, zpracování a uvádění na trh).
V uvedeném odvětví a podle režimů schválených od této chvíle nicméně mohou být poskytnutí podpory malým a středním podnikům, která nesplňují podmínky stanovené v uvedeném bodě, osvobozena od jednotlivého oznámení.
5.4 SNIŽOVÁNÍ KAPACITY
(73) Komise na žádost příslušného členského státu a jako alternativu k obecným ustanovením těchto pokynů o snižování kapacity použije tato ustanovení pro provozovatele v odvětví zemědělství.
a) Obecný případ
(74) Pokud existuje strukturální přebytek výrobní kapacity, použije se požadavek na nevratné snížení nebo uzavření kapacity stanovený v bodech 35 až 39.
Avšak v případě zemědělské prvovýroby se tento požadavek nahrazuje požadavkem, aby snížení kapacity nebo uzavření kapacity pokračovalo nejméně pět let, a to tímto způsobem:
i) pro opatření zaměřená na konkrétní výrobky nebo hospodářské subjekty musí snížení výrobní kapacity zpravidla dosahovat 16 % [34] hodnoty, pro kterou je podpora na restrukturalizaci skutečně poskytována;
ii) pro ostatní opatření, která nejsou takto zaměřená, musí výše uvedené snížení kapacity zpravidla dosahovat 8 % [35] hodnoty výroby výrobků se strukturálním přebytkem, pro který je podpora na restrukturalizaci skutečně poskytována.
(75) Při rozhodování o způsobilosti pro podporu na restrukturalizaci a její výši se nepřihlíží k břemenům shody s kvótami Společenství a souvisejícím ustanovením použitelným na úrovni jednotlivých hospodářských subjektů.
b) Zvláštní případ malých zemědělských podniků
(76) Pro účely těchto pokynů se malé zemědělské podniky vymezují jako hospodářské subjekty v odvětví zemědělství s méně než 10 ročními pracovními jednotkami.
(77) Pro malé zemědělské podniky lze požadavek na nevratné snížení nebo uzavření kapacity považovat za dosažený na příslušné úrovni trhu (nemusí nutně zahrnovat výlučně příjemce nebo dokonce vůbec žádné příjemce podpory na restrukturalizaci).
Při dodržování ustanovení společné zemědělské politiky mohou členské státy vybrat jakýkoli systém snižování kapacity, který si přejí použít pro malé zemědělské podniky.
V těchto případech musí členské státy z principu prokázat, že:
i) pro opatření zaměřená na konkrétní výrobky nebo hospodářské subjekty systém v dotyčném členském státě snižuje výrobní kapacitu výrobku (výrobků) se strukturálním přebytkem o 10 % [36] hodnoty, pro kterou je podpora na restrukturalizaci skutečně poskytována;
ii) pro ostatní opatření, která nejsou takto zaměřená, musí toto snížení kapacity dosahovat 5 % [37] hodnoty výroby výrobků se strukturálním přebytkem, pro který je podpora na restrukturalizaci skutečně poskytována.
Toto snížení se může týkat buď výrobků, které mají skutečný prospěch z podpory na restrukturalizaci, nebo jakýchkoli jiných výrobků podle přílohy I se strukturálním přebytkem.
Členský stát musí rovněž prokázat, že snížení kapacity bude doplňkové k jakémukoli snížení v případě neposkytnutí podpory na restrukturalizaci.
(78) Pokud není snížení kapacity provedeno na úrovni příjemce podpory, musí být nejpozději do dvou let po dosažení prahu stanoveného v bodech 79, 80 a 81 zavedena opatření pro dosažení snížení.
b) Zvláštní okolnosti pro všechny hospodářské subjekty v odvětví zemědělství
(79) V tomto odvětví mohou i velmi malé částky podpory splňovat podmínky čl. 87 odst. 1 Smlouvy. Avšak při uznání praktických problémů spojených se snižováním kapacity na úrovni zemědělské prvovýroby (a nepřímo ve zpracování a uvádění výrobků na trh podle přílohy I ke Smlouvě) a zároveň uznání způsobilosti společného zájmu pro výjimku podle čl. 87 odst. 3 písm. c), Komise při dodržení všech ostatních podmínek upustí od požadavků na snížení kapacity v těchto situacích:
i) pro opatření zaměřená na příslušnou kategorii výrobků nebo hospodářských subjektů, pokud úhrn rozhodnutí učiněných ve prospěch všech příjemců za každé následující dvanáctiměsíční období nezahrnuje množství výrobků, které převyšuje 3 % celkové roční produkce těchto výrobků v dané zemi;
ii) pro ostatní opatření, která nejsou takto zaměřená, pokud úhrn rozhodnutí učiněných ve prospěch všech příjemců za každé následující dvanáctiměsíční období nezahrnuje hodnotu výrobku, která převyšuje 1,5 % celkové roční hodnoty zemědělské produkce v dané zemi.
(80) Na žádost dotyčného členského státu mohou být pro jakékoli opatření stanovena zeměpisná doporučení podle bodu 79 písm. i) a ii) na regionální úrovni.
Ve všech případech je měření výroby země (nebo regionu) založeno na obvyklých úrovních výroby (obecně průměr za předchozí tři roky) a, pokud jde o množství nebo hodnotu výroby příjemců, odpovídá měření jejich podniků před rozhodnutím o poskytnutí podpory.
(81) Výjimka z požadavku na snížení kapacity v žádném případě neznamená toleranci podpory na investice, která se vztahuje na činnosti, které podléhají odvětvovým omezením.
(82) V případech, kdy jsou omezení pro výjimku ze snížení kapacity podle bodů 79, 80 a 81 překročena:
i) snížení kapacity, kterého se má dosáhnout, se stanoví na základě celkové podporované kapacity, nikoli pouze té části, která převyšuje prahy;
ii) pokud jde o jiné příjemce než malé zemědělské podniky, pro které již byla schválena podpora předtím, než bylo dosaženo prahů, může být snížení kapacity dosaženo prostřednictvím opatření obdobných k opatřením pro malé zemědělské podniky podle bodů 76, 77 a 78.
5.5 PODMÍNKA JEDINÉHO POSKYTNUTÍ PODPORY
(83) Zásada, že podpora na restrukturalizaci by měla být poskytnuta pouze jednou, se použije rovněž v odvětví zemědělství.
Avšak odlišně od ustanovení bodů 48 až 51 a 67, pokud jde o jednotlivá poskytnutí podpory a záchranné a restrukturalizační programy zahrnující zemědělskou prvovýrobu, je období, během něhož nesmí být poskytnuta další podpora kromě případů za výjimečných a nepředvídatelných okolností, za které společnost není odpovědná, sníženo na pět let.
Odchylky od této zásady nemusí být jednotlivě oznamovány Komisi za předpokladu, že jsou učiněny v souladu s podmínkami stanovenými v režimu a schválenými Komisí.
Změny záchranných a restrukturalizačních režimů, které měly přihlížet k vývoji trhu, jenž nebyl v době schválení režimů Komisí předvídatelný, budou přezkoumány případ od případu.
5.6 KONTROLA A VÝROČNÍ ZPRÁVA
(84) Pravidla stanovená v kapitolách 3 a 4 se použijí pro kontrolu a výroční zprávy v odvětví zemědělství, kromě povinnosti předložit seznam všech příjemců podpory a určité body informací o každém z nich (body 69 písm. a) až g)).
Druhý uvedený závazek se nepoužije pro režimy pro malé zemědělské podniky.
(85) Pokud se uplatňují ustanovení bodů 73 až 82, musí zpráva rovněž zahrnovat údaje:
a) buď o množství (nebo hodnotě) výroby, která účinně využívá podpory na restrukturalizaci, a údaje o snížení kapacity dosaženém podle uvedených bodů; nebo
b) tom, že podmínky pro výjimku ze snížení kapacity v souladu s body 79, 80 a 81 byly splněny.
5.7 DEFINICE "PODPOROVANÝCH OBLASTÍ"
(86) Pro účely těchto pokynů "podporované oblasti" (viz body 53 a 54) rovněž zahrnují, pokud jde o hospodářské subjekty v odvětví zemědělství, znevýhodněné oblasti stanovené v nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 ze dne 17. května 1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), kterým se mění a ruší některá nařízení [38].
6. PŘÍSLUŠNÁ OPATŘENÍ PODLE ČL. 88 ODST. 1
88 odst. 1 Smlouvy navrhuje, aby členské státy přijaly příslušná opatření, jak je stanoveno níže, spřihlédnutím k jejich stávajícím režimům podpory.
Komise podmiňuje schválení každého budoucího režimu dodržováním níže uvedených ustanovení.
6.1 JEDNOTLIVÉ OZNÁMENÍ KAŽDÉ PODPORY PRO HMOTNÁ AKTIVA BĚHEM RESTRUKTURALIZAČNÍHO OBDOBÍ
(88) Pokud velký podnik obdrží podporu na restrukturalizaci přezkoumanou podle těchto pokynů, poskytnutí jakékoli jiné podpory pro investice během restrukturalizačního období, i když je v souladu s již schváleným režimem, pravděpodobně ovlivní hodnocení Komise o rozsahu vyžadovaných kompenzačních opatření.
(89) Během období na restrukturalizaci takového podniku musí být každá podpora zamýšlená pro podpoření hmotných investic (ať již na podporu regionálního rozvoje, ochrany životního prostředí nebo jakéhokoli jiného cíle) poskytnutá po 30. červnu 2000 oznámena jednotlivě, pokud není upravena pravidlem "de minimis" [39].
6.2 NUTNOST INFORMOVAT KOMISI O VŠECH PODPORÁCH POSKYTNUTÝCH PODNIKŮM, KTERÉ JSOU PŘÍJEMCI PODPORY
(90) Pokud velký podnik obdrží podporu na restrukturalizaci podle těchto pokynů, kontrola uspokojivého provádění rozhodnutí Komise o takové podpoře vyžaduje velkou míru průhlednosti s přihlédnutím ke každé další podpoře, kterou může podnik obdržet, i když je v souladu s již schváleným režimem a i když tato podpora nepodléhá jednotlivému oznámení podle bodů 88 a 89.
(91) Ode dne 30. června 2000 musí oznámení o podpoře na restrukturalizaci velkého podniku uvádět na vědomí jakoukoli jinou podporu jakéhokoli druhu, která má být poskytnuta podniku, který je příjemcem podpory, během restrukturalizačního období, pokud není upravena pravidlem "de minimis".
(92) Podobně zprávy, které mají být předkládány v souladu s body 45, 46 a 47 těchto pokynů, musejí uvádět jakoukoli jinou podporu poskytnutou podniku, který je příjemcem podpory, během pokrytého období a jakoukoli jinou podporu, která má být poskytnuta podniku, který je příjemcem podpory, během restrukturalizačního období, pokud není upravena pravidlem "de minimis".
(93) Komise si vyhrazuje právo zahájit řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy proti veškerým podporám pro konkrétní podnik, pokud poskytnutí podpory podle schválených režimů může snadno obcházet požadavky těchto pokynů.
6.3 ÚPRAVA STÁVAJÍCÍCH REŽIMŮ PODPORY NA ZÁCHRANU A RESTRUKTURALIZACI S PŘIHLÉDNUTÍM K TĚMTO POKYNŮM
(94) Členské státy musí upravit své stávající režimy podpory na záchranu a restrukturalizaci, které mají zůstat v platnosti po 30. červnu 2000, aby je přizpůsobili těmto pokynům a zejména požadavkům kapitoly 4.
(95) Aby Komise mohla kontrolovat postup úprav, členské státy jí musí předložit seznam těchto režimů do 31. prosince 1999.
Následně jí musí, v každém případě do 30. června 2000, poskytnout informace postačující k tomu, aby jí umožnily kontrolovat, zda jsou režimy skutečně upraveny v souladu s těmito pokyny.
7. VSTUP V PLATNOST, DOBA TRVÁNÍ A PŘEZKUM POKYNŮ
7.1 ZMĚNA POKYNŮ K REGIONÁLNÍ PODPOŘE
(96) Ustanovení bodu 4.4 pokynů k vnitrostátní regionální podpoře [40] se tímto mění vymazáním textu od slova "pokud" až do konce uvedeného bodu.
Uvedený text vylučoval z definice "počátečních investic" koupi provozovny od podniku v nesnázích, a tím ji vylučoval z regionální podpory.
Toto vyloučení tedy již nadále neplatí.
Avšak pokud je zakoupena provozovna od podniku v nesnázích, je třeba prokázat, že podmínka stanovená v bodě 4.5, jmenovitě že transakce je provedena za tržních podmínek, je splněna.
7.2 VSTUP V PLATNOST A DOBA TRVÁNÍ
(97) Pokud ustanovení uvedená níže nestanoví jinak, tyto pokyny vstupují v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Pokud není stanoveno v některém z nových rozhodnutí jinak, zůstávají v platnosti po dobu pěti let.
7.3 PODPORA MALÝCH A STŘEDNÍCH PODNIKŮ
(98) Podpora na záchranu a restrukturalizaci malých a středních podniků jednotlivě oznámená do 30. dubna 2000 bude posouzena s přihlédnutím k pokynům, které platily před přijetím tohoto znění.
Rozšíření uvedených pokynů, které bylo oznámeno členským státům a zveřejněno v Úředním věstníku Evropských společenství dne 10. března 1999 (viz poznámka pod čarou 2), je pro tuto podporu obnoveno.
(99) Každý režim nicméně podléhá příslušnému opatření uvedenému v bodech 94 a 95, pokud má režim zůstat v platnosti po 30. červnu 2000.
7.4 PODPORA PRO VELKÉ PODNIKY
(100) Pokud ustanovení uvedená níže nestanoví jinak, Komise posoudí slučitelnost každé podpory na záchranu a restrukturalizaci velkých podniků se společným trhem na základě těchto pokynů, jakmile budou zveřejněny v Úředním věstníku Evropských společenství.
Avšak oznámení zaznamenaná Komisí před uvedeným datem budou přezkoumána s přihlédnutím ke kritériím platným v době oznámení.
7.5 NEOZNÁMENÁ PODPORA
(101) Komise přezkoumá slučitelnost každé podpory na záchranu a restrukturalizaci, která byla poskytnuta bez jejího schválení, a tedy v rozporu s ustanovením čl. 88 odst. 3 Smlouvy, se společným trhem:
a) na základě těchto pokynů, pokud část nebo celá podpora je poskytnuta po jejich zveřejnění v Úředním věstníku Evropských společenství;
b) na základě pokynů platných v době poskytnutí podpory ve všech ostatních případech.
[1] Úř. věst.
C 368, 23.12.1994, s. 12.
[2] Úř. věst.
C 67, 10.3.1999, s. 11.
[3] Úř. věst. C 283, 19.9.1997, s.
2. Viz rovněž poznámka pod čarou vztahující se k záhlaví kapitoly 5.
[4] KOM(1998) 417 v konečném znění; KOM(1999) 148 v konečném znění.
[5] CSE(97) 1 v konečném znění.
[6] To se vztahuje zejména na formy společností uvedené v čl. 1 odst. 1 prvním pododstavci směrnice Rady 78/660/EHS (Úř. věst. L 222, 14.8.1978, s. 11), zejména ve znění směrnice 90/605/EHS (Úř. věst. L 317, 16.11.1990, s. 60).
[7] Obdobně i v případě ustanovení směrnice Rady 77/91/EHS (Úř. věst.
L 26, 30.1.1977, s. 1).
[8] To se vztahuje zejména na formy společností uvedené v článku 1 směrnice 90/605/EHS.
[9] Založení dceřiné společnosti, která je pouze prostředkem k převzetí aktiv a možná pasiv, se nepovažuje za založení nového podniku.
[10] Jedinými výjimkami z tohoto pravidla jsou případy vyřizované Bundesanstalt für vereinigungsbedingte Sonderaufgaben v souvislosti s jeho privatizační úlohou a jinými podobnými případy v nových spolkových zemích, včetně společností vzniklých na základě likvidace nebo převzetí aktiv do 31. prosince 1999.
[11] Taková zvláštní pravidla existují pro stavbu lodí (nařízení (ES) č. 1540/98, Úř. věst.
L 202, 18.7.1998, s. 1), průmysl motorových vozidel (Úř. věst.
C 279, 15.9.1997, s. 1) a letecké odvětví (Úř. věst.
C 350, 10.12.1994, s. 5).
[12] Včetně případu podpory spolufinancované z fondů Společenství.
[13] Úř. věst.
L 195, 29.7.1980, s. 35, ve znění směrnice 93/84/EHS (Úř. věst.
L 254, 12.10.1993, s. 16).
[14] Viz rozsudek Soudního dvora ze dne 22. března 1977 ve věci 78/76 Steinike a Weinlig vs. Německo, Sb. rozh. ESD 1977, s.
595; Crédit Lyonnais/Usinor-Sacilor, tiskové sdělení Komise IP(91) 1045.
[15] Viz sdělení o veřejných podnicích v odvětví zpracovatelského průmyslu (Úř. věst.
C 307, 13.11.1993, s. 3).
[16] Viz zejména bod 27 sdělení o veřejných podnicích v odvětví zpracovatelského průmyslu.
[17] Výjimku lze učinit v případě podpory pro záchranu v bankovnictví, aby mohly dotyčné úvěrové instituce dočasně pokračovat v provádění svých bankovních činností v souladu s platnými předpisy obezřetnostního dohledu (směrnice Rady 89/647/EHS ze dne 18. prosince 1989 o ukazateli kapitálové přiměřenosti úvěrových institucí, Úř. věst.
L 386, 30.12.1989, s. 14).
Ke každé podpoře poskytnuté v jiné formě než ve formě popsané v pododstavci b), například ve formě kapitálového příspěvku nebo podřízené půjčky, se přihlédne při přezkoumání všech kompenzačních opatření podle restrukturalizačního plánu v souladu s body 35 až 39.
[18] Splacení půjčky spojené s podporou na záchranu lze pokrýt z podpory na restrukturalizaci následně schválené Komisí.
[19] Údaje, které Komise potřebuje, aby mohla uspokojivě přezkoumat podporu, jsou uvedeny v příloze I.
[20] Jak je stanoveno v bodě 7.6 víceodvětvového rámce regionální podpory velkým investičním projektům (Úř. věst.
C 107, 7.4.1998, s. 7): "Relevantní trh (trhy) výrobku pro určení podílu na trhu zahrnuje výrobky stanovené v investičním projektu a v případě potřeby takové výrobky, které spotřebitelé (pro vlastnosti výrobků, jejich ceny a jejich zamýšlené použití) nebo výrobci (kvůli pružnosti výrobních zařízení) považují za jejich náhrady.
Relevantní zeměpisný trh zahrnuje obvykle EHP nebo každou jeho významnou část, pokud lze podmínky hospodářské soutěže v dané oblasti dostatečně odlišit od ostatních oblastí EHP.
V případě potřeby může být relevantní trh (trhy) považován za světový."
Poznámka pod čarou uvádí, že pokud se investice týkají výroby meziproduktů, může být relevantním trhem trh pro konečný výrobek, pokud většina výroby není prodána na otevřeném trhu.
[21] Viz třetí odstavec bodu 6.
[22] S ohledem na neoznámenou podporu Komise ve své analýze vezme v úvahu možnost, že podpora mohla být prohlášena za slučitelnou se společným trhem jinak než jako podpora na restrukturalizaci.
[23] Pokud není stanoveno jinak, restrukturalizační období je běžně ukončeno, když vyprší lhůta pro provedení různých opatření stanovených v restrukturalizačním plánu (viz šestá odrážka bod IV přílohy I).
[24] Ze zřetelem ke stupni liberalizace a zvláštnostem jednotlivých odvětví je třeba věnovat pozornost dvěma situacím:
- v odvětví letecké dopravy, které je od roku 1997 zcela liberalizováno, Komise uplatní zásadu jediného poskytnutí podpory v mezích a za podmínek pokynů o státní podpoře v leteckém odvětví,
- v ostatních odvětvích, pokud účinky liberalizace trhů Společenství, které byly předtím uzavřeny hospodářské soutěži, daly vzniknout novým hospodářským podmínkám, lze uvažovat o výjimkách.
[25] Pro účely tohoto odstavce se nebere v úvahu podpora poskytnutá před 1. ledem 1996 podnikům v bývalé Německé demokratické republice a prohlášená Komisí za slučitelnou se společným trhem.
Mimoto se odstavec nepoužije na případy podpory pro ty podniky, které byly oznámeny do 31. prosince 2000.
Komise je však toho názoru, že podporu na restrukturalizaci lze zpravidla poskytnout pouze jednou a přezkoumá tyto případy s přihlédnutím k této zásadě.
[26] Článek 159 Smlouvy o ES stanoví mimo jiné, že "stanovení a provádění politik a činností Společenství a provádění vnitřního trhu zohledňují cíle stanovené v článku 158 a přispívají k jejich dosahování".
[27] Jak je stanoveno v doporučení Komise ze dne 3. dubna 1996 o definici malých a středních podniků (Úř. věst.
L 107, 30.4.1996, s. 4).
[28] Ve svém rozsudku ze dne 26. září 1996 ve věci C-241/94, Francie vs. Komise, Sb. rozh. ESD 1996, s.
I-4551, (Kimberly Clark Sopalin), Soudní dvůr potvrdil, že systém financování na základě volného uvážení francouzských orgánů prostřednictvím Národního fondu zaměstnanosti byl odpovědný za postavení některých podniků do výhodnější pozice než jiných a tím tuto pozici označil za podporu ve smyslu čl. 87 odst.
1 Smlouvy. (Rozsudek soudu nebral v potaz závěr Komise, že podpora byla slučitelná se společným trhem.)
[29] Viz dopis členským státům ze dne 22. února 1994: Právní předpisy o hospodářské soutěži v Evropských společenstvích, svazek IIA.
[30] Statistická klasifikace hospodářských činností v Evropském společenství, zveřejněná Statistickým úřadem Evropských společenství.
[31] Pro účely těchto pokynů zahrnuje odvětví zemědělství všechny hospodářské subjekty podílející se na výrobě a/nebo obchodování s výrobky uvedenými v příloze I Smlouvy včetně odvětví rybolovu a akvakultury, ale s patřičným přihlédnutím ke zvláštnostem tohoto odvětví a k pravidlům Společenství, která jej upravují.
[32] Úř. věst.
C 100, 27.3.1997, s. 12.
[33] Úř. věst.
L 312, 20.11.1998, s. 19.
[34] Pro podporu na restrukturalizaci poskytovanou v podporovaných oblastech včetně znevýhodněných regionů je požadavek na snížení kapacity snížen o dvě procenta.
[35] Pro podporu na restrukturalizaci poskytovanou v podporovaných oblastech včetně znevýhodněných regionů je požadavek na snížení kapacity snížen o dvě procenta.
[36] Pro podporu na restrukturalizaci poskytovanou v podporovaných oblastech včetně znevýhodněných regionů je požadavek na snížení kapacity snížen o dvě procenta.
[37] Pro podporu na restrukturalizaci poskytovanou v podporovaných oblastech včetně znevýhodněných regionů je požadavek na snížení kapacity snížen o dvě procenta.
[38] Úř. věst.
L 160, 26.6.1999, s. 80.
[39] Úř. věst.
C 68, 6.3.1996, s. 9.
[40] Úř. věst.
C 74, 10.3.1998, s. 9.
Rozhodnutí Rady
ze dne 17. prosince 1999
o podpisu Memoranda o porozumění mezi Evropským společenstvím a vládou Vietnamu o předcházení podvodům v obchodu s obuvnickými výrobky jménem Evropského společenství a o schválení jeho prozatímního uplatňování
(2001/1/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 uvedené Smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Komise sjednala jménem Evropského společenství Memorandum o porozumění mezi Evropským společenstvím a vládou Vietnamu o předcházení podvodům v obchodu s obuvnickými výrobky.
(2) Memorandum o porozumění bylo parafováno dne 4. srpna 1999.
(3) Memorandum o porozumění by mělo být podepsáno jménem Společenství.
(4) Je vhodné uplatňovat toto memorandum o porozumění prozatímně od 1. ledna 2000 do dokončení postupů nezbytných pro jeho formální uzavření, a to s výhradou vzájemnosti,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
S výhradou jeho uzavření se Memorandum o porozumění mezi Evropským společenstvím a vládou Vietnamu o předcházení podvodům v obchodu s obuvnickými výrobky podepisuje jménem Společenství.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osoby zmocněné podepsat toto memorandum o porozumění jménem Společenství.
Znění memoranda o porozumění se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 3
Memorandum o porozumění se uplatňuje prozatímně ode dne 1. ledna 2000, s výhradou vzájemnosti [1].
Rozhodnutí Komise
ze dne 17. prosince 1999,
kterým se mění rozhodnutí Rady 79/542/EHS, kterým se stanoví seznam třetích zemí, z nichž členské státy povolují dovoz skotu, prasat, koňovitých, ovcí a koz, čerstvého masa a masných výrobků, a kterým se zrušuje rozhodnutí 1999/301/ES
(oznámeno pod číslem K(1999) 4844)
(Text s významem pro EHP)
(2000/2/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 72/462/EHS ze dne 12. prosince 1972 o veterinárních a hygienických otázkách dovozu skotu, prasat, ovcí a koz, čerstvého masa nebo masných výrobků ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou směrnicí 97/79/ES [2], a zejména na čl. 3 odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 96/23/ES ze dne 29. dubna 1996 o kontrolních opatřeních u některých látek a jejich reziduí v živých zvířatech a živočišných produktech a o zrušení směrnic 85/358/EHS a 86/469/EHS a rozhodnutí 89/187/EHS a 91/664/EHS [3], a zejména na článek 29 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Členské státy smějí dovážet čerstvé maso včetně drobů pouze ze třetích zemí nebo z částí třetích zemí, které jsou uvedeny v seznamu stanoveném Radou na návrh Komise.
(2) Seznam těchto třetích zemí nebo jejich částí je obsažen v rozhodnutí Rady 79/542/EHS [4], naposledy pozměněném rozhodnutím Komise 1999/301/ES [5].
(3) Aby mohla být dotyčná třetí země dle právních předpisů Společenství uvedena a ponechána v seznamu třetích zemí, z nichž členské státy smějí dovážet výrobky živočišného původu na základě směrnice Rady 96/23/ES, musí předložit plán nabízených záruk týkajících se sledování a kontroly skupin reziduí a látek uvedených v příloze I uvedené směrnice; na požádání Komise musí být tento plán aktualizován, zejména pokud kontroly uvedené čl.
29 odst. 3 výše uvedené směrnice prokáží, že je to nezbytné.
(4) Nebudou-li požadavky uvedené v předcházejícím bodu splněny, může být zanesení třetí země do seznamu třetích zemí stanoveného právními předpisy Společenství postupem podle článku 33 směrnice Rady 96/23/ES pozastaveno.
(5) Používání plánů sledování a kontroly, jakož i hledání důkazů o používání nedovolených látek nebo o překračování maximálních Společenstvím stanovených limitů reziduí, jsou nezbytné pro ochranu veřejného zdraví.
(6) Spojené státy americké souhlasily s přijetím opatření k nápravě nedostatků zjištěných při přípravě a provádění programu kontroly reziduí; tato opatření byla sdělena Komisi.
(7) Komise vykonala návštěvu, aby ověřila přiměřenost a účinnost těchto opatření oznámených Spojenými státy americkými.
(8) Kontrolní návštěva vykonaná Komisí ve Spojených státech amerických odhalila vážné problémy při provádění a vynucování programu sledování reziduí a prokázala, že program neposkytuje záruky týkající se ochrany veřejného zdraví proti rizikům v důsledku reziduí, jak to požaduje Evropské společenství; Spojené státy americké souhlasily s přijetím dalších opatření k rychlé nápravě těchto nedostatků.
(9) Za výše uvedených okolností příslušné právní předpisy Společenství a mezinárodní dohody umožňují, aby Evropské společenství pozastavilo dovoz ze Spojených států amerických; Spojeným státům americkým by měla být poskytnuta lhůta na provedení nezbytných opatření a akcí potřebných k tomu, aby objektivně prokázaly, že úroveň ochrany zdraví použitelná v Evropském společenství je dodržena.
(10) Spojené státy americké by tedy měly být dočasně vypuštěny ze seznamu třetích zemí, z nichž jsou členské státy oprávněny dovážet maso určené k lidské spotřebě, a to s účinkem ode dne 15. února 2000; pozastavení dovozu je za stávajících okolností jediným opatřením, které je pro Evropské společenství přiměřeně přijatelné.
(11) Opatření stanovená v tomto rozhodnutí budou přezkoumána vzhledem k zárukám poskytnutým Spojenými státy americkými o skutečném provádění opatření pro sledování reziduí.
(12) Z hlediska tohoto rozhodnutí je třeba zrušit rozhodnutí Komise 1999/301/ES, kterým se mění rozhodnutí 87/257/EHS o seznamu zařízení ve Spojených státech amerických schválených pro dovoz čerstvého masa do Společenství, a kterým se mění rozhodnutí Rady 79/542/EHS, kterým se stanoví seznam třetích zemí, z nichž členské státy povolují dovoz skotu, prasat, čerstvého masa a masných výrobků, naposledy pozměněné rozhodnutím Komise 1999/417/ES [6].
(13) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Část 1 přílohy rozhodnutí 79/542/EHS se mění takto:
1. Řádek "US _BAR_ Spojené státy americké _BAR_ s _BAR_ x _BAR_ x _BAR_ x _BAR_ x _BAR_ x _BAR_ x _BAR_ x _BAR_ x _BAR_ x _BAR_ # _BAR_ # _BAR_ # _BAR_ XR(b)" _BAR_
se nahrazuje tímto: "US _BAR_ Spojené státy americké _BAR_ s _BAR_ s _BAR_ s _BAR_ s _BAR_ s _BAR_ s _BAR_ x _BAR_ x _BAR_ x _BAR_ x _BAR_ # _BAR_ # _BAR_ # _BAR_ o." _BAR_
2. Poznámka pod čarou "s" se nahrazuje tímto: "s = pozastaveno pro vývoz čerstvého masa a masných výrobků pro lidskou spotřebu".
Článek 2
Členské státy pozmění své obchodní předpisy tak, aby odpovídaly ustanovením článku 1 tohoto rozhodnutí.
Neprodleně o tom uvědomí Komisi.
Článek 3
Ustanovení článku 1 musí být přezkoumána s přihlédnutím k zárukám poskytnutým Spojenými státy americkými o skutečném provádění opatření ke sledování a kontrole reziduí.
Článek 4
Rozhodnutí 1999/301/ES se zrušuje.
Článek 5
Článek 1 se použije ode dne 15. února 2000.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 10. prosince 1999,
kterým se podruhé mění rozhodnutí 1999/507/ES o některých ochranných opatřeních vůči kaloňům, psům a kočkám pocházejícím z Malajsie (poloostrova) a Austrálie
(oznámeno pod číslem K(1999) 4249)
(Text s významem pro EHP)
(2000/6/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [1], naposledy pozměněná směrnicí 96/43/ES [2], a zejména na čl. 18 odst. 7 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutím 1999/507/ES [3] přijala Komise ochranná opatření, pokud jde o kaloně, psy a kočky přivážené z Malajsie (poloostrova) a z Austrálie proti chorobám způsobeným viry Nipah a Hendra, jež zahrnovala zejména laboratorní testy pro psy a kočky určené k dovozu do Společenství.
(2) Při neexistenci mezinárodně schválených standardních testovacích postupů pro zjištění choroby způsobené virem Nipah byly stanoveny požadavky na testování psů a koček v souladu s oficiálním oznámením veterinárních útvarů Malajsie Mezinárodnímu úřadu pro nákazy zvířat (OIE) ze dne 28. května 1999.
(3) Dopisem ze dne 11. října 1999 veterinární útvary Malajsie oficiálně oznámily Komisi, že požadovaný test ELISA IgM nemůže být prováděn a že test ELISA IgG se má považovat za vhodnou metodu.
(4) Proto nemohou být psi a kočky, určené pro dovoz do členských států Společenství z Malajsie, osvědčováni veterinárními útvary Malajsie v souladu s právními předpisy Společenství.
(5) Požadavky na testování psů a koček dovážených z Malajsie musí být upraveny tak, aby povolily používání validovaného diagnostického testu pro detekci protilátky proti viru Nipah.
(6) V zájmu jasnosti by měla být přijata ustanovení pro povolení tranzitu psů a koček přes mezinárodní letiště
Rozhodnutí Rady
ze dne 2. prosince 1999
o uzavření Dohody o vědeckotechnické spolupráci mezi Evropským společenstvím a Argentinskou republikou
(2000/15/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 170 ve spojení s čl. 300 odst. 2 první pododstavcem první větou a odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 2. dubna 1990 byla mezi Evropským společenstvím a Argentinskou republikou uzavřena rámcová dohoda o obchodní a hospodářské spolupráci [3].
(2) Evropské společenství a Argentinská republika provádějí v současnosti specifické programy pro výzkum a technologický rozvoj v oblastech společného zájmu.
(3) Obě strany vyjádřily na základě dosavadních zkušeností přání vytvořit širší a hlubší rámec pro spolupráci v oblasti vědy a techniky.
(4) Tato dohoda o spolupráci v oblasti vědy a techniky je součástí celkové spolupráce mezi Společenstvím a Argentinskou republikou.
(5) Rada rozhodnutím ze dne 25. ledna 1999 pověřila Komisi sjednáním Dohody o vědeckotechnické spolupráci mezi Evropským společenstvím a Argentinskou republikou.
(6) Rada rozhodnutím ze dne 29. července 1999 rozhodla, že Dohoda o vědeckotechnické spolupráci bude podepsána jménem Evropského společenství.
(7) Dohoda o vědeckotechnické spolupráci byla podepsána dne 20. září 1999.
(8) Dohoda o vědeckotechnické spolupráci mezi Evropským společenstvím a Argentinskou republikou má být schválena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda o vědeckotechnické spolupráci mezi Evropským společenstvím a Argentinskou republikou se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
V souladu s článkem 11 dohody předseda Rady oznámí, že Společenství splnilo postupy nezbytné pro vstup dohody v platnost.
Rozhodnutí Rady
ze dne 2. prosince 1999
o uzavření Dohody o vědeckotechnické spolupráci mezi Evropským společenstvím a vládou Čínské lidové republiky
(2000/16/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, zejména na článek 170 této smlouvy ve spojení s čl. 300 odst. 2 první větou a s čl. 300 odst. 3 prvním pododstavcem,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Společenství a Čínská lidová republika provádějí v současnosti specifické programy pro výzkum a technologický rozvoj společného zájmu.
(2) Obě strany vyjádřily na základě dosavadních zkušeností přání vytvořit rámec pro rozšíření a prohloubení vědecké a technické spolupráce.
(3) Vědecká a technická spolupráce je součástí celkové spolupráce mezi Společenstvím a Čínskou lidovou republikou.
(4) Rada rozhodnutím ze dne 22. června 1998 pověřila Komisi sjednáním Dohody o vědeckotechnické spolupráci mezi Společenstvím a vládou Čínské lidové republiky (dále jen "dohoda").
(5) Rada rozhodnutím ze dne 22. prosince 1998 rozhodla, že dohoda bude podepsána jménem Společenství.
(6) Dohoda byla podepsána dne 22. prosince 1998.
(7) Dohoda má být schválena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda o vědeckotechnické spolupráci mezi Evropským společenstvím a vládou Čínské lidové republiky se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
V souladu s článkem 11 dohody předseda Rady oznámí, že Společenství splnilo postupy nezbytné pro vstup dohody v platnost [3].
Rozhodnutí Komise
ze dne 10. prosince 1999,
kterým se stanoví osvědčení o zdravotní nezávadnosti pro dovoz ze třetích zemí želatiny určené k lidské spotřebě a surovin k výrobě želatiny určené k lidské spotřebě
(oznámeno pod číslem K(1999) 3989)
(text s významem pro EHP)
(2000/20/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/118/EHS ze dne 17. prosince 1992 o veterinárních a hygienických předpisech pro obchod s produkty živočišného původu ve Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní předpisy Společenství uvedené v kapitole I přílohy A směrnice 89/662/EHS, a pokud jde o patogenní původce, směrnice 90/425/EHS [1], naposledy pozměněnou rozhodnutím Komise 1999/724/ES [2], a zejména na čl. 10 písm. c) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) kapitola 4 přílohy II směrnice 92/118/EHS stanovuje zvláštní hygienické požadavky na přípravu želatiny určené k lidské spotřebě.
Zvláštní požadavky jsou stanoveny také pro dovoz ze třetích zemí želatiny určené k lidské spotřebě a surovin k výrobě želatiny určené k lidské spotřebě;
(2) musí být vypracovány vzory osvědčení o zdravotní nezávadnosti, která mají doprovázet dovoz želatiny určené k lidské spotřebě a surovin k výrobě želatiny určené k lidské spotřebě;
(3) opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Toto rozhodnutí stanoví vzory osvědčení o zdravotní nezávadnosti pro dovoz želatiny určené k lidské spotřebě a dovoz surovin k výrobě želatiny určené k lidské spotřebě.
Článek 2
Každá zásilka želatiny určené k lidské spotřebě musí být doprovázena osvědčením o zdravotní nezávadnosti stanoveným v příloze I tohoto rozhodnutí.
Článek 3
Každá zásilka surovin k výrobě želatiny určené k lidské spotřebě musí být doprovázena osvědčením o zdravotním nezávadnosti stanoveným v příloze II tohoto rozhodnutí.
Článek 4
Osvědčení o zdravotní nezávadnosti uvedená v článcích 2 a 3 sestávají z jednoho listu papíru a jsou vyplněna nejméně v jednom úředním jazyce členského státu, přes který zásilka prvně vstupuje do Společenství, a nejméně v jednom úředním jazyce členského státu určení.
Článek 5
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. června 2000.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 22. prosince 1999
o poskytnutí záruky Společenství na případné ztráty Evropské investiční banky z úvěrů na projekty mimo Společenství (střední a východní Evropa, země Středomoří, Latinská Amerika, Asie a Jihoafrická republika)
(2000/24/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 308 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská rada potvrdila na svém zasedání v Madridu ve dnech 15. a 16. prosince 1995 význam Evropské investiční banky (dále jen "EIB") jako nástroje pro spolupráci mezi Společenstvím a Latinskou Amerikou a vyzvala EIB, aby zintenzívnila svou činnost v tomto regionu.
Tyto projekty by měly být v zájmu jak Společenství, tak dotyčných zemí.
(2) Evropská rada přivítala na svém zasedání ve Florencii ve dnech 21. a 22. června 1996 výsledky asijsko-evropské vrcholné schůzky, která znamenala přelom ve vztazích mezi oběma světadíly.
(3) Evropská rada přivítala na svém zasedání v Amsterdamu ve dnech 16. a 17. června 1997 závěry přijaté na druhé evropsko-středomořské konferenci, konané ve Vallettě na Maltě ve dnech 15. a 16. dubna 1997, které potvrdily zásady a cíle dohodnuté v Barceloně v roce 1995.
(4) Evropská rada zahájila na svém zasedání v Lucemburku ve dnech 12. a 13. prosince 1997 proces rozšíření o země střední a východní Evropy a Kypr.
(5) Evropská rada uvítala na svém zasedání v Cardiffu ve dnech 15. a 16. června 1998 úsilí Jihoafrické republiky o modernizaci hospodářství a jeho začlenění do systému světového obchodu.
(6) EIB dokončuje současné programy úvěrů pro střední a východní Evropu, oblast Středomoří, Asii, Latinskou Ameriku a Jihoafrickou republiku podle rozhodnutí 97/256/ES [3] a poskytování úvěrů na základě Protokolu o finanční spolupráci s bývalou jugoslávskou republikou Makedonií podle rozhodnutí Rady 98/348/ES [4].
(7) Rada vyzvala EIB, aby zahájila činnost v Bosně a Hercegovině. Tato činnost bude moci pokračovat za předpokladu, že zpráva předložená podle rozhodnutí 98/729/ES [5] bude v daném bodě pozitivní.
(8) Ačkoli od přijetí rozhodnutí 97/256/ES byly Bosna a Hercegovina a bývalá jugoslávská republika Makedonie začleněny do oblasti střední a východní Evropy, přesto by se měl zvýšit celkový rozsah úvěrů EIB pro kandidátské země v této oblasti kvůli důležitosti předvstupních úvěrových facilit, které EIB plánuje vytvořit pro poskytování úvěrů EIB pro projekty v těchto zemích bez záruky rozpočtu Společenství nebo členských států.
(9) Za těchto okolností by měla EIB zajistit, aby byly pomocí jejích zaručených úvěrů v rámci mandátu pro střední a východní Evropu financovány zejména projekty v zemích, které mají méně projektů vhodných k financování z předvstupních úvěrových facilit, nebo projekty v zemích, které nejsou kandidátskými zeměmi.
(10) Dohody o spolupráci mezi Evropským společenstvím a Nepálem, mezi Evropským společenstvím a Laoskou lidově demokratickou republikou a mezi Evropským společenstvím a Jemenem vstoupily v platnost ve dnech 1. června 1996, 1. prosince 1997 a 1. července 1998.
Dohoda o spolupráci mezi Evropským společenstvím a Jižní Koreou byla podepsána dne 28. října 1996.
Nepál, Jemen, Laoská lidově demokratická republika a Jižní Korea by měly rovněž dostávat úvěry EIB v rámci mandátu EIB pro Asii a Latinskou Ameriku.
(11) Je vhodné učinit některá zlepšení v programech úvěrů, pokud jde o dobu trvání a země, jež jsou příjemci úvěrů.
Je vhodné upravit sazbu paušální záruky a poměrný díl na úvěru, u něhož má EIB krýt obchodní rizika nevládními zárukami.
(12) Rada vyzývá EIB, aby pokračovala v poskytování úvěrů na podporu investičních projektů v těchto zemích poskytováním záruk stanovených v tomto rozhodnutí.
(13) V červnu 1996 předložila Komise po dohodě s EIB Radě návrh nového systému záruk za úvěry EIB třetím zemím.
(14) Dne 2. prosince 1996 přijala Rada závěry k novému režimu v oblasti záruk za úvěry EIB třetím zemím, ve kterých schvaluje koncept paušální záruky bez rozlišování podle regionů a projektů a přijala sdílení rizika.
V rámci sdílení rizika by měla EIB krýt obchodní rizika přiměřenými zárukami nevládních třetích osob, takže rozpočtová záruka by měla sloužit pouze ke krytí politických rizik plynoucích ze zastavení devizového transferu, vyvlastnění, války a občanských nepokojů.
(15) Režimem záruk by nemělo být dotčeno vynikající ohodnocení bonity EIB.
(16) Nařízením (ES, Euratom) č. 1149/99 [6] byla zrevidována cílová částka a sazba splátek Fondu úvěrových záruk, zřízenému nařízením (ES, Euratom) č. 2728/94 [7].
(17) Finanční výhled na období od roku 2000 do roku 2006 podle interinstitucionální dohody ze dne 6. května 1999 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni a o zdokonalení rozpočtového procesu [8] stanoví strop rezervy na úvěrové záruky v rozpočtu Společenství ve výši 200 milionů EUR ročně.
(18) Úvěry EIB v dotyčných třetích zemích by měly být spravovány podle obvyklých kritérií a postupů EIB, včetně vhodných kontrolních opatření, a podle odpovídajících pravidel a postupů platných pro Účetní dvůr a Evropský úřad pro boj proti podvodům (OLAF), tak aby podporovaly politiky Společenství a posilovaly koordinaci s ostatními finančními nástroji Společenství.
Mezi EIB a Komisí se konají pravidelné konzultace, aby byla zajištěna koordinace priorit a činnosti v těchto zemích a k hodnocení pokroku s ohledem na splnění odpovídajících politických cílů Společenství.
Za stanovení a pravidelný přezkum operativních cílů a hodnocení jejich splnění odpovídá správní rada EIB.
Úvěry EIB by měly, zejména v kandidátských zemích, odrážet priority přístupového partnerství mezi Společenstvím a těmito zeměmi.
Proto by měla být podstatně zvýšena průhlednost při poskytování úvěrů EIB podle tohoto rozhodnutí.
(19) Ode dne, kdy toto rozhodnutí nabude účinku, dostává záruka Společenství na zvláštní prostředky určené na zemětřesení pro Turecko podle rozhodnutí 1999/786/ES [9] formu rozšíření paušální záruky podle tohoto rozhodnutí.
(20) EIB a Komise se usnesou na prováděcích postupech pro poskytování zmíněné záruky.
(21) Smlouva nestanoví k přijetí tohoto rozhodnutí jiné pravomoci, než jsou uvedeny v článku 308,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
1. Společenství poskytne EIB paušální záruku, pokud jde o všechny neobdržené platby v souvislosti s úvěry, které EIB poskytla podle svých obvyklých kritérií na podporu příslušných zahraničněpolitických cílů Společenství pro investiční projekty ve střední a východní Evropě, v zemích Středomoří, v Latinské Americe, Asii a Jihoafrické republice.
Tato záruka je omezena na 65 % z celkové částky otevřených úvěrů plus všech souvisejících částek.
Celkový limit otevřených úvěrů činí 18410 milionů EUR v tomto členění:
- střední a východní Evropa:
8680 milionů EUR,
- země Středomoří:
6425 milionů EUR,
- Latinská Amerika a Asie:
2480 milionů EUR,
- Jihoafrická republika:
825 milionů EUR.
Tato částka se vztahuje na období sedmi let, které pro střední a východní Evropu, země Středomoří, Latinskou Ameriku a Asii začíná dne 1. února 2000 a pro Jihoafrickou republiku dne 1. července 2000 a končí pro všechny regiony dne 31. ledna 2007.
Komise předloží zprávu o uplatňování tohoto rozhodnutí nejpozději dne 31. ledna 2004 nebo šest měsíců před vstupem nových dohod o přistoupení v platnost, případně předloží návrhy na změny tohoto rozhodnutí.
Rada každý návrh projedná a usnese se o něm s účinkem od 1. srpna 2004 nebo ode dne vstupu kterékoli nové dohody o přistoupení v platnost.
Pokud po uplynutí lhůty záruky dne 31. ledna 2007 nedosáhnou úvěry poskytnuté EIB celkové částky uvedené v druhém pododstavci, prodlužuje se tato lhůta automaticky o šest měsíců.
2. Odstavec 1 se vztahuje na tyto země:
- střední a východní Evropa: Albánie, Bosna a Hercegovina, Bulharsko, Česká republika, Estonsko, Litva, Lotyšsko, Maďarsko, bývalá jugoslávská republika Makedonie, Polsko, Rumunsko, Slovenská republika a Slovinsko,
- země Středomoří: Alžírsko, Egypt, Izrael, Jordánsko, Kypr, Libanon, Malta, Maroko, Sýrie, Tunisko, Turecko a pásmo Gazy — západní břeh Jordánu,
- Latinská Amerika: Argentina, Bolívie, Brazílie, Ekvádor, Guatemala, Honduras, Chile, Kolumbie, Kostarika, Mexiko, Nikaragua, Panama, Paraguay, Peru, Salvador, Uruguay a Venezuela,
- Asie: Bangladéš, Brunej, Čína, Filipíny, Indie, Indonésie, Jemen, Jižní Korea, Laos, Macao, Malajsie, Mongolsko, Nepál, Pákistán, Singapur, Srí Lanka, Thajsko a Vietnam,
- Jihoafrická republika.
3. EIB se vyzývá, aby usilovala o dosažení cíle, který spočívá v tom, že obchodní rizika z úvěrů poskytovaných podle tohoto rozhodnutí budou z 30 % kryta nevládními zárukami, a to pokud možno na základě jednotlivých oblastních mandátů.
Tato procentní sazba by měla být překročena pokaždé natolik, nakolik to trh připustí.
Článek 2
Komise uvědomí každoročně Evropský parlament a Radu o úvěrových operacích a o pokroku, který byl učiněn při sdílení rizika podle čl. 1 odst.
3, a současně předloží hodnocení fungování systému a koordinace mezi finančními institucemi působícími v této oblasti. Údaje předložené Komisí Evropskému parlamentu a Radě obsahují hodnocení toho, jak úvěry na základě rozhodnutí přispívají k plnění příslušných zahraničněpolitických cílů Společenství, přičemž se berou v úvahu operativní cíle a vhodná hodnocení jejich plnění, která musí EIB vypracovat pro poskytování úvěrů podle tohoto rozhodnutí.
Pro účely uvedené v prvním pododstavci předá EIB Radě odpovídající informace.
Článek 3
EIB a Komise stanoví podmínky pro poskytování záruky.
Článek 4
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem zveřejnění
Rozhodnutí Komise
ze dne 16. prosince 1999,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 9 směrnice Rady 97/78/ES, pokud jde o překládku produktů na stanovišti hraniční kontroly, jsou-li zásilky určeny k dovozu do Evropského společenství, a kterým se mění rozhodnutí Komise 93/14/EHS
(oznámeno pod číslem K(1999) 4506)
(Text s významem pro EHP)
(2000/25/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství [1], a zejména na čl. 9 odst. 2 uvedené směrnice,
(1) vzhledem k tomu, že je důležité, aby úřední veterinární lékař příslušný pro stanoviště hraniční kontroly dostával dostatečné informace v případě zásilek překládaných produktů ještě před jejich vstupem na území EU na jiném stanovišti hraniční kontroly;
(2) vzhledem k tomu, že je třeba vymezit lhůty pro provedení požadovaných veterinárních kontrol;
(3) vzhledem k tomu, že je důležité stanovit, že se zásilky produktů musí po uplynutí maximální stanovené lhůty podrobit všem stanoveným veterinárním kontrolám;
(4) vzhledem k tomu, že stávající pravidla pro překládku zásilek na stanovišti hraniční kontroly jsou stanovena v článku 4 rozhodnutí Komise 93/14/EHS [2] a musejí být zrušena a nahrazena tímto rozhodnutím;
(5) vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Při předložení zásilek produktů na stanici hraniční kontroly za účelem následné překládky musí osoba odpovědná za náklad oznámit při příjezdu úřednímu veterinárnímu lékaři příslušnému pro stanici hraniční kontroly, způsobem stanoveným příslušným orgánem, odhadovanou délku vykládky zásilky, cílovou stanici hraniční kontroly a v případě nutnosti i přesné umístění zásilky.
Článek 2
Za účelem použití čl. 9 odst. 1 písm. b) bodu i) směrnice 97/78/ES se:
- u letiště stanoví minimální lhůta na 12 hodin a maximální lhůta na 48 hodin,
- u námořního přístavu stanoví minimální lhůta na sedm dnů a maximální lhůta na 20 dnů.
Článek 3
Vyprší-li maximální lhůta vymezená v článku 2, musí se zásilka podrobit kontrolám stanoveným v článku 4 směrnice 97/78/ES v cílové stanici hraniční kontroly.
Článek 4
Zrušuje se článek 4 rozhodnutí 93/14/EHS.
Článek 5
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. ledna 2000.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 28. června 1999
o uzavření Dohody s Islandskou republikou a Norským královstvím o právech a povinnostech mezi Irskem a Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska na jedné straně a Islandskou republikou a Norským královstvím na straně druhé v oblastech schengenského acquis, které se vztahují na tyto státy
(2000/29/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na čl. 6 odst. 1 Protokolu o začlenění schengenského acquis do rámce Evropské unie, připojeného Amsterodamskou smlouvou ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Schvaluje se Dohoda s Islandskou republikou a Norským královstvím o právech a povinnostech mezi Irskem a Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska na jedné straně a Islandskou republikou a Norským královstvím na straně druhé v oblastech schengenského acquis, které se vztahují na tyto státy.
Znění dohody je připojeno k tomuto rozhodnutí.
Rozhodnutí Komise
ze dne 16. prosince 1999,
kterým se mění příloha B směrnice Rady 90/429/EHS, kterou se stanoví veterinární požadavky na obchod se spermatem prasat uvnitř Společenství a na jeho dovoz
(oznámeno pod číslem K(1999) 4507)
(Text s významem pro EHP)
(2000/39/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/429/EHS ze dne 26. června 1990, kterou se stanoví veterinární požadavky na obchod se spermatem prasat uvnitř Společenství a na jeho dovoz [1], naposledy pozměněnou rozhodnutím 1999/608/ES [2], a zejména na článek 17 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) v případě Aujeszkyho choroby se třicetidenní období po dokončení mechanické očisty a dezinfekce hospodářství, následující po vyřazení podezřelé zásilky, pokládá za bezpečné;
(2) je tedy třeba pozměnit přílohu B kapitolu I bod 4 písm. b) směrnice 90/429/EHS;
(3) opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V příloze B kapitole I bodu 4 směrnice 90/429/EHS se písmeno b) nahrazuje tímto: "nebyl v něm v posledních třiceti dnech zaznamenán žádný klinický, patologický nebo sérologický důkaz Aujeszkyho choroby."
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 16. prosince 1999,
kterým se stanovují ekologická kritéria pro udělení ekoznačky Společenství chladničkám
(oznámeno pod číslem K(1999) 4522)
(Text s významem pro EHP)
(2000/40/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 880/92 ze dne 23. března 1992 o systému Společenství pro udělování ekoznačky [1], a zejména na čl. 5 odst. 1 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Vzhledem k tomu, že čl. 5 odst. 1 první pododstavec nařízení Rady (EHS) č. 880/92 stanovuje, že podmínky pro udělování ekoznačky jsou definovány podle skupin výrobků;
(2) Vzhledem k tomu, že čl. 10 odst. 2 nařízení Rady (EHS) č. 880/92 stanovuje, že úspěchy dosažené v oblasti ochrany životního prostředí výrobku se posuzují podle zvláštních kritérií pro skupiny výrobků;
(3) Vzhledem k tomu, že je vhodné stanovit kritéria pro zkušební metody a klasifikaci spotřeby energie podle směrnice Komise 94/2/ES ze dne 21. ledna 1994, kterou se provádí směrnice Rady 92/75/EHS pokud jde o uvádění spotřeby energie na energetických štítcích elektrických chladniček a mrazniček pro domácnost a jejich kombinací [2], jakož i přizpůsobit požadavky na spotřebu energie technologické inovaci a vývoji trhu;
(4) Vzhledem k tomu, že rozhodnutím 96/703/ES [3] Komise stanovila ekologická kritéria pro udělování ekoznačky Společenství chladničkám, jejichž platnost, podle článku 3 uvedeného rozhodnutí končí dnem 27. listopadu 1999;
(5) Vzhledem k tomu, že je vhodné přijmout nové rozhodnutí stanovující ekologická kritéria pro tuto skupinu výrobků, aby se výrobcům a dovozcům chladniček umožnila účast v systému Společenství udělování ekoznačky;
(6) Vzhledem k tomu, že v souladu s článkem 6 nařízení (EHS) č. 880/92 Komise konzultovala hlavní zájmové skupiny v rámci konzultačního fóra;
(7) Vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 7 nařízení (EHS) č. 880/92,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Skupinou výrobků "chladničky" (dále jen "skupina výrobků") se rozumějí:
elektrické chladničky pro domácnost, zařízení na uchovávání mražených potravin, mrazáky a jejich kombinace; všechny tyto spotřebiče jsou napájeny ze sítě.
Spotřebiče, které mohou být napájeny i z jiných zdrojů energie, např. baterie, jsou z tohoto rozhodnutí vyňaty.
Článek 2
Úspěchy dosažené v oblasti ochrany životního prostředí a vhodnost skupiny výrobků k použití se posuzují podle zvláštních ekologických kritérií uvedených v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 3
Definice skupiny výrobků a pro ni stanovená kritéria jsou platné ode dne oznámení tohoto rozhodnutí do 1. prosince 2002.
Jestliže se však do 1. prosince 2002 nepřijme nové rozhodnutí o definici a kritériích pro tuto skupinu výrobků, skončí tato doba platnosti buď dnem 1. prosince 2003 nebo datem přijetí nového rozhodnutí, dojde-li k němu dříve.
Článek 4
Pro správní účely se této skupině výrobků přiděluje kód "012".
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 17. prosince 1999,
kterým se stanovují ekologická kritéria pro udělení ekoznačky Společenství pračkám
(oznámeno pod číslem K(1999) 4650)
(Text s významem pro EHP)
(2000/45/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 880/92 ze dne 23. března 1992 o systému Společenství pro udělování ekoznačky [1], a zejména na čl.
5 odst. 1 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
(1) Vzhledem k tomu, že čl. 5 odst. 1 první pododstavec nařízení (EHS) č. 880/92 stanovuje, že podmínky pro udělování ekoznačky jsou vymezeny podle skupin výrobků;
(2) Vzhledem k tomu, že čl. 10 odst. 2 nařízení (EHS) č. 880/92 stanovuje, že úspěchy dosažené v oblasti ochrany životního prostředí výrobku se posuzují podle zvláštních kritérií pro skupiny výrobků;
(3) Vzhledem k tomu, že rozhodnutím 96/461/EHS [2] Komise stanovila ekologická kritéria pro udělování ekoznačky Společenství pračkám, jejichž platnost, podle článku 3 uvedeného nařízení, končí dnem 30. června 1999;
(4) Vzhledem k tomu, že je vhodné přijmout nové rozhodnutí stanovující ekologická kritéria pro tuto skupinu výrobků;
(5) Vzhledem k tomu, že v souladu s článkem 6 nařízení (EHS) č. 880/92 Komise konzultovala hlavní zájmové skupiny v rámci konzultačního fóra;
(6) Vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 7 nařízení (EHS) č. 880/92,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Skupinou výrobků "pračky" (dále jen "skupina výrobků") se rozumějí:
pračky pro domácnost s předním a vrchním plněním kromě praček s dvojitým bubnem a praček se sušičkou.
Článek 2
Úspěchy dosažené v oblasti ochrany životního prostředí a vhodnost skupiny výrobků k použití se posuzují podle zvláštních ekologických kritérií uvedených v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 3
Definice skupiny výrobků a příslušná zvláštní ekologická kritéria jsou platné ode dne oznámení tohoto rozhodnutí do 1. prosince 2002.
Jestliže se však do 1. prosince 2002 nepřijme nové rozhodnutí o definici a kritériích pro tuto skupinu výrobků, skončí tato doba platnosti buď dnem 1. prosince 2003 nebo datem přijetí nového rozhodnutí, dojde-li k němu dříve.
Článek 4
Pro správní účely se této skupině výrobků přiděluje kód "001".
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 6. prosince 1999,
kterým se zrušuje rozhodnutí 1999/356/ES a kterým se stanoví zvláštní podmínky pro dovoz podzemnice olejné a některých výrobků z podzemnice olejné pocházejících nebo dovážených z Egypta
(oznámeno pod číslem K(1999) 4232)
(Text s významem pro EHP)
(2000/49/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 93/43/EHS ze dne 14. června 1993 o hygieně potravin [1], a zejména na čl. 10 odst. 1 uvedené směrnice,
po konzultaci s členskými státy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 1999/356/ES ze dne 28. května 1999 o dočasném pozastavení dovozu podzemnice olejné a některých výrobků z podzemnice olejné pocházejících nebo dovážených z Egypta [2] je použitelné do 1. prosince 1999 a mělo by být zrušeno.
(2) Bylo zjištěno, že podzemnice olejná pocházející nebo dovážená z Egypta byla ve vysoké míře kontaminována aflatoxinem B1.
Odběr vzorků ukázal vážnou a opakující se kontaminaci aflatoxinem podzemnice olejné pocházející nebo dovážené z Egypta.
(3) Vědecký výbor pro potraviny poukázal na to, že aflatoxiny, a zejména aflatoxin B1, jsou karcinogenní látky, které i v malých dávkách způsobují rakovinu jater a jsou navíc genotoxické.
1525/98 [3], kterým se mění nařízení (ES) č. 194/97, stanoví maximální limity některých kontaminujících látek, zejména aflatoxinů, v potravinách.
Tyto limity byly v nadměrné výši překročeny ve vzorcích podzemnice olejné pocházející nebo dovážené z Egypta.
Limity pro aflatoxin B1 u podzemnice olejné určené k přímé spotřebě a podzemnice olejné, která může být tříděna nebo dále zpracovávána, jsou stanoveny v tomto nařízení na dvě a osm jednotek (ppb).
U podzemnice olejné z Egypta byla zjištěna kontaminace aflatoxinem B1 ve výši až 485 ppb.
(5) Egypt je významným vývozcem podzemnice olejné do Společenství a expozice obyvatelstva podzemnici olejné nebo výrobkům z podzemnice olejné, kontaminovaným aflatoxinem představuje vážnou hrozbu pro veřejné zdraví ve Společenství.
(6) V Egyptě bylo provedeno šetření hygienických podmínek, které odhalilo, že je zapotřebí zlepšit hygienickou praxi a sledovatelnost podzemnice olejné.
Egyptské orgány se zavázaly zejména ke zlepšením v rámci produkce, výroby, manipulace, třídění, zpracování, balení a dopravy.
Proto je vhodné, aby se na podzemnici olejnou a výrobky z podzemnice olejné pocházející nebo dovážené z Egypta vztahovaly zvláštní podmínky zaručující dosažení vysoké úrovně ochrany veřejného zdraví.
(7) Je nezbytné, aby podzemnice olejná a výrobky z podzemnice olejné byly produkovány, tříděny, zpracovávány, baleny, přepravovány a bylo s nimi manipulováno v souladu se správnou hygienickou praxí.
Bezprostředně před odesláním zásilky z Egypta se v odebraných vzorcích musí stanovit obsah aflatoxinu B1 a celkového obsahu aflatoxinů.
(8) Je nezbytné, aby egyptské orgány vydaly písemné doklady, které se připojí ke každé zásilce podzemnice olejné pocházející nebo dovážené z Egypta, které se týkají podmínek produkce, výroby, třídění, manipulace, zpracování, balení a dopravy, jakož i výsledku laboratorní analýzy zásilky zaměřené na zjištění obsahu aflatoxinu B1 a celkového obsahu aflatoxinů.
(9) Je nezbytné podrobit zásilky podzemnice olejné pocházející nebo dovážené z Egypta ve vstupním místě do Společenství systematickým analýzám za účelem stanovení úrovně kontaminace podzemnice olejné aflatoxinem B1 a celkovým obsahem aflatoxinů,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Členské státy mohou dovážet:
- podzemnici olejnou kódu KN 12021090, neloupanou, nebo kódu KN 12022000, loupanou, též drcenou, nebo
- praženou podzemnici olejnou kódu KN 20081192 (ve spotřebitelském balení o hmotnosti vyšší než 1 kg) nebo kódu KN 20081196 (nejvýše 1 kg)
pocházející nebo dováženou z Egypta, která je určena k lidské spotřebě nebo k použití jako přísada do potravin, za předpokladu, že ke každé zásilce jsou přiloženy výsledky úředního odběru vzorků a analýzy, jakož i osvědčení o zdravotní nezávadnosti uvedené v příloze I, vyplněné, podepsané a ověřené zástupcem egyptského ministerstva zemědělství.
2. Zásilky mohou být dováženy do Společenství pouze přes jedno ze vstupních míst uvedených v příloze II.
3. Každá zásilka musí být označena kódem, který odpovídá kódu uvedenému ve výsledcích odběru vzorků úředního odběru vzorků a analýzy a v osvědčení o zdravotní nezávadnosti, na něž odkazuje odstavec 1.
4. Členské státy provádějí kontroly dokumentů, aby bylo zaručeno splnění požadavků na osvědčení o zdravotní nezávadnosti a na výsledky odběru vzorků uvedené v odstavci 1.
5. Dříve než je zásilka propuštěna přes vstupní místo na trh Společenství, členské státy provádějí systematický odběr vzorků a analýzu zaměřenou na zjištění obsahu aflatoxinu B1 a celkového obsahu aflatoxinů a informují o výsledcích analýz Komisi.
Článek 2
Toto rozhodnutí se přezkoumá do 30. listopadu 2000 za účelem vyhodnocení, zda zvláštní podmínky uvedené v článku 1 v dostatečné míře zajišťují ochranu veřejného zdraví ve Společenství.
Při přezkoumání se rovněž vyhodnocuje, zda jsou uvedené zvláštní podmínky nadále potřebné.
Článek 3
Tímto rozhodnutím se zrušuje rozhodnutí 1999/356/ES.
Článek 4
Členské státy přijmou dovozní opatření nezbytná pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím.
Uvědomí o nich Komisi.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 17. prosince 1999
o minimálních požadavcích na kontrolu hospodářství, v nichž se chovají zvířata pro hospodářské účely
(oznámeno pod číslem K(1999) 4534)
(Text s významem pro EHP)
(2000/50/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 98/58/ES ze dne 20. července 1998 o ochraně zvířat chovaných pro hospodářské účely [1], a zejména na čl. 6 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) členské státy předloží Komisi zprávy o kontrolách stanovených v článku 6 směrnice 98/58/ES;
(2) forma, obsah a četnost předložení kontrolních zpráv ze strany členských států se musí harmonizovat a je důležité, aby se informace o množství i o kvalitě kontrol shromažďovaly tak, aby se dalo hodnotit, zda je v členských státech zajištěno dodržování směrnice Rady 98/58/ES;
(3) výsledky těchto kontrol jsou pro Komisi významné k tomu, aby mohla Stálému veterinárnímu výboru předkládat zvláštní zprávy na základě čl. 6 odst. 2 směrnice 98/58/ES;
(4) opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Členské státy předloží Komisi zprávu o výsledcích kontrol provedených v oblasti ochrany zvířat chovaných pro hospodářské účely.
2. Zpráva s ohledem na ustanovení čl. 6 odst. 3 směrnice 98/58/ES musí poskytovat informace uvedené v příloze.
Článek 2
Zpráva se předkládá Komisi každé dva roky, a to nejpozději do posledního pracovního dne v dubnu a poprvé nejpozději do 30. dubna 2002.
Článek 3
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2000.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 22. prosince 1999
o systému včasného varování a reakce pro účely prevence a kontroly přenosných nemocí podle rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 2119/98/ES
(oznámeno pod číslem K(1999) 4016)
(2000/57/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 2119/98//ES ze dne 24. září 1998 o zřízení sítě epidemiologického dozoru a kontroly přenosných nemocí ve Společenství [1], a zejména na články 1 a 7 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle rozhodnutí č. 2119/98/ES musí být s pomocí Komise vybudována na úrovni Společenství síť na podporu spolupráce a koordinace mezi členskými státy s pomocí Komise s cílem zlepšit zdokonalit ve Společenství prevenci a kontrolu skupin přenosných nemocí uvedených v příloze uvedeného rozhodnutí.
Tato síť má být využívána pro účely epidemiologického dozoru nad těmito nemocemi a pro účely zavedení systému včasného varování a reakce.
(2) Jednotlivé nemoci a zdravotní problémy, které mají být předmětem systému včasného varování a reakce na úrovni Společenství, by měly odrážet současné potřeby ve Společenství, zejména doplňkový užitek reakce na úrovni Společenství.
(3) Systém včasného varování a reakce se musí zabývat otázkami, které vznesly orgány příslušné pro veřejné zdraví každého členského státu nebo které vyvstaly na základě údajů, jež byly shromážděny v souladu s článkem 4 rozhodnutí č. 2119/98/ES.
(4) Toto rozhodnutí musí napomáhat při integraci sítě Společenství, která byla vytvořena na základě rozhodnutí č. 2119/98/ES, s ostatními sítěmi včasného varování, jež byly pro jednotlivé nemoci a problémy zřízeny na vnitrostátní úrovni a jež mají být předmětem systému včasného varování a reakce.
Pro účely svého provádění musí síť Společenství proto zpočátku využívat systém Euphin-HSSD (systém zdravotního dozoru nad přenosnými nemocemi v rámci evropské informační sítě v oblasti veřejného zdraví), který má tři složky:
a) systém včasného varování a reakce pro případy oznámení upřesněného ohrožení veřejnosti, která předávají orgány příslušné pro veřejné zdraví každého členského státu, jež odpovídají za volbu opatření, která mohou být pro ochranu veřejného zdraví nezbytná;
b) výměna informací mezi zmocněnými strukturami a orgány členských států v oblasti veřejného zdraví;
c) zvláštní sítě týkající se vybraných nemocí pro účely epidemiologického dozoru mezi zmocněnými strukturami a orgány členských států.
(5) Rozvoj užitečných nových technologií musí být pravidelně sledován a musí zohledňován při zdokonalování systému Euphin-HSSD.
(6) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 7 rozhodnutí č. 2119/98/ES,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Systém včasného varování a reakce sítě Společenství je vyhrazen pro účely událostí uvedených v příloze I (dále jen "události") nebo předzvěstí takových událostí, které samy o sobě nebo ve spojitosti s jinými podobnými událostmi ohrožují nebo mohou ohrožovat veřejné zdraví.
2. Struktury nebo orgány každého členského státu shromažďují a vzájemně si vyměňují veškeré potřebné informace týkající se událostí, např. pomocí vnitrostátního systému dozoru, složky epidemiologického dozoru Společenství nebo jakéhokoliv jiného systému Společenství pro sběr údajů.
Článek 2
1. Postupy při výměně informací, které jsou předzvěstí události, jsou popsány v oddíle 1 přílohy II (úroveň 1: výměna informací).
2. Postupy, které mají být dodrženy v případě, kdy určitá událost může být nebo skutečně je nebezpečím pro veřejné zdraví, jsou popsány v oddíle 2 přílohy II (úroveň 2: potenciální ohrožení) a v oddíle 3 (úroveň 3: potvrzené ohrožení).
3. Postupy, které mají být dodrženy v případě informací, jež mají být sděleny široké veřejnosti a dotyčným odborníkům, jsou popsány v oddíle 4 přílohy II.
Článek 3
1. Příslušné orgány členských států předloží nejpozději do 31. března každého roku Komisi analytickou zprávu o událostech a o postupech, jež byly použity v rámci systému včasného varování a reakce.
Kromě toho mohou příslušné orgány členských států předkládat zvláštní zprávy o událostech zvláštního významu.
2. Komise na základě těchto zpráv ve výroční zprávě přezkoumá fungování systému včasného varování a reakce a v případě potřeby navrhne jeho změny.
Článek 4
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem 1. ledna 2000.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 21. prosince 1999,
kterým se mění rozhodnutí 93/436/EHS, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu pocházejících z Chile
(oznámeno pod číslem K(1999) 4749)
(Text s významem pro EHP)
(2000/61/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí 97/79/ES [2], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Osvědčení o zdravotní nezávadnosti pro produkty rybolovu pocházející z Chile a určené pro vývoz do Evropského společenství, bylo stanoveno rozhodnutím Komise 93/436/EHS ze dne 30. června 1993, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu pocházejících z Chile [3], naposledy pozměněném rozhodnutím 96/674/ES [4].
(2) Podmínky dovozu mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů pocházejících z Chile jsou stanoveny rozhodnutím Komise 96/675/ES [5].
(3) Odkazy na právní předpisy citované ve vzoru osvědčení o zdravotní nezávadnosti, uvedeném v příloze A rozhodnutí 93/436/EHS, obsahují určité chyby, a je proto nutné je upravit.
(4) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha A rozhodnutí 93/436/EHS se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 18. ledna 2000,
kterým se mění rozhodnutí 96/627/ES, kterým se provádí článek 2 směrnice Rady 77/311/EHS o hladině akustického tlaku kolových zemědělských a lesnických traktorů působícího na řidiče
(oznámeno pod číslem K(1999) 3546)
(Text s významem pro EHP)
(2000/63/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 77/311/EHS ze dne 29. března 1977 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se hladiny akustického tlaku kolových zemědělských a lesnických traktorů působícího na řidiče [1], naposledy pozměněnou směrnicí Evropského parlamentu a Rady 97/54/ES [2], a zejména na článek 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V případě téměř všech traktorů bez kabiny se prokázalo, že je technicky nemožné, aby se u těchto traktorů vyhovělo datu konce přechodného období stanoveného rozhodnutím Komise 96/627/ES [3].
Za těchto okolností je potřeba odložit konec přechodného období stanoveného pro tyto traktory v uvedeném rozhodnutí.
(2) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování směrnic o odstraňování technických překážek obchodu v oblasti zemědělských a lesnických traktorů technickému pokroku,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Článek 1 rozhodnutí 96/627/ES se nahrazuje tímto: "Článek 1
Přechodné období podle článku 2 odst. 2 směrnice 77/311/EHS skončí dne
- 1. října 2001 pro všechny nové typy traktorů,
- 1. října 2003 pro všechny nové traktory."
Článek 2
Členské státy přijmou předpisy nezbytné pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím nejpozději do 30. září 2001.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 17. prosince 1999,
kterým se mění rozhodnutí 97/468/ES, kterým se stanoví prozatímní seznamy zařízení třetích zemí, ze kterých členské státy povolují dovoz masa volně žijící zvěře
(oznámeno pod číslem K(1999) 4675)
(Text s významem pro EHP)
(2000/76/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 95/408/ES ze dne 22. června 1995 o podmínkách pro sestavování prozatímních seznamů zařízení třetích zemí, pro přechodné období, ze kterých jsou členské státy oprávněny dovážet určité produkty živočišného původu, produkty rybolovu nebo živé mlže [1], naposledy pozměněné rozhodnutím 98/603/ES [2], a zejména na čl. 2 odst. 1 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutím Komise 97/468/ES [3] byly stanoveny prozatímní seznamy zařízení produkujících maso volně žijící zvěře.
(2) Lotyšsko zaslalo seznam zařízení produkujících maso volně žijící zvěře, kterým příslušné orgány osvědčují, že odpovídají předpisům Společenství.
(3) Může být tedy stanoven pro Lotyšsko prozatímní seznam zařízení produkujících maso volně žijící zvěře.
(4) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V příloze rozhodnutí 97/468/ES se doplňuje příloha tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 15. prosince 1999.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 17. prosince 1999,
kterým se mění rozhodnutí 97/365/ES, kterým se stanoví prozatímní seznamy zařízení třetích zemí, z nichž členské státy povolují dovoz výrobků z hovězího, vepřového, skopového a kozího masa a z masa koňovitých
(oznámeno pod číslem K(1999) 4688)
(Text s významem pro EHP)
(2000/78/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 95/408/ES ze dne 22. června 1995 o podmínkách pro sestavování prozatímních seznamů zařízení třetích zemí, pro přechodné období, ze kterých jsou členské státy oprávněny dovážet určité produkty živočišného původu, produkty rybolovu nebo živé mlže [1], ve znění rozhodnutí 98/603/ES [2], a zejména na čl. 2 odst. 1 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) rozhodnutí Komise 97/222/ES [3] stanoví seznam třetích zemí, z nichž členské státy povolují dovoz masných výrobků;
(2) pro země uvedené v tomto seznamu stanoví rozhodnutí Komise 97/221/ES [4] požadavky na veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz masných výrobků;
(3) rozhodnutí Komise 97/365/ES [5] stanoví prozatímní seznamy zařízení třetích zemí, ze kterých členské státy povolují dovoz výrobků z hovězího, vepřového, skopového a kozího masa a z masa koňovitých;
(4) Komise obdržela od Bulharska seznam zařízení se zárukami, že plně vyhovují hygienickým požadavkům Společenství;
(5) Společenství provedlo kontrolu na místě, která prokázala, že hygienická úroveň těchto zařízení je dostatečná a že tedy mohou být uvedena v prvním seznamu zařízení, ze kterých může být povolen dovoz masných výrobků;
(6) pro Bulharsko tedy lze stanovit prozatímní seznam zařízení, která vyrábějí masné výrobky;
(7) opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V příloze rozhodnutí 97/365/EHS se vkládá příloha tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 15. prosince 1999.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 21. prosince 1999,
kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z Pákistánu
(oznámeno pod číslem K(1999) 4754)
(Text s významem pro EHP)
(2000/83/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí 97/79/ES [2], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Skupina odborníků z Komise provedla inspekční návštěvu Pákistánu, aby ověřila podmínky, za nichž se produkují, skladují a expedují do Společenství produkty rybolovu.
(2) Pákistánské právní předpisy v oblasti hygienických kontrol a sledování produktů rybolovu lze považovat za rovnocenné ustanovením směrnice 91/493/EHS.
(3) Úřad "Marine Fisheries Departement (MFD) of the Ministry of Food Agriculture and Livestock" v Pákistánu je schopen účinně ověřovat dodržování platných právních předpisů.
(4) Pravidla pro získání osvědčení o zdravotní nezávadnosti podle čl. 11 odst. 4 písm. a) směrnice 91/493/EHS musejí také stanovit vzor osvědčení, minimální požadavky na jazyk nebo jazyky, v nichž musí být vypracováno, a funkci osoby, která je zmocněná jej podepsat.
(5) Podle čl. 11 odst. 4 písm. b) směrnice 91/493/EHS je nutné připevnit na balení produktů rybolovu značku udávající jméno třetí země a schvalovací/registrační číslo provozovny, výrobního plavidla, chladírenského skladu nebo mrazírenského plavidla, z nichž produkty pocházejí;
11 odst. 4 písm. c) směrnice 91/493/EHS musí být vypracován seznam schválených provozoven, výrobních plavidel nebo chladírenských skladů.
Musí být vypracován seznam mrazírenských plavidel registrovaných v souladu se směrnicí 92/48/EHS [3]. Tyto seznamy musejí být vypracovány na základě sdělení MFD Komisi.
Za zajištění souladu s ustanoveními stanovenými k tomuto účelu v čl.
11 odst. 4 směrnice 91/493/EHS proto odpovídá MFD.
(7) MFD vydal oficiální ujištění, že budou dodržována pravidla uvedená v kapitole V přílohy směrnice 91/493/EHS a splněny požadavky na schválení nebo registraci provozoven, výrobních plavidel, chladírenských skladů nebo mrazírenských plavidel původu, které jsou rovnocenné požadavkům stanoveným uvedenou směrnicí.
(8) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příslušným úřadem v Pákistánu, který ověřuje a potvrzuje, že produkty rybolovu splňují požadavky směrnice 91/493/EHS, je "Marine Fisheries Departement (MFD) of the Ministry of Food Agriculture and Livestock".
Článek 2
Produkty rybolovu a akvakultury pocházející z Pákistánu musejí splňovat tyto podmínky:
1. ke každé zásilce musí být přiložen očíslovaný originál osvědčení o zdravotní nezávadnosti, který je řádně vyplněn, podepsán, opatřen datem a vyhotoven na jednom listu v souladu se vzorem uvedeným v příloze A tohoto rozhodnutí;
2. produkty musejí pocházet ze schválených provozoven, výrobních plavidel, chladírenských skladů nebo registrovaných mrazírenských plavidel uvedených v příloze B tohoto rozhodnutí;
3. s výjimkou volně ložených zmrazených produktů rybolovu určených ke konzervaci, musejí být všechna balení nesmazatelně označena slovem "Pákistán" a schvalovacím/registračním číslem provozovny, výrobního plavidla, chladírenského skladu nebo mrazírenského plavidla, z nichž produkty pocházejí.
Článek 3
1. Osvědčení uvedené v čl. 2 odst. 1 musí být vypracováno nejméně v jednom úředním jazyce členského státu, v němž se kontroly provádějí.
2. V osvědčení musí být uvedeno jméno, funkce a podpis zástupce MFD a úřední razítko MFD v barvě odlišné od barvy ostatních údajů.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 21. prosince 1999,
kterým se mění rozhodnutí 1999/276/ES, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z Mauricia
(oznámeno pod číslem K(1999) 4755)
(Text s významem pro EHP)
(2000/84/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí 97/79/ES [2], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 1 rozhodnutí Komise 1999/276/ES ze dne 23. dubna 1999, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z Mauricia [3], stanoví, že "Official Veterinary Services (OVS) of the Ministry of Agriculture, Fisheries and Cooperatives" je příslušným úřadem na Mauriciu, který ověřuje a potvrzuje, že produkty rybolovu a akvakultury splňují požadavky směrnice 91/493/EHS.
(2) Po restrukturalizaci mauricijské veřejné správy byly pravomoci v oblasti osvědčení o zdravotní nezávadnosti pro produkty rybolovu převedeny z OVS na úřad "Division of Veterinary Services (DVS) of the Ministry of Agriculture, Food Technology and Natural Resources".
Tento nový úřad je schopen účinně ověřovat dodržování platných právních předpisů.
Proto je nezbytné upravit název příslušného úřadu v rozhodnutí 1999/276/ES a vzor osvědčení o zdravotní nezávadnosti uvedený v příloze A uvedeného rozhodnutí.
(3) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 1999/276/ES se mění takto:
1. článek 1 se nahrazuje tímto: "Článek 1
Příslušným úřadem na Mauriciu, který ověřuje a potvrzuje, že produkty rybolovu a akvakultury splňují požadavky směrnice 91/493/EHS, je "Division of Veterinary Services (DVS) of the Ministry of Agriculture, Food Technology and Natural Resources"."
2. Ustanovení čl. 3 odst. 2 se nahrazuje tímto: "2. V osvědčení musí být uvedeno jméno, kvalifikace a podpis zástupce DVS a úřední razítko DVS v barvě odlišné od barvy ostatních potvrzení."
3. Příloha A se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 21. prosince 1999,
kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu pocházejících z Číny a kterým se zrušuje rozhodnutí 97/368/ES
(oznámeno pod číslem K(1999) 4761)
(Text s významem pro EHP)
(2000/86/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Rady 97/79/ES [2], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Skupina odborníků z Komise provedla inspekční návštěvu Číny, aby ověřila podmínky, za nichž se produkují, skladují a expedují do Společenství produkty rybolovu.
(2) Čínské právní předpisy v oblasti hygienických kontrol a sledování produktů rybolovu lze považovat za rovnocenné ustanovením směrnice 91/493/EHS.
(3) Úřad "State Administration for Entry/Exit Inspection and Quarantine (CIQ SA)" v Číně je schopen účinně ověřovat dodržování platných právních předpisů.
(4) Pravidla pro získání osvědčení o zdravotní nezávadnosti podle čl. 11 odst. 4 písm. a) směrnice 91/493/EHS musejí stanovit vzor osvědčení, minimální požadavky na jazyk nebo jazyky, v nichž musí být osvědčení vypracováno a funkci osoby, která je zmocněná jej podepsat.
(5) Podle čl. 11 odst. 4 písm. b) směrnice 91/493/EHS je nutné připevnit na balení produktů rybolovu značku udávající název třetí země a schvalovací/registrační číslo provozovny, výrobního plavidla, chladírenského skladu nebo mrazírenského plavidla, z nichž produkty pocházejí.
(6) Podle čl. 11 odst. 4 písm. c) směrnice 91/493/EHS musí být vypracován seznam schválených provozoven, výrobních plavidel, chladírenských skladů nebo mrazírenských plavidel registrovaných v souladu se směrnicí 92/48/EHS [3]. Tento seznam musí být vypracován na základě sdělení CIQ SA Komisi. Za zajištění souladu s ustanoveními stanovenými k tomuto účelu v čl. 11 odst. 4 směrnice 91/493/EHS proto odpovídá CIQ SA.
(7) CIQ SA vydal oficiální ujištění, že budou dodržována pravidla uvedená v kapitole V přílohy směrnice 91/493/EHS a splněny požadavky na schválení nebo registraci provozoven, výrobních plavidel, chladírenských skladů nebo mrazírenských plavidel původu, které jsou rovnocenné požadavkům stanoveným uvedenou směrnicí.
(8) S ohledem na výsledky inspekční návštěvy je třeba zrušit rozhodnutí Komise 97/368/ES ze dne 11. června 1997 o některých ochranných opatřeních, pokud jde o některé produkty rybolovu pocházející z Číny [4], naposledy pozměněné rozhodnutím Komise 98/321/ES [5].
(9) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příslušným úřadem v Číně, který ověřuje a potvrzuje, že produkty rybolovu a akvakultury splňují požadavky směrnice 91/493/EHS, je "State Administration for Entry/Exit Inspection and Quarantine (CIQ SA)".
Článek 2
Produkty rybolovu a akvakultury pocházející z Číny musejí splňovat tyto podmínky:
1. ke každé zásilce musí být přiložen očíslovaný originál osvědčení o zdravotní nezávadnosti, který je řádně vyplněn, podepsán, opatřen datem a vyhotoven na jednom listu v souladu se vzorem uvedeným v příloze A tohoto rozhodnutí;
2. produkty musejí pocházet ze schválených provozoven, výrobních plavidel, chladírenských skladů nebo registrovaných mrazírenských plavidel uvedených v příloze B tohoto rozhodnutí;
3. s výjimkou volně ložených zmrazených produktů rybolovu určených ke konzervaci, musejí být všechna balení nesmazatelně označena slovem "Čína" a schvalovacím/registračním číslem provozovny, výrobního plavidla, chladírenského skladu nebo mrazírenského plavidla.
Článek 3
1. Osvědčení uvedené v čl. 2 odst. 1 musí být vypracováno nejméně v jednom úředním jazyce členského státu, v němž se kontroly provádějí.
2. V osvědčení musí být uvedeno jméno, funkce a podpis zástupce CIQ SA a úřední razítko CIQ SA v barvě odlišné od barvy ostatních údajů uvedených na osvědčení.
Článek 4
Rozhodnutí 97/368/ES se zrušuje.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 22. prosince 1999
o přenosných nemocích, které musí být postupně podchyceny sítí Společenství podle rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 2119/98/ES
(oznámeno pod číslem K(1999) 4015)
(2000/96/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí č. 2119/98/ES Evropského parlamentu a Rady ze dne 24. září 1998, o zřízení sítě epidemiologického dozoru a kontroly přenosných nemocí ve Společenství [1], a zejména na čl. 3 písm. a) až e) uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle rozhodnutí č. 2119/98/ES musí být vybudována na úrovni Společenství síť na podporu spolupráce a koordinace mezi členskými státy s pomocí Komise s cílem zdokonalit ve Společenství prevenci a kontrolu skupin přenosných nemocí uvedených v příloze uvedeného rozhodnutí.
Tato síť má být využívána pro účely epidemiologického dozoru nad těmito nemocemi a pro účely zavedení systému včasného varování a reakce.
(2) Pokud jde o epidemiologický dozor, zřídí se síť zahájením stálé vzájemné komunikace, s využitím všech vhodných technických prostředků, mezi Komisí a těmi strukturami nebo orgány, které jsou na úrovni každého členského státu a pod jeho odpovědností příslušné na vnitrostátní úrovni a jsou pověřeny sběrem informací vztahujících se k epidemiologickém dozoru nad přenosnými nemocemi.
(3) Jednotlivé nemoci a zdravotní problémy vybrané k podchycení epidemiologickým dozorem na úrovni Společenství by měly odrážet současné potřeby ve Společenství, zejména doplňkový užitek dozoru na úrovni Společenství.
(4) Seznam nemocí nebo zdravotních problémů vybraných pro dozor by měl být měněn podle změn prevalence nemocí a podle výskytu nových přenosných nemocí ohrožujících veřejné zdraví.
(5) Komise by měla vybavit síť Společenství vhodnými informačními nástroji, přičemž zároveň zajišťuje konzistentnost a komplementárnost s příslušnými programy a iniciativami Společenství.
(6) Toto rozhodnutí se použije, aniž je dotčena směrnice Rady 92/117/EHS ze dne 17. prosince 1992 o ochranných opatřeních proti některým zoonózám a některým původcům zoonóz u zvířat a v produktech živočišného původu se zaměřením na předcházení ohniskům infekce a otravám z potravin [2], naposledy pozměněná směrnicí Evropského parlamentu a Rady 1999/72/ES [3].
(7) Toto rozhodnutí musí napomáhat při integraci sítě Společenství, která byla vytvořena na základě rozhodnutí č. 2119/98/ES, s ostatními sítěmi včasného varování, jež byly pro jednotlivé nemoci a problémy zřízeny na vnitrostátní úrovni nebo na úrovni Společenství a jež mají být předmětem systému včasného varování a reakce.
Pro účely svého provádění musí síť Společenství proto zpočátku využívat systém Euphin-HSSCD (systém zdravotního dozoru nad přenosnými nemocemi v rámci Evropské informační sítě v oblasti veřejného zdraví), který má tři složky:
a) systém včasného varování a reakce pro případy oznámení upřesněného ohrožení veřejnosti, které předávají orgány příslušné pro veřejné zdraví každého členského státu, jež odpovídají za volbu opatření, která mohou být pro ochranu veřejného zdraví nezbytná;
b) výměna informací mezi zmocněnými strukturami a orgány členských států v oblasti veřejného zdraví;
c) zvláštní sítě týkající se nemocí vybraných pro účely epidemiologického dozoru mezi zmocněnými strukturami a orgány členských států.
(8) Rozvoj nových užitečných technologií musí být pravidelně sledován a musí být zohledňován při zdokonalování elektronické výměny informací.
(9) Z logistických důvodů nemohou být všechny přenosné nemoci nebo zvláštní zdravotní problémy vybrané pro účely epidemiologického dozoru okamžitě podchyceny specializovanými opatřeními monitorovacích sítí.
Aby však síť Společenství mohla začít pracovat a získávat zkušenosti, měly by příslušné orgány v členských státech rozšiřovat v síti Společenství významné informace, jimiž disponují.
(10) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 7 rozhodnutí č. 2119/98/ES,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Přenosné nemoci a zvláštní zdravotní problémy, které musí být podle rozhodnutí č. 2119/98/ES podchyceny epidemiologickým dozorem v síti Společenství, jsou uvedeny v příloze I tohoto rozhodnutí.
Dozor se provádí způsobem efektivním z hlediska nákladů s ohledem na povahu nemoci, existující sítě a doplňkový užitek na úrovni Společenství.
Článek 2
Kritéria pro výběr nemocí a zvláštních zdravotních problémů, které musí být podchyceny epidemiologickým dozorem v síti Společenství, jsou uvedena v příloze II.
Článek 3
Pro účely technického provedení tohoto rozhodnutí síť Společenství zpočátku využívá systém Euphin-HSSCD (systém zdravotního dozoru nad přenosnými nemocemi v rámci Evropské informační sítě v oblasti veřejného zdraví).
Článek 4
Síť Společenství se zřizuje tak, že se vhodné Společenstvím podporované monitorovací sítě mění a integrují a že se vytvářejí nové sítě pro nemoci, které ještě nejsou monitorovacími sítěmi podchycené.
Neumožňuje-li nízký počet případů výskytu určité nemoci vytvoření specializované monitorovací sítě pro tuto nemoc, sdílejí se informace o dozoru v rámci sítě Společenství na základě kazuistik.
Článek 5
Pro každou zvláštní monitorovací síť integrovanou do sítě Společenství nebo pro ni vytvořenou se stanoví definice případů, povaha a druh údajů pro sběr a přenos a vhodné metody epidemiologického a mikrobiologického dozoru.
Definice případů a metody dozoru se stanoví též pro nemoci, u nichž se sdílejí informace jen na základě kazuistik.
Článek 6
Členské státy rozšiřují v síti Společenství významné informace, jimiž disponují, zjištěné ve svých vnitrostátních systémech pro dozor nad přenosnými nemocemi nebo zvláštními zdravotními problémy vybranými pro účely epidemiologického dozoru, pro které ještě nejsou v monitorovací síti Společenství vytvořena specializovaná opatření.
Článek 7
Významné informace o přenosných nemocích, které nejsou uvedeny v příloze I, se podle článku 4 rozhodnutí č. 2119/98/ES rozšiřují prostřednictvím sítě Společenství, kdykoliv je to považováno za nezbytné k ochraně veřejného zdraví ve Společenství.
Článek 8
Po zavedení zvláštních sítí pro dozor nad zoonózami, u nichž se podle směrnice 92/117/EHS vyžaduje dozor nad případy výskytu u lidí, se tento dozor provádí ve shodě s rozhodnutím č. 2119/98/ES a údaje vyžadované pro provádění směrnice 92/117/ES se za tímto účelem v plném rozsahu zpřístupní.
Za tím účelem se v největším možném rozsahu vypracují definice případů a metody dozoru u nemocí lidí tak, aby sebrané údaje sloužily i pro účely směrnice 92/117/ES.
Článek 9
Příslušné orgány v členských státech sdělí Komisi jiné nemoci a zvláštní zdravotní problémy, pro něž se má na základě kritérií uvedených v příloze II postupně vyvíjet epidemiologický dozor na úrovni Společenství.
Článek 10
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem 1. ledna 2000.
Článek 11
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 24. ledna 2000
o zřízení Výboru pro zaměstnanost
(2000/98/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 130 této smlouvy,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 3 Smlouvy stanoví, že mezi činnosti Společenství patří podpora koordinace politik zaměstnanosti členských států s ohledem na posilování jejich účinnosti rozvíjením koordinované strategie zaměstnanosti.
(2) Část III hlava VIII Smlouvy stanoví postupy, kterými členské státy a Společenství vypracují koordinovanou strategii zaměstnanosti, a zejména kterými podporují kvalifikaci, vzdělání a přizpůsobivost pracovíků, jakož i schopnost trhů práce reagovat na hospodářské změny.
Zmíněná hlava upravuje zřízení Výboru pro zaměstnanost s poradní funkcí (dále jen "výbor").
(3) Při plnění svých úkolů, mezi které patří zaujímání stanovisek a přispívání k přípravě práce Rady a Komise, přispívá výbor k zajištění toho, aby evropská strategie zaměstnanosti, koordinace makroekonomických politik a proces hospodářské reformy byly vytvářeny a prováděny soudržně a se vzájemnou podporou.
(4) Je žádoucí, aby výbor a instituce Společenství dotčené koordinací hospodářských politik, zejména Hospodářský a finanční výbor a Výbor pro hospodářskou politiku, úzce spolupracovaly.
(5) Výbor musí úzce spolupracovat se sociálními partnery, zejména těmi, kteří jsou zastoupeni ve Stálém výboru pro zaměstnanost uvedeném v rozhodnutí Rady 1999/207/ES ze dne 9. března 1999, kterým se reformuje Stálý výbor pro zaměstnanost a zrušuje rozhodnutí 70/532/EHS [2].
(6) Výbor pro zaměstnanost nahradí Výbor pro zaměstnanost a trh práce zřízený rozhodnutím Rady 97/16/ES [3]; uvedené rozhodnutí by proto mělo být zrušeno,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Zřízení a funkce
1. Tímto rozhodnutím Rada zřizuje Výbor pro zaměstnanost (dále jen "výbor") s poradní funkcí pro podporu koordinace politik zaměstnanosti a trhu práce mezi členskými státy, v souladu se Smlouvou a s ohledem na pravomoci orgánů a institucí Společenství.
2. Úkoly výboru jsou:
- sledovat situaci zaměstnanosti a politik zaměstnanosti v členských státech a ve Společenství,
- aniž je dotčen článek 207 Smlouvy, zaujímat na žádost Rady nebo Komise nebo z vlastního podnětu stanoviska a přispívat k přípravě jednání Rady podle článku 128 Smlouvy.
K dosažení tohoto cíle je výbor zejména oprávněn:
- prosazovat význam dosažení vysokého stupně zaměstnanosti při vymezování a provádění politik a činností Společenství,
- přispívat k procesu přijímání hlavních směrů hospodářské politiky, aby byly v souladu s hlavními zásadami politiky zaměstnanosti, a přispívat k součinnosti mezi evropskou strategií zaměstnanosti, koordinací makroekonomických politik a procesem hospodářské reformy za vzájemné podpory,
- účastnit se makroekonomického dialogu na úrovni Společenství,
- podporovat výměnu informací a zkušeností mezi členskými státy navzájem a mezi nimi a Komisí.
Článek 2
Složení
1. Členské státy a Komise jmenují každý po dvou členech výboru.
Mohou rovněž jmenovat dva náhradníky.
2. Členové výboru a náhradníci jsou vybíráni z vyšších úředníků nebo odborníků s vynikajícími schopnostmi v oblasti politiky zaměstnanosti a trhu práce v členských státech.
3. Výbor se může obracet na externí odborníky podle svého programu jednání.
Článek 3
Fungování
1. Výbor volí svého předsedu ze členů jmenovaných členskými státy na dobu dvou let bez možnosti opětovného zvolení.
2. Předsedovi jsou nápomocni čtyři místopředsedové, z nichž dva volí výbor ze svých členů na dvouleté funkční období.
Třetí místopředseda je zástupcem členského státu, který vykonává předsednictví Rady, a čtvrtý místopředseda je zástupcem členského státu, který bude předsednictví vykonávat v následujícím období.
3. Komise poskytuje výboru nezbytné prostředky v oblasti analýzy a organizace.
Ze svých zaměstnanců jmenuje jednoho jako tajemníka, který je výboru nápomocen při plnění jeho úkolů a jedná přitom podle jeho pokynů.
Při pořádání schůzí výboru spolupracuje Komise s generálním sekretariátem Rady.
4. Výbor přijme svůj jednací řád.
5. Schůze výboru svolává předseda z vlastního podnětu nebo na žádost většiny členů výboru.
Článek 4
Pracovní skupiny
Výbor může pověřit zkoumání specifických otázek náhradníky nebo může pro tento účel zřídit pracovní skupiny.
V těchto případech vykonává předsednictví buď člen výboru, nebo náhradník, nebo úředník Komise jmenovaný výborem.
Pracovní skupiny mohou vyzvat ke spolupráci odborníky.
Článek 5
Spolupráce s ostatními orgány
1. Při plnění svého mandátu výbor konzultuje sociální partnery.
V této souvislosti vytváří vazby se sociálními partnery zastoupenými ve Stálém výboru pro zaměstnanost.
2. Výbor případně spolupracuje s ostatními příslušnými institucemi a výbory, které se zabývají záležitostmi hospodářské politiky.
Článek 6
Zrušení
Výbor pro zaměstnanost a trh práce zřízený rozhodnutím 97/16/ES ukončí svou činnost ke dni konání první schůze výboru zřízeného tímto rozhodnutím.
První schůze výboru se koná nejpozději čtyři měsíce ode dne přijetí tohoto rozhodnutí.
Ke dni, ke kterému ukončí činnost Výbor pro zaměstnanost a trh práce, se zrušuje rozhodnutí 97/16/ES.
Článek 7
Zveřejnění
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Komise
ze dne 21. prosince 1999,
kterým se určuje nová antigenová banka a přijímají se ustanovení pro přemístění a skladování antigenů v rámci akce Společenství týkající se rezerv očkovacích látek proti slintavce a kulhavce
(oznámeno pod číslem K(1999) 4782)
(2000/111/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [1], naposledy pozměněné nařízením Rady (ES) č. 1258/99 [2], a zejména na článek 14 uvedeného rozhodnutí,
s ohledem na rozhodnutí Rady 91/666/EHS ze dne 11. prosince 1991 o vytvoření rezerv očkovacích látek proti slintavce a kulhavce ve Společenství [3], naposledy pozměněné rozhodnutím Rady 1999/762/ES [4], a zejména na čl. 3 odst. 1 třetí odrážku a na článek 7 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 3 rozhodnutí 91/666/EHS může Komise postupem podle článku 10 uvedeného rozhodnutí určit prostory pro skladování rezerv antigenu proti kulhavce a slintavce ve Společenství, pokud vyhovují ustanovením článků 4 a 6 uvedeného rozhodnutí.
(2) Článek 3 rozhodnutí Komise 93/590/ES ze dne 5. listopadu 1993 o nákupu antigenu slintavky a kulhavky v rámci akce Společenství týkající se rezerv očkovacích látek proti slintavce a kulhavce [5], naposledy pozměněného rozhodnutím 95/471/ES [6], stanoví, že antigen má být skladován na třech určených místech.
(3) Rozhodnutí Komise 97/348/ES ze dne 23. května 1997 o nákupu antigenů slintavky a kulhavky Společenstvím a o složení, výrobě, plnění do lahví a rozdělení očkovacích látek proti slintavce a kulhavce [7], uvádí podrobné údaje o distribuci nově zakoupeného antigenu do určených antigenových bank.
(4) Prostory ústavu Institute for Animal Health v Pirbrightu ve Spojeném království již nejsou určenou antigenovou bankou Společenství.
Kromě toho bývalá antigenová banka v Pirbrightu odmítla přijmout množství a typy antigenu, které jí přidělilo rozhodnutí 97/348/ES, a tento antigen se od té doby skladuje v prostorách výrobce Merial SAS v Pirbrightu.
(5) S ohledem na nezbytné výdaje a přezkoumání odpovídajícíných právních předpisů se zdá vhodné určit výrobce antigenu, Merial SAS v Pirbrightu ve Spojeném království, za antigenovou banku Společenství a následně přijmout ustanovení pro přemístění antigenu skladovaného v ústavu Institute for Animal Health v Pirbrightu ve Spojeném království za účelem uskladnění v prostorách Merial SAS v Pirbrightu.
(6) Generální ředitel generálního ředitelství příslušného pro veterinární předpisy Společenství v oblasti zdraví zvířat je zplnomocněn podepsat smlouvy s určenými bankami pro očkovací látky ze soukromého sektoru.
(7) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Aniž jsou dotčena ustanovení čl. 3 odst. 1 první a druhé odrážky rozhodnutí 91/666/ES, zřizuje se antigenová banka v Merial SAS, Pirbright ve Spojeném království.
2. Množství a typy antigenů, které jsou skladovány v souladu s rozhodnutím 93/590/ES v antigenové bance Společenství v Institute for Animal Health v Pirbrightu ve Spojeném království, se přemístí za účelem skladování do Merial SAS v Pirbrightu ve Spojeném království.
Za přemístění odpovídá Merial SAS.
3. Antigen, který Společenství zakoupilo a přidělilo antigenové bance Společenství v prostorách Institute for Animal Health v Pirbrightu v souladu s rozhodnutím 97/348/ES se skladuje v prostorách Merial SAS
Rozhodnutí Komise
ze dne 14. ledna 2000
o rozdělení rezerv antigenů vytvořených v rámci akce Společenství týkající se rezerv očkovacích látek proti slintavce a kulhavce mezi antigenové banky a o změně rozhodnutí Komise 93/590/ES a 97/348/ES
(oznámeno pod číslem K(2000) 1)
(Text s významem pro EHP)
(2000/112/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 91/666/EHS ze dne 11. prosince 1991 o vytvoření rezerv očkovacích látek proti slintavce a kulhavce ve Společenství [1], naposledy pozměněné rozhodnutím Rady 1999/762/ES [2], a zejména na článek 7 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Vsouladu s článkem 7 rozhodnutí Rady 91/666/EHS přijme Komise prováděcí pravidla k uvedenému rozhodnutí, zvláště pokud jde o rozdělení rezerv antigenů mezi antigenové banky.
(2) Článek 3 rozhodnutí Komise 93/590/ES ze dne 5. listopadu 1993 o nákupu antigenů slintavky a kulhavky Společenstvím v rámci akce Společenství týkající se rezerv očkovacích látek proti slintavce a kulhavce [3], naposledy pozměněného rozhodnutím 95/471/ES [4], stanoví, že antigeny mají být skladovány na třech určených místech.
(3) Rozhodnutí Komise 97/348/ES ze dne 23. května 1997 o nákupu antigenů slintavky a kulhavky Společenstvím a o složení, výrobě, balení do lahví a rozdělení očkovacích látek proti slintavce a kulhavce [5] stanoví podrobnosti rozdělení nově zakoupených antigenů do určených antigenových bank.
(4) Rozhodnutím 2000/111/ES [6] Komise určila Merial SAS v Pirbright ve Spojeném království jako třetí antigenovou banku a rozhodla o převozu antigenu z banky, která již nemá statut určené banky.
(5) Pokud jde o množství a druhy antigenu uloženého v určených antigenových bankách, je nutno přihlédnout k nové situaci a v zájmu jasnosti stanovit pro každou určenou antigenovou banku množství a druhy antigenu v souladu s novou situací.
(6) Ustanovení článku 3 rozhodnutí 93/590/ES a článku 5 rozhodnutí 97/348/ES již neodpovídají nové situaci a měla by být zrušena.
(7) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Mezi určené antigenové banky se v souladu s ustanoveními přílohy rozdělí množství a druhy antigenů uložených v rámci rezerv antigenu slintavky a kulhavky na úrovni Společenství.
Článek 2
1. Článek 3 rozhodnutí 93/590/ES se zrušuje.
2. Článek 5 rozhodnutí 97/348/ES se zrušuje.
Článek 3
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. února 2000.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 14. ledna 2000,
kterým se mění rozhodnutí 1999/246/ES, kterým se schvalují některé pohotovostní plány pro tlumení klasického moru prasat
(Text s významem pro EHP)
(2000/113/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 80/217/EHS ze dne 22. ledna 1980, kterou se zavádějí opatření Společenství pro tlumení klasického moru prasat [1], naposledy pozměněnou směrnicí Rady 93/384/EHS [2], a zejména na článek 14b uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V rozhodnutí Komise 91/42/EHS [3] byla stanovena kritéria, která se použijí obdobně při vypracovávání pohotovostních plánů pro tlumení klasického moru prasat.
(2) Řecko a Lucembursko předložily ke schválení vnitrostátní pohotovostní plány.
(3) Po prozkoumání se jeví, že tyto plány splňují kritéria stanovená v rozhodnutí 91/42/EHS a v případě účinného provádění umožní dosažení požadovaného cíle.
(4) Komise rozhodnutím 1999/246/EHS [4] schválila pohotovostní plány předložené některými členskými státy.
(5) Rozhodnutí 1999/246/EHS je třeba pozměnit tak, aby zahrnovalo plány předložené Řeckem a Lucemburskem.
(6) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 1999/246/EHS se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 24. listopadu 1999
o definicích ukazatelů, seznamu zemědělských produktů, výjimkách z definic a o regionech a okrscích, pokud jde o zjišťování o struktuře zemědělských podniků
(oznámeno pod číslem K(1999) 3875)
(2000/115/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 571/88 ze dne 29. února 1988 o organizaci statistických zjišťování Společenství o struktuře zemědělských podniků v letech 1988 až 1997 [1], naposledy pozměněné rozhodnutím Komise 98/377/ES [2], a zejména s ohledem na čl. 8 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) v souladu s čl. 8 odst. 1 nařízení (EHS) č. 571/88 se všechny změny seznamu zjišťovaných statistických ukazatelů, jejich definic a vymezení regionů, okrsků a jiných územních jednotek statistických zjišťování stanovují postupem podle článku 15 uvedeného nařízení, tj. Komise rozhodne o opatřeních poté, co Stálý výbor pro zemědělskou statistiku zaujme stanovisko;
(2) výsledky statistických zjišťování Společenství o struktuře zemědělských podniků, stanovených nařízením (EHS) č. 571/88, mohou být v rámci Evropského hospodářského společenství harmonizované pouze v případě, že termíny obsažené v seznamu ukazatelů jsou chápány a používány jednotně;
(3) seznam zjišťovaných ukazatelů byl naposledy pozměněn rozhodnutím 98/377/ES s ohledem na základnízjišťování o struktuře zemědělských podniků v roce 1999/2000, a rozhodnutí Komise 89/651/EHS [3], naposledy pozměněné rozhodnutím 97/418/ES [4], stanovuje definice, seznam ukazatelů, výjimky z definic používaných v některých členských státech, regionech a okrscích, které se mají použít v rámci zjišťování o struktuře v letech 1988 až 1997; v důsledku toho se musí rozhodnutí 89/651/EHS změnit a doplnit;
(4) do seznamu ukazatelů byly přidány nové proměnné; rozvoj zemědělství vedl k nutnosti pozměnit definice některých dosavadních proměnných; příloha I tohoto rozhodnutí Komise proto obsahuje nový seznam definic s ohledem na zjišťování o struktuře v rámci Společenství po roce 1997;
(5) v důsledku zvláštní situace v některých členských státech musí být rovněž revidován seznam zemědělských produktů, na které odkazují definice zemědělských podniků, jakož i seznam výjimek z definic Společenství; tyto revidované seznamy zemědělských produktů a přijatých výjimek k seznamu definic jsou obsaženy v příloze II a III tohoto rozhodnutí Komise;
(6) je potřebné lépe objasnit vztah mezi klasifikací územních statistických jednotek (NUTS) a regiony a okrsky, používanými pro účely zjišťování o zemědělské struktuře; tyto regiony a okrsky je vhodné vymezit v samostatné příloze IV tohoto rozhodnutí Komise;
(7) opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro zemědělskou statistiku,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Definice Společenství, které se mají použít pro statistická zjišťování Společenství o struktuře zemědělských podniků podle nařízení (EHS) č. 571/88, jsou uvedeny v příloze I spolu s příslušnými vysvětlivkami a příklady.
Článek 2
Seznam zemědělských produktů vztahující se k definici zemědělských podniků podle přílohy I je uveden v příloze II.
Článek 3
S ohledem na specifické podmínky v některých členských státech se přijímají výjimky k seznamu definic uvedené v příloze III.
Článek 4
Seznam regionů a okrsků pro účely statistických zjišťování Společenství o struktuře zemědělských podniků, na které odkazuje definice okrsku zjišťování v příloze I, je uveden v příloze IV.
Článek 5
Rozhodnutí 89/651/EHS se zrušuje.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 31. ledna 2000
o uzavření Dohody o zavedení celosvětových technických předpisů pro kolová vozidla, vybavení a části, které se mohou montovat nebo užívat na kolových vozidlech ("paralelní dohoda")
(2000/125/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 95 a 133 této smlouvy, ve spojení s článkem 300 odst. 2 první větou a článkem 300 odst. 3 druhým pododstavcem této smlouvy;
s ohledem na návrh Komise [1],
se souhlasem Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rada pověřila svým rozhodnutím ze dne 3. listopadu 1997 Komisi, aby v rámci Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů (EHK OSN) jednala o Dohodě o zavedení celosvětových technických předpisů pro kolová vozidla, vybavení a části, které se mohou montovat nebo užívat na kolových vozidlech ("paralelní dohoda").
(2) Výsledkem těchto jednání je, že dne 25. června 1998 byla paralelní dohoda předložena k podpisu; Společenství ji podepsalo dne 18. října 1999.
(3) V automobilovém odvětví již probíhá mezinárodní harmonizace v rámci revidované Dohody EHK OSN z roku 1958 o přijetí jednotných technických pravidel pro kolová vozidla a zařízení a části, které se mohou montovat nebo užívat na kolových vozidlech, a o podmínkách pro vzájemné uznávání schválení typu udělených na základě těchto pravidel (dohoda z roku 1958), jejíž smluvní stranou se Společenství stalo dne 24. března 1998.
(4) Uzavření paralelní dohody má v souladu s článkem 133 Smlouvy za cíl společnou obchodní politiku smluvních stran pro odstraňování existujících a předcházení vzniku nových technických překážek trhu motorových vozidel; účast Společenství zajistí shodu harmonizačních aktivit jak dohody z roku 1958, tak i paralelní dohody, a umožní tak snazší přístup na trhy třetích států.
(5) Uzavření paralelní dohody Společenstvím vytváří zvláštní institucionální rámec tím, že organizuje postupy spolupráce mezi smluvními stranami; proto je zapotřebí souhlas Evropského parlamentu.
(6) Je třeba provést úpravy se zřetelem na zapojení Společenství do paralelní dohody.
(7) Komise by měla odpovídat za splnění všech požadavků na oznámení stanovená v paralelní dohodě; paralelní dohoda má působit souběžně s dohodou z roku 1958; obě dohody budou působit v rámci EHK OSN a budou využívat tytéž pracovní skupiny a prostředky zřízené v tomto rámci.
(8) Paralelní dohoda vytváří rámec pro zápis celosvětových technických předpisů do celosvětového registru na základě kladného hlasování; v důsledku souběžného působení obou dohod bude o návrzích technických předpisů vycházejících z pracovních skupin hlasováno podle obou dohod; postup rozhodování je pro dohodu z roku 1958 stanoven; stanovisko Společenství při hlasování v rámci paralelní dohody může být proto projeveno stejným postupem a za stejných podmínek jako je tomu při hlasování v rámci dohody z roku 1958.
(9) Pokud se o předpisu hlasuje pouze v rámci paralelní dohody, je možné přenést rozhodnutí o hlasování Společenství na Komisi, které bude nápomocen regulativní výbor, protože předložený celosvětový technický předpis bude pro přijetí v dalším stupni podroben postupu stanovenému v článku 95 a 251 Smlouvy.
(10) Hlasování Společenství o navržené změně paralelní dohody by mělo probíhat stejným postupem jako při schválení této dohody; má-li být proti jednohlasně přijaté změně paralelní dohody vznesena námitka, může o postoji Společenství, s ohledem na lhůty stanovené v uvedené dohodě, rozhodnout Komisí jednodušším postupem.
(11) Paralelní dohoda by měla být schválena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda o zavedení celosvětových technických předpisů pro kolová vozidla, vybavení a části, které se mohou montovat nebo užívat na kolových vozidlech (dále označovaná jako "paralelní dohoda") se schvaluje jménem Společenství v mezích jeho pravomocí.
Znění paralelní dohody je uvedeno v příloze I.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou uložit schvalovací listinu v souladu s článkem 9.2 paralelní dohody a prohlášení, které je obsaženo v příloze II.
Článek 3
Komuse učiní jménem Společenství veškerá oznámení stanovená paralelní dohodou, zvláště pak ta, která jsou stanovena v článcích 7, 9, 12 a 15.
Článek 4
Hlavní opatření k účasti Společenství a členských států na paralelní dohodě jsou stanovena v příloze III.
Článek 5
1. Společenství bude hlasovat pro přijetí každého návrhu celosvětového technického předpisu nebo návrhu změny určitého předpisu
- pokud byl kladný postoj Společenství k návrhu paralelního technického předpisu dosažen jedním z postupů stanovených v čl. 4 odst. 2 rozhodnutí Rady 97/836/ES [3],
- pokud celosvětový technický předpis nebo změna takového předpisu nebyly vypracovány paralelně s předpisem nebo se změnou takového předpisu v rámci dohody z roku 1958 a jestliže byl návrh schválen postupem stanoveným v článku 13 směrnice 70/156/EHS [4].
2. Pokud není schválení podle odstavce 1 uděleno, bude Společenství hlasovat proti zavedení celosvětového technického předpisu do celosvětového registru.
3. Postoj Společenství k zápisu nebo k potvrzení zápisu do seznamu navržených celosvětových technických předpisů, jakož i ke sporným otázkám mezi smluvními stranami, se stanoví postupem podle článku 13 směrnice 70/156/EHS.
Článek 6
1. Společenství bude hlasovat pro navrženou změnu paralelní dohody, pokud byla navržená změna schválena postupem, kterým se byla dohoda schválena.
Pokud takový postup není dokončen včas do doby hlasování, bude Komise jménem Společenství hlasovat proti změně.
2. Rozhodnutí o vznesení námitek ke změně paralelní dohody se přijímají postupem podle čl. 5 odst. 1 druhé odrážky.
ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 31. ledna 2000,
kterým se mění rozhodnutí Komise 1999/253/ES o ochranných opatřeních týkajících se některých produktů rybolovu pocházejících nebo dovážených z Keni a Tanzanie a osvědčení o zdravotní nezávadnosti pro produkty rybolovu pocházející nebo dovážené z Tanzanie
(oznámeno pod číslem K(2000) 211)
(Text s významem pro EHP)
(2000/127/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství1, a zejména na čl. 22 odst. 6 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Po několika případech otravy ryb ve Viktoriině jezeře, které byly pravděpodobně způsobeny přítomností pesticidů v jeho vodách a nesprávnou praxí rybolovu, přijala Komise rozhodnutí 1999/253/ES2.
Uvedené rozhodnutí stanoví, že je lze na základě údajů o vývoji situace a zárukách poskytnutých příslušnými úřady Keni a Tanzanie přezkoumat.
(2) S přihlédnutím k výsledkům kontroly na místě a k zárukám poskytnutým příslušnými úřady Tanzanie se navrhuje změnit rozhodnutí 1999/253/ES tak, aby umožňovalo dovoz produktů rybolovu, které byly uloveny ve Viktoriině jezeře a které jsou dováženy nebo pocházejí z Tanzanie.
(3) Je nezbytné, aby produkty rybolovu pocházející z Viktoriina jezera byly podrobeny vhodným kontrolám, které by měly zaručit jejich zdravotní nezávadnost. Tyto kontroly musí odhalit zejména přítomnost pesticidů.
Proto je nezbytné, aby se v osvědčení o zdravotní nezávadnosti, které je stanoveno v rozhodnutí Komise 98/422/ES3 a doprovází produkty rybolovu dovážené z Tanzanie, doplnila zvláštní poznámka o vhodné kontrole.
(4) Přesto je nezbytné, aby bylo keňským úřadům poskytnuto více času k provedení vhodných kontrolních opatření, která by zaručila bezpečnost produktů rybolovu.
Dovoz produktů rybolovu, které byly uloveny ve Viktoriině jezeře a pocházejí z Keni, proto nadále zůstane pozastaven.
(5) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 1999/253/ES se mění takto:
1. Článek 1 se nahrazuje tímto: "Článek 1
Toto rozhodnutí se použije pro čerstvé, zmrazené nebo zpracované produkty rybolovu, které byly uloveny ve Viktoriině jezeře a pocházejí z Keni.
Nepoužije se pro produkty rybolovu ulovené v moři."
2. Článek 4 se nahrazuje tímto: "Článek 4
Toto rozhodnutí se přezkoumá na základě údajů o vývoji situace a zárukách týkajících se bezpečnosti produktů rybolovu poskytnutých příslušnými keňskými úřady."
Článek 2
V bodu IV osvědčení o zdravotní nezávadnosti stanoveného v příloze rozhodnutí 98/422/ES, které provází zásilky produktů rybolovu pocházejících z Tanzanie a ulovených ve Viktoriině jezeře, se doplňuje nový text, který zní: "- Úřední inspektor potvrzuje, že výše uvedené produkty rybolovu byly vyprodukovány v rámci systému kontrol stanoveného v kapitole V odst. II bodu 3 písm. B přílohy směrnice 91/493/EHS a že výsledky těchto kontrol jsou uspokojivé."
Článek 3
Členské státy změní opatření, která používají pro obchod, aby je uvedly v soulad s tímto rozhodnutím.
Neprodleně o tom uvědomí Komisi.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 16. února 2000,
kterým se mění rozhodnutí Komise 2002/2/ES, kterým se mění rozhodnutí Rady 79/542/EHS, kterým se stanoví seznam třetích zemí, z nichž členské státy povolují dovoz skotu, prasat, koňovitých, ovcí a koz, čerstvého masa a masných výrobků, a kterým se zrušuje rozhodnutí 1999/301/ES
(oznámeno pod číslem K(2000) 412)
(Text s významem pro EHP)
(2000/136/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 72/462/EHS ze dne 12. prosince 1972 o veterinárních a hygienických otázkách dovozu skotu, prasat, ovcí a koz, čerstvého masa nebo masných výrobků ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou směrnicí 97/79/ES [2], a zejména na čl. 3 odst. 1 uvedené směrnice;
s ohledem na směrnici Rady 96/23/ES ze dne 29. dubna 1996 o kontrolních opatřeních u některých látek a jejich reziduí v živých zvířatech a živočišných produktech a o zrušení směrnic 85/358/EHS a 86/469/EHS a rozhodnutí 89/187/EHS a 91/664/EHS [3], a zejména na článek 29 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Členské státy smějí dovážet čerstvé maso včetně drobů pouze ze třetích zemí nebo z částí třetích zemí, které jsou uvedeny v seznamu stanoveném Radou na návrh Komise.
(2) Seznam těchto třetích zemí nebo jejich částí je obsažen v rozhodnutí Rady 79/542/EHS [4] naposledy pozměněném rozhodnutím Komise 99/759/ES [5].
(3) Aby mohla být dotčená třetí země podle právních předpisů Společenství uvedena a ponechána v seznamu třetích zemí, z nichž členské státy smějí dovážet výrobky živočišného původu na základě směrnice Rady 96/23/ES, musí dotčená třetí země předložit plán nabízených záruk týkajících se sledování a kontroly skupin reziduí a látek uvedených v příloze I uvedené směrnice. Tento plán musí být na požádání Komise aktualizován, zejména pokud kontroly uvedené čl.
29 odst. 3 uvedené směrnice prokáží, že je to nezbytné.
(4) Nebudou-li požadavky uvedené v bodu 3 splněny, může být zanesení třetí země do seznamu třetích zemí stanoveného právními předpisy Společenství postupem podle článku 33 směrnice Rady 96/23/ES pozastaveno.
(5) Používání plánů sledování a kontroly, jakož i hledání důkazů o používání nedovolených látek nebo o překračování maximálních Společenstvím stanovených limitů reziduí, jsou nezbytné pro ochranu veřejného zdraví.
(6) Spojené státy americké souhlasily s přijetím opatření k nápravě nedostatků zjištěných při přípravě a provádění programu kontroly reziduí; tato opatření byla sdělena Komisi.
(7) Komise vykonala návštěvu, aby ověřila přiměřenost a účinnost uvedených opatření oznámených Spojenými státy americkými.
(8) Kontrolní návštěva Komise, která se uskutečnila v lednu a únoru roku 2000, odhalila, že přes určitý pokrok stále existují vážné problémy při provádění a vynucování programu sledování reziduí ve Spojených státech amerických a že tento program neposkytuje plné záruky týkající se ochrany veřejného zdraví proti rizikům v důsledku reziduí, jak to požaduje Evropské společenství.
Spojené státy americké souhlasily s přijetím dalších opatření k rychlé nápravě nedostatků a dne 8. února navrhly zadat provedení analytických prací, které mají odhalit některé látky, jedné nebo více schváleným laboratořím, jež jsou schopny provést požadované analýzy a nacházejí se mimo Spojené státy americké.
Má se za to, že Spojené státy americké budou potřebovat jeden měsíc, aby učinily vhodná opatření a přijaly požadovaná ustanovení.
(9) Za výše uvedených okolností platné právní předpisy Společenství a mezinárodní dohody umožňují, aby Evropské společenství pozastavilo dovoz ze Spojených států amerických; Spojeným státům americkým by měla být poskytnuta omezená lhůta na provedení nezbytných opatření a akcí potřebných k tomu, aby objektivně prokázaly, že úroveň ochrany zdraví použitelná v Evropském společenství je dodržena.
(10) Spojené státy americké by tedy měly být dočasně vypuštěny ze seznamu třetích zemí, z nichž jsou členské státy oprávněny dovážet maso určené k lidské spotřebě, a to s účinkem ode dne 15. března 2000; pozastavení dovozu je za stávajících okolností jediným opatřením, které je pro Evropské společenství přiměřeně přijatelné.
(11) Opatření stanovená v tomto rozhodnutí budou přezkoumána vzhledem k zárukám poskytnutým Spojenými státy americkými o skutečném provádění opatření pro sledování reziduí.
(12) S ohledem na toto rozhodnutí je nezbytné změnit rozhodnutí Komise 2000/2/ES ze dne 17. prosince 1999, kterým se mění rozhodnutí Rady 79/542/EHS, kterým se stanoví seznam třetích zemí, z nichž členské státy povolují dovoz skotu, prasat,koňovitých, ovcí a koz, čerstvého masa a masných výrobků, a kterým se zrušuje rozhodnutí 1999/301/ES [6].
(13) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V článku 5 rozhodnutí 2000/2/ES se datum "15. února 2000" nahrazuje datem "15. března 2000".
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 16. února 2000,
kterým se mění rozhodnutí 87/257/EHS o seznamu zařízení ve Spojených státech amerických schválených pro dovoz čerstvého masa do Společenství
(oznámeno pod číslem K(2000) 380)
(Text s významem pro EHP)
(2000/138/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 72/462/EHS ze dne 12. prosince 1972 o veterinárních a hygienických otázkách dovozu skotu, prasat, ovcí a koz, čerstvého masa nebo masných výrobků ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou směrnicí 97/79/ES [2], a zejména na čl. 4 odst. 1 a čl. 18 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Seznam zařízení ve Spojených státech amerických schválených pro dovoz čerstvého masa do Společenství byl původně sestaven v rozhodnutí Komise 87/257/EHS [3], naposledy pozměněném rozhodnutím 1999/301/ES [4].
Uvedený seznam lze kdykoli změnit, zejména podle výsledků inspekcí Společenství prováděných ve Spojených státech amerických.
(2) Spojené státy americké poskytly záruky, že zařízení 244 W, IBP, Waterloo, Iowa je nyní schopno provádět vyšetření na přítomnost svalovce ve vepřovém mase v souladu se směrnicí Rady 77/96/EHS [5], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 94/54/ES [6].
(3) Seznam zařízení by proto měl být odpovídajícím způsobem aktualizován a konsolidován.
(4) opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 87/257/EHS se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 8. února 2000,
kterým se provádí směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o klasifikaci reakce stavebních výrobků na oheň
(oznámeno pod číslem K(2000) 133)
(Text s významem pro EHP)
(2000/147/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [1] ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na články 3, 6 a 20 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
3 odst. 2 a 3 směrnice 89/106/EHS se stanoví, že s ohledem na různé úrovně ochrany staveb, které mohou na vnitrostátní, regionální nebo místní úrovni převládat, může každý základní požadavek vést ke stanovení tříd v interpretačních dokumentech.
Tyto dokumenty byly zveřejněny ve sdělení Komise k interpretačním dokumentům směrnice Rady 89/106/EHS [3].
(2) Bod 4.2.1 interpretačního dokumentu č. 2 odůvodňuje potřebu různých úrovní základního požadavku, jako jsou funkce druhu, užívání a umístění stavby, jejího uspořádání a použitelnosti nouzových zařízení.
(3) Bod 2.2 interpretačního dokumentu č. 2 uvádí řadu vzájemně souvisejících opatření pro splnění základního požadavku "Požární bezpečnost", které dohromady přispívají ke stanovení strategie požární bezpečnosti, kterou lze v členských státech různým způsobem rozvíjet.
(4) Bod 4.2.3.3 interpretačního dokumentu č. 2 uvádí jedno z těchto opatření převládajících v členských státech, které spočívá v omezení vzniku a šíření ohně a kouře v prostoru s ohniskem požáru (nebo v určité oblasti) tím, že bude omezen příspěvek stavebních výrobků k plnému rozvinutí požáru.
(5) Definice tříd základního požadavku částečně závisí na úrovni takového omezení.
(6) Úroveň tohoto omezení může být vyjádřena pouze různými úrovněmi ukazatelů reakce výrobků na oheň v jejich konečném použití.
(7) Bod 4.3.1.1 interpretačního dokumentu č. 2 stanoví, že pro možnost hodnocení reakce výrobků na oheň bude vypracováno harmonizované řešení, které může využívat zkoušky prováděné v plném rozsahu nebo na zkušebním zařízení, jež odpovídají reálnému požárnímu scénáři.
(8) Harmonizované řešení spočívá v systému tříd, které interpretační dokument neobsahuje.
(9) Systém tříd určených pro tento účel se odvozuje od řady zkušebních metod, které již jsou evropským normalizačním orgánům pro známy.
(10) Rozhodnutí Komise 94/611/ES ze dne 9. září 1994, kterým se provádí článek 20 směrnice 89/106/EHS o stavebních výrobcích [4] popisující systém tříd, neuvádí mezní hodnoty tříd B, C a D, protože zkouška samostatně hořícího předmětu nebyla v té době dostatečně vyvinuta.
(11) Odpovídající údaje jsou nyní k dispozici a rozhodnutí 94/611/ES by tedy mělo být nahrazeno novým rozhodnutím, které uvede mezní hodnoty tříd a některá přizpůsobení technickému pokroku.
Alternativní zkušební postupy by měly být na základě dohody mezi Komisí a členskými státy a po konzultaci CEN/CENELEC a EOTA úplně popsány v budoucí evropské normě nebo rozhodnutí Komise.
(12) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro stavebnictví.
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Je-li konečné použití stavebního výrobku takové, že může přispět ke vzniku a šíření ohně a kouře v prostoru (nebo v oblasti) ohniska požáru nebo mimo něj, bude výrobek klasifikován na základě jeho reakce na oheň podle klasifikačního systému uvedeného v tabulkách 1 a 2 přílohy.
2. Výrobky musí být posuzovány ve vztahu k jejich konečnému použití.
Jestliže klasifikace založená na normalizovaných zkouškách a kritériích uvedených v tabulkách 1 a 2 přílohy nebude vhodná, může se v rámci postupu, který předpokládá alternativní zkoušky, použít jeden nebo několik referenčních scénářů (reprezentativní zkouška (zkoušky) v měřítku představující scénář (scénáře) odpovídající nebezpečí).
Článek 2
Zrušuje se rozhodnutí 94/611/ES.
Odkazy na zrušené rozhodnutí se považují za odkazy na toto rozhodnutí.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 8. února 2000
o prozatímním schválení plánů třetích zemí týkajících se reziduí podle směrnice Rady 96/23/ES
(oznámeno pod číslem K(2000) 343)
(Text s významem pro EHP)
(2000/159/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 96/23/ES [1], a zejména na článek 29 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 72/462/EHS [2] ze dne 12. prosince 1972 o veterinárních a hygienických otázkách dovozu skotu, prasat, ovcí a koz, čerstvého masa nebo masných výrobků ze třetích zemí, naposledy pozměněnou směrnicí 97/79/ES [3], a zejména na článek 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Některé třetí země předložily službám Komise plány monitoringu reziduí včetně výsledků provádění těchto plánů a nyní je zapotřebí doplňujících údajů a dalších vyjasnění.
(2) Jiné třetí země poskytují údaje o plánech monitoringu reziduí na základě podmínek stanovených před tím, než byla provedena směrnice 96/23/ES, a v současné době vyvážejí do Společenství, přestože nepředložily nový plán monitoringu reziduí a/nebo odpovídající výsledky, přičemž některé aspekty vyžadují více údajů a vyjasnění.
(3) Třetí země, které si přejí vyvážet produkty živočišného původu k lidské spotřebě do Společenství, jak je stanoveno ve směrnici Rady 96/23/ES, mohou kdykoli předložit službám Komise své plány monitoringu reziduí ke schválení.
Při dodržení ustanovení směrnice 96/23/ES mohou být tyto plány doplněny k tomuto rozhodnutí.
(4) V zájmu třetích zemí a Evropského společenství existuje potřeba zajistit transparentnost ve všech činnostech a zároveň poskytnout třetím zemím dostatek času k přizpůsobení jejich legislativy požadavkům Společenství.
(5) Existence reziduí v produktech živočišného původu se týká veřejného zdraví.
Plány monitoringu reziduí se proto musí schvalovat a pravidelně aktualizovat.
(6) Rozhodnutí Rady 79/542/EHS [4], naposledy pozměněné rozhodnutím Komise 2000/2/ES [5], stanoví seznam třetích zemí, ze kterých členské státy schvalují dovoz skotu, prasat, koňovitých, ovcí, koz, čerstvého masa a masných výrobků, a obsahuje ustanovení vztahující se k plánům monitoringu reziduí, jež jsou zahrnuty v tomto rozhodnutí.
Rozhodnutí 79/542/EHS by se tudíž mělo pozměnit.
(7) Ustanovení čl. 29 odst. 1 směrnice 96/23/ES stanoví, že zapsání nebo ponechání na seznamech třetích zemí, stanovených v legislativě Společenství, ze kterých jsou členské státy oprávněny dovážet zvířata a živočišné produkty spadající do působnosti této směrnice, podléhají předložení plánu dotyčnou třetí zemí, kterým se upřesní záruky poskytnuté ohledně kontroly skupin reziduí a látek uvedených v příloze I.
(8) Ustanovení čl. 8 odst. 3 směrnice 96/23/ES uvádí, že nejpozději do 31. března každým rokem zašlou členské státy Komisi výsledky svých plánů monitoringu reziduí a detekci látek a svá zdolávací opatření.
29 odst. 1 druhé odrážce směrnice 96/23/ES se uvádí, že ustanovení článku 8 o časové lhůtě pro předložení a aktualizaci plánů jsou použitelná pro plány předkládané třetími zeměmi a že záruky kromě toho musí mít alespoň rovnocenný účinek jako záruky stanovené v této směrnici.
(10) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Zvířata nebo živočišné produkty ze třetích zemí uvedené na seznamu přílohy s písmenem "X" se považují za zvířata nebo produkty, které prozatímně dosahují souladu se směrnicí 96/23/ES, pokud jde o schválení plánů monitoringu reziduí.
Článek 2
Komise podle potřeby přezkoumá toto rozhodnutí.
Od 1. dubna 2000 Komise vyhodnotí plány monitoringu reziduí předložené třetími zeměmi v souladu s článkem 29 směrnice 96/23/ES předtím, než je provede závěrečné schválení.
Do 31. března 2000 musí třetí země předložit plán monitoringu reziduí pro potraviny živočišného původu určené k dovozu do Společenství v roce 2000, který prokazuje soulad se směrnicí 96/23/ES, což může zahrnovat poskytnutí rovnocenných záruk; a předloží výsledky plánu monitoringu reziduí na rok 1999 pro potraviny živočišného původu, které byly dovezeny do Společenství během roku 1999.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 23. února 2000,
kterým se v zásadě uznává úplnost dokumentací předložených k podrobnému zkoumání s ohledem na možné zařazení thiaklopridu, forchlorfenuronu a thiamethoxamu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh
(oznámeno pod číslem K(2000) 474)
(Text s významem pro EHP)
(2000/181/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 1999/80/ES [2], a zejména na čl. 6 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 91/414/EHS (dále jen "směrnice") stanovila vytvoření seznamu Společenství obsahujícího účinné látky, které jsou povoleny pro použití v přípravcích na ochranu rostlin.
(2) Žadatelé předložili orgánům členských států dokumentace týkající se tří účinných látek s cílem dosáhnout jejich zařazení do přílohy I směrnice.
(3) Společnost Bayer plc předložila dne 11. září 1998 orgánům Spojeného království dokumentaci týkající se účinné látky thiaklopridu.
(4) Společnost SKW Trostberg předložila dne 7. prosince 1998 španělským orgánům dokumentaci týkající se účinné látky forchlorfenuronu.
(5) Společnost Novartis Crop Protection AG předložila dne 17. března 1999 španělským orgánům dokumentaci týkající se účinné látky thiamethoxamu.
(6) Uvedené orgány sdělily Komisi výsledky prvního zkoumání úplnosti dokumentace, pokud jde o požadavky na údaje a informace stanovené v příloze II a – pro alespoň jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku – požadavky stanovené v příloze III směrnice. V souladu s čl.
6 odst. 2 žadatelé následně předložili dokumentace Komisi a ostatním členským státům.
(7) Dokumentace týkající se thiaklopridu, forchlorfenuronu a thiamethoxamu byly postoupeny Stálému rostlinolékařskému výboru dne 20. července 1999.
(8) Ustanovení čl. 6 odst. 3 směrnice vyžaduje, aby bylo na úrovni Společenství potvrzeno, že každá z těchto dokumentací v zásadě vyhovuje požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze II a – pro alespoň jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku – požadavkům stanoveným v příloze III směrnice.
(9) Toto potvrzení je nezbytné k tomu, aby se mohlo pokračovat v podrobném zkoumání dokumentace a také k tomu, aby bylo členským státům umožněno udělit dočasné povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující tuto účinnou látku při řádném dodržení podmínek stanovených v čl.
8 odst. 1 směrnice, a zejména podmínky týkající se provedení podrobného hodnocení účinných látek a přípravků na ochranu rostlin s ohledem na požadavky směrnice.
(10) Tímto rozhodnutím není dotčena možnost požádat žadatele o další údaje nebo informace, pokud při podrobném zkoumání vyjde najevo, že jsou takové informace nebo údaje pro přijetí rozhodnutí nezbytné.
(11) Členské státy a Komise se dohodly na tom, že Spojené království bude pokračovat v podrobném zkoumání dokumentace týkající se thiaklopridu a Španělsko v podrobném zkoumání dokumentací týkajících se forchlorfenuronu a thiamethoxamu.
(12) Spojené království a Španělsko co možná nejdříve, nejpozději však do jednoho roku, předloží Komisi zprávy o závěrech těchto zkoumání, k nimž se připojí všechna doporučení ohledně zařazení nebo nezařazení a všechny podmínky s tím související.
Po obdržení těchto hodnotících zpráv se bude pokračovat v podrobném zkoumání za odborného přispění všech členských států v rámci Stálého rostlinolékařského výboru.
(13) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Níže uvedené dokumentace s ohledem na navržená použití v zásadě vyhovují požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze II a – pro alespoň jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku – požadavkům stanoveným v příloze III směrnice:
1. dokumentace předložená Komisi a členským státům společností Bayer plc za účelem zařazení účinné látky thiaklopridu do přílohy I směrnice 91/414/EHS, která byla postoupena Stálému rostlinolékařskému výboru dne 20. července 1999;
2. dokumentace předložená Komisi a členským státům společností SKW Trostberg AG za účelem zařazení účinné látky forchlorfenuronu do přílohy I směrnici 91/414/EHS, která byla postoupena Stálému rostlinolékařskému výboru dne 20. července 1999;
3. dokumentace předložená Komisi a členským státům společností Novartis Crop Protection AG za účelem zařazení účinné látky thiamethoxamu do přílohy I směrnice 91/414/EHS, která byla postoupena Stálému rostlinolékařskému výboru dne 20. července 1999.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 7. února 2000
o uzavření dohody, kterou se mění Dohoda mezi Evropským společenstvím a Austrálií o obchodu s vínem
(Oznámeno pod číslem K(2000) 224)
(2000/192/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 94/184/ES ze dne 24. ledna 1994 o uzavření Dohody mezi Evropským společenstvím a Austrálií o obchodu s vínem1, a zejména na článek 3 uvedeného rozhodnutí,
s ohledem na Dohodu mezi Evropským společenstvím a Austrálií o obchodu s vínem, která byla podepsána
Rozhodnutí Rady a Komise
ze dne 24. ledna 2000,
o uzavření Evropsko-středomořských dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Marockým královstvím na straně druhé
(2000/204/ES, ESUO)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 310, ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem druhou větou a čl. 300 odst. 3 druhým pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství uhlí a oceli, a zejména na článek 95 této smlouvy,
po konzultaci s Poradním výborem a po jednohlasném souhlasu Rady,
s ohledem na souhlas Evropského parlamentu [1],
vzhledem k tomu, že je třeba schválit Evropsko-středomořskou dohodu zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Marockým královstvím na straně druhé podepsané v Bruselu dne 26. února 1996,
ROZHODLY TAKTO:
Článek 1
Evropsko-středomořská dohoda zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Marockým královstvím na straně druhé, k ní připojené protokoly, jakož i prohlášení a výměny dopisů připojené k závěrečnému aktu se schvaluje jménem Evropského společenství a Evropského společenství uhlí a oceli.
Znění dohod, protokolů a závěrečného aktu se připojují k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
1. Postoj Společenství
Rozhodnutí Rady
ze dne 28. února 2000
o uzavření dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Marockým královstvím o některých změnách příloh 2, 3, 4 a 6 Evropsko-středomořské dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Marockým královstvím na straně druhé
(2000/205/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 133 odst. 3, ve spojení s čl. 300 odst. 2 první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Vzhledem k době, která uplynula a změnám, k nimž došlo od podpisu Evropsko-středomořské dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Marockým královstvím na straně druhé dne 26. února 1996, je třeba provést několik dílčích změn v některých přílohách výše uvedených dohod.
(2) Účelem těchto změn je liberalizace režimu dovozních cel používaných Marokem na průmyslové výrobky pocházející z Evropského společenství.
(3) Dohoda ve formě výměny dopisů sjednaná za tímto účelem mezi Evropským společenstvím a Marockým královstvím by měla být schválena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Marockým královstvím o některých změnách příloh 2, 3, 4 a 6 Evropsko-středomořské dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Marockým královstvím na straně druhé, se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se přikládá k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat dohodu zavazující Společenství.
Rozhodnutí Komise
ze dne 24. února 2000,
kterým se stanoví prováděcí pravidla ke směrnici Rady 97/78/ES, pokud jde o přepravu produktů živočišného původu z jedné třetí země do jiné třetí země po silnici pouze přes území Evropského společenství
(oznámeno pod číslem K(2000) 468)
(Text s významem pro EHP)
(2000/208/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství [1], a zejména na čl. 11 odst. 4 této směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Aby se zamezilo jakýmkoli zbytečným průtahům v obchodu, je nezbytné přednostně přijmout pravidla pro odchod produktů živočišného původu přepravovaných přes území Evropského společenství pouze po silnici z jedné třetí země do jiné třetí země.
(2) Tato pravidla se použijí v souladu s čl. 11 odst. 2 písm. e) směrnice 97/78/ES na postupy průjezd územím Společenství pouze po silnici.
(3) Je důležité, aby úřední veterinární lékař, který na stanovišti hraniční kontroly přijímá zboží v transitu pro odchod ze Společenství, byl informován o všech příchozích zásilkách, ale zejména o těch, které přicházejí mimo normální pracovní dobu stanoviště hraniční kontroly.
(4) Je důležité stanovit kontroly, které musí být provedeny na výstupním stanovišti hraniční kontroly, aby se prověřilo místo původu zásilky.
(5) Je také důležité upřesnit kategorii oprávnění stanoviště hraniční kontroly, aby se zajistilo, že zaměstnanci, kteří tam pracují, jsou obeznámeni s produkty, které jsou předkládány ke kontrole.
(6) Je nezbytné sjednotit přístup k přezkoumávání zásilek takto předložených a k označování dokladů, které se vracejí na vstupní stanoviště hraniční kontroly.
(7) Pro ta stanoviště hraniční kontroly, která jsou oprávněna vykonávat pouze kontroly produktů rybolovu, byla zavedena odchylka týkající se zaměstnanců, kteří provádějí kontroly.
(8) Toto rozhodnutí se použije odděleně od jakýchkoli provozních úprav, do kterých Společenství vstoupilo s jednotlivými třetími zeměmi na základě přijatých mezinárodních dohod.
(9) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Při používání článku 11 směrnice 97/78/ES, a zejména čl. 11 odst. 2 písm. e) uvedené směrnice se použijí následující pravidla v případě přepravy produktů živočišného původu přes území Evropského společenství pouze po silnici z jedné třetí země do jiné třetí země.
Článek 2
Stanovištěm hraniční kontroly uvedeném v čl. 11 odst. 2 písm. e) směrnice 97/78/ES musí být:
- v případě produktů rybolovu všechna stanoviště hraniční kontroly, která jsou uvedená na seznamu stanoveném rozhodnutím Komise 97/778/ES [2] (ve znění pozdějších předpisů),
- v případě jiných produktů živočišného původu, které nejsou uvedené v první odrážce, všechna stanoviště hraniční kontroly uvedená v první odrážce, s výjimkou těch, jež jsou oprávněna vykonávat pouze kontroly produktů rybolovu.
Článek 3
Úřední veterinární lékař nebo v případě produktů rybolovu buď úřední veterinární lékař nebo určený zástupce jmenovaný příslušným orgánem bude odpovědný za dohled na tím, že na výstupních stanovištích hraniční kontroly jsou prováděny nezbytné kontroly zásilek, které opouštějí Společenství podle tohoto ustanovení.
Kontroly mají potvrdit, že obdržená zásilka odpovídá té, která byla odeslána ze vstupního stanoviště hraniční kontroly, a že se shoduje s údaji uvedenými v osvědčení, které zásilku doprovází, podle vzoru uvedeném v příloze B rozhodnutí Komise 93/13/EHS [3].
Článek 4
Po dokončení kontrol musí být osvědčení uvedené v čl. 5 odst. 1 směrnice 97/78/ES, které zásilku doprovází, opatřeno poznámkou "výstupní formality z ES a vykonané kontroly tranzitního zboží potvrzeny v souladu s čl. 11 odst. 2 písm. e) směrnice 97/78/ES", orazítkováno razítkem stanoviště hraniční kontroly, opatřeno datem, a potom podepsáno úředním veterinárním lékařem nebo v případě produktů rybolovu buď úředním veterinárním lékařem nebo určeným činitelem jmenovaným příslušným orgánem.
Článek 5
Toto rozhodnutí se použije, aniž by byla dotčena jakákoli ujednání, do kterých vstoupilo Společenství podle mezinárodně přijatých dohod se třetími zeměmi.
Článek 6
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. dubna 2000.
Článek 7
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 24. února 2000,
kterým se mění rozhodnutí Rady 79/542/EHS a rozhodnutí 92/260/EHS, 93/195/EHS a 93/197/EHS, pokud jde o veterinární podmínky pro dočasný dovoz, zpětný dovoz a dovoz evidovaných koní z Korejské republiky do Společenství
(oznámeno pod číslem K(2000) 472)
(Text s významem pro EHP)
(2000/209/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/426/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních předpisech pro přesun koňovitých a jejich dovoz ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl. 12, 13, 15, 16 a na čl. 19 písm. ii) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Rady 79/542/EHS [2] naposledy pozměněné rozhodnutím Komise 2000/2/ES [3], stanoví seznam třetích zemí, z nichž členské státy povolují dovoz skotu, prasat, koňovitých, ovcí a koz, čerstvého masa a masných výrobků.
(2) Veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dočasný dovoz, dovoz a zpětný dovoz evidovaných koní jsou stanoveny v rozhodnutích Komise 92/260/EHS [4] a 93/197/EHS [5] naposledy pozměněných rozhodnutím Komise 1999/613/ES [6] a v rozhodnutí Komise 93/195/EHS [7] naposledy pozměněném rozhodnutím 1999/558/ES [8].
(3) Po veterinární inspekční misi v Korejské republice se ukazuje, že veterinární situace je pod uspokojivou kontrolou veterinárních útvarů.
(4) Veterinární orgány Korejské republiky se písemně zavázaly oznámit do 24 hodin faxem, telegramem nebo dálnopisem Komisi a členským státům potvrzení jakékoli infekční nebo nakažlivé choroby koňovitých uvedené v příloze A směrnice 90/426/EHS, která je v dotyčné zemi povinná hlášením, a v přiměřené době každou změnu v politice týkající se očkování nebo dovozu koňovitých.
(5) Po sérologickém šetření provedeném v rámci příprav na Olympijské hry v roce 1986 a s ohledem na výsledky výše uvedené inspekční mise by se země měla považovat za prostou vozhřivky a hřebčí nákazy po dobu alespoň šesti měsíců, mor koní, venezuelská encefalomyelitida koní a vezikulární stomatitida se nikdy nevyskytly.
(6) Korejskou republiku nelze považovat za prostou japonské encefalitidy typu B a očkování proti této chorobě se provádí.
(7) Veterinární podmínky a veterinární osvědčení musí odpovídat veterinární situaci v dotyčné třetí zemi. V tomto případě se vztahují pouze na evidované koně.
(8) Kvůli jasnosti by se při změnách v seznamech třetích zemí měl používat kód ISO země.
(9) rozhodnutí 79/542/EHS a rozhodnutí 92/260/EHS, 93/195/EHS a 93/197/EHS se musí odpovídajícím způsobem pozměnit.
(10) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V příloze rozhodnutí 79/542/EHS části 2 se ve zvláštní kolonce pro evidované koně vkládá na místo podle abecedního pořadí kódu ISO nový řádek, který zní: "KR _BAR_ Korejská republika _BAR_ X" _BAR_ _BAR_
Článek 2
Rozhodnutí 92/260/EHS se mění takto:
1. V příloze I se seznam třetích zemí skupiny C přílohy I nahrazuje tímto: "Kanada (CA), Hongkong (HK), Japonsko (JP), Korejská republika (KR), Macao (MO), Malajsie (poloostrov) (MY), Singapur (SG), Thajsko (TH), Spojené státy americké (US)".
2. V příloze II části C se název veterinárního osvědčení nahrazuje tímto: "VETERINÁRNÍ OSVĚDČENÍ
pro dočasný dovoz evidovaných koní z Kanady, Hongkongu, Japonska, Korejské republiky, Macaa, Malajsie (poloostrova), Singapuru, Thajska, Spojených států amerických na území Společenství na dobu kratší než 90 dní".
3. V příloze II části C kapitole III písmenu d) se ve třetí odrážce doplňují slova "Korejská republika (KR)".
4. V příloze II části C se v poznámce pod čarou 6 slova "Hongkongu, Japonska, Macaa, Malajsie (poloostrova), Singapuru a Thajska" nahrazují slovy "Hongkongu, Japonska, Korejské republiky, Macaa, Malajsie (poloostrova), Singapuru, Thajska".
5. V příloze II částech A, B, D, E kapitole III písmenu d) se ve třetí odrážce doplňují slova "Korejská republika (KR)".
Článek 3
Rozhodnutí 93/195/EHS se mění takto:
1. V příloze I se seznam třetích zemí skupiny C nahrazuje tímto: "Kanada (CA), Hongkong (HK), Japonsko (JP), Korejská republika (KR), Macao (MO), Malajsie (poloostrov) (MY), Singapur (SG), Thajsko (TH), Spojené státy americké (US)".
2. V příloze II části C se seznam třetích zemí v názvu veterinárního osvědčení nahrazuje tímto: "Kanady, Hongkongu, Japonska, Korejské republiky, Macaa, Malajsie (poloostrova), Singapuru, Thajska, Spojených států amerických".
Článek 4
Rozhodnutí 93/197/EHS se mění takto:
1. V příloze I se seznam třetích zemí skupiny C nahrazuje tímto: "Kanada (CA), Hongkong (HK), Japonsko (JP), Korejská republika (KR), Macao (MO), Malajsie (poloostrov) (MY), Singapur (SG), Thajsko (TH), Spojené státy americké (US)".
2. V příloze II části C se název veterinárního osvědčení nahrazuje tímto: "VETERINÁRNÍ OSVĚDČENÍ
pro dovoz evidovaných koní z Hongkongu, Japonska, Macaa, Malajsie (poloostrova), Singapuru, Thajska a evidovaných koňovitých a plemenných a užitkových koňovitých z Kanady, Spojených států amerických na území Společenství".
3. V příloze II části C v poznámce pod čarou 5 slova "Hongkongu, Japonska, Macaa, Malajsie (poloostrova), Singapuru a Thajska" nahrazují slovy "Hongkongu, Japonska, Korejské republiky, Macaa, Malajsie (poloostrova), Singapuru, Thajska".
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 25. února 2000,
kterým se v zásadě uznává úplnost dokumentace předložené k podrobnému zkoumání s ohledem na možné zařazení spinosadu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh
(oznámeno pod číslem K(2000) 476)
(Text s významem pro EHP)
(2000/210/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 1999/80/ES [2], a zejména na čl. 6 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 91/414/EHS (dále jen "směrnice") stanovila vytvoření seznamu Společenství obsahujícího účinné látky, které jsou povoleny pro použití v přípravcích na ochranu rostlin.
(2) Žadatel předložil orgánům několika členských států dokumentaci s cílem dosáhnout zařazení účinné látky do přílohy I směrnice.
(3) Společnost Dow AgroSciences předložila dne 19. července 1999 nizozemským orgánům dokumentaci týkající se účinné látky spinosadu.
(4) Uvedené orgány informovaly Komisi o výsledcích prvního zkoumání úplnosti dokumentace, pokud jde o požadavky na údaje a informace stanovené v příloze II a – pro alespoň jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku – požadavky stanovené v příloze III směrnice. V souladu s čl.
6 odst. 2 žadatel následně předložil dokumentaci Komisi a ostatním členským státům.
(5) Dokumentace týkající se spinosadu byla postoupena Stálému rostlinolékařskému výboru dne 17. srpna 1999.
(6) Ustanovení čl. 6 odst. 3 směrnice vyžaduje, aby bylo na úrovni Společenství úředně potvrzeno, že každá z těchto dokumentací v zásadě vyhovuje požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze II a – pro alespoň jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku – požadavkům stanoveným v příloze III směrnice.
(7) Toto potvrzení je nezbytné k tomu, aby bylo povoleno podrobné zkoumání dokumentace, a k tomu, aby bylo členským státům umožněno udělit dočasné povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku při řádném dodržení podmínek stanovených v čl.
8 odst. 1 směrnice, a zejména podmínky týkající se podrobného hodnocení účinné látky a přípravku na ochranu rostlin s ohledem na požadavky stanovené směrnicí.
(8) Tímto rozhodnutím není dotčena možnost požádat žadatele o další údaje nebo informace, pokud při podrobném zkoumání vyjde najevo, že jsou takové informace nebo údaje pro přijetí rozhodnutí nezbytné.
(9) Členské státy a Komise se dohodly na tom, že Nizozemsko provede podrobné zkoumání dokumentace týkající se spinosadu.
(10) Nizozemsko co možná nejdříve, nejpozději však do jednoho roku, zašle Komisi zprávu o závěrech tohoto zkoumání, k níž se připojí všechna doporučení ohledně zařazení nebo nezařazení a všechny podmínky s tím související.
Po obdržení této zprávy budou v podrobném zkoumání pokračovat všechny členské státy v rámci Stálého rostlinolékařského výboru.
(11) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Níže uvedená dokumentace s ohledem na navržená použití v zásadě vyhovuje požadavkům na informace stanoveným v příloze II a – pro alespoň jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku – požadavkům stanoveným v příloze III směrnice:
dokumentace předložená Komisi a členským státům společností Dow AgroSciences za účelem zařazení účinné látky spinosadu do přílohy I směrnice 91/414/EHS, která byla postoupena Stálému rostlinolékařskému výboru dne 17. srpna 1999.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 13. března 2000,
kterým se mění rozhodnutí 1999/70/ES o schválení externích auditorů národních centrálních bank
(2000/223/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na statut Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky, a zejména na čl. 27 odst. 1 tohoto statutu,
s ohledem na doporučení Evropské centrální banky (dále jen "ECB") ze dne 21. února 2000,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Účetnictví ECB a národních centrálních bank mají přezkoumávat nezávislí externí auditoři doporučení Radou guvernérů ECB a schválení Radou Evropské unie.
(2) Rada guvernérů ECB doporučila Radě schválit nahrazení jednoho z externích auditorů pro Deutsche Bundesbank, které schválila Rada rozhodnutím 1999/70/ES [1], s účinností od účetního období 2000.
(3) Je žádoucí vyhovět doporučení Rady guvernérů,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
V článku 1 rozhodnutí 1999/70/ES se odstavec 2 nahrazuje tímto: "2. KPMG Deutsche Treuhand-Gesellschaft AG a Ernst & Young Deutsche Allgemeine Treuhand AG se schvalují jako externí auditoři Deutsche Bundesbank pro roční závěrky od účetního období 2000."
Článek 2
Toto rozhodnutí bude oznámeno Evropské centrální bance.
Článek 3
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Komise
ze dne 7. března 2000,
kterým se stanoví orientační přidělení celkové částky pomoci Společenství na základě nástroje předvstupních strukturálních politik mezi přijímající země
(oznámeno pod číslem K(2000) 552)
(2000/229/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1267/1999 ze dne 21. června 1999 o zřízení nástroje předvstupních strukturálních politik [1] (dále jen "ISPA"), a zejména na čl. 4 první pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V čl. 1 odst. 1 druhém pododstavci nařízení (ES) č. 1267/1999 je stanoven seznam zemí, které mohou získat pomoc z ISPA.
4 prvního pododstavce nařízení (ES) č. 1267/1999 Komise vypracuje orientační přidělení celkové částky pomoci Společenství z ISPA mezi přijímající státy na základě kritérií počtu obyvatel, HDP na obyvatele ve vztahu k paritě kupní síly a rozlohy státu.
Toto přidělení může být upraveno podle druhého pododstavce téhož článku.
(3) Článek 15 nařízení (ES) č. 1267/1999 stanoví, že přistoupením k Evropské unii pozbývá země nárok na podporu z ISPA a že takto uvolněné prostředky budou přerozděleny mezi další přijímající země.
(4) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro nástroj předvstupních strukturálních politik,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Orientační rozdělení celkové částky pomoci Společenství z ISPA mezi přijímající země je uvedeno v příloze tohoto rozhodnutí.
Orientační rozdělení se upraví, jestliže přijímající země pozbude nárok na podporu z ISPA v důsledku přistoupení k Evropské unii.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 9. března 2000
o nezařazení pyrazofosu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS a odnětí povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tuto účinnou látku
(oznámeno pod číslem K(2000) 655)
(Text s významem pro EHP)
(2000/233/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 97/73/ES [2],
s ohledem na nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 ze dne 11. prosince 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro první etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1199/97 [4], a zejména na čl. 7 odst. 3a písm. b) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V nařízení Komise (ES) č. 933/94 [5] naposledy pozměněném nařízením (ES) č. 2230/95 [6] byly stanoveny účinné látky přípravků na ochranu rostlin, byly jmenovány členské státy zpravodajové pro provádění nařízení (EHS) č. 3600/92 a byli uvedeni oznamovatelé pro každou účinnou látku.
(2) Pyrazofos je jednou z 90 účinných látek, kterých se týká první etapa pracovního programu stanoveného v čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS.
(3) V souladu s čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EHS) č. 3600/92 předložilo Nizozemsko jako jmenovaný členský stát zpravodaj dne 14. května 1998 Komisi zprávu o svém hodnocení informací předložených jediným oznamovatelem v souladu s čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení.
(4) Předložená zpráva byla přezkoumána členskými státy a Komisí v rámci Stálého rostlinolékařského výboru. Toto přezkoumání bylo v souladu s čl. 7 odst. 6 nařízení (ES) č. 3600/92 dokončeno dne 20. července 1999 formou zprávy Komise o přezkoumání pyrazofosu.
(5) Z provedených hodnocení vyplývá, že předložené informace dostatečně neprokazují, že přípravky na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku vyhovují požadavkům stanoveným v čl. 5 odst. 1 písm. a) a b) a v čl. 5 odst. 2 písm. b) směrnice 91/414/EHS.
(6) Jediný oznamovatel informoval Komisi a členský stát zpravodaje o tom, že si nadále nepřeje účastnit se pracovního programu pro tuto účinnou látku.
Další informace nezbytné pro dosažení úplného souladu s požadavky směrnice 91/414/EHS tedy nebudou předloženy.
(7) Tuto účinnou látku není tudíž možné zařadit do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
(8) V souladu s čl. 4 odst. 6 směrnice 91/414/EHS musí být poskytnuta lhůta pro likvidaci, uskladnění, uvedení na trh a použití stávajících zásob.
(9) Tímto rozhodnutím není dotčeno použití směrnice Rady 90/642/EHS [7] naposledy pozměněné směrnicí Komise 1999/71/ES [8], a zejména článku 5b uvedené směrnice.
(10) Tímto rozhodnutím není dotčeno žádné opatření, které Komise může v pozdější etapě přijmout pro tuto účinnou látku v rámci směrnice Rady 79/117/EHS [9].
(11) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Pyrazofos se nezařazuje jako účinná látka do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
Článek 2
Členské státy zajistí, aby
1. povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících pyrazofos byla odňata do šesti měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí;
2. ode dne oznámení tohoto rozhodnutí nebyla na základě odchylky stanovené v čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS udělována nebo obnovována žádná povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících pyrazofos.
Článek 3
Členské státy poskytnou lhůtu pro likvidaci, uskladnění, uvedení na trh a použití stávajících zásob v souladu s čl. 4 odst. 6 směrnice 91/414/EHS, která je co možná nejkratší a nepřesáhne dobu 18 měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 9. března 2000
o nezařazení monolinuronu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS a odnětí povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tuto účinnou látku
(oznámeno pod číslem K(2000) 656)
(Text s významem pro EHP)
(2000/234/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 97/73/ES [2],
s ohledem na nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 ze dne 11. prosince 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro první etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1199/97 [4], a zejména na čl. 7 odst. 3a písm. b) uvedeného nařízení;
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V nařízení Komise (ES) č. 933/94 [5] naposledy pozměněném nařízením (ES) č. 2230/95 [6] byly stanoveny účinné látky přípravků na ochranu rostlin, byly jmenovány členské státy zpravodajové pro provádění nařízení (EHS) č. 3600/92 a byli uvedeni oznamovatelé pro každou účinnou látku.
(2) Monolinuron je jednou z 90 účinných látek, kterých se týká první etapa pracovního programu stanoveného v čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS.
(3) V souladu s čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EHS) č. 3600/92 předložilo Spojené království jako jmenovaný členský stát zpravodaj dne 30. dubna 1996 Komisi zprávu o svém hodnocení informací předložených jediným oznamovatelem v souladu s čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení.
(4) Předložená zpráva byla přezkoumána členskými státy a Komisí v rámci Stálého rostlinolékařského výboru. Toto přezkoumání bylo v souladu s čl. 7 odst. 6 nařízení (ES) č. 3600/92 dokončeno dne 20. července 1999 formou zprávy Komise o přezkoumání monolinuronu.
(5) Z provedených hodnocení vyplývá, že předložené informace dostatečně neprokazují, že přípravky na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku vyhovují požadavkům stanoveným v čl. 5 odst. 1 písm. a) a b) a v čl. 5 odst. 2 písm. b) směrnice 91/414/EHS.
(6) Jediný oznamovatel informoval Komisi a členský stát zpravodaje o tom, že si nadále nepřeje účastnit se pracovního programu pro tuto účinnou látku.
Další informace nezbytné pro dosažení úplného souladu s požadavky směrnice 91/414/EHS tedy nebudou předloženy.
(7) Tuto účinnou látku není tudíž možné zařadit do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
(8) V souladu s čl. 4 odst. 6 směrnice 91/414/EHS musí být poskytnuta lhůta pro likvidaci, uskladnění, uvedení na trh a použití stávajících zásob.
(9) Tímto rozhodnutím není dotčeno žádné opatření, které Komise může v pozdější etapě přijmout pro tuto účinnou látku v rámci směrnice Rady 79/117/EHS [7].
(10) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Monolinuron se nezařazuje jako účinná látka do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
Článek 2
Členské státy zajistí, aby
1. povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících monolinuron byla odňata do šesti měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí;
2. ode dne oznámení tohoto rozhodnutí nebyla na základě odchylky stanovené v čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS udělována nebo obnovována žádná povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících monolinuron.
Článek 3
Členské státy poskytnou lhůtu pro likvidaci, uskladnění, uvedení na trh a použití stávajících zásob v souladu s čl. 4 odst. 6 směrnice 91/414/EHS, která je pokud možno co nejkratší a nepřesáhne dobu 18 měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 9. března 2000,
kterým se mění rozhodnutí 97/830/ES s ohledem na místa vstupu do Německa
(oznámeno pod číslem K(2000) 501)
(Text s významem pro EHP)
(2000/238/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 93/43/EHS ze dne 14. června 1993 o hygieně potravin [1], a zejména na čl. 10 odst. 1 uvedené směrnice,
po konzultaci s členskými státy,
vzhledem k těmto důvodům;
(1) v rozhodnutí 97/830/ES [2] ve znění rozhodnutí 98/400/ES [3] přijala Komise opatřením kterým se stanoví zvláštní podmínky pro dovoz pistácií a některých výrobků získaných z pistácií pocházejících nebo zasílaných z Íránu;
(2) do přílohy II rozhodnutí 97/830/ES je třeba vložit další dvě místa vstupu do Německa, přes která mohou být pistácie a produkty dováženy;
(3) za účelem jasnosti by proto měla být příloha II nahrazena,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha II rozhodnutí 97/830/ES se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 13. března 2000
o uzavření dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Švýcarskou konfederací na straně druhé o protokolu č. 2 k dohodě mezi Evropským hospodářským společenstvím a Švýcarskou konfederací
(2000/239/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 ve spojení s první větou čl. 300 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě vzájemnosti byla sjednána dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Švýcarskou konfederací na straně druhé o protokolu č. 2 k dohodě mezi Evropským hospodářským společenstvím a Švýcarskou konfederací [1] za účelem zlepšení obchodních ujednání a vyřešení určitých souvisejících problémů.
(2) Mají být přijata opatření nezbytná pro provádění tohoto rozhodnutí v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [2].
(3) Má být schválena uvedená dohoda,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Švýcarskou konfederací na straně druhé o protokolu č. 2 k dohodě mezi Evropským hospodářským společenstvím a Švýcarskou konfederací se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Opatření nezbytná pro provádění tohoto rozhodnutí se přijmou v souladu s řídícím postupem uvedeným v čl. 3 odst. 2.
Článek 3
1. Komisi je v horizontálních otázkách týkajících se obchodu se zpracovanými zemědělskými produkty, které nejsou uvedeny v příloze II, nápomocen řídící výbor uvedený v článku 15 nařízení Rady (ES) č. 3448/93 [3].
2. V případě odkazu na tento odstavec se použijí články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Období uvedené v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES se stanovuje na jeden měsíc.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 4
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat dohodu zavazující Společenství.
Článek 5
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem svého vyhlášení
Rozhodnutí Rady
ze dne 20. března 2000,
kterým se mění rozhodnutí 97/787/ES, kterým se poskytuje mimořádná finanční pomoc Arménii a Gruzii, za účelem jejího rozšíření na Tádžikistán
(2000/244/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 308 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1]
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě rozhodnutí Rady 97/787 je poskytována mimořádná finanční pomoc Arménii a Gruzii [2].
(2) Současně se svým rozhodnutím poskytnout mimořádnou finanční pomoc Arménii a Gruzii souhlasila Rada zvážit podobnou akci pro Tádžikistán, jakmile to okolnosti dovolí.
(3) Tádžikistán provádí zásadní politické a hospodářské reformy a vyvíjí značné úsilí o zavedení tržního hospodářství.
(4) S ohledem na počáteční výsledky, zejména pokud jde o růst a snižování inflace, by tyto reformy měly pokračovat především s cílem zlepšit životní podmínky obyvatelstva a vytvářet pracovní místa.
(5) Očekává se rozvoj obchodních a hospodářských vztahů mezi Společenstvím a Tádžikistánem.
Tádžikistán splňuje podmínky pro uzavření dohody o partnerství a spolupráci s Evropskými společenstvími a jejich členskými státy a formálně požádal o brzké uzavření takové dohody;
(6) V červnu 1998 se Tádžikistán dohodl s Mezinárodním měnovým fondem (MMF) na tříleté facilitě posílené strukturální změny.
(7) Tádžické orgány se formálně zavázaly, že plně uhradí veškeré stávající finanční závazky vůči Společenství a Tádžikistán zajistí minimální obsluhu stávajících pohledávek Společenství.
(8) Tádžické orgány formálně požádaly Společenství o mimořádnou finanční podporu.
(9) Tádžikistán je zemí s nízkými příjmy a čelí obzvláště kritickým hospodářským, sociálním a politickým okolnostem.
Tato země je způsobilá pro poskytnutí vysoce výhodných půjček od Světové banky a MMF.
(10) Vysoce výhodná finanční pomoc od Společenství ve formě dlouhodobých půjček a přímých grantů je vhodným opatřením pro pomoc přijímající zemi v této kritické situaci.
(11) Tato pomoc, jak ve formě půjček, tak grantů, je vysoce výjimečná a v žádném případě nepředjímá budoucnost.
(12) Zahrnutím grantů do této pomoci nejsou dotčeny pravomoci rozpočtového orgánu.
(13) Tato pomoc by měla být řízena Komisí.
(14) Komise musí dohlížet na to, aby byla finanční pomoc použita v souladu s pravidly rozpočtové kontroly.
(15) Při provádění tohoto rozhodnutí přihlédne Komise k pokroku, ke kterému došlo ve vnitrotádžickém mírovém procesu, zejména pokud jde o konání voleb za přijatelných podmínek.
(16) Před předložením svého návrhu konzultovala Komise Hospodářský a finanční výbor.
(17) Smlouva nestanoví pro přijetí tohoto rozhodnutí jiné pravomoci než pravomoci podle článku 308,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Rozhodnutí 97/787/ES se mění takto:
1) V článku 1 se odstavce 1 až 3 nahrazují tímto:
"1. Společenství poskytne Arménii, Gruzii a Tádžikistánu mimořádnou finanční pomoc ve formě dlouhodobých půjček a přímých grantů.
2. Celková částka půjček této pomoci bude činit nejvýše 245 milionů eur s maximální splatností do 15 let a dobou odkladu 10 let.
Za tímto účelem je Komise zmocněna půjčit si jménem Společenství potřebné zdroje, které budou předány k dispozici přijímacím zemím ve formě půjček.
3. Částka grantů této pomoci se skládá z částky do 130 miliónů eur na období let 1997 až 2004, a to nejvýše 24 miliónů eur ročně.
Granty jsou poskytovány, pokud je postavení přijímajících zemí jako čistých dlužníků vůči Společenství sníženo zpravidla nejméně o odpovídající částku."
2) V článku 3 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. S výhradou čl. 1 odst. 4 a článku 2 poskytne Komise celkovou výši půjčky poskytované každé zemi spolu s první splátkou grantu. Zbytek grantu poskytne Komise v následných splátkách, s výhradou uvedených ustanovení."
3) V článku 5 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Do 31. prosince 2004 přezkoumá Rada uplatňování tohoto rozhodnutí k tomuto dni na základě podrobné zprávy Komise, která bude též předložena Evropskému parlamentu."
Rozhodnutí Komise
ze dne 2. února 2000
o ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 4 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o výrobky z plochého skla, profilovaného skla a skleněných tvárnic
(oznámeno pod číslem K(1999) 5016)
(Text s významem pro EHP)
(2000/245/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [1] ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na čl. 13 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na Komisi se požaduje, aby mezi dvěma postupy ověřování shody výrobku podle čl. 13 odst. 3 směrnice 89/106/EHS zvolila "v souladu s bezpečností co nejméně obtížný postup"; to znamená, že je nutné rozhodnout, zda je pro daný výrobek nebo skupinu výrobků systém řízení výroby u výrobce, za nějž je odpovědný výrobce, nezbytnou a postačující podmínkou prokázání shody, nebo zda se z důvodů spojených s plněním kritérií uvedených v čl. 13 odst. 4 pro daný účel požaduje účast schváleného certifikačního orgánu.
13 odst. 4 se požaduje, aby byl takto stanovený postup uveden v pověřeních a v technických specifikacích; je tedy žádoucí stanovit výrobky nebo skupiny výrobků, které budou základem pověření a technických specifikací.
(3) Oba postupy podle čl. 13 odst.
3 jsou podrobně popsány v příloze III směrnice 89/106/EHS; je tedy nezbytné jasně specifikovat metody, kterými se musí tyto dva postupy uplatňovat podle přílohy III pro každý výrobek nebo skupinu výrobků, neboť příloha III dává určitým systémům přednost.
(4) Postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. a) odpovídá systémům stanoveným v první možnosti bez průběžného dozoru a v druhé a třetí možnosti bodu ii) oddílu 2 přílohy III a postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. b) odpovídá systémům stanoveným v bodu i) oddílu 2 přílohy III a v první možnosti s průběžným dozorem bodu ii) oddílu 2 přílohy III.
(5) Opatření stanovená tímto rozhodnutím nejsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro stavebnictví.
(6) Rozhodnutí bylo předloženo Radě, která se neusnesla ve lhůtě tří měsíců předpokládané ve směrnici 89/106/EHS.
Navrhovaná opatření tedy přijala Komise,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Shoda výrobků a skupin výrobků stanovených v příloze I se ověřuje postupem, při němž je za systém řízení výroby u výrobce zajišťující, že výrobek je ve shodě s příslušnými technickými specifikacemi, výlučně odpovědný výrobce.
Článek 2
Shoda výrobků stanovených v příloze II se ověřuje postupem, při němž je kromě systému řízení výroby v podniku provozovaném výrobcem na posuzování a dozoru nad řízením výroby nebo samotným výrobkem zapojen schválený certifikační orgán.
Článek 3
Postup ověřování shody stanovený v příloze III musí být uveden v pověřeních pro harmonizované normy.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 17. března 2000,
kterým se v zásadě uznává úplnost dokumentace předložené k podrobnému zkoumání s ohledem na možné zařazení RPA407213 (fenamidon) do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh
(oznámeno pod číslem K(2000) 699)
(Text s významem pro EHP)
(2000/251/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 1999/80/ES [2], a zejména na čl. 6 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 91/414/EHS (dále jen "směrnice") stanovila vytvoření seznamu Společenství obsahujícího účinné látky, které jsou povoleny pro použití v přípravcích na ochranu rostlin.
(2) Společnost Rhône-Poulenc Ag. předložila dne 15. září 1999 francouzským orgánům dokumentaci týkající se účinné látky RPA407213 (fenamidon).
(3) Uvedené orgány informovaly Komisi o výsledcích prvního zkoumání úplnosti dokumentace, pokud jde o požadavky na údaje a informace stanovené v příloze II a – pro alespoň jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku – požadavky stanovené v příloze III směrnice. V souladu s čl.
6 odst. 2 žadatel následně předložil dokumentaci Komisi a ostatním členským státům.
(4) Dokumentace týkající se RPA407213 (fenamidon) byla postoupena Stálému rostlinolékařskému výboru dne 17. ledna 2000.
(5) Ustanovení čl. 6 odst. 3 směrnice vyžaduje, aby bylo na úrovni Společenství úředně potvrzeno, že každá z těchto dokumentací vyhovuje požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze II a – pro alespoň jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku – požadavkům stanoveným v příloze III směrnice.
(6) Toto potvrzení je nezbytné k tomu, aby bylo povoleno podrobné zkoumání dokumentace a k tomu, aby bylo členským státům umožněno udělit dočasné povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku při řádném dodržení podmínek stanovených v čl.
8 odst. 1 směrnice, a zejména podmínky týkající se podrobného hodnocení účinné látky a přípravku na ochranu rostlin s ohledem na požadavky stanovené směrnicí.
(7) Tímto rozhodnutím není dotčena možnost požádat žadatele o další údaje nebo informace, pokud při podrobném zkoumání vyjde najevo, že jsou takové informace nebo údaje pro přijetí rozhodnutí nezbytné.
(8) Členské státy a Komise se dohodly na tom, že Francie provede podrobné zkoumání dokumentace týkající se RPA407213 (fenamidon).
(9) Francie co možná nejdříve, nejpozději však do jednoho roku, zašle Komisi zprávu o závěrech tohoto zkoumání, k níž se připojí všechna doporučení ohledně zařazení nebo nezařazení a všechny podmínky s tím související.
Po obdržení této zprávy budou v podrobném zkoumání pokračovat všechny členské státy v rámci Stálého rostlinolékařského výboru.
(10) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Níže uvedená dokumentace s ohledem na navržená použití v zásadě vyhovuje požadavkům na informace stanoveným v příloze II a – pro alespoň jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku – požadavkům stanoveným v příloze III směrnice:
Dokumentace předložená Komisi a členským státům společností Rhône-Poulenc Ag. za účelem zařazení účinné látky RPA407213 (fenamidon) do přílohy I směrnice 91/414/EHS, která byla postoupena Stálému rostlinolékařskému výboru dne 17. ledna 2000.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 253/2000/ES
ze dne 24. ledna 2000,
kterým se zavádí druhá fáze akčního programu Společenství v oblasti vzdělávání "Socrates"
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 149 a 150 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [3],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [4],
na základě společného návrhu schváleného dohodovacím výborem dne 10. listopadu 1999,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Smlouva o založení Evropského společenství stanoví, že činnost tohoto Společenství přispívá mezi jiným k rozvoji kvalitního vzdělávání a odborné přípravy; opatření podle tohoto programu by měla podporovat evropský rozměr vzdělávání a přispívat k rozvoji kvalitního vzdělávání za účelem povzbuzení celoživotního učení;
(2) rozhodnutím č. 819/95/ES Evropského parlamentu a Rady byl zaveden akční program Společenství Socrates [5];
(3) mimořádné zasedání Evropské rady o zaměstnanosti, které se konalo 20. a 21. listopadu 1997 v Lucemburku, uznalo, že celoživotní vzdělávání a odborné vzdělávání mohou podstatně přispět k politikám zaměstnanosti členských států za účelem posílení schopnosti profesního zařazení, schopnosti přizpůsobit se a smyslu pro podnikání a podporování rovných příležitostí;
(4) ve svém sdělení "Směrem k Evropě znalostí" vymezila Komise pokyny pro vytvoření otevřené a dynamické evropské vzdělávací oblasti schopné dosáhnout cíle celoživotního vzdělávání a odborného vzdělávání;
(5) ve své Bílé knize "Výuka a učení – směrem k učící se společnosti" Komise uvádí, že nástup vzdělané společnosti zahrnuje povzbuzování k získávání nových poznatků a za tímto účelem rozvíjení všech forem příležitostí k učení; a ve své Zelené knize "Vzdělávání, odborné vzdělávání, výzkum: překážky nadnárodní mobility" Komise zdůraznila výhody mobility pro jednotlivce i konkurenceschopnost v Evropské unii;
(6) v souladu s přáním Evropského parlamentu je cílem Komise dosáhnout přibližně 10 % míry účasti škol na akci Comenius a přibližně 10 % studentů na činnostech k mobilitě v rámci akce Erasmus;
(7) je třeba podporovat aktivní občanství a zesílit boj proti vyčleňování ve všech jeho formách včetně rasismu a xenofobie; zvláštní pozornost by měla být zaměřena na podporu rovnosti a podporu rovných příležitostí pro muže a ženy; zvláštní pozornost musí být věnována osobám se zvláštními potřebami;
(8) Evropský parlament a Rada ve svém rozhodnutí o mládeži a Rada v rozhodnutí 1999/382/ES o vzdělávání [6] zavedly akční programy Společenství pro mládež a pro oblast vzdělávání, které společně s programem Socrates přispívají k prosazování Evropy znalostí;
(9) je nezbytné k posílení přidané hodnoty akce Společenství, aby Komise ve spolupráci s členskými státy zajistila na všech úrovních soudržnost a doplňkovost mezi akcemi prováděnými v rámci tohoto rozhodnutí a jinými příslušnými politikami, nástroji a akcemi Společenství;
(10) je nezbytné umožnit organizovat společné činnosti zahrnující program Socrates a jiné programy Společenství nebo akce, které mají vzdělávací rozměr, a tak podpořit vzájemnou propojenost a posílit přidanou hodnotu Společenství;
(11) Dohoda o Evropském hospodářském prostoru (Dohoda o EHP) zajišťuje větší spolupráci v oblasti vzdělávání, odborného vzdělávání a mládeže mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně jedné a zeměmi Evropského sdružení volného obchodu (ESVO) účastnícími se na Evropském hospodářském prostoru na straně druhé;
(12) je třeba učinit opatření k otevření tohoto programu i pro účast přidružených zemí střední a východní Evropy v souladu s podmínkami stanovenými v evropských dohodách, v jejich dodatkových protokolech a v rozhodnutích přijatých příslušnými radami přidružení, pro účast Kypru financovanou dodatečnými částkami v souladu s postupy s ním dohodnutými, a pro účast Malty a Turecka, financovanou dodatečnými částkami v souladu se Smlouvou;
(13) program by měl být pravidelně sledován a hodnocen ve spolupráci Komise a členských států, aby jej bylo možno upravovat, zejména priority pro provádění opatření; hodnocení by mělo zahrnovat externí hodnocení provedené nezávislými nestrannými orgány;
(14) v souladu se zásadami subsidiarity a proporcionality vymezenými v článku 5 Smlouvy, nemůže-li být členskými státy uspokojivě dosaženo cílů navrhované akce týkající se příspěvku evropské spolupráce ke kvalitnímu vzdělávání, mimo jiné kvůli potřebě mnohostranného partnerství, mnohostranné mobility a výměně informací v rámci celého Společenství, lze jich z důvodů nadnárodního rozměru akcí a opatření Společenství lépe dosáhnout prostřednictvím Společenství; že toto rozhodnutí nezachází dále, než je nutné pro dosažení těchto cílů;
(15) zlepšením Evropského kreditního systému (ECTS) lze účinným způsobem zajistit, aby mobilita plně dosáhla svých cílů; vysoké školy účastnící se programu jsou vyzývány, aby v co nejširší možné míře využívaly Evropského kreditního systému (ECTS);
(16) toto rozhodnutí stanoví pro celou dobu trvání programu finanční rámec, který představuje přednostní rámec ve smyslu bodu 33 interinstitucionální dohody ze dne 6. května 1999 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí [7], o rozpočtové disciplíně a zlepšení rozpočtového procesu;
(17) nezbytná prováděcí opatření by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [8],
ROZHODLY TAKTO:
Článek 1
Zavedení programu
1. Tímto rozhodnutím se zavádí druhá fáze akčního programu Společenství v oblasti vzdělávání "Socrates" (dále jen "tento program").
2. Tento program se uskuteční v období od 1. ledna 2000 do 31. prosince 2006.
3. Tento program přispěje k podpoře Evropy znalostí prostřednictvím rozvoje evropského rozměru v oblasti vzdělávání a odborného vzdělávání podporováním celoživotního učení, založeného na formálním a neformálním vzdělávání a odborném vzdělávání.
Podporuje získávání poznatků, dovedností a schopností, které napomáhají aktivnímu výkonu občanství a schopnosti profesního zařazení.
4. Tento program podporuje a doplňuje akce uskutečňované členskými státy a v členských státech při plném respektování jejich odpovědnosti za obsah vzdělávání a organizaci systémů vzdělávání a odborného vzdělávání a jejich kulturních a jazykových rozmanitostí.
Článek 2
Cíle programu
Za účelem přispění k rozvoji kvalitního vzdělávání a povzbuzení celoživotního učení, při plném respektování odpovědnosti členských států, jsou cíle tohoto programu následující:
a) posílit evropský rozměr ve vzdělávání na všech úrovních a usnadnit široký nadnárodní přístup ke zdrojům vzdělávání v Evropě a při tom podporovat rovné příležitosti ve všech oblastech vzdělávání;
b) podporovat kvantitativní a kvalitativní zlepšení znalostí jazyků Evropské unie, zejména těch jazyků, které se méně používají a méně učí, a přispívat tak k většímu porozumění a solidaritě mezi obyvatelstvem Evropské unie a podporovat mezikulturní rozměr vzdělávání;
c) podporovat spolupráci a mobilitu v oblasti vzdělávání, zejména:
- povzbuzováním výměn mezi vzdělávacími institucemi,
- podporou otevřeného a distančního vzdělávání,
- povzbuzováním zlepšení při uznávání diplomů a částí studia,
- rozvojem výměny informací
a pomáhat při odstraňování s tím spojených překážek;
d) podporovat inovace v rozvoji vzdělávacích postupů a materiálů včetně případného použití nových technologií a zkoumání otázek, které jsou v oblasti vzdělávání předmětem společného politického zájmu.
Článek 3
Akce Společenství
1. Cíle tohoto programu uvedené v článku 2 jsou uskutečňovány pomocí následujících akcí, jejichž pracovní obsah a používané postupy jsou popsány v příloze:
Akce 1 _BAR_ Školní vzdělávání (Comenius); _BAR_
Akce 2 _BAR_ Vysokoškolské vzdělávání (Erasmus); _BAR_ Akce 3 _BAR_ Vzdělávání dospělých a jiné vzdělávací cesty (Grundtvig); _BAR_ Akce 4 _BAR_ Výuka jazyků a studium jazyků (Lingua); _BAR_
2. Tyto akce jsou prováděny pomocí následujících druhů opatření ve formě nadnárodních operací, které mohou spojovat více opatření: a) podpora nadnárodní mobility osob v oblasti vzdělávání v Evropě;
b) podpora používání informačních a komunikačních technologií ve vzdělávání;
c) podpora rozvoje nadnárodních sítí spolupráce usnadňujících výměnu zkušeností a dobré praxe;
d) podpora jazykových znalostí a porozumění různým kulturám;
e) podpora pro inovační pilotní projekty založené na nadnárodních partnerstvích, které jsou určeny k vývoji inovací a kvality ve vzdělávání;
f) trvalé zlepšování referenčního materiálu Společenství prostřednictvím:
- sledování a rozboru vnitrostátních vzdělávacích politik,
- sledování a šíření dobré praxe a inovací,
- úplné výměny informací.
Článek 4
Přístup k programu
1. Za podmínek a prováděcích opatření upřesněných v příloze je tento program zaměřen zvláště na:
a) žáky, studenty a jiné učící se osoby;
b) zaměstnance přímo zapojené do vzdělávání;
c) všechny druhy vzdělávacích zařízení upřesněné každým členským státem;
d) osoby a orgány odpovědné za systémy a politiky vzdělávání na místní, regionální a vnitrostátní úrovni v rámci členských států.
2. Veřejné nebo soukromé orgány, které spolupracují se vzdělávacími zařízeními, se rovněž mohou účastnit vhodných akcí podle tohoto programu, zejména:
- místní a oblastní orgány a organizace,
- sdružení činná v oblasti vzdělávání, včetně studentských, žákovských, učitelských a rodičovských sdružení,
- společnosti a konsorcia, obchodní organizace a obchodní a průmyslové komory;
- sociální partneři a jejich organizace na všech úrovních,
- výzkumná střediska a orgány.
Článek 5
Provádění programu a spolupráce s členskými státy
1. Komise
- zajišťuje provádění akcí Společenství, na něž se tento program vztahuje, v souladu s přílohou,
- konzultuje sociální partnery a příslušná sdružení v oblasti vzdělávání na evropské úrovni a informuje výbor uvedený v čl. 8 odst. 1 o jejich stanoviscích.
2. Členské státy
- učiní nezbytná opatření k zajištění účinného fungování programu na úrovni členských států, týkající se všech stran zúčastněných na vzdělávání v souladu s vnitrostátními zvyklostmi,
- zřídí vhodnou strukturu pro koordinované řízení provádění akcí programu na úrovni členských států (vnitrostátní agentury Socrates),
- usilují o přijetí takových opatření, jaká považují za potřebná k odstranění právních a správních překážek bránících přístupu k tomuto programu,
- přijímají opatření k tomu, aby bylo zajištěno, že možná součinnost s jinými programy Společenství bude uskutečňována na úrovni členského státu.
3. Ve spolupráci s členskými státy Komise zajistí
- přechod mezi akcemi prováděnými v rámci předcházejícího programu v oblasti vzdělávání (Socrates) založeného rozhodnutím č. 819/95/ES a akcemi prováděnými v rámci tohoto programu,
- šíření výsledků akcí, které byly podniknuty v rámci předcházejícího programu v oblasti vzdělávání (Socrates) a akcí tohoto programu,
- vhodné informování, zveřejňování a sledování s ohledem na akce podporované tímto programem.
Článek 6
Společné akce
V rámci procesu vytváření Evropy znalostí mohou být prováděna opatření obsažená v tomto programu v souladu s postupem stanoveným v čl. 8 odst. 2 jako společné akce s příbuznými programy a akcemi Společenství, zejména s programy Leonardo da Vinci a Mládež pro Evropu, jakož i s programy Společenství v oblasti výzkumu a rozvoje a nových technologií.
Článek 7
Prováděcí opatření
1. Opatření nezbytná k provádění tohoto rozhodnutí týkající se záležitostí uvedených níže se přijímají v souladu s řídícím postupem uvedeným v čl. 8 odst. 2:
a) roční plán práce včetně priorit, témat pro společné akce a výběrových kritérií a postupů;
b) finanční podpora, kterou poskytne Společenství (obnosy, trvání a příjemci) a obecné pokyny pro provádění programu;
c) roční rozpočet a rozpis finančních prostředků na jednotlivé akce programu;
d) rozpis peněžních prostředků mezi jednotlivými členskými státy na decentralizované akce;
e) opatření pro sledování a hodnocení programu a pro šíření a předávání výsledků;
f) návrhy Komise pro výběr projektů včetně projektů v rámci akce 7 (společné akce).
2. Opatření nezbytná k provádění tohoto rozhodnutí týkající všech ostatních záležitostí se přijímají v souladu s poradním postupem uvedeným v čl. 8 odst. 3.
Článek 8
Výbor
1. Komisi je nápomocen výbor.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 tohoto rozhodnutí 1999/468/ES je dva měsíce.
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 3 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
4. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 9
Spolupráce s ostatními programovými výbory a informace o ostatních iniciativách Společenství
1. Výbor zajistí pravidelnou a strukturovanou spolupráci s výborem zřízeným v rámci akčního programu "Leonardo da Vinci" pro provádění politiky Společenství v oblasti odborného vzdělávání, jakož i s výborem zřízeným v rámci akčního programu Společenství "Mládež pro Evropu".
2. Pro zajištění soudržnosti tohoto programu s jinými opatřeními uvedenými v článku 11 informuje Komise pravidelně výbor o iniciativách Společenství přijatých v oblasti vzdělávání, odborného vzdělávání a mládeže, včetně spolupráce se třetími zeměmi a mezinárodními organizacemi.
Článek 10
Financování
1. Finanční rámec pro provádění tohoto programu se pro období upřesněné v článku 1 tímto stanoví na 1850 milionů EUR.
2. Roční prostředky schvaluje rozpočtový orgán v rámci finančního výhledu.
Článek 11
Slučitelnost a doplňkovost
1. Komise ve spolupráci s členskými státy zajistí celkovou slučitelnost a doplňkovost s jinými významnými politikami Společenství, nástroji a akcemi.
Program přispěje k dosažení cílů politiky Společenství v oblastech rovnosti, rovných příležitostí pro muže ženy a a podpory sociálního začlenění.
Komise zajistí účinné spojení mezi tímto programem a programy a akcemi v oblasti vzdělávání uskutečňovanými v rámci spolupráce Společenství se třetími zeměmi a příslušnými mezinárodními organizacemi.
2. Při provádění opatření v rámci tohoto programu bere Komise a členské státy v úvahu priority uvedené v obecných zásadách zaměstnanosti, které přijala Rada jako součást koordinované strategie v oblasti zaměstnanosti.
Článek 12
Účast zemí ESVO/EHP, přidružených zemí střední a východní Evropy, Kypru, Malty a Turecka
Tento program je otevřen účasti:
- zemí ESVO/EHP v souladu s podmínkami stanovenými v Dohodě o EHP,
- přidružených zemí střední a východní Evropy v souladu s podmínkami uvedenými v evropských dohodách, jejich dodatkových protokolech a v rozhodnutích příslušných rad přidružení,
- Kypru, financované dodatečnými prostředky v souladu s postupy dohodnutými s touto zemí,
- Malty a Turecka, financované z dodatečných prostředků v souladu s ustanoveními Smlouvy.
Článek 13
Mezinárodní spolupráce
V rámci tohoto programu a v souladu s postupem stanoveným v čl. 8 odst. 2, může Komise spolupracovat se třetími zeměmi a s příslušnými mezinárodními organizacemi, zejména s Radou Evropy.
Článek 14
Sledování a hodnocení
1. Komise ve spolupráci s členskými státy pravidelně sleduje tento program.
Výsledky procesu sledování a hodnocení by měly být využity při provádění programu.
Sledování zahrnuje zprávy uvedené v odstavci 3 a určité činnosti.
2. Komise tento program pravidelně hodnotí ve spolupráci s členskými státy.
Toto hodnocení má za účel posoudit význam, účinnost a dopad prováděných akcí ve srovnání s cíli uvedenými v článku 2. Přihlédne rovněž k dopadu programu jako celku.
Hodnocení rovněž přezkoumá doplňkovost mezi akcemi v rámci tohoto programu a akcemi uskutečňovanými v rámci dalších příslušných politik, nástrojů a akcí Společenství.
V souladu s kritérii stanovenými s využitím postupu uvedeného v čl. 8 odst. 2 podléhá tento program pravidelnému nezávislému externímu hodnocení.
3. Členské státy předloží do 31. prosince 2003 a 30. června 2007 zprávy o provádění a dopadu tohoto programu.
4. Komise předloží Evropskému parlamentu, Radě, Hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů:
- při přistoupení nových členských států zprávu o finančních důsledcích těchto přistoupení na program, doprovázenou případně finančními návrhy, jak se vypořádat s finančními důsledky těchto přistoupení na program, v souladu s ustanoveními interinstitucionální dohody ze dne 6. května 1999 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové disciplíně a zlepšení rozpočtového procesu a se závěry zasedání Evropské rady v Berlíně v březnu 1999.
Evropský parlament a Rada přijmou rozhodnutí o těchto návrzích co nejdříve,
- prozatímní hodnotící zprávu o dosažených výsledcích a o kvalitativních a kvantitativních aspektech provádění tohoto programu do 30. června 2004,
- sdělení o pokračování tohoto programu do 31. prosince 2006,
- dodatečně hodnotící zprávu do 31. prosince 2007.
Článek 15
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Rozhodnutí Komise
ze dne 20. března 2000,
kterým se mění rozhodnutí 94/984/ES, kterým se stanoví požadavky na veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz čerstvého drůbežího masa z některých třetích zemí, pokud jde o Argentinu
(oznámeno pod číslem K(2000) 703)
(Text s významem pro EHP)
(2000/254/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/494/EHS ze dne 26. června 1991 o veterinárních předpisech pro obchod s čerstvým drůbežím masem uvnitř Společenství a jeho dovoz ze třetích zemí [1], naposledy pozměnou směrnicí 1999/89/ES [2], a zejména na články 11 a 12 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutím Komise 94/984/ES [3] naposledy pozměněným rozhodnutím 1999/549/ES [4] byly stanoveny veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz čerstvého drůbežího masa z některých třetích zemí.
Byla stanovena dvě různá osvědčení, vzor A a vzor B. Jejich použití závisí na situaci týkající se newcastleské choroby v dotyčné zemi.
(2) Argentina je uvedena v seznamu přílohy I rozhodnutí 94/984/ES jako třetí země, která má povoleno používat osvědčení vzoru B stanovené v příloze II uvedeného rozhodnutí.
(3) V červenci byla v Argentině útvary Komise provedena kontrola se záměrem přezkoumat situaci ohledně newcastleské choroby a od této země byly získány doplňkové informace.
(4) Zdá se, že v souladu s výsledky této kontroly a předloženými informacemi se situace ohledně newcastleské choroby
Rozhodnutí Rady
ze dne 20. března 2000
o určení zvláštního institutu odpovědného za stanovení kritérií nezbytných pro normalizaci sérologických testů pro sledování účinnosti očkovacích látek proti vzteklině
(2000/258/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/65/EHS ze dne 13. července 1992 o veterinárních předpisech pro obchod se zvířaty, spermatem, vajíčky a embryi uvnitř Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní veterinární předpisy Společenství uvedené v příloze A oddíle I směrnice 90/425/EHS [1], a zejména na čl. 10 odst. 6 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 92/65/EHS stanoví alternativní systém karantény pro vstup některých domácích masožravců na území některých členských států prostých vztekliny.
Zmíněný systém vyžaduje kontroly účinnosti očkování těchto zvířat titrací protilátek.
(2) Aby byl zaručen účinný systém sledování laboratoří, které budou provádět tyto analýzy, je třeba zavést systém schvalování těchto laboratoří na úrovni Společenství.
(3) Schvalování těchto laboratoří musí koordinovat referenční laboratoř Společenství pro tyto otázky.
(4) Laboratoř "Agence française de sécurité sanitaire des aliments de Nancy" (Francouzská agentura pro hygienickou bezpečnost potravin v Nancy) splňuje podmínky požadované pro to, aby mohla být určena referenční laboratoří Společenství pro tyto otázky.
(5) Tato referenční laboratoř může obdržet podporu od Společenství stanovenou v článku 28 rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [2].
(6) Opatření nezbytná pro provádění tohoto rozhodnutí musí být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [3],
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Laboratoř "Agence française de sécurité sanitaire des aliments de Nancy" (AFSSA, Nancy), o níž jsou uvedeny bližší údaje v příloze I, se určuje jako zvláštní institut odpovědný za stanovení kritérií nezbytných pro normalizaci sérologických testů ke sledování účinnosti očkovacích látek proti vzteklině.
Článek 2
Úkoly laboratoře uvedené v článku 1 jsou stanoveny v příloze II.
Článek 3
Laboratoř uvedená v článku 1 zasílá Komisi seznam laboratoří ve Společenství, které se mají schválit pro provádění sérologických testů pro sledování účinnosti očkovacích látek proti vzteklině.
Tyto laboratoře se schvalují postupem podle čl. 5 odst.
Článek 4
Přílohy této směrnice se mění postupem podle čl. 5 odst. 2.
Článek 5
1. Komisi je nápomocen Stálý veterinární výbor (dále jen "výbor") zřízený článkem 1 rozhodnutí 68/361/EHS [4].
2. Má-li být zahájen postup podle tohoto odstavce, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Období stanovené v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 27. března 2000
o zlepšení výměny informací k boji proti padělaným cestovním dokladům
(2000/261/SVV)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 34 odst. 2 písm. c) této smlouvy,
s ohledem na podnět Spolkové republiky Německo [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Padělané cestovní doklady dosáhly v oblasti cestovních dokladů znepokojivého rozsahu.
(2) Společnou akcí Rady ze dne 3. prosince 1998 [3] byl zřízen počítačový systém archivace vyobrazení a výměny informací ("FADO").
(3) Zlepšením výměny informací o padělaných cestovních dokladech se omezí padělání dokladů, a tím lze účinně přispět k boji proti trestné činnosti a obchodu s lidmi.
(4) Používáním jednotných postupů shromažďování informací se usnadní a urychlí provádění trestních řízení.
(5) Tímto rozhodnutím není dotčena pravomoc členských států v oblasti uznávání cestovních pasů, cestovních dokladů, víz nebo jiných průkazů totožnosti,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
1. K dalšímu zlepšení výměny informací mezi členskými státy o padělaných dokladech se zřizuje ohlašovací systém pro odhalování padělaných cestovních dokladů.
Jeho účelem je:
a) usnadnit odhalování padělaných cestovních dokladů při jejich kontrole a
b) zvýšit účinnost pátrání po odcizených cestovních dokladech se zvláštním přihlédnutím k sériovému číslu cestovního dokladu.
2. Výměna informací nezahrnuje osobní údaje.
Článek 2
1. Pro předávání informací podle článku 1 se používá standardní formulář uvedený v příloze 1.
2. Ústřední jednotka každého členského státu vyměňuje přímo a bez odkladu informace s ústřední jednotkou jiného členského státu.
Informuje dále generální sekretariát Rady.
Článek 3
1. Pro jednotné shromažďování informací, které mohou být potřebné pro pozdější trestní řízení související s padělanými cestovními doklady, používají členské státy pokud možno dotazník uvedený v příloze II.
2. Předávání informací v rámci trestního řízení ve smyslu odstavce 1 jiným členským státům se provádí podle vnitrostátních právních předpisů a mezinárodních smluv.
Článek 4
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost tři měsíce po zveřejnění
Rozhodnutí rady
ze dne 27. března 2000,
kterým se stanoví finanční nařízení upravující rozpočtová hlediska správy vykonávané náměstkem generálního tajemníka Rady pro smlouvy, které uzavírá v zastoupení některých členských států a které se týkají zřízení a fungování komunikační infrastruktury pro schengenské prostředí ("Sisnet")
(2000/265/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na čl. 2 odst. 1 druhý pododstavec první větu Protokolu o začlenění schengenského acquis do rámce Evropské unie, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství (dále jen "schengenský protokol"),
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Náměstek generálního tajemníka Rady byl rozhodnutím 1999/870/ES [1] zmocněn jednat v souvislosti se začleňováním schengenského acquis do rámce Evropské unie v zastoupení některých členských států za účelem uzavírání smluv týkajících se zřízení a fungování komunikační infrastruktury pro schengenské prostředí (dále jen "Sisnet") a tyto smlouvy spravovat.
(2) Finanční závazky vyplývající z těchto smluv nejsou k tíži souhrnného rozpočtu Evropské unie, a proto se na ně nevztahuje finanční nařízení ze dne 21. prosince 1977 o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [2].
(3) Je tedy nezbytné zavést zvláštní pravidla vymezující postupy pro sestavování a plnění rozpočtu, který je nezbytný pro krytí nákladů souvisejících s uzavíráním smluv a s plněním závazků vyplývajících z uzavřených smluv, jakož i postupy pro hrazení příspěvků, které poskytují dotčené státy, a pro předkládání a kontrolu účetnictví.
(4) Je rovněž nezbytné stanovit pravidla platná pro uzavírání těchto smluv.
(5) Toto rozhodnutí rozvíjí schengenského acquis ve smyslu schengenského protokolu,
ROZHODLA TAKTO:
KAPITOLA I
Obecné zásady
Článek 1
Pro účely tohoto finančního nařízení se "rozpočtem" rozumí nástroj, kterým se předem stanoví a pro každý rozpočtový rok schvalují příjmy a výdaje nezbytné pro splnění závazků vyplývajících ze smluv uvedených v rozhodnutí 1999/870/ES.
Článek 2
Toto finanční nařízení stanoví postupy pro uzavírání smluv souvisejících se Sisnetem a pro sestavování a plnění rozpočtu nezbytného pro tyto smlouvy.
Článek 3
1. Rozpočet se dělí na hlavy týkající se rozpočtu nezbytného pro přípravu uzavření dotčených smluv, včetně nákladů vzniklých během přípravy výzev k podávání nabídek pro Sisnet, rozpočtu pro zřízení Sisnetu a provozního rozpočtu Sisnetu.
Je-li to nezbytné, dělí se každá hlava na kapitoly a články.
2. Položky dostupné v rámci každé hlavy nelze použít na výdaje za jinými účely.
Článek 4
Rozpočtové položky se používají v souladu se zásadami řádného finančního řízení, a zejména se zásadami hospodárnosti a efektivnosti nákladů.
Článek 5
Žádný příjem ani výdaj nelze provést jinak než na základě článku rozpočtu.
Aniž je dotčen článek 17, nesmí vzniknout ani být schváleny žádné výdaje přesahující schválené položky.
Článek 6
1. S výhradou článku 17 se veškeré příjmy a výdaje vykazují v rozpočtu a v účetnictví v plné výši bez jakýchkoli vzájemných zápočtů.
Celkové příjmy pokrývají celkové výdaje.
2. Rozpočtový rok začíná 1. ledna a končí 31. prosince.
3. Příspěvky do rozpočtu poskytnuté státy uvedenými v článku 25 před začátkem rozpočtového roku, k němuž se vztahují, jsou zapsány ve prospěch rozpočtu pro tento rozpočtový rok.
4. Výdaje za rozpočtový rok se zaznamenávají v účetnictví pro tento rok na základě výdajů, jejichž schválení bylo finančnímu kontrolorovi oznámeno nejpozději 31. prosince a u nichž účetní uskutečnil platby před následujícím 15. lednem.
5. Přidělené položky lze použiít výhradně k pokrytí výdajů náležitě přidělených a zaplacených v rozpočtovém roce, pro nějž byly uděleny, nestanoví-li článek 7 jinak, a k pokrytí dlužných částek vztahujících se k předchozím rozpočtovým rokům, pro něž nebyly převedeny žádné položky.
Článek 7
1. Používání položek se řídí těmito pravidly:
a) položky, které nebyly přiděleny do konce rozpočtového roku, pro který byly zapsány v rozpočtu, se ruší;
b) položky odpovídající platbám, které zůstaly dlužné do 31. prosince na základě pravidelných závazků řádně smluvně poskytnutých mezi 1. lednem a 31. prosincem, se automaticky přenášejí výlučně do následujícího rozpočtového roku.
2. Odchylně od odstavce 1 může náměstek generálního tajemníka Rady zaslat pracovní skupině pro Schengenský informační systém (dále jen "pracovní skupina SIS") před 31. prosincem řádně odůvodněné požadavky na přenesení položek dosud nepřidělených k 31. prosinci do dalšího rozpočtového roku, pokud položky zanesené do rozpočtu pro následující rozpočtový rok nepokrývají potřeby.
Přenesení těchto prostředků lze navrhnout pouze z výjimečných důvodů.
Při výkonu svých pravomocí k plnění rozpočtu usiluje náměstek generálního tajemníka na základě požadavků řádné správy přednostně o použití položek schválených pro běžný rozpočtový rok, a teprve po jejich vyčerpání, a použije položky přenesené.
Pracovní skupina SIS rozhodne o těchto požadavcích na přenesení nejpozději do 1. března.
3. Položky přenesené z předchozího rozpočtového roku propadají, pokud nejsou přislíbeny na konci rozpočtového roku, do něhož byly přeneseny.
4. Seznam položek, jež jsou přenášeny automaticky podle odst. 1 písm. b), je pro informaci zaslán pracovní skupině SIS před 1. březnem.
5. Pro účely plnění rozpočtu je používání přenesených položek sledováno odděleně pro každou položku rozpočtu v účetnictví pro běžný rozpočtový rok.
KAPITOLA II
Sestavování rozpočtu
Článek 8
1. Rozpočet se sestavuje v eurech.
2. Náměstek generálního tajemníka Rady předloží pracovní skupině pro Schengenský informační systém (dále jen "pracovní skupina SIS") od 30. září předběžný návrh rozpočtu, ke kterému připojí odůvodnění.
3. Pracovní skupina SIS vydá k tomuto předběžnému návrhu stanovisko.
4. Náměstek generálního tajemníka sestaví návrh rozpočtu a předá jej nejpozději do 31. října státům uvedeným v článku 25.
5. Členské státy uvedené v článku 25, zasedající v Radě, přijmou rozpočet před koncem roku.
6. Na základě rozhodnutí o přijetí rozpočtu řádně oznámeného náměstkem generálního tajemníka státům uvedeným v článku 25 se příspěvky těchto států stávají splatnými.
Článek 9
1. Není-li na začátku rozpočtového roku rozpočet s konečnou platností přijat,
a) lze platby uskutečňovat měsíčně až do výše jedné dvanáctiny všech položek schválených pro každou hlavu rozpočtu pro předcházející rozpočtový rok;
b) mohou být příspěvky států uvedených v článku 25 každý měsíc požadovány až do výše jedné dvanáctiny příspěvků hrazených podle posledního řádně přijatého rozpočtu.
2. Rozhodnutí použít dvanáctinu výdajů a příjmů až do výše tří dvanáctin částek zanesených v posledním řádně přijatém rozpočtu přijímá náměstek generálního tajemníka, který je sdělí dopisem státům uvedeným v článku 25.
3. Při překročení meze tří dvanáctin částek zanesených v posledním řádně přijatém rozpočtu přijímají rozhodnutí o schválení plateb a o požadování příspěvků členské státy uvedené v článku 25, zasedající v Radě.
4. Přijetím rozpočtu s konečnou platností okamžitě končí uplatňování případných opatření přijatých podle odstavců 1, 2 a 3.
Článek 10
1. Případné návrhy doplňkových nebo opravných rozpočtů jsou předkládány, posuzovány a přijímány stejným způsobem a stejným postupem jako rozpočet, jehož odhady pozměňují.
2. Opravný rozpočet je předkládán každý rok v měsíci následujícím po účetní závěrce stanovené v čl. 46 odst. 1 a jeho cílem je zaznamenat zůstatek z plnění rozpočtu v předchozím rozpočtovém roce jako příjem v případě přebytku nebo jako výdaj v případě schodku.
Článek 11
Rozpočet je přístupný veřejnosti.
KAPITOLA III
Plnění rozpočtu a účetnictví
Článek 12
Rozpočet je plněn podle zásady oddělení funkcí schvalující osoby a účetního.
Funkce schvalující osoby, účetního a finančního kontrolora jsou vzájemně neslučitelné.
Článek 13
1. Funkci osoby schvalující příjmy a výdaje vykonává generální ředitel generálního sekretariátu Rady.
Schvalující osoba plní rozpočet jménem náměstka generálního tajemníka a v mezích přidělených položek může přenést své pravomoci na některého ředitele.
2. Schvalující osoba může rozhodovat o převodech mezi články v rámci každé kapitoly.
Se souhlasem pracovní skupiny SIS může rozhodnout o převodech mezi kapitolami v rámci jedné hlavy.
Pracovní skupina SIS uděluje souhlas za stejných podmínek, za jakých vydává stanovisko k rozpočtu.
Článek 14
Funkci finančního kontrolora vykonává finanční kontrolor Rady podle pravidel vztahujících se na výkon jeho funkce.
Článek 15
Inkaso příjmů a platby výdajů provádí účetní generálního ředitelství A generálního sekretariátu Rady.
Článek 16
1. Pro vybrání jakékoli dlužné částky podle článku 25 nebo jakékoli částky dlužné třetí osobou dotčeným státům v rámci uzavření smluv nebo zavedení a fungování Sisnetu musí schvalující osoba vydat inkasní příkaz.
Inkasní příkazy se postupují účetnímu, který je předloží finančnímu kontrolorovi ke schválení.
2. Předmětem tohoto schválení je zajistit, aby
a) došlo k správnému zaznamenání do rozpočtu;
b) příkaz byl v pořádku a v souladu s platnými předpisy;
c) podklady byly v pořádku;
d) dlužník nebo příslušný orgán dlužného státu byl přesně určen;
e) bylo uvedeno datum splatnosti;
f) byly dodrženy zásady řádného finančního řízení uvedené v článku 4;
g) výše a měna částky, jež má být uhrazena, byly přesné.
3. Účetní je pověřen prováděním řádně vystavených inkasních příkazů.
Článek 17
Odchylně od článků 5 a 6
1. lze od výše účtů, faktur nebo výkazů, které se v tomto případě schválí jako čisté částky, odečíst
a) pokuty uložené smluvní straně týkající se přijaté nabídky;
b) opravy částek bezdůvodně zaplacených, které mohou být provedeny srážkou při novém potvrzení stejné povahy, ke kterému dojde v rámci hlavy, kapitoly, článku a rozpočtového roku, kdy došlo k přeplatku.
Slevy, náhrady a srážky uvedené na fakturách a účtech se nezaznamenávají jako samostatný příjem;
2. mohou být znovu použity v položce, ze které byl proveden původní výdaj:
- příjmy z navrácení částek zaplacených bezdůvodně z rozpočtových položek.
K opětnému použití musí dojít před koncem rozpočtového roku následujícího po rozpočtovém roce, v němž byl příjem vybrán.
Článek 18
1. Každé opatření, které by mohlo vést k výdajům z rozpočtu, musí být nejprve předmětem návrhu závazku podaného schvalující osobou účetnímu a musí uvádět účel, částku, zaznamenání výdaje do rozpočtu a věřitele.
Účetní předloží návrh finančnímu kontrolorovi ke schválení.
2. Předmětem tohoto schválení je zajistit, aby
a) byl návrh závazku předložen v souladu s odstavcem 1;
b) došlo k přesnému zaznamenání do rozpočtu;
c) byly dostupné položky rozpočtu;
d) byly dodržovány zásady řádného finančního řízení uvedené v článku 4;
e) výdaj byl v pořádku a v souladu s platnými předpisy.
Článek 19
1. Předmětem potvrzení výdaje schvalující osobou je
a) ověřit oprávněnost žádosti věřitele;
b) určit nebo ověřit existenci a výši pohledávky;
c) ověřit podmínky splatnosti pohledávky;
d) ověřit, zda je poskytnutí služeb nebo dodání zboží je v souladu s předpisy.
2. Schvalující osoba může nechat provést ověření na svou odpovědnost.
Článek 20
1. Schvalující osoba dá účetnímu vydáním platebního příkazu ("schválení") příkaz k zaplacení výdaje, který byl potvrzen.
2. Ve schválení musí být zmíněny
a) rozpočtový rok zaznamenání;
b) hlava, kapitola a článek rozpočtu;
c) částka, jež má být zaplacena, vyjádřená čísly a slovy s uvedením měny;
d) jméno a adresa věřitele;
e) účel výdaje;
f) způsob platby;
g) čísla a data odpovídajících schválení závazku.
3. Platební příkaz je datován a podepsán schvalující osobou.
4. Účetní předloží platební příkaz s původními podklady finančnímu kontrolorovi ke schválení.
5. Účelem schválení je zajistit, aby
a) platební příkaz byl řádně vydán;
b) platební příkaz se shodoval se závazkem výdaje a jeho výše byla správná s ohledem na zásady řádného finančního řízení uvedené v článku 4;
c) došlo k přesnému zaznamenání do rozpočtu;
d) byly dostupné položky v odpovídající hlavě nebo článku rozpočtu;
e) podklady byly v pořádku a
f) byl správně označen věřitel.
6. Každý výdaj musí být předem kryt příspěvky států uvedených v článku 25, nebo není-li tomu tak, bankovním úvěrem.
Náklady na úvěr k předběžnému financování pro případ nezaplacení příspěvků se rozdělují mezi státy, které jsou v prodlení, poměrně k jejich nezaplaceným příspěvkům a s ohledem na délku prodlení.
Článek 21
Platby se provádějí prostřednictvím bankovního účtu založeného v souladu s článkem 17 rozhodnutí Rady 1999/323/ES [3] na jméno generálního sekretariátu Rady.
Příkazy k bankovním převodům vydané podle tohoto finančního nařízení vyžadují společný podpis dvou úředníků jmenovaných náměstkem generálního tajemníka, přičemž jeden z nich musí být podpis účetního.
Článek 22
Odmítne-li finanční kontrolor vydat schválení podle článků 16, 18 nebo 20 a trvá-li schvalující osoba na svém návrhu, je věc předložena náměstku generálního tajemníka.
S výjimkou případů, kdy se jedná o dostupnost položek, může náměstek generálního tajemníka řádně odůvodněným rozhodnutím zvrátit zamítnutí schválení a potvrdit inkasní příkaz, závazek výdaje nebo platební příkaz.
Náměstek generálního tajemníka o tomto rozhodnutí uvědomí ve lhůtě jednoho měsíce Účetní dvůr.
Rozhodnutí je vykonatelné ode dne odmítnutí schválení.
Článek 23
Schvalující osoba, finanční kontrolor a účetní nesou při nedodržení tohoto finančního nařízení odpovědnost stanovenou ve služebním řádu úředníků Evropských společenství.
Článek 24
Účetnictví se vede pro každý kalendářní rok metodou podvojného účetnictví.
Vykazuje veškeré příjmy a výdaje za rozpočtový rok.
KAPITOLA IV
Příspěvky států
Článek 25
1. Příjmy rozpočtu tvoří finanční příspěvky těchto členských států: Belgie, Dánska, Německa, Řecka, Španělska, Francie, Itálie, Lucemburska, Nizozemska, Rakouska, Portugalska, Finska a Švédska, a také Islandu a Norska.
2. Finanční příspěvky těchto států stanovené v rozpočtu se vyjadřují v eurech.
Článek 26
Státy uvedené v článku 25 poskytnou své finanční příspěvky náměstku generálního tajemníka v souladu s následujícím klíčem.
Rozdělení příspěvků mezi členské státy uvedené v článku 25 na jedné straně a Island a Norsko na straně druhé se každoročně určí na základě podílu každého dotčeného členského státu a Islandu a Norska na celkovém hrubém domácím produktu (HDP) všech států uvedených v článku 25 za předcházející rok.
Rozdělení příspěvků mezi dotčené členské státy se každoročně určí po odečtení příspěvků Islandu a Norska na základě podílu zdrojů z DPH každého z těchto členských států na celkových zdrojích z DPH Evropských společenství, jak byl stanoven při poslední opravě rozpočtu Unie během předchozího rozpočtového roku.
Článek 27
1. Náměstek generálního tajemníka zašle žádosti o příspěvky dopisem každému státu uvedenému v článku 25 prostřednictvím vnitrostátních správních orgánů, jejichž údaje mu byly sděleny.
2. Tento dopis obsahuje
a) rozhodnutí o přijetí rozpočtu nebo v případě použití článku 9 rozhodnutí požadovat příspěvky předběžně ve výši jedné dvanáctiny;
b) částku, jež má každý stát uhradit, vypočítanou v eurech podle klíče zmíněného v článku 26;
c) nezbytné údaje pro hrazení příspěvku.
3. Příspěvky se platí na bankovní účet uvedený v článku 21.
4. Příspěvky jsou splatné v eurech.
Článek 28
1. Státy uvedené v článku 25 jsou vyzvány k zaplacení 25 % svých příspěvků nejpozději do 15. února, 1. dubna, 1. července a 1. října.
2. Nesplní-li stát své finanční povinnosti, vztahují se na něj obdobně platná pravidla Společenství o úroku z prodlení při hrazení příspěvků do rozpočtu Unie, nezávisle na případných nákladech, jež by tento stát měl nést v souladu s čl. 20 odst. 6.
KAPITOLA V
Uzavírání smluv
Článek 29
1. Smlouvy za účelem koupě nebo nájmu movitých věcí nebo poskytnutí služeb musí mít písemnou formu.
2. Všechny výše uvedené smlouvy, jejichž odhadovaná hodnota je rovna mezím stanovené směrnicí Rady 93/36/EHS ze dne 14. června 1993 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na dodávky [4] nebo ve směrnici Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby [5] nebo vyšší než tyto meze, jsou uzavírány na výzvu k podávání nabídek v souladu s ustanoveními zmíněných směrnic a s jejich pozdějšími změnami (dále jen "směrnice Rady o postupech při zadávání veřejných zakázek").
3. Smlouvy, jejichž odhadovaná hodnota nepřesahuje meze stanovené ve směrnicích Rady o postupech při zadávání veřejných zakázek, lze uzavřít přímou dohodou.
V tomto případě jsou členské státy uvedené v článku 25 rovněž povinny umožnit v co nejvyšší míře a vhodnými prostředky, aby dodavatelé, kteří jsou schopni dodávat dotčené zboží a služby, podali konkurenční nabídky.
4. Výzvy k podávání nabídek zpravidla zveřejňuje generální sekretariát Rady jménem členských států uvedených v článku 25 ve všech členských státech.
5. Výzvy k podávání nabídek a kritéria výběru a kritéria pro udělení zakázky stanoví a upravují směrnice Rady o postupech při zadávání veřejných zakázek doplněné tímto finančním nařízením.
6. Výzvy k podávání nabídek připravuje generální sekretariát Rady jménem členských států uvedených v článku 25, a zejména obsahují údaje o
a) postupu podávání a předkládání nabídek, zejména případný požadavek na vyplnění vzorového dotazníku;
b) případném odkazu na obecné podmínky použitelné pro dotčenou smlouvu (dodávky nebo služby) a o dokumentu týkajícím se zvláštních podmínek dotčené smlouvy;
c) ujednání, podle něhož předložení nabídky zahrnuje přijetí obecných podmínek, na něž se odkazuje;
d) případných podmínkách k provedení prohlídky, jež musí být v případě prohlídky na místě přesně vymezené;
e) období platnosti nabídek, během kterého je uchazeč povinen zachovat její podmínky;
f) pokutách stanovených jako sankce za neplnění smluvních ujednání;
g) údajích, které musí být obsaženy ve fakturách (nebo v odpovídajících souvisejících dokladech);
h) zákazu jakéhokoli styku týkajícího se otázek souvisejících s dotčenými výzvami k podávání nabídek mezi náměstkem generálního tajemníka, jeho zaměstnanci, zástupci vlád členských států uvedených v článku 25, zástupci vlád Islandu a Norska na jedné straně a uchazeči na straně druhé, kromě výjimečně za těchto podmínek:
před uplynutím lhůty pro podávání nabídek:
i) z podnětu uchazečů:
doplňující informace výhradně za účelem ujasnění povahy výzvy k podávání nabídek lze sdělit všem uchazečům;
ii) z podnětu náměstka generálního tajemníka:
zjistí-li členské státy uvedené v článku 25 nebo Island a Norsko nebo generální sekretariát Rady chybu, nepřesnost, opomenutí nebo jakýkoli druh chyby v psaní nepo počtech ve výzvě k podávání nabídek, může o tom generální sekretariát za stejných podmínek jako u výzvy k podávání nabídek informovat zúčastněné osoby;
iii) po otevření nabídek a z podnětu členských států uvedených v článku 25, Islandu, Norska nebo generálního sekretariátu Rady může být z podnětu generálního sekretariátu Rady kontaktován uchazeč, pokud nabídka vyvolala žádosti o vysvětlení nebo pokud mají být opraveny zřejmé chyby v psaní nebo počtech obsažené v nabídce.
Článek 30
Ve všech případech, kdy byl navázán styk za podmínek stanovených v čl. 29 odst. 6 písm. h), se provede "poznámka do spisu" a tento styk nebo tyto styky se uvedou ve zprávě, která je následně předložena poradnímu výboru uvedenému v článku 36.
Článek 31
U smluv uzavíraných jménem členských států uvedených v článku 25 náměstkem generálního tajemníka nesmí docházet k žádné diskriminaci mezi státními příslušníky členských států a Islandu a Norska na základě jejich státní příslušnosti.
Článek 32
Uplatňují-li se pro navrhovanou smlouvu obecné podmínky, jsou připojeny k výzvě k podávání nabídek.
Rovněž je připojen případný doklad obsahující zvláštní podmínky pro tuto smlouvu.
Článek 33
K podávání nabídek dochází podle výběru uchazeče:
a) poštou,
výzva k podávání nabídek musí upřesnit, že rozhodný je den podání nabídky k poštovní přepravě doložený poštovním razítkem.
Poštovní zásilky musí být doporučené;
b) nebo předáním odpovídajícímu útvaru sekretariátu Rady uchazečem nebo jeho zmocněncem, včetně kurýrní služby:
výzvy k podávání nabídek musí uvádět mezní den a hodinu, do kdy musí být obálky podány, a upřesnit útvar generálního sekretariátu Rady, u kterého se nabídky podávají proti vyhotovení datovaného a podepsaného potvrzení o přijetí.
Datum musí být v obou případech stejné.
Za účelem zachování utajení a vyloučení jakýchkoli obtíží obsahuje výzva k podávání nabídek tuto poznámku: "Nabídky musí být podány v zalepené obálce umístěné do další zalepené obálky.
Na vnitřní obálce je kromě názvu útvaru, kterému je určena, jak je uveden ve výzvě k podávání nabídek, slova "Nabídkové řízení – neotvírat v podatelně".
Jsou-li použity samolepící obálky, musí být uzavřeny lepící páskou, přes niž je podepsán odesílatel."
Článek 34
Všechny nabídky jsou otevřeny.
Nabídky otevírá současně komise jmenovaná za tímto účelem náměstkem generálního tajemníka.
Tato komise se skládá ze tří vyšších úředníků z různých ředitelství generálního sekretariátu.
Finanční kontrolor musí být o otevírání nabídek do veřejné soutěže informován.
Finanční kontrolor nebo jeho zástupce se účastní jako pozorovatel.
Komise vypracuje o otevření předložených nabídek zprávu, již podepisují všichni její členové.
Každá stránka každé nabídky musí být parafována alespoň jedním členem komise.
Komise vypracuje zápis o otevírání přijatých nabídek s uvedením zejména všech dokumentů obdržených od každého uchazeče v rámci výzvy k podávání nabídek.
Článek 35
Každou nabídku hodnotí členské státy uvedené v článku 25, Island a Norsko.
Zprávu jednomyslně schválenou těmito státy předloží příslušný úředník jmenovaný v rámci generálního sekretariátu Rady schvalující osobou nebo náhradník rovněž jmenovaný schvalující osobou poradnímu výboru uvedenému v článku 36.
Tato zpráva musí zejména obsahovat
a) důvody případného vyřazení některé z nabídek;
b) technické a finanční hodnocení každé z nabídek včetně srovnávací tabulky jednotkových cen;
c) odůvodnění pro doporučení výběru uchazeče.
Článek 36
Smlouvy, které má uzavřít náměstek generálního tajemníka jménem členských států uvedených v článku 25 a zástupci Islandu a Norska na základě výzvy k podávání nabídek, jsou nejprve předloženy k vyjádření stanoviska Poradnímu výboru pro veřejné zakázky.
Článek 37
Poradní komise uvedená v článku 36 zahrnuje jednoho zástupce z každého členského státu uvedeného v článku 25, jednoho zástupce z Norska a jednoho zástupce z Islandu.
Členské státy uvedené v článku 25, Island a Norsko zajistí, aby vybraní zástupci měli odpovídající znalosti výpočetní techniky nebo z finanční nebo z právní oblasti.
Zástupci se nesmějí účastnit hodnocení spisů předložených poradní komisi.
Zástupce finančního kontrolora se účastní jako pozorovatel.
Poradní komise zvolí ze svých členů prostou většinou předsedu a místopředsedu.
Poradní komise předkládá stanovisko, zda postup pro výběr uchazeče probíhá řádně, a stanovisko obecně k navrhovaným podmínkám smlouvy.
Každá otázka související s předmětem této kapitoly může být předložena poradní komisi k vyjádření stanoviska.
Poradní komise usiluje o přijímání svých stanovisek obecnou shodou.
Není-li možné dosáhnout této obecné shody, přijímá svá stanoviska prostou většinou svých zástupců.
K platnosti usnesení je třeba přítomnosti 11 zástupců.
V případě rovnosti hlasů rozhoduje hlas předsedy.
Sekretariát komise zajišťuje generální sekretariát Rady.
Článek 38
Poradní komise přijme svůj jednací řád na základě jednacího řádu Poradního výboru pro veřejné zakázky Rady Evropské unie.
Článek 39
Poradní komise je příslušná vydávat stanoviska poradní povahy týkající se
a) všech návrhů smluv na dodávky nebo poskytování služeb, jejichž odhadovaná hodnota je rovna mezím nebo přesahuje meze stanovené ve směrnicích Rady o postupech při zadávání veřejných zakázek;
b) návrhu dodatku ke smlouvám uvedeným v písmenu a) ve všech případech zásadních změn, zejména pokud se v důsledku těchto dodatků změní částka obsažená v původní smlouvě;
c) návrhu dodatku, v jehož důsledku by se celková částka obsažená v již uzavřené smlouvě zvýšila nad meze uvedené v písmenu a);
d) otázek vzniklých při uzavření nebo provádění smluv (zrušení objednávek, žádosti o prominutí postihů za prodlení, odchylky od specifikací a obecných podmínek smlouvy atd.), je-li otázka dostatečně závažná, aby odůvodňovala žádost o stanovisko;
e) navrhovaných smluv obsahujících částku nižší než meze uvedené v písmenu a) na žádost některého členského státu uvedeného v článku 25, Islandu nebo Norska, člena poradní komise nebo náměstka generálního tajemníka, pokud jsou toho názoru, že tyto smlouvy obsahují zásadní otázky nebo mají zvláštní povahu.
Článek 40
Spisy předložené poradní komisi k vyjádření stanoviska podle čl. 39 písm. b) až e) rovněž doprovází zpráva jednomyslně schválená členskými státy uvedenými v článku 25, Islandem a Norskem.
Článek 41
Stanoviska poradní komise podepisuje její předseda.
Aby se zabránilo zpoždění v důsledku zapojení poradní komise, mohou členské státy uvedené v článku 25, Island a Norsko, považují-li to za nezbytné, stanovit přiměřenou lhůtu, v níž musí být stanovisko vydáno.
Stanoviska se sdělují náměstku generálního tajemníka a členským států uvedeným v článku 25, Islandu a Norsku.
Poté, co řádně přihlédnou k vydanému stanovisku, přijmou členské státy uvedené v článku 25, Island a Norsko jednomyslně konečné rozhodnutí ve věci.
Je-li rozhodnutí přijato, uzavře danou smlouvu nebo smlouvy náměstek generálního tajemníka jménem členských států uvedených v článku 25 a zástupci Islandu a Norska.
Článek 42
Generální sekretariát Rady uvědomí všechny uchazeče o rozhodnutí týkajícím se jejich nabídky.
Článek 43
1. Smlouvy lze uzavřít na základě prosté faktury nebo účtu, nepřesahuje-li předpokládaná hodnota zboží nebo služeb 2000 eur.
2. Pro zaručení provádění smluv může být od dodavatelů, podnikatelů nebo poskytovatelů služeb prostřednictvím ujednání o záruce požadováno složení předběžné jistoty.
Tato předběžná jistota musí pokrývat nejen celé období záruky, ale rovněž dostatečně dlouhé období pro uplatnění záruky.
Jistota musí být v zásadě tvořena platbou v eurech na bankovní účet zvlášť založený pro tento účel jménem generálního sekretariátu Rady.
Tuto jistotu lze vytvořit pouze u úvěrové instituce první třídy v podobě směnky nebo krátkodobého depozitního účtu vedeného v eurech.
3. Výše jistoty je stanovena podle běžných obchodních podmínek.
4. Poskytnutí této jistoty je povinné, je-li hodnota dotčené smlouvy rovna mezím stanoveným ve směrnicích Rady o postupech při zadávání veřejných zakázek nebo vyšší než tyto meze.
5. Jistotu lze nahradit osobní, společnou a nerozdílnou zárukou třetí osoby schválenou účetním.
Tato záruka je v zásadě vyjádřena v eurech a musí odpovídat stejným pravidlům jako jistota uvedená v odstavci 2.
6. Nebyla-li smlouva provedena nebo došlo-li k prodlení při jejím provádění, nahradí náměstek generálního tajemníka přiměřeným způsobem členským státům uvedeným v článku 25, Islandu a Norsku všechny škody, úroky a výdaje jejich odečtením od výše jistoty bez ohledu na to, zda byla složena přímo dodavatelem nebo podnikatelem nebo třetí osobou.
Článek 44
Při prvním příkazu k úhradě vydaném k provedení smlouvy vyžadující poskytnutí jistoty jsou obvyklé podklady doplněny kopií potvrzení o přijetí vydaného při zaplacení zálohy ověřenou účetním nebo kopií prohlášení podniku nebo třetí osoby poskytující záruku ověřenou účetním.
Článek 45
Náměstek generálního tajemníka vrátí jistoty nebo uvolní záruky uvedené v článku 43, které je nahrazují, za podmínek stanovených předpisy o veřejných zakázkách, vyjma případů neprovedení nebo prodlení uvedeného v čl. 43 odst. 6.
KAPITOLA VI
Předkládání a ověřování účetnictví
Článek 46
1. Náměstek generálního tajemníka vypracuje ve lhůtě dvou měsíců od skončení období plnění rozpočtu závěrečný účet a finanční rozvahu a předá je pracovní skupině SIS.
2. Závěrečný účet zahrnuje veškeré operace týkající se příjmů a výdajů vztahující se k předchozímu rozpočtovému roku.
Je předložen ve stejné podobě a se stejným členěním jako rozpočet.
3. K závěrečnému účtu se připojí
a) sdělení o situaci každého ze států uvedených v článku 25 týkající se jeho finančního příspěvku a
b) výkaz o převodu položek.
4. Finanční rozvaha uvádí rozpočtová aktiva a pasiva k 31. prosinci předchozího rozpočtového roku.
Článek 47
1. Účetní dvůr je vyzván k zajištění ověření účetnictví.
2. Náměstek generálního tajemníka sdělí Účetnímu dvoru do čtrnácti dnů po uplynutí lhůty stanovené v čl. 46 odst. 1 závěrečný účet a finanční rozvahu.
3. Účelem ověření prováděného Účetním dvorem je zajistit, aby příjmy a výdaje byly v souladu s předpisy a byly provedeny řádně s ohledem na smlouvy, jež mají být spravovány, na rozpočet a toto finanční nařízení.
4. Náměstek generálního tajemníka poskytne Účetnímu dvoru všechny prostředky, které Účetní dvůr považuje za nezbytné pro výkon své funkce.
Článek 48
Závěrečný účet, finanční rozvaha a zpráva Účetního dvora, k nimž jsou připojeny případné poznámky náměstka generálního tajemníka, jsou do 1. července předloženy státům uvedeným v článku 25.
Členské státy uvedené v článku 25, zasedající v Radě, udělí náměstku generálního tajemníka absolutorium za plnění rozpočtu.
KAPITOLA VII
Závěrečná ustanovení
Článek 49
Provádění schengenského acquis týkajícího se Schengenského informačního systému v jiném státě, než které jsou uvedeny v článku 25, (dále jen "jiný stát") představuje
a) novou úpravu podílů států uvedených v článku 25 za podmínek článku 26;
b) úpravu příspěvků států uvedených v článku 25, aby byl stanoven příspěvek hrazený jiným státem na fungování Sisnetu na celý běžný rozpočtový rok;
c) úpravu příspěvků států uvedených v článku 25, aby byl stanoven k tíži jiného státu podíl na předchozích nákladech na zavedení Sisnetu.
Tento podíl je vypočítán podle poměru zdrojů z DPH jiného státu na celkových zdrojích z DPH Evropských společenství za předchozí rozpočtové roky, kdy vznikly nezbytné náklady na zavedení Sisnetu.
Příspěvek na tento podíl je předmětem "dobropisu" ve prospěch států uvedených v článku 25 poměrně podle jejich podílu vypočítaného podle článku 26.
Tyto státy si mohou zvolit převedení odpovídající částky k jejich podílu na rozpočtu nebo požádat o náhradu.
Článek 50
1. Toto finanční nařízení se použije na přijímání rozpočtu příjmů a výdajů nezbytných pro splnění závazků vyplývajících z jakéhokoli opatření přijatého k provedení článku 1 rozhodnutí 1999/870/ES pro rozpočtový rok, v němž toto nařízení vstoupí v platnost.
2. Odchylně od článku 8 a pro účely rozpočtu uvedeného v odstavci 1 předloží náměstek generálního tajemníka Rady pracovní skupině SIS předběžný návrh rozpočtu co nejdříve po přijetí tohoto finančního nařízení.
Po obdržení stanoviska pracovní skupiny SIS a vypracování návrhu rozpočtu přijmou členské státy uvedené v článku 25, zasedající
Rozhodnutí Komise
ze dne 27. března 2000
o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o sedm výrobků pro evropská technická schválení bez řídícího pokynu
(oznámeno pod číslem K(2000) 668)
(Text s významem pro EHP)
(2000/273/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [1], ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na čl. 13 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na Komisi se požaduje, aby mezi dvěma postupy ověřování shody výrobku podle čl. 13 odst. 3 směrnice 89/106/EHS zvolila "v souladu s bezpečností co nejméně obtížný postup"; to znamená, že je nutné rozhodnout, zda je pro daný výrobek nebo skupinu výrobků systém řízení výroby u výrobce, za nějž je odpovědný výrobce, nezbytnou a postačující podmínkou prokázání shody, nebo zda se z důvodů spojených s plněním kritérií uvedených v čl. 13 odst. 4 pro daný účel požaduje účast schváleného certifikačního orgánu.
13 odst. 4 se požaduje, aby byl takto stanovený postup uveden v pověřeních a v technických specifikacích; je tedy žádoucí stanovit výrobky nebo skupiny výrobků, které budou základem pověření a technických specifikací.
(3) Oba postupy podle čl. 13 odst.
3 jsou podrobně popsány v příloze III směrnice 89/106/EHS; je tedy nezbytné jasně specifikovat metody, kterými se musí tyto dva postupy uplatňovat podle přílohy III pro každý výrobek nebo skupinu výrobků, neboť příloha III dává určitým systémům přednost.
(4) Postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. a) odpovídá systémům stanoveným v první možnosti bez průběžného dozoru a v druhé a třetí možnosti bodu ii) oddílu 2 přílohy III a postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. b) odpovídá systémům stanoveným v bodu i) oddílu 2 přílohy III a v první možnosti s průběžným dozorem bodu ii) oddílu 2 přílohy III.
(5) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro stavebnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Shoda výrobků a skupin výrobků stanovených v příloze I se ověřuje postupem, při němž je za systém řízení výroby u výrobce zajišťující, že výrobek je ve shodě s příslušnými technickými specifikacemi, výlučně odpovědný výrobce.
Článek 2
Shoda výrobků stanovených v příloze II se ověřuje postupem, při němž je kromě systému řízení výroby v podniku provozovaném výrobcem do posuzování a dozoru nad řízením výroby nebo samotným výrobkem zapojen schválený certifikační orgán.
Článek 3
Postup ověřování shody stanovený v příloze III musí být uveden v pověřeních pro harmonizované normy.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 21. března 2000
o rovnocennosti některých skupin řidičských průkazů
(oznámeno pod číslem K(2000) 511)
(Text s významem pro EHP)
(2000/275/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/439/EHS ze dne 29. července 1991 o řidičských průkazech [1], naposledy pozměněnou směrnicí 97/26/ES [2], a zejména na čl. 1 odst. 2 a čl. 10 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 91/439/EHS stanoví, že všechny řidičské průkazy vydané členskými státy včetně těch, které byly vydány před provedením uvedené směrnice ve vnitrostátních právních předpisech, musí být vzájemně uznávány.
(2) Zásada vzájemného uznávání řidičských průkazů nutně vyžaduje úplné uznávání všech řidičských oprávnění, která byla držiteli průkazu udělena podle vnitrostátních předpisů platných v okamžiku jejich vydání.
(3) Směrnice 91/439/EHS stanoví, že členské státy mají zavést rovnocennost skupin řidičských průkazů vydaných předtím, než provedly uvedenou směrnici, i těch průkazů, které vymezuje článek 3 téže směrnice.
Tato rovnocennost vyžaduje souhlas Komise vyjádřený právně závaznou formou,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Toto rozhodnutí se vztahuje na všechny platné řidičské průkazy vydané v členských státech, které jsou dosud v oběhu.
Článek 2
Tabulky rovnocennosti skupin řidičských průkazů, které byly vydány v členských státech předtím, než provedly směrnici 91/439/EHS, a harmonizované skupiny vymezené v článku 3 směrnice 91/439/EHS jsou uvedeny v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 3
1. Skupiny řidičských průkazů vydaných před provedením směrnice 91/439/EHS opravňují držitele řídit vozidla odpovídajících skupin, jak jsou popsány v tabulkách v příloze tohoto rozhodnutí bez omezení, pokud pro příslušné oprávnění není uvedeno jiné ustanovení.
2. Kódy vyznačující omezení odpovídajících oprávnění v tabulkách jsou harmonizované kódy Společenství vymezené v čl. 7 písm. a) směrnice 91/439/EHS.
3. Při výměně řidičského průkazu za model řidičského průkazu Společenství, popsaný v přílohách I a Ia směrnice 91/439/EHS, podle čl. 8 odst. 1 uvedené směrnice se udělují rovnocenná oprávnění, jak je stanoví příloha tohoto rozhodnutí.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 16. března 2000
o schválení Smlouvy Světové organizace duševního vlastnictví o právu autorském a Smlouvy Světové organizace duševního vlastnictví o výkonech výkonných umělců a o zvukových záznamech [1] jménem Evropského společenství
(2000/278/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 47 odst. 2 a čl. 55 a 95, v souvislosti s čl. 300 odst. 2 první větou a čl. 300 odst. 3 druhým pododstavcem této Smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [2],
s ohledem na souhlasné stanovisko Evropského parlamentu [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Smlouva Světové organizace duševního vlastnictví o právu autorském (smlouva WCT) a Smlouva Světové organizace duševního vlastnictví o výkonech výkonných umělců a o zvukových záznamech (smlouva WPPT), které byly přijaty pod záštitou Světové organizace duševního vlastnictví dne 20. prosince 1996 v Ženevě, přispějí k zajištění vyvážené úrovně ochrany děl a ostatních chráněných předmětů a umožní přístup veřejnosti k jejich obsahu nabízenému prostřednictvím sítí.
(2) Pravomoci Společenství, pokud jde o uzavírání mezinárodních smluv nebo dohod nebo pokud jde o přistoupení k nim, nevyplývají pouze z pravomocí výslovně uvedených ve Smlouvě, ale mohou rovněž vyplývat z jiných ustanovení Smlouvy nebo právních aktů přijatých v souladu s těmito ustanoveními orgány Společenství.
(3) Předmět smlouvy WCT a předmět smlouvy WPPT spadají ze značné části do působnosti směrnic Společenství v této oblasti již existujících.
(4) Z toho plyne, že ke schválení smlouvy WCT a smlouvy WPPT má pravomoc jak Společenství, tak i členské státy.
(5) Smlouvy WCT a WPPT by tudíž měly být schváleny jménem Společenství, pokud jde otázky spadající do pravomoci Společenství.
(6) Společenství již podepsalo, s výhradou ratifikace, smlouvu WCT i smlouvu WPPT.
(7) Ratifikační listiny Společenství by měly být uloženy pokud možno současně s ratifikačními listinami členských států;
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
1. Smlouva Světové organizace duševního vlastnictví o právu autorském (smlouva WCT) se schvaluje jménem Společenství, pokud jde o otázky spadající do jeho pravomoci.
2. Smlouva Světové organizace duševního vlastnictví o výkonech výkonných umělců a o zvukových záznamech (smlouva WPPT) se schvaluje jménem Společenství, pokud jde o otázky spadající do jeho pravomoci.
3. Znění smluv se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Na základě tohoto rozhodnutí je předseda Komise zmocněn, aby u generálního ředitele Světové organizace duševního vlastnictví uložil ratifikační listiny, a to ode dne, ke kterému členské státy musejí uvést v platnost opatření přijatá Evropským parlamentem a Radou, jež jsou nezbytná pro přizpůsobení stávajících právních předpisů Společenství závazkům vyplývajícím ze smluv WCT a WPPT.
Článek 3
1. Komise se zmocňuje zastupovat Společenství na zasedáních Shromáždění uvedených ve smlouvách WCT a WPPT.
2. Ve všech otázkách spadajících do pravomoci Společenství jedná Komise na shromážděních uvedených ve smlouvách WCT a WPPT jménem Společenství, v souladu s odpovídajícími ustanoveními Smlouvy o ES, a zejména s článkem 300 Smlouvy.
3. Stanovisko, k jehož zaujetí může být Společenství vyzváno v rámci Shromáždění, vypracovává příslušná pracovní skupina Rady.
ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 5. dubna 2000,
kterým se mění rozhodnutí 91/516/EHS, kterým se stanoví seznam komponentů, jejichž použití v krmných směsích je zakázáno
(oznámeno pod číslem K(2000) 930)
(Text s významem pro EHP)
(2000/285/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 79/373/EHS ze dne 2. dubna 1979 o uvádění krmných směsí na trh1, naposledy pozměněnou směrnicí 98/87/ES2, a zejména na čl. 10 písm. e) této směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Krmné suroviny mohou být uváděny do oběhu ve Společenství jen, pokud jsou nezávadné a v přiměřené tržní jakosti.
Krmné suroviny nesmějí představovat žádné riziko pro zdraví lidí nebo zvířat.
(2) Rozhodnutí Komise 91/516/EHS ze dne 9. září 19913, kterým se stanoví seznam komponentů, jejichž použití v krmných směsích je zakázáno, naposledy pozměněné rozhodnutím 1999/420/ES4, upravuje seznam krmných surovin, jejichž použití v krmných směsích je zakázáno.
(3) Zkušenost ukázala, že z důvodu zdraví lidí a zvířat, a zejména s ohledem na nedávné zprávy o používání kalů z čistíren odpadních vod ve výživě zvířat, je nezbytné zlepšit bezpečnost krmných surovin používaných ve výživě zvířat.
(4) Odpady nashromážděné v různých fázích čistícího procesu odpadních vod (fyzikální, chemické nebo biologické) nebo výsledné produkty těchto fází nemohou být považovány za použitelné v krmivech bez ohledu na způsob jejich pozdějšího zpracování a na původ odpadních vod.
(5) Rozhodnutí 91/516/EHS sice zakazuje používání kalů z čistíren odpadních vod v krmných směsích, ale nedefinuje výrazy "kal" ani "odpadní vody".
Proto je žádoucí učinit jeho text jasnějším tím, že se stanoví, že zákaz se vztahuje nejen na sedimenty "biologického zpracování", ale i na všechny ostatní odpady vznikající při předběžné úpravě a dalším fyzikálním nebo chemickém zpracování odpadních vod.
Kromě toho je třeba upřesnit, že výraz "odpadní vody" zahrnuje nejen městské odpadní vody, ale i jiné odpadní vody včetně těch, které pocházejí ze závodů zpracovávajících produkty zvířat.
(6) Směrnice Rady 90/667/EHS ze dne 27. listopadu 1990 o veterinárních pravidlech pro zneškodňování a zpracování živočišného odpadu, jeho uvádění na trh a pro ochranu před patogenními původci v krmivech živočišného původu, též z ryb, a o změně směrnice 90/425/EHS5, naposledy pozměněná aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, stanoví požadavky, které musí splňovat závody zpracovávající živočišné odpady.
(7) Směrnice Rady 91/271/EHS ze dne 21. května 1991 o čištění městských odpadních vod6 definuje výrazy "městské odpadní vody", "splašky" a "průmyslové odpadní vody".
(8) Směrnice Rady 98/83/ES ze dne 3. listopadu 1998 o jakosti vody určené k lidské spotřebě7 stanoví požadavky, které musí splňovat voda, aby mohla být požadována za zdravotně nezávadnou a čistou.
(9) Směrnice Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh8 výslovně uvádí, že "čistou mořskou vodou" se rozumí voda, která neobsahuje mikrobiologické znečištění, škodlivé látky a/nebo toxický mořský plankton v množství schopném ovlivnit hygienické vlastnosti produktů rybolovu.
(10) Tato ustanovení jsou přechodné povahy a musejí být přezkoumána ve světle budoucích změn směrnice Rady 95/69/ES ze dne 22. prosince 1995, kterou se stanoví podmínky a postupy pro schvalování a registraci některých provozoven a dodavatelů působících v krmivářském odvětví a kterou se mění směrnice 70/524/EHS, 74/63/EHS, 79/373/EHS a 82/471/EHS9.
Taková změna by se mohla týkat podmínek schvalování výrobců krmných surovin.
(11) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro krmiva,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Bod 5 přílohy směrnice 91/516/EHS se nahrazuje tímto:
"5. Veškeré odpady vzniklé v různých fázích čištění městských, domovních a průmyslových odpadních vod*, bez ohledu na způsob jejich pozdějšího zpracování a na původ odpadních vod.
Výraz "odpadní vody" se nevztahuje na "výrobní vody", tj. vody ze samostatných potrubí instalovaných v potravinářském nebo krmivářském průmyslu; pokud je do těchto potrubí vpouštěna voda, musí být nezávadná a čistá**.
V případě odvětví rybolovu může být do těchto potrubí vpouštěna též čistá mořská voda***.
Výrobní vody obsahují pouze zbytky krmiv nebo potravin a jsou prosté čistících prostředků, dezinfekčních nebo jiných látek, které nebyly povoleny právními předpisy o krmivech.
S látkami živočišného původu ve výrobních vodách se nakládá v souladu se směrnicí 90/667/EHS.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. srpna 2000.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 4. dubna 2000,
kterým se mění rozhodnutí 92/486/EHS, kterým se stanoví forma spolupráce mezi hostitelským střediskem ANIMO a členskými státy
(oznámeno pod číslem K(2000) 922)
(Text s významem pro EHP)
(2000/288/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], naposledy pozměněnou směrnicí 92/118/EHS [2], a zejména na čl. 20 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Různé studie a semináře Společenství naznačují, že architektura sítě ANIMO by měla být přezkoumána, aby mohl být zaveden veterinární systém integrující různé počítačové aplikace.
(2) Rozhodnutí 92/486/EHS ze dne 25. září 1992, kterým se stanoví forma spolupráce mezi hostitelským střediskem ANIMO a členskými státy [3], naposledy pozměněné rozhodnutím 1999/716/ES [4], by mělo být změněno, aby byla zajištěna kontinuita sítě Animo.
(3) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V rozhodnutí 92/486/EHS se v článku 2a doplňuje nový odstavec 5, který zní:
"5. Pro období od 1. dubna 2000 do 31. března 2001 koordinační orgány uvedené v článku 1 zajistí, aby smlouvy uvedené v daném článku byly prodlouženy o jeden rok.
V souvislosti s tímto odstavcem musí být zohledněn tento poplatek:
386 EUR za jednotku (ústřední jednotka, místní jednotka, stanoviště hraniční kontroly) pro všechny jednotky ANIMO uvedené v seznamu rozhodnutí 2000/287/ES [5]."
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. dubna 2000.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 6. dubna 2000
o počáteční klasifikaci rádiových zařízení a telekomunikačních koncových zařízení a příslušných identifikátorů
(oznámeno pod číslem K(2000) 938)
(Text s významem pro EHP)
(2000/299/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 1999/5/ES ze dne 9. března 1999 o rádiových zařízeních a telekomunikačních koncových zařízeních a vzájemném uznávání jejich shody [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Členské státy jsou povinny oznámit upravená rozhraní, aby bylo možné stanovit mezi nimi ekvivalenci.
(2) Protože je již známo, že určitá rozhraní rádiových zařízení jsou z hlediska úpravy ekvivalentní, měla by být prozatímně stanovena jejich ekvivalence, dokud nebudou upravená rozhraní oznámena.
(3) Odborníci z členských států v dotyčném oboru zkoumali klasifikaci úprav týkajících se rozhraní.
Z těchto studií vyplynulo, že rozsáhlá klasifikace nebo označování by nebyly v zájmu spotřebitelů nebo orgánů dozoru.
(4) Členské státy dosud neoznámily rozhraní, která jsou na jejich území upravena.
(5) Přesto jsou již některá rozhraní známa, zejména ta, která jsou upravena společnými technickými předpisy přijatými podle směrnice 98/13/ES.
(6) Je vhodné, aby zařízení, která mohou být uváděna na trh v celém Společenství a bez omezení uváděna do provozu, byla zařazena do jedné třídy.
(7) Je vhodné, aby tato zařízení byla pouze opatřena označením CE.
(8) Je však v zájmu orgánů dozoru nad trhem i v zájmu spotřebitelů, aby byli identifikátorem třídy zařízení upozorněni na případná omezení v uvádění rádiového zařízení na trh nebo do provozu.
(9) Veškerá zařízení, u nichž taková omezení existují, mohou být prozatímně zařazena do jedné třídy.
(10) Lze však předpokládat vznik dalších tříd poté, co členské státy oznámí upravená rozhraní.
(11) Nebylo by účelné uvádět v tomto rozhodnutí obsáhlý popis tříd podle typů zařízení.
Komise proto po konzultaci se stálým výborem pro směrnici 1999/5/ES (TCAM) zveřejní na internetu jako vodítko pro výrobce informativní a nikoli vyčerpávající seznam zařízení zařazených do jednotlivých tříd, který bude stále aktualizovat.
Výrobcům se doporučuje, aby se v případě výrobků, u kterých tato informace dosud není k dispozici, poradili s oznámeným subjektem.
(12) Opatření uvedená v tomto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru TCAM,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Rádiová zařízení a telekomunikační koncová zařízení, která lze bez omezení uvádět na trh a do provozu, tvoří jednu třídu označenou jako "Třída 1".
Pro tuto třídu zařízení není určen identifikátor třídy zařízení.
2. Rádiová zařízení, u nichž členské státy uplatňují omezení pro uvádění do provozu podle čl. 7 odst. 2 směrnice 1999/5/ES nebo pro uvádění na trh podle čl. 9 odst. 5 směrnice 1999/5/ES, tvoří jednu třídu označenou jako "Třída 2". Pro zařízení v této třídě je určen tento identifikátor třídy zařízení:
+++++ TIFF +++++
3. Komise po konzultaci s Výborem pro posuzování shody a pro dozor nad trhem v oblasti telekomunikací (TCAM) zveřejní na internetové stránce obsahující informace o směrnici 1999/5/ES (http://europa.eu.int/comm/enterprise/rtte) informativní a nikoli vyčerpávající seznam zařízení zařazených do výše uvedených tříd, který bude stále aktualizovat.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 18. dubna 2000,
kterým se mění rozhodnutí 2000/86/ES, kterým se stanoví o zvláštních podmínkách dovozu produktů rybolovu pocházejících z Číny
(oznámeno pod číslem K(2000) 831)
(Text s významem pro EHP)
(2000/300/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí 97/79/ES [2], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle rozhodnutí Komise 2000/86/ES [3] je "State Administration for Entry/Exit Inspection and Quarantine (CIQ SA)" v Číně příslušným úřadem pro ověřování a potvrzování shody produktů rybolovu a akvakultury s požadavky směrnice 91/493/EHS.
(2) Před vstupem rozhodnutí 2000/86/ES v platnost byl dovoz produktů rybolovu pocházejících z Číny povolen z provozoven schválených jednotlivými členskými státy v zásadě za podmínek stanovených rozhodnutím Komise 97/296/ES [4], naposledy pozměněném rozhodnutím 2000/170/ES [5].
(3) V zájmu usnadnění přechodu k režimu stanovenému rozhodnutím 2000/86/ES a. s. cílem předejít narušení obchodu, je třeba stanovit omezené přechodné období pro dovoz produktů rybolovu, které obdržely osvědčení příslušného čínského úřadu nejpozději dne 2. února 2000 a byly dovezeny do Společenství nejpozději dne 1. března 2000.
(4) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V rozhodnutí 2000/86/ES se doplňuje nový článek 4a, který zní:
"Článek 4a
Členské státy mohou povolit dovoz produktů rybolovu pocházejících z Číny a dovážených z provozoven, které nejsou uvedeny na seznamu v příloze B tohoto rozhodnutí, jsou-li splněny tyto podmínky:
1. provozovny byly schváleny dovážejícím členským státem ke dni 22. prosince 1999,
2. příslušný čínský úřad vydal osvědčení o zdravotní nezávadnosti nejpozději dne 2. února 2000 a
3. dotčené produkty rybolovu byly dopraveny na stanoviště hraniční kontroly Společenství nejpozději dne 1. března 2000 a uvedeny na trh výhradně na území dovážejícího členského státu nebo jiných členských států, které schválily provozovnu, ze které produkty pocházejí."
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 30. března 2000
o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Švýcarskem o rozšíření společné komunikační sítě/společného systémového rozhraní (CCN/CSI) v rámci Úmluvy o společném tranzitním režimu
(2000/305/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy ve spojení s první větou čl. 300 odst. 2 a čl. 300 odst. 3 prvním pododstavcem,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Zavedení elektronického tranzitního systému podle rozhodnutí Smíšeného výboru ES-ESVO "Společný tranzit" č. 1/1999 [1] vyžaduje vybudování mezinárodní počítačové sítě, která umožní výměnu informací mezi příslušnými orgány smluvních stran Úmluvy ze dne 20. května 1987 o společném tranzitním režimu [2], (dále jen "úmluva").
(2) Evropské společenství již má společnou komunikační síť/společné systémové rozhraní (CCN/CSI), které splňují potřebné požadavky.
(3) Rozhodnutí Smíšeného výboru ES-ESVO "Společný tranzit" č. 2/1999 stanoví, že všechny smluvní strany úmluvy mají používat CCN/CSI [3] a že o finanční účasti partnerských zemí a dalších souvislostech bude rozhodnuto vzájemnou dohodou mezi Společenstvím a každou z partnerských zemí.
(4) Dne 22. října 1999 pověřila Rada Komisi Evropských společenství, aby sjednala s každou zemí, která není členem Společenství a je smluvní stranou úmluvy, dohodu ve formě výměny dopisů o rozšíření CCN/CSI na každou z nich.
(5) Komise sjednala rozšíření CCN/CSI na Švýcarsko.
(6) Dohoda ve formě výměny dopisů o rozšíření by měla být schválena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Švýcarskem o rozšíření společné komunikační sítě/společného systémového rozhraní (CCN/CSI) v rámci Úmluvy o společném tranzitním režimu se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody ve formě výměny dopisů se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu(-y) zmocněnou(-é) podepsat dohodu ve formě výměny dopisů zavazující Společenství.
Článek 3
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem vyhlášení
Rozhodnutí Komise
ze dne 25. dubna 2000,
kterým se mění rozhodnutí 1999/813/ES, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu pocházejících z Vietnamské socialistické republiky
(oznámeno pod číslem K(2000) 1050)
(Text s významem pro EHP)
(2000/331/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí 97/79/ES [2], a zejména na čl. 11 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 1999/813/ES ze dne 16. listopadu 1999 stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu pocházejících z Vietnamské socialistické republiky [3].
(2) Komise přijala rozhodnutí 2000/333/ES, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů pocházejících z Vietnamské socialistické republiky [4].
(3) Vietnamská socialistická republika si přeje vyvážet do Společenství zmrazené nebo zpracované mlže, ostnokožce, pláštěnce a mořské plže, kteří byli sterilováni nebo tepelně ošetřeni v souladu s požadavky rozhodnutí Komise 93/25/EHS [5] ve znění rozhodnutí 97/275/ES [6].
(4) Je proto nezbytné změnit osvědčení o zdravotní nezávadnosti stanovené v příloze A rozhodnutí 1999/813/ES.
(5) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Osvědčení o zdravotní nezávadnosti stanovené v příloze A rozhodnutí 1999/813/ES, které doprovází zásilky produktů rybolovu pocházejících nebo dovážených z Vietnamské socialistické republiky, se mění takto:
1. v bodě IV se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"7. navíc v případě, že jde o zmrazené nebo zpracované mlže, byli tito mlži získáni ve schválených produkčních oblastech uvedených v příloze rozhodnutí Komise 2000/333/ES [7], kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů pocházejících z Vietnamské socialistické republiky, a byli sterilováni nebo tepelně ošetřeni v souladu s požadavky rozhodnutí Komise 93/25/EHS."
2. v bodě IV se poslední odrážka nahrazuje tímto:
"— Níže podepsaný úřední inspektor prohlašuje, že jsou mu známa ustanovení směrnice 91/492/EHS, směrnice 91/493/EHS, směrnice 92/48/EHS, rozhodnutí 93/25/ES, rozhodnutí 1999/813/ES a rozhodnutí 2000/333/ES."
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 25. dubna 2000,
kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů pocházejících z Vietnamské socialistické republiky
(oznámeno pod číslem K(2000) 1054)
(Text s významem pro EHP)
(2000/333/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/492/EHS ze dne 15. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění živých mlžů na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí 97/79/ES [2], a zejména na čl. 9 odst. 3 písm. b) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Odborník Komise provedl inspekční návštěvu Vietnamské socialistické republiky, aby ověřil podmínky, za nichž se produkují, skladují a expedují do Společenství produkty rybolovu.
(2) Podle ustanovení právních předpisů Vietnamské socialistické republiky je za hygienickou kontrolu mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů a za sledování hygieny a hygienických podmínek produkce odpovědný úřad "National Fisheries Inspection and Quality Assurance Centre" (Nafiqacen).
Uvedené právní předpisy zmocňují Nafiqacen, aby v některých oblastech povolil nebo zakázal sběr mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů.
(3) Nafiqacen a jeho laboratoře jsou schopny účinně ověřovat dodržování platných právních předpisů ve Vietnamské socialistické republice.
(4) Příslušné úřady Vietnamské socialistické republiky se zavázaly, že budou pravidelně a rychle sdělovat Komisi údaje o přítomnosti planktonu obsahujícího toxiny v oblastech sběru.
(5) Příslušné úřady Vietnamské socialistické republiky vydaly oficiální ujištění, že budou dodrženy požadavky uvedené v kapitole V přílohy směrnice 91/492/EHS a požadavky rovnocenné požadavkům stanoveným uvedenousměrnicí pro třídění produkčních a sádkovacích oblastí, schvalování středisek pro expedici a pro čištění a kontrolu veřejného zdraví a sledování produkce.
(6) Vietnamskou socialistickou republiku lze zařadit do seznamu třetích zemí, které splňují podmínky rovnocennosti uvedené v čl. 9 odst. 3 písm. a) směrnice 91/492/EHS.
(7) Vietnamská socialistická republika si přeje vyvážet do Společenství zmrazené nebo zpracované mlže, ostnokožce, pláštěnce a mořské plže, kteří byli sterilováni nebo tepelně ošetřeni v souladu s požadavky rozhodnutí Komise 93/25/EHS [3] ve znění rozhodnutí 97/275/ES [4].
Za tím účelem by měly být stanoveny produkční oblasti, v nichž mohou být mlži, ostnokožci, pláštěnci a mořští plži sbíráni a z nichž mohou být vyváženi do Společenství.
(8) Aniž jsou dotčena rozhodnutí přijatá v souladu se směrnicí Rady 91/67/EHS ze dne 28. ledna 1991 o veterinárních předpisech pro uvádění živočichů pocházejících z akvakultury a produktů akvakultury na trh [5], naposledy pozměněnou směrnicí 95//22/ES [6], použijí se zvláštní podmínky dovozu.
(9) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příslušným úřadem ve Vietnamské socialistické republice, který ověřuje a potvrzuje, že mlži, ostnokožci, pláštěnci a mořští plži splňují požadavky směrnice 91/492/EHS, je "The National Fisheries Inspection and Quality Assurance Centre (Nafiqacen) of the Ministry of Fisheries".
Článek 2
Mlži, ostnokožci, pláštěnci a mořští plži pocházející z Vietnamské socialistické republiky, kteří jsou určeni k lidské spotřebě, musejí pocházet ze schválených produkčních oblastí uvedených v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 8. května 2000,
kterým se jménem Společenství schvaluje nová příloha V k Úmluvě o ochraně mořského prostředí severovýchodního Atlantiku o ochraně a zachování ekosystémů a biologické rozmanitosti mořské oblasti a odpovídající dodatek 3
(2000/340/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 175 odst. 1 ve spojení s čl. 300 odst. 2 první větou a odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Společenství je smluvní stranou Úmluvy o ochraně mořského prostředí severovýchodního Atlantiku (úmluva OSPAR) na základě rozhodnutí 98/249/ES [3].
(2) Cílem úmluvy OSPAR je předcházet a zamezit znečisťování a chránit mořskou oblast před nepříznivými účinky lidských činností.
Úmluva vstoupila v platnost dne 25. března 1998.
(3) Výkonný orgán úmluvy OSPAR (komise OSPAR) smí přijímat změny úmluvy včetně nových příloh a dodatků.
Tento orgán přijal novou přílohu, kterou je příloha V o ochraně a zachování ekosystémů a biologické rozmanitosti mořské oblasti, jakož i dodatek 3, který z ní vyplývá, a dohodu o významu některých pojmů v příloze V.
(4) Zachovávání, ochrana a zlepšování kvality životního prostředí, včetně zachovávání přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin a ochrany biologické rozmanitosti, představují základní cíl v obecném zájmu Společenství, jak uvádí článek 174 Smlouvy, přičemž nová příloha V úmluvy OSPAR může přispět k dosažení tohoto cíle.
(5) Společenství již přijalo opatření v oblasti, které se týká příloha V, a mělo by v této oblasti přijmout mezinárodní závazky.
(6) Cíle přílohy V doplňují cíle směrnice Rady 79/409/EHS ze dne 2. dubna 1979 o ochraně volně žijících ptáků [4] a směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin [5].
Tyto směrnice již stanovují rámec Společenství pro ochranu stanovišť a druhů v zeměpisné oblasti, na niž se vztahují.
Přijetím přílohy V Společenstvím není dotčeno provádění uvedených směrnic.
(7) Komise se zúčastnila projednávání přílohy V v souladu se závěry Rady o směrnicích pro jednání o Úmluvě o ochraně mořského prostředí severovýchodního Atlantiku.
(8) Společenství by mělo schválit přílohu V k Úmluvě o ochraně mořského prostředí severovýchodního Atlantiku (včetně odpovídajícího dodatku 3),
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
1. Příloha V k Úmluvě o ochraně mořského prostředí severovýchodního Atlantiku (včetně odpovídajícího dodatku 3) se schvaluje jménem Společenství.
Znění uvedené přílohy V je přiloženo k tomuto rozhodnutí.
2. Komise se pověřuje oznámením schválení uvedeného v odstavci 1 komisi OSPAR.
Rozhodnutí Komise
ze dne 2. května 2000,
kterým se mění rozhodnutí 92/452/EHS, kterým se stanoví seznam týmů pro odběr embryí a týmů pro produkci embryí schválených ve třetích zemích pro vývoz embryí skotu do Společenství
(oznámeno pod číslem K(2000) 1145)
(Text s významem pro EHP)
(2000/344/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/556/EHS ze dne 25. září 1989 o veterinárních otázkách obchodu s embryi skotu ve Společenství a dovozu těchto embryí ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 8 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 92/452/EHS [2] naposledy pozměněném rozhodnutím 2000/51/ES [3] stanoví seznam týmů pro odběr embryí a týmů pro produkci embryí schválených ve třetích zemích pro vývoz embryí skotu do Společenství.
(2) Příslušné veterinární útvary Kanady požádaly o provedení změn v seznamech týmů úředně schválených na jejich územích pro vývoz embryí skotu do Společenství.
Je tedy nezbytné změnit seznam schválených týmů.
Komise obdržela záruky týkající se dodržování požadavků stanovených v článku 8 směrnice 89/556/EHS.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V příloze rozhodnutí 92/452/EHS do seznamu týkajícího se Kanady:
- se doplňují tyto týmy:
- Číslo schválení týmu: E 945
Adresa: _BAR_ Hopital Vet. Iberville Missisquoi 1120 Boulevard d’Iberville Iberville, QC J2X 4B6 _BAR_
Veterinární lékař týmu: Dr. Daniel Gervais
- Číslo schválení týmu: E 646
Adresa: _BAR_ R R 1 Terra Cotta, Ontario LOP 1NO _BAR_
Veterinární lékař týmu: Dr. Milford Wain,
- oba řádky týkající se týmu č. 933 se nahrazují tímto:
- Číslo schválení týmu: E 933
Adresa: _BAR_ ETE Inc. 3700 Boulevard de la Chaudière Suite 100 Ste Foy, Québec G1X 4B7 _BAR_
Veterinární lékaři týmu: Dr. Louis Picard, Dr. Marc Dery.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 3. května 2000
o postupu, kterým se určí nové společné hostitelské středisko pro integrovaný počítačový veterinární systém
(oznámeno pod číslem K(2000) 818)
(Text s významem pro EHP)
(2000/351/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], naposledy pozměněnou směrnicí 92/118/EHS [2], a zejména na čl. 20 odst. 3 uvedené směrnice,
s ohledem na rozhodnutí Rady 92/438/EHS ze dne 13. července 1992 o informatizaci veterinárních postupů při dovozu (projekt Shift), o změně směrnic 90/675/EHS, 91/496/EHS a 91/628/EHS a rozhodnutí 90/424/EHS a o zrušení rozhodnutí 88/192/EHS [3], naposledy pozměněné aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 12 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutím 92/373/EHS [4] Komise určila hostitelské středisko ANIMO a v souladu s rozhodnutím Komise 92/486/EHS [5], naposledy pozměněným rozhodnutím 1999/716/ES [6], bude hostitelské středisko ANIMO v provozu minimálně do 31. března 2000.
(2) Poté, co byla na úrovni Společenství, včetně studií a seminářů, přezkoumána architektura sítě ANIMO, je nutno zavést veterinární systém integrující různé počítačové aplikace.
(3) V této etapě je nezbytné přesně stanovit postup pro určení nového společného hostitelského střediska, který bude vykonávat veškeré služby požadované v rámci integrovaného počítačového veterinárního systému.
(4) Společné hostitelské středisko musí vyhovovat přesným technickým specifikacím.
(5) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Počínaje rokem 2000 Komise zahájí výběrové řízení na společné hostitelské středisko, přičemž zohlední pokrok dosažený v technologiích datové komunikace a nové služby nezbytné pro výměnu informací mezi členskými státy v rámci integrovaného počítačového veterinárního systému.
2. Výběrové řízení podle odstavce 1, které zahrnuje veškeré informace nezbytné k jeho provedení (podrobná specifikace), musí zohlednit alespoň technické specifikace definované v příloze.
3. Na základě výběrového řízení podle odstavce 1 vybere Komise za účelem určení hostitelského střediska alespoň tři uchazeče, kteří vyhovují technickým specifikacím uvedeným v odstavci 2.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 4. května 2000,
kterým se mění rozhodnutí 94/984/ES, kterým se stanoví požadavky na veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz čerstvého drůbežího masa z některých třetích zemí, pokud jde o Čínskou lidovou republiku
(oznámeno pod číslem K(2000) 1163)
(Text s významem pro EHP)
(2000/352/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/494/EHS ze dne 26. června 1991 o veterinárních předpisech pro obchod s čerstvým drůbežím masem uvnitř Společenství a jeho dovoz ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou směrnicí 1999/89/ES [2], a zejména na články 11 a 12 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 94/984/ES [3] naposledy pozměněné rozhodnutím 2000/254/ES [4] stanovilo veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz čerstvého drůbežího masa z některých třetích zemí; jsou stanovena dvě různá osvědčení, vzor A a vzor B; jejich použití závisí situaci ohledně newcastleské choroby v dotyčné zemi.
(2) Některé části čínského území uvedené v příloze I rozhodnutí 94/984/ES měly dovoleno používat osvědčení vzoru B, dokud inspekce neodhalila obtíže s osvědčováním; dovoz čerstvého drůbežího masa z Číny byl kvůli tomu rozhodnutím Komise 96/456/ES ode dne 1. srpna 1996 pozastaven.
(3) V říjnu 1999 byla v Číně Komisí provedena inspekční mise, která prokázala, že čínské veterinární útvary dosáhly významného zlepšení, a byly poskytnuty písemné záruky, takže výše zmíněné pozastavení může být zrušeno.
(4) Situace ohledně newcastleské choroby stále vyžaduje, aby byly splněny doplňkové záruky stanovené ve vzoru B osvědčení podle rozhodnutí 94/984/ES.
(5) Z důvodů jasnosti se toto rozhodnutí použije na čerstvé drůbeží maso, na které bude vydáno osvědčení ode dne 1. června 2000.
(6) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha I rozhodnutí 94/984/ES se mění takto:
V řádku "CN Čína (lidová republika)" se za slovem "Shandong" a za písmenem "B" zrušují odkazy na poznámku pod čarou číslo "3" a zrušuje se příslušná poznámka pod čarou "3 Dovoz pozastaven ode dne 1. srpna 1996" na konci stránky.
Článek 2
Rozhodnutí se použije na čerstvé drůbeží maso, na které bylo vydáno osvědčení ode dne 1. června 2000.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 22. května 2000,
kterým se zřizuje Výbor pro civilní aspekty řešení krizí
(2000/354/SZBP)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 28 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 207 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V rámci posílení společné zahraniční a bezpečnostní politiky, a zejména společné evropské bezpečnostní a obranné politiky stanovené v článku 17 Smlouvy o Evropské unii, vyzvala Evropská rada na svém zasedání ve dnech 10. a 11. prosince 1999 v Helsinkách předsednictví, aby pokračovalo společně s generálním tajemníkem, vysokým představitelem v rámci Rady ve složení pro obecné záležitosti s pracemi, jež se týkají veškerých aspektů jmenovaných ve zprávě předsednictví, včetně výboru pro civilní řešení krizí.
(2) Evropská rada vyzvala Radu na svém zasedání ve dnech 23. a 24. března 2000 v Lisabonu, aby do zasedání ve Feiře nebo na tomto zasedání zřídila výbor pro civilní řešení krizí.
(3) Rozhodnutí o nástrojích civilního řešení krizí podle Smlouvy o ES budou činěna postupy podle uvedené smlouvy.
(4) Na zasedání Evropské rady v Helsinkách bylo upozorněno na to, že Unie musí zkvalitnit reakční schopnost a efektivitu svých zdrojů a nástrojů, jakož i jejich synergii.
(5) Výměna informací a koordinace nástrojů pro civilní řešení krizí ulehčuje mimo jiné práci koordinačního mechanismu v generálním sekretariátu Rady, jehož zřízení bylo schváleno na zasedání Evropské rady
Rozhodnutí Komise
ze dne 10. května 2000
o zveřejnění odkazu na normy EN 1459:1999 "Bezpečnost manipulačních vozíků — Vozíky s proměnným vyložením a vlastním pohonem" a EN 1726-1:1999 "Bezpečnost manipulačních vozíků — Vozíky s vlastním pohonem s nosností do 10000 kg včetně a tahače s tažnou silou do 20000 N včetně — Část 1: Obecné požadavky"
(oznámeno pod číslem K(2000) 1174)
(Text s významem pro EHP)
(2000/361/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 98/37/ES ze dne 22. června 1998 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se strojních zařízení [1] ve znění směrnice 98/79/ES [2],
s ohledem na stanovisko výboru zřízeného směrnicí Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů [3] ve znění směrnice 98/48/ES [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 2 směrnice 98/37/ES ve znění pozdějších předpisů stanoví, že strojní zařízení lze uvádět na trh a do provozu pouze, pokud neohrožují zdraví a bezpečnost osob, případně i domácích zvířat nebo majetku, jsou-li správně instalována, udržována a používána k určeným účelům.
(2) U strojních zařízení, která jsou ve shodě s harmonizovanými normami, na něž byl zveřejněn odkaz v Úředním věstníku Evropských společenství, se předpokládá splnění základních požadavků na ochranu zdraví a bezpečnost podle článku 3 směrnice 98/37/ES ve znění pozdějších předpisů.
(3) Členské státy jsou povinny zveřejňovat odkazy na vnitrostátní normy, které přejímají harmonizované normy.
(4) Předmětem harmonizovaných norem EN 1459:1999 "Bezpečnost manipulačních vozíků — Vozíky s proměnným vyložením a vlastním pohonem" a EN 1726-1:1999 "Bezpečnost manipulačních vozíků — Vozíky s vlastním pohonem s nosností do 10000 kg včetně a tahače s tažnou silou do 20000 N včetně — Část 1: Obecné požadavky" jsou zařízení, která představují zvláštní riziko pro obsluhu, jmenovitě riziko zmáčknutí mezi vozovkou a vozíkem v případě jeho převrácení.
(5) Vzhledem k velkému počtu nehod, k nimž došlo na jejich území, dospěla řada členských států k závěru, že uvedené normy jsou sice správné, avšak neodrážejí všechny základní požadavky uvedené směrnice, zejména pokud se týká rizika zmáčknutí obsluhy.
(6) Je nezbytné upozornit na toto potenciální nebezpečí, k němuž uvedené normy nepřihlížejí.
(7) V zájmu efektivnosti je nutné, aby do změny uvedených norem byl brán zřetel na uvedené nedostatky, které nicméně dosavadní obsah těchto norem neovlivňují.
(8) Je proto nezbytné zveřejnit normy EN 1726-1:1999 a EN 1459:1999 s příslušným upozorněním a připomínkou, že je nutno vydat Evropskému výboru pro normalizaci (CEN) pověření k tomu, aby tyto normy změnil,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V souladu s čl. 5 odst. 2 směrnice 98/37/ES ve znění pozdějších předpisů zveřejněné a k tomuto rozhodnutí připojené harmonizované normy EN 1459:1999 "Bezpečnost manipulačních vozíků — Vozíky s proměnným vyložením a vlastním pohonem" a EN 1726-1:1999 "Bezpečnost manipulačních vozíků — Vozíky s vlastním pohonem s nosností do 10000 kg včetně a tahače s tažnou silou do 20000 N včetně — Část 1: Obecné požadavky" jsou doplněny tímto upozorněním: "Uživatelé této normy se upozorňují, že norma se nevztahuje na rizika, kterým je obsluha vystavena v případě převrácení vozíku. V tomto ohledu norma neposkytuje předpoklad shody."
Článek 2
Pokud členské státy podle čl. 5 odst. 2 směrnice 98/37/ES ve znění pozdějších předpisů zveřejní odkaz na vnitrostátní normy přejímající harmonizované normy EN 1459:1999 a EN 1726-1:1999, připojí k němu upozornění totožné s upozorněním podle článku 1.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 28. dubna 2000,
kterým se stanoví prováděcí pravidla ke směrnici Rady 95/64/ES o statistickém vykazování přepravy zboží a cestujících po moři
(oznámeno pod číslem K(2000) 1134)
(Text s významem pro EHP)
(2000/363/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 95/64/ES ze dne 8. prosince 1995 o statistickém vykazování přepravy zboží a cestujících po moři [1], ve znění rozhodnutí Komise 98/385/ES [2], a zejména s ohledem na články 4 a 12 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Seznam přístavů obsažený v uvedeném rozhodnutí musí být Komisí pravidelně aktualizován.
(2) Obsah příloh uvedené směrnice je třeba upravit.
(3) Vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistické programy, zřízeného rozhodnutím Rady 89/382/EHS, Euratom [3],
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Přílohy II, IV, V a VIII směrnice 95/64/ES se mění takto:
1. Příloha II: v klasifikaci druhů nákladu,
a) v kategorii "Typ ro-ro (s vlastním pohonem)":
i) se popis subkategorie "Osobní automobily a doprovodné přívěsy/karavany" (kód 52) nahrazuje popisem "Osobní automobily, motocykly a doprovodné přívěsy/karavany";
ii) se vkládá další subkategorie s kódem 59 "Ostatní mobilní jednotky s vlastním pohonem";
b) v kategorii "Typ ro-ro (bez vlastního pohonu)":
i) se popis subkategorie "Ostatní mobilní jednotky" (kód 60) nahrazuje popisem "Mobilní jednotky bez vlastního pohonu";
ii) se popis subkategorie "Nedoprovázené karavany a ostatní silniční, zemědělské a průmyslové přívěsy" (kód 62) nahrazuje popisem "Nedoprovázené karavany a jiná silniční, zemědělská a průmyslová vozidla";
iii) se vkládá další subkategorie s kódem 69 "Ostatní mobilní jednotky bez vlastního pohonu".
2. Příloha IV: v seznamu kódů pro přímořské pobřežní oblasti
a) se po kódu "0012 Francie: Středozemní moře" vkládají nové kódy "0013 Francouzské zámořské departementy: Francouzská Guyana", "0014 Francouzské zámořské departementy: Martinik a Guadeloupe" a "0015 Francouzské zámořské departementy: Réunion";
b) se kód "0043 Německo: Rýn" nahrazuje kódem "0043 Německo: vnitrozemí";
c) se kód "0112 Španělsko: Středozemní moře a Atlantský oceán (jih)" nahrazuje kódem "0112 Španělsko: Středozemní moře a Atlantský oceán (jih), včetně Baleár a Kanárských ostrovů".
3. Příloha V: v seznamu kódů státu registrace plavidel
a) se vkládají kódy "0051 Itálie - první registr" a "0052 Itálie - mezinárodní registr";
b) se kód "4611" pro Britské Panenské ostrovy nahrazuje kódem "4680";
c) se kód "4612" pro Montserrat nahrazuje kódem "4700".
4. Příloha VIII: v tabulce "Soubor dat C1",
a) se ve sloupci "Klasifikace" text "Druh nákladu (pouze kontejnerové lodě a typ ro-ro), příloha II (subkategorie 30, 31, 32, 33, 34, 50, 51, 52, 53, 54, 56, 60, 61, 62 a 63)" u proměnné "Druh nákladu" nahrazuje textem "Druh nákladu (kontejnerové lodě, pouze typu ro-ro), příloha II (subkategorie 30, 31, 32, 33, 34, 50, 51, 52, 53, 54, 56, 59, 60, 61, 62, 63 a 69)";
b) se v posledním řádku tabulky "Údaje" u tří položek "Celková hmotnost zboží v tunách", "Počet jednotek" a "Počet jednotek bez nákladu" vkládají nové subkategorie "59" a "69".
2. Nové znění příloh II, IV, V a VIII směrnice 95/64/ES zahrnující změny uvedené v odstavci 1 je uvedeno v příloze I tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Seznam přístavů uvedený v příloze II rozhodnutí 98/385/ES se nahrazuje aktualizovaným seznamem přístavů kódovaných a tříděných podle zemí a přímořských pobřežních oblastí v příloze II tohoto rozhodnutí.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 29. května 2000
o žádosti Spojeného království Velké Británie a Severního Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis
(2000/365/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na článek 4 Protokolu o začlenění schengenského acquis do rámce Evropské unie připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství (dále jen "schengenský protokol"),
s ohledem na žádost vlády Spojeného království Velké Británie a Severního Irska vyjádřenou v dopisech zaslaných předsedovi Rady dne 20. května 1999, 9. července 1999 a 6. října 1999, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis upřesněná ve zmíněných dopisech,
s ohledem na stanovisko Komise Evropských společenství ze dne 20. července 1999 k této žádosti,
vzhledem k tomu, že Spojené království Velké Británie a Severního Irska má v oblasti upravené v hlavě IV třetí části Smlouvy o založení Evropského společenství zvláštní postavení, které je uznáno v Protokolu o postavení Spojeného království a Irska a v Protokolu o použití některých hledisek článku 14 Smlouvy o založení Evropského společenství na Spojené království a Irsko připojených Amsterodamskou smlouvou ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství;
vzhledem k tomu, že schengenské acquis bylo vytvořeno a funguje jako soudržný celek, který musí být plně přijímán a uplatňován všemi státy, které podporují zásadu zrušení kontrol osob na společných hranicích;
vzhledem k tomu, že schengenský protokol stanoví, že Spojené království Velké Británie a Severního Irska může s ohledem na své zvláštní postavení požádat, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis;
vzhledem k tomu, že Spojené království přijme povinnosti členského státu vyplývající z článků Schengenské úmluvy z roku 1990 vyjmenované v tomto rozhodnutí;
vzhledem k tomu, že s ohledem na výše zmíněné zvláštní postavení Spojeného království se na Spojené království ani na území uvedená v článku 5 nevztahují na základě tohoto rozhodnutí ustanovení Schengenské úmluvy z roku 1990 týkající se hranic;
vzhledem k tomu, že s ohledem na citlivé skutečnosti upravené v článcích 26 a 27 Schengenské úmluvy z roku 1990 budou Spojené království a Gibraltar tyto články uplatňovat;
vzhledem k tomu, že Spojené království žádalo, aby se ně vztahoval soubor ustanovení schengenského acquis, která se týkají zřízení a fungování Schengenského informačního systému (dále jen "SIS") vyjma ustanovení týkajících se záznamů uvedených v článku 96 Schengenské úmluvy z roku 1990 a ostatních ustanovení týkající se těchto záznamů;
vzhledem k tomu, že podle stanoviska Rady musí účast Spojeného království na části schengenském acquis respektovat soudržnost oblastí, které tvoří celé acquis;
vzhledem k tomu, že Rada tedy uznává právo Spojeného království podle článku 4 schengenského protokolu požádat, aby se na ně vztahovala některá ustanovení, a zároveň bere na vědomí, že je nezbytné přihlédnout k dopadu této účasti Spojeného království na ustanovení o zřízení a fungování SIS na výklad ostatních relevantních ustanovení schengenského acquis a na finanční důsledky;
vzhledem k tomu, že smíšený výbor zřízený podle článku 3 dohody uzavřené Radou Evropské unie, Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto dvou států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis [1] byl uvědomen o přípravě tohoto rozhodnutí v souladu s článkem 5 zmíněné dohody,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Na Spojené království Velké Británie a Severního Irska se vztahují následující ustanovení schengenského acquis:
a) pokud jde o ustanovení úmluvy z roku 1990 k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985, její závěrečný akt a společná prohlášení:
i) články 26 a 27;
články 39 a 40;
články 42 a 43, pokud souvisejí s článkem 40;
článek 44;
články 46 a 47, vyjma čl. 47 odst. 2 písm. c);
články 48 až 51;
články 52 a 53;
články 54 až 58;
článek 59;
články 61 až 66;
články 67 až 69;
články 71 až 73;
články 75 a 76;
články 126 až 130, pokud souvisejí s ustanoveními, která se na Spojené království vztahují na základě tohoto písmene;
prohlášení 3 připojené k závěrečnému aktu týkající se čl. 71 odst. 2;
ii) následující ustanovení týkající se SIS, pokud nesouvisejí s článkem 96:
článek 92;
články 93 až 95;
články 97 až 100;
článek 101, vyjma odstavce 2;
články 102 až 108;
články 109 až 111, pokud jde o osobní údaje zaznamenané ve vnitrostátní součásti SIS Spojeného království;
články 112 a 113;
článek 114, pokud jde o osobní údaje zaznamenané ve vnitrostátní součásti SIS Spojeného království;
články 115 až 118;
iii) ostatní ustanovení týkající se SIS:
článek 119;
b) pokud jde o ustanovení dohod o přistoupení k úmluvě z roku 1990 k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985, jejich závěrečné akty a společná prohlášení:
i) dohoda o přistoupení Italské republiky podepsaná dne 27. listopadu 1990: články 2 a 4 a společné prohlášení k článkům 2 a 3, pokud souvisí s článkem 2;
ii) dohoda o přistoupení Španělského království podepsaná dne 25. června 1991: články 2 a 4 a závěrečný akt, část III, prohlášení 2;
iii) dohoda o přistoupení Portugalské republiky podepsaná dne 25. června 1991: články 2, 4, 5 a 6;
iv) dohoda o přistoupení Řecké republiky podepsaná dne 6. listopadu 1992: články 2, 3, 4, a 5 a závěrečný akt, část III, prohlášení 2;
v) dohoda o přistoupení Rakouské republiky podepsaná dne 28. dubna 1995: články 2 a 4;
vi) dohoda o přistoupení Dánského království podepsaná dne 19. prosince 1996: články 2, 4, a 6 a závěrečný akt, část II, společné prohlášení 3;
vii) dohoda o přistoupení Finské republiky podepsaná dne 19. prosince 1996: články 2, 4, a 5 a závěrečný akt, část II, společné prohlášení 3;
viii) dohoda o přistoupení Švédského království podepsaná dne 19. prosince 1996: články 2, 4 a 5 a závěrečný akt, část II, společné prohlášení 3;
c) pokud jde o ustanovení následujících rozhodnutí výkonného výboru zřízeného úmluvou z roku 1990 k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985, souvisejí-li s ustanoveními, která se vztahují na Spojené království v souladu s písmenem a):
i) SCH/Com-ex (93) 14 (zlepšení praktické spolupráce mezi soudními orgány v boji proti nedovolenému obchodu s drogami);
SCH/Com-ex (94) 28 rev. (potvrzení pro převoz omamných nebo psychotropních látek stanovené v článku 75);
SCH/Com-ex (98) 26 def (zřízení stálého výboru pro provádění Schengenské úmluvy), s výhradou vnitrostátních úprav upřesňujících způsoby účasti odborníků Spojeného království na úkolech prováděných pod záštitou příslušné pracovní skupiny Rady;
SCH/Com-ex (98) 51 rev. 3 (přeshraniční policejní spolupráce v oblasti předcházení a odhalování trestné činnosti, pokud je požadována);
SCH/Com-ex (98) 52 (příručka o přeshraniční policejní spolupráci);
SCH/Com-ex (99) 1 rev. 2 (drogová situace);
SCH/Com-ex (99) 6 (situace v odvětví telekomunikací);
SCH/Com-ex (99) 8 rev. 2 (platby informátorům);
SCH/Com-ex (99) 11 rev. 2 (Dohoda o spolupráci při řízení o dopravních přestupcích);
SCH/Com-ex (99) 18 (zlepšení policejní spolupráce při předcházení trestným činům a jejich odhalování);
ii) SCH/Com-ex (97) 2 rev. 2 (udělení veřejné zakázky pro předběžnou studii SIS II);
SCH/Com-ex (97) 18 (příspěvky Norska a Islandu na provozní náklady C. SIS);
SCH/Com-ex (97) 24 (budoucnost SIS);
SCH/Com-ex (97) 35 (finanční nařízení k C. SIS);
SCH/Com-ex (98) 11 (C. SIS s 15/18 spojeními);
SCH/Com-ex (99) 5 (příručka SIRENE);
d) pokud jde o ustanovení následujících prohlášení výkonného výboru zřízeného úmluvou z roku 1990 k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985, pokud souvisejí s ustanoveními, která se vztahují na Spojené království v souladu s písmenem a):
i) SCH/Com-ex (96) prohl. 6 rev. 2 (prohlášení o vydávání osob);
ii) SCH/Com-ex (97) prohl. 13 rev. 2 (únos nezletilých);
SCH/Com-ex (99) prohl. 2 rev. (struktura SIS).
Článek 2
1. Pokud jde o Spojené království, jsou policisty podle čl. 40 odst. 4 úmluvy z roku 1990 policisté policejních sil Spojeného království a celníci (Her Majesty's Customs and Excise).
3. Pokud jde o Spojené království, je orgánem podle čl. 40 odst. 5 úmluvy z roku 1990 National Criminal Intelligence Service (Národní informační služba v kriminální oblasti).
Článek 3
Příslušným ministerstvem podle čl. 65 odst. 2 úmluvy z roku 1990 je pro Anglii, Wales a Severní Irsko Ministerstvo vnitra a pro Skotsko Scottish Executive (Skotská autonomní vláda).
Článek 4
Delegace, která v rámci Společného kontrolního orgánu zřízeného podle článku 115 úmluvy z roku 1990 zastupuje vnitrostátní kontrolní orgán Spojeného království, není zmocněna hlasovat v rámci Společného kontrolního orgánu o věcech týkajících se uplatňování nebo rozvoje schengenského acquis, kterých se Spojené království neúčastní.
Článek 5
1. Spojené království písemně oznámí předsedovi Rady ustanovení uvedená v článku 1, která si přeje uplatňovat pro Normanské ostrovy a ostrov Man.
O této žádosti rozhodnou jednomyslně všichni členové Rady uvedení v článku 1 schengenského protokolu a zástupci vlády Spojeného království.
2. Na Gibraltar se vztahují tato ustanovení článku 1:
a) pokud jde o ustanovení úmluvy z roku 1990 k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985, její závěrečný akt a společná prohlášení:
články 26 a 27;
Článek 39;
Článek 44, pokud se nevztahuje na přeshraniční sledování ani pronásledování;
články 46 a 47, vyjma čl. 47 odst. 2 písm. c);
články 48 až 51;
články 52 a 53;
články 54 až 58;
Článek 59;
články 61 až 63;
články 65 až 66;
články 67 až 69;
články 71 až 73;
články 75 až 76;
články 126 až 130, pokud souvisejí s ustanoveními, která se vztahují podle písmene a) na Gibraltar;
prohlášení 3 připojené k závěrečnému aktu týkající se čl. 71 odst. 2;
b) pokud jde o ustanovení dohod o přistoupení k úmluvě z roku 1990 k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985, jejich závěrečné akty a společná prohlášení:
i) dohoda o přistoupení Italské republiky podepsaná dne 27. listopadu 1990: článek 4;
ii) dohoda o přistoupení Španělského království podepsaná dne 25. června 1991: článek 4 a závěrečný akt, část III, prohlášení 2.
iii) dohoda o přistoupení Portugalské republiky podepsaná dne 25. června 1991: články 4, 5 a 6;
iv) dohoda o přistoupení Řecké republiky podepsaná dne 6. listopadu 1992: články 3, 4, a 5 a závěrečný akt, část III, prohlášení 2;
v) dohoda o přistoupení Rakouské republiky podepsaná dne 28. dubna 1995: článek 4;
vi) dohoda o přistoupení Dánského království podepsaná dne 19. prosince 1996: články 4 a 6 a závěrečný akt, část II, společné prohlášení 3;
vii) dohoda o přistoupení Finské republiky podepsaná dne 19. prosince 1996: články 4 a 5 a závěrečný akt, část II, společné prohlášení 3;
viii) dohoda o přistoupení Švédského království podepsaná dne 19. prosince 1996: články 4 a 5 a závěrečný akt, část II, společné prohlášení 3;
c) pokud jde o ustanovení rozhodnutí výkonného výboru zřízeného úmluvou z roku 1990 k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985:
SCH/Com-ex (93) 14 (zlepšení praktické spolupráce mezi soudními orgány v boji proti nedovolenému obchodu s drogami);
SCH/Com-ex (94) 28 rev. (potvrzení pro převoz omamných nebo psychotropních látek stanovené v článku 75);
SCH/Com-ex (98) 51 rev. 3 (přeshraniční policejní spolupráce v oblasti předcházení a odhalování trestné činnosti, pokud je požadována);
SCH/Com-ex (98) 52 (příručka o přeshraniční policejní spolupráci);
SCH/Com-ex (99) 1 rev. 2 (drogová situace);
SCH/Com-ex (99) 6 (situace v odvětví telekomunikací);
SCH/Com-ex (99) 8 rev. 2 (platby informátorům);
SCH/Com-ex (99) 11 rev. 2 (Dohoda o spolupráci při řízení o dopravních přestupcích);
SCH/Com-ex (99) 18 (zlepšení policejní spolupráce při předcházení trestným činům a jejich odhalování);
d) pokud jde o ustanovení následujícího prohlášení výkonného výboru zřízeného úmluvou z roku 1990 k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985:
SCH/Com-ex (96) prohl. 6 rev. 2 (prohlášení o vydávání osob).
3. Ustanovení čl. 8 odst. 3 se uplatňuje pro území uvedená v odstavcích 1 a 2.
Článek 6
1. Aniž je dotčen čl. 8 odst. 3, rozhodne Rada o uvedení ustanovení uvedených v článku 1 v platnost mezi Spojeným královstvím a členskými státy, jakož i ostatními státy, pro něž tato ustanovení již byla uvedena v platnost, jakmile budou splněny odpovídající podmínky ve všech těchto členských státech a ostatních státech. Rada může rozhodnout, že pro uvedení jednotlivých ustanovení v platnost budou stanovena rozdílná data podle oblastí.
2. Před uvedením ustanovení podle článku 1 v platnost v souladu s odstavcem 1 rozhodne Rada o právních a technických prováděcích pravidlech včetně ustanovení týkajících se ochrany údajů v souvislosti s účastí Spojeného království na ustanoveních uvedených v čl. 1 písm. a) bod ii) a iii), písm. c) bod ii) a písm. d) bod ii).
3. Odstavec 1 se použije obdobně pro uvedení ustanovení uvedených v článku 5 v platnost pro dotčená území.
4. Každé rozhodnutí podle odstavců 1, 2, a 3 přijmou jednomyslně všichni členové Rady uvedení v článku 1 schengenského protokolu a zástupci vlády Spojeného království.
5. Článek 75 úmluvy z roku 1990 k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985 a rozhodnutí výkonného výboru SCH/Com-ex (94) 28 rev (potvrzení pro převoz omamných nebo psychotropních látek stanovené v článku 75) jsou přímo použitelné ve Spojeném království.
Článek 7
1. Pro Spojené království jsou závazná:
a) rozhodnutí Rady (1999/323/ES) ze dne 3. května 1999, kterým se stanoví finanční nařízení upravující rozpočtová hlediska správy prováděné generálním tajemníkem Rady pro smlouvy, které uzavírá jako zástupce některých členských států a které se týkají zřízení a fungování pomocného serveru řídící jednotky a sítě Sirene II. etapa [2], jakož i jakékoli jeho následné změny;
b) rozhodnutí Rady (2000/265/ES) ze dne 27. března 2000, kterým se stanoví finanční nařízení upravující rozpočtová hlediska správy prováděné náměstkem generálního tajemníka Rady pro smlouvy, které uzavírá jako zástupce některých členských států a které se týkají zřízení a fungování komunikační infrastruktury pro schengenské prostředí ("Sisnet") [3].
2. Spojené království ponese náklady spojené s technickým zajištěním své částečné účasti na fungování SIS.
Článek 8
1. Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropských společenství.
2. Ode dne přijetí tohoto rozhodnutí se má za to, že Spojené království Velké Británie a Severního Irska neodvolatelně oznámilo předsedovi Rady v souladu s článkem 5 schengenského protokolu, že se chce účastnit všech návrhů a podnětů založených na schengenském acquis uvedeném v článku 1. Tato účast se vztahuje na území uvedená v čl. 5 odst. 1 a 2 v tomto pořadí, pokud jsou návrhy a podněty založeny na schengenském acquis, které se vztahuje na tato území.
3. Opatření založená na schengenském acquis uvedeném v článku 1, která byla přijata před přijetím rozhodnutí Rady uvedeného v článku 6, vstupují pro Spojené království v platnost ke dni nebo ke dnům, ke kterým Rada rozhodne v souladu s článkem 6, že pro Spojené království vstupuje v platnost acquis uvedené v článku 1, ledaže tato opatření stanoví jiné datum.
Rozhodnutí Komise
ze dne 3. května 2000,
kterým se provádí směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o klasifikaci požární odolnosti stavebních výrobků a jejich částí
(oznámeno pod číslem K(2000) 1001)
(Text s významem pro EHP)
(2000/367/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [1] ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na články 3, 6 a 20 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
3 odst. 2 a 3 směrnice 89/106/EHS se stanoví, že s ohledem na různé úrovně ochrany staveb, které mohou na vnitrostátní, regionální nebo místní úrovni převládat, může každý základní požadavek vést ke stanovení tříd v interpretačních dokumentech.
Tyto dokumenty byly zveřejněny ve sdělení Komise k interpretačním dokumentům směrnice Rady 89/106/EHS [3].
(2) Bod 4.2.1 interpretačního dokumentu č. 2 odůvodňuje potřebu různých úrovní základního požadavku "Požární bezpečnost", jako jsou funkce druhu, užívání a umístění stavby, jejího uspořádání a použitelnosti nouzových zařízení.
(3) Bod 2.2 interpretačního dokumentu č. 2 uvádí řadu vzájemně souvisejících opatření pro splnění základního požadavku "Požární bezpečnost", které dohromady přispívají k definování strategie požární bezpečnosti, kterou lze v členských státech různým způsobem rozvíjet.
(4) Bod 4.3.1.3 interpretačního dokumentu č. 2 uvádí jedno z těchto opatření převládajících v členských státech, které se týká požární odolnosti stavebních výrobků a/nebo částí staveb.
(5) Aby bylo možno požární odolnost stavebních výrobků a staveb nebo jejich částí hodnotit, spočívá harmonizované řešení v systému tříd, který je obsažen v interpretačním dokumentu č. 2.
(6) Tento systém tříd byl přizpůsoben technickému pokroku v pověření Komise evropským normalizačním orgánům CEN a CENELEC.
(7) Podle čl. 6 odst. 3 směrnice 89/106/EHS mohou členské státy stanovit úrovně ukazatelů vlastností, které se mají na jejich území dodržovat, jen v rámci klasifikací přijatých na úrovni Společenství a jen při použití všech tříd, určitých tříd nebo jedné třídy.
(8) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro stavebnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Klasifikační systém přijatý na úrovni Společenství pro požární odolnost stavebních výrobků, staveb a jejich částí je popsán v příloze.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 19. května 2000,
kterým se opravuje směrnice 98/98/ES, kterou se po dvacáté páté přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 67/548/EHS o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek
(oznámeno pod číslem K(2000) 1333)
(Text s významem pro EHP)
(2000/368/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 67/548/EHS ze dne 27. června 1967 o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek [1], naposledy pozměněnou směrnicí Evropského parlamentu a Rady 1999/33/ES [2], a zejména na článek 28 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příloha VI směrnice 67/548/EHS obsahuje pokyny pro klasifikaci a označování nebezpečných látek a přípravků.
Příloha VI byla naposledy pozměněna přílohou 4 směrnice 98/98/ES [3].
Oddíly 3.2.3, 3.2.8, 6.2 a 8 přílohy 4 směrnice 98/98/ES jsou neúplné.
V důsledku toho je nezbytné změnit přílohu 4 směrnice 98/98/ES.
(2) Opatření stanovená v tomto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobení technickému pokroku směrnic pro odstranění technických překážek obchodu na úseku nebezpečných látek a přípravků,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha 4 směrnice 98/98/ES se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 29. května 2000
o boji proti dětské pornografii na internetu
(2000/375/SVV)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 34 odst. 2 písm. c) této smlouvy,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
z podnětu Rakouské republiky,
přihlížejíc k usnesením přijatým Evropským parlamentem dne 19. září 1996 o nezletilých, kteří jsou obětmi násilí [2], dne 12. prosince 1996 o opatřeních na ochranu nezletilých v Evropské unii [3], dne 24. dubna 1997 o sdělení Komise o nedovolených a škodlivých materiálech na internetu [4] a dne 6. listopadu 1997 ke sdělení Komise o boji proti dětské sexuální turistice a o memorandu o přispění Evropské unie k posílení boje proti pohlavnímu zneužívání a vykořisťování dětí [5],
majíc na paměti prohlášení a akční program jednomyslně schválené delegáty na Světovém kongresu proti pohlavnímu vykořisťování dětí pro obchodní účely, který se konal ve Stockholmu v srpnu 1996, a závěry a doporučení evropské konference, která následovala po světovém kongresu a konala se ve Štrasburku v dubnu 1998;
majíc na paměti Evropskou úmluvu o ochraně lidských práv a základních svobod, přijatou v Římě dne 4. listopadu 1950, a zejména články 2 a 3 a čl. 10 odst. 2 uvedené úmluvy;
připomínajíc Evropskou úmluvu o výkonu práv dětí, přijatou ve Štrasburku dne 25. ledna 1996, a zejména články 1, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12 a 15 uvedené úmluvy;
s ohledem na Všeobecnou deklaraci lidských práv, přijatou Valným shromážděním OSN v usnesení 217 A (III) ze dne 10. prosince 1948 v Paříži, a zejména na články 2, 3, 7, 25 a 26 uvedené deklarace;
připomínajíc článek 34 Úmluvy o právech dítěte ze dne 20. listopadu 1989;
majíc na paměti společnou akci Rady 96/700/SVV ze dne 29. listopadu 1996, kterou se zavádí program podpor a výměn pro osoby, které jsou odpovědné za boj proti obchodu s lidmi a pohlavnímu vykořisťování dětí [6];
majíc na paměti usnesení Rady a zástupců vlád členských států, zasedajících v Radě, ze dne 17. února 1997 o nedovolených a škodlivých materiálech na internetu [7];
majíc na paměti společnou akci Rady 97/154/SVV ze dne 24. února 1997 o boji proti obchodu s lidmi a pohlavnímu vykořisťování dětí [8];
připomínajíc rozhodnutí Rady ze dne 3. prosince 1998, kterým se doplňuje definice trestného činu "obchod s lidmi" v příloze Úmluvy o Europolu [9], a s ohledem na prohlášení přijaté Radou na zasedání dne 3. prosince 1998;
přihlížejíc k doporučení přijatému Radou dne 24. září 1998 o rozvoji konkurenceschopnosti evropského průmyslu audiovizuálních a informačních služeb podporováním vnitrostátních rámců zaměřených na dosažení srovnatelné a účinné úrovně ochrany nezletilých a lidské důstojnosti [10];
připomínajíc akční plán přijatý Radou dne 28. dubna 1997 pro boj s organizovanou trestnou činností [11] schválený Evropskou radou na zasedání v Amsterodamu v červnu 1997, jakož i na deset zásad G8 týkajících se trestné činnosti v oblasti špičkové techniky, ke kterému Rada přihlédla na zasedání dne 19. března 1998; rovněž připomínajíc, že Evropská rada na zasedání ve Vídni ve dnech 11. a 12. prosince 1998 žádala, aby na evropské a mezinárodní úrovni bylo zajištěno účinné navázání na podněty usilující o ochranu dětí, zejména v oblasti dětské pornografie na internetu;
přihlížejíc k rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady 276/1999/ES ze dne 25. ledna 1999, kterým se přijímá víceletý akční plán Společenství na podporu bezpečného používání internetu prostřednictvím boje s nedovolenými a škodlivými materiály v globálních sítích [12];
připomínajíc společný postoj Rady 1999/364/SVV ze dne 27. května 1999 k jednáním v Radě Evropy týkajícím se návrhu úmluvy o počítačové trestné činnosti [13];
vzhledem k tomu, že obchod s lidmi a pohlavní vykořisťování dětí představuje závažné porušení základních lidských práv, a zejména lidské důstojnosti;
s vědomím skutečnosti, že pohlavní vykořisťování dětí, jakož i výroba, zpracování, držení a šíření dětského pornografického materiálu může představovat závažnou formu mezinárodní organizované trestné činnosti, jejíž rozsah způsobuje v Evropské unii stále vzrůstající znepokojení;
přesvědčena, že respektování fyzické a psychické integrity dětí a ochrana obětí pohlavního vykořisťování jsou zásadně důležité a musí být ve středu zájmu Evropské unie;
vědoma si, že je nezbytné přijmout další opatření Unie na podporu bezpečného používání internetu;
s cílem zabránit pohlavnímu vykořisťování dětí, a zejména výrobě, zpracování, šíření a držení dětského pornografického materiálu na internetu, a bojovat proti nim,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
V rámci rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 276/1999/ES a aby se posílila opatření pro předcházení výrobě, zpracování, držení a šíření dětského pornografického materiálu a pro boj proti nim a aby se zaručilo, že protiprávní jednání v této oblasti budou účinně odhalována a stíhána, přijmou členské státy nezbytná opatření, která podpoří uživatele internetu, aby přímo nebo nepřímo oznamovali donucovacím orgánům podezření o šíření dětského pornografického materiálu na internetu, pokud se s takovým materiálem setkají.
Uživatelé internetu jsou informováni o způsobech, jak se spojit s donucovacími orgány nebo se subjekty, které mají výsadní vztahy s těmito orgány, aby těmto orgánům umožnili řádné plnění jejich úlohy předcházet dětské pornografii na internetu a bojovat proti ní.
2. S ohledem na správní strukturu každého členského státu mohou opatření, která mají zaručit, že protiprávní jednání spáchaná v této oblasti budou účinně odhalována a stíhána, spočívat ve zřízení zvláštních jednotek v rámci donucovacích orgánů vybavených nezbytnými odbornými znalostmi a zdroji, které umožní rychlé zpracování informací o případech předpokládané výroby, zpracování, držení a šíření dětského pornografického materiálu.
3. Členské státy zajistí, aby donucovací orgány, pokud obdrží informace o podezření z výroby, zpracování, držení a šíření dětského pornografického materiálu, jednaly rychle.
Donucovací orgány mohou odložit přijetí požadovaných opatření, je-li to nezbytné a na dobu nezbytnou z taktického hlediska, například pro zjištění totožnosti osob odpovědných za dané protiprávní činnosti nebo sítí (kruhy zaměřené na dětskou pornografii).
Článek 2
1. Členské státy zajistí co nejširší a nejrychlejší spolupráci, která usnadní účinné odhalování a stíhání protiprávních jednání spáchaných v oblasti dětské pornografie na internetu v souladu s platnými ujednáními a dohodami.
Aby se zajistila včasná a účinná reakce na tato protiprávní jednání, informují se členské státy vzájemně o již vytvořených kontaktních místech tvořených dobře informovanými osobami a s nepřetržitým provozem, jakož i o zvláštních jednotkách uvedených v čl. 1 odst.
2, které lze využívat pro výměnu informací a pro další kontakty mezi členskými státy. Kontaktní místa, která již byla vytvořena pro plnění jiných úkolů, lze rovněž využít pro tyto účely.
Rovněž se využijí stávající komunikační prostředky, jako je Europol a Interpol.
3. Členské státy zajistí, aby byl Europol v rámci svého mandátu informován o podezřeních týkajících se dětské pornografie.
4. Členské státy ve vhodné spolupráci s Europolem posoudí možnost pořádání pravidelných setkání mezi příslušnými útvary specializovanými pro boj proti dětské pornografii na internetu, aby se tak podporovala obecná výměna informací, analýzy situace a koordinace taktických opatření.
5. Každý členský stát oznámí generálnímu sekretariátu Rady svůj útvar nebo útvary, které slouží jako kontaktní místa podle odstavce 2.
Generální sekretariát oznámí tato kontaktní místa ostatním členským státům.
Článek 3
Členské státy zahájí konstruktivní dialog s průmyslovým odvětvím a posoudí při tom vhodná dobrovolná nebo právně závazná opatření, která by umožnila odstranění dětské pornografie na internetu.
Členské státy si zejména vyměňují zkušenosti s účinností opatření, která přijaly pro odstranění dětské pornografie na internetu.
V této souvislosti posoudí následující opatření, která by poskytovatelům internetových služeb uložila jako povinnost:
a) informovat příslušné subjekty uvedené v čl. 1 odst. 1 nebo jednotky uvedené v čl. 1 odst. 2 o dětském pornografickém materiálu, o němž se dovědí nebo zjistí, že je šířen jejich prostřednictvím;
b) stáhnout z oběhu dětský pornografický materiál, o němž se dovědí nebo zjistí, že je šířen jejich prostřednictvím, nestanoví-li příslušné orgány jinak;
c) v souladu s usnesením Rady ze dne 17. ledna 1995 o zákonném odposlechu telefonního provozu [14] uchovávat, je-li to technicky možné, údaje o nedovoleném obchodu — zejména pro účely trestního stíhání v případech podezření z pohlavního vykořisťování dětí, jakož i z výroby, zpracování a šíření dětské pornografie — po dobu určenou použitelnými vnitrostátními právními předpisy, aby tyto údaje mohly být poskytnuty donucovacím orgánům pro jejich posouzení v souladu s platnými procesními předpisy;
d) vytvořit vlastní kontrolní systémy pro boj proti výrobě, zpracování, držení a šíření dětského pornografického materiálu.
Článek 4
Členské státy pravidelně ověřují, zda technologický rozvoj vyžaduje pro zachování účinnosti boje proti dětské pornografii na internetu změnu jejich trestního řízení při dodržování základních zásad, a případně vypracují pro tento účel vhodné nové právní předpisy.
Článek 5
Členské státy spolupracují s průmyslovým odvětvím tak, že se dělí o své zkušenosti a podporují podle možností výrobu filtrů a jiných technických prostředků pro zamezení a zjišťování šíření dětského pornografického materiálu.
Článek 6
1. Rada zhodnotí, jak členské státy plní povinnosti podle společné akce 97/154/SVV, jakož i účinnost opatření navržených v tomto rozhodnutí.
2. Hodnocení uvedené v odstavci 1 se provádí v souladu se společnou akcí Rady 97/827/SVV ze dne 5. prosince 1997 o vytvoření mechanismu pro hodnocení uplatňování a provádění mezinárodních závazků v boji s organizovanou trestnou činností na vnitrostátní úrovni [15], s touto výhradou:
a) hodnotící týmy jsou složeny ze dvou odborníků;
b) hodnocení se provádí na místě, aby se předešlo nepružným postupům.
3. Hodnocení uvedené v hlavě IV bod B společné akce 97/154/SVV se neprovádí.
Nahrazuje se hodnocením uvedeným v odstavci 2 tohoto článku.
4. Na základě informací získaných během hodnocení podle odstavce 2 prozkoumá Rada ostatní opatření, která by považovala za vhodnější pro zvýšení účinnosti boje proti dětské pornografii a pohlavnímu vykořisťování dětí.
Článek 7
Toto rozhodnutí se vztahuje na Gibraltar.
Článek 8
Opatření obsažená v tomto rozhodnutí provedou členské státy nejpozději do 31. prosince 2000.
Rozhodnutí Rady a Komise
ze dne 19. dubna 2000
o uzavření Evropsko-středomořské dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Státem Izrael na straně druhé
(2000/384/ES, ESUO)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství uhlí a oceli, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 310 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem, druhou větou a odst. 3 druhým pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
po konzultaci s Poradním výborem a jednomyslném souhlasu Rady,
s ohledem na souhlas Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
Evropsko-středomořská dohoda zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Státem Izrael na straně druhé podepsaná v Bruselu dne 20. listopadu 1995 by měla být schválena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Evropsko-středomořská dohoda zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a státem Izrael na straně druhé, protokoly k ní připojené a prohlášení připojené k závěrečnému aktu se schvalují jménem Evropského společenství a Evropského společenství uhlí a oceli.
Akty uvedené v prvním odstavci se připojují k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
1. Postoj, který má zaujmout Společenství
Rozhodnutí Komise
ze dne 7. června 2000,
kterým se v zásadě uznává úplnost dokumentace předložené k podrobnému zkoumání s ohledem na možné zařazení EXP60707B (acetamiprid) do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh
(oznámeno pod číslem K(2000) 1562)
(2000/390/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 1999/80/ES [2], a zejména na čl. 6 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 91/414/EHS (dále jen "směrnice") stanovila vytvoření seznamu Společenství obsahujícího účinné látky, které jsou povoleny pro použití v přípravcích na ochranu rostlin.
(2) Společnost Nisso Chemical Europe GmbH předložila dne 22. října 1999 řeckým orgánům dokumentaci týkající se účinné látky EXP60707B (acetamiprid).
(3) Uvedené orgány informovaly Komisi o výsledcích prvního zkoumání úplnosti dokumentace, pokud jde o požadavky na informace stanovené v příloze II a – pro alespoň jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku – požadavky stanovené v příloze III směrnice. V souladu s čl.
6 odst. 2 žadatel následně předložil dokumentaci Komisi a ostatním členským státům.
(4) Dokumentace týkající se EXP60707B (acetamiprid) byla postoupena Stálému rostlinolékařskému výboru dne 22. února 2000.
(5) Ustanovení čl. 6 odst. 3 směrnice vyžaduje, aby bylo na úrovni Společenství úředně potvrzeno, že každá dokumentace vyhovuje požadavkům na informace stanoveným v příloze II a – pro alespoň jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku – požadavkům stanoveným v příloze III směrnice.
(6) Toto potvrzení je nezbytné k tomu, aby bylo povoleno podrobné zkoumání dokumentace, a k tomu, aby bylo členským státům umožněno udělit dočasné povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku při současném dodržení podmínek stanovených v čl.
8 odst. 1 směrnice, a zejména podmínky týkající se podrobného hodnocení účinné látky a přípravku na ochranu rostlin s ohledem na požadavky stanovené ve směrnici.
(7) Tímto rozhodnutím není dotčena možnost požádat žadatele o další údaje nebo informace pro objasnění určitých bodů v dokumentaci.
Žádost členského státu zpravodaje o předložení dalších údajů nezbytných pro objasnění dokumentace nemá vliv na lhůtu pro předložení zprávy uvedené v 9. bodě odůvodnění.
(8) Členské státy a Komise se dohodly na tom, že Řecko provede podrobné zkoumání dokumentace týkající se EXP60707B (acetamiprid).
(9) Řecko co možná nejdříve, nejpozději však do jednoho roku ode dne zveřejnění tohoto rozhodnutí, předloží Komisi zprávu o závěrech tohoto zkoumání, k níž se připojí všechna doporučení ohledně zařazení nebo nezařazení a všechny podmínky s tím související.
(10) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Níže uvedená dokumentace s ohledem na navržená použití v zásadě vyhovuje požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze II a – pro alespoň jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku – požadavkům stanoveným v příloze III směrnice:
Dokumentace předložená Komisi a členským státům společností Nisso Chemical Europe GmbH za účelem zařazení účinné látky EXP60707B (acetamiprid) do přílohy I směrnice 91/414/EHS, která byla postoupena Stálému rostlinolékařskému výboru dne 22. února 2000.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 16. června 2000
o postupu týkajícím se odchylek od pravidel původu stanovených v Protokolu č. 1 Dohody o partnerství AKT-ES
(2000/399/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Platnost čtvrté úmluvy AKT-ES skončila dne 29. února 2000.
(2) Nová dohoda o partnerství AKT-ES nemohla k tomuto datu vstoupit v platnost.
(3) V čl. 3 rozhodnutí č. 1/2000 Výboru velvyslanců AKT-ES ze dne 28. února 2000 o přechodných opatřeních platných od 1. března 2000 [1] je stanoveno, že obchodní ustanovení Dohody o partnerství AKT-ES, včetně protokolu č. 1 o definici pojmu "původní produkty" a metodách správní spolupráce, jsou použitelná od 1. března 2000.
(4) V čl. 38 odst. 9 uvedeného protokolu se stanoví, že žádosti států AKT o odchylky od pravidel původu téhož protokolu se považují za přijaté, pokud Společenství nesdělí státům AKT svůj postoj k žádostem do 75 pracovních dnů poté, co ji převzal spolupředseda ES Výboru pro celní spolupráci AKT-ES zřízený na základě článku 37 protokolu č. 1.
(5) Je proto nezbytné přijmout postup, prostřednictvím kterého bude zajištěno, že postoj Společenství bude moci být přijat a sdělen státům AKT ve lhůtě 75 pracovních dnů.
(6) Opatření nezbytná pro provádění tohoto rozhodnutí by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [2].
(7) Rozhodnutím Rady 90/523/EHS [3] byly Komisi svěřeny pravomoci pro přijetí společného postoje Společenství k žádosti států AKT o odchylku od pravidel původu stanovených v protokolu č. 1 čtvrté úmluvy AKT-ES.
K podobnému svěření pravomocí Komisi by mělo nyní dojít v souvislosti s žádostmi o odchylky od pravidel původu stanovených v protokolu č. 1 Dohody o partnerství AKT-ES.
(8) Nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1182/71 [4] stanovuje pravidla pro lhůty, data a termíny,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Společný postoj Společenství k žádosti států AKT o odchylku od pravidel původu stanovených v protokolu č. 1 Dohody o partnerství AKT-ES přijme Společenství postupem podle článku 2.
Článek 2
Komisi je nápomocen Výbor pro celní kodex zřízený nařízením Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [5], dále jen "výbor".
Zástupce Komise předloží výboru návrh společného postoje do 25 pracovních dnů ode dne, kdy žádost o odchylku převzal spolupředseda ES Výboru pro celní spolupráci AKT-ES.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou podle čl.
205 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
Komise přijme společný postoj a sdělí jej okamžitě státům AKT.
Pokud však tento společný postoj není v souladu se stanoviskem výboru, sdělí jej Komise neprodleně Radě.
V tomto případě může Komise jeho sdělení státům AKT odložit o 25 pracovních dnů od data hlasování ve výboru.
Rada může kvalifikovanou většinou ve lhůtě stanovené ve třetím odstavci přijmout jiný společný postoj.
Článek 3
Pro účely tohoto rozhodnutí se pro pojem "pracovní dny" použije definice uvedená v nařízení (EHS, Euratom) č. 1182/71.
Článek 4
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Rozhodnutí Komise
ze dne 19. června 2000
o vyváženém zastoupení mužů a žen ve výborech a odborných skupinách jí zřízených
[oznámeno pod číslem K(2000) 1600]
(2000/407/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 2 Smlouvy je rovné zacházení pro muže a ženy jedním z úkolů, které má Společenství prosazovat.
(2) Podle článku 3 Smlouvy usiluje Společenství při všech činnostech o odstranění nerovností a podporuje rovné zacházení pro muže a ženy.
(3) Navzdory doporučení Rady 96/694/ES ze dne 2. prosince 1996 o vyrovnané účasti žen a mužů v rozhodovacích procesech [1] jsou ženy stále nedostatečně zastoupeny v rozhodovacích subjektech, včetně subjektů zřízených Komisí [2].
(4) Usnesení Evropského parlamentu ze dne 11. února 1994 o ženách v rozhodovacích orgánech vyzvalo členské státy Evropské unie, aby přijaly specifická opatření v této oblasti, a po tomto usnesení následovalo usnesení Rady ze dne 27. března 1995 o vyvážené účasti žen a mužů v rozhodovacích procesech.
(5) Rovnost mezi ženami a muži je podstatná pro lidskou důstojnost a demokracii a je základní zásadou právních předpisů Společenství, ústav a právních předpisů členských států a mezinárodních a evropských úmluv.
(6) Komise přijala politiku systematického přihlížení k rovnosti mezi muži a ženami a začlenění rovných příležitostí pro ženy a muže do všech činností a politik Společenství.
(7) Na čtvrté světové konferenci Organizace spojených národů o ženách (Peking 1995) se Evropské společenství zavázalo podporovat účast žen v rozhodovacích procesech.
(8) Rada Evropy ve svém doporučení č. 1413 z roku 1999 doporučuje, aby její členské státy dosáhly vyváženého zastoupení žen a mužů ve veřejném i soukromém životě.
(9) Pařížská konference EU ze dne 17. dubna 1999 o ženách a mužích u moci vyzvala členské státy, aby podporovaly dodržování rovnosti mezi ženami a muži, pokud jde o jejich jmenování do rozhodovacích orgánů.
(10) Je vhodné přijmout specifická opatření pro podporu vyvážené účasti žen a mužů v rozhodovacích procesech s cílem dosáhnout rovnosti příležitostí mezi ženami a muži.
(11) Komise se již zavázala dosáhnout počtu 40 % žen ve všech výborech a skupinách v oblasti výzkumu [3] a tento cíl musí být prosazován i v ostatních oblastech v rámci skupin odborníků a výborů zřízených Komisí.
(12) Rozhodnutí se nevztahuje na výbory v oblasti působnosti rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [4],
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Toto rozhodnutí se vztahuje na odborné skupiny a výbory zřízené Komisí. Vztahuje se na nově vytvářené i stávající odborné skupiny a výbory.
Článek 2
Komise se zavazuje k zavedení vyváženého zastoupení žen a mužů v jí zřízených odborných skupinách a výborech.
Střednědobým cílem je dosáhnout alespoň 40 % zastoupení příslušníků jednoho pohlaví v každé odborné skupině a výboru.
Ve stávajících odborných skupinách a výborech Komise usiluje o nápravu nevyváženého zastoupení mužů a žen při každém nahrazení člena a při uplynutí funkčního období člena v odborné skupině nebo výboru.
Článek 3
Po třech letech od přijetí tohoto rozhodnutí přezkoumá Komise jeho provádění a zveřejní zprávu, která bude zahrnovat statistický rozbor zastoupení mužů a žen v odborných skupinách a výborech.
Na základě výsledků tohoto přezkumu pak Komise bude moci přijmout vhodná opatření.
Rozhodnutí Rady
ze dne 19. června 2000
o podepsání a uzavření Dohodnutého zápisu mezi Evropským společenstvím a vládou Korejské republiky týkajícího se světového loďařského trhu
(2000/409/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 ve spojení s čl. 300 odst. 2 první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Světový loďařský průmysl prodělává vážné potíže, zejména kvůli nadbytku kapacity.
Na rozdíl od průmyslu Společenství, který v devadesátých letech prošel programem restrukturalizace a snižování kapacity, korejské loděnice od roku 1993 podstatně zvýšily svoji kapacitu.
(2) Přezkum korejských smluv provedený pro Komisi nezávislým poradcem ukázal, že korejské loděnice stanovují značně nižší ceny než jsou ceny nákladů.
Taková jednání umožnila korejskému průmyslu podstatně zvýšit jeho podíl na trhu, zejména na úkor průmyslu Společenství, který v současné době prodělává vážné obtíže.
Při extrémně nízkých světových cenách zaznamenal průmysl Společenství pokles svého podílu na trhu z 25 % v roce 1989 na 17 % v roce 1999.
(3) Dne 9. listopadu 1999 a dne 18. května 2000 Rada, po přezkoumání první a druhé zprávy o situaci ve světovém loďařství předložené Komisí podle článku 12 nařízení Rady (ES) č. 1540/98 ze dne 29. června 1999, kterým se stanoví nová pravidla pro pomoc loďařskému průmyslu [1], upozornila na to, že odvětví čelí kritické situaci z celosvětového hlediska a vyjádřila vážné znepokojení nad jednáním, které vážně poškozuje zájmy loděnic ve Společenství.
Ministři průmyslu vyzvali ve svých závěrech Komisi, aby vynaložila úsilí pro sjednocení pravidel použitelných v tomto odvětví okamžitým zapojením Korejské republiky do konstruktivních konzultací s cílem zamezit nekalé soutěži.
(4) Na základě této výzvy Komise uspořádala několik kol intenzivních konzultací s korejskou vládou a sjednala návrh dohodnutého zápisu.
Jakmile bude zápis podepsán, bude zavazovat korejskou vládu, aby se zdržela jakéhokoli přímého či nepřímého zásahu na podporu ztrátových korejských loděnic, aby používala mezinárodně uznávané finanční a účetní zásady a aby zajistila, že korejské loděnice stanoví ceny, jež budou odrážet podmínky trhu.
Dohodnutý zápis také stanoví mechanizmus konzultací ad hoc za účelem okamžitého řešení jakékoliv otázky vznesené kteroukoliv stranou.
(5) Dohodnutý zápis by měl být schválen,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohodnutý zápis mezi Evropským společenstvím a vládou Korejské republiky týkající se světového loďařského trhu se tímto schvaluje.
Znění dohodnutého zápisu se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat dohodnutý zápis zavazující Společenství.
Rozhodnutí Komise
ze dne 26. června 2000,
kterým se mění rozhodnutí 1999/659/ES, kterým se orientačně rozdělují finanční prostředky pro jednotlivé členské státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu na opatření pro rozvoj venkova na období let 2000 až 2006
(oznámeno pod číslem K(2000) 1648)
(2000/426/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 ze dne 17. května 1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) [1] a o změně a zrušení některých nařízení, a zejména na čl. 46 odst. 2 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V rozhodnutí 1999/659/ES [2] Komise stanovila členským státům na období let 2000 až 2006 předběžné rozdělení finančních prostředků na opatření pro rozvoj venkova spolufinancovaná záruční sekcí EZOZF.
(2) Z důvodů jasnosti a průhlednosti by mělo být upřesněno, které výdaje lze financovat z prostředků rozdělených členským státům uvedeným rozhodnutím.
(3) Platby ze záruční sekce EZOZF na doprovodná opatření podle nařízení Rady (EHS) č. 2078/92, (EHS) č. 2079/92 a (EHS) č. 2080/92 [3], zrušená dne 1. ledna 2000 budou v rámci rozpočtového roku 2000 i následujících rozpočtových let nadále prováděny. Finanční prostředky přidělené členským státům na období let 2000 až 2006 zahrnují rovněž tyto výdaje.
(4) Článek 7 nařízení Komise (ES) č. 296/96 ze dne 16. února 1996 o údajích předávaných členskými státy, o měsíčním účtování výdajů financovaných záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) a o zrušení nařízení (EHS) č. 2776/88 [4], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 2761/1999 [5] stanoví, že se pro rok "n" bude přihlížet k výdajům, které členský stát uskutečnil od 16. října roku "n-1" do 15. října roku "n". V důsledku toho spadají výdaje na opatření podle nařízení (EHS) č. 2078/92, (EHS) č. 2079/92 a (EHS) č. 2080/92 hrazené záruční sekcí EZOZF od 16. října 1999 do rozpočtového roku 2000 a musí být zohledněny při rozdělení finančních prostředků na období let 2000 až 2006. Kromě toho platby provedené platebními agenturami od 16. října 2006 do 31. prosince 2006 spadají do rozpočtového roku 2007.
(5) Je rovněž zřejmé, že tabulka v příloze rozhodnutí, kterým se orientačně rozdělují finanční prostředky členským státům, neumožňuje přesný výpočet ročních rozpočtových stropů.
Tato tabulka by proto měla být nahrazena přesnější tabulkou s podrobným přehledem ročních částek, které žádný členský stát nesmí překročit,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 1999/659/ES se mění takto:
1. V článku 1 se doplňují nové pododstavce, které znějí: "Rozdělení finančních prostředků uvedené v prvním odstavci se rovněž vztahuje:
a) na výdaje uskutečněné záruční sekcí EZOZF na doprovodná opatření podle nařízení Rady (EHS ) č. 2078/92, (EHS) č. 2079/92 a (EHS) č. 2080/92, počínaje rozpočtovým rokem 2000 a v souladu s pravidly stanovenými v článku 7 nařízení Komise (ES) č. 296/96 na platby uskutečněné platebními agenturami od 16. října 1999;
b) na ostatní opatření pro rozvoj venkova schválená před 1. lednem 2000 a zahrnutá do nového programování podle čl. 4 odst. 2 a 3 nařízení Komise (ES) č. 2603/1999 [6].
Pro období mezi 16. říjnem 2006 a 31. prosincem 2006 nesmí maximální částka, kterou lze uhradit z EZOZF výdaje uskutečněné platebními agenturami členského státu překročit celkové výdaje uskutečněné stejným členským státem v období mezi 16. říjnem 1999 a 31. prosincem 1999."
2. Tabulka uvedená v příloze se nahrazuje tabulkou v příloze k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 4. července 2000,
kterým se stanoví diagnostické postupy, metody odběru vzorků a kritéria pro vyhodnocování výsledků laboratorních testů pro potvrzení a diferenciální diagnózu vezikulární choroby prasat
(oznámeno pod číslem K(2000) 1805)
(Text s významem pro EHP)
(2000/428/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/119/EHS ze dne 17. prosince 1992, kterou se zavádí všeobecná opatření Společenství pro tlumení některých chorob zvířat a zvláštní opatření týkající se vezikulární choroby prasat [1], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na přílohu II odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Je nezbytné stanovit na úrovni Společenství diagnostické postupy, metody vzorkování a kritéria pro vyhodnocování výsledků laboratorních zkoušek pro potvrzení vezikulární choroby prasat a její rychlé odlišení od slintavky a kulhavky, aby bylo možno zajistit cílenější zdolávání obou nákaz.
(2) Příloha III směrnice Rady 92/119/EHS stanoví úkoly a povinnosti referenční laboratoře Společenství pro vezikulární chorobu prasat tak, aby se koordinovaly, po konzultaci s Komisí, metody používané v členských státech pro diagnostiku nákazy. Tyto úkoly a povinnosti zahrnují organizování periodických porovnávacích testů a poskytování standardních reagencií na úrovni Společenství.
(3) Byly nedávno vyvinuty laboratorní testy, které zajišťují, že vezikulární choroba prasat bude rychle diagnostikována a odlišena od slintavky a kulhavky.
(4) Výsledky úplně posledních porovnávacích testů provedených na úrovni Společenství naznačují zejména, že byly vypracovány spolehlivé testy ke zjištění antigenu nebo genomu viru vezikulární choroby prasat a že tyto testy byly úspěšně doplněny testem izolace viru pro virologickou diagnózu vezikulární choroby prasat.
(5) Výsledkem zkušeností získaných při tlumení vezikulární choroby prasat v nedávných letech bylo vykrystalizování nejvhodnějších vzorkovacích postupů a kritérií pro vyhodnocování výsledků laboratorních testů pro cílenou diagnózu této nákazy v různých situacích.
(6) Bylo vzato v úvahu stanovisko a doporučení Vědeckého výboru pro zdraví a ochranu zvířat.
(7) Opatření stanovená v tomto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Členské státy zajistí, aby potvrzení vezikulární choroby prasat a diferenční diagnóza vůči slintavce a kulhavce se zakládaly na:
a) zjištění klinických příznaků choroby;
b) zjištění viru, antigenu nebo genomu ve vzorcích epiteliálních tkání, vezikulární kapaliny a výkalů;
c) demonstraci specifické reakce antilátky ve vzorcích séra,
v souladu s postupy, metodami vzorkování a kritérii pro vyhodnocování výsledků laboratorních testů stanovených v manuálu, který je přílohou tohoto rozhodnutí.
2. Národní diagnostické laboratoře uváděné v příloze II odst. 5 směrnice 92/119/EHS ovšem mohou uplatňovat úpravy laboratorních testů uváděných v manuálu v příloze tohoto rozhodnutí nebo používat odlišné testy za předpokladu, že lze demonstrovat stejnou citlivost a specifičnost.
Citlivost a specifičnost těchto upravených nebo odlišných testů musí být vyhodnocena v rámci periodických srovnávacích testů organizovaných Referenční laboratoří Společenství pro vezikulární chorobu prasat.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. října 2000.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 6. července 2000,
kterým se mění rozhodnutí 97/365/ES, kterým se stanoví prozatímní seznamy zařízení třetích zemí, ze kterých členské státy povolují dovoz výrobků z hovězího, vepřového, skopového a kozího masa a z masa koňovitých
(oznámeno pod číslem K(2000) 1844)
(Text s významem pro EHP)
(2000/429/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 95/408/ES ze dne 22. června 1995 o podmínkách pro vypracování prozatímních seznamů zařízení třetích zemí, od kterých jsou členské státy oprávněny dovážet některé výrobky živočišného původu, produkty rybolovu nebo živé mlže [1], ve znění rozhodnutí 98/603/ES [2], a zejména na čl. 2 odst. 1 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 97/222/ES [3] stanoví seznam třetích zemí, z nichž členské státy povolují dovoz masných výrobků.
(2) Pro země uvedené na tomto seznamu jsou rozhodnutím Komise 97/221/ES [4] stanoveny veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz masných výrobků.
(3) Předběžné seznamy zařízení třetích zemí, od kterých členské státy povolují dovoz výrobků z hovězího, vepřového, skopového a kozího masa a z masa koňovitých, byly stanoveny rozhodnutím Komise 97/365/ES [5].
(4) Komise od Slovenska obdržela seznam zařízení se zárukou, že zcela splňují příslušné veterinární požadavky Společenství.
(5) U Slovenska tudíž může být vypracován předběžný seznam zařízení vyrábějících výrobky z hovězího, vepřového, skopového a kozího masa a z masa koňovitých.
(6) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Text přílohy k tomuto rozhodnutí se připojuje k příloze rozhodnutí 97/365/ES.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 6. července 2000,
kterým se mění rozhodnutí 1999/710/ES, kterým se stanoví prozatímní seznamy zařízení třetích zemí, z nichž členské státy povolují dovoz mletého masa a masných polotovarů
(oznámeno pod číslem K(2000) 1846)
(Text s významem pro EHP)
(2000/430/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 95/408/ES ze dne 22. června 1995 o podmínkách pro sestavování prozatímních seznamů zařízení třetích zemí, pro přechodné období, ze kterých jsou členské státy oprávněny dovážet určité produkty živočišného původu, produkty rybolovu nebo živé mlže [1], ve znění rozhodnutí 98/603/ES [2], a zejména na čl. 2 odst. 1 a článek 7 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 1999/710/ES [3] stanoví prozatímní seznam zařízení, která vyrábějí mleté maso a masné polotovary.
(2) Rumunsko zaslalo seznam zařízení, která vyrábějí mleté maso a masné polotovary a o nichž příslušné orgány potvrzují, že vyhovují předpisům Společenství.
(3) Pro Rumunsko lze proto postupem stanoveným pro některé třetí země v rozhodnutí Rady 95/408/EHS vypracovat prozatímní seznam zařízení, která vyrábějí mleté maso a masné polotovary.
(4) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V příloze rozhodnutí 1999/710/ES se vkládá znění přílohy tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 29. června 2000
o zřízení Výboru pro sociální ochranu
(2000/436/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 202 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Komise ve sdělení ze dne 14. července 1999 o jednotné strategii modernizace sociální ochrany navrhla posílení spolupráce v oblasti sociální ochrany mimo jiné zřízením skupiny vyšších úředníků.
(2) Evropský parlament v usnesení ze dne 16. února 2000 o sdělení Komise o jednotné strategii modernizace sociální ochrany uvítal sdělení Komise a zřízení takové skupiny.
(3) Rada zdůraznila v závěrech ze dne 17. prosince 1999 o posílení spolupráce s cílem modernizovat a zlepšit sociální ochranu [1] potřebu spolupráce pro modernizaci sociální ochrany založené na strukturovaném a stálém dialogu, na sledování a výměně informací, zkušeností a správné praxe mezi členskými státy.
(4) Rada ve stejných závěrech:
- schválila návrh Komise zavést mechanismus posílené spolupráce vymezený skupinou úředníků na vysoké úrovni zřízenou pro účely této akce,
- zdůraznila, že tento způsob spolupráce by měl krýt všechny formy sociální ochrany a pomoci členským státům, je-li to nezbytné, zlepšit a posílit jejich systémy sociální ochrany v souladu s jejich vnitrostátními prioritami, a připomněla, že organizování a financování sociální ochrany spadá do pravomoci členských států,
- usoudila, že je zejména důležité, aby tato nová spolupráce pro zlepšení a modernizaci sociální ochrany byla soudržná, souběžná a propojená s evropskou strategií zaměstnanosti a s makroekonomickým dialogem,
- podpořila čtyři obecné cíle vytyčené Komisí, tedy: zajistit větší výhodnost práce a poskytnout jistý příjem, zaručit jistý důchod a životaschopné důchodové systémy, podporovat sociální začlenění a zaručit vysokou a trvalou úroveň zdravotní péče; uznala, že finanční hlediska jsou všem těmto cílům společná,
- zdůraznila, že rovnost mezi muži a ženami musí být zásadní pro všechny činnosti zaměřené na dosažení těchto čtyři cílů, a
- zdůraznila úlohu sociálních partnerů při modernizaci procesu sociální ochrany.
(5) Závěry předsednictví Evropské rady ze zasedání v Lisabonu ve dnech 23. a 24. března 2000 vyzdvihují význam sociální ochrany pro další rozvoj a modernizaci sociálního a dynamického státu v Evropě a vyzývají Radu k posílení spolupráce mezi členskými státy výměnou zkušeností a správné praxe s využitím zdokonalených informačních sítí, které v této oblasti představují základní nástroje.
(6) Na podporu této spolupráce svěřila Evropská rada na zasedání v Lisabonu skupině vyšších úředníků některé klíčové úkoly, a zejména přednostně:
- vypracovat studii o dalším vývoji sociální ochrany z dlouhodobého hlediska se zvláštní pozorností věnovanou životaschopnosti důchodových systémů a
- zapojit se do procesu stanovení odpovídajících cílů a vytvoření ukazatelů s cílem podpořit členské státy Evropské unie v jejich úsilí při prosazování sociálního začlenění.
(7) Je vhodné pokračovat v práci již započaté prozatímní skupinou vyšších úředníků zřízenou v souladu s výše zmíněnými závěry Rady nahrazením této skupiny poradním výborem v souladu s tímto rozhodnutím,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
1. Zřizuje se Poradní výbor pro sociální ochranu (dále jen "výbor") s cílem posílit spolupráci mezi členskými státy v oblasti politik sociální ochrany, v souladu se Smlouvou a s ohledem na pravomoci orgánů a institucí Společenství.
2. Úkoly výboru jsou:
- sledovat vývoj politiky sociální ochrany v členských státech a ve Společenství,
- usnadňovat výměny informací, zkušeností a správné praxe mezi členskými státy navzájem a mezi nimi a Komisí,
- aniž je dotčen článek 207 Smlouvy, připravovat výroční zprávu o sociální ochraně, která se předkládá Radě a která se bude týkat opatření přijatých pro dosažení cílů stanovených Radou.
Výbor může na žádost Rady nebo Komise nebo z vlastního podnětu vypracovat další zprávy nebo stanoviska nebo provádět jiné činnosti v oblastech spadajících do jeho působnosti.
3. Je-li to vhodné, spolupracuje výbor s dalšími příslušnými orgány a výbory, které se zabývají otázkami sociální a hospodářské politiky, jako jsou Výbor pro zaměstnanost a Výbor pro hospodářskou politiku.
4. Při výkonu své funkce naváže výbor vhodné kontakty se sociálními partnery.
Článek 2
1. Výbor se skládá ze dvou zástupců jmenovaných každým členským státem a ze dvou zástupců Komise.
Těmto zástupcům mohou být nápomocni dva náhradníci.
2. Výbor se může obracet na externí odborníky podle svého programu jednání.
Článek 3
1. Výbor volí svého předsedu ze zástupců členských států na dvouleté funkční období bez možnosti opětovného zvolení.
2. Předsedovi jsou nápomocni čtyři místopředsedové, z nichž dva volí výbor ze svých členů na dvouleté funkční období.
Třetí místopředseda je zástupcem členského státu, který vykonává předsednictví Rady, a čtvrtý místopředseda je zástupcem členského státu, který bude předsednictví vykonávat v následujícím období.
3. Komise poskytuje výboru nezbytné prostředky v oblasti analýzy a organizace.
Ze svých zaměstnanců jmenuje jednoho jako tajemníka, který je výboru nápomocen při plnění jeho úkolů a jedná přitom podle jeho pokynů.
Při pořádání schůzí výboru spolupracuje Komise s generálním sekretariátem Rady.
4. Výbor přijme svůj jednací řád.
5. Schůze výboru svolává předseda z vlastního podnětu nebo na žádost nejméně poloviny členů výboru.
Článek 4
Výbor může pověřit zkoumáním specifických otázek náhradníky nebo může pro tento účel zřídit pracovní skupiny.
V těchto případech vykonává předsednictví buď člen výboru, nebo náhradník, nebo úředník Komise jmenovaný výborem.
Pracovní skupiny mohou ke spolupráci vyzvat odborníky.
Článek 5
Předběžná skupina vyšších úředníků zřízená v souladu se závěry Rady ze dne 17. prosince 1999 ukončí svou činnost ke dni konání první schůze výboru zřízeného tímto rozhodnutím.
První schůze výboru se koná nejpozději šest měsíců po přijetí tohoto rozhodnutí.
Rozhodnutí Rady
ze dne 29. června 2000
o finančním příspěvku Společenství na výdaje vzniklé členským státům při shromažďování údajů a na financování studií a pilotních projektů na podporu společné rybářské politiky
(2000/439/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 16 nařízení Rady (EHS) č. 3760/92 ze dne 20. prosince 1992 o zavedení režimu Společenství pro rybolov a akvakulturu [3] je nezbytné pravidelně vyhodnocovat stav rybolovných zdrojů a hospodářské důsledky tohoto stavu.
(2) Nařízení Rady (ES) č. 1543/2000 [4] stanoví rámec Společenství pro shromažďování a správu údajů nezbytných k řízení společné rybářské politiky (SRP).
(3) Zajišťováním shromažďování těchto údajů plní členské státy úkol v zájmu Společenství, neboť tyto údaje přispívají k lepšímu řízení společných zdrojů; za provádění programů odpovídají členské státy, a proto by měly mít možnost získat finanční příspěvek Společenství na některé výdaje spojené se shromažďováním a správou uvedených údajů.
(4) Činnosti Komise na podporu shromažďování uvedených údajů prostřednictvím ročních výzev k podávání návrhů, které jsou financovány v rámci inovačních opatření FNOR (finančního nástroje pro orientaci rybolovu), dosáhly stabilní úrovně.
Tyto činnosti by proto měly být sjednoceny na víceletém základě.
(5) Finanční referenční částka ve smyslu bodu 34 interinstitucionální dohody ze dne 6. května 1999 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí je zahrnuta do tohoto rozhodnutí po celé období, během něhož má být finanční pomoc poskytována, aniž jsou tím dotčeny pravomoci rozpočtového orgánu vymezené Smlouvou.
(6) Za účelem zajištění nezbytných finančních prostředků musejí být vnitrostátní programy připraveny a rozhodnutí Komise o jejich spolufinancování musí být učiněno vždy během roku předcházejícího jejich uskutečnění.
(7) Měla by být přijata ustanovení, kterými se zajistí, že budou v roce 2001 shromážděny údaje nezbytné k řízení společné rybářské politiky (SRP).
(8) Metody používané pro shromažďování a zpracovávání základních údajů o rybolovu by měly být porovnávány, měly by se hledat způsoby jejich zlepšení a kvalita získaných výsledků by se měla pravidelně podrobovat rozboru a vyhodnocovat.
(9) Měla by se poskytnout finanční pomoc na výzkum toho, zda je možné a vhodné rozšířit oblast působnosti rámce Společenství pro shromažďování a správu základních údajů.
(10) Mělo by být možné podporovat pilotní projekty a studie nezbytné k provádění SRP, zejména pokud jde o hospodářské a biologicko-hospodářské analýzy, práce týkající se odstraňování nadměrných kapacit a jejich předcházení, jakož i vztahů mezi rybolovem, akvakulturou a rozvojem vodních ekosystémů.
(11) Měl by být zaručen řádný průběh činností financovaných na základě tohoto rozhodnutí.
(12) V zájmu snadnějšího provádění plánovaných ustanovení by měl být stanoven postup pro úzkou spolupráci mezi členskými státy a Komisí v rámci řídícího výboru.
(13) Opatření nezbytná k provádění tohoto rozhodnutí by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [5].
(14) Měla by se definovat pravidla, jimiž se řídí nárok na příspěvek na výdaje, výše finančního příspěvku Společenství a podmínky, za nichž bude finanční příspěvek Společenství poskytnut,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Společenství může poskytnout finanční pomoc na činnosti uvedené v tomto rozhodnutí za podmínek stanovených v tomto rozhodnutí.
2. Finanční referenční částka na provádění činností, pro které je pro období 2000–2005 stanovena finanční pomoc, je 132 milionů EUR.
Roční položky schvaluje rozpočtový orgán v mezích finančního výhledu.
HLAVA I
Výdaje vzniklé v rámci Společenství pro shromažďování a správu údajů
Článek 2
Finanční příspěvek Společenství se vztahuje na veřejné výdaje, na něž lze poskytnout podporu a které vzniknou členským státům, jak je stanoveno v nařízení (ES) č.
1543/2000. Příspěvek lze poskytnout pouze na výdaje uvedené v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 3
Výše finančního příspěvku Společenství nepřesahuje:
- 50 % veřejných výdajů, na něž lze poskytnout podporu, vzniklých při provádění minimálního programu uvedeného v článku 5 nařízení (ES) č. 1543/2000,
- 35 % dodatečných veřejných výdajů, na něž lze poskytnout podporu, vzniklých při provádění rozšířeného programu uvedeného v článku 5 nařízení (ES) č. 1543/2000.
Finanční příspěvek na činnosti spojené s rozšířeným programem Společenství lze poskytnout pouze za předpokladu, že daný členský stát plně vyhoví požadavkům týkajícím se minimálního programu Společenství a že finanční příspěvek na minimální program Společenství nevyčerpá roční položky Společenství, jež jsou na základě tohoto rozhodnutí dostupné.
Článek 4
1. Členské státy, které chtějí získat finanční příspěvek, předloží Komisi nejpozději 31. května 2001:
- vnitrostátní program, jak je definován v článku 6 nařízení (ES) č. 1543/2000,
- odhady ročních výdajů na období od 1. ledna 2002 do 31. prosince 2006, pro které chtějí získat finanční příspěvek Společenství.
2. Každý členský stát poskytne Komisi do 31. května každého roku:
- od roku 2003 finanční zprávu, která bude srovnávat předpokládané výdaje s výdaji vzniklými v předcházejícím kalendářním roce,
- od roku 2002 v případě potřeby aktualizaci vnitrostátního programu a/nebo předpokládaných ročních výdajů, jak jsou uvedeny v čl. 6 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 1543/2000, pro stávající rok i roky nadcházející.
3. Na základě informací poskytnutých členskými státy Komise každý rok postupem podle čl. 12 odst. 2 rozhodne:
a) o tom, zde lze na předpokládané výdaje poskytnout příspěvek;
b) o výši finančního příspěvku Společenství.
4. Rozhodnutí Komise o poskytnutí finanční pomoci se považují za rovnocenná přijetí závazku týkajícího se výdajů povolených rozpočtem.
Článek 5
Na podporu shromažďování a správy údajů v roce 2001 Komise podle potřeby v souladu se zavedenými pravidly a postupy zorganizuje výzvy k podávání návrhů a k předkládání nabídek.
Článek 6
1. Pomoc poskytnutá členskému státu pro každý rok provádění programu se vyplatí ve dvou následujících tranších:
a) 50 % po schválení žádosti o finanční pomoc;
b) zůstatek poté, co byly Komisi předány každoroční žádosti o úhradu výdajů vzniklých členskému státu a poté, co Komise schválí finanční zprávu uvedenou v čl. 4 odst. 2 a technickou zprávu uvedenou v odstavci 2.
2. Od roku 2003 budou členské státy předkládat nejpozději do 31. května po každém roce, kdy byl program prováděn:
- technickou zprávu o činnosti, přičemž uvedou podrobný stav provádění cílů stanovených při vypracování minimálního a rozšířeného programu,
- žádosti o úhradu výdajů vzniklých během předcházejícího kalendářního roku, doložené podklady.
3. Při podávání žádosti o úhradu výdajů přijmou členské státy nezbytná opatření, aby ověřily a potvrdily:
- že opatření a výdaje učiněné na základě rozhodnutí Komise přijatého podle čl. 4 odst. 3 jsou v souladu s programem přijatým Komisí,
- že uvedené výdaje jsou v souladu s podmínkami stanovenými v tomto rozhodnutí, zejména v příloze,
- že byly při výběru nabídek dodrženy právní předpisy týkající se veřejných zakázek.
Článek 7
1. Zástupci Komise mohou na místě kontrolovat, a to mimo jiné prostřednictvím náhodného průzkumu, činnosti financované na základě tohoto rozhodnutí a zkoumat kontrolní systémy a opatření, které vnitrostátní orgány zavedly, aby mohly předcházet protiprávnímu jednání a toto jednání stíhat, případně zpětně získávat finanční částky ztracené v důsledku protiprávního jednání.
2. Komise může provést jakékoliv ověření, které považuje za nutné, aby zajistila dodržování podmínek a plnění úkolů, které toto rozhodnutí ukládá členským státům, přičemž tyto státy pomáhají zástupcům jmenovaným pro tyto účely Komisí.
Článek 8
1. Zpráva, kterou ke 31. prosinci 2003 Komise vypracovala na základě čl. 10 odst. 2 nařízení (ES) č. 1543/2000, rovněž analyzuje poměr mezi náklady a účinností provedených prací.
2. Na základě zprávy uvedené v odstavci 1 Komise přezkoumá, zda je třeba toto rozhodnutí změnit nebo zlepšit jeho používání, a případně předloží návrh Radě.
HLAVA II
Studie a pilotní projekty
Článek 9
1. Komise může provádět studie a pilotní projekty.
2. Oblastmi činností, na které se mohou vztahovat, jsou:
a) metodologické studie a projekty zaměřené na optimalizaci a standardizaci postupů shromažďování a správy údajů uvedených v článku 1 nařízení (ES) č. 1543/2000;
b) průzkumné projekty shromažďování údajů v oblastech uvedených v čl. 10 odst. 3 nařízení (ES) č. 1543/2000;
c) hospodářské a biologicko-hospodářské rozbory a simulace spojené s rozhodnutími přijímanými v rámci SRP a s vyhodnocováním dopadu SRP;
d) selektivnost rybolovných metod a rozbor vztahů mezi lovnou kapacitou, intenzitou rybolovu a úmrtností při každé rybolovné činnosti;
e) zlepšení kontroly provádění SRP, zejména pokud jde o poměr mezi náklady a účinností;
f) vyhodnocování a kontrola vztahů mezi činnostmi v oblastech rybolovu a akvakultury a vodních ekosystémů.
3. Studie a pilotní projekty se nesmějí vztahovat na činnosti:
a) které mohou získat příspěvek na základě rámcového evropského programu pro výzkum;
b) na které se vztahuje hlava I tohoto rozhodnutí;
c) na které se vztahují články 21 a 22 nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech [6].
4. Komise každoročně zveřejní seznam přednostních témat pro studie a pilotní projekty.
5. Výše finančního příspěvku Společenství na studie a pilotní projekty nepřesáhne:
a) 50 % celkových výdajů, na něž lze poskytnout příspěvek, na činnosti zahájené na základě výzvy k podávání návrhů.
Vysokoškolské orgány a veřejnoprávní výzkumné subjekty, které v souladu s právem dané země, pod které spadají, musejí hradit marginální náklady, mohou předkládat návrhy, jež mohou pokrývat až 100 % marginálních nákladů vzniklých při provádění projektu;
b) 100 % výdajů, na něž lze poskytnout příspěvek, vzniklých při provádění studií a pilotních projektů zahájených z podnětu Komise na základě jiného postupu než výzvy k podávání návrhů.
6. Financování veškerých studií a pilotních projektů prováděných na základě odst. 2 písm. c) až f) nesmí přesáhnout 15 % ročních položek povolených pro činnosti financované na základě tohoto rozhodnutí.
HLAVA III
Obecná ustanovení
Článek 10
Z podnětu Komise mohou být během období uvedeného v čl. 1 odst. 2 financovány rovněž:
1. výdaje na technickou a správní pomoc, které stejnou měrou prospívají Komisi a příjemcům opatření a které nespadají mezi normální úkoly veřejné služby spojené se stanovením, přípravou, řízením, sledováním, auditem a kontrolou programů a projektů uvedených v hlavách I a II;
2. náklady spojené s šířením výsledků získaných prostřednictvím vnitrostátních programů, studií a pilotních projektů uvedených v hlavách I a II.
Článek 11
Opatření nezbytná k provedení tohoto rozhodnutí, zejména pokud jde o otázky uvedené v článku 4, se přijmou postupem podle čl. 12 odst. 2.
Článek 12
1. Komisi je nápomocen Řídící výbor pro rybolov a akvakulturu zřízený článkem 17 nařízení (EHS) č. 3760/92, dále jen "výbor".
2. V případě odkazů na tento odstavec se použijí články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Období vymezené v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 13
Toto rozhodnutí se použije ode dne 22. července 2000.
Článek 14
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 11. července 2000,
kterým se podruhé mění rozhodnutí 1999/466/ES a 1999/467/ES, kterými se stádům skotu některých členských států nebo regionů členských států uděluje status stád úředně prostých brucelózy a status stád úředně prostých tuberkulózy
(oznámeno pod číslem K(2000) 1943)
(Text s významem pro EHP)
(2000/442/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 64/432/EHS ze dne 26. června 1964 o veterinárních otázkách obchodu se skotem a prasaty uvnitř Společenství [1], naposledy pozměněnou směrnicí 2000/15/ES [2], a zejména na přílohu A hlavu I bod 4 a na přílohu A hlavu II bod 7 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 1999/466/ES ze dne 15. července 1999, kterým se stádům skotu některých členských států nebo regionů členských států uděluje status stád úředně prostých brucelózy a kterým se ruší rozhodnutí 97/175/ES [3], ve znění rozhodnutí 2000/69/ES [4], uděluje tento status některým členským státům a regionům členských států až do 30. června 2000.
(2) Rozhodnutí Komise 1999/467/ES ze dne 15. července 1999, kterým se stádům skotu některých členských států nebo regionů členských států uděluje status stád úředně prostých tuberkulózy a kterým se ruší rozhodnutí 97/76/ES [5], ve znění rozhodnutí 2000/69/ES, uděluje tento status některým členským státům a regionům členských států až do 30. června 2000.
(3) V důsledku nesouvislosti dat zjištěné v různých právních předpisech týkajících se identifikačního systému byla zavedena časová omezení statusu stáda úředně prostého tuberkulózy a brucelózy stanovená v uvedených rozhodnutích.
(4) Dokud změna hlavy I bodu 4 písm. b) přílohy A směrnice 64/432/EHS nevstoupí v platnost, je nutné prodloužit dočasné schválení statusů stád úředně prostých brucelózy a stád úředně prostých brucelózy a tuberkulózy v regionech uvedených v přílohách II rozhodnutí 1999/466/ES a 1999/467/ES.
(5) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. V názvu přílohy II rozhodnutí 1999/466/ES se výraz "do 30. června 2000" nahrazuje výrazem "do 31. října 2000".
2. V názvu přílohy II rozhodnutí 1999/467/ES se výraz "do 30. června 2000" nahrazuje výrazem "do 31. října 2000".
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 18. května 2000,
kterým se mění rozhodnutí 97/404/ES o zřízení Vědeckého řídícího výboru a rozhodnutí 97/597/ES o zřízení vědeckých výborů v oblasti zdraví spotřebitelů a bezpečnosti potravin
(oznámeno pod číslem K(2000) 1343)
(Text s významem pro EHP)
(2000/443/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí 97/404/ES ze dne 10. června 1997 o zřízení Vědeckého řídícího výboru [1], a zejména na články 3, 4 a 8 uvedeného rozhodnutí,
s ohledem na rozhodnutí 97/579/ES ze dne 23. července 1997 o zřízení vědeckých výborů v oblasti zdraví spotřebitelů a bezpečnosti potravin[2], a zejména na článek 5 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V červenci 2000 skončí funkční období osmi členům Vědeckého řídícího výboru, kteří nepředsedají jinému vědeckému výboru.
V listopadu 2000 skončí funkční období členům osmi odvětvových vědeckých výborů.
Proto musí být jmenováni noví členové výborů, a to do Vědeckého řídícího výboru nejpozději do července 2000 a do odvětvových vědeckých výborů nejpozději do listopadu 2000.
Před jmenováním nových členů je nutné přizpůsobit rozhodnutí o zřízení výborů s ohledem na dřívější zkušenosti s jejich fungováním, pokud jde o doby funkčního období členů, pravidla o důvěrnosti a roční prohlášení o zájmech.
(2) Členství ve vědeckých výborech může být během funkčního období částečně obnovováno (nahrazení členů, kteří odstoupili, zvýšení počtu členů).
K zajištění řádného fungování a soudržnosti práce dotyčných vědeckých výborů je vhodné omezit funkční období nových členů výboru na zbývající část funkčního období ostatních členů výboru.
Vzhledem k často omezené době těchto dílčích funkčních období je užitečné, aby se pravidlo omezující výkon funkčního období na dvě po sobě jdoucí funkční období vztahovalo pouze na celá funkční období.
(3) Článek 4 rozhodnutí 97/404/ES ze dne 10. června 1997 stanovil každoroční prohlášení o zájmech k zajištění nezávislosti členů Vědeckého řídícího výboru.
Toto pravidlo by mělo být rozšířeno na členy ad hoc skupiny Vědeckého řídícího výboru zřízené rozhodnutím 97/404/ES s přihlédnutím ke stálé povaze této skupiny.
Tuto povinnost je vhodné zahrnout do tohoto rozhodnutím i v případě, že členové ad hoc skupiny již podali roční prohlášení o zájmech v souladu s jednacím řádem.
(4) Povinnosti týkající se důvěrnosti se podle článku 8 rozhodnutí 97/404/ES vztahují pouze na členy výboru, zatímco podle článku 11 rozhodnutí 97/579/ES se stejná povinnost utajení vztahuje na členy výborů a externí odborníky.
I když se jednací řády stanovené oběma rozhodnutími, která se týkají povinnosti utajení, vztahují na členy a externí odborníky, jeví se nyní jako nezbytné přizpůsobit znění uvedeného článku 8 znění uvedeného článku 11,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Rozhodnutí 97/404/ES se mění takto:
1. V článku 3 se odstavec 5 nahrazuje tímto:
"5. Funkční období členů VŘV, kteří nepředsedají žádnému vědeckému výboru, činí tři roky.
Délku funkčního období lze zkrátit ve jmenovací listině člena, aby funkční období všech členů skončila stejně.
Tito členové VŘV smějí vykonávat svou funkci nejvýše dvě po sobě jdoucí funkční období.
Po uplynutí období tří let zůstávají členové ve funkci, dokud nejsou nahrazeni nebo opětovně jmenováni."
2. V článku 4 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Členové VŘV a jeho ad hoc skupiny každoročně uvědomí Komisi o všech zájmech, které by mohly být na újmu jejich nezávislosti."
3. Článek 8 se nahrazuje tímto:
"Článek 8
Aniž je dotčen článek 287 Smlouvy, nesmějí členové a externí odborníci vyzrazovat informace získané v rámci činnosti VŘV nebo některé z jeho pracovních skupin, pokud jsou informováni, že tyto informace jsou považovány za důvěrné."
Článek 2
V článku 5 rozhodnutí 97/579/ES se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Funkční období členů vědeckých výborů činí tři roky.
Délku funkčního období lze zkrátit ve jmenovací listině člena, aby funkční období všech členů skončila stejně.
Členové smějí vykonávat svou funkci nejvýše dvě po sobě jdoucí funkční období.
Členové zůstávají ve funkci, dokud nejsou nahrazeni nebo opětovně jmenováni."
Rozhodnutí Komise
ze dne 13. června 2000
o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o prefabrikované nosné sendvičové panely na bázi dřeva a samonosné lehké kompozitní panely
(oznámeno pod číslem K(2000) 804)
(Text s významem pro EHP)
(2000/447/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [1] ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na článek 13 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na Komisi se požaduje, aby mezi dvěma postupy ověřování shody výrobku podle čl. 13 odst. 3 směrnice 89/106/EHS zvolila "v souladu s bezpečností co nejméně obtížný postup". To znamená, že je nutné rozhodnout, zda je pro daný výrobek nebo skupinu výrobků systém řízení výroby, za nějž je odpovědný výrobce, nezbytnou a postačující podmínkou prokázání shody, nebo zda se z důvodů spojených s plněním kritérií uvedených v čl. 13 odst. 4 pro daný účel požaduje účast schváleného certifikačního orgánu.
13 odst. 4 se požaduje, aby byl takto stanovený postup uveden v pověřeních a v technických specifikacích.
Je tedy žádoucí stanovit výrobky nebo skupiny výrobků, které budou základem pověření a technických specifikací.
(3) Oba postupy podle čl. 13 odst.
3 jsou podrobně popsány v příloze III směrnice 89/106/EHS. Je tedy nezbytné jasně specifikovat metody, kterými se musí tyto dva postupy uplatňovat podle přílohy III pro každý výrobek nebo skupinu výrobků, neboť příloha III dává určitým systémům přednost.
(4) Postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. a) odpovídá systémům stanoveným v první možnosti bez průběžného dozoru a v druhé a třetí možnosti bodu ii) oddílu 2 přílohy III. Postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. b) odpovídá systémům stanoveným v bodu i) oddílu 2 přílohy III a v první možnosti s průběžným dozorem bodu ii) oddílu 2 přílohy III.
(5) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro stavebnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Shoda výrobků a skupin výrobků stanovených v příloze I se ověřuje postupem, při němž je za systém řízení výroby zajišťující, že je výrobek ve shodě s příslušnými technickými specifikacemi, výlučně odpovědný výrobce.
Článek 2
Shoda výrobků a skupin výrobků stanovených v příloze II se ověřuje postupem, při němž je kromě systému řízení výroby provozovaného výrobcem do posuzování a dozoru nad řízením výroby nebo samotným výrobkem zapojen schválený certifikační orgán.
Článek 3
Postup ověřování shody stanovený v příloze III musí být uveden v pověřeních pro řídící pokyny pro evropská technická schválení.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Evropského parlamentu, Rady, Komise, Soudního dvora, Účetního dvora, Hospodářského a sociálního výboru a Výboru regionů
ze dne 20. července 2000
o organizaci a způsobu práce Úřadu pro úřední tisky Evropských společenství
(2000/459/ES, ESUO, Euratom)
EVROPSKÝ PARLAMENT,
RADA EVROPSKÉ UNIE,
KOMISE,
SOUDNÍ DVŮR,
ÚČETNÍ DVŮR,
HOSPODÁŘSKÝ A SOCIÁLNÍ VÝBOR,
VÝBOR REGIONŮ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropské unie,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství uhlí a oceli,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 8 rozhodnutí zástupců vlád členských států ze dne 8. dubna 1965 o zatímním umístění některých orgánů a útvarů Společenství [1] stanoví, že Úřad pro úřední tisky Evropských společenství (dále jen "úřad") je umístěn v Lucemburku.
Toto ustanovení bylo provedeno rozhodnutím 69/13/Euratom, ESUO, EHS [2] ve znění rozhodnutí 80/443/EHS, Euratom, ESUO [3].
(2) Finanční nařízení ze dne 21. prosince 1977 o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [4], naposledy pozměněné nařízením Rady (ES, ESUO, Euratom) č. 2779/98 [5], obsahuje zvláštní ustanovení o způsobu práce úřadu.
(3) Aby byl vzat v úvahu vývoj praxe při vykonávání pravomocí přenesených na orgán zmocněný ke jmenování úředníků, je třeba pozměnit právní úpravu úřadu.
(4) V oboru vydávání proběhl značný technický rozvoj, k němuž je třeba přihlížet ve způsobu práce úřadu.
(5) Rozhodnutí 69/13/Euratom, ESUO, EHS bylo v podstatných částech změněno.
Při příležitosti dalších změn je v zájmu jasnosti zapotřebí uvedené rozhodnutí znovu vydat,
PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Úkolem Úřadu pro úřední tisky Evropských společenství (dále jen "úřad") je na odpovědnost orgánů Evropských společenství zajišťovat vydávání publikací těchto orgánů a jejich útvarů za co nejlepších technických a finančních podmínek.
Článek 2
Pro účely tohoto rozhodnutí se
1. "vydáváním" rozumí výroba a šíření publikací v jakékoliv formě a úpravě stávajícími i budoucími metodami;
2. "orgány" rozumějí Evropský parlament, Rada, Komise, Soudní dvůr, Účetní dvůr, Hospodářský a sociální výbor a Výbor regionů;
3. "institucemi a subjekty" rozumějí instituce a subjekty vytvořené Smlouvami nebo na jejich základě.
Článek 3
1. Úřad zajišťuje sám nebo prostřednictvím jiných podniků
a) vydávání Úředního věstníku Evropských společenství (dále jen "Úřední věstník");
b) vydávání ostatních publikací orgánů Evropských společenství nebo jejich útvarů, aniž jsou dotčeny odstavce 2 a 3;
c) vydávání publikací institucí a subjektů, pokud o to požádají.
2. Vnitřní dokumenty může každý orgán zhotovovat a šířit sám.
3. Orgány, instituce a subjekty mohou ve výjimečných případech vydat publikaci jinak než prostřednictvím úřadu, pokud by jeho zapojení značně zvýšilo náklady nebo není-li úřad z technických důvodů schopen vyhovět naléhavým požadavkům, které vyžadují výrobu a rozšíření publikace ve velmi krátké lhůtě.
V tomto případě neprodleně uvědomí řídící výbor.
4. Plnění úkolů úřadu zahrnuje zejména
a) sestavení dokumentů určených k vydání;
b) přípravu a ověření textů a jiných prvků podle pokynů orgánů, institucí a subjektů;
c) udělování zakázek;
d) tisk naléhavých tisků nebo tisků s nízkým nákladem;
e) dohled nad prováděním prací;
f) kontrolu jakosti;
g) finanční kontrolu smluv s dodavateli;
h) kvalitativní a kvantitativní přejímku;
i) kontrolu účetnictví, včetně vystavování platebních příkazů a osvědčení v souladu s finančním nařízením;
j) katalogizaci a archivování publikací;
k) řízení odbytu;
l) rozšiřování publikací.
Úřad dále dodává orgánům, institucím a subjektům veškeré technické, finanční a obchodní údaje užitečné pro jejich vydavatelské plány a je jim nápomocen při vypracovávání rámcových smluv.
5. O vydání nadále rozhoduje výhradně příslušný orgán, instituce nebo subjekt.
Článek 4
1. Zřizuje se řídící výbor úřadu.
Každý orgán v něm má jeden hlas.
2. Řídící výbor se schází nejméně jednou za půl roku z podnětu svého předsedy nebo na žádost některého orgánu.
3. Není-li stanoveno jinak, přijímá řídící výbor rozhodnutí prostou většinou. Aniž je dotčen čl. 3 odst. 5, rozhoduje-li však řídící výbor o zveřejnění textu některého orgánu, musí většina zahrnovat hlas tohoto orgánu.
Článek 5
1. Řídící výbor ve společném zájmu orgánů, institucí a subjektů
a) jednomyslně přijímá vnitřní předpisy úřadu;
b) jednomyslně přijímá hlavní směry všeobecné strategie prodeje a bezplatného šíření;
c) předkládá orgánům, institucím a subjektům návrhy na usnadnění činnosti úřadu;
d) v rámci rozpočtového procesu sestavuje na základě návrhu vypracovaného ředitelem úřadu odhad příjmů a výdajů úřadu, který předává Komisi za účelem sestavení odhadu příjmů a výdajů Komise; rovněž navrhuje Komisi úpravy plánu pracovních míst úřadu, které považuje za nezbytné;
e) stanoví druhy a sazebník placených doplňkových služeb, které může úřad orgánům, institucím a subjektům poskytovat;
f) stanoví druh služeb, u kterých může úřad využít dodavatele;
g) na základě návrhu vypracovaného ředitelem sestavuje výroční zprávu o řízení, která se na základě analytického účetnictví vztahuje zejména na veškeré příjmové a výdajové položky týkající se prací prováděných úřadem a služeb jím poskytnutých; do 1. května každého roku předá orgánům zprávu za předchozí rozpočtový rok;
h) za podmínek uvedených v článku 6 se podílí na jmenování některých úředníků.
2. Pokud se jedná o Úřední věstník, řídící výbor zejména
a) působí k tomu, aby příslušná místa jednotlivých orgánů přijala zásadní rozhodnutí, která mají používat všechny orgány využívající Úřední věstník, a sleduje uplatňování těchto rozhodnutí;
b) podává zlepšovací návrhy na skladbu a úpravu Úředního věstníku;
c) podává orgánům návrhy, jak by mohlo být sladěna úprava textů určených ke zveřejnění;
d) zkoumá obtíže vyskytující se při běžném vydávání Úředního věstníku, vydává v rámci úřadu pokyny nezbytné k odstranění těchto obtíží a podává orgánům doporučení, jak je překonat;
e) jednomyslně rozhoduje, zda a za jakých podmínek lze v Úředním věstníku zveřejnit publikace nepocházející od orgánů.
Toto ustanovení se však nevztahuje na publikace, které se v Úředním věstníku zveřejňují v souladu s právními předpisy Společenství.
f) může podle článku 133 finančního nařízení požádat Komisi o otevření bankovního účtu pro správu provozního fondu pro financování operací, které jsou nezbytné pro vydávání Úředního věstníku a které byly svěřeny dodavateli.
3. Řídící výbor jednomyslně přijme svůj jednací řád, který předtím předloží orgánům. Ze svého středu si zvolí předsedu.
Článek 6
1. Pravomoci orgánu zmocněného ke jmenování úředníků vykonává Komise ve vztahu k úředníkům a zaměstnancům tříd A 1, A 2, A 3 a LA 3 za níže uvedených podmínek.
Komise jmenuje zaměstnance tříd A 1, A 2, A 3 a LA 3 pouze na doporučení řídícího výboru.
U tříd A 1 a A 2 je zapotřebí jednomyslného doporučení.
Řídící výbor se přímo účastní řízení, která případně předcházejí jmenování úředníků a zaměstnanců tříd A 1, A 2, A 3 a LA 3; to platí zejména pro oznámení o náboru, posuzování přihlášek a jmenování porot pro výběrová řízení.
2. Pravomoci orgánu zmocněného ke jmenování úředníků vykonává ve vztahu k úředníkům a zaměstnancům neuvedeným v odstavci 1 Komise.
Může tuto pravomoc přenést na ředitele úřadu.
U úředníků a zaměstnanců neuvedených v odstavci 1 informuje Komise, případně ředitel úřadu, pokud na něj byl přenesen výkon pravomoci orgánu zmocněného ke jmenování úředníků, řídící výbor o jmenováních, podpisech smluv, povýšeních nebo zahájení disciplinárních řízení.
Nepřenesla-li Komise na ředitele úřadu výkon pravomoci orgánu zmocněného ke jmenování úředníků ve vztahu k těmto úředníkům a zaměstnancům, provádí Komise uvedené postupy na návrh ředitele.
3. Správní postupy související s akty uvedenými v odstavcích 1 a 2, jakož i běžná personální správa, především v oblasti důchodového zabezpečení, nemocenského pojištění, pracovních úrazů, příjmů a dovolené, se provádějí za stejných podmínek jako u zaměstnanců Komise služebně přidělených v Lucemburku.
4. Nábory na místa v úřadu se oznamují včas úředníkům všech orgánů Společenství.
Článek 7
1. Rozpočtové položky úřadu, jejichž celková výše se zanáší do zvláštního záhlaví rozpočtu v oddílu Komise, se podrobně uvedou v příloze tohoto oddílu.
Příloha má podobu výkazu výdajů a příjmů členěného stejným způsobem jako oddíly rozpočtu.
2. Pracovní místa přidělená úřadu se uvedou v příloze k plánu pracovních míst Komise.
3. Každý orgán jedná jako schvalující úředník ve vztahu k ukazatelům kapitoly "Publikace" svého rozpočtu.
Náklady bezplatného šíření publikací nese daný orgán, instituce nebo subjekt.
Řídící výbor stanoví postupy spolupráce v účetnictví mezi úřadem a orgány, institucemi a subjekty.
4. Placené služby úřadu se účtují za podmínek stanovených řídícím výborem.
Na konci rozpočtového roku informuje řídící výbor rozpočtový orgán o členění prostředků takto vybraných uvnitř přílohy k rozpočtovému záhlaví.
5. Úřad vede oddělené účetnictví pro prodej Úředního věstníku a publikací.
Čistý výnos z prodeje se po uplynutí rozpočtového roku odvádí orgánům, institucím a subjektům.
"Čistým výnosem" se rozumí celková částka faktur po odečtení správních nákladů a inkasních a bankovních poplatků.
Článek 8
Ředitel úřadu je pod dohledem řídícího výboru a v mezích svých pravomocí odpovědný za řádný chod úřadu.
Zajišťuje sekretariát řídícího výboru, zpravuje jej o provádění svých úkolů a předkládá mu návrhy na zlepšení provozu úřadu.
Je nadřízeným zaměstnanců úřadu.
V nepřítomnosti ředitele nebo v případě překážek výkonu jeho funkce vykonává jeho úkoly odchylně od úpravy zastupování úředník úřadu, kterého tím pověří řídící výbor.
Článek 9
Zrušuje se rozhodnutí 69/13/Euratom, ESUO, EHS.
Odkazy na zrušené rozhodnutí se považují za odkazy na toto rozhodnutí.
Rozhodnutí Rady
ze dne 17. července 2000,
kterým se mění rozhodnutí 1999/311/ES, kterým se přijímá třetí fáze celoevropského programu spolupráce v oblasti vysokého školství (Tempus III) (2000–2006)
(2000/460/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 308 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise ,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutím 1999/311/ES [4] přijala Rada třetí fázi celoevropského programu spolupráce v oblasti vysokého školství (Tempus III) (2000-2006).
(2) Tento program se vztahuje na nepřidružené země střední a východní Evropy, které mají nárok na hospodářskou pomoc podle nařízení (EHS) č. 3906/89 (program Phare [5] nebo podle programu, který tento program nahradí, a na nové nezávislé státy bývalého Sovětského svazu a Mongolsko uvedené v nařízení Rady (ES, Euratom) č. 99/2000 ze dne 29. prosince 1999 o poskytování pomoci partnerským státům ve východní Evropě a ve střední Asii [6] (kterým se nahrazuje bývalý program Tacis).
(3) Poznámka pod čarou v článku 2 uvádí, že "v současné době" se program vztahuje na Albánii, Bosnu a Hercegovinu a Bývalou jugoslávskou republiku Makedonii.
(4) Je důležité, aby bylo možné v budoucnu rozšířit program Tempus III na další země v regionu, zejména na Chorvatsko,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Rozhodnutí 1999/311/ES se mění takto:
1) V článku 2 se první pododstavec nahrazuje tímto: "Program Tempus III se vztahuje na nepřidružené země střední a východní Evropy, které mají nárok na hospodářskou pomoc na základě nařízení (EHS) č. 3906/89 (program Phare) nebo programu, který tento program nahradí, a na nové nezávislé státy bývalého Sovětského svazu a Mongolsko uvedené v nařízení (Euratom, ES) č. 99/2000 (kterým se nahrazuje bývalý program Tacis). Tyto země se dále označují jako "způsobilé země"."
2) Poznámka pod čarou č. 1 se zrušuje.
Článek 2
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem vyhlášení
ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 12. července 2000
o veterinárním osvědčení pro dovoz včel/včelstev, královen a doprovázejících včel ze třetích zemí
(oznámeno pod číslem K(2000) 1966)
(Text s významem pro EHP)
(2000/462/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/65/EHS ze dne 13. července 1992 o veterinárních předpisech pro obchod se zvířaty, spermatem, vajíčky a embryi uvnitř Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní veterinární předpisy Společenství uvedené v příloze A oddíle I směrnice 90/425/EHS1, naposledy pozměněnou rozhodnutím 95/176/ES2, a zejména na články 17 a 18 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Třetí země, ze kterých členské státy povolují dovoz včel/včelstev nebo královen (s doprovázejícími včelami) do Společenství, musejí být stanoveny v souladu s požadavky směrnice Rady 92/65/EHS.
Toto povolení by se mělo vztahovat na všechny třetí země.
(2) Veterinární osvědčení pro dovoz včel/včelstev a královen s doprovázejícími včelami do Společenství se stanoví v souladu s požadavky směrnice Rady 92/65/EHS.
(3) V případě nových nebo exotických chorob musejí být přijata dodatečná veterinární opatření.
(4) Směrnice Rady 96/93/EHS3 stanoví normy, které jsou nezbytné pro vydávání platných osvědčení a pro zamezení podvodnému jednání.
Mělo by se zajistit, aby pravidla a zásady, které se vztahují na úředníky ve třetích zemích vydávající osvědčení, nabízely alespoň záruky rovnocenné zásadám stanoveným touto směrnicí.
(5) Zavádí se nový režim osvědčování a pro jeho provedení by měla být stanovena lhůta.
(6) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členské státy schválí dovoz včel (Apis mellifera)/včelstev, královen s doprovázejícími včelami ze třetí země pouze tehdy, splňují-li záruky stanovené ve veterinárním osvědčení, které odpovídá vzoru uvedenému v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. listopadu 2000.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 17. července 2000,
kterým se v zásadě uznává úplnost dokumentace předložené k podrobnému zkoumání s ohledem na možné zařazení MKH 65 61 (natriumpropoxykarbazon) do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh
(oznámeno pod číslem K(2000) 2006)
(2000/463/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2000/10/ES [2], a zejména na čl. 6 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 91/414/EHS (dále jen "směrnice") stanovila vytvoření seznamu Společenství obsahujícího účinné látky, které jsou povoleny pro použití v přípravcích na ochranu rostlin.
(2) Společnost Bayer AG předložila dne 25. ledna 2000 německým orgánům dokumentaci týkající se účinné látky MKH 65 61 (natriumpropoxykarbazon).
(3) Uvedené orgány informovaly Komisi o výsledcích prvního zkoumání úplnosti dokumentace, pokud jde o požadavky na údaje a informace stanovené v příloze II a – pro alespoň jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku – požadavky stanovené v příloze III směrnice. V souladu s čl.
6 odst. 2 žadatel následně předložil dokumentaci Komisi a ostatním členským státům.
(4) Dokumentace týkající se MKH 65 61 (natriumpropoxykarbazon) byla postoupena Stálému rostlinolékařskému výboru dne 10. března 2000.
(5) Ustanovení čl. 6 odst. 3 směrnice vyžaduje, aby bylo na úrovni Společenství úředně potvrzeno, že každá dokumentace vyhovuje požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze II a – pro alespoň jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku – požadavkům stanoveným v příloze III směrnice.
(6) Toto potvrzení je nezbytné k tomu, aby bylo povoleno podrobné zkoumání dokumentace, a k tomu, aby bylo členským státům umožněno udělit dočasné povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku při současném dodržení podmínek stanovených v čl.
8 odst. 1 směrnice, a zejména podmínky týkající se podrobného hodnocení účinné látky a přípravku na ochranu rostlin s ohledem na požadavky stanovené směrnicí.
(7) Tímto rozhodnutím není dotčena možnost požádat žadatele o další údaje nebo informace pro objasnění určitých bodů v dokumentaci.
Žádost členského státu zpravodaje o předložení dalších údajů nezbytných pro objasnění dokumentace nemá vliv na lhůtu pro předložení zprávy uvedené v 9. bodě odůvodnění.
(8) Členské státy a Komise se dohodly na tom, že Německo provede podrobné zkoumání dokumentace týkající se MKH 65 61 (natriumpropoxykarbazon).
(9) Německo co možná nejdříve, nejpozději však do jednoho roku ode dne zveřejnění tohoto rozhodnutí, předloží Komisi zprávu o závěrech tohoto zkoumání, k níž se připojí všechna doporučení ohledně zařazení nebo nezařazení a všechny podmínky s tím související.
(10) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Níže uvedená dokumentace s ohledem na navržená použití v zásadě vyhovuje požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze II a – pro alespoň jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku – požadavkům stanoveným v příloze III směrnice:
Dokumentace předložená Komisi a členským státům společností Bayer AG za účelem zařazení účinné látky MKH 65 61 (natriumpropoxykarbazon) do přílohy I směrnice 91/414/EHS, která byla postoupena Stálému rostlinolékařskému výboru dne 10. března 2000.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 29. června 2000
o podpisu, jménem Společenství, dohody ve formě výměny dopisů, kterou se mění dohoda mezi Evropským společenstvím a Socialistickou republikou Vietnam o obchodu s textilními a oděvními výrobky a o jejím prozatímním provádění
(2000/464/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 v souvislosti s čl. 300 odst. 2 první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Komise sjednala se Socialistickou republikou Vietnam dohodu ve formě výměny dopisů, kterou se mění dohoda mezi Evropským společenstvím a Socialistickou republikou Vietnam o obchodu s textilními a oděvními výrobky, dále jen "dohoda ve formě výměny dopisů".
(2) Dohoda ve formě výměny dopisů parafovaná dne 31. března 2000 by měla být podepsána jménem Společenství.
(3) Až do ukončení příslušných postupů pro oficiální uzavření je třeba dohodu ve formě výměny dopisů od 1. července 2000 provádět prozatímně, s výhradou vzájemnosti,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Podepsání dohody ve formě výměny dopisů se schvaluje jménem Společenství, s výhradou rozhodnutí Rady o uzavření uvedené dohody.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu(-y) zmocněnou(-é) podepsat dohodu ve formě výměny dopisů jménem Společenství s výhradou jejího uzavření.
Článek 3
Dohoda ve formě výměny dopisů se provádí prozatímně ode dne 1. července 2000 do ukončení postupů pro její uzavření, s výhradou vzájemnosti.
Článek 4
Toto rozhodnutí se vyhlásí
Rozhodnutí Komise
ze dne 17. července 2000,
kterým se členské státy opravňují dočasně povolit uvádění osiva některých druhů nesplňujícího požadavky směrnice Rady 66/401/EHS na trh
(oznámeno pod číslem K(2000) 1782)
(2000/476/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 66/401/EHS ze dne 14. června 1966 o uvádění osiva pícnin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí 98/96/ES [2], a zejména na článek 17 této směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Množství dostupného osiva jarních odrůd krmného hrachu (Pisum sativum) ve Švédsku, které splňuje požadavky uvedené směrnice, pokud jde o klíčivost, je nedostatečné a nedovoluje tudíž pokrýt potřeby této země.
(2) Tuto poptávku není možné uspokojivě pokrýt osivem z jiných členských států nebo ze třetích zemí, které by splňovalo veškeré požadavky stanovené ve směrnici.
(3) Švédsko by proto mělo být oprávněno povolit na období, které skončí dnem 30. června 2000, uvádět na trh osivo krmného hrachu odrůdy "Carneval", které splňuje méně přísné požadavky.
(4) Kromě toho by ostatní členské státy, které jsou schopny dodávat Švédsku osivo výše uvedené odrůdy, měly být oprávněny povolit uvádění takového osiva na trh.
(5) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro osivo a sadbu v zemědělství, zahradnictví a lesnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Švédsko je oprávněno povolit na období, které skončí dnem 30. června 2000, uvést na svém území na trh 50 tun certifikovaného osiva jarních odrůd hrachu krmného (Pisum sativum) odrůdy "Carneval", které nesplňuje požadavky směrnice 66/401/EHS, pokud jde o minimální klíčivost, jsou-li splněny tyto podmínky:
a) klíčivost je nejméně 72 %;
b) na úřední návěsce je uvedena klíčivost zjištěná ve zprávě o úředním testování osiva.
Článek 2
1. Ostatní členské státy, které nejsou žadateli, jsou rovněž oprávněny za podmínek stanovených v článku 1 a pro účely sledované žadatelským členským státem povolit na svém území uvést na trh osivo, které je podle tohoto rozhodnutí povoleno uvádět na trh.
2. Pro účely použití odstavce 1 si dotčené členské státy poskytují v administrativních otázkách vzájemnou pomoc.
Dříve než může být uděleno jakékoli oprávnění, informují ostatní členské státy žadatelský členský stát o jejich úmyslu povolit uvádění takového osiva na trh.
Žadatelský členský stát může vznést námitku pouze tehdy, bylo-li celkové množství stanovené v tomto rozhodnutí již přiděleno.
Článek 3
Členské státy oznámí neprodleně Komisi a ostatním členským státům množství označeného osiva, povoleného k uvedení na trh na jejich území podle tohoto rozhodnutí.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 17. července 2000
o vytvoření Evropského registru emisí znečišťujících látek (EPER) podle článku 15 směrnice Rady 96/61/ES o integrované prevenci a omezování znečištění (IPPC)
(oznámeno pod číslem K(2000) 2004)
(Text s významem pro EHP)
(2000/479/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 96/61/ES ze dne 24. září 1996 o integrované prevenci a omezování znečištění [1], a zejména na čl. 15 odst. 3 této směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Čl. 15 odst. 3 směrnice 96/61/ES požaduje, aby členské státy sepisovaly a předkládaly údaje o hlavních emisích a zdrojích, které je způsobují.
(2) Komise zveřejní každé tři roky výsledky soupisu a určí formát a podrobnosti předávání informací poskytovaných členskými státy v souladu s postupem stanoveným v článku 19 směrnice 96/61/ES.
(3) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru uvedeného v článku 19 směrnice 96/61/ES,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Členské státy budou podávat Komisi zprávu o emisích ze všech jednotlivých závodů, ve kterých probíhá jedna či více činností uvedených v příloze I směrnice 96/61/ES.
2. Zpráva musí obsahovat údaje o emisích všech znečišťujících látek do ovzduší a vody, u nichž byly překročeny mezní hodnoty; znečišťující látky a mezní hodnoty jsou uvedeny v příloze A1.
3. Údaje o emisích budou pro jednotlivé závody vykazovány ve formátu podle přílohy A2, s udáním popisu všech činností uvedených v příloze I směrnice 96/61/ES s odpovídajícími kategoriemi zdrojů a kódy NOSE-P, jak je uvedeno v příloze A3.
4. Členské státy předloží Komisi souhrnnou zprávu, která bude obsahovat národní souhrny všech vykazovaných emisí pro jednotlivé kategorie zdrojů s údajem o hlavní činnosti podle přílohy I a s odpovídajícím kódem NOSE-P podle přílohy A3.
Článek 2
1. Členské státy předkládají Komisi každé tři roky zprávu.
2. První zpráva členských států bude Komisi předložena v červnu 2003; bude obsahovat údaje o emisích za rok 2001 (případně za rok 2000 nebo 2002, pokud nebudou pro rok 2001 údaje k dispozici).
3. Druhá zpráva členských států s údaji o emisích za rok 2004 bude Komisi předložena v červnu 2006.
4. V závislosti na výsledcích druhého cyklu vykazování údajů budou členské státy vyzvány, aby od roku T = 2008 předkládaly Komisi každoročně v prosinci roku T zprávy s údaji o emisích za rok T-1.
Článek 3
1. Komise podpoří přípravné pracovní semináře pořádané na vnitrostátní úrovni členskými státy a připraví do prosince 2000 za přispění zástupců průmyslu a po dohodě s výborem uvedeným v článku 19 směrnice 96/61/ES metodickou příručku pro provádění EPER.
2. V metodické příručce pro provádění EPER budou podrobně uvedeny požadované formáty vykazování údajů a podrobnosti, včetně výkladu definic, kvality údajů a řízení údajů, odkazů na metody odhadu emisí a dílčích, odvětvově specifických seznamů znečišťujících látek podle kategorií zdrojů uvedených v příloze A3.
3. Po každém cyklu vykazování údajů zveřejní Komise výsledky zpráv členských států a přezkoumá způsob postupu předávání zpráv do šesti měsíců od data předložení stanoveného pro členské státy v článku 2.
Článek 4
1. Členské státy předloží všechny vykazované údaje v elektronické formě.
2. Komise veřejnosti zpřístupní ve spolupráci s Evropskou agenturou pro životní prostředí předložené údaje na internetu.
3. Zvláštní pojmy používané v souvislosti se zprávami o emisích jsou definovány v příloze A4.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 17. července 2000,
kterým Evropské společenství přijímá změnu Dohody o vytvoření Generální Komise pro rybolov ve Středozemním moři, aby mohl být pro tuto organizaci zřízen samostatný rozpočet
(2000/487/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 ve spojení s čl. 300 odst. 2 první větou a odst. 3 prvním pododstavcem uvedené smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropské společenství je členem Generální komise pro rybolov ve Středozemním moři (GFCM) [3].
(2) Řízení zdrojů rybolovu ve Středozemním moři vyžaduje přijetí opatření na mnohostranné úrovni za účelem usměrňování rybolovných činností na volném moři.
Mnohostranná spolupráce může mít na rozvoj akvakultury příznivý vliv.
GFCM je pro taková opatření vhodným rámcem.
(3) GFCM nedávno přijala změny, které mají posílit činnosti této organizace vytvořením vědeckého poradního výboru, který se bude scházet jednou ročně.
Nové činnosti uvedené organizace vyžadují nezbytné finanční prostředky.
(4) GFCM je zcela závislá na rozpočtu Organizace spojených národů pro výživu a zemědělství (FAO).
Omezení tohoto rozpočtu neumožňují financovat činnosti GFCM, které jsou pro plnění nové, posílené úlohy nezbytné.
Z toho důvodu by GFCM měla mít k dispozici vlastní samostatný rozpočet.
(5) Na zasedání ve dnech 13. až 16. října 1997 přijala GFCM změny znění dohody o zřízení samostatného rozpočtu.
Tento rozpočet představuje pro smluvní strany v rámci GFCM nový závazek ve smyslu čl. X odst.
(6) Tyto nové závazky mohou vstoupit v platnost teprve poté, co byly přijaty dvěma třetinami členů GFCM, a pro každého člena pouze po jejich přijetí tímto členem.
(7) Z toho důvodu by mělo Společenství přijmout listinu o přijetí samostatného rozpočtu GFCM,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Jediný článek
1. Společenství přijme zřízení samostatného rozpočtu pro Generální komisi pro rybolov ve Středozemním moři v souladu s listinou uvedenou v příloze I.
2. Pozměněné znění dohody a pozměněný jednací řád Generální komise pro rybolov ve Středozemním moři, včetně ustanovení o samostatném rozpočtu, jsou uvedeny v příloze II.
Rozhodnutí Komise
ze dne 18. července 2000,
kterým se mění rozhodnutí 97/467/ES, kterým se stanoví prozatímní seznamy zařízení třetích zemí, z nichž členské státy povolují dovoz králičího masa a masa farmové zvěře
(oznámeno pod číslem K(2000) 1997)
(Text s významem pro EHP)
(2000/496/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 95/408/ES ze dne 22. června 1995 o podmínkách pro sestavování prozatímních seznamů zařízení třetích zemí, pro přechodné období, ze kterých jsou členské státy oprávněny dovážet určité produkty živočišného původu, produkty rybolovu nebo živé mlže [1], naposledy pozměněné rozhodnutím Rady 98/603/ES [2], a zejména na čl. 2 odst. 1 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 97/467/ES [3] naposledy pozměněné rozhodnutím Komise 2000/329/ES [4] stanoví prozatímní seznamy zařízení, která produkují králičí maso a maso farmové zvěře.
(2) Slovinsko zaslalo seznam zařízení, která produkují králičí maso a maso farmové zvěře a o kterých příslušný orgán osvědčuje, že jsou v souladu s pravidly Společenství.
(3) Pro Slovinsko tedy lze stanovit prozatímní seznam zařízení, která produkují králičí maso a maso farmové zvěře.
(4) Rozhodnutí 97/467/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(5) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V příloze rozhodnutí 97/467/ES se vkládá znění přílohy tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 25. července 2000,
kterým se mění rozhodnutí 93/42/EHS o dalších zárukách týkajících se infekční bovinní rhinotracheitidy pro skot určený pro některé části území Společenství prosté této nákazy a ruší rozhodnutí 95/109/ES a 98/580/ES
(oznámeno pod číslem K(2000) 2260)
(Text s významem pro EHP)
(2000/502/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 64/432/EHS ze dne 26. června 1964 o veterinárních otázkách obchodu se skotem a prasaty uvnitř Společenství1, naposledy pozměněnou směrnicí 2000/20/ES2, a zejména na články 9 a 10 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 93/42/EHS3, naposledy pozměněné rozhodnutím 1999/579/ES4, stanoví další záruky týkající se infekční bovinní rhinotracheitidy, pokud jde o skot určený pro Dánsko, Rakousko, Finsko a Švédsko, které jsou této nákazy prosté.
(2) Rozhodnutí Komise 95/109/ES5, naposledy pozměněné rozhodnutím 1999/579/ES, poskytlo italské provincii Bolzano některé další záruky, aby byl zaručen rozvoj a úspěch zahájených programů eradikace infekční bovinní rinotracheitidy.
(3) Itálie se domnívá, že se v provincii Bolzano od nynějška nevyskytují žádné případy infekční bovinní rinotracheitidy, a předložila Komisi o této situaci příslušné doklady.
(4) Italské orgány používají pro přepravu skotu na území své země předpisy, které jsou přinejmenším rovnocenné předpisům stanoveným v tomto rozhodnutí.
(5) Měly by být navrženy některé další záruky, aby se zajistil pokrok dosažený v italské provincii Bolzano, a v důsledku toho by se měla změnit příloha rozhodnutí 93/42/EHS.
(6) S ohledem na navrhovaná opatření by mělo být zrušeno rozhodnutí 95/109/ES.
(7) Rozhodnutí Komise 98/580/ES6 schválilo na dobu tří let program eradikace infekční bovinní rinotracheitidy
Rozhodnutí Komise
ze dne 25. července 2000,
kterým se mění příloha IV směrnice Rady 90/539/EHS o veterinárních podmínkách pro obchod s drůbeží a násadovými vejci uvnitř Společenství a jejich dovoz ze třetích zemí a kterým se mění rozhodnutí 96/482/ES, kterým se stanoví veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz drůbeže a násadových vajec (kromě ptáků nadřádu běžci a jejich vajec) ze třetích zemí, a to včetně veterinárních opatření po dovozu
(oznámeno pod číslem K(2000) 2261)
(Text s významem pro EHP)
(2000/505/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/539/EHS [1] ze dne 15. října 1990 o veterinárních podmínkách pro obchod s drůbeží a násadovými vejci uvnitř Společenství a pro jejich dovoz ze třetích zemí, naposledy pozměněnou směrnicí 1999/90/ES [2], a zejména na čl. 23 odst. 1, článek 24, čl. 26 odst. 2, čl. 27a a článek 34 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [3], naposledy pozměněnou směrnicí 96/43/ES [4], a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 96/482/ES [5], naposledy pozměněné rozhodnutím 1999/549/ES [6], stanoví veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz drůbeže a násadových vajec, s výjimkou běžců a jejich vajec, ze třetích zemí včetně veterinárních opatření, která mají být po tomto dovozu provedena.
(2) Na základě zkušeností nabytých při provádění uvedených opatření je nutno pozměnit podmínky, za jakých se uvnitř Společenství obchoduje s jednodenními kuřaty vylíhlými z násadových vajec dovezených ze třetích zemí.
Změna musí členským státům umožnit vývoz jednodenních kuřat do hospodářství jiného členského státu se zárukou, že dovezená kuřata budou izolována.
(3) V důsledku toho je nutno pozměnit vzor osvědčení uvedený v příloze IV směrnice 90/539/EHS a směrnice 96/482/ES.
(4) Příslušný orgán členského státu odeslání musí informovat příslušný orgán konečného místa určení jednodenních kuřat, prostřednictvím systému ANIMO, o veterinárních požadavcích ohledně doby izolace, kterou je třeba v těchto případech použít.
(5) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V příloze IV směrnice 90/539/EHS se vzor osvědčení č. 2 nahrazuje vzorem v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
V článku 3 rozhodnutí 96/482/ES se v odstavci 1 doplňuje nová věta, která zní: "Pokud jednodenní kuřata nejsou odchována v členském státě, který násadová vejce dovezl, kuřata jsou převezena přímo do hospodářství určení podle bodu 9.2 vzoru č. 2 veterinárního osvědčení uvedeného v příloze IV směrnice Rady 90/539/EHS, kde musí zůstat nejméně po dobu tří týdnů po vylíhnutí."
Článek 3
Toto rozhodnutí se použije na zásilky jednodenních kuřat s osvědčením vystaveným ode dne 1. října 2000.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 31. července 2000
o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Norskem o rozšíření společné komunikační sítě/společného systémového rozhraní (CCN/CSI) v rámci Úmluvy o společném tranzitním režimu
(2000/506/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy ve spojení s první větou čl. 300 odst. 2 a čl. 300 odst. 3 prvním pododstavcem,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Zavedení elektronického tranzitního systému podle rozhodnutí Smíšeného výboru ES-ESVO "Společný tranzit" č. 1/1999 [1] vyžaduje vybudování mezinárodní počítačové sítě, která umožní výměnu informací mezi příslušnými orgány smluvních stran Úmluvy ze dne 20. května 1987 o společném tranzitním režimu [2] (dále jen "úmluva").
(2) Evropské společenství již má společnou komunikační síť/společné systémové rozhraní (CCN/CSI), které splňují potřebné požadavky.
(3) Rozhodnutí Smíšeného výboru ES-ESVO "Společný tranzit" č. 2/1999 stanoví, že všechny smluvní strany úmluvy mají používat CCN/CSI [3] a že o finanční účasti partnerských zemí a dalších souvislostech bude rozhodnuto vzájemnou dohodou mezi Společenstvím a každou z partnerských zemí.
(4) Dne 22. října 1999 pověřila Rada Komisi Evropských společenství, aby sjednala s každou zemí, která není členem Společenství a je smluvní stranou úmluvy, dohodu ve formě výměny dopisů o rozšíření CCN/CSI na každou z nich.
(5) Komise sjednala rozšíření CCN/CSI na Norsko.
(6) Dohoda ve formě výměny dopisů o rozšíření by měla být schválena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Norskem o rozšíření společné komunikační sítě/společného systémového rozhraní (CCN/CSI) v rámci Úmluvy o společném tranzitním režimu se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody ve formě výměny dopisů se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu(-y) zmocněnou(-é) podepsat dohodu ve formě výměny dopisů zavazující Společenství.
Článek 3
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem vyhlášení
Rozhodnutí evropského parlamentu a rady č. 508/2000/ES
ze dne 14. února 2000
o programu Kultura 2000
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 151 odst. 5 první odrážku této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy, na základě společného návrhu schváleného dohodovacím výborem dne 9. prosince 1999 [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Kultura má důležitou vnitřní hodnotu pro všechny lidi v Evropě, je podstatným prvkem evropské integrace a přispívá k potvrzení a životaschopnosti evropského modelu společnosti a vlivu Společenství na mezinárodním poli.
(2) Kultura je jak hospodářským faktorem, tak faktorem sociální integrace a občanství; proto hraje významnou roli při střetávání s novými výzvami, kterým čelí Společenství, jako je globalizace, informační společnost, sociální soudržnost a tvorba zaměstnanosti.
(3) S úmyslem plnit potřeby kulturního rozměru v Evropské unii musí Společenství při své akci podle jiných ustanovení Smlouvy než článku 151 brát v úvahu kulturní hlediska, zejména za účelem respektování a podpory rozmanitosti jeho kultur; v této souvislosti by Komise měla podporovat šíření informací týkajících se příležitostí pro kulturní průmysl ve strukturálních fondech, v souladu s nařízením Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech [4], a provést s tímto cílem studie.
(4) Z důvodu narůstajícího významu kultury pro evropskou společnost a výzev, kterým čelí Společenství na počátku 21. století, je důležité zvýšit účinnost a soudržnost opatření Společenství v oblasti kultury navržením jednotného rámce pro zaměření a vypracování programu pro období 2000 až 2004, s ohledem na nutnost více přihlédnout ke kultuře v politikách; v tomto smyslu rozhodnutí Rady ze dne 22. září 1997 o budoucnosti evropské kulturní akce [5] vyzývá Komisi k vypracování návrhů, za účelem zavedení jednotného nástroje pro vypracování programu a financování zaměřeného na provádění článku 151 Smlouvy.
(5) Pokud občané plně podpoří evropskou integraci a plně se jí účastní, je třeba více zdůraznit jejich společné hodnoty a kořeny jako klíčový prvek jejich identity a jejich členství ve společnosti založené na svobodě, demokracii, toleranci a solidaritě; je třeba dosáhnout větší vyváženosti mezi hospodářskými a kulturními hledisky Společenství tak, aby se tato hlediska mohla navzájem doplňovat a podpírat.
(6) Smlouva potvrzuje odpovědnost Evropské unie za vytváření stále užšího svazku mezi národy Evropy a za přispívání k rozkvětu kultur členských států, za současného respektování jejich národní a regionální rozmanitosti, a zároveň k upřednostňování společného kulturního dědictví; zvláštní pozornost by měla být věnována ochraně postavení malých evropských kultur a méně rozšířených jazyků.
(7) Společenství je proto zavázáno k práci směřující k rozvoji kulturní oblasti společné pro evropské národy, která je otevřená, různorodá a založená na zásadě subsidiarity, na spolupráci všech zúčastněných v oblasti kultury, na podpoře právního rámce přispívajícího k rozvoji kulturních činností a zajištění respektu ke kulturní rozmanitosti a propojení kulturního rozměru do politik Společenství, v souladu s čl. 151 odst. 4 Smlouvy.
(8) K oživení kulturní oblasti společné pro evropské národy je nezbytné podporovat tvořivou činnost, prosazovat kulturní dědictví s evropským rozměrem, podporovat vzájemné povědomí kultury a historie evropských národů a podporovat kulturní výměny za účelem zlepšení šíření poznatků a stimulace spolupráce a tvořivých činností.
(9) V této souvislosti existuje potřeba podpory širší spolupráce mezi těmi, kdo jsou zapojeni do kulturních činností, povzbuzením jejich přístupu k dohodám o spolupráci na provádění společných projektů, podpory úzce zaměřeným opatřením se značným evropským profilem, poskytnutí podpory zvláštním a inovačním opatřením a podpory výměn a dialogu o vybraných tématech evropského zájmu.
(10) Kulturní programy Kaleidoscope, Ariane a Raphael vymezené, v tomto pořadí, v rozhodnutí č. 719/96/ES [6], rozhodnutí č.
2085/97/ES [7] a rozhodnutí č. 2228/97/ES [8] Evropského parlamentu a Rady zaznamenaly první pozitivní krok při provádění akce Společenství v oblasti kultury; kulturní úsilí Společenství je však třeba zjednodušit a posílit na základě výsledků hodnocení výše uvedených programů.
(11) V souladu se sdělením Komise "Agenda 2000" je třeba zvýšit účinnost opatření na úrovni Společenství, zejména soustředěním zdrojů dostupných pro vnitřní politiky, včetně kulturní akce.
(12) Byly získány značné zkušenosti, zejména prostřednictvím hodnocení prvních kulturních programů, rozsáhlých konzultací všech zúčastněných stran a výsledků kulturního fóra Evropské unie konaného ve dnech 29. a 30. ledna 1998.
(13) Kulturní činnosti Společenství by měly přihlédnout ke zvláštní povaze a z toho vyplývajícím zvláštním potřebám každé kulturní oblasti.
(14) Závěry zasedání Evropské rady v Kodani ve dnech 21. a 23. června 1993 vyzývaly k otevření programů Společenství zemím střední a východní Evropy, které podepsaly dohody o přistoupení; Společenství s některými třetími zeměmi podepsalo dohody o spolupráci, které obsahují ustanovení týkající se kultury.
(15) Toto rozhodnutí proto zavádí jednotný nástroj pro financování a plánování pro kulturní spolupráci, nazvaný "program Kultura 2000" na období od 1. ledna 2000 do 31. prosince 2004.
(16) Toto rozhodnutí stanovuje po celou dobu trvání programu finanční rámec, který představuje přednostní rámec ve smyslu bodu 33 interinstitucionální dohody mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí ze dne 6. května 1999 o rozpočtové disciplíně a zlepšení rozpočtového procesu [9].
(17) Opatření nezbytná k provádění tohoto rozhodnutí je třeba přijmout v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [10].
(18) V souladu se zásadami subsidiarity a proporcionality stanovenými článkem 5 Smlouvy, protože cíle této akce nemohou být v dostatečné míře dosaženy členskými státy, mohou proto, z důvodu rozsahu nebo účinků navrhované akce, být lépe dosaženy Společenstvím; toto rozhodnutí je omezeno na minimum požadované k dosažení těchto cílů a nepřesáhne to, co je za tímto účelem nezbytné.
(19) Program Kultura 2000 by měl být jediným programem v oblasti kultury účinným od roku 2000; z tohoto důvodu se zrušuje rozhodnutí č. 2228/97/ES,
ROZHODLY TAKTO:
Článek 1
Doba trvání a cíle
Jednotný nástroj pro financování a plánování pro kulturní spolupráci (dále jen "program Kultura 2000") se zavádí na období od 1. ledna 2000 do 31. prosince 2004.
Program Kultura 2000 přispívá k podpoře kulturní oblasti společné evropským národům.
V této souvislosti podporuje spolupráci mezi tvořivými umělci, kulturními činiteli, soukromými a veřejnými pořadateli, činnostmi kulturních sítí a jinými partnery a kulturními institucemi členských států a ostatních účastnických států za účelem dosažení následujících cílů:
a) podpora kulturního dialogu a vzájemných poznatků o kultuře a historii evropských národů;
b) podpora tvořivosti a nadnárodního šíření kultury a mobility umělců, tvůrců a ostatních činitelů a pracovníků v oblasti kultury a jejich prací, se silným důrazem na mladé a společensky znevýhodněné osoby a na kulturní rozmanitost;
c) zdůraznění kulturní rozmanitosti a rozvoj nových forem kulturního projevu;
d) sdílení a zdůraznění společného kulturního dědictví evropského významu na evropské úrovni; šíření know-how a podpora dobré praxe týkající se jeho zachovávání a ochrany;
e) přihlédnutí k úloze kultury v sociálně ekonomickém rozvoji;
f) pěstování dialogu mezi kulturami a vzájemné výměny mezi evropskými a mimoevropskými kulturami;
g) jednoznačné uznání kultury jako ekonomického faktoru a jako faktoru v sociální integraci a občanství;
h) zlepšený přístup a účast na kultuře v Evropské unii pro co možná nejvíce občanů.
Program Kultura 2000 dále rozvine účinné propojení s opatřeními prováděnými v rámci ostatních politik Společenství, které souvisí s kulturou.
Článek 2
Typy kulturních akcí a událostí
Cíle vyjmenované v článku 1 jsou dosahovány následujícími prostředky:
a) zvláštní inovační a/nebo experimentální akce;
b) integrované akce ve smyslu strukturovaných, víceletých dohod o kulturní spolupráci;
c) zvláštní kulturní události evropského a/nebo mezinárodního rozměru.
Akce a jejich prováděcí opatření jsou popsány v příloze I. Jsou buď vertikální (týkající se jedné oblasti kultury), nebo horizontální (sdružující více oblastí kultury).
Článek 3
Rozpočet
Finanční rámec pro provádění programu Kultura 2000 pro období uvedené v článku 1 činí 167 milionů eur.
Roční prostředky musí být schváleny rozpočtovým orgánem v mezích finančního výhledu.
Článek 4
Provádění
1. Opatření nezbytná k provádění tohoto rozhodnutí týkající se záležitostí vyjmenovaných níže jsou přijata v souladu s postupem řízení uvedeným v čl. 5 odst. 2:
a) priority a obecné zásady pro všechna opatření popsaná v příloze I a roční program z nich vyplývající;
b) obecná vyváženost mezi všemi akcemi;
c) pravidla a kritéria výběru pro různé typy projektů popsaných v příloze I akce I.1, I.2 a I.3;
d) finanční podpora, jež má být poskytnuta Společenstvím, částky, doba trvání, rozdělování, příjemci;
e) podrobné postupy sledování a hodnocení tohoto programu, společně se závěry hodnotící zprávy stanovené v článku 8 a všechna opatření ke změně programu Kultura 2000 vyplývající z hodnotící zprávy.
2. Opatření nezbytná k provádění tohoto rozhodnutí týkající se všech ostatních záležitostí se přijmou v souladu s doporučeným postupem uvedeným v čl. 5 odst. 3.
Článek 5
Výbor
1. Komisi je nápomocen výbor.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES, s ohledem na článek 8 zmiňovaného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES se stanoví na dva měsíce.
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 3 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES, s ohledem na článek 8 zmiňovaného rozhodnutí.
4. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 6
Součinnost a doplňkovost
Při provádění programu Kultura 2000 zajistí Komise, ve spolupráci s členskými státy, celkovou součinnost a doplňkovost s odpovídajícími politikami Společenství a akcemi ovlivňujícími oblast kultury.
To by mohlo zahrnovat možnost zahrnutí doplňujících projektů financovaných jinými programy Společenství.
Článek 7
Třetí země a mezinárodní organizace
Program Kultura 2000 je otevřen účasti zemí Evropského hospodářského prostoru a účasti Kypru a přidružených zemí střední a východní Evropy v souladu s podmínkami stanovenými v dohodách o přidružení nebo v dodatečných protokolech k dohodám o přidružení týkajících se účasti na programech Společenství, které byly s těmito zeměmi uzavřeny nebo mají být uzavřeny.
Program Kultura 2000 rovněž povoluje spolupráci s ostatními třetími zeměmi, které uzavřely dohody o přidružení nebo spolupráci obsahující ustanovení o kultuře, na základě dodatečných prostředků zpřístupněných v souladu s postupy, které mají být s dotyčnými zeměmi dohodnuty.
Program Kultura 2000 povoluje společnou akci s příslušnými mezinárodními organizacemi v oblasti kultury, jako jsou UNESCO nebo Rada Evropy, na základě společných příspěvků a v souladu s různými pravidly převažujícími v každé instituci nebo organizaci pro uskutečňování kulturních akcí a událostí vyjmenovaných v článku 2.
Článek 8
Hodnocení a sledování
Nejpozději do 31. prosince 2002 předloží Komise Evropskému parlamentu, Radě, Hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů podrobnou hodnotící zprávu o výsledcích programu Kultura 2000, s ohledem na jeho cíle a doprovázenou, je-li to nezbytné, návrhem na změny tohoto rozhodnutí.
Při ukončení programu Kultura 2000 předloží Komise zprávu o jeho provádění Evropskému parlamentu, Radě a Hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů.
Kromě toho Komise každoročně předloží krátkou zprávu sledující situaci provádění programu Kultura 2000 Evropskému parlamentu, Radě a Výboru regionů.
Tyto hodnotící zprávy zejména zdůrazní vytvoření přidané hodnoty, zvláště kulturní povahy, a sociálně ekonomických důsledků finanční podpory Společenství.
Článek 9
Zrušení
Zrušuje se rozhodnutí č. 2228/97/ES s účinností od 1. ledna 2000.
Článek 10
Nabytí účinnosti
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto rozhodnutí se použije od 1. ledna 2000.
Rozhodnutí Komise
ze dne 26. července 2000
na základě směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES o odpovídající ochraně osobních údajů ve Švýcarsku
(oznámeno pod číslem K(2000) 2304)
(Text s významem pro EHP)
(2000/518/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů [1], a zejména na čl. 25 odst. 6 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu se směrnicí 95/46/ES jsou členské státy povinny zajistit, aby k předávání osobních údajů do třetí země docházelo, pouze pokud dotyčná třetí země zajišťuje odpovídající úroveň ochrany údajů a pokud budou před předáním údajů dodržovány právní předpisy členských států provádějící ostatní ustanovení směrnice.
(2) Komise může dospět ke zjištění, že třetí země zajišťuje odpovídající úroveň ochrany údajů.
V tomto případě lze osobní údaje z členských států předávat, aniž by bylo nezbytné poskytnutí dalších záruk.
(3) V souladu se směrnicí 95/46/ES má být úroveň ochrany osobních údajů hodnocena s ohledem na všechny okolnosti související s předáním nebo předáváním údajů a s ohledem na dané podmínky.
Pracovní skupina pro ochranu fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů zřízená podle uvedené směrnice vydala pokyny k tomuto hodnocení. [2]
(4) S ohledem na rozdíly v přístupu třetích zemí k ochraně osobních údajů by mělo být dbáno na to, aby hodnocení odpovídající povahy této ochrany a uplatňování všech rozhodnutí na základě čl. 25 odst. 6 směrnice 95/46/ES nebyla svévolně nebo neodůvodněně diskriminační vůči třetím zemím, kde jsou obdobné podmínky, nebo mezi nimi, a aby nevytvářely skrytou překážku obchodu s ohledem na stávající mezinárodní závazky Společenství.
(5) Švýcarská konfederace má v oblasti ochrany osobních údajů normy, které mají závazné právní účinky jak na federální, tak na kantonální úrovni.
(6) Federální ústava pozměněná referendem ze dne 18. dubna 1999, která vstoupila v platnost dne 1. ledna 2000, dává každé osobě právo na respektování jejího soukromí, a zejména na ochranu před zneužitím údajů, které se jí týkají.
Federální soud vypracoval na základě předchozí ústavy, která takové ustanovení neobsahovala, judikaturu, která stanoví obecné zásady pro zpracování osobních údajů, zaměřené zejména na kvalitu zpracovávaných údajů, na právo dotyčných osob na přístup k těmto údajům a na právo požadovat opravu nebo zničení dat.
Tyto zásady jsou závazné jak na federální, tak na kantonální úrovni.
(7) Švýcarský zákon o ochraně údajů ze dne 19. června 1992 vstoupil v platnost dnem 1. července 1993.
Prováděcí pravidla k některým ustanovením tohoto zákona, která se týkají zejména práva na přístup k údajům dotyčných osob, oznamování o zpracování údajů nezávislému orgánu dozoru nebo předávání údajů do zahraničí, byla stanovena v nařízeních Federální rady.
Zákon se uplatňuje pro zpracování osobních údajů federálními orgány, celým soukromým sektorem a kantonálními orgány podle federálního práva, nevztahují-li se na tato zpracování kantonální ustanovení o ochraně údajů.
(8) Většina kantonů přijala právní předpisy týkající se ochrany údajů v oblastech spadajících do jejich pravomoci, zejména v oblasti veřejných nemocnic, vzdělávání, přímých kantonálních daní a policie.
V ostatních kantonech se zpracování údajů řídí akty právní povahy nebo zásadami kantonální judikatury.
Bez ohledu na zdroj a obsah kantonálních ustanovení nebo neexistují-li kantonální ustanovení, musí kantony respektovat zásady ústavy.
Kantonální orgány mohou v oblasti své působnosti předávat osobní údaje orgánům veřejné moci sousedních států, zejména pro účely vzájemné pomoci pro ochranu důležitých veřejných zájmů nebo, pokud jde o veřejné nemocnice, aby chránily životně důležité zájmy dotyčných osob.
(9) Dne 2. října 1997 ratifikovalo Švýcarsko Úmluvu Rady Evropy o ochraně osob se zřetelem na automatizované zpracování osobních dat (úmluva č. 108) [3], jejímž cílem je posílit ochranu osobních údajů a zajistit jejich volný pohyb mezi smluvními stranami s výhradami, na kterých se tyto strany dohodnou.
I když nelze tuto úmluvu uplatňovat přímo, stanoví mezinárodní závazky jak pro konfederaci, tak pro kantony.
Tyto závazky se netýkají pouze základních zásad ochrany, které musí každá smluvní strana zavést do svých vnitrostátních právních předpisů, ale rovněž mechanismů spolupráce mezi smluvními stranami.
Příslušné švýcarské orgány musí zejména orgánům ostatních smluvních stran, které o to požádají, poskytovat jakékoli informace o právu a správních zvyklostech v oblasti ochrany údajů, jakož i informace o určitém automatizovaném zpracování údajů.
Musí být rovněž nápomocna jakékoli osobě, která má bydliště v zahraničí, při výkonu jejího práva být informována o zpracování údajů, které se jí týkají, práva na přístup k údajům, které se jí týkají, a práva požadovat jejich opravu či vymazání a práva na využití opravných prostředků.
(10) Právní normy uplatňované ve Švýcarsku obsahují všechny základní zásady nezbytné pro zajištění odpovídající úrovně ochrany fyzických osob, i když rovněž stanoví výjimky a omezení pro ochranu důležitých veřejných zájmů.
Uplatnění těchto norem je zaručeno možností využít soudní opravné prostředky a nezávislým dozorem vykonávaným orgány, jako je federální komisař vybavený pravomocemi k provádění šetření a zásahů.
Kromě toho se v případě neoprávněného zpracování údajů, které poškozuje dotyčné osoby, uplatňují ustanovení švýcarského práva o občanskoprávní odpovědnosti.
(11) V zájmu průhlednosti a aby příslušné orgány v členských státech zajistily ochranu fyzických osob v souvislosti se zpracováním jejich osobních údajů, je nezbytné uvést v tomto rozhodnutí výjimečné okolnosti, za nichž může být odůvodněno pozastavení určitých toků údajů, bez ohledu na zjištění odpovídající úrovně ochrany;
(12) Pracovní skupina pro ochranu fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů zřízená podle článku 29 směrnice 95/46/ES vydala stanovisko [4] k úrovni ochrany zajišťované švýcarskými právními předpisy, ke kterému se přihlédlo při přípravě tohoto rozhodnutí;
(13) opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 31 směrnice 95/46/ES,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Pro účely čl. 25 odst. 2 směrnice 95/46/ES se Švýcarsko považuje pro všechny činnosti spadající do oblasti působnosti zmíněné směrnice za zemi poskytující odpovídající úroveň ochrany osobních údajů předávaných ze Společenství.
Článek 2
Toto rozhodnutí se vztahuje výlučně na odpovídající úroveň ochrany zajišťovanou ve Švýcarsku s cílem splnit požadavky čl. 25 odst. 1 směrnice 95/46/ES a nedotýká se uplatňování ostatních podmínek nebo omezení provádějících ostatní ustanovení zmíněné směrnice, které se vztahují na zpracování osobních údajů v členských státech.
Článek 3
1. Aniž jsou dotčeny pravomoci příslušných orgánů členských států přijímat opatření, která zajišťují, aby byla dodržována vnitrostátní ustanovení přijatá k provedení jiných ustanovení než článku 25 směrnice 95/46/ES, mohou tyto orgány vykonávat své stávající pravomoci, aby zastavily předávání údajů příjemci ve Švýcarsku s cílem chránit fyzické osoby v souvislosti se zpracováním jejich osobních údajů v těchto případech:
a) pokud příslušný švýcarský orgán zjistí, že příjemce nedodržuje standardy uplatňované v oblasti ochrany nebo
b) pokud je velmi pravděpodobné, že nebyly dodržovány standardy týkající se ochrany; pokud lze důvodně předpokládat, že příslušný švýcarský orgán včas nepřijal nebo nepřijme opatření nezbytná pro vyřešení sporné věci; pokud by pokračování v předávání údajů vyvolalo bezprostřední riziko vzniku vážné újmy subjektům údajů a pokud příslušné orgány členského státu za daných okolností přiměřeně usilují o informování strany odpovědné za zpracování údajů usazené ve Švýcarsku a poskytly jí příležitost zaujmout stanovisko.
Pozastavení předávání údajů skončí, jakmile je zajištěno dodržování standardů ochrany a jakmile je o jejich plnění informován příslušný orgán ve Společenství.
2. Členské státy neprodleně uvědomí Komisi o přijetí opatření podle odstavce 1.
3. Členské státy a Komise se rovněž vzájemně informují o případech, kdy opatření přijatá subjekty pověřenými zajištěním toho, aby byly dodržovány standardy ochrany ve Švýcarsku, nejsou dostatečná.
4. Pokud informace shromážděné podle odstavců 1, 2 a 3 prokáží, že kterýkoli subjekt pověřený zajištěním toho, aby byly dodržovány standardy ochrany ve Švýcarsku, neplní účinně svou úlohu, uvědomí o tom Komise příslušný švýcarský orgán a bude-li třeba, předloží návrh opatření postupem podle článku 31 směrnice 95/46/ES s cílem zrušit toto rozhodnutí, pozastavit je nebo omezit jeho působnost.
Článek 4
1. Toto rozhodnutí lze kdykoli upravit s ohledem na zkušenosti s jeho uplatňováním nebo na změny švýcarských právních předpisů.
Komise zhodnotí provádění tohoto rozhodnutí na základě dostupných informací tři roky po jeho oznámení členským státům a jakékoli relevantní poznatky sdělí výboru zřízenému podle článku 31 směrnice 95/46/ES, a zejména jakékoli důkazy, které by mohly mít vliv na hodnocení, prováděné podle článku 1 tohoto rozhodnutí, zda je úroveň ochrany ve Švýcarsku odpovídající ve smyslu článku 25 směrnice 95/46/ES, a jakékoli důkazy, že se toto rozhodnutí uplatňuje diskriminačním způsobem.
2. Komise předloží, je-li to nezbytné, návrhy opatření, která mají být přijata, postupem podle článku 31 směrnice 95/46/ES.
Článek 5
Členské státy přijmou všechna opatření nezbytná pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím nejpozději do devadesáti dnů ode dne jeho oznámení členským státům.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 26. července 2000
podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES o odpovídající ochraně poskytované podle zásad "bezpečného přístavu" a s tím souvisejících "často kladených otázek" vydaných Ministerstvem obchodu Spojených států
(oznámeno pod číslem K(2000) 2441)
(Text s významem pro EHP)
(2000/520/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů [1], a zejména na čl. 25 odst. 6 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu se směrnicí 95/46/ES jsou členské státy povinny zajistit, aby k předání osobních údajů do třetí země docházelo pouze, pokud dotyčná třetí země zajišťuje odpovídající úroveň ochrany a pokud budou před předáním údajů dodržovány právní předpisy členského státu provádějící ostatní ustanovení směrnice.
(2) Komise může dospět ke zjištění, že třetí země zajišťuje odpovídající úroveň ochrany.
V tomto případě lze osobní údaje z členských států předávat, aniž by bylo nezbytné poskytnutí dalších záruk.
(3) V souladu se směrnicí 95/46/ES má být úroveň ochrany údajů hodnocena s ohledem na všechny okolnosti související s předáním nebo předáváním údajů a s ohledem na dané podmínky. Pracovní skupina pro ochranu fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů zřízená zmíněnou směrnicí [2] vydala pokyny k takovým hodnocením [3].
(4) S ohledem na rozdíly v přístupu třetích zemí k ochraně údajů by mělo být dbáno na to, aby hodnocení odpovídající povahy této ochrany a uplatňování všech rozhodnutí na základě čl. 25 odst. 6 směrnice 95/46/ES nebyla svévolně nebo neodůvodněně diskriminační vůči třetím zemím, kde jsou obdobné podmínky, nebo mezi nimi, a aby nevytvářely skrytou překážku obchodu s ohledem na stávající mezinárodní závazky Společenství.
(5) Odpovídající úrovně ochrany při předávání údajů ze Společenství do Spojených států je podle tohoto rozhodnutí dosaženo tehdy, jestliže organizace dodržují zásady "bezpečného přístavu" pro ochranu osobních údajů předávaných z členského státu do Spojených států (dále jen "zásady") a často kladených otázek (Frequently Asked Questions, dále jen "FAQ"), které představují pokyny pro provádění těchto zásad vydaných vládou Spojených států dne 21. července 2000.
Organizace dále musí zveřejnit své zásady pro ochranu soukromí a podléhat pravomoci Federální obchodní komise (Federal Trade Commission, FTC) podle článku 5 zákona Federal Trade Commission Act, který zakazuje nekalé nebo klamavé jednání či praktiky v obchodě nebo související s obchodem, nebo jiného na základě zákona vytvořeného orgánu, který účinně zajistí dodržování zásad prováděných v souladu s FAQ.
(6) Oblasti nebo taková zpracování údajů, jež nepodléhají pravomoci žádného z orgánů veřejné správy Spojených států, které jsou vyjmenovány v příloze VII tohoto rozhodnutí, leží mimo oblast působnosti tohoto rozhodnutí.
(7) Pro zajištění řádného uplatňování tohoto rozhodnutí je nezbytné, aby dotčené osoby, jako např. subjekty údajů, vývozci údajů nebo orgány pro ochranu údajů, mohly rozpoznat organizace, které přijaly zásady a FAQ.
Za tímto účelem se Ministerstvu obchodu Spojených států nebo jeho zmocněnci ukládá vést a zpřístupnit veřejnosti seznam organizací, které samy osvědčují, že přijaly zásady prováděné v souladu s FAQ, a které podléhají pravomoci alespoň jednoho orgánu veřejné správy uvedeného v příloze VII tohoto rozhodnutí.
(8) V zájmu průhlednosti a proto, aby příslušné orgány v členských státech zajistily ochranu fyzických osob v souvislosti se zpracováním jejich osobních údajů, je nezbytné uvést v tomto rozhodnutí výjimečné okolnosti, za nichž může být odůvodněno pozastavení určitých toků údajů bez ohledu na zjištění odpovídající úrovně ochrany.
(9) Je možné, že tzv. "bezpečný přístav" vytvořený zásadami a FAQ bude nutno případně přezkoumávat na základě zkušeností, s ohledem na vývoj v oblasti ochrany soukromí za situace, kdy technologie neustále usnadňují předávání a zpracování osobních údajů, a na základě zpráv orgánů pověřených jeho prosazováním.
(10) Pracovní skupina pro ochranu fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů zřízená článkem 29 směrnice 95/46/ES vydala stanoviska k úrovni ochrany poskytované zásadami "bezpečného přístavu" ve Spojených státech, ke kterým se přihlédlo při přípravě tohoto rozhodnutí [4].
(11) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 31 směrnice 95/46/ES.
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Pro účely čl. 25 odst. 2 směrnice 95/46/ES se pro všechny činnosti spadající do oblasti působnosti zmíněné směrnice má za to, že "zásady bezpečného přístavu" (dále jen "zásady") uvedené v příloze I tohoto rozhodnutí a prováděné podle pokynů obsažených v často kladených otázkách (dále jen "FAQ") vydaných Ministerstvem obchodu Spojených států dne 21. července 2000, jak jsou uvedeny v příloze II tohoto rozhodnutí, zajišťují odpovídající úroveň ochrany osobních údajů předávaných ze Společenství organizacím usazeným ve Spojených státech, s ohledem na následující dokumenty vydané Ministerstvem obchodu Spojených států:
a) přehled mechanismů pro prosazování zásad bezpečného přístavu uvedený v příloze III;
b) memorandum o náhradách škod způsobených porušením soukromí a o výslovném zmocnění podle práva Spojených států uvedené v příloze IV;
c) dopis Federal Trade Commission uvedený v příloze V;
d) dopis Ministerstva dopravy Spojených států uvedený v příloze VI.
2. Při každém předání údajů musí být splněny následující podmínky:
a) organizace přijímající údaje se jednoznačně a veřejně zavázala dodržovat zásady prováděné v souladu s FAQ a
b) tato organizace podléhá zákonným pravomocím orgánu veřejné správy Spojených států, který je uveden v příloze VII tohoto rozhodnutí a který je oprávněn vyšetřovat stížnosti a v případě nedodržení zásad prováděných v souladu s FAQ poskytnout nápravu proti nekalým nebo klamavým praktikám, jakož i náhradu škody fyzickým osobám bez ohledu na zemi bydliště nebo jejich státní příslušnost.
3. Podmínky uvedené v odstavci 2 se považují za splněné každou organizací, která sama osvědčuje, že přijímá zásady prováděné v souladu s FAQ, dnem, kterým tato organizace oznámí Ministerstvu obchodu Spojených států (nebo jeho zmocněnci) veřejné vyhlášení svého závazku uvedeného v odst. 2 písm. a) a název orgánu veřejné správy uvedeného v odst. 2 písm. b).
Článek 2
Toto rozhodnutí se vztahuje výlučně na odpovídající úroveň ochrany zajišťovanou ve Spojených státech podle zásad prováděných v souladu s FAQ s cílem splnit požadavky čl. 25 odst.
1 směrnice 95/46/ES a nedotýká se uplatňování ostatních ustanovení zmíněné směrnice, které se vztahují na zpracování osobních údajů v členských státech, zejména článku 4 zmíněné směrnice.
Článek 3
1. Aniž jsou dotčeny pravomoci příslušných orgánů členských států přijímat opatření, která zajišťují, aby byla dodržována vnitrostátní ustanovení přijatá k provedení jiných ustanovení směrnice 95/46/ES než článku 25, mohou tyto orgány vykonávat své stávající pravomoci, aby zastavily toky údajů vůči organizaci, která sama osvědčila, že přistoupila k zásadám prováděným v souladu s FAQ s cílem chránit fyzické osoby v souvislosti se zpracováním jejich osobních údajů v těchto případech:
a) pokud orgán veřejné správy Spojených států uvedený v příloze VII tohoto rozhodnutí nebo nezávislý odvolací orgán ve smyslu písmene a) zásady provádění uvedené v příloze I tohoto rozhodnutí zjistí, že tato organizace porušuje zásady prováděné v souladu s FAQ; nebo
b) pokud je velmi pravděpodobné, že zásady jsou porušovány; pokud se lze důvodně domnívat, že příslušný výkonný orgán včas nepřijal nebo nepřijme přiměřená opatření nezbytná pro vyřešení sporné věci; pokud by pokračování v předávání údajů vyvolalo bezprostřední riziko vzniku vážné újmy subjektům údajů a pokud příslušné orgány členského státu za daných okolností přiměřeně usilují o informování organizace a poskytly jí možnost zaujmout stanovisko.
Pozastavení předávání údajů skončí, jakmile je zajištěno dodržování zásad prováděných v souladu s FAQ a jakmile jsou o tom informovány dotčené příslušné orgány ve Společenství.
2. Členské státy neprodleně uvědomí Komisi o přijetí opatření podle odstavce 1.
3. Členské státy a Komise se rovněž vzájemně informují o případech, kdy opatření přijatá subjekty pověřenými zajištěním toho, aby byly dodržovány zásady prováděné v souladu s FAQ ve Spojených státech, nejsou dostatečná.
4. Pokud informace shromážděné podle odstavců 1, 2 a 3 prokáží, že kterýkoli subjekt pověřený zajištěním toho, aby byly dodržovány zásady prováděné v souladu s FAQ ve Spojených státech, neplní účinně svou úlohu, uvědomí o tom Komise Ministerstvo obchodu Spojených států, a bude-li třeba, předloží návrh opatření postupem podle článku 31 směrnice 95/46/ES s cílem zrušit toto rozhodnutí, pozastavit je nebo omezit jeho působnost.
Článek 4
1. Toto rozhodnutí lze kdykoli upravit s ohledem na zkušenosti s jeho uplatňováním nebo jestliže úroveň ochrany poskytovaná zásadami a FAQ bude převýšena požadavky kladenými právem Spojených států.
Komise zhodnotí v každém případě provádění tohoto rozhodnutí na základě dostupných informací tři roky po jeho oznámení členským státům a veškeré významné poznatky sdělí výboru zřízenému článkem 31 směrnice 95/46/ES a zejména sdělí veškeré důkazy, které by mohly mít vliv na hodnocení, prováděné podle článku 1 tohoto rozhodnutí, zda poskytují odpovídající úroveň ochrany ve smyslu článku 25 směrnice 95/46/ES, a veškeré důkazy, že se toto rozhodnutí uplatňuje diskriminačním způsobem.
2. Komise předloží, je-li to nezbytné, návrhy opatření postupem podle článku 31 směrnice 95/46/ES.
Článek 5
Členské státy přijmou veškerá opatření nezbytná pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím nejpozději do 90 dnů ode dne jeho oznámení členským státům.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Evropské agentury pro životní prostředí
ze dne 20. března 2000,
kterým se stanoví kodex řádné správní praxe agentury
(2000/529/ES)
EVROPSKÁ AGENTURA PRO ŽIVOTNÍ PROSTŘEDÍ,
s ohledem na ustanovení Amsterodamské smlouvy o otevřenosti, a zejména na článek 1 Smlouvy o Evropské unii a článek 21 Smlouvy o ES,
s ohledem na podnět Roye Perryho, zpravodaje petičního výboru, o jednáních tohoto výboru v parlamentním roce 1996-1997 [1], který požaduje kodex řádné správní praxe,
s ohledem na usnesení Evropského parlamentu ze dne 16. července 1998 k výroční zprávě o činnosti evropského veřejného ochránce práv v roce 1997 (C4–0270/98) [2],
s ohledem na šetření evropského veřejného ochránce práv, které provedl z vlastního podnětu, aby zjistil, zda v jednotlivých orgánech a institucích Společenství existuje kodex řádné správní praxe a zda je přístupný veřejnosti,
s ohledem na usnesení Evropského parlamentu ze dne 15. dubna 1999 o výroční zprávě o činnosti evropského veřejného ochránce práv v roce 1998 (C4–0138/99),
s ohledem na stávající kodex o přístupu veřejnosti k dokumentům Komise obsažený v rozhodnutí 94/90/ESUO, ES, Euratom [3],
vzhledem k tomu, že Amsterodamská smlouva výslovně zavedla do Smlouvy o Evropské unii zásadu otevřenosti, přičemž uvádí, že uvedená smlouva představuje novou etapu v procesu vytváření stále užšího svazku, v němž jsou rozhodnutí přijímána co nejotevřeněji a co nejblíže občanovi;
vzhledem k tomu, že Evropská komise má zároveň v úmyslu reformovat správní postupy Společenství, aby plně uplatnila tuto zásadu;
vzhledem k tomu, že by měl být přijat kodex obsahující zásady řádné správní praxe úředníků ve styku s veřejností, aby se správa přiblížila občanům a zkvalitnila se;
vzhledem k tomu, že tento kodex je užitečný pro úředníky, neboť je bude podrobně informovat o pravidlech, která musí dodržovat ve styku s veřejností, i pro občany, neboť je informuje o pravidlech chování, která mohou očekávat při styku s úřady Společenství;
vzhledem k tomu, že kodex může být účinný, pouze pokud půjde o dokument veřejně přístupný občanům, tedy zveřejněný v podobě, jakou má výše zmíněné rozhodnutí o přístupu veřejnosti k dokumentům Komise;
vzhledem k tomu, že parlament v usneseních C4–0270/98 a C4–0138/99 uvítal podnět týkající se kodexu řádné správní praxe pro evropské orgány a instituce a zdůraznil naléhavou potřebu co nejrychleji kodex vypracovat;
vzhledem k tomu, že Parlament rovněž zdůraznil, že je důležité, aby byl kodex pokud možno totožný pro všechny evropské orgány a instituce, aby byl přístupný všem evropským občanům a aby byl zveřejněn v Úředním věstníku;
vzhledem k tomu, že právním základem kodexu chování je nařízení Rady (EHS) č. 1210/90 o zřízení Evropské agentury pro životní prostředí a Evropské informační a pozorovací sítě, ve znění nařízení Rady (ES) č. 933/1999 ze dne 29. dubna 1999, zejména článek 17: "Zaměstnanci agentury podléhají nařízením a předpisům použitelným pro úředníky a ostatní zaměstnance Evropských společenství", dále "Pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropských společenství" a rozhodnutí Správní rady Evropské agentury pro životní prostředí (EAŽP) ze dne 21. března 1997 o přístupu veřejnosti k dokumentům agentury [4];
vzhledem k tomu, že je tedy žádoucí zavést kodex upravující zásady řádné správní praxe, jež by měli zaměstnanci agentury dodržovat ve svých vztazích s veřejností, a tento kodex zpřístupnit veřejnosti,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Obecná ustanovení
Zaměstnanci Evropské agentury pro životní prostředí dodržují ve styku s veřejností zásady uvedené v tomto rozhodnutí, které tvoří kodex řádné správní praxe (dále jen "kodex").
Článek 2
Osobní oblast působnosti
1. Kodex se vztahuje na všechny úředníky a ostatní zaměstnance, na které se vztahuje služební řád úředníků a pracovní řád ostatních zaměstnanců, v jejich vztazích s veřejností.
"Úředníkem" se dále rozumějí úředníci a ostatní zaměstnanci.
2. Evropská agentura pro životní prostředí přijme veškerá nezbytná opatření, aby se ustanovení kodexu vztahovala rovněž na ostatní osoby, které pro ni pracují, jako jsou osoby pracující na základě soukromoprávních smluv, odborníci vyslaní veřejnou správou členských států a stážisti.
3. Veřejností se rozumí fyzické nebo právnické osoby bez ohledu na to, zda mají bydliště nebo sídlo v členském státě.
Článek 3
Věcná oblast působnosti
1. Kodex obsahuje obecné zásady řádné správní praxe, které se vztahují na všechny vztahy úředníků Evropské agentury pro životní prostředí s veřejností, pokud nejsou upraveny zvláštními předpisy.
2. Zásady stanovené kodexem se nevztahují na vztahy mezi Evropskou agenturou pro životní prostředí a jejími úředníky.
Tyto vztahy upravuje služební řád.
Článek 4
Legitimita
Úředník jedná v souladu s právem a uplatňuje předpisy a postupy uvedené v právních předpisech Společenství.
Úředník zejména dbá, aby rozhodnutí, která se týkají práv nebo zájmů osob, měla právní základ a aby jejich obsah byl v souladu s právem.
Článek 5
Nediskriminace
1. Při vyřizování žádostí veřejnosti a při přijímání rozhodnutí úředník dbá, aby byla dodržována zásada rovného zacházení.
S jednotlivci, kteří se nacházejí ve stejné situaci, jedná stejným způsobem.
2. Je-li jednání nerovné, dbá úředník, aby byl tento rozdíl odůvodněn relevantními objektivními okolnostmi projednávaného případu.
3. Úředník se zejména zdrží jakékoli neodůvodněné diskriminace jednotlivců na základě státní příslušnosti, pohlaví, rasového nebo etnického původu, náboženství nebo víry, postižení, věku nebo sexuální orientace.
Článek 6
Úměrnost
1. Při přijímání rozhodnutí dbá úředník, aby přijímaná opatření byla úměrná sledovanému cíli.
Zejména se vyhne omezování práv občanů nebo ukládání zatížení, jsou-li tato omezení nebo zatížení neúměrná cíli prováděných opatření.
2. Při přijímání rozhodnutí dbá úředník na udržování přiměřené rovnováhy mezi zájmy soukromých osob a obecným veřejným zájmem.
Článek 7
Nezneužívání pravomocí
Pravomoci jsou vykonávány pouze za účelem, pro který je udělují příslušné předpisy.
Úředník se zejména vyhne využívání těchto pravomocí k účelům, které nemají právní základ nebo které nemohou být zdůvodněny veřejným zájmem.
Článek 8
Nestrannost a nezávislost
1. Úředník je nestranný a nezávislý.
Zdrží se jakéhokoli svévolného jednání, které by poškozovalo jednotlivce, jakož i poskytování zvláštních výhod z jakéhokoli důvodu.
2. Úředník se vyhýbá veškerým vnějším vlivům včetně politických a neřídí se osobními zájmy.
3. Úředník se zdrží účasti na přijímání rozhodnutí ve věci týkající se jeho vlastních zájmů nebo zájmů jeho rodiny, příbuzných, přátel či známých.
Článek 9
Objektivita
Při přijímání rozhodnutí přihlíží úředník k relevantním faktorům a přikládá jim náležitou váhu, přičemž vyloučí veškeré irelevantní okolnosti.
Článek 10
Oprávněná očekávání a důslednost
1. Úředník je při správní činnosti a při správní činnosti Evropské agentury pro životní prostředí důsledný.
Dodržuje obvyklou správní praxi orgánu, ledaže je oprávněn se v určitém případě od této praxe odchýlit.
2. Úředník dbá na oprávněná a rozumná očekávání jednotlivců s ohledem na jednání Evropské agentury pro životní prostředí v minulosti.
Článek 11
Spravedlnost
Úředník jedná spravedlivě a rozumně.
Článek 12
Zdvořilost
1. Úředník je ve vztahu s veřejností svědomitý, korektní, zdvořilý a přístupný.
Při vyřizování písemností, telefonních hovorů a elektronické pošty se úředník snaží být co nejvíce prospěšný a odpovídá na otázky, na něž je tázán.
2. Není-li příslušný pro danou věc, odkáže občana na příslušného úředníka.
3. Dojde-li k omylu, který poškodí práva nebo zájmy jednotlivce, úředník se omluví.
Článek 13
Odpovědi na dopisy v jazyce občana
Úředník dbá, aby každý občan Unie nebo jednotlivec, který napíše Evropské agentuře pro životní prostředí v jednom z jazyků Smlouvy, obdržel odpověď ve stejném jazyce.
Článek 14
Potvrzení o přijetí a označení příslušného úředníka
1. Ke každému dopisu nebo stížnosti zaslané orgánu je ve lhůtě dvou týdnů vystaveno potvrzení o přijetí, ledaže může být v této lhůtě zaslána plnohodnotná odpověď.
2. Odpověď nebo potvrzení o přijetí uvádí jméno a telefonní číslo úředníka, který věc vyřizuje, a označení jeho útvaru.
3. Potvrzení o přijetí ani odpověď se nemusí zasílat, pokud mají dopisy nebo stížnosti s ohledem na jejich nadměrný počet, opakování nebo nesmyslnost povahu zneužití.
Článek 15
Povinnost předání příslušnému útvaru orgánu
1. Jsou-li dopis nebo stížnost určeny Evropské agentuře pro životní prostředí adresovány nebo předány programu nebo jednotce, které nejsou příslušné pro jejich vyřízení, zajistí tyto útvary neprodlené předání spisu příslušnému útvaru Evropské agentury pro životní prostředí.
2. Útvar, který dopis nebo stížnost původně obdržel, uvědomí původce o tomto předání a oznámí jméno a telefonní číslo úředníka, jemuž byl spis předán.
3. Obdrží-li Evropská agentura pro životní prostředí dopis nebo stížnost, pro jehož vyřízení není příslušná, zajistí její útvary, aby byl spis neprodleně předán příslušné evropské instituci, a sdělí odesílateli, že spis byl předán.
Článek 16
Právo být slyšen a podávat připomínky
1. V případech, kdy jsou dotčena práva nebo zájmy občanů, dbá úředník, aby byla na každém stupni rozhodování dodržována práva na obranu.
2. V případech, kdy musí být přijato rozhodnutí týkající se práv nebo zájmů jednotlivce, má každý jednotlivec před přijetím rozhodnutí právo podat písemné připomínky, a je-li to nezbytné, vyjádřit připomínky ústní.
Článek 17
Přiměřená lhůta pro přijetí rozhodnutí
1. Úředník dbá, aby bylo každé rozhodnutí o žádosti nebo stížnosti podané orgánu přijato v přiměřené lhůtě bezodkladně, nikoli však později než dva měsíce ode dne přijetí.
Stejné pravidlo se použije pro odpovědi na dopisy jednotlivců.
2. Pokud Evropská agentura pro životní prostředí nemůže z důvodu složitosti předložených otázek rozhodnout ve výše uvedené lhůtě, uvědomí úředník původce o této skutečnosti co nejdříve.
V tomto případě musí být konečné rozhodnutí oznámeno původci v co nejkratší možné lhůtě.
Článek 18
Povinnost odůvodnit rozhodnutí
1. Každé rozhodnutí Evropské agentury pro životní prostředí, které se může dotknout práv nebo zájmů soukromé osoby, uvádí důvody, na nichž se zakládá, a to jak rozhodné skutečnosti, tak právní základ rozhodnutí.
2. Úředník se vyhne přijímání rozhodnutí, která jsou založena na stručných nebo nepřesných důvodech nebo která neobsahují individuální odůvodnění.
3. Není-li možné z důvodu velkého počtu osob dotčených obdobnými rozhodnutími sdělit jejich podrobné odůvodnění a jsou-li tudíž podány standardní odpovědi, zaručí úředník, že následně podá individuální odůvodněnou odpověď občanovi, který o ni výslovně požádá.
Článek 19
Uvedení možnosti podat opravné prostředky
1. Rozhodnutí Evropské agentury pro životní prostředí, které se může dotknout práv nebo zájmů soukromé osoby, obsahuje informaci o možnosti podat opravné prostředky, jimiž lze toto rozhodnutí napadnout.
Uvádí zejména povahu opravných prostředků, orgány, u nichž mohou být podány, a lhůty pro jejich podání.
2. V rozhodnutích se zejména poukáže na možnost podat opravné prostředky soudní cestou a na možnost podat stížnost veřejnému ochránci práv za podmínek uvedených v článcích 230 a 195 Smlouvy o založení Evropského společenství.
Článek 20
Oznámení rozhodnutí
1. Úředník zajistí, aby byla rozhodnutí, která se dotýkají práv nebo zájmů občanů, písemně oznámena dotčené osobě nebo dotčeným osobám, jakmile je rozhodnutí přijato.
2. Úředník oznámí rozhodnutí jiným osobám až poté, co vyrozumí dotčenou osobu nebo dotčené osoby.
Článek 21
Ochrana údajů
1. Úředník, který zpracovává osobní údaje o občanovi, dodržuje zásady uvedené ve směrnici 95/46/ES o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů.
2. Úředník se zejména vyhne zpracování osobních údajů k nelegitimním účelům a jejich předávání třetím neoprávněným osobám.
Článek 22
Žádosti o informace
1. Je-li úředník příslušný pro danou věc, poskytuje jednotlivcům, kteří o to požádají, informace.
Úředník dbá, aby poskytnuté informace byly jasné a srozumitelné.
2. Je-li ústní žádost o informace příliš složitá nebo příliš obsáhlá, aby ji bylo možné vyřídit, požádá úředník dotčenou osobu, aby svou žádost podala písemně.
3. Nemůže-li úředník poskytnout informace pro jejich důvěrnou povahu, sdělí dotčené osobě v souladu s článkem 18 tohoto kodexu důvody, pro něž nemůže informace sdělit.
4. Na žádost o informace týkající se věci, pro niž není úředník příslušný, odkáže na příslušnou osobu a uvede její jméno a telefonní číslo.
Na žádost o informace týkající se jiného orgánu nebo jiné instituce Společenství odkáže úředník na tento orgán nebo instituci.
5. Podle předmětu žádosti odkáže úředník žadatele o informaci na útvar orgánu, který je příslušný pro poskytování informací veřejnosti.
Článek 23
Žádosti o přístup veřejnosti k dokumentům
1. Na žádost o přístup k dokumentům Evropské agentury pro životní prostředí povolí úředník přístup k těmto dokumentům v souladu s rozhodnutím Správní rady Evropské agentury pro životní prostředí ze dne 21. března 1997 o přístupu veřejnosti k dokumentům EAŽP [5].
2. Nemůže-li úředník vyhovět ústní žádosti o přístup k dokumentům, požádá občana, aby svou žádost podal písemně.
Článek 24
Vedení přiměřených záznamů
Oddělení Evropské agentury pro životní prostředí vedou přiměřené záznamy o příchozí a odeslané poště, o obdržených dokumentech a přijatých opatřeních.
Článek 25
Přístup veřejnosti ke kodexu
1. Evropská agentura pro životní prostředí přijme opatření nezbytná, aby tento kodex vešel ve známost u co možná nejširší veřejnosti.
Zajistí zejména rozšíření brožury nazvané "Kodex řádné správné praxe Evropské agentury pro životní prostředí", která tento kodex představí a v příloze bude obsahovat jeho úplné znění.
2. Evropská agentura pro životní prostředí poskytne znění tohoto kodexu každému občanovi, který o něj požádá.
Článek 26
Právo na podání stížnosti evropskému veřejnému ochránci práv
Kdykoli úředník nedodrží zásady tohoto kodexu, může být podána stížnost evropskému veřejnému ochránci práv v souladu s článkem 195 Smlouvy o založení Evropského společenství a se statutem evropského veřejného ochránce práv [6].
Článek 27
Přezkum
Toto rozhodnutí bude po dvou letech přezkoumáno.
Při přípravě přezkumu předloží výkonný ředitel v roce 2002 evropskému veřejnému ochránci práv zprávu o provádění tohoto rozhodnutí v období 2000-2002.
Článek 28
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí přijal Řídící výbor Evropské agentury pro životní prostředí dne 20. března 2000 a vstupuje v platnost po zveřejnění
Rozhodnutí Komise
ze dne 3. května 2000,
kterým se nahrazuje rozhodnutí 94/3/ES, kterým se stanoví seznam odpadů podle čl. 1 písm. a) směrnice Rady 75/442/EHS o odpadech, a rozhodnutí Rady 94/904/ES, kterým se stanoví seznam nebezpečných odpadů ve smyslu čl. 1 odst. 4 směrnice Rady 91/689/EHS o nebezpečných odpadech
(oznámeno pod číslem K(2000) 1147)
(Text s významem pro EHP)
(2000/532/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech [1] ve znění směrnice 91/156/EHS [2], a zejména na čl. 1 písm. a) uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 91/689/EHS ze dne 12. prosince 1991 o nebezpečných odpadech [3], a zejména na čl. 1 odst. 4 druhou odrážku uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Několik členských států oznámilo řadu kategorií odpadů, které pokládají za odpad vykazující jednu nebo více vlastností uvedených v příloze III směrnice 91/689/EHS.
(2) Ustanovení čl. 1 odst. 4 směrnice 91/689/EHS požaduje, aby Komise oznámení od členských států přezkoumala z hlediska změny seznamu nebezpečných odpadů stanoveného rozhodnutím Rady 94/904/ES [4].
(3) Jakýkoli odpad uvedený na seznamu nebezpečných odpadů musí být rovněž začleněn do Evropského katalogu odpadů, který byl stanoven rozhodnutím Komise 94/3/ES [5]. S cílem zvýšit průhlednost seznamu a zjednodušení stávajících ustanovení je potřeba zavést jeden seznam Společenství, který seznam odpadů podle rozhodnutí 94/3/ES a seznam nebezpečných odpadů podle rozhodnutí 94/904/ES sjednotí.
(4) Komisi při tomto úkolu napomáhá výbor zřízený článkem 18 směrnice 75/442/EHS.
(5) Opatření stanovená v tomto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výše uvedeného výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Přijímá se seznam uvedený v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Za odpady klasifikované jako nebezpečné jsou pokládány odpady, které vykazují jednu nebo více vlastností uvedených v příloze III směrnice 91/689/EHS, a pokud jde o H3 až H8, H10 [6] a H11 této přílohy, jednu nebo více z následujících vlastností:
- bod vzplanutí ≤ 55 °C,
- jedna nebo více látek klasifikovaných [7] jako vysoce toxické o celkové koncentraci ≥ 0,1 %,
- jedna nebo více látek klasifikovaných jako toxické o celkové koncentraci ≥ 3 %,
- jedna nebo více látek klasifikovaných jako škodlivé o celkové koncentraci ≥ 25 %,
- jedna nebo více žíravých látek klasifikovaných jako R35 o celkové koncentraci ≥ 1 %,
- jedna nebo více žíravých látek klasifikovaných jako R34 o celkové koncentrac i≥ 5 %,
- jedna nebo více dráždivých látek klasifikovaných jako R41 o celkové koncentraci ≥ 10 %,
- jedna nebo více dráždivých látek klasifikovaných jako R36, R37, R38 o celkové koncentraci ≥ 20 %,
- jedna nebo více látek známých jako karcinogeny kategorie 1 nebo 2 o celkové koncentraci ≥ 0,1 %,
- jedna nebo více látek toxických pro reprodukci kategorie 1 nebo 2 klasifikovaných jako R60, R61 o celkové koncentraci ≥ 0,5 %,
- jedna nebo více látek toxických pro reprodukci kategorie 3 klasifikovaných jako R62, R63 o celkové koncentraci ≥ 5 %,
- jedna nebo více mutagenních látek kategorie 1 nebo 2 klasifikovaných jako R46 o celkové koncentraci ≥ 0,1 %,
- jedna nebo více mutagenních látek kategorie 3 klasifikovaných jako R40 o celkové koncentraci ≥ 1 %.
Článek 3
Členské státy mohou ve výjimečných případech rozhodnout, na základě průkazné dokumentace poskytnuté vhodnou formou držitelem odpadu, že specifický odpad uvedený v seznamu jako nebezpečný nevykazuje žádnou z vlastností uvedených v příloze III směrnice 91/689/EHS. Aniž je dotčen čl.
1 odst. 4 druhá odrážka směrnice 91/689/EHS, mohou členské státy ve výjimečných případech rozhodnout, že odpad uvedený v seznamu jako odpad neklasifikovaný jako nebezpečný vykazuje jednu nebo několik vlastností uvedených v příloze III směrnice 91/689/EHS.
Všechna taková rozhodnutí přijatá členskými státy se každoročně sdělují Komisi.
Komise musí tato rozhodnutí porovnat a přezkoumá, zda by se měl s ohledem na tato rozhodnutí seznam odpadů a nebezpečných odpadů Společenství pozměnit.
Článek 4
Členské státy přijmou opatření nezbytná k dosažení souladu s tímto rozhodnutím nejpozději do 1. ledna 2002.
Článek 5
Rozhodnutí 94/3/ES a rozhodnutí 94/904/ES se s účinkem od 1. ledna 2002 zrušují.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 6. září 2000,
kterým se v zásadě uznává úplnost dokumentací předložených k podrobnému zkoumání s ohledem na možné zařazení RH7281 (zoxamid), B41; E187 (milbemektin), BAS500F (pyraklostrobin) a AEF130360 (foramsulfuron) do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh
(oznámeno pod číslem K(2000) 2285)
(2000/540/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2000/10/ES [2], a zejména na čl. 6 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 91/414/EHS (dále jen "směrnice") stanovila vytvoření seznamu Společenství obsahujícího účinné látky, které jsou povoleny pro použití v přípravcích na ochranu rostlin.
(2) Společnost Rohm and Haas France SA předložila dne 2. června 1999 orgánům Spojeného království dokumentaci týkající se účinné látky RH7281 (zoxamid) s cílem dosáhnout jejího zařazení do přílohy I směrnice.
(3) Společnost Sankyo Company Limited předložila dne 6. března 2000 nizozemským orgánům dokumentaci týkající se účinné látky B41; E187 (milbemektin) s cílem dosáhnout jejího zařazení do přílohy I směrnice.
(4) Společnost BASF AG předložila dne 28. února 2000 německým orgánům dokumentaci týkající se účinné látky BAS500F (pyraklostrobin) s cílem dosáhnout jejího zařazení do přílohy I směrnice.
(5) Společnost Aventis GmbH předložila dne 30. března 2000 německým orgánům dokumentaci týkající se účinné látky AEF130360 (foramsulfuron) s cílem dosáhnout jejího zařazení do přílohy I směrnice.
(6) Uvedené orgány sdělily Komisi, že se dokumentace po předběžném zkoumání jeví splňovat požadavky na údaje a informace stanovené v příloze II směrnice. Dále mají za to, že dokumentace obsahuje údaje a informace požadované v příloze III směrnice alespoň pro jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku. V souladu s čl. 6 odst. 2 žadatel následně předložil dokumentaci Komisi a ostatním členským státům.
(7) Dokumentace týkající se RH7281 (zoxamid), B41; E187 (milbemektin), BAS500F (pyraklostrobin) a AEF130360 (foramsulfuron) byly postoupeny Stálému rostlinolékařskému výboru dne 31. května 2000.
(8) Ustanovení čl. 6 odst. 3 směrnice vyžaduje, aby bylo na úrovni Společenství potvrzeno, že každá z těchto dokumentací v zásadě vyhovuje požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze II a pro – alespoň jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku – požadavkům stanoveným v příloze III směrnice.
(9) Toto potvrzení je nezbytné k tomu, aby se mohlo pokračovat v podrobném zkoumání dokumentace, a také k tomu, aby bylo členským státům umožněno udělit dočasné povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku při řádném dodržení podmínek stanovených v čl.
8 odst. 1 směrnice, a zejména podmínky týkající se provedení podrobného hodnocení účinných látek a přípravků na ochranu rostlin s ohledem na požadavky směrnice.
(10) Tímto rozhodnutím není dotčeno právo Komise požádat žadatele, aby dotyčnému členskému státu zpravodaji předložil další údaje nebo informace pro objasnění určitých bodů v dokumentaci.
Žádost o předložení dalších údajů nezbytných pro objasnění dokumentace nemá vliv na lhůtu pro předložení zprávy uvedené ve 12. bodě odůvodnění.
(11) Členské státy a Komise se dohodly na tom, že Spojené království bude pokračovat v podrobném zkoumání dokumentace týkající se RH7281 (zoxamid), Nizozemsko v podrobném zkoumání dokumentace týkající se B41; E187 (milbemektin) a Německo v podrobném zkoumání dokumentací týkajících se BAS500F (pyraklostrobin) a AEF130360 (foramsulfuron).
(12) Spojené království, Nizozemsko a Německo co možná nejdříve, nejpozději však do jednoho roku ode dne zveřejnění tohoto rozhodnutí, předloží Komisi zprávy o závěrech těchto zkoumání, k nimž se připojí všechna doporučení ohledně zařazení nebo nezařazení a všechny podmínky s tím související.
(13) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Níže uvedené dokumentace s ohledem na navržená použití v zásadě vyhovují požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze II a – pro alespoň jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku – požadavkům stanoveným v příloze III směrnice:
1. dokumentace předložená Komisi a členským státům společností Rohm and Haas France SA za účelem zařazení účinné látky RH7281 (zoxamid) do přílohy I směrnice 91/414/EHS, která byla postoupena Stálému rostlinolékařskému výboru dne 31. května 2000;
2. dokumentace předložená Komisi a členským státům společností Sankyo Company Limited za účelem zařazení účinné látky B41; E187 (milbemektin) do přílohy I směrnice 91/414/EHS, která byla postoupena Stálému rostlinolékařskému výboru dne 31. května 2000;
3. dokumentace předložená Komisi a členským státům společností BASF AG za účelem zařazení účinné látky BAS500F (pyraklostrobin) do přílohy I směrnice 91/414/EHS, která byla postoupena Stálému rostlinolékařskému výboru dne 31. května 2000;
4. dokumentace předložená Komisi a členským státům společností Aventis GmbH za účelem zařazení účinné látky AEF130360 (foramsulfuron) do přílohy I směrnice 91/414/EHS, která byla postoupena Stálému rostlinolékařskému výboru dne 31. května 2000.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 6. září 2000
o kritériích pro posuzování národních plánů podle článku 6 směrnice Rady 1999/13/ES
(2000/541/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 1999/13/ES ze dne 11. března 1999 o omezování emisí těkavých organických sloučenin vznikajících při používání organických rozpouštědel při některých činnostech a v některých zařízeních [1], a zejména na čl. 6 odst. 5 této směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Členské státy mohou stanovit a provádět národní plány snižování emisí z některých činností a zařízení, na něž se vztahuje uvedená směrnice.
(2) Kritéria pro posuzování národních plánů jsou důležitá pro zajištění toho, aby tyto národní plány vedly k takovému snížení emisí, které bude rovnocenné výsledku, jehož by bylo dosaženo v případě použití mezních hodnot emisí.
(3) Komise musí na základě těchto kritérií rozhodovat o tom, zda budou národní plány předkládané jednotlivými členskými státy považovány za dostačující nebo nedostačující.
(4) Komise o kritériích informuje poradní výbor zřízený článkem 13 uvedené směrnice,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Pro posuzování národních plánů podle článku 6 směrnice 1999/13/ES se použijí kritéria uvedená v příloze tohoto rozhodnutí.
Rozhodnutí Komise
ze dne 6. září 2000,
kterým se provádí směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o chování střešních krytin při vnějším požáru
(oznámeno pod číslem K(2000) 2266)
(Text s významem pro EHP)
(2000/553/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [1], ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na články 13 a 20 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu se směrnicí 89/106/EHS jsou členské státy odpovědné za to, že jsou pozemní a inženýrské stavby na jejich území navrhovány a prováděny tak, aby neohrožovaly bezpečnost osob, domácích zvířat a majetku při současném dodržování jiných základních požadavků v zájmu veřejného blaha.
(2) Předpisy týkající se navrhování a provádění střešních konstrukcí tedy spadají do působnosti členských států.
(3) Sdělení Komise, pokud jde o interpretační dokumenty směrnice 89/106/EHS [3], v bodu 2.2 interpretačního dokumentu č. 2 uvádí řadu vzájemně souvisejících opatření pro splnění základního požadavku "Požární bezpečnost", které se dohromady podílejí na stanovení strategie požární bezpečnosti, kterou lze v členských státech rozvíjet různými způsoby.
(4) Bod 4.3.1.2.2 interpretačního dokumentu č. 2 uvádí požadavky na stavební výrobky pro střechy vystavené vnějšímu požáru.
(5) Podle rozhodnutí Komise 98/436/ES [4], 98/599/ES [5], 98/600/ES [6], 1999/90/ES [7], 2000/245/ES [8] a 2000/553/ES o ověřování shody stavebních výrobků pro střešní krytiny, které mohou být vystaveny zdroji vnějšího ohně, mohou být určité výrobky/materiály "považovány za vyhovující" požadavkům na vlastnost "chování při vnějším požáru", aniž by bylo třeba je zkoušet.
(6) Chování mnoha výrobků/materiálů pro střešní krytiny při vnějším požáru je jednoznačně definované a dobře známé orgánům příslušným v oblasti požárních předpisů v členských státech tak, že zkoušení této konkrétní funkční vlastnosti nepožadují.
(7) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro stavebnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V příloze jsou uvedeny ty výrobky a/nebo materiály pro střešní krytiny, u nichž lze bez zkoušení předpokládat, že splňují všechny požadavky na funkční vlastnost "chování při vnějším požáru", pokud vyhoví všem vnitrostátním předpisům pro navrhování a provádění staveb.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 6. září 2000,
kterým se mění rozhodnutí 97/569/ES, kterým se stanoví prozatímní seznamy zařízení třetích zemí, z nichž členské státy povolují dovoz masných výrobků
(oznámeno pod číslem K(2000) 2480)
(Text s významem pro EHP)
(2000/555/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 95/408/ES ze dne 22. června 1995 o podmínkách sestavování prozatímních seznamů zařízení třetích zemí na přechodné období, ze kterých jsou členské státy oprávněny dovážet některé produkty živočišného původu, produkty rybolovu nebo živé mlže [1], naposledy pozměněné rozhodnutím 98/603/ES [2], a zejména na čl. 2 odst. 1 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Prozatímní seznamy zařízení třetích zemí vyrábějících masné výrobky byly sestaveny rozhodnutím Komise 97/569/ES [3] naposledy pozměněným rozhodnutím Komise 2000/253/ES [4].
(2) Austrálie zaslala seznam zařízení, která vyrábějí masné výrobky a pro které příslušné orgány potvrzují, že tato zařízení jsou v souladu s předpisy Společenství.
(3) Je možné sestavit pro Austrálii prozatímní seznam zařízení, která vyrábějí masné výrobky.
Rozhodnutí Komise 97/569/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(4) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V příloze rozhodnutí 97/569/ES se doplňuje příloha tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 7. září 2000,
kterým se mění rozhodnutí 92/452/EHS, kterým se stanoví seznam týmů pro odběr embryí a týmů pro produkci embryí schválených ve třetích zemích pro vývoz embryí skotu do Společenství
(oznámeno pod číslem K(2000) 2497)
(Text s významem pro EHP)
(2000/557/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/556/EHS ze dne 25. září 1989 o veterinárních otázkách obchodu s embryi skotu ve Společenství a dovozu těchto embryí ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 8 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 92/452/EHS [2] naposledy pozměněné rozhodnutím 2000/344/ES [3] stanoví seznam týmů pro odběr embryí a týmů pro produkci embryí schválených ve třetích zemích pro vývoz embryí skotu do Společenství.
(2) Příslušné veterinární útvary Austrálie požádaly o provedení změn v seznamech týmů úředně schválených na jejich územích pro vývoz embryí skotu do Společenství.
Je tedy nezbytné změnit seznam schválených týmů.
Komise obdržela záruky týkající se dodržování požadavků stanovených v článku 8 směrnice 89/556/EHS.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V příloze rozhodnutí Komise 92/452/EHS se do seznamu týkajícího se Austrálie doplňuje tento tým:
"AU _BAR_ _BAR_ ETV 0013 _BAR_ _BAR_ PO Box 499 Cowes Victoria 3922 _BAR_ Dr Todd Landes" _BAR_
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 8. září 2000,
kterým se stanoví metody veterinárních kontrol produktů ze třetích zemí určených pro svobodná celní pásma, svobodné celní sklady, celní sklady nebo pro provozovatele zásobující prostředky přeshraniční námořní dopravy
(oznámeno pod číslem K(2000) 2532)
(Text s významem pro EHP)
(2000/571/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství [1], a zejména na čl. 12 odst. 12 a čl. 13 odst. 6 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 97/78/ES stanoví požadavky na kontrolu produktů živočišného původu dovážených do Společenství na stanovištích hraniční kontroly v zájmu ochrany zdraví zvířat a veřejného zdraví.
(2) Zásilky produktů určené pro svobodná celní pásma, svobodné celní sklady nebo celní sklady mohou být do nich vpuštěny, jestliže osoba odpovědná za náklad předem prohlásí, zda dané produkty jsou určeny pro volný pohyb zboží nebo pro jiné konečné využití.
(3) Produkty, které nevyhoví požadavkům Společenství, mohou být předloženy ke vpuštění do skladů ve svobodných celních pásmech, do svobodných celních skladů nebo do celních skladů či pro zásobování prostředků námořní dopravy. Protože však představují zvýšené riziko pro zdraví zvířat a veřejné zdraví ve Společenství, musí se podrobit doplňkovým kontrolám, aby bylo zajištěno odpovídající zacházení s těmito produkty během jejich přepravy, skladování a dodávek tak, aby se tyto produkty nedostaly na trh Společenství.
(4) V zájmu kontroly a zajištění efektivního vysledování pohybu zásilek produktů neodpovídajících předpisům Společenství, musí být vyjasněno používání různých osvědčení povolených směrnicí 97/78/ES. Rovněž musí být vyjasněny požadavky na označování takovýchto zásilek během jejich skladování, aby byla usnadněna jejich pohotová identifikace.
(5) Úřední veterinární lékař stanoviště hraniční kontroly vstupu musí zajistit hygienu a bezpečnost nevyhovujících produktů během jejich přepravy do a ze skladů před schválením jejich odeslání a v případě přepravy těchto produktů do skladů v jiném členském státě musí úřední veterinární lékař zajistit, že příslušný orgán tohoto členského státu schválil sklad určení, který přijme tento druh produktů.
(6) Sklady, do kterých jsou nevyhovující produkty dodávány a ve kterých jsou skladovány, musí být pod kontrolou příslušného orgánu a v těchto skladech musí být vedeny řádné záznamy, které umožní vysledování pohybu všech takovýchto produktů, jež skladem procházejí.
(7) Musí být vyjasněny kontroly nevyhovujících produktů prováděné úředním veterinárním lékařem, a to jakmile se do daného skladu dostanou, po dobu skladování a při opuštění skladu, stejně jako musí být vyjasněn rozsah povoleného dělení zásilek během doby skladování.
(8) Postup ohlašování a jednotlivosti u osvědčení, které musí doprovázet zásilky odesílané provozovateli zásobujícími přímo prostředky přeshraniční námořní dopravy, musí být stanoveny tak, aby byl zajištěn efektivní systém kontroly až do místa učení.
(9) Provozovatelé zásobující prostředky přeshraniční námořní dopravy, jakož i jakékoli sklady, které tito provozovatelé používají, musí být pod dohledem příslušného orgánu.
(10) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Všechny produkty, které nesplňují požadavky Společenství, a které byly přijaty pod celním dohledem a jsou přepravovány do skladu nebo ze skladu anebo jsou skladovány ve skladech ve svobodných celních pásmech, svobodných celních skladech nebo celních skladech, musejí být doprovázeny osvědčením uvedeným v čl. 5 odst. 1 směrnice 97/78/ES, vydaným úředním veterinárním lékařem.
2. Odchylně od odstavce 1 by mělo osvědčení stanovené v čl. 13 odst. 2 písm. a) doprovázet všechny zásilky neodpovídajících produktů odeslaných ze skladu na prostředky přeshraniční námořní dopravy přímo anebo prostřednictvím zvláště schválených skladů podle čl. 13 odst. 2 písm. a) směrnice 97/78/ES.
3. V případě přepravy nevyhovujících produktů ze stanoviště hraniční kontroly přímo na prostředek přeshraniční námořní dopravy, bude zásilka doprovázena dvěma osvědčeními, jedním stanoveným v čl. 5 odst. 1 a druhým stanoveným v čl. 13 odst. 2 písm. a) směrnice 97/78/ES.
4. Originální veterinární doklady nebo osvědčení, které dojdou se zásilkami nevyhovujících produktů ze třetích zemí, zůstanou u dotyčných zásilek. Při kontrolách uvedených v čl. 12 odst. 2 směrnice 97/78/ES zhotoví úřední veterinární lékař kopie těchto veterinárních dokladů pro jejich uchování na stanovišti hraniční kontroly.
5. Zásilky nevyhovujících produktů skladované ve skladech musí být v zájmu své identifikace označeny vždy na každé jednotce individuálním číslem odpovídajícího osvědčení tak, jak to stanoví čl. 5 odst. 1 směrnice 97/78/ES.
6. Jestliže je nějaká zásilka nevyhovujících produktů rozdělena do dvou či více částí ve skladištích ve svobodném celním pásmu, ve svobodném celním skladu nebo v celním skladu, vydá úřední veterinární lékař nové osvědčení na každou část dané zásilky.
Pro zajištění vysledovatelnosti musí všechny nově vydávaná osvědčení též obsahovat údaje o původním osvědčení podle čl. 5 odst.
1 směrnice 97/78/ES, které došlo do skladu zároveň s danými produkty. Toto originální osvědčení uchovává úřední veterinární lékař.
Článek 2
Přeprava zásilek stanovených v článku 1 do skladů a ze skladů schválených podle čl. 12 odst. 4 písm. b) nebo čl. 13 odst. 1 směrnice 97/78/ES probíhá za těchto podmínek:
- úřední veterinární lékař stanoviště hraniční kontroly se v případě nutnosti kontaktováním relevantního příslušného orgánu musí přesvědčit o tom, že příslušný orgán zodpovědný za prostory místa určení schválil sklad ve svobodném celním pásmu, svobodný celní sklad, celní sklad či provozovatele zásobujícího prostředky přeshraniční námořní dopravy pro přijetí produktů, které neodpovídají požadavkům Společenství,
- orgán příslušný pro prostory místa odeslání uvědomí prostřednictvím sítě Animo orgán příslušný pro prostory místa určení,
- pečeti používané podle čl. 12 odst. 7 a odst. 8 směrnice 97/78/ES musí být takového druhu, aby se rozlomily při jakémkoli otevření vozidla nebo kontejneru,
- dopravní prostředky používané pro pozemní přepravu nevyhovujících produktů musí být po přepravě těchto produktů řádně očištěny a dezinfikovány,
- zásilky musí dojít do stanoveného místa určení během 30 dnů ode dne odeslání, jinak bude daný případ předán celním orgánům k dalšímu šetření.
Článek 3
1. Sklady schválené podle čl. 12 odst. 4 písm. b) směrnice 97/78/ES musí kromě požadavků stanovených uvedeným článkem splňovat ještě alespoň tyto další podmínky:
- být pod kontrolou příslušného orgánu,
- mít fax a telefon, které jsou k dispozici úřednímu veterinárnímu lékaři.
2. Záznamy o přivážených a odvážených zásilkách podle čl. 12 odst. 4 písm. b) třetí odrážky směrnice 97/78/ES, povinně vedené ve schváleném skladu, musí zajišťovat vysledovatelnost zásilek a soulad v množstvích vstupujících do skladů a z nich vystupujících. Kromě informací specifikovaných v čl. 12 odst. 4 písm. b) směrnice 97/78/ES evidence skladu musí záznamy obsahovat rovněž tyto údaje:
- země původu a následné vstupní stanoviště hraniční kontroly při vstupu zásilek,
- individuální jednací číslo příslušného osvědčení podle čl. 5 odst. 1 nebo čl. 13 odst. 2 písm. a) směrnice 97/78/ES pro každou zásilku,
- případně jednací číslo a adresu skladu určení podle čl. 13 odst. 1 písm. c) směrnice 97/78/ES,
- případně plavidlo určení nebo třetí zemi určení a výstupní stanoviště hraniční kontroly.
Článek 4
Úřední veterinární lékař, či osoby pracující pod jeho dohledem, zajistí, aby sklady schválené podle čl. 12 odst. 4 písm. b) směrnice 97/78/ES v případě zásilek produktů nesplňujících podmínky Společenství:
- podrobily veškeré zásilky dodané do skladu dokumentární kontrole,
- prováděly dokumentární kontroly a kontroly totožnosti skladovaných zásilek během skladování a před jejich výstupem ze skladu s cílem ověření jejich původu a místa určení,
- všechna odeslání zásilek ze skladu byla povolena,
- při eventuálním rozdělení zásilky zůstalo první balení jednotlivých částí zásilky nezměněno.
Příslušný orgán může provést rovněž fyzickou kontrolu všech shora uvedených produktů, které byly dodány, skladovány nebo odeslány ze skladů ve svobodném celním pásmu, svobodných celních skladů nebo celních skladů, jestliže by se objevilo podezření z ohrožení zdraví zvířat či veřejného zdraví.
Článek 5
1. Veškeré prostory zmiňované v čl. 13 odst. 1 písm. c) nebo v čl. 13 odst. 2 písm. a) směrnice 97/78/ES musí být pod dohledem příslušného orgánu.
2. Veterinární doklad stanovený v čl. 13 odst. 2 písm. a) směrnice 97/78/ES musí odpovídat vzoru otištěnému v příloze tohoto rozhodnutí.
Pro zásilku obsahující produkty různého původu může být použito jedno osvědčení podle vzoru, který je otištěn v příloze.
3. Oznámení příslušnému orgánu místa původu podle čl. 13 odst. 2 písm. b) směrnice 97/78/ES se provádí pomocí shora zmíněného osvědčení.
V případě, že zásilka je určena do přístavu v jiném členském státě, musí být kopie shora zmíněného osvědčení předána příslušnému orgánu v přístavu určení.
Po završení dodávky produktů na palubu prostředku námořní dopravy musí být osvědčení stanovené v odstavci 2 spolupodepsáno úředníkem příslušného orgánu nebo úředním zástupcem osoby příslušné pro námořní dopravu a takto podepsané osvědčení musí být vráceno úřednímu veterinárnímu lékaři jako důkaz o uskutečněném dodání.
Článek 6
Rozhodnutí Komise 93/14/EHS [2] se zrušuje.
Článek 7
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 8. září 2000,
kterým se stanoví veterinární a hygienické podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz mletého masa a masných polotovarů ze třetích zemí a kterým se zrušuje rozhodnutí 97/29/ES
(oznámeno pod číslem K(2000) 2533)
(Text s významem pro EHP)
(2000/572/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 94/65/ES ze dne 14. prosince 1994, kterou se stanoví požadavky na výrobu a uvádění na trh mletého masa a masných polotovarů [1], a zejména na článek 13 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle požadavků směrnice 94/65/ES musí být pro dovoz mletého masa a masných polotovarů do Společenství stanoveny zvláštní podmínky do vzoru osvědčení obsahujícího jak hygienické, tak veterinární podmínky.
Tyto podmínky nesmějí být méně přísné než podmínky stanovené v článcích 3 a 5 uvedené směrnice.
(2) Rozhodnutí Komise 97/29/ES [2] stanoví hygienické podmínky a osvědčení o zdravotní nezávadnosti pro dovoz mletého masa a masných polotovarů ze třetích zemí.
(3) Veterinární podmínky dosud nebyly stanoveny.
(4) Musí být vypracován nový vzor osvědčení, který stanoví jak podmínky veterinární, tak podmínky hygienické pro dovoz mletého masa a masných polotovarů.
(5) Rozhodnutí 97/29/ES musí být zrušeno.
(6) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Toto rozhodnutí stanoví veterinární a hygienické podmínky, jakož i veterinární osvědčení pro dovoz mletého masa a masných polotovarů.
Článek 2
Dovoz mletého masa podléhá těmto podmínkám:
1. maso bylo vyprodukováno v souladu s požadavky stanovenými v článcích 3 a 7 směrnice 94/65/ES;
2. pochází ze zařízení poskytujícího nebo poskytujících záruky, které jsou stanoveny v příloze I směrnice 94/65/ES;
3. maso bylo ve produkčním zařízení nebo v produkčních zařízeních původu hluboce zmrazeno.
Článek 3
Dovoz masných polotovarů podléhá těmto podmínkám:
1. maso bylo vyprodukováno v souladu s požadavky stanovenými v článcích 5 a 7 směrnice 94/65/ES;
2. pochází ze zařízení poskytujícího nebo poskytujících záruky, které jsou stanoveny v příloze I směrnice 94/65/ES;
3. maso bylo v produkčním zařízení nebo v produkčních zařízeních původu hluboce zmrazeno.
Článek 4
1. Každá zásilka mletého masa musí být doprovázena originálním, číslovaným osvědčením o zdravotní nezávadnosti, vyplněným, podepsaným a datovaným, skládajícím se z jednoho listu a odpovídajícím vzoru stanovenému v příloze I.
2. Každá zásilka masných polotovarů musí být doprovázena originálním, číslovaným osvědčením o zdravotní nezávadnosti, vyplněným, podepsaným a datovaným, skládajícím se z jednoho listu a odpovídajícím vzoru stanovenému v příloze II.
3. Osvědčení je vypracováno nejméně v jednom z úředních jazyků členského státu, kterým zásilka vstupuje do Společenství.
Článek 5
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. října 2000.
Článek 6
1. Rozhodnutí 97/29/ES se zrušuje ke dni stanovenému v článku 5.
2. Členské státy povolují dovoz mletého masa a masných polotovarů, vyprodukovaných a osvědčených podle požadavků rozhodnutí 97/29/ES, během 35 dnů ode dne uvedeného v odstavci 1.
Článek 7
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 27. září 2000,
kterým se mění rozhodnutí 94/360/ES o snížené četnosti fyzických kontrol zásilek některých produktů při dovozu ze třetích zemí podle směrnice Rady 90/675/EHS
(oznámeno pod číslem K(2000) 2735)
(Text s významem pro EHP)
(2000/583/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství [1], a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 97/78/ES zrušila a nahradila směrnici Rady 90/675/EHS [2], na jejímž základě Komise vydala rozhodnutí 94/360/ES o snížené četnosti fyzických kontrol zásilek některých produktů při dovozu ze třetích zemí [3].
(2) Po objevení stop cizorodých růstových hormonů v mase dováženém ze Spojených států amerických byl rozhodnutím Komise 1999/302/ES [4] zaveden zesílený kontrolní systém veškerého dováženého čerstvého hovězího masa a drobů z této země s výjimkou bizoního masa a drobů.
(3) Po zjištění těchto reziduí orgány Spojených států amerických posílily v červnu 1999 program "skot bez hormonů".
Vzhledem k dalším problémům, zjištěným v průběhu kontrolní mise Potravinového a veterinárního odboru Komise ve Spojených státech, byl program "skot bez hormonů" v červenci 1999 pozastaven a znovu spuštěn v září 1999 v rozšířené podobě jako program "skot neošetřovaný hormony".
(4) Doplňkové kontroly zavedené rozhodnutím 1999/302/ES neprokázaly během uplynulého období jediný pozitivní vzorek.
Ani žádný z testů prováděných v rámci doplňkového testovacího programu Evropského společenství na zjišťování hormonů neprokázal pozitivní výsledky.
(5) Nyní se tedy považuje za vhodné zrušit doplňková ochranná opatření zavedená v roce 1999 a snížit četnost kontrol čerstvého masa dováženého ze Spojených států amerických, které se dosud prováděly na všech zásilkách, pouze na 20 % zásilek, což odpovídá normální úrovni fyzických kontrol čerstvého masa dováženého ze třetích zemí podle rozhodnutí 94/360/ES.
(6) Je třeba upřesnit, že všechny zásilky čerstvého masa ze Spojených států amerických, které se podrobují fyzické kontrole, musí ještě projít laboratorním vyšetřením na zbytky příslušných hormonů.
(7) Toto rozhodnutí je prvním krokem ke konečnému úplnému zrušení povinnosti provádět testy na zjištění hormonů u každé zásilky, která je vybrána k fyzické kontrole. Bude přezkoumáno na základě výsledků budoucích testů.
(8) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 94/360/ES se mění takto:
1. V čl. 1a odst. 1 se první odrážka zrušuje a nahrazuje tímto:
"— četnost fyzických kontrol je 20 %,".
2. V čl. 1a odst. 1 se druhá odrážka nahrazuje tímto:
"— z každé kontrolované zásilky se odeberou dva úřední vzorky a vyšetří se na rezidua cizorodých hormonů melengestrolacetátu, trenbolonu, zeranolu a stilbenů včetně dietylstilboestrolu a na abnormálně vysoké hodnoty reziduí přirozených hormonů 17-beta-estradiolu, progesteronu a testosteronu,".
3. V článku 1a se zrušuje odstavec 2.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 7. září 2000,
kterým se stanoví veterinární a hygienické podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz masa volně žijící a farmové zvěře a králičího masa ze třetích zemí a kterým se zrušují rozhodnutí Komise 97/217/ES, 97/218/ES, 97/219/ES a 97/220/ES
(oznámeno pod číslem K(2000) 2492)
(Text s významem pro EHP)
(2000/585/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství;
s ohledem na směrnici Rady 91/494/EHS ze dne 26. června 1991 o veterinárních předpisech pro obchod s čerstvým drůbežím masem uvnitř Společenství a jeho dovoz ze třetích zemí [1], pozměněnou směrnicí Rady 1999/89/ES [2], a zejména na články 11, 12 a 14 uvedené směrnice;
s ohledem na směrnici Rady 92/118/ES ze dne 17. prosince 1992 o veterinárních a hygienických předpisech pro obchod s produkty živočišného původu ve Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní předpisy Společenství uvedené v kapitole I přílohy A směrnice 89/662/EHS, a pokud jde o patogenní původce, směrnice 90/445/EHS [3], naposledy pozměněnou směrnicí 97/79/ES [4], a zejména na článek 10 uvedené směrnice;
s ohledem na směrnici Rady 92/45/EHS ze dne 16. června 1992 o hygienických a veterinárních otázkách usmrcování volně žijící zvěře a uvádění masa volně žijící zvěře na trh [5], naposledy pozměněnou směrnicí 97/79/ES, a zejména na čl. 16 odst. 2 písm. c) a odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 97/217/ES [6], naposledy pozměněné rozhodnutím 2000/161/ES [7], stanoví skupiny třetích zemí, které při předložení veterinárních osvědčení smějí provádět dovoz masa volně žijící zvěře, masa farmové zvěře a králičího masa do Společenství.
(2) Rozhodnutí Komise 97/218/ES [8] stanoví veterinární a hygienické podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz masa volně žijící zvěře (kromě masa černé zvěře) ze třetích zemí.
(3) Rozhodnutí Komise 97/219/ES [9], naposledy pozměněné rozhodnutím 2000/162/ES [10], stanoví veterinární a hygienické podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz masa farmové zvěře a králičího masa ze třetích zemí.
(4) Rozhodnutí Komise 97/220/ES [11] stanoví veterinární a hygienické podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz masa černé zvěře ze třetích zemí.
(5) Ke zjednodušení konzultací a pro přehlednost právních předpisů Evropské unie a k aktualizaci veterinárních a hygienických podmínek a veterinárních osvědčení pro dovoz masa volně žijící a farmové zvěře a králičího masa ze třetích zemí je považováno za nezbytné vytvořit jediné rozhodnutí; rozhodnutí Komise 97/217/ES, 97/218/ES, 97/219/ES a 97/220/ES musí být tedy zrušena.
(6) Uvažuje se o zavedení nového systému osvědčení pro dotyčné vyvážející země, a proto by k tomuto zavedení měla být poskytnuta určitá lhůta.
(7) Toto rozhodnutí by mělo být přezkoumáno na základě vývoje nákazového statusu v oblastech původu, a zejména v rámci uplatňování dohod mezi Společenstvím a třetími zeměmi o záležitostech, na které se vztahuje toto rozhodnutí, zvláště pak článku 5 dohody mezi Evropským společenstvím a vládou Kanady o sanitárních opatřeních k ochraně veřejného zdraví a zdraví zvířat s ohledem na obchodování s živými zvířaty a živočišnými produkty, a článku 6 dohody mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými o sanitárních opatřeních k ochraně veřejného zdraví a zdraví zvířat při obchodování s živými zvířaty a živočišnými produkty.
(8) Opatření stanovená v tomto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Pro účely tohoto rozhodnutí se pojmem "farmová pernatá zvěř" rozumí: křepelky, holubi, bažanti, koroptve a jakákoli jiná pernatá zvěř.
Mezi farmovou pernatou zvěř nepatří: kur, krocani, perličky, kachny, husy a běžci (Ratitae).
Článek 2
1. Členské státy povolují dovoz těchto kategorií čerstvého masa:
- masa, mimo drobů, volně žijící spárkaté zvěře, s výjimkou černé zvěře,
- masa farmové spárkaté zvěře, s výjimkou farmové černé zvěře,
- masa, mimo drobů, volně žijící černé zvěře,
- masa farmové černé zvěře,
- masa volně žijící pernaté zvěře, mimo drobů, s výjimkou u neoškubané a nevyvrhnuté pernaté zvěře,
- masa farmové pernaté zvěře,
- masa, mimo drobů, volně žijících lichokopytníků, definovaného jako zebří maso,
- masa volně žijících zajícovitých (definovaných jako králíci a zajíci), mimo drobů, s výjimkou u nestažených a nevyvrhnutých zajícovitých,
- masa farmových králíků,
- masa, mimo drobů, volně žijících suchozemských savců, s výjimkou volně žijících kopytníků a zajícovitých,
pocházejícího z území stanovených v příloze I, pokud splňují podmínky stanovené v odpovídajícím osvědčení vypracovaném v příloze III, jak je uvedeno v příloze II tohoto rozhodnutí.
2. Členské státy povolují na své území vstup masa volně žijící a farmové zvěře a králičího masa ze země původu, na kterou se vztahují zvláštní podmínky požadované v příloze II a popsané v příloze IV. Tyto zvláštní podmínky musí být vyvážející zemí uvedeny v části V každého vzoru osvědčení stanoveného v příloze III.
Článek 3
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost šedesátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 4
1. Rozhodnutí Komise 97/217/ES, 97/218/ES, 97/219/ES a 97/220/ES se zrušují ke dni, k němuž podle článku 3 vstupuje v platnost toto rozhodnutí.
2. Po dobu 35 dní počínaje datem uvedeným v článku 3 povolují členské státy dovoz čerstvého masa, na které se vztahuje toto rozhodnutí, produkovaného a osvědčovaného podle požadavků rozhodnutí Komise 97/217/ES, 97/218/ES, 97/219/ES a 97/220/ES.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 28. září 2000
o postupu, kterým se mění čl. 40 odst. 4 a 5, čl. 41 odst. 7 a čl. 65 odst. 2 Úmluvy k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985 o postupném odstraňování kontrol na společných hranicích
(2000/586/SVV)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 31 písm. b) a články 32 a 34 této smlouvy,
s ohledem na podnět Lucemburského velkovévodství [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 24. června 1997 přijaly vlády Belgického království, Dánského království, Spolkové republiky Německo, Řecké republiky, Španělského království, Francouzské republiky, Italské republiky, Lucemburského velkovévodství, Nizozemského království, Rakouské republiky, Portugalské republiky, Finské republiky a Švédského království protokol, kterým se mění články 40, 41 a 65 úmluvy k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985, podepsané v Schengenu dne 19. června 1990, (dále jen "protokol") a který umožňuje jednoduchý postup při změně označení "policisté", "orgány" a "příslušná ministerstva" uvedená v těchto článcích.
(2) Ke dni 1. května 1999, kdy vstoupila v platnost Amsterodamská smlouva, kterou bylo mimo jiné začleněno schengenské acquis do rámce Evropské unie, protokol dosud nevstoupil v platnost.
(3) Protokol není součástí schengenského acquis začleněného do rámce Evropské unie.
(4) Po začlenění schengenského acquis do rámce Evropské unie již členské státy nemohou měnit Úmluvu k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985 o postupném odstraňování kontrol na společných hranicích, podepsanou v Schengenu dne 19. června 1990 (dále jen "Schengenská úmluva").
(5) Po začlenění schengenského acquis do rámce Evropské unie nadále přetrvává potřeba jednoduchého postupu pro změny označení "policisté", "orgány" a "příslušná ministerstva", kterým by Rada zmocnila každý členský stát měnit označení svých "policistů", "orgánů" a "příslušných ministerstev" uvedených v čl. 40 odst. 4 a 5, čl. 41 odst. 7 a čl. 65 odst. 2 Schengenské úmluvy (doplněné ustanoveními dohod o přistoupení k Schengenské úmluvě), pokud v důsledku změn a reorganizace na vnitrostátní úrovni nejsou již stávající označení přesná, aniž by změna označení vyžadovala formální přijetí Radou.
(6) Každá změna výše zmíněných ustanovení, která nevyplývá pouze ze změn nebo reorganizací na vnitrostátní úrovni, ale kterou mají být rozšířeny pravomoci podle článků 40 a 41 na jiné "policisty" nebo "orgány", musí být přijata v souladu s odpovídajícími ustanoveními Smlouvy.
(7) Spojené království se bude účastnit tohoto rozhodnutí v souladu s čl. 8 odst. 2 rozhodnutí Rady 2000/365/ES ze dne 29. května 2000 o žádosti Spojeného království Velké Británie a Severního Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis [3], pokud se toto rozhodnutí vztahuje na ustanovení schengenského acquis uvedená ve zmíněném rozhodnutí.
(8) Toto rozhodnutí dále rozvíjí ustanovení, na základě kterých byla schválena užší spolupráce podle protokolu o začlenění schengenského acquis do rámce Evropské unie připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství a která spadají do některé z oblastí, na něž se vztahuje článek 1 rozhodnutí Rady 1999/437/ES ze dne 17. května 1999 o některých opatřeních pro uplatňování dohody uzavřené mezi Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto dvou států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis [4],
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
1. Každý členský stát může pro své policisty, orgány nebo příslušná ministerstva měnit označení "policisté", "orgány" a "příslušná ministerstva" uvedená v čl. 40 odst. 4 a 5, čl. 41 odst. 7 a čl. 65 odst. 2 Schengenské úmluvy, pokud stávající označení nejsou v důsledku vnitrostátních změn nebo reorganizací přesná.
2. Dotyčný členský stát oznámí každou změnu provedenou podle článku 1 generálnímu sekretariátu Rady, který oznámení předá všem členům Rady.
3.
Rada zajistí, aby každá taková změna byla zveřejněna
Rozhodnutí Rady
ze dne 28. září 2000
o zřízení Evropského fondu pro uprchlíky
(2000/596/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 63 odst. 2 písm. b) této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příprava společné azylové politiky včetně společného evropského azylového režimu je základním prvkem cíle Evropské unie spočívajícího v postupném vytvoření prostoru svobody, bezpečnosti a práva otevřeného těm, kteří donuceni okolnostmi legitimně hledají ochranu v Evropské unii.
(2) Provádění této politiky musí být založeno na solidaritě mezi členskými státy a předpokládá existenci mechanismů k zajištění rovnováhy úsilí členských států při přijímání uprchlíků a vysídlených osob a při nesení důsledků tohoto přijetí.
K tomuto účelu je vhodné zřídit Evropský fond pro uprchlíky.
(3) Je nezbytné podporovat úsilí členských států poskytovat uprchlíkům a vysídleným osobám odpovídající podmínky přijetí včetně spravedlivého a účinného řízení o azylu, aby byla chráněna práva osob, které potřebují mezinárodní ochranu.
(4) Začleňování uprchlíků do společnosti země, ve které se usadili, je jedním z cílů Ženevské úmluvy, a za tímto účelem je třeba podporovat akce členských států zaměřené na podporu jejich sociálního a hospodářského začlenění, pokud přispívají k hospodářské a sociální soudržnosti, jejíž zachování a posilování je jedním z hlavních cílů Společenství zmíněných v článku 2 a v čl. 3 odst. 1 písm. k) Smlouvy.
(5) Je v zájmu členských států i dotčených osob, aby uprchlíci a vysídlené osoby, kterým je povoleno pobývat na území členských států, měli příležitost zabezpečit své potřeby vlastní prací.
(6) Opatření podporovaná strukturálními fondy a jinými opatřeními Společenství v oblasti výchovy a odborného vzdělávání nejsou sama o sobě dostačující pro podporu tohoto začleňování; je tedy třeba podporovat zvláštní opatření umožňující uprchlíkům a vysídleným osobám plně využívat zaváděné programy.
(7) Je nezbytná konkrétní pomoc pro vytvoření nebo zlepšení podmínek umožňujících uprchlíkům a vysídleným osobám, kteří si to přejí, rozhodnout se na základě všech dostupných informací, zda opustí území členských států a vrátí se do země původu.
(8) Je nezbytné konkrétně zkoumat inovační akce v těchto oblastech a podporovat výměny mezi členskými státy, aby byly nalezeny a podporovány co nejúčinnější postupy.
(9) Je třeba vzít v úvahu zkušenost získanou při provádění společné akce 1999/290/JHA [5] přijaté Radou o přijímání a dobrovolném navracení uprchlíků, vysídlených osob a žadatelů o azyl.
(10) Jak žádala Evropská rada na zasedání v Tampere ve dnech 15. a 16. října 1999, měly by být vytvořeny finanční rezervy pro provádění nouzových opatření za účelem poskytnutí dočasné ochrany v případě hromadného přílivu uprchlíků.
(11) Je spravedlivé rozdělit zdroje poměrně podle zatížení každého členského státu v závislosti na jeho úsilí při přijímání uprchlíků a vysídlených osob.
(12) Podpora poskytovaná Evropským fondem pro uprchlíky bude účinněji a lépe zaměřena, je-li spolufinancování vybraných akcí založeno na žádosti každého členského státu s přihlédnutím k jeho situaci a zjištěným potřebám.
(13) Za účelem urychlení a zjednodušení postupů spolufinancování je třeba rozlišovat působnost Komise a odpovědnost členských států.
Pro tento účel by mělo být stanoveno, že Komise po posouzení žádostí členských států přijme rozhodnutí o spolufinancování a že členské státy zajistí řízení těchto akcí.
(14) Decentralizované provádění akcí členskými státy by mělo poskytovat dostatečné záruky, pokud jde o způsoby a kvalitu provedení, výsledky těchto akcí a jejich hodnocení a o řádné finanční řízení a jejich kontrolu.
(15) Jednou ze záruk účinnosti akce Evropského fondu pro uprchlíky je účelný dozor.
Je nezbytné určit podmínky provádění tohoto dozoru.
(16) Aniž jsou dotčeny pravomoci Komise v oblasti finanční kontroly, měla by být v této oblasti mezi členskými státy a Komisí vybudována spolupráce.
(17) Je nezbytné stanovit odpovědnost členských států při stíhání a nápravě nesrovnalostí a porušování právních předpisů, jakož i pravomoci Komise v případě, kdy členské státy nedodržují své povinnosti.
(18) Účinnost a dopad akcí podporovaných Evropským fondem pro uprchlíky závisí rovněž na jejich hodnocení, a je tedy třeba upřesnit odpovědnost členských států a Komise v této věci, jakož i postupy zajišťující spolehlivost hodnocení.
(19) Je třeba jednak hodnotit akce s ohledem na jejich přezkoumání v polovině trvání a na hodnocení jejich dopadů, a jednak začlenit postup hodnocení do dozoru nad akcemi.
(20) Opatření nezbytná pro provedení tohoto rozhodnutí by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [6].
(21) V souladu se zásadami subsidiarity a proporcionality podle článku 5 Smlouvy, nemůže být cílů zamýšlené akce, totiž projevovat solidaritu mezi členskými státy dosahováním rovnováhy v úsilí zmíněných členských států přijímat uprchlíky a vysídlené osoby a nést důsledky tohoto přijetí, uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto, z důvodů rozsahu či účinků navrhované akce, jich může být lépe dosaženo na úrovni Společenství.
Toto rozhodnutí nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(22) Toto rozhodnutí se vztahuje na Spojené království a Irsko na základě jejich oznámení podle článku 3 Protokolu o postavení Spojeného království a Irska připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství.
(23) V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství se Dánsko neúčastní přijímání tohoto rozhodnutí, a proto pro ně není závazné ani použitelné,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
KAPITOLA I
CÍLE A ÚKOLY
Článek 1
Zřízení a účel Evropského fondu pro uprchlíky
1. Zřizuje se Evropský fond pro uprchlíky (dále jen "fond") na podporu a povzbuzení úsilí členských států přijímat uprchlíky a vysídlené osoby a nést důsledky tohoto přejetí.
2. Fond bude působit v období od 1. ledna 2000 do 31. prosince 2004.
Článek 2
Finanční ustanovení
1. Finanční referenční částka pro provádění tohoto rozhodnutí je 216 miliónů eur.
2. Roční rozpočtové položky schvaluje rozpočtový orgán v mezích finančního výhledu.
Rozpočtový orgán rozdělí roční rozpočtové položky mezi opatření zmíněná v článcích 4 a 6 tohoto rozhodnutí.
Článek 3
Skupiny, na které jsou akce zaměřeny
Pro účely tohoto rozhodnutí tvoří skupiny, na které jsou akce zaměřeny, tyto kategorie:
1. všichni státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, kteří mají právní postavení vymezené Ženevskou úmluvou ze dne 28. července 1951 o právním postavení uprchlíků a kterým je povoleno pobývat v tomto postavení v některém ze členských států;
2. všichni státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, kteří požívají některou z forem mezinárodní ochrany udělovanou členským státem v souladu s jeho právními předpisy nebo zvyklostmi;
3. všichni státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, kteří požádali o jednu z forem ochrany uvedenou v bodech 1 a 2;
4. státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, kteří požívají režimu dočasné ochrany v některém členském státě;
5. osoby, jejichž právo na dočasnou ochranu je právě posuzováno v některém členském státě.
Článek 4
Opatření
1. Pro dosažení cíle podle článku 1 a s ohledem na dotčené kategorie osob uvedené v článku 3 podporuje fond akce členských států týkající se
a) podmínek přijetí;
b) začlenění osob, jejichž pobyt v dotčeném členském státě je trvalý nebo stálý;
c) navracení, pokud dotčené osoby nezískaly nové občanství a neopustily území členského státu.
2. Vzhledem k podmínkám přijetí a přístupu k řízení o azylu se akce mohou týkat zejména infrastruktur nebo ubytovacích služeb, poskytování materiální pomoci, zdravotní péče, sociální pomoci nebo pomoci s administrativními a soudními postupy včetně právní pomoci.
Zde je možné rovněž přihlížet ke zvláštním potřebám nejzranitelnějších osob.
3. Pokud jde o začlenění osob uvedených v odst. 1 písm. b) a jejich rodinných příslušníků do společnosti členského státu pobytu, může se zejména jednat o akce sociální pomoci v oblastech jako je ubytování, prostředky na živobytí a zdravotní péče nebo akce umožňující oprávněným osobám, aby se přizpůsobily společnosti členského státu nebo aby se staly samostatnými.
4. Pokud jde o navracení, mohou se akce týkat zejména informací a poradenských služeb týkajících se programů pro dobrovolný návrat a situace v zemi původu nebo obecného nebo odborného vzdělávání a pomoci pro opětné začlenění.
Článek 5
Akce Společenství
1. Z podnětu Komise může fond financovat do výše 5 % dostupných zdrojů kromě akcí prováděných členskými státy inovační akce nebo akce v zájmu Společenství včetně studií, výměny zkušeností a podpory spolupráce na úrovni Společenství, jakož i hodnocení provádění opatření a technické pomoci.
2. Komise posoudí žádosti podané dvěma nebo více členskými státy s cílem provádět společně akci nadnárodní povahy.
3. Financování těchto akcí fondem může dosahovat až 100 %.
Článek 6
Mimořádná opatření
1. Jednomyslným rozhodnutím Rady na návrh Komise může fond rovněž financovat kromě akcí uvedených v článku 4 a k jejich doplnění mimořádná opatření ve prospěch jednoho, několika nebo všech členských států v případě náhlého a hromadného přílivu uprchlíků nebo vysídlených osob, nebo ukáže-li se jako nezbytné je evakuovat ze třetí země, zejména na základě výzvy mezinárodních subjektů.
Po vstupu v platnost směrnice o dočasné ochraně bude rozhodnutí Rady uvedené v prvním pododstavci přijato v souladu s podmínkami stanovenými ve zmíněné směrnici.
2. V případě uvedeném v odstavci 1 zahrnují způsobilá mimořádná opatření tyto typy akcí:
a) přijetí a ubytování;
b) poskytnutí prostředků na živobytí včetně potravin a oblečení;
c) zdravotní, psychologickou nebo jinou péči;
d) výdaje za zaměstnance a správní výdaje vzniklé v důsledku přijetí osob a provádění opatření;
e) logistické výdaje a přepravní náklady.
KAPITOLA II
POSTUPY
Článek 7
Prováděcí pravidla
Členské státy odpovídají za provedení akcí podporovaných fondem.
K tomu účelu určí každý stát příslušný orgán, který bude jediný jednat s Komisí.
Tento orgán je orgánem veřejné správy, ale může převést svou působnost na jiný orgán veřejné správy nebo na nevládní organizaci.
Článek 8
Žádosti o spolufinancování
1. Členské státy každoročně podávají podle harmonogramu uvedeného v článku 11 Komisi žádost o spolufinancování svých prováděcích programů v daném roce, která popíše pro každou z oblastí uvedených v článku 4
a) situaci v členském státě a potřeby odůvodňující provádění akcí, které by mohly být podpořeny fondem;
b) akce, které členský stát zamýšlí provést, s upřesněním
i) jejich povahy a účelu;
ii) očekávaných kvantitativních výsledků;
iii) nákladů, jakož i financování členským státem a případně zúčastněnou organizací nebo organizacemi.
2. První žádost o spolufinancování kromě toho obsahuje popis nástrojů zavedených členským státem pro
a) zajištění koordinace a soudržnosti akcí;
b) zajištění výběru projektů a průhlednosti postupu;
c) zajištění správy, dozoru, kontroly a hodnocení projektů.
3. Žádost obsahuje pro každou z položek uvedenou v odstavcích 1 a 2 dostatečně podrobné informace umožňující Komisi ověřit si, zda je v souladu s tímto rozhodnutím a s platnou úpravou v oblasti financování.
Článek 9
Kriteria výběru
1. Výběr jednotlivých projektů a finanční a správní řízení projektů podporovaných fondem je ve výlučné pravomoci členských států, které přihlížejí k politikám Společenství a ke kritériím způsobilosti.
2. Projekty, které musí mít neziskovou povahu, předkládají na základě výzvy k podávání návrhů orgány veřejné správy (státní, regionální nebo místní, ústřední nebo s přenesenou působností), výuková nebo výzkumná zařízení, vzdělávací subjekty, sociální partneři, vládní organizace, mezinárodní organizace nebo nevládní organizace, samostatně nebo na základě partnerství, s cílem získat financování fondu.
3. Příslušný orgán provede výběr projektů s ohledem na tato kritéria:
a) situace a požadavky členského státu;
b) efektivita nákladů s ohledem na počet osob dotčených projektem;
c) zkušenosti, posudky, spolehlivost a finanční příspěvky organizace, která žádá o financování, a všech partnerských organizací;
d) doplňkovost mezi projekty a jinými akcemi financovanými z rozpočtu Evropských společenství nebo v rámci vnitrostátních programů.
Článek 10
Rozdělení zdrojů
1. Pro roky 2000 až 2004 obdrží každý členský stát jako roční příspěvek Evropského fondu pro uprchlíky tuto pevnou částku:
na rok 2000: 500000 eur,
na rok 2001: 400000 eur,
na rok 2002: 300000 eur,
na rok 2003: 200000 eur,
na rok 2004: 100000 eur.
2. Zbytek disponibilních zdrojů je rozdělen mezi členské státy poměrně podle:
a) počtu osob uvedených v čl. 3 bodech 3, 4 a 5 zaregistrovaných během tří předchozích let do výše 65 %;
b) počtu osob zahrnutých do jedné z kategorií uvedených v čl. 3 bodech 1 a 2 během tří předchozích let do výše 35 %.
3. Rozhodné počty jsou aktuální počty stanovené Statistickým úřadem Evropských společenství.
Článek 11
Harmonogram
1. Komise oznámí členským státům nejpozději do 1. června každého roku odhad částek, které jim budou přiděleny pro následující rok v rámci rozpočtových položek celkově přidělovaných v ročním rozpočtovém procesu.
2. Členské státy podávají Komisi žádost o spolufinancování uvedenou v článku 8 nejpozději do 1. října každého roku.
3. Komise schválí žádost o spolufinancování ve lhůtě tří měsíců od jejího podání poověření podle čl. 8 odst. 2.
Článek 12
Technická a administrativní podpora
Částka, která nesmí být vyšší než 5 % všech příspěvků členskému státu, může být vyhrazena pro krytí nákladů na technickou a správní podporu nezbytnou pro přípravu, dozor a hodnocení akcí, za něž tento stát odpovídá ve smyslu článku 7.
KAPITOLA III
FINANČNÍ USTANOVENÍ
Článek 13
Struktura financování
Finanční podpora fondu nepřesahuje 50 % celkových nákladů na každé opatření.
Tento poměr může být zvýšen na 75 % v členských státech, na které se vztahuje fond soudržnosti.
Článek 14
Způsobilost
1. Výdaj nelze považovat za způsobilý pro financování fondem, pokud byl zaplacen přede dnem, ke kterému Komise schválila žádost členského státu o spolufinancování.
Tento den představuje výchozí bod pro způsobilost výdajů.
2. Komise přijme pravidla týkající se způsobilosti výdajů postupem podle čl. 21 odst. 2.
Článek 15
Rozhodnutí o spolufinancování fondu
Po posouzení žádosti o spolufinancování přijme Komise postupem podle čl. 21 odst.
2 rozhodnutí o spolufinancování fondu. Rozhodnutí stanoví částku přidělenou členskému státu.
Článek 16
Rozpočtové závazky
Rozpočtové závazky Společenství jsou prováděny na základě rozhodnutí Komise o spolufinancování.
Článek 17
Platby
1. Příspěvky z fondu vyplácí Komise příslušnému orgánu v souladu s rozpočtovými závazky.
2. Jakmile je přijato rozhodnutí Komise o příspěvcích z fondu, je členskému státu vyplacena splátka ve výši 50 % celkové částky pro daný rok.
K další platbě až do výše 30 % dojde, pokud členský stát prohlásí, že skutečně utratil polovinu první splátky.
Zůstatek je vyplacen ve lhůtě nepřesahující tři měsíce od schválení vyúčtování a výroční zprávy o provádění akcí předložených členským státem.
KAPITOLA IV
KONTROLA A HODNOCENÍ
Článek 18
Kontrola
1. Aniž je dotčena odpovědnost Komise za plnění souhrnného rozpočtu Evropských společenství, převezmou členské státy v prvním stupni odpovědnost za finanční kontrolu akcí.
Za tímto účelem přijmou zejména tato opatření:
a) ověřují, že systémy řízení a kontroly byly vytvořeny a že jsou používány tak, aby zajistily účinné a řádné používání prostředků Společenství;
b) sdělují Komisi popis těchto systémů;
c) ujišťují se, že akce jsou spravovány v souladu s použitelnými právními předpisy Společenství a že dostupné prostředky jsou využívány v souladu se zásadami řádného finančního řízení;
d) osvědčují, že prohlášení o výdajích předložená Komisi jsou přesná, a zajišťují, aby vycházela z účetních systémů založených na dokladech, které lze ověřit;
e) předcházejí nesrovnalostem, zjišťují je a napravují je v souladu s platnými právními předpisy, oznamují je Komisi a informují ji o vývoji správních a soudních řízení;
f) spolupracují s Komisí při zajišťování toho, aby byly prostředky Společenství využívány v souladu se zásadami řádného finančního řízení;
g) získávají zpět ztráty vzniklé v důsledku zjištěné nesrovnalosti, případně s využitím úroků z prodlení.
2. Komise se v rámci své odpovědnosti za plnění souhrnného rozpočtu Evropských společenství ujistí, že v členských státech je zaveden a řádně funguje systém řízení a kontroly a že prostředky Společenství jsou používány řádně a účinně.
K tomuto účelu, aniž jsou dotčeny pravomoci Účetního dvora ani kontroly prováděné členskými státy v souladu s vnitrostátními právními a správními předpisy, mohou úředníci nebo jiní zaměstnanci Komise v souladu s ujednáními uzavřenými s členskými státy v rámci spolupráce podle odst. 1 písm. f) provádět kontroly na místě, zejména namátkové kontroly operací financovaných fondem a řídících a kontrolních systémů, jejichž provedení oznámí nejméně jeden pracovní den předem.
Komise o tom uvědomí dotyčný členský stát s cílem získat veškerou nezbytnou pomoc.
Úředníci nebo jiní zaměstnanci dotčeného členského státu se mohou těchto kontrol účastnit.
Komise může požádat dotčený členský stát, aby provedl pro ověření řádnosti jedné nebo několika operací kontrolu na místě.
Úředníci nebo jiní zaměstnanci Komise se mohou těchto kontrol účastnit.
3. Po provedení nezbytných ověření pozastaví Komise prozatímní platby v těchto případech:
a) členský stát neprovádí akce tak, jak byly dohodnuty v rozhodnutí o spolufinancování, nebo
b) celá nebo část akce neodůvodňuje ani částečně, ani úplně spolufinancování fondu.
V těchto případech Komise s uvedením svých důvodů požádá členský stát, aby předložil připomínky a provedl případné opravy ve stanovené lhůtě.
4. Po uplynutí lhůty stanovené Komisí, pokud nedojde k dohodě a členský stát neprovede opravy a s ohledem na případné připomínky může Komise ve lhůtě tří měsíců rozhodnout o
a) snížení další platby podle čl. 17 odst. 2 nebo
b) provedení požadovaných finančních oprav tím, že zcela nebo zčásti zruší účast fondu na dotčeném opatření.
Nedojde-li k rozhodnutí podle písmene a) nebo b), bude pozastavení další platby okamžitě ukončeno.
Článek 19
Finanční opravy
1. Jakmile je zjištěna důležitá změna ovlivňující povahu nebo podmínky provádění kontroly akce, budou členské státy na prvním místě vyšetřovat nesrovnalosti a jednat a provádět nezbytné finanční opravy.
Členský stát provádí požadované finanční opravy v návaznosti na individuální nebo systémovou nesrovnalost.
Opravy provedené členským státem spočívají v úplném nebo částečném zrušení účasti Společenství.
Takto uvolněné prostředky Společenství mohou být členským státem znovu použity na akce ve stejné oblasti, jaká je uvedena v článku 4, ve shodě s opatřeními, která budou vymezena postupem podle čl. 21 odst.
2. Pokud po provedení nezbytných ověření dospěje Komise k závěru, že členský stát nesplnil povinnosti podle odstavce 1, použije se čl. 18 odst. 3 a 4.
3. Jakákoli neoprávněně přijatá částka nebo částka, která má být vrácena, musí být vrácena Komisi spolu s úroky z prodlení.
Článek 20
Dozor a hodnocení
1. V každém členském státě přijme příslušný orgán opatření nezbytná pro zajištění dozoru a hodnocení akcí.
K tomuto účelu obsahují dohody a smlouvy, které tento orgán uzavře s organizacemi pověřenými provedením akce, doložky týkající se povinnosti informovat pravidelně v podrobné zprávě o postupu provádění akce a o dosahování cílů, na které byla zaměřena.
Příslušný orgán rovněž provede nezávislé hodnocení provádění a účinků akce, která byla zahájena.
2. Příslušný orgán vypracuje souhrnnou zprávu o provádění probíhajících akcí, která je připojena k žádosti o spolufinancování podle článku 8.
3. Do šesti měsíců ode dne stanoveného v rozhodnutí o spolufinancování pro provedení výdajů zašle příslušný orgán Komisi závěrečnou zprávu obsahující
a) finanční účty a zprávu o provádění akce v souladu s pravidly přijatými Komisí postupem podle čl. 21 odst. 2;
b) hodnotící zprávu podle odstavce 1.
4. Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě nejpozději do 31. prosince 2002 zprávu v polovině trvání akce a závěrečnou zprávu nejpozději do 1. září 2005.
KAPITOLA V
VÝBOR
Článek 21
Výbor
1. Komisi je nápomocen výbor.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 3 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
4. Výbor může posoudit jakoukoli otázku týkající se tohoto rozhodnutí vznesenou jeho předsedou nebo zástupcem členského státu.
KAPITOLA VI
ZVLÁŠTNÍ USTANOVENÍ O MIMOŘÁDNÝCH OPATŘENÍCH
Článek 22
Zvláštní ustanovení o mimořádných opatřeních
1. Odstavce 2 až 5 tohoto článku se vztahují na provádění mimořádných opatření podle článku 6.
2. Finanční podpora fondu je omezena na dobu šesti měsíců a nemůže přesáhnout 80 % nákladů na každé opatření.
3. Členský stát nebo členské státy dotčené hromadným přílivem uprchlíků podle čl. 6 odst. 1 předloží Komisi přehled svých potřeb a plán provádění mimořádných opatření obsahující popis předpokládaných opatření a subjektů pověřených jejich výkonem.
4. Dostupné zdroje jsou mezi členské státy rozděleny v závislosti na počtu osob, které vstoupily do každého členského státu v rámci hromadného přílivu podle čl. 6 odst. 1.
5. Použije se článek 9 a články 18 až 21.
KAPITOLA VII
PŘECHODNÁ USTANOVENÍ
Článek 23
Přechodná ustanovení
Odchylně od článku 11 se uplatní následující harmonogram pro provádění rozpočtových roků 2000 a 2001:
- jeden den po vstupu tohoto rozhodnutí v platnost oznámí Komise členským státům odhad jim přidělených částek.
Nebude-li Statistický úřad Evropského společenství mít dosud k dispozici nezbytné statistické údaje uvedené v článku 10, vezmou se v úvahu údaje poskytnuté členskými státy; v tomto případě Komise přijme postupem podle čl. 21 odst.
- členské státy podají Komisi žádost o spolufinancování uvedenou v článku 8 nejpozději do 20. listopadu 2000,
- Komise schválí žádosti o spolufinancování do tří měsíců od jejich podání po ověření prvků stanovených v čl. 8 odst. 2, a pokud jde o rozpočtový rok 2000, s výhradou převedení prostředků na rozpočtový rok 2001,
- odchylně od článku 14 budou výdaji způsobilými pro financování z fondu výdaje skutečně zaplacené mezi 1. lednem 2000 a konečným dnem stanoveným v rozhodnutí o spolufinancování.
KAPITOLA VIII
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 24
Provedení
1. Provedením tohoto rozhodnutí je pověřena Komise.
2. Komise případně přijme postupem podle čl. 21 odst. 2 jakákoli jiná opatření nezbytná k provedení tohoto rozhodnutí.
Článek 25
Doložka o přezkumu
Na návrh Komise přezkoumá Rada toto rozhodnutí nejpozději do 31. prosince 2004.
Článek 26
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 29. září 2000
o systému vlastních zdrojů Evropských společenství
(2000/597/ES, Euratom)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 269 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na článek 173 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Účetního dvora [3],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská rada se na zasedání v Berlíně ve dnech 24. až 25. března 1999 usnesla mimo jiné na tom, že systém vlastních zdrojů Společenství by měl být spravedlivý, průhledný, hospodárný a jednoduchý a že by měl být založen na kritériích, která nejlépe vystihují schopnost každého členského státu přispívat.
(2) Systém vlastních zdrojů Společenství musí zajistit dostatečné zdroje pro řádný rozvoj politik Společenství při dodržení přísné rozpočtové kázně.
(3) Je vhodné, aby pro potřeby rozpočtu Evropské unie a vlastních zdrojů Společenství byly využívány údaje nejvyšší kvality.
Použití Evropského systému integrovaných hospodářských účtů (dále jen "ESA 95") v souladu s nařízením Rady (ES) č. 2223/96 [5] zlepší kvalitu měření údajů národních účtů.
(4) Je vhodné využít nejnovějších statistických pojmů pro účely vlastních zdrojů a v souladu s nimi pro tyto účely definovat hrubý národní produkt (HNP) jako rovný hrubému národnímu důchodu (HND) stanovenému Komisí při použití ESA 95 v souladu s nařízením (ES) č. 2223/96.
(5) Je dále vhodné, pokud by změny v ESA 95 vedly k podstatným změnám hrubého národního důchodu stanoveného Komisí v souladu s nařízením (ES) č. 2223/96, aby Rada rozhodla, zda se tyto změny použijí i pro účely vlastních zdrojů.
(6) V souladu s rozhodnutím Rady 94/728/ES, Euratom ze dne 31. října 1994 o systému vlastních zdrojů Evropských společenství [6] byla maximální výše vlastních zdrojů pro rok 1999 stanovena na 1,27 % HNP Společenství v tržních cenách a pro rozpočtové položky závazků byl stanoven celkový limit na 1,335 %.
(7) Je vhodné upravit tyto limity vyjádřené v procentech HNP, aby byla beze změn zachována výše finančních zdrojů, jež mají Společenství k dispozici, a to zavedením vzorce, podle nějž budou určovány nové limity ve vztahu k HNP, jak je definován pro tyto účely, které budou uplatňovány po vstupu tohoto rozhodnutí v platnost.
(8) Je vhodné, aby se stejná metoda použila i v budoucnu u případných změn ESA 95, které by mohly ovlivnit úroveň HNP.
(9) Aby i nadále pokračoval proces, jímž se umožňuje členským státům přispívat do systému vlastních zdrojů podle svých možností a který napravuje regresivní dopady stávajícího systému na nejméně vyspělé členské státy, se Evropská rada na zasedání v Berlíně ve dnech 24. až 25. března 1999 usnesla na tom, že pravidla financování Unie se změní takto:
- maximální sazba uplatňovaná na zdroj z DPH se sníží z 1 % na 0,75 % v letech 2002 a 2003 a od roku 2004 na 0,50 %,
- základ daně z přidané hodnoty pro jednotlivé členské státy bude i nadále omezen na 50 % jejich HNP.
(10) Evropská rada se na zasedání ve dnech 24. až 25. března 1999 usnesla, že je vhodné upravit výši částek, které si členské státy ponechávají na pokrytí nákladů spojených s výběrem takzvaných tradičních vlastních zdrojů odváděných do rozpočtu Evropské unie.
(11) Rozpočtové nevyváženosti by se měly napravovat tak, aby nebyly ovlivněny vlastní zdroje, jež jsou k dispozici pro politiky Společenství, a měly by být co možná nejvíce řešeny usměrňováním výdajů.
(12) Evropská rada se na zasedání ve dnech 24. až 25. března 1999 usnesla, že způsob výpočtu oprav rozpočtových nevyvážeností ve prospěch Spojeného království, stanovený v rozhodnutí 88/376/EHS, Euratom [7] a potvrzený rozhodnutím 94/728/ES, Euratom, by neměl zahrnovat neočekávané zisky vznikající v důsledku změn v systémech financování a budoucího rozšíření.
Proto se v době rozšíření sníží "celkové přidělované výdaje" o částku rovnající se ročním předvstupním výdajům v kandidátských zemích, čímž se zajistí, že nenahrazované výdaje zůstanou stejné.
(13) Popis výpočtu oprav rozpočtových nevyvážeností poskytovaných Spojenému království byl pro větší přehlednost zjednodušen.
Zjednodušení nemá žádný vliv na určování výše opravy poskytované Spojenému království.
(14) Evropská rada se na zasedání ve dnech 24. až 25. března 1999 usnesla, že financování oprav rozpočtových nevyvážeností ve prospěch Spojeného království by mělo být upraveno tak, aby Německo, Nizozemsko, Rakousko a Švédsko dosáhly snížení svého podílu na financování na 25 % normálního podílu.
(15) Měnovou rezervu (dále jen "měnovou rezervu EZOZF"), rezervu na úvěry a záruky za úvěry a rezervu na pomoc třetím zemím při mimořádných událostech upravují zvláštními předpisy.
(16) Komise by měla do dne 1. ledna 2006 provést obecnou kontrolu fungování systému vlastních zdrojů, případně spolu s vhodnými návrhy, s ohledem na všechny rozhodné činitele, včetně důsledků rozšíření na financování rozpočtu Evropské unie, možnosti změny struktury vlastních zdrojů vytvořením nových autonomních vlastních zdrojů, oprav rozpočtových nevyvážeností poskytovaných Spojenému království a snížení financování rozpočtových nevyvážeností ve prospěch Spojeného království poskytovaného Německu, Nizozemsku, Rakousku a Švédsku.
(17) Musí být přijaty předpisy upravující přechod ze systému zavedeného rozhodnutím 94/728/ES, Euratom na systém zavedený tímto rozhodnutím.
(18) Evropská rada se na zasedání ve dnech 24. až 25. března 1999 usnesla, že toto rozhodnutí by mělo nabýt účinku dnem 1. ledna 2002,
PŘIJALA TATO USTANOVENÍ, KTERÁ DOPORUČUJE ČLENSKÝM STÁTŮM K PŘIJETÍ:
Článek 1
Společenstvím jsou přidělovány vlastní zdroje v souladu s pravidly stanovenými v následujících článcích, aby bylo v souladu s článkem 269 Smlouvy o založení Evropského společenství (dále jen "Smlouva o ES") a s článkem 173 Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii (dále jen "Smlouva o Euratomu") zajištěno financování rozpočtu Evropské unie.
Rozpočet Evropské unie je plně financován z vlastních zdrojů Společenství; jiné příjmy tím nejsou dotčeny.
Článek 2
1. Vlastní zdroje zahrnuté do rozpočtu Evropské unie tvoří tyto příjmy:
a) dávky, prémie, doplňkové nebo vyrovnávací částky, dodatkové částky nebo položky a další poplatky, současné i budoucí, zavedené orgány Společenství v obchodě se třetími zeměmi v rámci společné zemědělské politiky a dávky a další poplatky stanovené v rámci společné organizace trhu s cukrem;
b) cla stanovená ve společném celním sazebníku a další cla, současná i budoucí, zavedená orgány Společenství v obchodě se třetími zeměmi a cla na výrobky spadající do působnosti Smlouvy o založení Evropského společenství uhlí a oceli;
c) použití jednotné sazby pro všechny členské státy na harmonizovaný vyměřovací základ DPH, který se určuje podle pravidel Společenství.
Vyměřovací základ pro tyto účely nepřesahuje 50 % HNP každého členského státu, jak je definován v odstavci 7;
d) použití sazby, která se určí v rámci rozpočtového procesu s ohledem na celkovou výši ostatních příjmů, na součet HNP všech členských států.
2. Vlastní příjmy zahrnuté do rozpočtu Evropské unie tvoří rovněž příjmy z jakýchkoliv nových daní a poplatků zavedených v rámci některé společné politiky v souladu se Smlouvou o ES nebo Smlouvou o Euratomu, pokud bude dodržen postup podle článku 269 Smlouvy o ES nebo článku 173 Smlouvy o Euratomu.
3. Členské státy si ponechávají jako náklady na výběr 25 % z částek uvedených v odst. 1 písm. a) a b), které budou stanoveny po 31. prosinci 2000.
4. Jednotná sazba uvedená v odst. 1 písm. c) se vypočte jako rozdíl mezi
a) maximální sazbou uplatňovanou na zdroj z DPH, jež je stanovena na
0,75 % v letech 2002 a 2003,
0,50 % v roce 2004 a následujících,
a
b) sazbou ("zmrazená sazba") rovnou poměru mezi opravou uvedenou v článku 4 a celkovým vyměřovacím základem DPH [stanoveným v souladu s odst. 1 písm. c)] všech členských států, s přihlédnutím ke skutečnosti, že Spojené království je vyloučeno z financování opravy, jež je mu poskytována, a že podíl Německa, Nizozemska, Rakouska a Švédska na financování opravy Spojeného království je omezen na jednu čtvrtinu své normální hodnoty.
5. Sazba stanovená podle odst. 1 písm. d) se použije na HNP každého členského státu.
6. Pokud na začátku rozpočtového roku není přijat rozpočet, zůstávají až do vstupu nových sazeb v platnost použitelná předchozí jednotná sazba DPH a sazba pro HNP členských států, aniž jsou dotčeny předpisy přijaté v souladu s čl. 8 odst. 2, pokud jde o měnovou rezervu EZOZF, rezervu na úvěry a záruky za úvěry a rezervu na pomoc třetím zemím při mimořádných událostech.
7. Pro účely tohoto rozhodnutí se HNP rozumí hrubý národní důchod za rok v tržních cenách, stanovený Komisí při použití ESA 95 v souladu s nařízením (ES) č. 2223/96.
Pokud by změny ESA 95 vedly k podstatným změnám hrubého národního důchodu stanoveného Komisí, rozhodne Rada na návrh Komise a po konzultaci s Evropským parlamentem jednomyslně, zda se tyto změny použijí i pro účely tohoto rozhodnutí.
Článek 3
1. Celková výše vlastních zdrojů přidělených Společenstvím na krytí rozpočtových položek plateb nesmí překročit určitý procentní podíl na celkovém HNP členských států.
Tento procentní podíl, vyjádřený na dvě desetinná místa, vypočítá Komise v prosinci 2001 podle tohoto vzorce:
+++++ TIFF +++++
2. Položky závazků zahrnuté do souhrnného rozpočtu Evropské unie musí sledovat řádnou posloupnost, jejímž výsledkem je celková částka, jež nepřesahuje určitý procentní podíl na celkovém HNP členských států.
Tento procentní podíl, vyjádřený na dvě desetinná místa, vypočítá Komise v prosinci 2001 podle tohoto vzorce:
+++++ TIFF +++++
Mezi rozpočtovými položkami závazků a plateb se zachovává řádný poměr, aby byla zajištěna jejich slučitelnost a umožněno dodržování limitů podle odstavce 1 v následujících letech.
3. Komise sdělí rozpočtovému orgánu nové limity pro vlastní zdroje do 31. prosince 2001.
4. Metoda popsaná v odstavcích 1 a 2 se použije i v případě změn ESA 95, které vedou ke změnám v úrovni HNP.
Článek 4
Spojenému království je poskytována oprava rozpočtových nevyvážeností.
Tato oprava se určuje:
a) výpočtem rozdílu za předchozí rozpočtový rok mezi:
- procentním podílem Spojeného království na výši nelimitovaného vyměřovacího základu DPH a
- procentním podílem Spojeného království na celkových přidělených výdajích;
b) vynásobením takto dosaženého rozdílu celkovými přidělenými výdaji;
c) vynásobením výsledku podle písmene b) koeficientem 0,66;
d) odečtením od výsledku podle písmene c) důsledků, které má pro Spojené království přechod na limitovanou DPH a platby uvedené v čl. 2 odst. 1 písm. d), tj. rozdílu mezi:
- tím, co by Spojené království muselo zaplatit na částkách financovaných ze zdrojů uvedených v čl. 2 odst. 1 písm. c) a d), pokud by jednotná sazba byla použita na nelimitovaný základ DPH, a
- platbami Spojeného království podle čl. 2 odst. 1 písm. c) a d);
e) od roku 2001 dále odečtením čistých příjmů Spojeného království ze zvýšení procentního podílu zdrojů uvedených v čl. 2 odst. 1 písm. a) a b), které si členské státy ponechávají na krytí výdajů spojených s výběrem a dalších souvisejících výdajů, od výsledku podle písmene d);
f) v případě každého rozšíření Evropské unie výpočtem úpravy výsledku podle písmene e) tak, aby se snížila náhrada a bylo tak zajištěno, že výdaje nenahrazované před rozšířením zůstanou stejné i po rozšíření.
Tato úprava se provede snížením celkových přidělených výdajů o částku rovnající se ročním předvstupním výdajům v kandidátských zemích.
Všechny takto vypočtené částky se přenášejí do následujících rozpočtových let a upravují se každoročně za použití euro deflátoru HNP, který se užívá pro úpravu finančních výhledů.
Článek 5
1. Náklady na opravu nesou ostatní členské státy podle tohoto postupu:
Rozdělení nákladů se nejprve vypočítá úměrně k podílu každého členského státu na platbách uvedených v čl. 2 odst. 1 písm. d), s výjimkou Spojeného království; poté se upraví tak, aby byl podíl Německa, Nizozemska, Rakouska a Švédska na financování omezen na jednu čtvrtinu jejich normálního příspěvku vyplývajícího z výpočtu.
2. Úprava se Spojenému království poskytuje snížením jeho plateb vyplývajících z uplatňování čl. 2 odst. 1 písm. c) a d). Náklady nesené ostatními členskými státy se přičítají k jejich platbám vyplývajícím pro každý členský stát z uplatňování čl. 2 odst. 1 písm. c) a d).
3. Výpočty nezbytné k uplatňování článku 4 a tohoto článku provádí Komise.
4. Pokud není rozpočet na počátku rozpočtového roku přijat, použijí se opravy poskytované Spojenému království a náklady, které nesou ostatní členské státy, jak byly zahrnuty do posledního schváleného rozpočtu.
Článek 6
Příjmy uvedené v článku 2 se využívají bez rozdílu na financování veškerých výdajů zahrnutých do rozpočtu.
Příjmy nezbytné k plnému nebo částečnému krytí měnové rezervy EZOZF, rezervy na úvěry a záruky za úvěry a rezervy na pomoc třetím zemím při mimořádných událostech, zahrnuté do rozpočtu, jsou po členských zemích požadovány až při použití rezerv.
Předpisy o nakládání s těmito rezervami budou případně přijaty podle čl. 8 odst.
Článek 7
Případné přebytky příjmů Společenství nad celkovými skutečnými výdaji během rozpočtového roku se přenášejí do následujícího rozpočtového roku.
Případné přebytky vzniklé převodem z kapitol záruční sekce EZOZF nebo přebytky rezervy na úvěry a záruky za úvěry na vnější operace převedené na příjmový účet rozpočtu se považují za vlastní zdroje.
Článek 8
1. Vlastní zdroje Společenství uvedené v čl. 2 odst. 1 písm. a) a b) vybírají členské státy v souladu se svými právními a právními předpisy, které případně upraví tak, aby splňovaly požadavky právní úpravy Společenství.
Komise pravidelně prověřuje vnitrostátní právní předpisy, které jí sdělí členské státy, oznamuje členským státům úpravy, které považuje za nezbytné k dosažení souladu s právní úpravou Společenství, a podává zprávy rozpočtovému orgánu.
Členské státy poskytují Komisi zdroje uvedené v čl. 2 odst. 1 písm. a) a b).
2. Aniž je dotčeno přezkoumávání účetnictví a přezkoumávání legality a řádnosti podle článku 248 Smlouvy o ES a článku 160c Smlouvy o Euratomu, přičemž toto přezkoumávání se zabývá především spolehlivostí a účinností vnitrostátních systémů a postupů pro vymezení základů vlastních zdrojů vycházejících z DPH a vlastních zdrojů založených na HNP, a aniž jsou dotčeny kontroly organizované na základě čl. 279 písm. c) Smlouvy o ES a čl. 183 písm. c) Smlouvy o Euratomu, přijímá Rada na návrh Komise a po konzultaci s Evropským parlamentem jednomyslně předpisy nezbytné k provedení tohoto rozhodnutí a k umožnění kontroly vybírání, poskytování Komisi a odvádění příjmů uvedených v článcích 2 a 5.
Článek 9
Do 1. ledna 2006 provede Komise souhrnnou revizi systému vlastních zdrojů, případně spolu s vhodnými návrhy, s ohledem na všechny rozhodné činitele, včetně důsledků rozšíření na financování rozpočtu, možnosti změny struktury vlastních zdrojů vytvořením nových autonomních vlastních zdrojů a možnosti změny opravy rozpočtových nevyvážeností poskytované Spojenému království a výhody poskytované Německu, Nizozemsku, Rakousku a Švédsku v souladu s čl. 5 odst. 1.
Článek 10
1. Toto rozhodnutí oznámí členským státům generální tajemník Rady a bude zveřejněno v Úředním věstníku Evropských společenství.
Členské státy oznámí neprodleně generálnímu tajemníku Rady dokončení postupu nezbytného pro přijetí tohoto rozhodnutí v souladu se svými ústavními pravidly.
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem měsíce následujícího po obdržení posledního oznámení podle druhého pododstavce. Nabývá účinku dnem 1. ledna 2002, s výjimkou čl.
2 odst. 3 a článku 4, které nabývají účinku dnem 1. ledna 2001.
2. a) S výhradou písmene b) se od 1. ledna 2002 zrušuje rozhodnutí 94/728/ES, Euratom.
Veškeré odkazy na rozhodnutí Rady ze dne 21. dubna 1970 o nahrazení finančních příspěvků členských států vlastními zdroji Společenství [8], na rozhodnutí Rady 85/257/EHS, Euratom ze dne 7. května 1985 o systému vlastních zdrojů Evropských společenství [9], na rozhodnutí 88/376/EHS, Euratom nebo na rozhodnutí 94/728/ES, Euratom se považují za odkazy na toto rozhodnutí.
b) Články 2, 4 a 5 rozhodnutí 88/376/EHS, Euratom a 94/728/ES, Euratom se nadále používají na výpočty a úpravy příjmů vznikajících z použití jednotné sazby pro všechny členské státy na základě jednotně určeného základu DPH a omezené na rozpětí 50 až 55 % HNP každého členského státu v závislosti na daném roce, a na výpočet opravy rozpočtových nevyvážeností poskytované Spojenému království pro roky 1988 až 2000.
c) U částek uvedených v čl. 2 odst. 1 písm. a) a b), které měly členské státy v souladu s platnými předpisy Společenství poskytnout do 28. února 2001, si členské státy i nadále ponechávají 10 % těchto částek jako náklady na výběr.
Rozhodnutí Rady
ze dne 28. září 2000
o uzavření Dohody mezi Evropským společenstvím a Norským královstvím o účasti Norska na práci Evropského monitorovacího centra pro drogy a drogovou závislost
(2000/602/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 30 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem druhou větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (EHS) č. 302/93 ze dne 8. února 1993 o zřízení Evropského monitorovacího centra pro drogy a drogovou závislost [3] stanoví v článku 13, že centrum je otevřeno k účasti i třetím zemím, které sdílejí zájmy Společenství a jeho členských států na uskutečňování cílů a práce centra.
(2) Dohoda mezi Společenstvím a Norskem o účasti Norska v Evropském monitorovacím centru pro drogy a drogovou závislost projednaná Komisí by proto měla být schválena jménem Evropského společenství,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda mezi Evropským společenstvím a Norským královstvím o účasti Norska na práci Evropského monitorovacího centra pro drogy a drogovou závislost se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat dohodu zavazující Společenství a provést diplomatickou nótou notifikaci stanovenou v článku 12 dohody [4].
Rozhodnutí Rady
ze dne 29. září 2000
o složení a stanovách Výboru pro hospodářskou politiku
(2000/604/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 209 této smlouvy,
s ohledem na stanovisko Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Výbor pro hospodářskou politiku (dále jen "výbor") byl zřízen rozhodnutím Rady 74/122/EHS [1].
(2) Výbor vykonával všechny funkce až dosud přidělené Výboru pro konjunkturální politiku, který byl zřízen rozhodnutím Rady ze dne 9. března 1960 o koordinaci konjunkturálních politik členských států [2], Výboru pro rozpočtovou politiku, který by zřízen rozhodnutím Rady ze dne 8. května 1964 o spolupráci příslušných útvarů státní správy členských států v oblasti rozpočtové politiky [3], a Výboru pro střednědobou hospodářskou politiku, který byl zřízen rozhodnutím Rady ze dne 15. dubna 1964 o zřízení Výboru pro střednědobou hospodářskou politiku [4].
(3) Výbor je uveden v článku 272 Smlouvy.
(4) Stanovy výboru by měly přihlížet k novému institucionálnímu rámci vyplývajícím ze vstupu do třetí etapy hospodářské a měnové unie.
Zdá se vhodné zachovat základní strukturu výboru a zároveň provést nezbytné úpravy pro zlepšení jeho fungování a přesněji popsat jeho úkoly.
(5) Úkoly přidělenými výboru není dotčeno právo Komise podávat doporučení nebo zaujímat stanoviska k věcem, které jsou předmětem Smlouvy;
(6) Zavedení eura zvyšuje potřebu úzce koordinovat hospodářské politiky a zajistit trvalou konvergenci hospodářské výkonnosti členských států.
Podle usnesení Evropské rady ze dne 13. prosince 1997 o koordinaci hospodářských politik ve třetí etapě hospodářské a měnové unie [5] by zesílená koordinace hospodářských politik měla zahrnovat podrobné sledování makroekonomického vývoje v členských státech a strukturálních politik členských států na trzích práce, zboží a služeb, jakož i vývoje nákladů a cen, zejména pokud ovlivňují možnosti dosažení trvalého neinflačního růstu a tvorby pracovních příležitostí.
(7) Hlavní směry hospodářských politik a postup mnohostranného dohledu stanovené v článku 99 Smlouvy jsou jádrem koordinace hospodářských politik.
Aniž jsou dotčeny úkoly Hospodářského a finančního výboru, podporuje výbor vymezení těchto směrů a podílí se na postupu mnohostranného dohledu v oblastech uvedených v tomto rozhodnutí.
(8) Na zasedání v Cardiffu dne 16. června 1998 uvítala Evropská rada rozhodnutí Rady ve složení pro hospodářství a finance (Ecofin) a ministrů, zasedajících v této Radě, ze dne 1. května 1998 [6] o zavedení zjednodušeného postupu pro sledování pokroku hospodářských reforem, a to při zachování zásady subsidiarity.
(9) Usnesení Evropské rady, která se sešla ve dnech 3. a 4. června 1999, zahájilo proces makroekonomického dialogu na úrovni Společenství.
Tento makroekonomický dialog je zaměřen na zlepšení vzájemného působení mezi vývojem mezd a makroekonomických politik.
Evropská rada dospěla k závěru, že makroekonomický dialog na odborné úrovni by měl probíhat v pracovní skupině zřízené v rámci výboru ve spolupráci s Výborem pro zaměstnanost a trh práce a za účasti zástupců obou výborů (včetně Evropské centrální banky), Komise a Makroekonomické skupiny pro sociální dialog.
Výbor by měl zejména organizovat účast zástupců vlád na dialogu na této úrovni.
(10) Usnesení Evropské rady ze dne 16. června 1997 o růstu a zaměstnanosti [7] vyzývá k zesílené koordinaci hospodářských politik, aby byl doplněn postup upravený v nové hlavě Smlouvy o zaměstnanosti, a požaduje, aby Výbor pro zaměstnanost úzce spolupracoval s výborem.
(11) Smlouva stanoví zřízení Hospodářského a finančního výboru.
Úkoly Hospodářského a finančního výboru jsou obsaženy v čl. 114 odst.
2 Smlouvy. Stanovy Hospodářského a finančního výboru byly přijaty rozhodnutím Rady ze dne 31. prosince 1998 [8].
Výbor by měl úzce spolupracovat s Hospodářským a finančním výborem, když je nápomocen Radě.
(12) Smlouva požaduje zřízení Výboru pro zaměstnanost.
I s tímto výborem se požaduje úzká spolupráce.
(13) Popisem úkolů výboru nejsou dotčeny žádné případné budoucí právní předpisy o postupu mnohostranného dohledu ve smyslu čl. 99 odst. 5 Smlouvy.
(14) Členské státy, Komise a Evropská centrální banka by měly být ve výboru zastoupeny přiměřeným způsobem.
Každý z nich by měl jmenovat čtyři členy.
(15) Členové výboru by měli být jmenováni osobně a při výkonu svých povinností by se měli řídit obecnými zájmy Společenství.
(16) Předseda výboru by měl být volen na období dvou let.
Jeho funkční období by zpravidla nemělo být obnovitelné.
Mělo by však být možné funkční období prodloužit, není-li jiný uchazeč o předsednictví.
(17) Členstvím úředníků Evropské centrální banky a národních centrálních bank ve výboru není dotčen článek 108 Smlouvy,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Přijímají se stanovy Výboru pro hospodářskou politiku uvedeného v článku 272 Smlouvy.
Znění stanov je obsaženo v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Zrušuje se rozhodnutí 74/122/EHS.
Článek 3
Toto rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění.
Rozhodnutí Komise
ze dne 26. září 2000,
kterým se mění rozhodnutí 96/603/ES, kterým se stanoví seznam výrobků patřících do tříd A "Bez příspěvku k požáru" uvedených v rozhodnutí 94/611/ES, kterým se provádí článek 20 směrnice Rady 89/106/EHS o stavebních výrobcích
(oznámeno pod číslem K(2000) 2640)
(Text s významem pro EHP)
(2000/605/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [1], ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na článek 20 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutím Komise 96/603/ES [3] se stanoví seznam výrobků patřících do tříd A "Bez příspěvku k požáru" uvedených v tabulkách 1 a 2 přílohy rozhodnutí Komise 94/611/ES [4], které popisuje evropský klasifikační systém pro vyjádření reakce stavebních výrobků na oheň.
(2) Rozhodnutí 94/611/ES bylo nahrazeno rozhodnutím Komise 2000/147/ES [5], které se již nevztahuje ke třídám A, což nutně vyžaduje změnu rozhodnutí 96/603/ES.
(3) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro stavebnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 96/603/ES se mění takto:
1. V článku 1 se první odstavec nahrazuje tímto: "Materiály a výrobky z nich zhotovené, které jsou uvedeny v příloze tohoto rozhodnutí, jsou pro svou nízkou úroveň hořlavosti a za podmínek rovněž uvedených v příloze zařazeny do tříd A1 a A1FL stanovených v tabulkách 1 a 2 přílohy rozhodnutí 2000/147/ES."
2. Příloha se mění takto:
a) název se nahrazuje tímto:
"Materiály, které mohou být z hlediska reakce na oheň zařazeny bez zkoušení do tříd A1 a A1FL stanovených v rozhodnutí 2000/147/ES.";
b) obecné poznámky se mění takto:
i) v prvním a třetím odstavci se slova "do tříd A" nahrazují slovy "do třídy A1 a třídy A1FL";
ii) v prvním a čtvrtém odstavci se slova "(podle nižší hodnoty)" nahrazují slovy "(podle vyšší hodnoty)".
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 26. září 2000
o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o šest výrobků pro evropská technická schválení bez řídícího pokynu
(oznámeno pod číslem K(2000) 2641)
(Text s významem pro EHP)
(2000/606/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [1], ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na čl. 13 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na Komisi se požaduje, aby mezi dvěma postupy ověřování shody výrobku podle čl. 13 odst. 3 směrnice 89/106/EHS zvolila v souladu s bezpečností co nejméně obtížný postup. To znamená, že je nutné rozhodnout, zda je pro daný výrobek systém řízení výroby u výrobce, za nějž je odpovědný výrobce, nezbytnou a postačující podmínkou prokázání shody, nebo zda se z důvodů spojených s plněním kritérií uvedených v čl. 13 odst. 4 pro daný účel požaduje účast schváleného certifikačního orgánu.
13 odst. 4 se požaduje, aby byl takto stanovený postup uveden v pověřeních a v technických specifikacích.
Je tedy žádoucí stanovit výrobky, které budou předmětem technických specifikací.
(3) Oba postupy podle čl. 13 odst.
3 jsou podrobně popsány v příloze III směrnice 89/106/EHS. Je tedy nezbytné jasně specifikovat metody, kterými se musí tyto dva postupy uplatňovat podle přílohy III pro každý výrobek, neboť příloha III dává určitým systémům přednost.
(4) Postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. a) odpovídá systémům stanoveným v první možnosti bez průběžného dozoru a v druhé a třetí možnosti bodu ii) oddílu 2 přílohy III. Postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. b) odpovídá systémům stanoveným v bodu i) oddílu 2 přílohy III a v první možnosti s průběžným dozorem bodu ii) oddílu 2 přílohy III.
(5) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro stavebnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Shoda výrobků stanovených v příloze I se ověřuje postupem, při němž je za systém řízení výroby u výrobce zajišťující, že výrobek je ve shodě s příslušnými technickými specifikacemi, výlučně odpovědný výrobce.
Článek 2
Shoda výrobků stanovených v příloze II se ověřuje postupem, při němž je kromě systému řízení výroby u výrobce provozovaného výrobcem do posuzování a dozoru nad řízením výroby nebo samotným výrobkem zapojen schválený certifikační orgán.
Článek 3
Postup ověřování shody stanovený v příloze III musí být uveden v příslušných evropských technických schváleních.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 27. září 2000
o pokynech pro posuzování rizik uvedených v příloze III směrnice 90/219/EHS o uzavřeném nakládání s geneticky modifikovanými mikroorganismy
(oznámeno pod číslem K(2000) 2736)
(Text s významem pro EHP)
(2000/608/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/219/EHS o uzavřeném nakládání s geneticky modifikovanými mikroorganismy [1], naposledy pozměněnou směrnicí Rady 98/81/ES [2], a zejména na čl. 5 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 5 odst. 2 uvedené směrnice se od uživatele vyžaduje, aby vypracoval posouzení uzavřeného nakládání s geneticky modifikovanými mikroorganismy na základě alespoň těch zásad, které jsou uvedeny v příloze III a doplněny pokyny.
(2) Příloha III vyžaduje, aby tyto pokyny byly připraveny Komisí postupem podle článku 21.
(3) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 21 směrnice 90/219/EHS,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Při posuzování uzavřeného nakládání s geneticky modifikovanými mikroorganismy podle článku 5 směrnice 90/219/EHS musí být pro posuzování rizik použity přiložené pokyny, kterými se doplňuje příloha III uvedené směrnice.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 29. září 2000
o veterinárních a hygienických podmínkách a veterinárních osvědčeních pro dovoz farmových ptáků nadřádu běžci a o změně rozhodnutí 94/85/ES, kterým se stanoví seznam třetích zemí, z nichž členské státy povolují dovoz čerstvého drůbežího masa
(oznámeno pod číslem K(2000) 2885)
(Text s významem pro EHP)
(2000/609/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/494/EHS ze dne 26. června 1991 o veterinárních podmínkách obchodu s čerstvým drůbežím masem uvnitř Společenství a jeho dovozu ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou směrnicí 1999/89/ES [2], a zejména na čl. 9 odst. 1, čl. 11 odst. 1, článek 12, čl. 14 odst. 1 a článek 14a uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 92/118/EHS ze dne 17. prosince 1992 o veterinárních a hygienických předpisech pro obchod s produkty živočišného původu ve Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní předpisy Společenství uvedené v kapitole I přílohy A směrnice 89/662/EHS a pokud jde o patogenní původce směrnice 90/425/EHS [3] naposledy pozměněnou směrnicí 97/79/ES [4], a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ptáci z nadřádu běžci jsou "drůbeží" ve smyslu článku 2 směrnice 91/494/EHS a současně "farmovou zvěří" ve smyslu článku 2 směrnice Rady 91/495/EHS ze dne 27. listopadu 1990 o hygienických a veterinárních otázkách produkce králičího masa a masa farmové zvěře a uvádění tohoto masa na trh [5].
(2) Maso ptáků z nadřádu běžci lze dovážet ze třetích zemí, jestliže jsou splněny alespoň veterinární požadavky kapitoly III směrnice 91/494/EHS a v souladu s přílohou I kapitoly 11 směrnice 92/118/EHS hygienické požadavky kapitoly III směrnice 91/495/EHS.
(3) Na základě tohoto rozhodnutí se článek 17 směrnice 91/495/EHS stane překonaným pro čerstvé maso farmových ptáků z nadřádu běžci.
(4) Rozhodnutí Komise 94/984/ES ze dne 10. prosince 1994 o veterinárních podmínkách a veterinárních osvědčeních pro dovoz čerstvého drůbežíhomasa ze třetích zemí [6], naposledy pozměněné rozhodnutím 2000/352/EHS [7], ani rozhodnutí Komise 97/219/ES ze dne 28. února 1997 o veterinárních a hygienických podmínkách a veterinárních osvědčeních pro dovoz masa farmové zvěře a králičího masa ze třetích zemí [8], naposledy pozměněné rozhodnutím Komise 2000/160/ES [9], se nevztahují na maso farmových ptáků z nadřádu běžci, jelikož maso těchto ptáků je vyňato z oblasti působnosti těchto rozhodnutí.
(5) Je tudíž nezbytné stanovit veterinární a hygienické podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz masa farmových ptáků z nadřádu běžci do Společenství.
(6) Podle rozhodnutí Komise 96/659/ES ze dne 22. listopadu 1996 o preventivních opatřeních v souvislosti s krymsko-konžskou horečkou [10], naposledy pozměněného rozhodnutím 97/183/ES [11], jsou členské státy oprávněny dovážet maso farmových ptáků z nadřádu běžci pod podmínkou, že jsou poskytnuty další záruky vzhledem ke krymsko-konžské horečce.
Tyto záruky by se měly vzít v úvahu.
(7) Česká republika, Izrael a Švýcarsko nejsou prosté newcastleské choroby, avšak uplatňují opatření na tlumení této choroby, která jsou nejméně rovnocenná opatřením stanoveným směrnicí Rady 92/66/EHS [12] naposledy pozměněné Aktem o přistoupení Finska, Rakouska a Švédska.
(8) Na tomto základě je vhodné povolit dovoz masa farmových ptáků z nadřádu běžci z uvedených zemí.
(9) Některé třetí země nejsou prosté výskytu newcastleské choroby a neuplatňují opatření na tlumení této choroby, která jsou nejméně rovnocenná opatřením stanoveným směrnicí Rady 92/66/EHS. Tyto země by však měly mít možnost vyvážet čerstvé maso farmových ptáků z nadřádu běžci do Evropské unie pod podmínkou, že jejich opatření na ochranu proti této chorobě skýtají veterinární záruky nejméně rovnocenné zárukám uvedeným v kapitole II směrnice 91/494/EHS.
(10) Namibie, Jihoafrická republika a Zimbabwe poskytly nezbytné záruky uvedené výše, které umožňují povolení dovozu masa farmových ptáků z nadřádu běžci za podmínek stanovených v osvědčení uvedeném v příloze II, části 2, vzoru B tohoto rozhodnutí, a předaly Komisi uspokojivý statisticky podložený plán odběru vzorků pro dohled nad newcastleskou chorobou v hospodářstvích, z nichž budou farmových ptáků z nadřádu běžci posíláni na jatka a vyváženi do EU.
(11) Při stanovování podmínek pro dovoz masa farmových ptáků z nadřádu běžci by se měla vzít v úvahu směrnice Rady 93/119/ES ze dne 22. prosince 1993 o ochraně zvířat při porážení nebo usmrcování [13].
(12) Při stanovování hygienických požadavků na dovoz masa ptáků z nadřádu běžci se musí vzít v úvahu směrnice Rady 96/22/ES ze dne 29. dubna 1996 o zákazu používání některých látek s hormonálními nebo thyreostatickými účinky a betamimetik při chovu zvířat a o zrušení směrnic 81/602/EHS, 88/146/EHS a 88/299/EHS [14] a směrnice Rady 96/23/ES ze dne 29. dubna 1996 o opatřeních ke sledování některých látek a jejich reziduí v živých zvířatech a živočišných produktech a o zrušení směrnic 85/358/EHS a 86/469/EHS a rozhodnutí 89/187/EHS a 91/664/EHS [15].
(13) Aby bylo dosaženo úplného sladění podmínek pro dovoz masa ptáků z nadřádu běžci, musí být stanoven seznam třetích zemí, jimž se povoluje užívat osvědčení pro dovoz tohoto masa.
(14) Tento seznam musí vycházet ze základního seznamu třetích zemí, z nichž členské státy povolují dovoz čerstvého drůbežího masa, který byl vytvořen rozhodnutím Komise 94/85/ES [16] naposledy pozměněným rozhodnutím 96/2/ES [17].
(15) Tunisko poskytlo nezbytné záruky, aby mohlo být zahrnuto do seznamu vytvořeného rozhodnutím 94/85/ES.
(16) Opatření tohoto rozhodnutí následovala po postupu pro oznamování podle Dohody o uplatňování hygienických a rostlinolékařských opatření, uzavřené v rámci Světové obchodní organizace (WTO).
(17) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členské státy povolí dovoz čerstvého masa farmových ptáků z nadřádu běžci pouze z třetích zemí nebo částí třetích zemí uvedených v příloze I, pokud toto maso splňuje požadavky příslušného veterinárního osvědčení uvedeného v příloze II a pokud je takovým osvědčením, řádně vyplněným a podepsaným, opatřeno.
Osvědčení musí obsahovat obecnou část v souladu s přílohou II, částí 1 a jedno ze specifických osvědčení v souladu s přílohou II, částí 2 podle vzoru (A nebo B) uvedeného v příloze I.
Článek 2
V příloze rozhodnutí 94/85/ES se vkládá podle abecedního pořadí kódu ISO nový řádek, který zní:
"TN _BAR_ Tunisko _BAR_ x" _BAR_
Článek 3
Toto rozhodnutí se použije pro dodávky opatřené osvědčením od 1. října 2000.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 13. října 2000
o nezařazení chlozolinátu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS a odnětí povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tuto účinnou látku
(oznámeno pod číslem K(2000) 3007)
(Text s významem pro EHP)
(2000/626/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh[1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 97/73/ES[2],
s ohledem na nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 ze dne 11. prosince 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro první etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh[3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1199/97[4], a zejména na čl. 7 odst. 3a písm. b) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V nařízení Komise (ES) č. 933/94[5] naposledy pozměněném nařízením (ES) č. 2230/95[6] byly stanoveny účinné látky přípravků na ochranu rostlin, byly jmenovány členské státy zpravodajové pro provádění nařízení (EHS) č. 3600/92 a byli uvedeni oznamovatelé pro každou účinnou látku.
(2) Chlozolinát je jednou z devadesáti účinných látek, kterých se týká první etapa pracovního programu stanoveného v čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS.
(3) V souladu s čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EHS) č. 3600/92 předložilo Řecko jako jmenovaný členský stát zpravodaj dne 3. listopadu 1997 Komisi zprávu o svém hodnocení informací předložených jediným oznamovatelem v souladu s čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení.
(4) Předložená zpráva byla přezkoumána členskými státy a Komisí v rámci Stálého rostlinolékařského výboru. Toto přezkoumání bylo dokončeno dne 30. listopadu 1999 formou zprávy Komise o přezkoumání chlozolinátu v souladu s čl. 7 odst. 6 nařízení (ES) č. 3600/92.
(5) Z provedených hodnocení vyplývá, že předložené informace dostatečně neprokazují, že přípravky na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku vyhovují požadavkům stanoveným v čl. 5 odst. 1 písm. a) a b) a v čl. 5 odst. 2 písm. b) směrnice 91/414/EHS.
(6) Jediný oznamovatel informoval Komisi a členský stát zpravodaje o tom, že si nadále nepřeje účastnit se pracovního programu pro tuto účinnou látku.
Další informace nezbytné pro dosažení úplného souladu s požadavky směrnice 91/414/EHS tedy nebudou předloženy.
(7) Tuto účinnou látku není tudíž možné zařadit do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
(8) V souladu s čl. 4 odst. 6 směrnice 91/414/EHS musí být poskytnuta lhůta pro likvidaci, uskladnění, uvedení na trh a použití stávajících zásob.
(9) Tímto rozhodnutím není dotčeno žádné opatření, které Komise může v pozdější etapě přijmout pro tuto účinnou látku v rámci směrnice Rady 79/117/EHS[7].
(10) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Chlozolinát se nezařazuje jako účinná látka do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
Článek 2
Členské státy zajistí, aby:
1. povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících chlozolinát byla odňata do šesti měsíců ode dne přijetí tohoto rozhodnutí;
2. ode dne přijetí tohoto rozhodnutí nebyla na základě odchylky stanovené v čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS udělována nebo obnovována žádná povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících chlozolinát.
Článek 3
Členské státy poskytnou lhůtu pro likvidaci, uskladnění, uvedení na trh a použití stávajících zásob v souladu s čl. 4 odst. 6 směrnice 91/414/EHS, která je pokud možno co nejkratší a nepřesáhne dobu 18 měsíců ode dne přijetí tohoto rozhodnutí.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 22. září 2000
o použití čl. 3 odst. 3 písm. e) směrnice 1999/5/ES u rádiových zařízení, na která se vztahuje regionální dohoda o radiotelefonní službě na vnitrozemských vodních cestách
(oznámeno pod číslem K(2000) 2718)
(Text s významem pro EHP)
(2000/637/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 1999/5/ES ze dne 9. března 1999 o rádiových zařízeních a telekomunikačních koncových zařízeních a vzájemném uznávání jejich shody [1], a zejména na čl. 3 odst. 3 písm. e) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Řada členských států má v úmyslu zavést společné bezpečnostní zásady a pravidla v osobní a nákladní dopravě po vnitrozemských vodních cestách.
(2) Harmonizace radiotelefonních služeb přispěje ke zvýšení bezpečnosti plavby po vnitrozemských vodních cestách, zejména za nepříznivých povětrnostních podmínek.
(3) Řada členských států, které se zúčastnily regionální konference konané v Basileji v souladu s článkem S6 Radiokomunikačního řádu Mezinárodní telekomunikační unie (ITU) a na jejichž území je provozována vnitrozemská vodní doprava, má v úmyslu přijmout a provést dohodu o radiotelefonní službě na vnitrozemských vodních cestách (dále jen "dohoda").
(4) Předmětem úpravy jsou pouze zařízení, která jsou určena k instalaci na vnitrozemských plavidlech v členských státech, v nichž má být dohoda provedena, a která pracují v kmitočtových pásmech stanovených dohodou.
(5) Veškerá zařízení pracující v těchto kmitočtových pásmech mají být v souladu s cíli uvedené dohody, mají používat systém automatické identifikace vysílačů (ATIS) definovaný v příloze B normy ETS 300698 a jejich maximální vysílací výkon v relacích "loď-loď" a "loď-přístavní orgány" a v palubní komunikaci nesmí překročit stanovenou hodnotu.
(6) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro posuzování shody a pro dozor nad trhem v oblasti telekomunikací,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Toto rozhodnutí se vztahuje na rádiová zařízení, která jsou určena k použití na vodních cestách a kterých se týká dohoda o radiotelefonní službě na vnitrozemských vodních cestách uzavřená dne 6. dubna 2000
Rozhodnutí Komise
ze dne 22. září 2000
o použití čl. 3 odst. 3 písm. e) směrnice 1999/5/ES u námořních radiokomunikačních zařízení, která jsou určena k instalaci na námořních plavidlech, na něž se nevztahuje úmluva SOLAS, za účelem účasti v globálním námořním tísňovém a bezpečnostním systému (GMDSS) a na která se nevztahuje směrnice Rady 96/98/ES o námořním zařízení
(oznámeno pod číslem K(2000) 2719)
(Text s významem pro EHP)
(2000/638/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 1999/5/ES ze dne 9. března 1999 o rádiových zařízeních a telekomunikačních koncových zařízeních a vzájemném uznávání jejich shody [1], a zejména na čl. 3 odst. 3 písm. e) uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 96/98/ES o námořním zařízení [2] ve znění směrnice Komise 98/85/ES [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Řada členských států zavedla nebo má v úmyslu zavést společné bezpečnostní zásady a pravidla pro rádiová zařízení na námořních plavidlech, na něž se nevztahuje Mezinárodní úmluva o bezpečnosti lidského života na moři (úmluva SOLAS).
(2) Harmonizace rádiových služeb přispěje ke zvýšení bezpečnosti plavby námořních plavidel, na něž se nevztahuje úmluva SOLAS, zejména v případě nouze a za špatných povětrnostních podmínek.
(3) Oběžník č. 803 Výboru pro námořní bezpečnost (MSC) o účasti plavidel, na něž se nevztahuje úmluva SOLAS, v globálním námořním tísňovém a bezpečnostním systému (GMDSS) a rezoluce MSC.77 (69) Mezinárodní námořní organizace (IMO) vyzývají vlády, aby uplatňovaly hlavní směry pro účast plavidel, na něž se nevztahuje úmluva SOLAS, v systému GMDSS a vyžadovaly, aby rádiová zařízení, jimiž jsou vybavena námořní plavidla, na něž se nevztahuje úmluva SOLAS, měla určité vlastnosti, které účast v systému GMDSS umožní.
(4) Toto rozhodnutí se netýká zařízení, která spadají do oblasti působnosti směrnice 96/98/ES o námořním zařízení, ve znění směrnice Komise 98/85/ES, neboť nespadají do oblasti působnosti směrnice 1999/5/ES.
(5) Radiokomunikační řád Mezinárodní telekomunikační unie (ITU) určuje kmitočty pro globální námořní tísňový a bezpečnostní systém.
(6) Veškerá rádiová zařízení pracující na těchto kmitočtech, která mají být použita v případě nouze, by měla umožňovat práci na těchto kmitočtech v souladu se svým posláním a poskytovat dostatečnou záruku bezchybné funkce v případě nouze.
(7) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro posuzování shody a pro dozor nad trhem v oblasti telekomunikací,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Toto rozhodnutí se vztahuje na rádiová zařízení, která jsou využívána
i) v námořní pohyblivé službě podle článku S1.28 Radiokomunikačního řádu ITU nebo
ii) v námořní pohyblivé družicové službě podle článku S1.29 Radiokomunikačního řádu ITU,
jež jsou určena k instalaci na námořních plavidlech, na něž se nevztahuje kapitola IV Mezinárodní úmluvy o bezpečnosti lidského života na moři (SOLAS) z roku 1974, ve znění z roku 1988 (plavidla, na něž se nevztahuje úmluva SOLAS),
a jsou určena k účasti v globálním námořním tísňovém a bezpečnostním systému (GMDSS), uvedeném v kapitole IV úmluvy SOLAS.
Článek 2
Rádiová zařízení podle článku 1 musí být navržena tak, aby byla zajištěna jejich správná funkce při vystavení mořskému prostředí, aby zařízení vyhovovala všem provozním požadavkům systému GMDSS v podmínkách stavu nouze a aby umožňovala jasnou a stabilní komunikaci s vysokým stupněm věrnosti analogového nebo digitálního přenosu zpráv.
Článek 3
Požadavky uvedené v článku 2 tohoto rozhodnutí se použijí ode dne jeho zveřejnění
Rozhodnutí Rady
ze dne 17. října 2000,
kterým se zřizuje sekretariát pro společné kontrolní orgány pověřené ochranou údajů vytvořené Úmluvou o zřízení Evropského policejního úřadu (Úmluvou o Europolu), Úmluvou o používání informačních technologií pro celní účely a Úmluvou k provedení Schengenské dohody o postupném odstraňování kontrol na společných hranicích (Schengenskou úmluvou)
(2000/641/SVV)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na článek 30 a čl. 34 odst. 2 písm. c) Smlouvy o Evropské unii,
s ohledem na článek 2 Protokolu o začlenění schengenského acquis do rámce Evropské unie,
s ohledem na podnět Portugalské republiky [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Úmluva o zřízení Evropského policejního úřadu (Úmluva o Europolu) [3], Úmluva o používání informačních technologií pro celní účely [4] a Úmluva k provedení Schengenské dohody o postupném odstraňování kontrol na společných hranicích (Schengenská úmluva) [5] vytvořily společné kontrolní orgány pověřené dohledem nad řádným uplatňováním ustanovení o ochraně údajů obsažených v uvedených úmluvách.
(2) Aby jejich fungování bylo účinné a hospodárné, musí jim být nápomocen jediný a nezávislý sekretariát pro ochranu údajů, který bude při plnění svých úkolů vázán výlučně pokyny uvedených subjektů.
(3) Z praktických důvodů je vhodné, aby administrativa sekretariátu pro ochranu údajů byla úzce spojena s generálním sekretariátem Rady, jeho nezávislost při plnění úkolů však bude zaručena.
(4) Aby byla tato nezávislost zajištěna, je třeba, aby rozhodnutí o jmenování a odvolání vedoucího sekretariátu pro ochranu údajů přijímal náměstek generálního tajemníka Rady na návrh společných kontrolních orgánů a aby ostatní úředníci přidělení do sekretariátu pro ochranu údajů byli podřízeni výlučně podřízeni vedoucímu sekretariátu pro ochranu údajů.
(5) Správní výdaje sekretariátu pro ochranu údajů by měly být hrazeny z souhrnného rozpočtu Evropské unie.
Europol by měl přispívat na financování určitých výdajů, které souvisejí se schůzemi zabývajícími se prováděním Úmluvy o Europolu.
(6) Protože je rozhodnutí Rady 1999/438/ES ze dne 20. května 1999 o společném kontrolním orgánu zřízeném podle článku 115 Úmluvy k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985 o postupném odstraňování kontrol na společných hranicích, podepsané dne 19. června 1990 [6], nahrazeno tímto rozhodnutím, zrušuje se ode dne, od kterého je toto rozhodnutí použitelné.
(7) Stávající společné kontrolní orgány vyjádřily svůj souhlas se zásadami stanovenými v tomto rozhodnutí,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Zřízení a úkoly sekretariátu pro ochranu údajů
1. Zřizuje se sekretariát (dále jen "sekretariát pro ochranu údajů") pro společné kontrolní orgány vytvořené Úmluvou o zřízení Evropského policejního úřadu (Úmluvou o Europolu), Úmluvou o používání informačních technologií pro celní účely a Úmluvou k provedení Schengenské dohody o postupném odstraňování kontrol na společných hranicích (Schengenskou úmluvou).
2. Sekretariát pro ochranu údajů plní úkoly stanovené pro sekretariáty společných kontrolních orgánů, jak jsou uvedeny v jednacích řádech těchto subjektů.
Článek 2
Tajemník pro ochranu údajů
1. V čele sekretariátu pro ochranu údajů je tajemník pro ochranu údajů, jehož nezávislost při plnění úkolů musí být zaručena, a který podléhá pouze pokynům společných kontrolních orgánů a jejich předsedů.
Tajemníka pro ochranu údajů jmenuje na návrh společných kontrolních orgánů na dobu tří let náměstek generálního tajemníka Rady.
Může být jmenován opakovaně.
2. Tajemník pro ochranu údajů je vybírán z osob, které jsou občany Evropské unie, mají plná občanská a politická práva, mohou při výkonu své funkce uplatňovat potřebné zkušenosti a odborné znalosti a poskytuje veškeré záruky nezávislosti.
Zdrží se všech činů, které se neslučují s jeho funkcí, a během svého funkčního období nesmí vykonávat žádnou jinou výdělečnou ani nevýdělečnou profesionální činnost.
Po skončení funkčního období musí při přijímání některých funkcí nebo některých výhod jednat čestně a zdrženlivě.
3. Náměstek generálního tajemníka Rady odvolá na návrh společných kontrolních orgánů tajemníka pro ochranu údajů, jestliže tajemník přestane splňovat podmínky požadované pro výkon své funkce nebo se dopustí závažného profesionálního pochybení.
4. Kromě pravidelného nahrazení při uplynutí funkčního období nebo kromě případů smrtí či odvolání v souladu s odstavcem 3 končí funkce tajemníka pro ochranu údajů jeho odstoupením v okamžiku, kdy toto odstoupení nabude účinku.
Při uplynutí funkčního období a v případě odstoupení zůstává tajemník na žádost společných kontrolních orgánů ve funkci, dokud není nahrazen.
5. Tajemník pro ochranu údajů je během svého funkčního období a po jeho skončení povinen zachovávat úřední tajemství týkající se důvěrných informací, o kterých se dozví při výkonu své funkce.
Během svého funkčního období se na tajemníka pro ochranu údajů vztahují, nestanoví-li toto rozhodnutí jinak, ustanovení platná pro osoby s postavením dočasného zaměstnance ve smyslu čl. 2 písm. a) pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropských společenství [7], včetně článků 12 až 15 a článku 18 Protokolu o výsadách a imunitách Evropských společenství.
Tajemník pro ochranu údajů bude zařazen do třídy A a jeho platový stupeň a postup jsou určeny podle kritérií platných pro úředníky a ostatní zaměstnance Společenství.
Je-li jmenovaná osoba již úředníkem Společenství, bude na dobu výkonu této funkce přidělena v zájmu výkonu služby podle čl. 37 písm. a) první odrážky služebního řádu úředníků Evropských společenství (služební řád) [8].
První věta čl. 37 posledního pododstavce služebního řádu se uplatní, aniž je dotčen odstavec 1 tohoto článku.
Článek 3
Pracovníci
1. Sekretariát pro ochranu údajů má k dispozici pracovníky nezbytné pro plnění jeho úkolů.
Pracovníci přidělení do sekretariátu pro ochranu údajů obsadí místa uvedená v seznamu pracovních míst připojeném k oddílu souhrnného rozpočtu Evropské unie, který se týká Rady.
2. Při výkonu své funkce podléhají pracovníci uvedení v odstavci 1 výlučně pokynům tajemníka pro ochranu údajů a společných kontrolních orgánů a jejich předsedů.
V této souvislosti nesmějí ani vyžadovat ani přijímat pokyny od žádné vlády, orgánu, organizace ani osoby kromě tajemníka pro ochranu údajů a společných kontrolních orgánů a jejich předsedů.
3. Bez ohledu na odstavec 2 podléhají pracovníci přidělení do sekretariátu pro ochranu údajů předpisům a pravidlům platným pro úředníky a ostatní zaměstnance Evropských společenství.
Pokud jde o výkon pravomocí svěřených služebním řádem orgánu oprávněného ke jmenování a o výkon pravomocí podle pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropských společenství, platí pro pracovníky sekretariátu stejná pravidla jako pro úředníky a ostatní zaměstnance Evropských společenství.
Článek 4
Administrativní podpora
1. Generální sekretariát Rady poskytne sekretariátu pro ochranu údajů kancelářské prostory a nezbytné vybavení pro výkon jeho úkolů.
Rovněž poskytne společným kontrolním orgánům prostředky, zejména tlumočnické služby, nezbytné pro pořádání jejich schůzí v prostorách Rady.
2. Pokud jde o schůze, jež se konají v prostorách Rady, stanoví předsedové společných kontrolních orgánů termíny pro jejich konání s výhradou předem vydaného souhlasu předsednictva Rady.
Článek 5
Financování
1. Obecné administrativní výdaje sekretariátu pro ochranu údajů (zejména výdaje na vybavení, na odměny, příspěvky a jiné výdaje na pracovníky) jdou k tíži oddílu souhrnného rozpočtu Evropské unie, který se týká Rady.
2. Náklady, které přímo souvisejí se schůzemi, nese
- Rada, jedná-li se o schůze v prostorách Rady týkající se provádění Schengenské úmluvy, jakož i o cestovní výdaje při kontrolách v C. SIS, a jedná-li se o schůze vztahující se k provádění Úmluvy o používání informačních technologií pro celní účely,
- Europol, jedná-li se o schůze týkající se provádění Úmluvy o Europolu.
Článek 6
Závěrečná ustanovení
1. Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po přijetí Radou.
Je použitelné ode dne 1. září 2001.
2. Ode dne vstupu tohoto rozhodnutí v platnost mohou být přijímána rozhodnutí a akty nezbytné pro jeho provádění.
Nabývají však účinku teprve po dni, od kterého se použije toto rozhodnutí.
3. Ke dni, od kterého se použije toto rozhodnutí, se zrušuje rozhodnutí 1999/438/ES.
Nadále je však použitelné pro výdaje vyplývající ze skutečností předcházejících tomuto dni.
Rozhodnutí Rady
ze dne 17. října 2000
o způsobech spolupráce mezi finančními zpravodajskými jednotkami členských států při výměně informací
(2000/642/SVV)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropské unie, a zejména na čl. 34 odst. 2 písm. c) této smlouvy,
s ohledem na podnět Finské republiky,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Akční plán pro boj proti organizované trestné činnosti byl schválen Evropskou radou na zasedání v Amsterodamu ve dnech 16. a 17. června 1997 [1].
Akční plán doporučuje, a to zejména v doporučení 26 písmeno e), zlepšení spolupráce mezi kontaktními místy, která jsou pověřena přijímat ohlašování podezřelých transakcí v souladu se směrnicí Rady 91/308/EHS ze dne 10. června 1991 o předcházení zneužití finančního systému k praní peněz [2].
(2) Všechny členské státy zřídily finanční zpravodajské jednotky, které jsou pověřeny sběrem a analýzou informací získaných na základě směrnice 91/308/EHS, aby se zjistily vazby mezi podezřelými finančními transakcemi a trestnou činností, která je jejich základem, a předcházelo se tak praní peněz a bojovalo proti němu.
(3) Zdokonalení mechanismů pro výměnu informací mezi finančními zpravodajskými jednotkami je jedním z cílů, které přijala skupina odborníků na boj proti praní peněz, zřízená v rámci multidisciplinární skupiny o organizované trestné činnosti, s výhledem na zdokonalení výměny informací mezi finančními zpravodajskými jednotkami a vyšetřovacími orgány v členských státech a organizaci multidisciplinárních finančních zpravodajských jednotek, které budou shromažďovat poznatky z finanční, policejní a soudní oblasti.
(4) Závěry Rady z března 1995 zdůraznily skutečnost, že posilování systémů boje proti praní peněz vyžaduje užší spolupráci mezi jednotlivými orgány, které se účastní boje proti tomuto jevu.
(5) Druhá zpráva Komise pro Evropský parlament a Radu o provádění směrnice 91/308/EHS uvádí obtíže, které dosud zřejmě brání komunikaci a výměně informací mezi některými jednotkami s rozdílným právním postavením.
(6) Je nezbytné, aby příslušné orgány členských států, které se účastní boje proti praní peněz, spolu úzce spolupracovaly a aby byl mezi těmito orgány zajištěn přímý styk.
(7) Členské státy již úspěšně přijaly opatření v této oblasti založená především na zásadách stanovených ve vzorovém memorandu o porozumění navrženém neformální celosvětovou sítí finančních zpravodajských jednotek nazývanou "skupina Egmont".
(8) Členské státy musí organizovat finanční zpravodajské jednotky tak, aby bylo zajištěno, že informace a dokumenty budou podávány v přiměřených lhůtách.
(9) Toto rozhodnutí se nedotýká žádné dohody, úmluvy ani ujednání o vzájemné pomoci v trestních věcech mezi soudními orgány,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Členské státy zajistí, že finanční zpravodajské jednotky vytvořené nebo určené k tomu, aby přijímaly finanční informace sdělované za účelem boje proti praní peněz, budou v souladu se svými vnitrostátními pravomocemi spolupracovat při shromažďování, analýze a vyšetřování důležitých informací o jakékoli skutečnosti, která by mohla být známkou praní peněz.
2. Pro účely odstavce 1 členské státy zajistí, aby si finanční zpravodajské jednotky vyměňovaly, z vlastního podnětu nebo na žádost a buď v souladu s tímto rozhodnutím, nebo v souladu se stávajícími nebo budoucími memorandy o porozumění, veškeré dostupné informace, které by mohly být důležité pro zpracování nebo analýzu informací nebo pro šetření finančních transakcí, které provádí finanční zpravodajská jednotka, související s praním peněz a se zapojenými fyzickými nebo právnickými osobami.
3. Určí-li členský stát jako finanční zpravodajskou jednotku policejní orgán, mohou být podle tohoto rozhodnutí předávány informace, které má tato finanční zpravodajská jednotka k dispozici, orgánu přijímajícího členského státu určenému pro tento účel a příslušnému pro oblasti uvedené v odstavci 1.
Článek 2
1. Členské státy zajistí, aby pro účely tohoto rozhodnutí byla zřízena jediná finanční zpravodajská jednotka pro každý členský stát a aby odpovídala této definici: "Vnitrostátní ústřední jednotka, která je pro účely boje proti praní peněz pověřena přijímáním sdělovaných finančních informací (a v mezích oprávnění i podáváním žádostí o ně), jejich analýzou a předáváním příslušným orgánům; tyto informace se týkají majetku, u kterého je podezření, že pochází z trestné činnosti, nebo jejich oznámení požadují vnitrostátní právní předpisy."
2. V rámci odstavce 1 mohou členské státy vytvořit ústřední jednotku, která bude přijímat nebo předávat informace z decentralizovaných agentur nebo decentralizovaným agenturám.
3. Členské státy sdělí, která jednotka plní funkci finanční zpravodajské jednotky ve smyslu tohoto článku.
Tuto informaci písemně oznámí generálnímu sekretariátu Rady.
Toto oznámení nemá vliv na stávající vztahy spolupráce mezi finančními zpravodajskými jednotkami.
Článek 3
Členské státy zajistí, aby vnitřní stanovy finančních zpravodajských jednotek, bez ohledu na to, zda se jedná o správní, policejní nebo soudní orgány, neovlivňovaly výkon jejich úkolů podle tohoto rozhodnutí.
Článek 4
1. Každá žádost podaná na základě tohoto rozhodnutí musí být doplněna stručným popisem významných skutečností známých dožadující finanční zpravodajské jednotce.
Finanční zpravodajská jednotka upřesní v žádosti způsob, jakým budou požadované informace využity.
2. Je-li žádost podána v souladu s tímto rozhodnutím, poskytne dožádaná finanční zpravodajská jednotka veškeré relevantní informace včetně dostupných finančních informací a požadovaných policejních údajů, aniž by bylo nezbytné podávat formální žádost podle použitelných úmluv nebo dohod platných mezi členskými státy.
3. Finanční zpravodajská jednotka může odmítnout sdělit informace, které by mohly narušit vyšetřování trestného činu vedené v dožádaném členském státu, nebo za výjimečných okolností, pokud by sdělení informací bylo zjevně nepřiměřené oprávněným zájmům fyzické nebo právnické osoby nebo dotčeného členského státu nebo by jinak nebylo v souladu se základními zásadami vnitrostátního práva.
Každé odmítnutí poskytnout informace je třeba řádně vysvětlit finanční zpravodajské jednotce, která o ně žádá.
Článek 5
1. Informace nebo dokumenty získané na základě tohoto rozhodnutí jsou určeny pro účely stanovené v čl. 1 odst. 1.
2. Finanční zpravodajská jednotka může při předávání informací nebo dokumentů podle tohoto rozhodnutí stanovit omezení a podmínky pro použití informací pro jiné účely, než které jsou stanoveny v odstavci 1.
Přijímající finanční zpravodajská jednotka musí tato omezení a podmínky dodržet.
3. Má-li členský stát v úmyslu použít předané informace nebo dokumenty pro vyšetřování nebo stíhání trestného činu pro účely stanovené v čl. 1 odst. 1, nesmí předávající členský stát odmítnout svůj souhlas s takovým použitím, ledaže tak učiní na základě omezení podle svého vnitrostátního práva nebo podmínek uvedených v čl. 4 odst. 3. Každé odmítnutí udělit souhlas musí být řádně vysvětleno.
4. Finanční zpravodajské jednotky přijmou veškerá nezbytná opatření, včetně bezpečnostních, aby zajistily, že k informacím předávaným podle tohoto rozhodnutí nebudou mít přístup žádné jiné orgány, subjekty nebo útvary.
5. Poskytnuté informace jsou chráněny v souladu s úmluvou Rady Evropy ze dne 28. ledna 1981 o ochraně osob s ohledem na automatické zpracování osobních údajů a v souladu s doporučením Výboru ministrů Rady Evropy č. R(87)15 ze dne 15. září 1987, které upravuje používání osobních údajů v policejní oblasti, a to přinejmenším podle stejných pravidel o utajení a ochraně osobních údajů, jaká jsou uplatňována podle vnitrostátních právních předpisů platných pro dožadující finanční zpravodajskou jednotku.
Článek 6
1. Finanční zpravodajské jednotky si mohou vyměňovat významné informace v mezích použitelného vnitrostátního práva, a aniž by musely za tímto účelem podávat žádost.
2. Na informace předávané podle tohoto článku se vztahuje článek 5.
Článek 7
Členské státy stanoví vhodné a chráněné komunikační kanály mezi finančními zpravodajskými jednotkami a dohodnou se na nich.
Článek 8
Toto rozhodnutí se provede, aniž jsou dotčeny povinnosti členských států vůči Europolu, stanovené v Úmluvě o Europolu.
Článek 9
1. Je-li úroveň spolupráce mezi finančními zpravodajskými jednotkami, jak ji stanoví memoranda o porozumění již uzavřená, nebo která budou případně uzavřena mezi orgány členských států, slučitelná s tímto rozhodnutím nebo je-li širší než ustanovení tohoto rozhodnutí, není tímto rozhodnutím dotčena.
Jsou-li ustanovení tohoto rozhodnutí širší než ustanovení memorand o porozumění uzavřených mezi orgány členských států, nahrazuje toto rozhodnutí dva roky po svém nabytí účinku tato memoranda o porozumění.
2. Členské státy zajistí, že budou schopny plně spolupracovat v souladu s tímto rozhodnutím nejpozději do tří let po jeho nabytí účinku.
3. Rada zhodnotí ve lhůtě čtyř let od vstupu tohoto rozhodnutí v platnost, jak členské státy plní toto rozhodnutí, a může rozhodnout, že bude tato hodnocení provádět pravidelně.
Článek 10
Toto rozhodnutí se vztahuje na Gibraltar.
Pro tento účel a bez ohledu na článek 2 může Spojené království oznámit generálnímu sekretariátu Rady ustanovení finanční zpravodajské jednotky pro Gibraltar.
Článek 11
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem 17. října 2000.
Rozhodnutí Rady
ze dne 17. října 2000,
kterým se opravuje schengenské acquis obsažené v rozhodnutí schengenského výkonného výboru SCH/Com-ex (94) 15 rev.
(2000/645/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na čl. 2 odst. 1 druhý pododstavec první větu protokolu připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, kterým se začleňuje schengenské acquis do rámce Evropské unie (dále jen "schengenský protokol"),
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí schengenského výkonného výboru SCH/Com-ex (94) 15 rev. [1] bylo jako rozhodnutí, které tvoří součást schengenského acquis, vymezeno v příloze A rozhodnutí Rady 1999/435/ES ze dne 20. května 1999 o definici schengenského acquis za účelem určení právního základu všech ustanovení nebo rozhodnutí, jež tvoří acquis, v souladu s příslušnými ustanoveními Smlouvy o založení Evropského společenství a Smlouvy o Evropské unii [2].
(2) Rozhodnutí SCH/Com-ex (94) 15 rev. zavedlo pro účely vydávání víz automatizovaný postup pro konzultaci ústředních orgánů uvedených v čl. 17 odst. 2 úmluvy podepsané v Schengenu dne 19. června 1990 mezi Belgickým královstvím, Spolkovou republikou Německo, Francouzskou republikou, Lucemburským velkovévodstvím a Nizozemským královstvím k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985 mezi vládami států Hospodářské unie Beneluxu, Spolkové republiky Německo a Francouzské republiky o postupném odstraňování kontrol na společných hranicích.
(3) Rozhodnutí SCH/Com-ex (94) 15 rev. rovněž stanovilo, že zmíněný automatizovaný postup se bude uplatňovat v souladu se zásadami uvedenými v datovém slovníku, který je k tomuto rozhodnutí připojen [dokument SCH/II-vision (93) 20 rev. 3 nazvaný "schengenská konzultační síť (technické specifikace)"].
(4) Dokument SCH/II-vision (93) 20 rev. 3 byl nahrazen dokumentem SCH II-vision (99) 5 (nazvaným rovněž "schengenská konzultační síť (technické specifikace)". Tento dokument byl schválen podskupinou pro víza pracovní skupiny II pro pohyb osob dne 31. března 1999, ale výkonný výbor opomněl rozhodnutí SCH/Com-ex (94) 15 rev. aktualizovat, aby tak přihlédl k tomuto schválení před začleněním schengenského acquis do rámce Evropské unie.
(5) Pro nápravu tohoto opomenutí je nyní třeba nahradit v rozhodnutí SCH/Com-ex (94) 15 rev. odkaz na dokument SCH/II-Vison (93) 20 rev. 3 odkazem na dokument SCH/II-vision (99) 5, aby znění dokumentu "schengenská konzultační síť (technické specifikace)" uplatňované v současné době bylo formálně schváleno Radou, která podle čl. 2 odst. 1 prvního pododstavce druhé věty schengenského protokolu nahradila výkonný výbor.
(6) Jelikož cílem tohoto rozhodnutí je jednak napravit skutečnost, že výkonný výbor opomněl uznat znění dokumentu "schengenská konzultační síť (technické specifikace)" obsažené v dokumentu SCH/II-vision (99) 5 jako součást schengenského acquis předtím, než bylo acquis začleněno do rámce Evropské unie, a jednak potvrdit jeho začlenění, aniž by se měnil dokument jako takový, představuje čl. 2 odst. 1 schengenského protokolu vhodný právní základ pro tuto nápravu s tím, že jakékoli následné změny dokumentu SCH/II-vision (99) 5 budou muset být provedeny v souladu s příslušnými ustanoveními Smluv.
(7) Smíšený výbor zřízený podle článku 3 dohody uzavřené mezi Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto států k provádění, používání a rozvoji schengenského acquis, projednal tuto záležitost v souladu s článkem 4 uvedené dohody.
(8) Dokument SCH/II-vision (99) 5 obsahuje podrobné praktické a technické informace o zásadách, které musí dodržovat příslušné konzulární orgány při vzájemné komunikaci prostřednictvím automatizovaného postupu konzultací zavedeného rozhodnutím SCH/Com-ex (94) 15 rev., a musí se s ním proto zacházet jako s důvěrným dokumentem,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Odkaz uvedený v rozhodnutí SCH/Com-ex (94) 15 rev. na dokument SCH/II-Vision (93) 20 rev. 3 se nahrazuje odkazem na dokument SCH/II-vision (99) 5.
Článek 2
Dokument SCH/II-Vision (99) 5 je klasifikován jako důvěrný.
Článek 3
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem zveřejnění.
Rozhodnutí Komise
ze dne 12. října 2000,
kterým se mění rozhodnutí 94/442/ES o zavedení smírčího řízení v rámci schválení účetní závěrky záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF)
(oznámeno pod číslem K(2000) 2988)
(2000/649/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení (ES) č. 1258/1999 ze dne 17. května 1999 o financování společné zemědělské politiky [1], a zejména na čl. 7 odst. 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Význam moderních metod finančního auditu v postupu schvalování účetní závěrky záruční sekce EZOZF stále roste a smírčí orgán by se proto neměl skládat pouze z členů, kteří jsou vysoce kvalifikovaní v záležitostech záruční sekce EZOZF, ale také z členů s vysokou úrovní praktických zkušeností s finančním auditem.
Rozhodnutí Komise 94/442/ES o zavedení smírčího řízení v rámci schválení účetní závěrky záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) [2] by se proto mělo odpovídajícím způsobem upravit.
(2) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Výboru Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 94/442/ES se mění takto:
3 odst. 1 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"Smírčí orgán se skládá z pěti členů vybraných z osob zaručujících nezávislost, které jsou vysoce kvalifikovány v záležitostech záruční sekce EZOZF nebo v provádění finančního auditu.
Musí být státními příslušníky různých členských států."
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 28. září 2000
o uzavření Dohody o hospodářském partnerství, politické koordinaci a spolupráci mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Spojenými státy mexickými na straně druhé
(2000/658/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 44 odst. 2, články 47, 55, čl. 57 odst. 2, článek 71, čl. 80 odst. 2, články 133 a 181 této smlouvy ve spojení s druhou větou čl. 300 odst. 2 a čl. 300 odst. 3 druhým pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na souhlas Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že Dohoda mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Spojenými státy mexickými na straně druhé o hospodářském partnerství, politické koordinaci a spolupráci, podepsaná v Bruselu dne 8. prosince 1997, by měla být schválena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda o hospodářském partnerství, politické koordinaci a spolupráci mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Spojenými státy mexickými na straně druhé, spolu s prohlášeními, která Společenství učinilo jednostranně nebo společně s druhou stranou, se schvaluje jménem Evropského společenství.
Znění aktů uvedených v prvním pododstavci se připojují k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady učiní jménem Společenství oznámení stanovené v článku 60 této dohody.
Článek 3
1. Postoj, který má Společenství zaujmout v rámci Smíšené rady a Smíšeného výboru, které jsou zřízeny dohodou, bude přijat Radou na návrh Komise v souladu s příslušnými ustanoveními Smlouvy.
2. Předseda Rady předsedá v souladu s článkem 46 dohody Smíšené radě a zastupuje postoj Společenství.
V souladu s článkem 48 dohody předsedá Smíšenému výboru zástupce Komise a zastupuje postoj Společenství.
Rozhodnutí Komise
ze dne 13. října 2000,
kterým se mění rozhodnutí 94/323/ES, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu pocházející ze Singapuru
(oznámeno pod číslem K(2000) 3000)
(Text s významem pro EHP)
(2000/660/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí 97/79/ES [2], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 1 rozhodnutí Komise 94/323/ES ze dne 19. května 1994, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu pocházejících ze Singapuru [3], stanoví, že "Ministry of National Development, Primary Production Department (Veterinary Public Health Division)" je příslušným úřadem v Singapuru pro ověřování a potvrzování shody produktů rybolovu a akvakultury s požadavky směrnice 91/493/EHS.
(2) Po restrukturalizaci veřejné správy v Singapuru byly pravomoci v oblasti osvědčení o zdravotní nezávadnosti pro produkty rybolovu převedeny z "Ministry of National Development, Primary Production Department - Veterinary Public Health Division" na "Agri-Food & Veterinary Authority of Singapore: Veterinary Public Health Service (AVA)".
Tento nový úřad je schopen účinně ověřovat dodržování platných právních předpisů.
Je proto nezbytné v souladu s tím změnit název příslušného úřadu v rozhodnutí 94/323/ES a ve vzoru osvědčení o zdravotní nezávadnosti obsaženého v příloze A uvedeného rozhodnutí.
(3) Je vhodné harmonizovat znění rozhodnutí 94/323/ES se zněním nedávno přijatých rozhodnutí Komise, která stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z některých třetích zemí.
(4) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 94/323/ES se mění takto:
1. článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
Příslušným úřadem v Singapuru, který ověřuje a potvrzuje, že produkty rybolovu a akvakultury splňují požadavky směrnice 91/493/EHS, je Agri-Food & Veterinary Authority of Singapore: Veterinary Public Health Service (AVA)."
2. článek 2 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
Produkty rybolovu a akvakultury pocházející ze Singapuru musejí splňovat tyto podmínky:
1. ke každé zásilce musí být přiložen očíslovaný originál osvědčení o zdravotní nezávadnosti, který je řádně vyplněn, podepsán, opatřen datem a vyhotoven na jednom listu v souladu se vzorem uvedeným v příloze A tohoto rozhodnutí;
2. produkty musejí pocházet ze schválených provozoven, výrobních plavidel, chladírenských skladů nebo mrazírenských plavidel uvedených v příloze B tohoto rozhodnutí;
3. s výjimkou volně ložených zmrazených produktů rybolovu určených ke konzervaci, musejí být všechna balení nesmazatelně označena slovem "SINGAPUR" a schvalovacím/registračním číslem provozovny, výrobního plavidla, chladírenského skladu nebo mrazírenského plavidla, z nichž produkty pocházejí."
3. V článku 3 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. V osvědčení musí být uvedeno jméno, funkce a podpis zástupce AVA a úřední razítko AVA v barvě odlišné od barvy ostatních údajů uvedených na osvědčení."
4. příloha A se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 23. října 2000,
kterým se mění rozhodnutí 2000/265/ES, kterým se stanoví finanční nařízení upravující rozpočtová hlediska správy prováděné náměstkem generálního tajemníka Rady pro smlouvy, které uzavírá v zastoupení některých členských států a které se týkají zřízení a fungování komunikační infrastruktury pro schengenské prostředí ("Sisnet")
(2000/664/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na čl. 2 odst. 1 druhý pododstavec první větu Protokolu o začlenění schengenského acquis do rámce Evropské unie, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství (dále jen "schengenský protokol),"
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Náměstek generálního tajemníka Rady byl rozhodnutím 1999/870/ES [1] zmocněn jednat v souvislosti se začleňováním schengenského acquis do rámce Evropské unie v zastoupení některých členských států za účelem uzavírání smluv týkajících se zřízení a fungování komunikační infrastruktury pro schengenské prostředí (dále jen "Sisnet") a tyto smlouvy spravovat.
(2) Finanční závazky vyplývající z těchto smluv nejsou k tíži souhrnného rozpočtu Evropské unie, a proto se na ně nevztahuje finančního nařízení ze dne 21. prosince 1977 o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [2].
(3) V důsledku toho bylo rozhodnutím 2000/265/ES [3] přijato finanční nařízení, které stanoví zvláštní pravidla vymezující postupy pro sestavení a plnění rozpočtu, který je nezbytný pro krytí nákladů souvisejících s uzavíráním smluv a s plněním závazků vyplývajících z uzavřených smluv, jakož i postupy pro hrazení příspěvků, které poskytují dotčené státy, a pro předkládání a kontrolu účetnictví.
(4) Pro zaručení řádných účetních postupů je nezbytné provést ve zmíněném finančním nařízení některé menší formální změny.
(5) Toto rozhodnutí rozvíjí schengenské acquis ve smyslu schengenského protokolu,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Rozhodnutí Rady 2000/265/ES se mění takto:
1. V čl. 7 odst. 1 se písmeno b) nahrazuje tímto:
"b) položky odpovídající platbám, které zůstaly dlužné do 31. prosince na základě závazků řádně smluvených mezi 1. lednem a 15. prosincem, se automaticky přenášejí výlučně do následujícího rozpočtového roku."
2. V čl. 7 odst. 2 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"2. Odchylně od odstavce 1 může náměstek generálního tajemníka Rady zaslat pracovní skupině pro Schengenský informační systém (dále jen "pracovní skupina SIS") před 31. lednem řádně odůvodněné požadavky na přenesení položek dosud nepřidělených k 15. prosinci do dalšího rozpočtového roku, pokud položky zanesené do rozpočtu pro následující rozpočtový rok nepokrývají potřeby."
3. V článku 21 se první věta nahrazuje tímto: "Platby se provádějí prostřednictvím bankovního účtu zvlášť založeného pro tento účel na jméno generálního sekretariátu Rady."
Článek 2
1. Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.
2. Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Komise
ze dne 16. října 2000
o veterinárních podmínkách a veterinárních osvědčeních pro dovoz ptactva kromě drůbeže a o karanténních podmínkách
(oznámeno pod číslem K(2000) 3012)
(Text s významem pro EHP)
(2000/666/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/65/EHS ze dne 13. července 1992 o veterinárních předpisech pro obchod se zvířaty, spermatem, vajíčky a embryi uvnitř Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní předpisy Společenství uvedené v příloze A oddíl I směrnice 90/425/EHS [1], naposledy pozměněnou rozhodnutím Komise 95/176/ES [2], a zejména na čl. 17 odst. 2 písm. b) a odst. 3 a čl. 18 odst. 1 první a čtvrtou odrážku uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Je nutné stanovit veterinární podmínky a požadavky na osvědčení pro dovozy ptactva z některých třetích zemí kromě drůbeže.
7 odst. A bodem 1 písm. c) směrnice 92/65/EHS před uvedením na trh projít karanténou v karanténních zařízeních nebo střediscích ve Společenství.
Pro schvalování karanténních zařízení nebo středisek pro ptactvo musí být stanoveny speciální podmínky.
(3) Pozitivní nálezy influenzy ptáků či newcastleské choroby nebo potvrzení těchto chorob u ptáků v karanténě nebo u ověřovacích kuřat se nemá hlásit jako ohnisko ve smyslu směrnice Rady 82/894/EHS [3] o hlášení chorob zvířat ve Společenství, ale přesto by mělo být Komisi oznámeno.
(4) Země ucházející se o dovoz ptactva do Společenství musí být členy Mezinárodního úřadu pro nákazy zvířat (OIE) a musí vyhovět obecným požadavkům části týkající se veterinární etiky a osvědčení pro mezinárodní obchod.
(5) Opatření stanovená tímto rozhodnutím se řídila postupem oznamování podle Dohody o uplatnění hygienických a rostlinolékařských opatření (SPS) přijaté v rámci Světové obchodní organizace (WTO).
(6) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Pro účely tohoto rozhodnutí platí definice směrnice Rady 92/40/EHS [4] pro influenzu ptáků a definice směrnice Rady 92/66/EHS [5] pro newcastleskou chorobu.
Kromě toho pro účely tohoto rozhodnutí se výrazem
- "karanténní zařízení" rozumí provozní prostory, které jsou odděleny od hospodářství s chovem drůbeže nebo jiných druhů ptáků vzdáleností dostatečnou s ohledem na epizootologii newcastleské choroby a influenzy ptáků z hlediska šíření vzduchem a ve kterých se karanténa dováženého ptactva provádí metodou úplného naplnění/vyprázdnění prostor,
- "karanténní středisko" rozumí provozní prostory rozdělené na určitý počet jednotek, které jsou vzájemně provozně a fyzicky odděleny a kde každá jednotka obsahuje pouze ptactvo ze stejné dodávky, se stejným nákazovým statusem, a tedy tvořící jednu epidemiologickou jednotku; a kde se v každé jednotce provádí karanténa dováženého ptactva metodou úplného naplnění/vyprázdnění prostor; a které jsou odděleny od hospodářství chovajících drůbež nebo jiné ptactvo vzdáleností dostatečnou s ohledem na epizootologii newcastleské choroby a influenzy ptáků z hlediska šíření vzduchem,
- "ptactvo" rozumí druhy živočichů třídy ptáci, na které se nevztahuje čl. 2 bod 1 směrnice Rady 90/539/EHS [6], kromě ptactva uvedeného ve třetím odstavci článku 1 (který se vztahuje na ptáky v domácím chovu doprovázející vlastníka) a v článku 19 směrnice 92/65/EHS (který se vztahuje na ptactvo pro zoologické zahrady, cirkusy, zábavní parky a výzkumné laboratoře),
- "ověřovací kuřata" rozumí drůbež, která je používána jako diagnostická pomůcka během karantény.
Toto rozhodnutí se nevztahuje na ptactvo odchycené přímo ve volné přírodě pro programy ochrany přírody schválené příslušným orgánem členského státu určení.
Článek 2
Členské státy povolí dovoz ptactva ze zemí uvedených v příloze D tohoto rozhodnutí, pouze pokud
1. pochází z hospodářství, která jsou registrována příslušným orgánem vyvážející země;
2. je vybaveno veterinárním osvědčením, jak je stanoveno v příloze A;
3. je dopravováno v klecích nebo v kotcích, které jsou jednotlivě označeny identifikačním číslem a odpovídají identifikačnímu číslu uvedenému ve veterinárním osvědčení;
4. dovozce je schopen na stanovištì hraniční kontroly prokázat, že ptactvo přijme schválené karanténní zařízení nebo středisko.
Písemné potvrzení musí obsahovat název a adresu schváleného zařízení a musí být vydáno pracovníkem určeným příslušným orgánem.
Článek 3
1. Ptactvo je ze stanoviště hraniční kontroly dopraveno přímo do schváleného karanténního zařízení nebo střediska v klecích nebo kotcích, aniž je dotčena směrnice Rady 91/628/EHS [7].
2. Po kontrole ptactva musí být kotce nebo klece nebo dopravní prostředek zapečetěn úřední osobou stanoviště hraniční kontroly takovým způsobem, aby se zabránilo možnosti výměny obsahu během převozu do karanténního zařízení nebo střediska.
3. Ptactvo musí projít karanténou trvající nejméně 30 dní ve schváleném karanténním zařízení nebo středisku.
4. Karanténní zařízení nebo středisko pro dovážené ptactvo schvaluje příslušný orgán v souladu s podmínkami stanovenými v příloze B.
5. Alespoň na začátku a konci karantény každé dodávky zkontroluje úřední veterinární lékař karanténní opatření, včetně prověření záznamů o úmrtnosti a klinické prohlídce ptactva v každé jednotce karanténního střediska nebo v karanténním zařízení.
Pokud to vyžaduje veterinární stav, musí úřední veterinární lékař nebo pověřený veterinární lékař provádět kontrolu častěji.
Článek 4
1. Po umístění ptactva v karanténě se provede odběr vzorků a testování ptactva a/nebo ověřovacích kuřat, jak je stanoveno v příloze C.
2. Jsou-li použita ověřovací kuřata, musí být použita pouze jednou, nesmí být očkována, musí být ověřena jako séronegativní na newcastleskou chorobu a influenzu ptáků nejméně sedm dní a nejvýše čtrnáct dní před počátkem karantény, musí být nejméně tři týdny stará a umístěna do karanténní jednotky před doručením ptactva, musí být za účelem identifikace okroužkována nebo označena jinou neodstranitelnou identifikací a umístěna v karanténní jednotce co nejblíže k ptactvu takovým způsobem, aby byl zajištěn kontakt ověřovacích kuřat s exkrementy ptáků v karanténě.
V karanténním zařízení nebo v každé jednotce karanténního střediska musí být použita nejméně čtyři ověřovací kuřata.
3. Pokud dojde během karantény, jak je stanovena v článku 3, k podezření, že je jeden nebo více ptáků infikováno influenzou ptáků nebo newcastleskou chorobou, odeberou se vzorky pro virologické vyšetření, jak je stanoveno v příloze C bod 2, od ptactva v daném zařízení nebo podezřelé jednotce a příslušným způsobem se analyzují.
4. Pokud dojde během karantény, jak je stanovena v článku 3, ke zjištění infikování jednoho nebo několika ptáků nebo ověřovacích kuřat influenzou ptáků nebo newcastleskou chorobou, použijí se tato pravidla:
a) veškeré ptactvo v infikovaném karanténním zařízení nebo jednotce musí být usmrceno a zlikvidováno;
b) infikované karanténní zařízení nebo jednotka musí být vyčištěna a dezinfikována;
c) v případě karanténních středisek musí být nejdříve 21 dní po konečném vyčištění a dezinfekci odebrány vzorky pro sérologické vyšetření od ověřovacích kuřat v ostatních karanténních jednotkách;
d) v případě karanténních středisek, kde se nepoužívají ověřovací kuřata, musí být v rozmezí 7 až 15 dní po konečné očistě a dezinfekci odebrány vzorky pro virologické vyšetření od ptactva v ostatních karanténních jednotkách;
e) žádný pták neopustí karanténní středisko, dokud nejsou výsledky odběru vzorků popsaného v předchozích odrážkách potvrzeny jako negativní;
f) žádný pták není přijat na dříve infikované karanténní zařízení nebo jednotku dříve než 21 dní po konečné očistě a dezinfekci.
5. Příslušný orgán může rozhodnout odchylně od odstavce 4 v tom smyslu, že po pozitivním zjištění newcastleské choroby u jednoho nebo několika ptáků nebo ověřovacích kuřat nemusí být ptáci zlikvidováni, pokud je nejméně 30 dní po posledním případu smrti nebo klinického zotavení proveden odběr vzorků podle přílohy C bodu 1 písm.
B (s vynecháním uvedené časové lhůty) s negativními výsledky. Ptactvo nesmí být puštěno z karantény před uplynutím nejméně 60 dní po odeznění klinických příznaků newcastleské choroby.
Jakékoli materiály nebo odpady, u kterých existuje nebezpečí kontaminace, musí být zlikvidovány takovým způsobem, který zaručuje zničení veškerých virů newcastleské choroby, stejně jako odpady nahromaděné během šedesátidenní lhůty.
O opatřeních podniknutých v každém z těchto případů je informována Komise.
Článek 5
Pokud během karantény, jak je stanovena v článku 3, vznikne nebo je potvrzeno podezření, že papoušci jsou infikováni Chlamydií psittaci, musí být všichni ptáci v dodávce ošetřeni metodou schválenou příslušným orgánem a karanténa musí být prodloužena na nejméně dva měsíce po posledním zaznamenaném případě.
Článek 6
Papoušci musí být při dodání do karantény jednotlivě označeni v souladu s kapitolou 2 písm.
B přílohy B. Tato identifikační čísla musí být uvedena v záznamech, které musí být vedeny v souladu s článkem 7.
Článek 7
Organizační opatření karanténního střediska nebo zařízení včetně likvidace odpadních materiálů a provádění a uchovávání záznamů musí být v souladu s požadavky kapitoly 2 písm. A přílohy B.
Článek 8
Veškeré náklady na karanténu vzniklé použitím tohoto rozhodnutí nese dovozce.
Článek 9
Ptactvo lze propustit z karantény pouze na základě písemného povolení úředního veterinárního lékaře.
Článek 10
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. května 2001.
Článek 11
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 20. října 2000,
kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu pocházejících z Venezuely
(oznámeno pod číslem K(2000) 3056)
(Text s významem pro EHP)
(2000/672/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí 97/79/ES [2], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Odborník z Komise provedl inspekční návštěvu Venezuely, aby ověřil podmínky, za nichž se produkují, skladují a expedují do Společenství produkty rybolovu.
(2) Venezuelské právní předpisy v oblasti hygienických kontrol a sledování produktů rybolovu lze považovat za rovnocenné ustanovením směrnice 91/493/EHS.
(3) Úřad "Servicio autónomo de recursos pesqueros" (SARPA) spadající pod "Ministerio de Agricultura y Cría" ve Venezuele je schopen účinně ověřovat dodržování platných právních předpisů.
(4) Pravidla pro získání osvědčení o zdravotní nezávadnosti podle čl. 11 odst. 4 písm. a) směrnice 91/493/EHS musejí také stanovit vzor osvědčení, minimální požadavky na jazyk nebo jazyky, v nichž musí být vypracováno, a funkci osoby, která je zmocněná jej podepsat.
(5) Podle čl. 11 odst. 4 písm. b) směrnice 91/493/EHS je nutné připevnit na balení produktů rybolovu značku udávající jméno třetí země a schvalovací/registračníčíslo provozovny, výrobního plavidla, chladírenského skladu nebo mrazírenského plavidla, z nichž produkty pocházejí.
(6) Podle čl. 11 odst. 4 písm. c) směrnice 91/493/EHS musí být vypracován seznam schválených provozoven, výrobních plavidel nebo chladírenských skladů a také seznam mrazírenských plavidel registrovaných podle bodů 1 až 7 přílohy II směrnice 92/48/EHS [3]. Tyto seznamy musejí být vypracovány na základě sdělení SARPA Komisi. Za zajištění souladu s ustanoveními stanovenými k tomuto účelu v čl. 11 odst. 4 směrnice 91/493/EHS proto odpovídá SARPA.
(7) SARPA vydal oficiální ujištění, že budou dodržována pravidla uvedená v kapitole V přílohy směrnice 91/493/EHS a splněny požadavky na schválení nebo registraci provozoven, výrobních plavidel, chladírenských skladů nebo mrazírenských plavidel původu, které jsou rovnocenné požadavkům stanoveným uvedenou směrnicí.
(8) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příslušným úřadem ve Venezuele, který ověřuje a potvrzuje, že produkty rybolovu splňují požadavky směrnice 91/493/EHS, je "Servicio autonómo de recursos pesqueros" (SARPA) spadající pod "Ministerio de Agricultura y Cría".
Článek 2
Produkty rybolovu a akvakultury pocházející z Venezuely musejí splňovat tyto podmínky:
1. ke každé zásilce musí být přiložen očíslovaný originál osvědčení o zdravotní nezávadnosti, který je řádně vyplněn, podepsán, opatřen datem a vyhotoven na jednom listu v souladu se vzorem uvedeným v příloze A tohoto rozhodnutí;
2. produkty musejí pocházet ze schválených provozoven, výrobních plavidel, chladírenských skladů nebo registrovaných mrazírenských plavidel uvedených v příloze B tohoto rozhodnutí;
3. s výjimkou volně ložených zmrazených produktů rybolovu určených ke konzervaci, musejí být všechna balení nesmazatelně označena slovem "VENEZUELA" a schvalovacím/registračním číslem provozovny, výrobního plavidla, chladírenského skladu nebo mrazírenského plavidla, z nichž produkty pocházejí.
Článek 3
1. Osvědčení uvedená v čl. 2 odst. 1 musejí být vypracována nejméně v jednom úředním jazyce členského státu, v němž se kontroly provádějí.
2. V osvědčení musí být uvedeno jméno, funkce a podpis zástupce SARPA a úřední razítko SARPA v barvě odlišné od barvy ostatních údajů uvedených na osvědčení.
Článek 4
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost šedesátým dnem po zveřejnění
Rozhodnutí Komise
ze dne 20. října 2000,
kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu pocházejících z Namibie
(oznámeno pod číslem K(2000) 3063)
(Text s významem pro EHP)
(2000/673/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí 97/79/ES [2], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Odborník z Komise provedl inspekční návštěvu Namibie, aby ověřil podmínky, za nichž se produkují, skladují a expedují do Společenství produkty rybolovu.
(2) Namibijské právní předpisy v oblasti hygienických kontrol a sledování produktů rybolovu lze považovat za rovnocenné ustanovením směrnice 91/493/EHS.
(3) Úřad "Ministry of Trade and Industry (MTI)" v Namibii je schopen účinně ověřovat dodržování platných právních předpisů.
(4) Na základě dohody mezi Namibijskou republikou a "South African Bureau of Standards" (SABS) byl SABS určen jako technická organizace a MTI, v rámci své celkové odpovědnosti, převedl na SABS kontrolu a sledování provozoven a plavidel a vydávání osvědčení o zdravotní nezávadnosti.
(5) Pravidla pro získání osvědčení o zdravotní nezávadnosti podle čl. 11 odst. 4 písm. a) směrnice 91/493/EHS musejí také stanovit vzor osvědčení, minimální požadavky na jazyk nebo jazyky, v nichž musí být vypracováno, a funkci osoby, která je zmocněná jej podepsat.
(6) Podle čl. 11 odst. 4 písm. b) směrnice 91/493/EHS je nutné připevnit na balení produktů rybolovu značku udávající jméno třetí země a schvalovací/registrační číslo provozovny, výrobního plavidla, chladírenského skladu nebo mrazírenského plavidla, z nichž produkty pocházejí.
(7) Podle čl. 11 odst. 4 písm. c) směrnice 91/493/EHS musí být vypracován seznam schválených provozoven, výrobních plavidel nebo chladírenských skladů a také seznam mrazírenských plavidel vybavených podle bodů 1 až 7přílohy II směrnice 92/48/EHS [3]. Tyto seznamy musejí být vypracovány na základě sdělení MTI Komisi. Za zajištění souladu s ustanoveními stanovenými k tomuto účelu v čl. 11 odst. 4 směrnice 91/493/EHS proto odpovídá MTI.
(8) MTI vydal oficiální ujištění, že budou dodržována pravidla uvedená v kapitole V přílohy směrnice 91/493/EHS a splněny požadavky, které jsou rovnocenné požadavkům stanoveným uvedenou směrnicí.
(9) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Příslušným úřadem v Namibii, který ověřuje a potvrzuje, že produkty rybolovu splňují požadavky směrnice 91/493/EHS, je "Ministry of Trade and Industry (MTI)".
2. "South African Bureau of Standards" (SABS) je technickou organizací, která byla zmocněná MTI, aby kontrolovala a potvrzovala shodu produktů rybolovu a akvakultury s požadavky směrnice 91/493/EHS.
Článek 2
Produkty rybolovu a akvakultury pocházející z Namibie musejí splňovat tyto podmínky:
1. ke každé zásilce musí být přiložen očíslovaný originál osvědčení o zdravotní nezávadnosti, který je řádně vyplněn, podepsán, opatřen datem a vyhotoven na jednom listu v souladu se vzorem uvedeným v příloze A tohoto rozhodnutí;
2. produkty musejí pocházet ze schválených provozoven, výrobních plavidel, chladírenských skladů nebo registrovaných mrazírenských plavidel uvedených v příloze B tohoto rozhodnutí;
3. s výjimkou volně ložených zmrazených produktů rybolovu určených ke konzervaci, musejí být všechna balení nesmazatelně označena slovem "NAMIBIE" a schvalovacím/registračním číslem provozovny, výrobního plavidla, chladírenského skladu nebo mrazírenského plavidla, z nichž produkty pocházejí.
Článek 3
1. Osvědčení uvedená v čl. 2 odst. 1 musejí být vypracována nejméně v jednom úředním jazyce členského státu, v němž se kontroly provádějí.
2. V osvědčení musí být uvedeno jméno, funkce a podpis zástupce SABS a úřední razítko SABS v barvě odlišné od barvy ostatních údajů uvedených na osvědčení.
Článek 4
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost šedesátým dnem po zveřejnění
Rozhodnutí Komise
ze dne 20. října 2000,
kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu pocházejících z Íránské islámské republiky
(oznámeno pod číslem K(2000) 3066)
(text s významem pro EHP)
(2000/675/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí 97/79/ES [2], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Odborník z Komise provedl inspekční návštěvu Íránské islámské republiky, aby ověřil podmínky, za nichž se produkují, skladují a expedují do Společenství produkty rybolovu.
(2) Právní předpisy Íránské islámské republiky v oblasti hygienických kontrol a sledování produktů rybolovu lze považovat za rovnocenné ustanovením směrnice 91/493/EHS.
(3) Úřad "Iran Veterinary Organisation (IVO) of the Ministry of Jihad-e-Sazandegi" v Íránu je schopen účinně ověřovat dodržování platných právních předpisů.
(4) Pravidla pro získání osvědčení o zdravotní nezávadnosti podle čl. 11 odst. 4 písm. a) směrnice 91/493/EHS musejí také stanovit vzor osvědčení, minimální požadavky na jazyk nebo jazyky, v nichž musí být vypracováno, a funkci osoby, která je zmocněná jej podepsat.
(5) Podle čl. 11 odst. 4 písm. b) směrnice 91/493/EHS je nutné připevnit na balení produktů rybolovu značku udávající jméno třetí země a schvalovací/registrační číslo provozovny, výrobního plavidla, chladírenského skladu nebo mrazírenského plavidla, z nichž produkty pocházejí.
(6) Podle čl. 11 odst. 4 písm. c) směrnice 91/493/EHS musí být vypracován seznam schválených provozoven, výrobních plavidel nebo chladírenských skladů a také seznam mrazírenských plavidel vybavených podle bodů 1 až 7 přílohy II směrnice 92/48/EHS [3]. Tyto seznamy musejí být vypracovány na základě sdělení IVO Komisi. Za zajištění souladu s ustanoveními stanovenými k tomuto účelu v čl. 11 odst. 4 směrnice 91/493/EHS proto odpovídá IVO.
(7) IVO vydal oficiální ujištění, že budou dodržována pravidla uvedená v kapitole V přílohy směrnice 91/493/EHS a splněny požadavky, které jsou rovnocenné požadavkům stanoveným uvedenou směrnicí.
(8) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příslušným úřadem v Íránské islámské republice, který ověřuje a potvrzuje, že produkty rybolovu splňují požadavky směrnice 91/493/EHS, je "Iran Veterinary Organisation (IVO) of the Ministry of Jihad-e-Sazandegi".
Článek 2
Produkty rybolovu a akvakultury pocházející z Íránské islámské republiky musejí splňovat tyto podmínky:
1. ke každé zásilce musí být přiložen očíslovaný originál osvědčení o zdravotní nezávadnosti, který je řádně vyplněn, podepsán, opatřen datem a vyhotoven na jednom listu v souladu se vzorem uvedeným v příloze A tohoto rozhodnutí;
2. produkty musejí pocházet ze schválených provozoven, výrobních plavidel, chladírenských skladů nebo registrovaných mrazírenských plavidel uvedených v příloze B tohoto rozhodnutí;
3. s výjimkou volně ložených zmrazených produktů rybolovu určených ke konzervaci, musejí být všechna balení nesmazatelně označena slovem "ÍRÁN" a schvalovacím/registračním číslem provozovny, výrobního plavidla, chladírenského skladu nebo mrazírenského plavidla, z nichž produkty pocházejí.
Článek 3
1. Osvědčení uvedená v čl. 2 odst. 1 musejí být vypracována nejméně v jednom úředním jazyce členského státu, v němž se kontroly provádějí.
2. V osvědčení musí být uvedeno jméno, funkce a podpis zástupce IVO a úřední razítko IVO v barvě odlišné od barvy ostatních údajů uvedených na osvědčení.
Článek 4
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost šedesátým dnem po zveřejnění
Rozhodnutí Komise
ze dne 23. října 2000,
kterým se stanoví prováděcí pravidla pro registraci hospodářství ve vnitrostátních databázích pro prasata podle směrnice Rady 64/432/EHS
(oznámeno pod číslem K(2000) 3075)
(Text s významem pro EHP)
(2000/678/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici rady 64/432/EHS o veterinárních otázkách obchodu se skotem a prasaty uvnitř Společenství [1], pozměněnou a aktualizovanou směrnicí 97/12/ES [2] a naposledy pozměněnou směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2000/20/ES [3], a zejména na čl. 14, odst. 3, písm. c 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) K zajištění funkčnosti databáze pro prasata je důležité stanovit, jaké údaje by tato databáze měla obsahovat.
(2) V prvním kroku je výhodné stanovit údaje, které se týkají informací o registraci hospodářství s prasaty.
(3) Je důležité, aby všechny databáze členských států povinně obsahovaly některé závazné informace a je užitečné stanovit seznam dalších nepovinných údajů.
(4) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Registr hospodářství musí obsahovat o každém hospodářství s chovem prasat alespoň tyto údaje:
a) kód země a identifikační číslo, které se skládá maximálně z 12 číslic (kromě kódu země);
b) adresu hospodářství;
c) jméno a adresu osoby odpovědné za zvířata;
d) geografické souřadnice nebo rovnocenné geografické určení hospodářství;
e) datové pole, kam by příslušný orgán mohl zaznamenávat veterinární informace, např. omezení pohybu, nákazový status nebo jiné informace významem v rámci programů Společenství nebo vnitrostátních programů.
2. Kromě informací uvedených v odstavci 1 může registr hospodářství obsahovat o každém hospodářství s chovem prasat tyto další informace:
a) typ produkce;
b) kapacitu;
c) jméno a adresu majitele hospodářství;
d) jméno a adresu osoby odpovědné za hygienická opatření;
e) jiné informace, které může příslušný orgán považovat za nutné.
Členské státy uvědomí Komisi o informacích uvedených v odstavci 2, které budou zahrnuty ve vnitrostátních databázích v registru hospodářství s chovem prasat.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 30. října 2000
o schválení pohotovostních plánů pro tlumení influenzy ptáků a newcastleské choroby
(oznámeno pod číslem K(2000) 3136)
(Text s významem pro EHP)
(2000/680/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/40/EHS ze dne 19. května 1992, kterou se zavádějí opatření Společenství pro tlumení influenzy ptáků [1] naposledy pozměněné Aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl. 17 odst. 4 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 92/66/EHS ze dne 14. července 1992, kterou se zavádějí opatření Společenství pro tlumení newcastleské choroby [2], naposledy pozměněné Aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl. 21 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Influenza ptáků a newcastleská choroba jsou choroby, které obě postihují ptačí druhy.
(2) V příloze VI směrnice 92/40/EHS a příloze VII směrnice 92/66/EHS jsou stanovena kritéria používaná k sestavení pohotovostního plánu pro tlumení influenzy ptáků a newcastleské choroby.
(3) Kritéria pro pohotovostní plány uvedená v těchto dvou přílohách jsou totožná.
(4) Opatření pro tlumení choroby používaná v případě propuknutí influenzy ptáků nebo newcastleské choroby se řídí stejnými zásadami a týkají se chovatelů drůbeže, provozovatelů jatek a kafilerií, veterinárních lékařů v terénu i diagnostických laboratoří.
Je tudíž možno vypracovat pohotovostní plán, který by se vztahoval jak na influenzu ptáků, tak na newcastleskou chorobu.
(5) Členské státy předložily ke schválení vnitrostátní pohotovostní plány, které uvádějí a upřesňují opatření prováděná v případě propuknutí influenzy ptáků a newcastleské choroby.
(6) Po vyhodnocení lze konstatovat, že tyto plány splňují stanovená kritéria a při účinném provádění dovolují dosažení požadovaného cíle.
(7) Členské státy provádějí studia scénáře a simulační cvičení, aby zajistily účinnost těchto plánů.
(8) Členské státy musejí tyto plány pravidelně aktualizovat.
(9) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Schvalují se pohotovostní plány pro tlumení influenzy ptáků a newcastleské choroby předložené členskými státy, jež jsou uvedeny v příloze.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady a Komise
ze dne 12. října 2000
o uzavření Protokolu k Dohodě o partnerství a spolupráci, kterou se zakládá partnerství mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Ruskou federací na straně druhé
(2000/682/ES, ESUO, Euratom)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 44 odst. 1, poslední větu čl. 47 odst. 2, článek 55, čl. 57 odst. 2, článek 71, čl. 80 odst. 2, články 93, 94, 133 a 308 ve spojení s druhou větou čl. 300 odst. 2 a čl. 300 odst. 3 druhým pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství uhlí a oceli, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na druhý pododstavec článku 101 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na souhlas Evropského parlamentu [1],
s ohledem na schválení Rady podle článku 101 Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii,
po konzultaci s Poradním výborem ESUO a se souhlasem Rady,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dohoda o partnerství a spolupráci, kterou se zakládá partnerství mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Ruskou federací na straně druhé [2], která vstoupila v platnost dne 1. prosince 1997, přispívá k dosažení cílů Evropských společenství a jejich členských států, jelikož tvoří základní součást strategie Evropských společenství a jejich členských států ohledně Ruské federace.
(2) Jelikož dohoda o partnerství a spolupráci byla podepsána před rozšířením Evropské unie o Rakousko, Finsko a Švédsko, byl dne 21. května 1997 podepsán protokol o rozšíření, který zahrnuje tyto tři nové členské státy do uvedené dohody.
(3) Mezi stranami bylo dosaženo dohody o prozatímním provádění protokolu o rozšíření Evropskými společenstvími, Ruskou federací a všemi členskými státy s výjimkou Rakouska, Švédska, Finska, Dánska a Portugalska.
(4) Všichni signatáři tohoto protokolu jej nyní ratifikovali,
ROZHODLY TAKTO:
Článek 1
Protokol k Dohodě o partnerství a spolupráci, kterou se zakládá partnerství mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Ruskou federací na straně druhé, se schvaluje jménem Evropského společenství, Evropského společenství uhlí a oceli a Evropského společenství pro atomovou energii.
Znění protokolu se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady učiní jménem Evropského společenství oznámení stanovené v článku 4 protokolu.
Předseda Komise učiní toto oznámení jménem Evropského společenství uhlí a oceli a Evropského společenství pro atomovou energii.
Rozhodnutí Rady a Komise
ze dne 12. října 2000
o uzavření Protokolu k Dohodě o partnerství a spolupráci zakládající partnerství mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Ukrajinou na straně druhé
(2000/683/ES, ESUO, Euratom)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 44 odst. 1, na čl. 47 odst. 2 poslední větu, článek 55, čl. 57 odst. 2, článek 71, čl. 80 odst. 2, článek 93, články 94, 133 a 308 ve spojení s čl. 300 odst. 2 druhou větou a čl. 300 odst. 3 druhým pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství uhlí a oceli, zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na čl. 101 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na souhlas Evropského parlamentu [1],
s ohledem na schválení Rady podle článku 101 Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii,
po konzultaci s Poradním výborem ESUO a se souhlasem Rady,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dohoda o partnerství a spolupráci zakládající partnerství mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Ukrajinou na druhé straně [2], která vstoupila v platnost dnem 1. března 1998, přispívá k dosažení cílů Evropských společenství do té míry, nakolik tvoří základní prvek strategie Evropských společenství a jejich členských států vůči Ukrajině.
(2) Protože byla dohoda o partnerství a spolupráci byla podepsána před rozšířením Evropské unie o Rakousko, Finsko a Švédsko, byl dne 10. dubna 1997 podepsán protokol, kterým se působnost dohody rozšiřuje i na tyto tři nové členské státy.
(3) Strany se dohodly na tom, že protokol budou prozatímně používat Evropská společenství, Ukrajina a všechny členské státy s výjimkou Rakouska, Švédska, Finska, Dánska a Portugalska.
(4) Všichni signatáři tohoto protokolu jej nyní ratifikovali,
ROZHODLY TAKTO:
Článek 1
Protokol k Dohodě o partnerství a spolupráci zakládající partnerství mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Ukrajinou na straně druhé se schvaluje jménem Evropského společenství, Evropského společenství uhlí a oceli a Evropského společenství pro atomovou energii.
Znění protokolu se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady provede jménem Společenství oznámení stanovené v článku 4 protokolu.
Předseda Komise provede stejné oznámení jménem Evropského společenství uhlí a oceli a Evropského společenství pro atomovou energii.
Rozhodnutí Rady a Komise
ze dne 12. října 2000
o uzavření protokolu k Dohodě o partnerství a spolupráci zakládající partnerství mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Moldavskou republikou na straně druhé
(2000/684/ES, ESUO, Euratom)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 44 odst. 1, na poslední větu čl. 47 odst. 2, článek 55, čl. 57 odst. 2, článek 71, čl. 80 odst. 2, články 93, 94, 133 a 308 ve spojení s druhou větou čl. 300 odst. 2 a čl. 300 odst. 3 druhým pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství uhlí a oceli, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na čl. 101 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na souhlas Evropského parlamentu [1],
s ohledem na schválení Rady podle článku 101 Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii,
po konzultaci s Poradním výborem ESUO a se souhlasem Rady,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dohoda o partnerství a spolupráci zakládající partnerství mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Moldavskou republikou na straně druhé [2], která vstoupila v platnost dnem 1. července 1998, přispívá k dosažení cílů Evropských společenství do té míry, nakolik tvoří základní prvek strategie Evropských společenství a jejich členských států vůči Moldavské republiky.
(2) Jelikož byla dohoda o partnerství a spolupráci podepsána před rozšířením Evropské unie o Rakousko, Finsko a Švédsko, byl dne 15. května 1997 podepsán protokol o rozšíření, kterým se působnost dohody rozšiřuje i na tyto tři nové členské státy.
(3) Strany se dohodly na tom, že protokol budou prozatímně provádět Evropská společenství, Moldavská republika a všechny členské státy s výjimkou Rakouska, Švédska, Finska, Dánska a Portugalska.
(4) Všichni signatáři tohoto protokolu jej nyní ratifikovali,
ROZHODLY TAKTO:
Článek 1
Protokol k Dohodě o partnerství a spolupráci zakládající partnerství mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Moldavskou republikou na straně druhé se schvaluje jménem Evropských společenství, Evropského společenství uhlí a oceli a Evropského společenství pro atomovou energii.
Znění protokolu se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady provede jménem Společenství oznámení stanovené v článku 4 uvedeného protokolu.
Předseda Komise provede stejné oznámení jménem Evropského společenství uhlí a oceli a Evropského společenství pro atomovou energii.
ROZHODNUTÍ RADY
ze dne 7. listopadu 2000,
kterým se mění rozhodnutí 2000/24/ES tak, aby se záruka Společenství poskytnutá Evropské investiční bance vztahovala na úvěrové projekty v Chorvatsku
(2000/688/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 308 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise[1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu[2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 6. března 1995 přijala Rada ve složení pro obecné záležitosti směrnice pro rozhovory o uzavření hospodářské a obchodní dohody s Chorvatskem, včetně finančního protokolu.
Finanční protokol obsahoval zvláštní úvěrovou facilitu Evropské investiční banky (EIB) ve výši 230 milionů eur pro Chorvatko s dobou trvání pět let.
Dne 4. srpna 1994 oznámilo předsednictvo Rady pozastavení rozhovorů o hospodářské a ekonomické dohodě s Chorvatskem kvůli zahájení vojenských operací v Krajině.
(2) Nejnovější události po výsledcích parlamentních a prezidentských voleb na počátku roku 2000 podstatně změnily politické poměry v Chorvatsku.
Nová chorvatská vláda se plně zavázala realizovat program politických a hospodářských reforem v souladu s podmínkami procesu stabilizace a přidružení k Evropské unii pro země jihovýchodní Evropy.
(3) Rada ve složení pro obecné záležitosti přijala dne 24. ledna 2000 zvláštní prohlášení o Chorvatsku a znovu vyjádřila svou připravenost pomoci Chorvatsku zvládnout obtíže, kterým čelí při rozvoji užších vztahů s Evropskou unií.
(4) Na výzvu Rady ve složení pro obecné záležitosti ze dne 14. února 2000 přijala Komise dne 24. května 2000 zprávu o výhledech na zahájení rozhovorů o dohodě o stabilizaci a přidružení s Chorvatskem.
Tuto zprávu schválila Rada ve složení pro obecné záležitosti dne 14. června 2000, poté přijala Komise dne 19. července 2000 doporučení Rady ohledně zahájení rozhovorů.
(5) Je důležité, aby nyní Evropská unie vyjádřila Chorvatsku podporu při realizaci programu politických a hospodářských reforem, který byl vypracován po volbách na počátku roku 2000 v souladu s procesem stabilizace a přidružení k Evropské unii, a to podporou investic Chorvatska do infrastruktury a do rozvoje soukromého sektoru.
(6) Proto je vhodné poskytnout EIB záruční mandát, aby mohla podepsat úvěrové operace v Chorvatsku.
EIB vyjádřila schopnost a připravenost poskytovat úvěry ze svých vlastních zdrojů v Chorvatsku podle svého statutu.
(7) Dne 31. října 1994 přijala Rada nařízení (ES, Euratom) č. 2728/94 o zřízení Záručního fondu pro vnější vztahy[3].
(8) Rozhodnutím Rady 2000/24/ES[4] byla poskytnuta EIB záruka Společenství na případné ztráty z úvěrů na projekty mimo Společenství (střední a východní Evropa, země Středomoří, Latinská Amerika, Asie a Jihoafrická republika).
(9) Paušální záruka, která se vztahuje na obecný mandát EIB k poskytování úvěrů stanovený v rozhodnutí 2000/24/ES, by se měla rozšířit na Chorvatsko.
Strop úvěrů by se měl zvýšit, aby bylo možné poskytnout odpovídající úvěrové facility Chorvatsku.
V souladu s tím by se mělo změnit rozhodnutí 2000/24/ES.
(10) Smlouva nestanoví k přijetí tohoto rozhodnutí jiné pravomoci, než jsou uvedeny v článku 308,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Článek 1 rozhodnutí 2000/24/ES se mění takto:
1. V odst. 1 druhém pododstavci se druhá věta mění takto:
a) v návětí se částka "18 410 milionů eur" nahrazuje částkou "18 660 milionů eur";
b) v první odrážce se částka "8 680 milionů eur" nahrazuje částkou "8 930 milionů eur".
2. V odstavci 2 v první odrážce se za slovo "Estonsko" vkládá čárka a slovo "Chorvatsko".
Článek 2
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem zveřejnění
Rozhodnutí Komise
ze dne 8. listopadu 2000,
kterým se zřizuje Skupina pro podnikovou politiku
(oznámeno pod číslem K(2000) 3089)
(2000/690/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 157 Smlouvy o založení Evropského společenství ukládá Společenství a členským státům úkol vytvářet podmínky nezbytné pro konkurenceschopnost průmyslu Společenství.
(2) V zájmu racionalizace a usnadnění začlenění práce Komise v oblasti správných postupů a koordinace s členskými státy v souladu se sdělením Komise nazvaným "Úkoly podnikové politiky v hospodářství založeném na nehmotných vstupech" [1] potřebuje Komise orgán pro tvorbu a výměnu názorů a pro konzultace, složený ze špičkových odborníků z podnikového odvětví a zástupců členských států nazvaný "Skupina pro podnikovou politiku", který by byl pověřen posuzováním obecných otázek podnikové politiky a napomáhal Komisi při zjišťování a rozšiřování správných postupů.
(3) Pro zvýšení průhlednosti a účinnosti podnikové politiky a pro převzetí strategičtější role, která jí umožní odhalit nedostatky hospodářství založeného na nehmotných vstupech, je třeba rozdělit Skupinu pro podnikovou politiku na dvě sekce, první, která se bude skládat ze zástupců členských států, a druhou z význačných osobností vybraných Komisí z široké škály vysoce kvalifikovaných kandidátů činných v průmyslu, ve službách, v obchodu nebo v oborech souvisejících s vývojem inovací a hospodářství založeného na nehmotných vstupech.
(4) V zájmu odpovídajícího zastoupení generálních ředitelů z odvětví průmyslu a vnitrostátních orgánů odpovědných za malé a střední podniky může každý členský stát určit do první sekce až dva zástupce.
(5) Je proto třeba zřídit Skupinu pro podnikovou politiku, upřesnit její působnost a vymezit vnitřní uspořádání.
(6) V zájmu zajištění odpovídajícího zastoupení malých a středních podniků je třeba členům Skupiny pro podnikovou politiku, kteří jsou zaměstnanci malých a středních podniků, stanovit možnost paušální odměny.
(7) Je třeba rozpustit Výbor pro obchod a odbyt a Poradní výbor pro družstva, vzájemné pojišťovací spolky, sdružení a nadace,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Při Komisi se zřizuje Skupina pro podnikovou politiku (dále jen "skupina"), jejíž členy jmenuje Komise.
Jejím úkolem je radit Komisi v otázkách podnikové politiky.
Článek 2
1. Skupinu tvoří dvě sekce:
- první sekci (generální ředitelé) tvoří až dva zástupci z každého členského státu určení daným členským státem,
- druhou sekci (odborná komora) tvoří nejvýše čtyřicet členů jmenovaných Komisí a zastupujících široké spektrum odborností v oblastech důležitých pro podniky.
2. Pro posouzení zvláštních otázek lze na základě zmocnění vytvořit pracovní skupiny.
3. K účasti na práci skupiny, jejích sekcí nebo pracovních skupin může Komise pozvat odborníky nebo pozorovatele.
4. Formu a časový rozvrh schůzí skupiny, jejích sekcí a pracovních skupin určuje Komise.
Schůzím předsedá Komise a mohou se jich účastnit úředníci Komise.
5. Skupina a její sekce přijmou svůj jednací řád na návrh Komise.
Sekretariát zajišťují útvary Komise.
6. Komise může na internetu zveřejnit v původním jazyce dokumentu jakýkoli závěr, shrnutí, částečný závěr nebo pracovní dokument skupiny nebo jejích sekcí.
Článek 3
Pro druhou sekci se uplatňují tato ustanovení:
- členové jsou jmenováni osobně a radí Komisi nezávisle na vnějších pokynech,
- informace získané při práci skupiny, jejích sekcí nebo pracovních skupin nesmějí být sdělovány, upozorní-li Komise, že se týkají důvěrných záležitostí,
- členové jsou jmenováni na funkční období dvou let a mohou být jmenováni opakovaně.
Členové zůstávají ve funkci, dokud nejsou nahrazeni nebo jmenováni na další funkční období,
- členové, kteří již nemohou účinně přispívat k práci skupiny, kteří odstoupí nebo kteří nedodržují podmínky podle první nebo druhé odrážky tohoto článku nebo článku 287 Smlouvy o založení Evropského společenství, mohou být nahrazeni na zbývající část svého funkčního období,
- jména členů jsou zveřejněna v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 4
Cestovné a náklady na pobyt vzniklé členům, pozorovatelům a odborníkům v souvislosti s činností skupiny hradí Komise v souladu s předpisy platnými v rámci Komise.
Za výkon funkce člena, pozorovatele ani odborníka nepřísluší odměna.
Člen Komise odpovědný za podnikovou politiku však může rozhodnout, že členům, pozorovatelům nebo odborníkům, kteří jsou zaměstnáni v malém nebo středním podniku [2], mohou být nahrazeny rovněž náklady vzniklé v důsledku přípravných prací a jejich nepřítomnosti na pracovišti, paušální náhradou ve výši 500 EUR na den nejvýše po dobu deseti dní v roce.
Článek 5
Zrušují se rozhodnutí Komise 81/428/EHS [3] a 98/215/ES [4].
Článek 6
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem zveřejnění
Rozhodnutí Komise
ze dne 25. října 2000,
kterým se mění rozhodnutí 97/467/ES, kterým se stanoví prozatímní seznamy zařízení ve třetích zemích, z nichž členské státy povolují dovoz králičího masa a masa farmové zvěře
(oznámeno pod číslem K(2000) 3093)
(Text s významem pro EHP)
(2000/691/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 95/408/ES ze dne 22. června 1995 o podmínkách pro stanovení prozatímních seznamů na přechodnou dobu zařízení třetích zemí, ze kterých je členským státům povolen dovoz některých produktů živočišného původu, produktů rybolovu nebo živých mlžů [1], naposledy pozměněné rozhodnutím 98/603/ES [2], a zejména na čl. 2 odst. 1 a článek 7 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutím Komise 97/467/ES [3] naposledy pozměněným rozhodnutím 2000/496/ES [4] byly stanoveny prozatímní seznamy zařízení ve třetích zemích, z nichž členské státy povolují dovoz králičího masa a masa farmové zvěře.
Seznam zařízení stanovený výše uvedeným rozhodnutím nezahrnuje zařízení, která produkují maso ptáků nadřádu běžci (ratitae).
(2) Seznam třetích zemí, ze kterých členské státy povolují dovoz masa ptáků nadřádu běžci, veterinární podmínky a veterinární osvědčení vyžadované pro dovoz tohoto masa do Společenství byly před nedávnem stanoveny.
(3) Členské státy mohou v souladu s ustanoveními rozhodnutí 97/467/ES schvalovat do 1. října 2000 firmy pro dovoz masa ptáků nadřádu běžci.
(4) Datum 1. října 1999 se musí nahradit datem 30. dubna 2001, aby bylo možné vypracovat seznamy zařízení třetích zemí a příslušné orgány třetích zemí mohly poskytnout Komisi nezbytné hygienické záruky, a v zájmu zachování existujícího obchodu.
(5) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V čl.1 odst. 2 písm. a) rozhodnutí 97/467/ES se datum "1. října 2000" nahrazuje datem "30. dubna 2001".
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 25. října 2000
o vyřazení odkazu na normu EN 703 "Zemědělské stroje — Řezačky siláže — Bezpečnost" ze seznamu odkazů na normy v rámci provádění směrnice 98/37/ES
(oznámeno pod číslem K(2000) 3104)
(Text s významem pro EHP)
(2000/693/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 98/37/ES ze dne 22. června 1998 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se strojních zařízení [1], ve znění směrnice 98/79/ES [2], a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na stanovisko výboru zřízeného směrnicí Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V článku 2 směrnice 98/37/ES ve znění pozdějších předpisů je stanoveno, že strojní zařízení mohou být uváděna na trh a do provozu pouze tehdy, neohrožují-li zdraví a bezpečnost osob, případně domácích zvířat nebo majetku, pokud jsou správně instalována, udržována a používána k určeným účelům.
(2) U strojních zařízení, která jsou ve shodě s harmonizovanými normami, na něž byl zveřejněn odkaz v Úředním věstníku Evropských společenství, se předpokládá splnění základních požadavků na ochranu zdraví a bezpečnost podle článku 3 směrnice 98/37/ES ve znění pozdějších předpisů.
(3) Členské státy jsou povinny zveřejňovat odkazy na vnitrostátní normy, kterými se přejímají harmonizované normy.
(4) Odkaz na harmonizovanou normu EN 703: 1995 "Zemědělské stroje — Řezačky siláže — Bezpečnost" byl zveřejněn v Úředním věstníku Evropských společenství C 229 ze dne 8. srpna 1996 v rámci provádění směrnice 98/37/ES ve znění pozdějších předpisů.
(5) V současné době tato norma stále ještě poskytuje předpoklad shody.
(6) Itálie oznámila, že na jejím území došlo při používání řezaček siláže, které byly vyrobeny v souladu s normou EN 703, k mnoha smrtelným úrazům.
V důsledku toho Itálie dospěla k závěru, že tato norma nesplňuje základní požadavky na ochranu zdraví a bezpečnost podle zmíněné směrnice a že je třeba zrušit zveřejnění odkazu na tuto normu v Úředním věstníku Evropských společenství, aby tato norma již neposkytovala předpoklad shody se směrnicí.
(7) Tento problém přezkoumal technický výbor CEN/TC 144 a zahájil práci na revizi uvedené normy.
Vzhledem ke značným obtížím, na něž při této revizi narazil, dospěl k závěru, že potrvá několik let, než bude revidovaná norma přijata.
(8) S ohledem na předpokládané zdržení se navrhuje okamžité zrušení odkazu na tuto normu, aby nemohla být v budoucnu používána jako harmonizovaná norma,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Zveřejnění odkazu na normu EN 703 "Zemědělské stroje — Řezačky siláže — Bezpečnost"
Rozhodnutí Komise
ze dne 27. října 2000,
kterým se potřetí mění rozhodnutí 1999/466/ES a 1999/467/ES, kterými se stádům skotu některých členských států nebo regionů členských států uděluje status stád úředně prostých brucelózy a status stád úředně prostých tuberkulózy
(oznámeno pod číslem K(2000) 3133)
(Text s významem pro EHP)
(2000/694/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 64/432/EHS ze dne 26. června 1964 o veterinárních otázkách obchodu se skotem a prasaty uvnitř Společenství [1], naposledy pozměněnou směrnicí 2000/20/ES [2], a zejména na přílohu A hlavu I bod 4 a na přílohu A hlavu II bod 7 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 1999/466/ES ze dne 15. července 1999, kterým se stádům skotu některých členských států nebo regionů členských států uděluje status stád úředně prostých brucelózy a kterým se ruší rozhodnutí 97/175/ES [3], naposledy pozměněné rozhodnutím 2000/442/ES [4], uděluje tento status některým členským státům a regionům členských států až do 31. října 2000.
(2) Rozhodnutí Komise 1999/467/ES ze dne 15. července 1999, kterým se stádům skotu některých členských států nebo regionů členských států uděluje status stád úředně prostých tuberkulózy a kterým se ruší rozhodnutí 97/76/ES [5], naposledy pozměněné rozhodnutím 2000/442/ES, uděluje tento status některým členským státům a regionům členských států až do 31. října 2000.
(3) V důsledku nesouvislosti dat zjištěné v různých právních předpisech týkajících se identifikačního systému skotu byla zavedena časová omezení statusu stáda úředně prostého tuberkulózy a brucelózy stanovená v uvedených rozhodnutích.
(4) Podle bodu 4 písm. b) hlavy I přílohy A a bodu 7 písm. b) hlavy II přílohy A směrnice 64/432/EHS ve znění směrnice 2000/20/ES je identifikace skotu v souladu s právními předpisy Společenství předpokladem pro udělení statusu stáda úředně prostého brucelózy nebo statusu stáda úředně prostého tuberkulózy.
(5) S ohledem na skutečnost, že je hovězí dobytek v hospodářstvích v regionech Bolzano a Trento
Rozhodnutí Rady
ze dne 7. listopadu 2000
o uzavření Úmluvy o ochraně Rýna jménem Společenství
(2000/706/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 175 odst. 1, čl. 300 odst. 2 první pododstavec první větu a odst. 3 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutím 77/586/EHS [2] Společenství uzavřelo Úmluvu o ochraně Rýna před chemickým znečišťováním a dodatkovou dohodu k dohodě, podepsanou v Bernu dne 29. dubna 1963, o Mezinárodní komisi pro ochranu Rýna před znečišťováním.
(2) Na dvacátém pátém zasedání koordinační skupiny Mezinárodní komise pro ochranu Rýna považovaly pobřežní státy za nezbytné připravit novou úmluvu o ochraně Rýna a zahájily jednání s tímto cílem.
(3) Evropská komise se jménem Společenství účastnila těchto jednání podle pokynů pro jednání, které obdržela od Rady, a tato jednání byla ukončena v lednu 1998.
Rozhodnutí Komise
ze dne 6. listopadu 2000
o finanční podpoře Společenství na skladování antigenu na výrobu očkovací látky proti slintavce a kulhavce ve Francii, Itálii a Spojeném království a o změně rozhodnutí 2000/112/ES
(oznámeno pod číslem K(2000) 3175)
(2000/707/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [1], naposledy pozměněné nařízením Rady (ES) č. 1258/1999 ze dne 17. května 1999 o financování společné zemědělské politiky [2], a zejména na článek 14 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě rozhodnutí Rady 91/666/EHS ze dne 11. prosince 1991 o vytvoření rezerv očkovacích látek proti slintavce a kulhavce ve Společenství [3], naposledy pozměněného rozhodnutím 1999/762/ES [4], je zřízení antigenových bank součástí akce Společenství na vytvoření zásob očkovací látky proti slintavce a kulhavce ve Společenství.
(2) Článek 3 uvedeného rozhodnutí určuje Laboratoire de pathologie bovine du Centre national d’études vétérinaires et alimentaires v Lyonu ve Francii a Istituto Zooprofilattico Sperimentale di Brescia v Itálii za antigenové banky uchovávající zásoby a stanoví postupy k určení dalších zařízení za antigenové banky rozhodnutím Komise.
(3) Rozhodnutím 2000/111/ES [5] Komise určila Merial SAS, Pirbright ve Spojeném království za třetí antigenovou banku a rozhodla o přemístění antigenu z banky, která již není vybranou bankou.
Finanční příspěvek Společenství na rok 2000 závisí na smlouvě o přemístění a skladování antigenu mezi Komisí a Merial SAS v souladu s tímto rozhodnutím.
(4) Od 1. února 2000 platí rozhodnutí Komise 2000/112/ES o rozdělení zásob antigenů vytvořených v rámci akce Společenství týkající se zásob očkovacích látek proti slintavce a kulhavce mezi antigenové banky a o změně rozhodnutí Komise 93/590/ES a rozhodnutí Komise 97/348/ES [6], pokud jde o místo uchovávání určitých množství a druhů antigenu.
Přeprava antigenu z Pirbright Institute for Animal Health do Merial SAS, Pirbright se z technických důvodů zdržela a Pirbright Institute for Animal Health nadále poskytoval Společenství služby jako antigenová banka, dokud nebylo přeskladnění dne 28. června 2000 ukončeno.
(5) Funkce a povinnosti těchto antigenových bank jsou určeny v článku 4 rozhodnutí 91/666/EHS a podpora ze strany Společenství závisí na jejich splnění.
(6) Bankám zajišťujícím služby pro Společenství by mělo Společenství poskytnout finanční podporu, aby jim bylo umožněno vykonávat v roce 2000 dané funkce a povinnosti.
(7) Podpora Společenství se z rozpočtových důvodů poskytuje na dobu jednoho roku.
(8) Z důvodu finanční kontroly je nutné, aby byly dodržovány články 8 a 9 nařízení (ES) č. 1258/1999.
(9) Rozhodnutí Komise 2000/112/ES by mělo být změněno, aby bylo zohledněno zpoždění převozu antigenu z Pirbright Institute for Animal Health do Merial SAS v Pirbright ve Spojeném království.
(10) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Společenství poskytuje Francii finanční podporu na skladování antigenu určeného k výrobě očkovací látky proti slintavce a kulhavce.
2. Antigen uvedený v odstavci l se uchovává v Laboratoire de pathologie bovine du Centre national d’études vétérinaires et alimentaires v Lyonu ve Francii.
Přitom je nutné dodržovat článek 4 rozhodnutí 91/666/EHS.
3. Finanční podpora ze strany Společenství se na období od 1. ledna do 31. prosince 2000 stanoví na maximálně 30000 EUR.
Článek 2
1. Společenství poskytuje Itálii finanční podporu na skladování antigenu určeného k výrobě očkovací látky proti slintavce a kulhavce.
2. Antigen uvedený v odstavci l se uchovává v Istituto Zooprofilattico Sperimentale di Brescia v Itálii.
Přitom je nutné dodržovat článek 4 rozhodnutí 91/666/EHS.
3. Finanční podpora ze strany Společenství se na období od 1. ledna do 31. prosince 2000 stanoví na maximálně 30000 EUR.
Článek 3
1. Společenství poskytuje Spojenému království finanční podporu na skladování antigenu určeného k výrobě očkovací látky proti slintavce a kulhavce.
2. Antigen uvedený v odstavci l se uchovává v Pirbright Institute for Animal Health.
Přitom je nutné dodržovat článek 4 rozhodnutí 91/666/EHS.
3. Finanční podpora ze strany Společenství se na období od 1. ledna do 30. června 2000 stanoví na maximálně 15000 EUR.
Článek 4
1. Finanční pomoc ze strany Společenství uvedená v čl. 1 odst. 3, v čl. 2 odst. 3 a v čl. 3 odst. 3 se vyplácí tehdy, až dotyčný členský stát předloží doklady o správném provedení daných úkolů.
2. Doklady uvedené v odstavci 1 musí být Komisi předloženy nejpozději dne 28. února 2001 a musí obsahovat:
a) technické informace o:
- množství a druhu uchovávaného antigenu (skladovací záznamy),
- použitém skladovacím zařízení (typ, počet a kapacita nádrží),
- bezpečnostním zařízení v místě (regulace teploty, ochrana proti krádeži),
- pojištění (pro případ požáru a havárie);
b) finanční informace (vyplněnou tabulku z přílohy)
Článek 5
Články 8 a 9 nařízení (ES) č. 1258/1999 se použijí přiměřeně.
Článek 6
V článku 8 rozhodnutí č. 2000/112/ES se datum "1. února 2000" nahrazuje datem "1. července 2000."
Článek 7
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 6. listopadu 2000,
kterým se potřetí mění rozhodnutí 1999/507/ES o některých ochranných opatřeních vůči kaloňům, psům a kočkám pocházejícím z Malajsie (poloostrova) a Austrálie
(oznámeno pod číslem K(2000) 3178)
(Text s významem pro EHP)
(2000/708/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [1], naposledy pozměněnou směrnicí 96/43/ES [2], a zejména na čl. 18 odst. 7 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutím 1999/507/ES [3] naposledy pozměněným rozhodnutím 2000/6/ES [4] přijala Komise ochranná opatření vůči kaloňům, psům a kočkám pocházejícím z Malajsie (poloostrova) a Austrálie proti chorobám způsobeným viry Nipah a Hendra, která zahrnují mimo jiné laboratorní testy pro psy a kočky, které jsou určené k dovozu do Společenství.
(2) Choroba způsobená virem Hendra, která je podle australských právních předpisů povinná hlášením, nebyla v Austrálii oznámena od přijetí rozhodnutí 1999/507/ES.
Proto by měla být ustanovení uvedeného rozhodnutí, která se týkají Austrálie, přizpůsobena výskytu choroby v této zemi, a zejména by měl být zrušen požadavek na laboratorní testy koček dovážených z Austrálie.
(3) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Článek 3 rozhodnutí 1999/507/ES mění takto:
1. V odstavci 2 se zrušuje druhá odrážka.
2. Doplňuje se nový odstavec, který zní:
"3. Zákaz podle odstavce 1 se nevztahuje na kočky v tranzitu, pokud zůstávají na území mezinárodního letiště."
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 6. listopadu 2000
o minimálních kritériích, ke kterým by členské státy měly přihlížet při jmenování subjektů uvedených v čl. 3 odst. 4 směrnice 1999/93/ES Evropského parlamentu a Rady o zásadách Společenství pro elektronické podpisy
(oznámeno pod číslem K(2000) 3179)
(Text s významem pro EHP)
(2000/709/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 1999/93/ES ze dne 13. prosince 1999 o zásadách Společenství pro elektronické podpisy [1], a zejména na čl. 3 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 13. prosince 1999 Evropský parlament a Rada přijaly směrnici 1999/93/ES o zásadách Společenství pro elektronické podpisy.
(2) Příloha III směrnice 1999/93/ES obsahuje požadavky na prostředky pro bezpečné vytváření podpisů. Podle čl.
3 odst. 4 směrnice stanovují shodu prostředků pro bezpečné vytváření podpisů s požadavky uvedenými v příloze III příslušné veřejné či soukromé subjekty určené členskými státy.
Komise vymezí kritéria pro členské státy, podle nichž určují, zda může být subjekt pověřen pro hodnocení shody.
(3) Komise vymezí výše uvedená kritéria po konzultaci "Výboru pro elektronické podpisy" zřízeného podle čl. 9 odst. 1 směrnice 1999/93/ES.
(4) Opatření uvedená v tomto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem "Výboru pro elektronické podpisy",
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Účelem tohoto rozhodnutí je zavedení kritérií, podle nichž členské státy postupují při určování vnitrostátních subjektů odpovědných za posuzování shody prostředků pro bezpečné vytváření podpisů.
Článek 2
Je-li určený subjekt součástí organizace, která se zabývá i jinými činnostmi než posuzováním shody prostředků pro bezpečné vytváření podpisů s požadavky uvedenými v příloze III směrnice 1999/93/ES, musí být možné jej uvnitř této organizace rozlišit.
Ostatní činnosti je třeba jednoznačně odlišit.
Článek 3
Subjekt a jeho zaměstnanci nesmí vykonávat činnosti, které by mohly omezovat jejich nezávislost a bezúhonnost požadovanou pro jejich úkoly.
Subjekt musí být především nezávislý na zúčastněných stranách.
Proto subjekt, odpovědná osoba a zaměstnanci pověření posuzováním shody nesmí být projektanty, výrobci, dodavateli ani techniky pro instalaci prostředků pro bezpečné vytváření podpisů, ani poskytovateli služeb osvědčování, kteří udělují osvědčení veřejnosti, ani zmocněnými zástupci některé z těchto stran.
Kromě toho musí být finančně nezávislí a nesmí se přímo účastnit projektování, výroby, uvádění na trh nebo údržby prostředků pro bezpečné vytváření podpisů, ani nesmí zastupovat strany vykonávající tyto činnosti.
To nevylučuje možnost výměny technických informací mezi výrobcem a určeným subjektem.
Článek 4
Subjekt a jeho zaměstnanci musí být schopni posoudit shodu prostředků pro bezpečné vytváření podpisů s požadavky uvedenými v příloze III směrnice 1999/93/ES a musí prokazovat vysoký stupeň profesionální bezúhonnosti, spolehlivosti a mít potřebné technické dovednosti.
Článek 5
Subjekt používá průhledné postupy posuzování shody a uchovává veškeré důležité informace, které se jich týkají.
Všechny zúčastněné strany musí mít přístup ke službám subjektu.
Postupy používané subjektem musí být nediskriminační.
Článek 6
Subjekt musí mít k dispozici dostatečný počet zaměstnanců a nezbytné vybavení, aby mohl řádně a rychle vykonávat technické i administrativní úkoly spojené s činností, pro kterou byl určen.
Článek 7
Zaměstnanci odpovědní za posuzování shody musí mít:
- řádné technické a odborné vzdělání, zejména v oblasti technologií týkajících se elektronických podpisů a hledisek souvisejících s bezpečností informačních technologií,
- uspokojivou znalost požadavků souvisejících s posuzováním shody, které má provádět, a zkušenost s tímto posuzováním.
Článek 8
Musí být zaručena nestrannost zaměstnanců.
Jejich odměna nezávisí na počtu provedených posouzení shody ani na výsledcích těchto posouzení.
Článek 9
Subjekt musí přijmout opatření upravující odpovědnost vyplývající z jeho činnosti, například uzavřením odpovídajícího pojištění.
Článek 10
Subjekt musí přijmout opatření nezbytná pro zajištění důvěrnosti informací získaných při plnění úkolů, které mu byly svěřeny směrnicí 1999/93/ES nebo jakýmkoli jiným ustanovením vnitrostátního práva týkajícím se důvěrnosti, což neplatí ve vztahu k příslušným orgánům členského státu, jenž subjekt určil.
Článek 11
Stanoví-li určený subjekt, že část posuzování shody bude provádět jiná strana, musí zajistit, že je tato strana způsobilá pro poskytování dotčené služby, a musí být schopen to prokázat.
Určený subjekt musí převzít veškerou odpovědnost za činnost vykonanou v rámci takového ujednání.
Konečné rozhodnutí zůstává na určeném subjektu.
Článek 12
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 7. listopadu 2000
o přistoupení Evropského společenství k předpisu Evropské hospodářské Komise Organizace spojených národů č. 67, který se týká schvalování typu zvláštních zařízení pro motorová vozidla poháněná zkapalněným ropným plynem
(2000/710/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 97/836/ES ze dne 27. listopadu 1997 o přistoupení Evropského společenství k Dohodě Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů o přijetí jednotných technických pravidel pro kolová vozidla, zařízení a části, které se mohou montovat nebo užívat na kolových vozidlech, a o podmínkách pro vzájemné uznávání schválení typu udělených na základě těchto pravidel ("revidovaná dohoda z roku 1958") [1], a zejména na čl. 3 odst. 3 a druhou odrážku čl. 4 odst. 2 uvedeného rozhodnutí,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na souhlas Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Změněný předpis č. 67, který se týká schválení typu zvláštních zařízení pro motorová vozidla poháněná zkapalněným ropným plynem, odstraní technické překážky obchodu s motorovými vozidly mezi smluvními stranami ve vztahu ke zvláštním zařízením montovaným do těchto motorových vozidlech.
Jednotné požadavky uvedeného předpisu zajišťují vysokou úroveň bezpečnosti a ochrany životního prostředí.
(2) Změněný předpis č. 67 byl oznámen smluvním stranám a vstoupí v platnost pro všechny smluvní strany, které nevyjádřily svůj nesouhlas, k datu nebo datům v něm stanoveným jako předpis tvořící přílohu revidované dohody z roku 1958.
(3) Předpis č. 67 by měl být začleněn do systému schvalování typu vozidel, a tak doplnit stávající platné právní předpisy Společenství,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Evropské společenství přistupuje k předpisu Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů č. 67, který se týká schvalování typu zvláštních zařízení pro motorová vozidla poháněná zkapalněným ropným plynem, v pozměněném znění oznámeném smluvním stranám, pokud tato změna vstoupí v platnost k datu nebo datům, které jsou v ní stanoveny.
Rozhodnutí Komise
ze dne 20. listopadu 2000
o nezařazení teknazenu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS a odnětí povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tuto účinnou látku
(oznámeno pod číslem K(2000) 3354)
(Text s významem pro EHP)
(2000/725/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2000/10/ES [2],
s ohledem na nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 ze dne 11. prosince 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro první etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1972/99 [4], a zejména na čl. 7 odst. 3a písm. b) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V nařízení Komise (ES) č. 933/94 [5] naposledy pozměněném nařízením (ES) č. 2230/95 [6] byly stanoveny účinné látky přípravků na ochranu rostlin, byly jmenovány členské státy zpravodajové pro provádění nařízení (EHS) č. 3600/92 a byli uvedeni oznamovatelé pro každou účinnou látku.
(2) Teknazen je jednou z devadesáti účinných látek, kterých se týká první etapa pracovního programu stanoveného v čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS.
(3) V souladu s čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EHS) č. 3600/92 předložilo Spojené království jako jmenovaný členský stát zpravodaj dne 15. května 1996 Komisi zprávu o svém hodnocení informací předložených jediným oznamovatelem v souladu s čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení.
(4) Po obdržení zprávy členského státu zpravodaje vedla Komise podle čl. 7 odst. 3 nařízení (EHS) č. 3600/92 konzultace s odborníky z členských států i s jediným zbývajícím oznamovatelem (Hickson & Welch).
(5) Předložená zpráva byla přezkoumána členskými státy a Komisí v rámci Stálého rostlinolékařského výboru. Toto přezkoumání bylo dokončeno dne 12. dubna 2000 formou zprávy Komise o přezkoumání teknazenu v souladu s čl. 7 odst. 6 nařízení (ES) č. 3600/92.
(6) Z provedených hodnocení vyplývá, že předložené informace dostatečně neprokazují, že přípravky na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku vyhovují požadavkům stanoveným v čl. 5 odst. 1 písm. a) a b) a v čl. 5 odst. 2 písm. b) směrnice 91/414/EHS.
(7) Jediný oznamovatel informoval Komisi a členský stát zpravodaje o tom, že si nadále nepřeje účastnit se pracovního programu pro tuto účinnou látku.
Další informace potřebné pro dosažení úplného souladu s požadavky směrnice 91/414/EHS tedy nebudou předloženy.
(8) Tuto účinnou látku není tudíž možné zařadit do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
(9) V souladu s čl. 4 odst. 6 směrnice 91/414/EHS musí být poskytnuta lhůta pro likvidaci, uskladnění, uvedení na trh a použití stávajících zásob.
(10) Tímto rozhodnutím není dotčeno žádné opatření, které Komise může v pozdější etapě přijmout pro tuto účinnou látku v rámci směrnice Rady 79/117/EHS [7].
(11) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Teknazen se nezařazuje jako účinná látka do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
Článek 2
Členské státy zajistí, aby:
1. povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících teknazen byla odňata do šesti měsíců ode dne přijetí tohoto rozhodnutí;
2. ode dne přijetí tohoto rozhodnutí nebyla na základě odchylky stanovené v čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS udělována nebo obnovována žádná povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících teknazen.
Článek 3
Členské státy poskytnou lhůtu pro likvidaci, uskladnění, uvedení na trh a použití stávajících zásob v souladu s čl. 4 odst. 6 směrnice 91/414/EHS, která je pokud možno co nejkratší a nepřesáhne dobu 20 měsíců ode dne přijetí tohoto rozhodnutí.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 10. listopadu 2000,
kterým se stanovují poplatky za podání žádosti a roční poplatky za ekoznačku Společenství
(oznámeno pod číslem K(2000) 3279)
(Text s významem pro EHP)
(2000/728/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství a zejména čl. 175 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1980/2000 ze dne 17. července 2000 o revidovaném systému Společenství pro udělování ekoznačky [1], a zejména na článek 12 a přílohu V uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 12 nařízení (ES) č. 1980/2000 stanoví, že každá žádost o udělení ekoznačky podléhá poplatku odpovídajícímu nákladům na zpracování žádosti a že za užívání ekoznačky žadatel platí roční poplatek.
(2) Článek 12 nařízení (ES) č. 1980/2000 stanoví, že Komise stanoví výši ročních poplatků a poplatků za podání žádosti podle přílohy V a postupem podle článku 17 uvedeného nařízení.
(3) Příloha V nařízení (ES) č. 1980/2000 stanoví, že se rovněž stanoví minimální a maximální výše poplatku a že poplatek za podání žádosti se sníží nejméně o 25 % v případě malých a středních podniků [2], jakož i v případě výrobců a poskytovatelů služeb z rozvojových zemí.
(4) Příloha V nařízení (ES) č. 1980/2000 stanoví, že roční poplatek se vypočítá v závislosti na ročním objemu prodeje výrobku, jemuž byla udělena ekoznačka, v rámci Společenství a že se stanoví minimální a maximální výše poplatku.
(5) Příloha V nařízení (ES) č. 1980/2000 stanoví, že v případě malých a středních podniků, jakož i výrobců a poskytovatelů služeb z rozvojových zemí se roční poplatek sníží nejméně o 25 %.
(6) Příloha V nařízení (ES) č. 1980/2000 stanoví, že žadatelům, kteří již získali certifikaci v rámci systému EMAS nebo podle normy ISO 14001, lze poskytnout další snížení ročního poplatku.
(7) Příloha V nařízení (ES) č. 1980/2000 stanoví, že podle článku 17 uvedeného nařízení mohou být poskytnuta další snížení poplatků.
(8) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 17 nařízení (ES) č. 1980/2000,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Žádost o udělení ekoznačky podléhá poplatku odpovídajícímu nákladům na zpracování žádosti.
2. Minimální poplatek za podání žádosti činí 300 EUR.
Maximální poplatek za podání žádosti činí 1300 EUR.
3. V případě malých a středních podniků, jakož i výrobců a poskytovatelů služeb z rozvojových zemí se poplatek za podání žádosti sníží o 25 %.
Obě snížení jsou kumulativní a použijí se jak pro minimální, tak pro maximální poplatek za podání žádosti.
Článek 2
1. Každý žadatel, kterému byla udělena ekoznačka, zaplatí roční poplatek za používání značky příslušnému subjektu, který ji udělil.
2. Období, na které se roční poplatek vztahuje, začíná dnem udělení ekoznačky žadateli.
3. Roční objem prodeje se vypočítává z cen ze závodu, pokud je výrobek, jemuž byla udělena ekoznačka, zboží.
Vypočítává se z dodací ceny, jedná-li se o služby.
4. Roční poplatek činí 0,15 % ročního objemu prodeje výrobku, jemuž byla udělena ekoznačka, v rámci Společenství.
5. Minimální roční poplatek činí 500 EUR na skupinu výrobků na žadatele.
Maximální roční poplatek činí 25000 EUR na skupinu výrobků na žadatele.
6. V případě malých a středních podniků, výrobců a poskytovatelů služeb z rozvojových zemí se poplatek za podání žádosti sníží o 25 %.
Obě snížení jsou kumulativní.
7. Roční poplatek se sníží o 15 % žadatelům, kteří již získali certifikaci v rámci systému EMAS a/nebo podle normy ISO 14001.
Toto snížení se poskytne za podmínky, že se žadatel ve své environmentální politice výslovně zaváže, že zajistí, aby jeho výrobky, jimž byla udělena ekoznačka, zcela splňovaly kritéria ekoznačky po celou dobu platnosti smlouvy, a že se tento závazek patřičně začlení do podrobných environmentálních cílů.
Žadatelé, kteří již získali certifikaci podle normy ISO 14001, každoročně prokazují provádění tohoto závazku.
Žadatelé, kteří již získali certifikaci v rámci systému EMAS, dodávají opis každoročně ověřovaného prohlášení z hlediska životního prostředí.
8. Příslušné subjekty mohou poskytnout snížení až o 25 % nejvýše prvním třem žadatelům z každého členského státu, kterým byla udělena ekoznačka pro danou skupinu výrobků.
9. Všechna výše uvedená snížení jsou kumulativní a použijí se jak pro minimální, tak pro maximální roční poplatek, celkově však nepřekročí 50 %.
10. Výrobky, jejichž polotovary již podléhaly ročnímu poplatku, podléhají pouze poplatku, který odpovídá ročnímu prodeji výrobků po odečtení hodnoty nákladů na tyto polotovary.
Článek 3
Ani poplatek za podání žádosti, ani roční poplatek nezahrnují náklady na zkoušky a ověření, které mohou být případně vyžadovány pro výrobky, které jsou předmětem žádostí.
Žadatel hradí náklady na tyto zkoušky a ověření sám.
Článek 4
Smlouvy o používání ekoznačky uzavřené před vstupem tohoto rozhodnutí v platnost mohou být na žádost držitele licence změněny tak, aby zohledňovaly ustanovení tohoto rozhodnutí.
Článek 5
Přijetí nebo přezkum skupin výrobků, jimž může být udělena ekoznačka Evropské unie, ze strany Společenství postupem podle článku 6 nařízení (ES) č. 1980/2000 mohou vést ke změnám provádění tohoto rozhodnutí, které stanoví náklady a poplatky pro zvláštní skupinu výrobků.
Tyto změny se výslovně stanoví v rozhodnutí o ekologických kritériích pro tuto zvláštní skupinu výrobků.
Článek 6
Zrušuje se rozhodnutí Komise 93/326/EHS ze dne 13. května 1993, kterým se vymezují informativní obecné zásady pro stanovení nákladů a poplatků spojených s ekoznačkou Společenství [3].
Článek 7
V průběhu dvou let může Komise přezkoumat a posoudit provádění tohoto rozhodnutí a případně navrhnout vhodné změny.
Článek 8
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 10. listopadu 2000
o vzorové smlouvě o podmínkách používání ekoznačky Společenství
(oznámeno pod číslem K(2000) 3278)
(Text s významem pro EHP)
(2000/729/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 175 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na nařízení (ES) č. 1980/2000 Evropského parlamentu a Rady ze dne 17. července 2000 o revidovaném systému Společenství pro udělování ekoznačky [1], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 9 nařízení (ES) č. 1980/2000 stanoví, že se přijme vzorová smlouva postupem podle článku 17.
(2) Nejen proto, aby se předešlo narušení hospodářské soutěže, ale i pro zajištění ochrany zájmů spotřebitelů a uživatelů, je vhodné, aby byly podmínky používání ekoznačky v rámci Společenství jednotné.
(3) Příslušné subjekty nicméně musí mít možnost začlenit do smlouvy doplňující ustanovení za předpokladu, že jsou slučitelná s nařízením (ES) č. 1980/2000.
(4) Je vhodné, aby smlouva obsahovala ustanovení o kontrole plnění stanovených závazků, aby se příslušný subjekt ujistil, že značka je udělována pouze výrobkům, které splňují cíle a zásady specifikované v článku 1 nařízení (ES) č. 1980/2000, jakož i podmínky smlouvy.
(5) Je dále vhodné, aby se v případě neplnění cílů a zásad uvedeného nařízení a podmínek smlouvy stanovila ustanovení pro pozastavení nebo odnětí oprávnění používat značku.
(6) Opatření vymezená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 17 nařízení (ES) č. 1980/2000,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Smlouva uzavřená mezi příslušným subjektem a žadatelem podle článku 9 nařízení (ES) č. 1980/2000 je vyhotovena podle vzoru uvedeného v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Aniž je dotčen článek 1, může příslušný subjekt do smlouvy začlenit doplňující ustanovení za předpokladu, že jsou slučitelná s nařízením (ES) 1980/2000.
Článek 3
Zrušuje se rozhodnutí Komise 93/517/EHS ze dne 15. září 1993 o vzorové smlouvě o podmínkách používání ekoznačky Společenství [2].
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 10. listopadu 2000,
kterým se zřizuje Výbor Evropské unie pro ekoznačku a stanovuje jeho jednací řád
(oznámeno pod číslem K(2000) 3280)
(Text s významem pro EHP)
(2000/730/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména čl. 175 odst. 1 této Smlouvy,
s ohledem na nařízení (ES) Evropského parlamentu a Rady č. 1980/2000 ze dne 17. července 2000 o revidovaném systému Společenství pro udělování ekoznačky [1], zejména na článek 13 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 13 nařízení (ES) č. 1980/2000 stanoví, že Komise zřídí Výbor Evropské unie pro ekoznačku (dále jen "VEUEZ") složený z příslušných subjektů uvedených v článku 14 a z konzultačního fóra uvedeného v článku 15.
(2) Článek 13 nařízení (ES) č. 1980/2000 stanoví, že Komise stanoví jednací řád VEUEZ postupem podle článku 17, přičemž vezme v úvahu procesní zásady stanovené v příloze IV.
(3) Článek 13 nařízení (ES) č. 1980/2000 stanoví, že VEUEZ přispívá zejména ke stanovování a přezkumu kritérií ekoznačky a požadavků na posuzování a ověřování.
(4) Článek 15 nařízení (ES) č. 1980/2000 stanoví, že Komise zajistí, že VEUEZ při provádění svých činností zajistí pro každou skupinu výrobků vyváženou účast všech zúčastněných stran, jako jsou průmyslové podniky a poskytovatelé služeb včetně malých a středních podniků, řemeslníci a jejich profesní organizace, odborové organizace, velkoobchodníci, maloobchodníci, dovozci, skupiny zabývající se ochranou životního prostředí a organizace spotřebitelů.
(5) Bod 5 odůvodnění nařízení (ES) č. 1980/2000 stanoví, že pro přijetí systému Společenství pro udělování ekoznačky veřejností je nezbytné, aby nevládní ekologické organizace společně s organizacemi spotřebitelů hrály významnou úlohu při vypracování a stanovení kritérií ekoznačky Společenství.
(6) Čl. 6 odst. 2 nařízení (ES) č. 1980/2000 stanoví, že Komise na žádost VEUEZ může zahájit postup pro stanovení ekologických kritérií.
(7) Čl. 6 odst. 2 nařízení (ES) č. 1980/2000 stanoví, že Komise pověří výbor, aby vypracoval a pravidelně přezkoumával kritéria ekoznačky a rovněž požadavky na posuzování a ověřování těchto kritérií používaných na danou skupinu výrobků a přijatých v rozsahu uvedeného nařízení.
(8) Čl. 6 odst. 3 nařízení (ES) č. 1980/2000 stanoví, že na základě pověření VEUEZ vypracuje návrh kritérií ekoznačky použitelných na danou skupinu výrobků a požadavky na posuzování a ověřování těchto kritérií, jež jsou stanovena v článku 4 a příloze IV uvedeného nařízení, přičemž v úvahu se vezmou výsledky studií proveditelnosti a průzkum trhu, úvahy o životním cyklu a rozbor zlepšení uvedený v příloze II uvedeného nařízení.
(9) Příloha IV bod 1 nařízení (ES) 1980/2000 stanoví, že pro stanovení kritérií ekoznačky pro každou skupinu výrobků se v rámci VEUEZ zřídí zvláštní ad hoc pracovní skupina zahrnující zúčastněné strany podle článku 15 a příslušné subjekty podle článku 14.
(10) Článek 5 nařízení (ES) č. 1980/2000 stanoví, že VEUEZ konzultuje s Komisí vypracování pracovního plánu pro ekoznačku Společenství.
(11) Článek 10 nařízení (ES) č. 1980/2000 stanoví, že členské státy a Komise ve spolupráci s členy VEUEZ propagují používání ekoznačky.
(12) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 17 nařízení (ES) č. 1980/2000,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Přijímají se pravidla, kterými se zřizuje Výbor Evropské unie pro ekoznačku, a stanovuje jeho jednací řád, jež jsou uvedené v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 10. listopadu 2000,
kterým se stanovuje jednací řád Konzultačního fóra revidovaného systému Společenství pro udělování ekoznačky
(oznámeno pod číslem K(2000) 3281)
(Text s významem pro EHP)
(2000/731/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 175 odst. 1 této Smlouvy,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1980/2000 ze dne 17. července 2000 o revidovaném systému Společenství pro udělování ekoznačky [1], a zejména na článek 15 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 13 nařízení (ES) č. 1980/2000 stanoví, že Komise zřídí Výbor Evropské unie pro ekoznačku ("dále jen VEUEZ") složený z příslušných subjektů uvedených v článku 14 a z konzultačního fóra uvedeného v článku 15.
(2) Článek 15 nařízení (ES) č. 1980/2000 stanoví, že Komise zajistí, že VEUEZ při provádění svých činností zaručí pro každou skupinu výrobků vyváženou účast všech zúčastněných stran, jako jsou průmyslové podniky a poskytovatelé služeb včetně malých a středních podniků, řemeslníci a jejich profesní organizace, odborové organizace, velkoobchodníci, maloobchodníci, dovozci, skupiny zabývající se ochranou životního prostředí a organizace spotřebitelů.
(3) Článek 15 nařízení (ES) č. 1980/2000 stanoví, že se tyto strany se budou setkávat na konzultačním fóru.
(4) Článek 15 nařízení (ES) 1980/2000 stanoví, že jednací řád konzultačního fóra stanoví Komise postupem podle článku 17.
(5) Aby veřejnost přijala systém Společenství udělování ekoznačky, pátý bod odůvodnění nařízení (ES) 1980/2000 stanoví, že je nezbytné, aby nevládní ekologické organizace společně s organizacemi spotřebitelů hrály významnou úlohu při vypracování a stanovení kritérií ekoznačky Společenství.
(6) odstavec 1 přílohy IV nařízení (ES) 1980/2000 stanoví, že pro stanovení kritérií ekoznačky pro každou skupinu výrobků se v rámci VEUEZ zřídí zvláštní ad hoc pracovní skupina zahrnující zúčastněné strany podle článku 15 a příslušné subjekty podle článku 14.
(7) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 17 nařízení (ES) č. 1980/2000,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Přijímá se jednací řád konzultačního fóra stanovený v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Zrušuje se rozhodnutí Komise ze dne 18. listopadu 1992, kterým se stanovuje jednací řád konzultačního fóra systému Společenství udělování ekoznačky [2].
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 20. listopadu 2000,
kterým se mění rozhodnutí 1999/70/ES o schválení externích auditorů národních centrálních bank
(2000/737/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 122 odst. 2,
s ohledem na statut Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky, a zejména na článek 27.1 tohoto statutu,
s ohledem na doporučení Evropské centrální banky (dále jen "ECB") ze dne 5. října 2000,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Účetnictví ECB a národních centrálních bank mají přezkoumávat nezávislí externí auditoři doporučení Radou guvernérů a schválení Radou Evropské unie.
(2) S ohledem na rozhodnutí 2000/427/ES [1] se zrušuje pro Řecko výjimka uvedená ve čtvrtém bodu odůvodnění rozhodnutí 98/317/ES [2] od 1. ledna 2001, neboť Řecko splňuje nezbytné předpoklady pro zavedení jednotné měny ke dni 1. ledna 2001.
(3) Po zrušení výjimky pro Řecko doporučila Rada guvernérů ECB Radě Evropské unie, aby za externí auditory Trapeza tis Ellados od účetního roku 2001 schválila Ernst & Young (Hellas) Certified Auditors SA a pana Charalamba Stathakise, registrovaného a schváleného auditora.
(4) Je vhodné řídit se doporučením Rady guvernérů a odpovídajícím způsobem změnit rozhodnutí 1999/70/ES [3],
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V článku 1 rozhodnutí 1999/70/ES se doplňuje nový odstavec, který zní:
"12. Ernst & Young (Hellas) Certified Auditors SA a pan Charalambos Stathakis, registrovaný a schválený auditor, se schvalují jako externí auditoři Trapeza tis Ellados od účetního období 2001."
Článek 2
Toto rozhodnutí bude oznámeno ECB.
Článek 3
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Komise
ze dne 17. listopadu 2000
o dotazníku pro zprávy členských států o provádění směrnice 1999/31/ES o skládkách odpadů
(oznámeno pod číslem K(2000) 3318)
(2000/738/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 1999/31/ES ze dne 26. dubna 1999 o skládkách odpadů [1], a zejména na článek 15,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 15 směrnice 1999/31/ES vyžaduje, aby členské státy zaslaly Komisi zprávu o uplatňování uvedené směrnice.
(2) Tato zpráva musí být vypracována na základě dotazníku nebo osnovy připravené Komisí postupem podle článku 6 směrnice Rady 91/692/EHS [2].
(3) První zpráva zahrne období od 16. července 2001 do roku 2003.
(4) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 6 směrnice 91/692/EHS,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Přijímá se dotazník uvedený v příloze.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 16. listopadu 2000
o uzavření Dohody o vědeckotechnické spolupráci mezi Evropským společenstvím a vládou Ruské federace
(2000/742/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 170 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou a s čl. 300 odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropské společenství a Ruská federace provádějí specifické výzkumné programy v oblastech společného zájmu.
(2) Ruská federace na jedné straně a Evropské společenství a jeho členské státy na straně druhé podepsaly Dohodu o partnerství a spolupráci [3], která v článku 62 umožňuje sjednat "specifická ustanovení" v oblasti vědy a techniky.
(3) Rada rozhodnutím ze dne 10. listopadu 1997 pověřila Komisi sjednáním Dohody o vědeckotechnické spolupráci mezi Evropským společenstvím a vládou Ruské federace na období pátého rámcového programu stanoveného rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 182/1999/ES [4].
(4) Dohoda o spolupráci v oblasti vědy a techniky mezi Evropským společenstvím a vládou Ruské federace by měla být schválena a podepsána,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda o vědeckotechnické spolupráci mezi Evropským společenstvím a vládou Ruské federace se schvaluje jménem Společenství.
Znění této dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady provede jménem Společenství oznámení stanovené v článku 12 dohody [5].
Rozhodnutí Rady
ze dne 27. listopadu 2000,
kterým se stanoví akční program Společenství pro boj proti diskriminaci (2001 až 2006)
(2000/750/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 13 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
po poradě s Hospodářským a sociálním výborem [2],
po poradě s Výborem regionů [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská unie je založena na zásadách svobody, demokracie, dodržování lidských práv a základních svobod a právního státu, zásadách, které jsou společné členským státům.
V souladu se Smlouvou o Evropské unii Unie ctí základní práva zaručená Evropskou úmluvou o ochraně lidských práv a základních svobod a ta, jež vyplývají z ústavních tradic společných členským státům, jako obecné zásady práva Společenství.
(2) Evropský parlament důrazně a opakovaně vyzýval Evropskou unii, aby vytvořila a posílila svou politiku v oblasti rovného zacházení a rovných příležitostí s přihlédnutím ke všem důvodům diskriminace.
(3) Evropská unie odmítá všechny teorie, které se snaží dokládat existenci různých lidských ras.
Používání slova "rasa" v tomto rozhodnutí neznamená v žádném případě přijetí takových teorií.
(4) Při provádění tohoto programu Společenství v souladu se Smlouvou usiluje o odstranění nerovností a o podporu rovnosti mužů a žen, zejména proto, že ženy jsou často obětmi několikanásobné diskriminace.
(5) Jednotlivé formy diskriminace nelze hodnotit podle jejich významu: všechny jsou stejně nepřijatelné.
Cílem tohoto programu je výměna zkušeností s již existujícími osvědčenými postupy v jednotlivých členských státech a podpora vytváření nových postupů a politik pro boj proti diskriminaci včetně několikanásobné diskriminace.
Toto rozhodnutí může přispět k vytvoření celkové strategie pro potírání všech forem diskriminace, kterou je třeba nadále souběžně rozvíjet.
(6) Zkušenosti s akcemi na úrovni Společenství, zejména v oblasti rovnosti pohlaví, ukazují, že boj proti diskriminaci vyžaduje v praxi použití souborů opatření, především legislativních nástrojů a konkrétních akcí, která se vzájemně posilují.
Obdobné ponaučení lze získat i ze zkušenosti s bojem proti diskriminaci na základě rasového a etnického původu a zdravotního postižení.
(7) Tento program by se měl zabývat všemi důvody diskriminace s výjimkou diskriminace na základě pohlaví, která je předmětem zvláštní akce Společenství.
Diskriminace založená na různých důvodech může mít obdobné znaky a lze proti ní bojovat obdobnými prostředky.
Zkušenosti získané během mnoha let při potírání diskriminace založené na určitých důvodech, včetně diskriminace na základě pohlaví, je možné využít při boji proti diskriminaci z jiných důvodů.
Je však třeba přihlédnout ke zvláštnostem jednotlivých forem diskriminace.
Proto je třeba přihlížet ke zvláštním potřebám zdravotně postižených osob v oblasti přístupu k činnostem a k výsledkům.
(8) Program je třeba otevřít všem veřejným a soukromým subjektům a orgánům zapojeným do boje proti diskriminaci.
V této souvislosti je třeba přihlížet ke zkušenostem a odborným znalostem místních a vnitrostátních nevládních organizací.
(9) Mnoho nevládních organizací na evropské úrovni má zkušenosti a odborné znalosti v oblasti boje proti diskriminaci a vystupují na evropské úrovni na obranu diskriminovaných osob.
Mohou proto významným způsobem přispět k lepšímu pochopení jednotlivých forem a účinků diskriminace a zajistit, aby vypracování, provádění a sledování programu přihlížely ke zkušenostem obětí diskriminace.
Společenství v minulosti poskytovalo základní finanční prostředky různým organizacím činným v oblasti diskriminace; proto základní financování účinně působících nevládních organizací může být cenným nástrojem při boji proti diskriminaci.
(10) Opatření nezbytná pro provádění tohoto rozhodnutí budou přijímána v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [4].
(11) Má-li mít akce Společenství vyšší přidanou hodnotu, musí Komise ve spolupráci s členskými státy zajistit, aby opatření na všech úrovních prováděná na základě tohoto rozhodnutí a jiných politik, nástrojů a akcí Společenství v této oblasti, zejména opatření v rámci Evropského sociálního fondu v oblasti vzdělávání a školení a rovných příležitostí pro muže a ženy a opatření na podporu společenského zapojení, byla soudržná a navzájem se doplňovala.
Zároveň je třeba zajistit soudržnost a vzájemné doplňování s odpovídajícími činnostmi Evropského střediska pro sledování rasismu a xenofobie.
(12) Dohoda o Evropském hospodářském prostoru (Dohoda o EHP) stanoví užší spolupráci v sociální oblasti mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a mezi zeměmi Evropského sdružení volného obchodu zapojenými v Evropském hospodářském prostoru (ESVO/EHP) na straně druhé.
Je však třeba přijmout opatření, aby se tento program otevřel účasti kandidátských zemí střední a východní Evropy v souladu s podmínkami stanovenými v evropských dohodách, jejich dodatkových protokolech a v rozhodnutích příslušných rad přidružení; pro Kypr, Maltu a Turecko by tato účast měla být financována dodatečnými prostředky podle postupů, jež je třeba s těmito zeměmi dohodnout.
(13) V tomto rozhodnutí je uvedena finanční referenční částka ve smyslu bodu 34 interinstitucionální dohody ze dne 6. května 1999 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí [5] pro celou dobu trvání programu, aniž by byly dotčeny pravomoci rozpočtového orgánu vymezené ve Smlouvě.
(14) Komise a členské státy musí usilovat o to, aby veškeré texty, hlavní směry a výzvy k podávání návrhů zveřejněné na základě tohoto programu byly sepsány jasným, jednoduchým a přístupným způsobem.
(15) Je třeba přihlížet k tomu, že je případně nezbytné poskytovat zvláštní pomoc při překonávání překážek některých osob pro jejich zapojení do tohoto programu.
(16) Pro úspěch jakékoli akce Společenství je nezbytné sledovat a hodnotit výsledky ve vztahu ke stanoveným cílům.
(17) V souladu se zásadou subsidiarity uvedenou v článku 5 Smlouvy nemůže být cíle navrhovaného programu, jímž chce Společenství přispět k boji proti diskriminaci, dosaženo uspokojivě na úrovni členských států, neboť k jejich dosažení je zejména nutná mnohostranná spolupráce, mezinárodní výměna informací a šíření osvědčených postupů na úrovni Společenství.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto rozhodnutí rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Vytvoření programu
Tímto rozhodnutím se vytváří pro období od 1. ledna 20001 do 31. prosince 2006 akční program Společenství na podporu opatření pro boj proti přímé i nepřímé diskriminaci na základě rasového nebo etnického původu, náboženského vyznání nebo světového názoru, zdravotního postižení, věku nebo sexuální orientace (dále jen "program").
Článek 2
Cíle
V mezích pravomocí Společenství program podporuje a doplňuje úsilí na úrovni Společenství a členských států zaměřené na podporu opatření pro předcházení jednoduché nebo několikanásobné diskriminaci a pro boj proti ní, s ohledem na případný budoucí legislativní vývoj.
Program sleduje tyto cíle:
a) pomoci pochopení otázek souvisejících s diskriminací zlepšením znalostí o tomto jevu a zhodnocením účinnosti politik a praxe;
b) rozvíjet schopnost účinně předcházet diskriminaci a bojovat proti ní, zejména posilováním prostředků umožňujících organizacím jednat a podporou výměny informací a osvědčených postupů i spolupráce a vytvořením sítě na evropské úrovni, s přihlédnutím ke zvláštnostem jednotlivých forem diskriminace;
c) podporovat a šířit hodnoty a zvyklosti, které jsou základem boje proti diskriminaci, včetně opatření zvyšujících povědomí o této záležitosti.
Článek 3
Akce Společenství
1. K dosažení cílů stanovených v článku 2 lze na mezinárodní úrovni provádět tyto akce:
a) analýza faktorů souvisejících s diskriminací, zejména prováděním studií a zaváděním kvalitativních a kvantitativních ukazatelů a standardů odpovídajících vnitrostátnímu právu a zvyklostem; hodnocení účinnosti a vlivu protidiskriminačních právních předpisů a zvyklostí spolu s účinným rozšiřováním výsledků;
b) mezinárodní spolupráce a podpora zapojení aktivních partnerů v oblasti předcházení diskriminaci a boje proti ní včetně nevládních organizací do sítě na evropské úrovni;
c) zvyšování povědomí, zejména s cílem zdůraznit evropský rozměr boje proti diskriminaci a zveřejňování výsledků programu, zvláště prostřednictvím sdělení, publikací, kampaní a akcí.
2. Způsoby provádění akcí Společenství podle odstavce 1 jsou uvedeny v příloze.
Článek 4
Provádění programu a spolupráce s členskými státy
1. Komise
a) zajistí provádění akcí Společenství na základě programu v souladu s přílohou;
b) udržuje s představiteli nevládních organizací a sociálními partnery na evropské úrovni pravidelnou výměnu názorů ke koncepci, provádění a sledování programu a odpovídajícím politickým orientacím.
Za tímto účelem zpřístupní Komise užitečné informace nevládním organizacím a sociálním partnerům.
Komise uvědomí o těchto názorech výbor zřízený podle článku 6.
2. Komise ve spolupráci s členskými státy přijme opatření nezbytná, aby
a) podpořila účast všech dotčených stran včetně nevládních organizací všech velikostí na tomto programu;
b) podpořila aktivní partnerství a dialog mezi všemi účastníky programu, mimo jiné s cílem podporovat integrovaný a koordinovaný přístup k boji proti diskriminaci;
c) zajistila rozšiřování výsledků akcí prováděných v rámci programu;
d) poskytovala srozumitelné informace a zajistila odpovídající publicitu a sledování akcí podporovaných v rámci programu.
Článek 5
Prováděcí opatření
1. Opatření nezbytná pro provádění tohoto rozhodnutí týkající se níže uvedených oblastí jsou přijímána správním postupem podle čl. 6 odst. 2:
a) obecné zásady pro provádění programu;
b) roční plán práce pro provádění akcí v rámci programu včetně možnosti upravit nebo doplnit témata programu;
c) finanční podpora poskytovaná Společenstvím;
d) roční rozpočet a rozdělení prostředků mezi jednotlivé akce programu;
e) způsoby výběru akcí a organizací podporovaných Společenstvím a návrh seznamu akcí a organizací předložený Komisí pro takovou podporu;
f) kriteria pro sledování a hodnocení programu, a zejména jeho efektivity nákladů, a způsoby šíření a převodu výsledků.
2. Pro všechny ostatní otázky jsou opatření nezbytná pro provádění tohoto rozhodnutí přijímána poradním postupem podle čl. 6 odst. 3.
Článek 6
Výbor
1. Komisi je nápomocen výbor.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je dva měsíce.
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 3 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
4. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 7
Spolupráce s ostatními výbory
S cílem zajistit soudržnost programu s ostatními opatřeními uvedenými v článku 8 a jejich vzájemné doplňování Komise pravidelně informuje výbor o jiných akcích Společenství, které přispívají k potírání diskriminace.
Je-li to vhodné, zajistí Komise pravidelnou a organizovanou spolupráci mezi tímto výborem a výbory pro sledování zřízenými pro ostatní příbuzné politiky, nástroje a akce.
Článek 8
Soudržnost a vzájemné doplňování
1. Komise zajistí ve spolupráci s členskými státy celkovou soudržnost s ostatními politikami, nástroji a akcemi Unie a Společenství, zejména zavedením vhodných mechanismů umožňujících koordinaci činností programu s příbuznými činnostmi, které se týkají výzkumu, zaměstnávání, rovnosti žen a mužů, sociálního začlenění, kultury, vzdělávání, školení a politiky pro mládež, a s činnostmi v oblasti vnějších vztahů Společenství.
2. Komise a členské státy zajistí soudržnost a vzájemné doplňování akcí prováděných podle tohoto programu a jiných příbuzných akcí Unie a Společenství, zvláště akcí v rámci strukturálních fondů a iniciativy Společenství nazvané Equal.
3. Členské státy usilují co nejvíce o zajištění soudržnosti a vzájemného doplňování činností v rámci tohoto programu s činnostmi prováděnými na státní, regionální a místní úrovni.
Článek 9
Účast zemí ESVO/EHP, přidružených zemí střední a východní Evropy, Kypru, Malty a Turecka
Program je otevřen k účasti
a) zemí ESVO/EHP v souladu s podmínkami stanovenými v Dohodě o EHP;
b) kandidátských zemí střední a východní Evropy v souladu s podmínkami stanovenými v evropských dohodách, jejich dodatkových protokolech a v rozhodnutích příslušných rad přidružení;
c) Kypru, Malty a Turecka, jejichž účast bude financována dodatečnými prostředky podle postupů, jež budou s těmito zeměmi dohodnuty.
Článek 10
Financování
1. Finanční referenční částka pro provádění programu v období 2001 až 2006 činí 98,4 milionu EUR.
2. Roční příspěvky schvaluje rozpočtový orgán v mezích finančního výhledu.
Článek 11
Sledování a hodnocení
1. Komise zajistí pravidelné sledování programu ve spolupráci s členskými státy postupy podle čl. 6 odst. 2 nebo čl. 6 odst. 3.
2. Komise hodnotí program za pomoci nezávislých odborníků.
Toto hodnocení se týká relevance, účinnosti a efektivitou nákladů u akcí prováděných s ohledem na cíle uvedené v článku 2.
Hodnocení rovněž zkoumá dopad programu jako celku.
Hodnocení rovněž zkoumá, jak se vzájemně doplňují akce prováděné v rámci programu a akce prováděné na základě jiných politik, nástrojů a akcí Společenství.
3. Komise předloží Evropskému parlamentu, Radě, Hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů hodnoticí zprávu o provádění programu do 31. prosince 2005.
Článek 12
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem zveřejnění
Rozhodnutí Rady
ze dne 30. listopadu 2000
o odtajnění některých částí Společné příručky, kterou přijal výkonný výbor zřízený prováděcí úmluvou k Schengenské dohodě ze dne 14. června 1985
(2000/751/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 207 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Výkonný výbor zřízený prováděcí úmluvou k Schengenské dohodě ze dne 14. června 1985, který byl nahrazen Radou v souladu s článkem 2 schengenského protokolu, označil svými rozhodnutími ze dne 14. prosince 1993 [SCH/Com-ex (93) 22 rev] a ze dne 23. června 1998 [SCH/Com-ex (98) 17] za důvěrná všechna ustanovení Společné příručky, jejíž poslední znění bylo přijato rozhodnutím zmíněného výkonného výboru dne 28. dubna 1999 [SCH/Com-ex (99) 13].
(2) Společná příručka a rozhodnutí výkonného výboru o jejím utajení jsou součástí schengenského acquis vymezeného v rozhodnutí Rady 1999/435/ES [1].
(3) Některé části Společné příručky včetně ustanovení, která odpovídají neutajovaným ustanovením Společné konzulární instrukce, by měly být odtajněny,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Část I a přílohy 1, 2, 3, 4, 5, 5a, 6, 6a, 7, 8, 8a, 9, 10, 11, 12, 13, 14 a 14a Společné příručky se odtajňují.
Článek 2
Odtajněné části Společné příručky se zveřejní
Rozhodnutí Komise
ze dne 24. listopadu 2000,
kterým se mění rozhodnutí 93/195/EHS o veterinárních předpisech a veterinárních osvědčeních pro zpětný dovoz evidovaných koní určených pro dostihy, soutěže a kulturní akce po jejich dočasném vývozu
(oznámeno pod číslem K(2000) 3552)
(Text s významem pro EHP)
(2000/754/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/426/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních předpisech pro přesun koňovitých a jejich dovoz ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl. 19 bod ii) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s rozhodnutím Komise 93/195/EHS [2] naposledy pozměněným rozhodnutím 2000/209/ES [3] je zpětný dovoz evidovaných koní určených pro dostihy, soutěže a kulturní akce po dočasném vývozu omezen na koně, kteří ve třetí zemi pobývali méně než 30 dní.
(2) Aby se koním pocházejícím ze Společenství usnadnila účast na Japonském poháru a na Hongkongských mezinárodních dostizích, mělo by toto období být prodlouženo na méně než 90 dní.
(3) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 93/195/EHS se mění takto:
1. V článku 1 se vkládá šestá odrážka, která zní:
"— zúčastnili se Japonského poháru a Hongkongských mezinárodních dostihů a splňují požadavky dané veterinárním osvědčením v souladu se vzorem uvedeným v příloze VI tohoto rozhodnutí."
2. Příloha tohoto rozhodnutí se vkládá jako příloha VI.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 16. listopadu 2000
o specifikaci projektů společného zájmu stanovených v oblasti transevropských energetických sítí rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 1254/96/ES
(oznámeno pod číslem K(2000) 2683)
(Text s významem pro EHP)
(2000/761/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1254/96/ES ze dne 5. června 1996, kterým se stanoví řada hlavních směrů pro transevropské energetické sítě [1], naposledy pozměněné rozhodnutím č. 1741/1999/ES [2], a zejména na čl. 6 odst. 4 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Projekty společného zájmu stanovené rozhodnutím č. 1254/96/ES by měly být upřesněny uvedením místa a v případě potřeby udáním jejich hlavních charakteristik.
(2) Rozhodnutím 97/548/ES [3] stanovila Komise specifikace projektů společného zájmu stanovených rozhodnutím č. 1254/96/ES.
(3) Vzhledem k tomu, že projekty společného zájmu se vyvíjejí a na základě změn rozhodnutí č. 1254/96/ES byly zahájeny nové projekty společného zájmu, tato specifikace by měla být odpovídajícím způsobem přizpůsobena.
Proto je účelné rozhodnutí 97/548/ES nahradit.
(4) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 9 rozhodnutí č. 1254/96/ES,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Specifikace projektů společného zájmu stanovených rozhodnutím č. 1254/96/ES jsou stanoveny v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Zrušuje se rozhodnutí 97/548/ES.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 30. listopadu 2000
o schválení programů eradikace a sledování chorob zvířat a prevence zoonóz předložených členskými státy na rok 2001
(oznámeno pod číslem K(2000) 3639)
(2000/774/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [1] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1258/1999 [2], a zejména na články 24, 29 a 32 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí 90/424/EHS stanoví možnost finanční účasti Společenství na eradikaci a dozoru chorob zvířat a možnost kontrol zaměřených na prevenci zoonóz.
(2) Členské státy předložily programy eradikace chorob zvířat a prevence zoonóz ve svých zemích.
(3) Po vyhodnocení programů bylo zjištěno, že splňují kritéria Společenství na eradikaci těchto chorob v souladu s rozhodnutím Rady 90/638/EHS ze dne 27. listopadu 1990 o stanovení kritérií Společenství pro eradikaci a sledování některých chorob zvířat [3] naposledy pozměněným směrnicí 92/65/EHS [4].
(4) Tyto programy jsou na seznamu prioritních programů eradikace a dozoru chorob zvířat a kontrol zaměřených na prevenci zoonóz, které jsou způsobilé pro finanční účast Společenství v roce 2001 vytvořeného rozhodnutím Komise 2000/640/ES [5].
(5) S ohledem na význam programů pro dosažení cílů Společenství v oblasti zdraví zvířat a lidí je vhodné stanovit finanční účast Společenství ve výši 50 % nákladů, které příslušným členským státům vzniknou v souvislosti s opatřeními uvedenými v tomto rozhodnutí, až do maximální výše pro každý program.
(6) Podle čl. 3 odst. 2 nařízení (ES) č. 1258/1999 jsou veterinární a fytosanitární opatření přijatá v souladu s pravidly Společenství financována v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu; pro účely finančního řízení se uplatní články 8 a 9 nařízení (ES) č. 1258/1999.
(7) Finanční příspěvek Společenství se udělí, pokud budou plánované akce účinně provedeny a úřady předloží veškeré nezbytné údaje ve stanovené lhůtě.
(8) Schválení některých programů není dotčeno rozhodnutí Komise o pravidlech pro eradikaci těchto chorob na základě vědeckého doporučení.
(9) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Obsah
Kapitola I _BAR_ Vzteklina _BAR_ články 1 až 7 _BAR_
Kapitola I
Vzteklina
Článek 1
1. Program eradikace vztekliny předložený Rakouskem je schválen pro období od 1. ledna do 31. prosince 2001.
2. Finanční účast Společenství činí 50 % nákladů Rakouska na nákup a distribuci očkovací látky a návnad do maximální výše 200000 EUR.
Článek 2
1. Program eradikace vztekliny předložený Belgií je schválen pro období od 1. ledna do 31. prosince 2001.
2. Finanční účast Společenství činí 50 % nákladů Belgie na nákup a distribuci očkovací látky a návnad do maximální výše 160000 EUR.
Článek 3
1. Program eradikace vztekliny předložený Finskem je schválen pro období od 1. ledna do 31. prosince 2001.
2. Finanční účast Společenství činí 50 % nákladů Finska na nákup a distribuci očkovací látky a návnad do maximální výše 100000 EUR.
Článek 4
1. Program eradikace vztekliny předložený Francií je schválen pro období od 1. ledna do 31. prosince 2001.
2. Finanční účast Společenství činí 50 % nákladů Francie na nákup a distribuci očkovací látky a návnad do maximální výše 200000 EUR.
Článek 5
1. Program eradikace vztekliny předložený Německem je schválen pro období od 1. ledna do 31. prosince 2001.
2. Finanční účast Společenství činí 50 % nákladů Německa na nákup a distribuci očkovací látky a návnad do maximální výše 1800000 EUR.
Článek 6
1. Program eradikace vztekliny předložený Itálií je schválen pro období od 1. ledna do 31. prosince 2001.
2. Finanční účast Společenství činí 50 % nákladů Itálie na nákup a distribuci očkovací látky a návnad do maximální výše 15000 EUR.
Článek 7
1. Program eradikace vztekliny předložený Lucemburskem je schválen pro období od 1. ledna do 31. prosince 2001.
2. Finanční účast Společenství činí 50 % nákladů Lucemburska na nákup a distribuci očkovací látky a návnad do maximální výše 70000 EUR.
Kapitola II
Brucelóza skotu
Článek 8
1. Program eradikace brucelózy skotu předložený Francií je schválen pro období od 1. ledna do 31. prosince 2001.
2. Finanční účast Společenství činí 50 % nákladů, které Francii vzniknou v rámci odškodnění vlastníků za porážku zvířat, do maximální výše 500000 EUR.
Článek 9
1. Program eradikace brucelózy skotu předložený Řeckem je schválen pro období od 1. ledna do 31. prosince 2001.
2. Finanční účast Společenství činí 50 % nákladů, které Řecku vzniknou v rámci odškodnění vlastníků za porážku zvířat, do maximální výše 500000 EUR.
Článek 10
1. Program eradikace brucelózy skotu předložený Irskem je schválen pro období od 1. ledna do 31. prosince 2001.
2. Finanční účast Společenství činí 50 % nákladů, které Irsku vzniknou v rámci odškodnění vlastníků za porážku zvířat, do maximální výše 5000000 EUR.
Článek 11
1. Program eradikace brucelózy skotu předložený Itálií je schválen pro období od 1. ledna do 31. prosince 2001.
2. Finanční účast Společenství činí 50 % nákladů, které Itálii vzniknou v rámci odškodnění vlastníků za porážku zvířat, do maximální výše 1500000 EUR.
Článek 12
1. Program eradikace brucelózy skotu předložený Portugalskem je schválen pro období od 1. ledna do 31. prosince 2001.
2. Finanční účast Společenství činí 50 % nákladů, které Portugalsku vzniknou v rámci odškodnění vlastníků za porážku zvířat, do maximální výše 2200000 EUR.
Článek 13
1. Program eradikace brucelózy skotu předložený Španělskem je schválen pro období od 1. ledna do 31. prosince 2001.
2. Finanční účast Společenství činí 50 % nákladů, které Španělsku vzniknou v rámci odškodnění vlastníků za porážku zvířat, do maximální výše 2900000 EUR.
Článek 14
1. Program eradikace brucelózy skotu předložený Spojeným královstvím/Severním Irskem je schválen pro období od 1. ledna do 31. prosince 2001.
2. Finanční účast Společenství činí 50 % nákladů, které Spojenému království a Severnímu Irsku vzniknou v rámci odškodnění vlastníků za porážku zvířat, do maximální výše 700000 EUR.
Kapitola III
Tuberkulóza skotu
Článek 15
1. Program eradikace tuberkulózy skotu předložený Řeckem je schválen pro období od 1. ledna do 31. prosince 2001.
2. Finanční účast Společenství činí 50 % nákladů, které Řecku vzniknou v rámci odškodnění vlastníků za porážku zvířat, do maximální výše 100000 EUR.
Článek 16
1. Program eradikace tuberkulózy skotu předložený Irskem je schválen pro období od 1. ledna do 31. prosince 2001.
2. Finanční účast Společenství činí 50 % nákladů, které Irsku vzniknou v rámci nákupu tuberkulinu, do maximální výše 770000 EUR.
Článek 17
1. Program eradikace tuberkulózy skotu předložený Itálií je schválen pro období od 1. ledna do 31. prosince 2001.
2. Finanční účast Společenství činí 50 % nákladů, které Itálii vzniknou v rámci odškodnění vlastníků za porážku zvířat, do maximální výše 700000 EUR.
Článek 18
1. Program eradikace tuberkulózy skotu předložený Portugalskem je schválen pro období od 1. ledna do 31. prosince 2001.
2. Finanční účast Společenství činí 50 % nákladů, které Portugalsku vzniknou v rámci odškodnění vlastníků za porážku zvířat, do maximální výše 100000 EUR.
Článek 19
1. Program eradikace tuberkulózy skotu předložený Španělskem je schválen pro období od 1. ledna do 31. prosince 2001.
2. Finanční účast Společenství činí 50 % nákladů, které Španělsku vzniknou v rámci odškodnění vlastníků za porážku zvířat, do maximální výše 5800000 EUR.
Článek 20
1. Program eradikace tuberkulózy skotu předložený Spojeným královstvím/Severním Irskem je schválen pro období od 1. ledna do 31. prosince 2001.
2. Finanční účast Společenství činí 50 % nákladů, které Spojenému království/Severnímu Irsku vzniknou v rámci nákupu tuberkulinu, do maximální výše 65000 EUR.
Kapitola IV
Enzootická leukóza skotu
Článek 21
1. Program eradikace enzootické leukózy skotu předložený Itálií je schválen pro období od 1. ledna do 31. prosince 2001.
2. Finanční účast Společenství činí 50 % nákladů, které Itálii vzniknou v rámci odškodnění vlastníků za porážku zvířat, do maximální výše 200000 EUR.
Článek 22
1. Program eradikace enzootické leukózy skotu předložený Portugalskem je schválen pro období od 1. ledna do 31. prosince 2001.
2. Finanční účast Společenství činí 50 % nákladů, které Portugalsku vzniknou v rámci odškodnění vlastníků za porážku zvířat, do maximální výše 2000000 EUR.
Kapitola V
Plicní nákaza skotu
Článek 23
1. Program eradikace plicní nákazy skotu předložený Portugalskem je schválen pro období od 1. ledna do 31. prosince 2001.
2. Finanční účast Společenství činí 50 % nákladů, které Portugalsku vzniknou v rámci odškodnění vlastníků za porážku zvířat, do maximální výše 110000 EUR.
Kapitola VI
Brucelóza ovcí a koz
Článek 24
1. Program eradikace brucelózy ovcí a koz předložený Francií je schválen pro období od 1. ledna do 31. prosince 2001.
2. Finanční účast Společenství činí 50 % nákladů, které Francii vzniknou s ohledem na laboratorní rozbory a v rámci odškodnění vlastníků za porážku zvířat, do maximální výše 350000 EUR.
Článek 25
1. Program eradikace brucelózy ovcí a koz předložený Řeckem je schválen pro období od 1. ledna do 31. prosince 2001.
2. Finanční účast Společenství činí 50 % nákladů, které Řecku vzniknou, do maximální výše 900000 EUR, a to na:
- nákup očkovací látky,
- laboratorní rozbory,
- platy smluvních veterinárních lékařů, kteří budou zaměstnáni v rámci daného programu,
- odškodnění vlastníků za porážku zvířat.
Článek 26
1. Program eradikace brucelózy ovcí a koz předložený Itálií je schválen pro období od 1. ledna do 31. prosince 2001.
2. Finanční účast Společenství činí 50 % nákladů, které Itálii vzniknou s ohledem na nákup očkovací látky pro použití na Sicílii, na laboratorní rozbory a v rámci odškodnění vlastníků za porážku zvířat na celém území Itálie, do maximální výše 2500000 EUR.
Článek 27
1. Program eradikace brucelózy ovcí a koz předložený Portugalskem je schválen pro období od 1. ledna do 31. prosince 2001.
2. Finanční účast Společenství činí 50 % nákladů, které Portugalsku vzniknou s ohledem na laboratorní rozbory a nákup očkovací látky a v rámci odškodnění vlastníků za porážku zvířat, do maximální výše 2000000 EUR.
Článek 28
1. Program eradikace brucelózy ovcí a koz předložený Španělskem je schválen pro období od 1. ledna do 31. prosince 2001.
2. Finanční účast Společenství činí 50 % nákladů, které Španělsku vzniknou s ohledem na laboratorní rozbory a v rámci odškodnění vlastníků za porážku zvířat, do maximální výše 5700000 EUR.
Článek 28a
Pro programy uvedené v článcích 24 až 28 jsou náklady na laboratorní rozbory hrazeny do maximální výše 0,3 EUR za test bengálskou červení, 0,6 EUR za test reakce vazby komplementu a 0,1 EUR za dávku očkovací látky.
Kapitola VII
Klusavka
Článek 29
1. Program sledování klusavky předložený Rakouskem je schválen na období od 1. ledna do 31. prosince 2001.
2. Finanční účast Společenství činí 50 % nákladů, které Rakousku vzniknou s ohledem na rozbory, do maximální výše 5000 EUR.
Článek 30
1. Program sledování a eradikace klusavky předložený Belgií je schválen na období od 1. ledna do 31. prosince 2001.
2. Finanční účast Společenství činí 50 % nákladů, které Belgii vzniknou s ohledem na rozbory a v rámci odškodnění vlastníků za porážku zvířat, do maximální výše 50000 EUR.
Článek 31
1. Program sledování a eradikace klusavky předložený Francií je schválen na období od 1. ledna do 31. prosince 2001.
2. Finanční účast Společenství činí 50 % nákladů, které Francii vzniknou s ohledem na rozbory a v rámci odškodnění vlastníků za porážku zvířat, do maximální výše 200000 EUR.
Článek 32
1. Program sledování a eradikace klusavky předložený Řeckem je schválen na období od 1. ledna do 31. prosince 2001.
2. Finanční účast Společenství činí 50 % nákladů, které Řecku vzniknou s ohledem na rozbory a v rámci odškodnění vlastníků za porážku zvířat, do maximální výše 100000 EUR.
Článek 33
1. Program sledování klusavky předložený Irskem je schválen na období od 1. ledna do 31. prosince 2001.
2. Finanční účast Společenství činí 50 % nákladů, které Irsku vzniknou s ohledem na rozbory náhodně vybraných vzorků ze starších bahnic při porážce, do maximální výše 200000 EUR.
Článek 34
1. Program eradikace klusavky předložený Itálií je schválen na období od 1. ledna do 31. prosince 2001.
2. Finanční účast Společenství činí 50 % nákladů, které Itálii vzniknou v rámci odškodnění vlastníků za porážku zvířat, do maximální výše 100000 EUR.
Článek 35
1. Program eradikace klusavky předložený Nizozemskem je schválen na období od 1. ledna do 31. prosince 2001.
2. Finanční účast Společenství činí 50 % nákladů, které Nizozemsku vzniknou s ohledem na rozbory vzorků pro genotypizaci beranů, do maximální výše 100000 EUR.
Článek 36
1. Program sledování klusavky předložený Španělskem je schválen na období od 1. ledna do 31. prosince 2001.
2. Finanční účast Společenství činí 50 % nákladů, které Španělsku vzniknou s ohledem na rozbory, do maximální výše 25000 EUR.
Článek 37
Pro programy uvedené v článcích 29 až 33 jsou náklady na rozbory hrazeny do výše 10 EUR genotypizaci, 15 EUR histopatologický test, 15 EUR imuno-histochemický test a 15 EUR test ELISA.
Vzorky analyzované v rámci čl. 6 písm. b) směrnice Rady 91/68/EHS [6] se nehradí.
Kapitola VIII
Salmonelézy drůbeže
Článek 38
1. Program sledování a tlumení salmonelóz u plemenné drůbeže předložený Rakouskem je schválen na období od 1. ledna do 31. prosince 2001.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví na 50 % nákladů, které Rakousku vzniknou při provádění programu, do maximální výše 100000 EUR, a to:
- podle situace, na zničení plemenné drůbeže nebo rozdíl mezi odhadovanou hodnotou plemenné drůbeže a příjmem z prodeje tepelně zpracovaného masa získaného z této drůbeže,
- na zničení nasazených násadových vajec,
- podle situace, na zničení nenasazených násadových vajec nebo rozdíl mezi odhadovanou hodnotou nenasazených násadových vajec a příjmem z prodeje tepelně zpracovaných vaječných výrobků získaných z těchto vajec.
Článek 39
1. Program sledování a tlumení salmonelóz u plemenné drůbeže předložený Dánskem je schválen na období od 1. ledna do 31. prosince 2001.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví na 50 % nákladů, které Dánsku vzniknou při provádění programu, do maximální výše 200000 EUR, a to:
- podle situace, na zničení plemenné drůbeže nebo rozdíl mezi odhadovanou hodnotou plemenné drůbeže a příjmem z prodeje tepelně zpracovaného masa získaného z této drůbeže,
- na zničení nasazených násadových vajec,
- podle situace, na zničení nenasazených násadových vajec nebo rozdíl mezi odhadovanou hodnotou nenasazených násadových vajec a příjmem z prodeje tepelně zpracovaných vaječných výrobků získaných z těchto vajec.
Článek 40
1. Program sledování a tlumení salmonelóz u plemenné drůbeže předložený Francií je schválen na období od 1. ledna do 31. prosince 2001.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví na 50 % nákladů, které Francii vzniknou při provádění programu, do maximální výše 3000000 EUR, a to:
- podle situace, na zničení plemenné drůbeže nebo rozdíl mezi odhadovanou hodnotou plemenné drůbeže a příjmem z prodeje tepelně zpracovaného masa získaného z této drůbeže,
- na zničení nasazených násadových vajec,
- podle situace, na zničení nenasazených násadových vajec nebo rozdíl mezi odhadovanou hodnotou nenasazených násadových vajec a příjmem z prodeje tepelně zpracovaných vaječných výrobků získaných z těchto vajec.
Kapitola IX
Africký/klasický mor prasat, vezikulární choroba prasat
Článek 41
1. Program eradikace klasického moru prasat předložený Německem je schválen na období od 1. ledna do 31. prosince 2001.
2. Finanční účast Společenství činí 50 % nákladů, které Německu vzniknou s ohledem na virologické a sérologické laboratorní rozbory u domácích prasat a regulaci populace volně žijících prasat, do maximální výše 2000000 EUR.
Článek 42
1. Program eradikace afrického/klasického moru prasat předložený Itálií/Sardinií je schválen na období od 1. ledna do 31. prosince 2001.
2. Finanční účast Společenství činí 50 % nákladů, které Itálii vzniknou s ohledem na virologické a sérologické laboratorní rozbory a v rámci odškodnění vlastníků za porážku zvířat, do maximální výše 350000 EUR.
Článek 43
1. Program eradikace a tlumení vezikulární choroby prasat a klasického moru prasat předložený Itálií je schválen na období od 1. ledna do 31. prosince 2001.
2. Finanční účast Společenství činí 50 % nákladů, které Itálii vzniknou s ohledem na virologické a sérologické laboratorní rozbory a v rámci odškodnění vlastníků za porážku zvířat, do maximální výše 300000 EUR.
Článek 44
1. Program eradikace klasického moru prasat předložený Lucemburskem je schválen na období od 1. ledna do 31. prosince 2001.
2. Finanční účast Společenství činí 50 % nákladů, které Lucembursku vzniknou s ohledem na virologické a sérologické laboratorní rozbory u domácích prasat a regulaci populace volně žijících prasat, do maximální výše 30000 EUR.
Kapitola X
Aujeszkyho choroba
Článek 45
1. Program eradikace Aujeszkyho choroby předložený Belgií je schválen na období od 1. ledna do 31. prosince 2001.
2. Finanční účast Společenství činí 50 % nákladů na testování v Belgii, do výše 1,25 EUR za test a do maximální výše 950000 EUR.
Kapitola XI
Závěrečná ustanovení
Článek 46
Finanční příspěvek Společenství na odškodnění za porážku zvířat je omezen:
a) s ohledem na průměrné odškodnění vyplacené za všechna zvířata daného druhu vypočtené podle poražených zvířat v členském státě na maximální částku 300 EUR pro skot a 40 EUR pro ovce a kozy;
b) s ohledem na maximální částku odškodnění vyplacenou za jedno zvíře, a to do výše 1000 EUR za skot a 100 EUR za ovci či kozu.
Článek 47
Finanční příspěvek Společenství na programy uvedené v článcích 1 až 7 se udělí za těchto podmínek:
a) příslušný členský stát uvede v účinnost právní a správní předpisy pro provedení programu do 1. ledna 2001;
b) Komisi bude zasílána každých šest měsíců zpráva o pokroku programu a nákladech za poslední čtyři týdny po skončení každého ohlašovacího období;
c) nejpozději do 1. června 2002 bude zaslána závěrečná zpráva o technickém provedení programu, k níž bude přiloženo zdůvodnění s ohledem na vzniklé náklady a výsledky dosažené za období od 1. ledna do 31. prosince 2001;
d) program bude účinně proveden
a za předpokladu, že budou dodrženy veterinární předpisy Společenství.
Článek 48
Finanční příspěvek Společenství na programy uvedené v článcích 8 až 39 se udělí za těchto podmínek:
a) příslušný členský stát uvede v účinnost právní a správní předpisy pro provedení programu do 1. ledna 2001;
b) Komisi bude zasílána každých šest měsíců zpráva o pokroku programu a nákladech za poslední čtyři týdny po skončení každého ohlašovacího období;
c) nejpozději do 1. června 2002 bude zaslána závěrečná zpráva o technickém provedení programu, k níž bude přiloženo zdůvodnění s ohledem na vzniklé náklady a výsledky dosažené za období od 1. ledna do 31. prosince 2001;
d) program bude účinně proveden
a za předpokladu, že budou dodrženy veterinární předpisy Společenství.
Článek 49
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2001.
Článek 50
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 1. prosince 2000
o uplatňování schengenského acquis v Dánsku, Finsku a Švédsku, jakož i na Islandu a v Norsku
(2000/777/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Protokol o začlenění schengenského acquis do rámce Evropské unie, připojený ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 2 odst. 2 tohoto protokolu,
s ohledem na Dohodu uzavřenou Radou Evropské unie, Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis [1] (dále jen "dohoda ze dne 18. května 1999"), která byla podepsána dne 18. května 1999 a vstoupila v platnost dne 26. června 2000, a zejména na její čl. 15 odst. 4,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Závěrečný akt k Úmluvě k provedení Schengenské dohody podepsané dne 19. června 1990, a závěrečné akty k dohodám o přistoupení Dánského království, Finské republiky a Švédského království k uvedené úmluvě, které byly podepsány dne 19. prosince 1996, obsahují v bodě 1 společné prohlášení o vstupu uvedených nástrojů v platnost.
(2) Je nutno stanovit den, ke kterému vstupuje schengenské acquis v platnost v Dánsku, Finsku a Švédsku, jakož i na Islandu a v Norsku (dále jen "severské státy").
(3) Aby se zajistila slučitelnost se Severskou pasovou unií, musí se toto datum vztahovat na všechny severské státy.
(4) Příprava tohoto rozhodnutí probíhala v následujících etapách.
Nejprve byl všem severským státům zaslán podrobný dotazník a jejich odpovědi zaznamenány.
Poté byly v souladu s postupy použitelnými v Radě uskutečněny v těchto severských státech ověřovací a hodnotící návštěvy zaměřené na oblast policejní spolupráce a ochrany údajů.
Dne 29. května 2000 dospěla Rada k závěru, že podmínky v těchto oblastech byly splněny.
Pokud jde o používání schengenského acquis v oblastech vízové a konzulární spolupráce, tyto návštěvy prokázaly, že až na několik bodů, kterými se severské státy zavázaly zabývat, byly požadavky týkající se právních předpisů, úrovně personálního vybavení, vzdělávání, infrastruktury a materiálních zdrojů splněny.
(5) Co se týče Schengenského informačního systému (SIS), jehož rozšíření v rámci projektu SIS 1 + musí být ukončeno provedením zkušebních testů, které prokáží schopnost systému fungovat v 18 zemích, je však nutno provést hodnotící návštěvy zaměřené na kontrolu jeho funkčnosti ještě před zrušením kontrol na budoucích vnitřních hranicích.
(6) Byly provedeny hodnotící návštěvy v oblasti kontrol a ostrahy vnějších hranic.
Prokázaly dosažení kladných výsledků.
Nicméně přetrvávají i určité nedostatky.
Z toho důvodu je nezbytné provádět další hodnotící návštěvy.
(7) Severské státy zaslaly Radě seznam svých příslušných orgánů uvedených v čl. 101 odst. 4 a v čl. 108 odst. 1 prováděcí úmluvy k Schengenské dohodě podepsané dne 19. června 1990. Severské státy splnily povinnosti stanovené článkem 114 uvedené prováděcí úmluvy.
(8) K ověření řádného fungování SIS v severských státech je nutné, aby od 1. ledna 2001, ještě před zrušením kontrol na vnitřních hranicích, byly zcela zprovozněny vnitrostátní součásti Schengenského informačního systému (N.SIS) (tj. koneční uživatelé ve všech 15 zemích musí mít přístup ke skutečným údajům).
(9) Rada zajistí v souladu s článkem 7 dohody ze dne 18. května 1999 ve stanovené lhůtě uzavření dohody o kritériích a mechanismech, které umožní určit stát příslušný pro posouzení žádosti o azyl podané v některém členském státě nebo na Islandu, případně v Norsku.
(10) Pokud Rada nestanoví na základě hodnotících návštěv, které se uskuteční po 1. lednu 2001, že SIS v jednom nebo v několika severských státech nefunguje správně, nebo že přístavy a letiště v těchto zemích nesplňují všechny nezbytné požadavky, bude muset být celé schengenské acquis v těchto zemích používáno od 25. března 2001.
(11) Postup uvedený v čl. 15 odst. 4 dohody ze dne 18. května 1999 byl dodržen,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
S platností od 25. března 2001, s výhradou čl. 3 odst. 2:
a) se veškerá ustanovení schengenského acquis uvedená v přílohách A, B, C a D rozhodnutí Rady 1999/436/ES ze dne 20. května 1999, které určuje právní základ všech ustanovení nebo rozhodnutí, jež tvoří schengenské acquis, v souladu s příslušnými ustanoveními Smlouvy o založení Evropského společenství a Smlouvy o Evropské unii [2], a pro každý dokument schválený Radou, kterým se zakládá právní nástroj, jenž vstupuje v platnost a vytváří předpoklady pro další rozvoj jednoho nebo několika těchto ustanovení, vztahují na Island a Norsko a používají na jejich vzájemné vztahy a na vztahy s Belgií, Dánskem, Německem, Řeckem, Španělskem, Francií, Itálií, Lucemburskem, Nizozemskem, Rakouskem, Portugalskem, Finskem a Švédskem;
b) se veškerá ustanovení uvedená v přílohách A a B k dohodě ze dne 18. května 1999 uzavřené Radou Evropské unie, Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto států k provádění, používání a rozvoji Schengenského acquis a pro každý dokument schválený Radou, kterým se zakládá právní nástroj, jenž vstupuje v platnost a vytváří předpoklady pro další rozvoj jednoho nebo několika těchto ustanovení, vztahují na Island a Norsko a používají na jejich vzájemné vztahy a na vztahy s Belgií, Dánskem, Německem, Řeckem, Španělskem, Francií, Itálií, Lucemburskem, Nizozemskem, Rakouskem, Portugalskem, Finskem a Švédskem.
Článek 2
1. Ustanovení schengenského acquis týkající se SIS se použijí v souladu s postupem uvedeným v článku 1 od 1. ledna 2001.
K tomuto účelu budou do SIS zavedeny skutečné údaje ze severských států, které je pak budou s výhradou odstavce 3 moci využívat podobně jako členské státy, v nichž bylo již schengenské acquis provedeno.
Používání tohoto odstavce nijak nenaruší spolupráci v rámci Severské pasové unie.
2. Ustanovení uvedená v odstavci 1 jsou vymezena v příloze.
3. Až do dne uvedeného v článku 1 severské státy
a) nejsou povinny odepřít vstup na své území nebo vyhostit státní příslušníky třetích zemí, o kterých jiný členský stát vede v SIS záznam pro účely odepření vstupu a kteří přijíždějí přímo z členského státu, ve kterém jsou ustanovení schengenského acquis již používána;
b) mohou povolit vstup na svá území státním příslušníkům třetích států, o kterých jiný členský stát vede v SIS záznam pro účely odepření vstupu, rozhodne-li se těmto osobám některý severský stát udělit vízum nebo vydat jiné povolení k pobytu;
c) upustí od vkládání údajů obsažených v článku 96 prováděcí úmluvy k Schengenské dohodě.
Článek 3
1. V průběhu ledna a února 2001 se ve všech severských státech uskuteční v souladu s postupy použitelnými v Radě hodnotící návštěvy zaměřené na kontrolu funkčnosti a správnosti používání SIS.
V tomto období proběhnou také dodatečné hodnotící návštěvy v dánských a norských přístavech a rovněž na letištích ve všech severských státech s cílem zjistit, zda tyto přístavy a letiště splňují nezbytné požadavky.
Zprávy z těchto návštěv budou předloženy Radě do 1. března 2001.
2. Na základě těchto zpráv může Rada rozhodnout kvalifikovanou většinou svých členů zastupujících vlády členských států uvedené v článku 1 Protokolu o začlenění schengenského acquis do rámce Evropské unie, a hlasy nejméně deseti těchto členů o odložení dne uvedeného v článku 1.
V tom případě stanoví Rada se souhlasem všech svých členů zastupujících vlády členských států podle článku 1 uvedeného protokolu den nový.
Článek 4
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem vyhlášení.
Rozhodnutí Rady
ze dne 20. listopadu 2000
o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií týkající se pozastavení platnosti hlavy II o obchodu a obchodních ustanoveních, která je součástí dohody o spolupráci mezi Evropským společenstvím a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií
(2000/778/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 ve spojení s čl. 300 odst. 2 druhým pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dohoda o spolupráci mezi Evropským společenstvím a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií [1] byla podepsána ve formě výměny dopisů dne 29. dubna 1997 a vstoupila v platnost dnem 1. ledna 1998.
(2) Nařízení Rady (ES) č. 2007/2000 ze dne 18. září 2000, kterým se zavádějí mimořádná obchodní opatření pro země a území účastnící se procesu stabilizace a přidružení zavedeného Evropskou unií či s tímto procesem spjaté [2], se s výjimkou dovozu vína nevztahuje na dovoz výrobků pocházejících z Bývalé jugoslávské republiky Makedonie do Společenství.
(3) Nařízením Rady (ES) č. 2563/2000 [3], kterým se mění nařízení (ES) č. 2007/2000, byl Bývalé jugoslávské republice Makedonii poskytnut ekvivalent lepších autonomních obchodních preferencí podle nařízení (ES) č. 2007/2000 s výjimkou koncesí na víno.
(4) Platnost obchodních ustanovení a odpovídajících přílohy dohody o spolupráci proto musí být pozastavena za účelem uplatnění lepších obchodních preferencí podle nařízení (ES) č. 2007/2000 vůči Bývalé jugoslávské republice Makedonii,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Výměna dopisů mezi Evropským společenstvím a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonii týkající se pozastavení platnosti hlavy II o obchodu a obchodních ustanoveních, která je součástí dohody o spolupráci mezi Evropským společenstvím a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií se schvaluje jménem Evropského společenství.
Pozastavení platnosti se použije ode dne vstupu nařízení Rady (ES) č. 2563/2000, kterým se mění nařízení (ES) č. 2007/2000, v platnost.
Znění výměny dopisů je přiloženo.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osoby zmocněné podepsat výměnu dopisů zavazující Společenství.
Článek 3
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Komise
ze dne 8. prosince 2000,
kterým se mění rozhodnutí 2000/609/ES o veterinárních a hygienických podmínkách a veterinárních osvědčeních pro dovoz farmových ptáků nadřádu běžci a o změně rozhodnutí 94/85/ES, kterým se stanoví seznam třetích zemí, z nichž členské státy povolují dovoz čerstvého drůbežího masa
(oznámeno pod číslem K(2000) 3700)
(Text s významem pro EHP)
(2000/782/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/494/EHS ze dne 26. června 1991 o veterinárních podmínkách pro obchod s čerstvým drůbežím masem uvnitř Společenství a jeho dovoz ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou směrnicí 1999/89/ES [2], a zejména na čl. 11 odst. 1 a článek 12 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 92/118/EHS ze dne 17. prosince 1992 o veterinárních a hygienických předpisech pro obchod s produkty živočišného původu ve Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní předpisy Společenství uvedené v kapitole I přílohy A směrnice 89/662/EHS, a pokud jde o patogenní původce, směrnice 90/425/EHS [3], naposledy pozměněnou směrnicí 97/79/ES [4], a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V rozhodnutí Komise 2000/609/ES [5] byly stanoveny veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz masa farmových ptáků nadřádu běžci.
(2) Rozhodnutí 2000/609/ES vstoupilo v platnost dnem 1. října 2000.
(3) Některé třetí země potřebují k tomu, aby mohly provést požadavky stanovené v osvědčení rozhodnutí 2000/609/ES, více času.
(4) Šestiměsíční dohlížecí období požadované v bodě 2.6 osvědčení vzoru B, které stanoví rozhodnutí 2000/609/ES, se odkládá o šest měsíců, aby tak dotyčné země získaly čas k úplnému provedení dohlížecích požadavků.
(5) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V příloze II rozhodnutí 2000/609/ES se v bodu 2.6 osvědčení vzoru B se doplňuje nová poznámka pod čarou, která zní: "Šestiměsíční období začíná až dnem 1. května 2001."
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 4. prosince 2000,
kterým se v zásadě uznává úplnost dokumentace předložené k podrobnému zkoumání s ohledem na možné zařazení UBH 820;UR 50601 (beflubutamid) do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh
(oznámeno pod číslem K(2000) 3648)
(Text s významem pro EHP)
(2000/784/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2000/68/ES [2], a zejména na čl. 6 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 91/414/EHS (dále jen "směrnice") stanovila vytvoření seznamu Společenství obsahujícího účinné látky, které jsou povoleny pro použití v přípravcích na ochranu rostlin.
(2) Společnost UBE Europe GmbH předložila dne 27. června 2000 německým orgánům dokumentaci týkající se účinné látky UBH 820;UR 50601 (beflubutamid) s cílem dosáhnout jejího zařazení do přílohy I směrnice.
(3) Německé orgány sdělily Komisi, že se dokumentace po předběžném zkoumání jeví splňovat požadavky na údaje a informace stanovené v příloze II směrnice.
Dále mají za to, že dokumentace obsahuje údaje a informace požadované v příloze III směrnice pro jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku. V souladu s čl.
6 odst. 2 žadatel následně předložil dokumentaci Komisi a ostatním členským státům.
(4) Dokumentace byla postoupena Stálému rostlinolékařskému výboru dne 18. října 2000.
(5) Ustanovení čl. 6 odst. 3 směrnice vyžaduje, aby bylo na úrovni Společenství úředně potvrzeno, že každá z těchto dokumentací v zásadě vyhovuje požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze II a – pro alespoň jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku – požadavkům stanoveným v příloze III směrnice.
(6) Toto potvrzení je nezbytné k tomu, aby bylo povoleno podrobné zkoumání dokumentace, a k tomu, aby bylo členským státům umožněno udělit dočasné povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku v souladu s čl. 8 odst.
(7) Tímto rozhodnutím není dotčeno právo Komise požádat žadatele, aby dotyčnému členskému státu zpravodaji předložil další údaje nebo informace pro objasnění určitých bodů v dokumentaci.
Žádost o předložení dalších údajů nezbytných pro objasnění dokumentace nemá vliv na lhůtu pro předložení zprávy uvedené v 9. bodě odůvodnění.
(8) Členské státy a Komise se dohodly na tom, že Německo bude pokračovat v podrobném zkoumání dokumentace týkající se UBH 820;UR 50601 (beflubutamid).
(9) Německo co možná nejdříve, nejpozději však do jednoho roku ode dne zveřejnění tohoto rozhodnutí, předloží Komisi zprávu o závěrech tohoto zkoumání, k níž se připojí všechna doporučení ohledně zařazení nebo nezařazení a všechny podmínky s tím související.
(10) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Dokumentace předložená Komisi a členským státům společností UBE Europe GmbH za účelem zařazení účinné látky UBH 820;UR 50601 (beflubutamid) do přílohy I směrnice 91/414/EHS, která byla postoupena Stálému rostlinolékařskému výboru dne 18. října 2000, v zásadě vyhovuje požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze II směrnice.
Dokumentace s ohledem na navržená použití vyhovuje požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze III směrnice pro jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující UBH 820;UR 50601 (beflubutamid).
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 4. prosince 2000,
kterým se mění rozhodnutí 2000/24/ES k vytvoření zvláštního akčního programu Evropské investiční banky pro upevnění a prohloubení celní unie mezi ES a Tureckem
(2000/788/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 308 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 23. prosince 1963 přijala Rada rozhodnutí 64/732/EHS o uzavření dohody o přidružení mezi EHS a Tureckem [2].
Dodatečný protokol platný od 1. ledna 1973 a připojený k dohodě o přidružení [3] stanovil podmínky, opatření a harmonogram postupného vytváření celní unie ve lhůtě 22 let.
(2) Evropská rada na zasedání v Lucemburku ve dnech 12. a 13. prosince 1997 požadovala, aby byla vypracována strategie k přípravě Turecka na přistoupení, a to přiblížením Turecka Evropské unii ve všech oblastech.
Dne 4. března 1998 předložila Komise Radě sdělení "Evropská strategie pro Turecko", které obsahovalo pracovní program upevnění celní unie a prohloubení spolupráce v ostatních oblastech významných pro další rozvoj vztahů s Tureckem.
(3) Evropská rada na zasedání v Cardiffu ve dnech 15. a 16. června 1998 uvítala Evropskou strategii pro Turecko jako dobrou základnu pro rozvoj vztahů mezi Evropskou unií a Tureckem.
S ohledem na nutnost finančně podporovat Evropskou strategii vzala Evropská rada na vědomí záměr Komise uvažovat o způsobech a prostředcích na podporu provádění strategie a předložit za tímto účelem vhodné návrhy.
(4) Evropská rada na zasedání v Helsinkách ve dnech 10. a 11. prosince 1999 rozhodla, že Turecko je kandidátskou zemí, které se má stát členem Unie na základě stejných kritérií, jaké platí pro ostatní kandidátské země.
(5) V souladu s Evropskou strategií pro Turecko a novým postavením Turecka jako kandidátské země podle zasedání Evropské rady v Helsinkách by toto rozhodnutí mělo vytvořit zvláštní akční program EIB pro upevnění a prohloubení celní unie mezi ES a Tureckem.
Program by měl usnadnit pokrok v oblastech, které si zasluhují pozornost, pokud jde o provádění a účinné používání určitých právních předpisů týkajících se celní unie, jak se uvádí v pravidelných zprávách Komise o pokroku Turecka při přistoupení a v oblastech uvedených v Evropské strategii pro Turecko.
(6) Tímto rozhodnutím společně s očekávanou způsobilostí Turecka získat prostředky EIB určené na přistoupení bude zcela splněn závazek Unie poskytovat zvláštní půjčky EIB v Turecku v souvislosti s celní unií.
(7) Zásah EIB v rámci tohoto rozhodnutí by měl být v souladu s dostupnými prostředky EIB v Turecku a podporovat investice, které posilují konkurenceschopnost průmyslu v Turecku, zejména malé a střední podniky, investice do infrastruktury v oblasti dopravy, energie a telekomunikací pro zlepšení spojení mezi infrastrukturou EU a Turecka, investice na podporu přímých investičních aktivit podniků Společenství v Turecku, a tam, kde je půjčka EIB vhodným finančním nástrojem, investice do technických zařízení usnadňujících práci celní unie.
(8) Rozhodnutí 2000/24/ES [4] poskytuje EIB záruku Společenství na ztráty z půjček na projekty mimo Společenství (střední a východní Evropa, země Středomoří, Latinská Amerika, Asie a Jihoafrická republika).
(9) Zmíněné rozhodnutí využívá Záručního fondu pro vnější vztahy, zřízeného nařízením (ES, Euratom) č. 2728/94 [5].
(10) Záruka Společenství k obecnému mandátu EIB k půjčkám v zemích mimo Společenství podle rozhodnutí 2000/24/ES by měla být rozšířena na krytí zvláštního akčního programu EIB pro upevnění a prohloubení celní unie ES-Turecko.
Proto by mělo být zmíněné rozhodnutí změněno.
(11) Ustanovení tohoto rozhodnutí jsou spojena s dodržováním principů demokracie, lidských práv a základních svobod a mezinárodního práva, o které se opírá politika Evropského společenství a jeho členských států.
Společenství připisuje velký význam nutnosti zlepšit a podporovat v Turecku demokratické praktiky a dodržování základních lidských práv a více zapojovat do tohoto procesu občanskou společnost.
(12) Pro účely přijetí tohoto rozhodnutí jsou jedinými pravomocemi stanovenými Smlouvou pravomoci obsažené v článku 308 Smlouvy,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V čl. 1 odst. 1 druhém pododstavci rozhodnutí 2000/24/ES se druhá věta mění takto:
a) v návětí se částka "18660 milionů eur" nahrazuje částkou "19110 milionů eur";
b) za čtvrtou odrážku se vkládá nová odrážka, která zní: "— zvláštní akce k upevnění a prohloubení celní unie mezi ESa Tureckem:
450 milionů eur."
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem zveřejnění
ROZHODNUTÍ EVROPSKÉ NADACE PRO ZLEPŠENÍ ŽIVOTNÍCH A PRACOVNÍCH PODMÍNEK
ze dne 11. února 2000,
kterým se stanoví pravidla řádného úředního postupu
(2000/791/ES)
EVROPSKÁ NADACE PRO ZLEPŠENÍ ŽIVOTNÍCH A PRACOVNÍCH PODMÍNEK,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1365/75 ze dne 26. května 1975 o založení Evropské nadace pro zlepšení životních a pracovních podmínek, ve znění nařízení (EHS) č. 1947/93,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1860/76 ze dne 29. června 1976, kterým se stanoví pracovní řád zaměstnanců Evropské nadace pro zlepšení životních a pracovních podmínek, ve znění nařízení (EHS) č. 680/87, (EHS) č. 1238/80 a (EHS) č. 510/82,
s ohledem na ustanovení Amsterodamské smlouvy o otevřenosti, a zejména na článek 1 Smlouvy o Evropské unii a článek 21 Smlouvy o ES,
s ohledem na zprávu petičního výboru Evropského parlamentu o jeho činnosti v letech 1996 až 1997[1], která požaduje zavedení kodexu řádné správní praxe,
s ohledem na usnesení Evropského parlamentu ze dne 16. července 1998 k výroční zprávě o činnosti evropského veřejného ochránce práv v roce 1997 (C4-0270/98)[2],
s ohledem na šetření evropského veřejného ochránce práv, které provedl z vlastního podnětu, aby zjistil, zda v jednotlivých orgánech a institucích Společenství existuje kodex řádné správní praxe a zda je přístupný veřejnosti;
s ohledem na usnesení Evropského parlamentu ze dne 15. dubna 1999 o výroční zprávě o činnosti evropského veřejného ochránce práv v roce 1998 (C4-0138/99),
s ohledem na stávající kodex chování o přístupu veřejnosti k dokumentům nadace, obsažený v rozhodnutí správní rady ze dne 21. listopadu 1997[3],
vzhledem k tomu, že Amsterodamská smlouva výslovně zavedla do Smlouvy o Evropské unii zásadu otevřenosti, přičemž uvádí, že uvedená smlouva představuje novou etapu v procesu vytváření stále užšího svazku, v němž jsou rozhodnutí přijímána co nejotevřeněji a co nejblíže občanovi;
vzhledem k tomu, že by měl být přijat kodex obsahující zásady řádné správní praxe úředníků ve styku s veřejností, aby se správa přiblížila občanům a zkvalitnila se;
vzhledem k tomu, že tento kodex je užitečný pro zaměstnance, neboť je bude podrobně informovat o pravidlech, která musí dodržovat ve styku s veřejností, i pro občany, neboť je informuje o pravidlech chování, která mohou očekávat při styku s úřady Společenství;
vzhledem k tomu, že kodex může být účinný, pouze pokud půjde o dokument veřejně přístupný občanům, tedy zveřejněný v podobě, jakou má výše zmíněné rozhodnutí o přístupu veřejnosti k dokumentům nadace;
vzhledem k tomu, že Parlament v usneseních C4-0270/98 a C4-0138/99 uvítal podnět týkající se kodexu řádné správní praxe pro evropské orgány a instituce a zdůraznil naléhavou potřebu co nejrychleji kodex vypracovat;
vzhledem k tomu, že Parlament rovněž zdůraznil, že je důležité, aby byl kodex pokud možno totožný pro všechny evropské orgány a instituce, aby byl přístupný všem evropským občanům a aby byl zveřejněn v Úředním věstníku;
vzhledem k tomu, že je tedy žádoucí zavést kodex upravující zásady řádné správní praxe, jež by měli zaměstnanci dodržovat ve svých vztazích s veřejností, a tento kodex zpřístupnit veřejnosti,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Obecné ustanovení
Zaměstnanci Evropské nadace pro zlepšení životních a pracovních podmínek dodržují ve styku s veřejností zásady uvedené v tomto rozhodnutí, které tvoří kodex řádné správní praxe (dále jen "kodex").
Článek 2
Osobní oblast působnosti
1. Kodex se vztahuje na všechny zaměstnance, na které se vztahuje pracovní řád, v jejich vztazích s veřejností.
2. Nadace přijme veškerá nezbytná opatření, aby se ustanovení kodexu vztahovala rovněž na ostatní osoby, které pro ni pracují, jako jsou osoby pracující na základě soukromoprávních smluv, odborníci vyslaní veřejnou správou členských států a stážisti.
3. Veřejností se rozumí fyzické nebo právnické osoby bez ohledu na to, zda mají bydliště nebo sídlo v členském státě.
Článek 3
Věcná oblast působnosti
1. Kodex obsahuje obecné zásady řádné správní praxe, které se vztahují na všechny vztahy zaměstnanců nadace s veřejností, pokud nejsou upraveny zvláštními předpisy.
2. Zásady stanovené kodexem se nevztahují na vztahy mezi nadací a jejími zaměstnanci.
Tyto vztahy upravuje pracovní řád.
Článek 4
Legitimita
Zaměstnanec jedná v souladu s právem a uplatňuje předpisy a postupy uvedené v právních předpisech Společenství.
Zaměstnanec zejména dbá, aby rozhodnutí, která se týkají práv nebo zájmů osob, měla právní základ a aby jejich obsah byl v souladu s právem.
Článek 5
Nediskriminace
1. Při vyřizování žádostí veřejnosti a při přijímání rozhodnutí zaměstnanec dbá, aby byla dodržována zásada rovného zacházení.
S jednotlivci, kteří se nacházejí ve stejné situaci, jedná stejným způsobem.
2. Je-li jednání nerovné, dbá zaměstnanec, aby byl tento rozdíl odůvodněn relevantními objektivními okolnostmi projednávaného případu.
3. Zaměstnanec se zejména zdrží jakékoli neodůvodněné diskriminace jednotlivců na základě státní příslušnosti, pohlaví, rasového nebo etnického původu, náboženství nebo víry, postižení, věku nebo sexuální orientace.
Článek 6
Úměrnost
1. Při přijímání rozhodnutí dbá zaměstnanec, aby přijímaná opatření byla úměrná sledovanému cíli.
Zejména se vyhne omezování práv občanů nebo ukládání zatížení, jsou-li tato omezení nebo zatížení neúměrná cíli prováděných opatření.
2. Při přijímání rozhodnutí dbá zaměstnanec na udržování přiměřené rovnováhy mezi zájmy soukromých osob a obecným veřejným zájmem.
Článek 7
Nezneužívání pravomocí
Pravomoci jsou vykonávány pouze za účelem, pro který je udělují příslušné předpisy.
Zaměstnanec se zejména vyhne využívání těchto pravomocí k účelům, které nemají právní základ nebo které nemohou být zdůvodněny veřejným zájmem.
Článek 8
Nestrannost a nezávislost
1. Zaměstnanec je nestranný a nezávislý.
Zdrží se jakéhokoli svévolného jednání, které by poškozovalo jednotlivce, jakož i poskytování zvláštních výhod z jakéhokoli důvodu.
2. Zaměstnanec se vyhýbá veškerým vnějším vlivům včetně politických a neřídí se osobními zájmy.
3. Zaměstnanec se zdrží účasti na přijímání rozhodnutí ve věci týkající se jeho vlastních zájmů nebo zájmů jeho rodiny, příbuzných, přátel či známých.
Článek 9
Objektivita
Při přijímání rozhodnutí přihlíží zaměstnanec k relevantním faktorům a přikládá jim náležitou váhu, přičemž vyloučí veškeré irelevantní okolnosti.
Článek 10
Oprávněná očekávání a důslednost
1. Zaměstnanec je při správní činnosti a při správní činnosti nadace důsledný.
Dodržuje obvyklou správní praxi nadace, ledaže jsou v určitém případě oprávněné důvody se od této praxe odchýlit.
2. Zaměstnanec dbá na oprávněná a rozumná očekávání jednotlivců s ohledem na jednání nadace v minulosti.
Článek 11
Spravedlnost
Zaměstnanec jedná spravedlivě a rozumně.
Článek 12
1.
Zaměstnanec je ve vztahu s veřejností svědomitý, korektní, zdvořilý a přístupný.
Při vyřizování písemností, telefonních hovorů a elektronické pošty se zaměstnanec snaží být co nejvíce prospěšný a odpovídá na otázky, na něž je tázán.
2. Není-li příslušný pro danou věc, odkáže občana na příslušného zaměstnance.
3. Dojde-li k omylu, který poškodí práva nebo zájmy jednotlivce, zaměstnanec se omluví.
Článek 13
Odpovědi na dopisy v jazyce občana
Zaměstnanec dbá, aby každý občan Unie nebo jednotlivec, který napíše nadaci v jednom z jazyků Smlouvy, obdržel odpověď ve stejném jazyce.
Článek 14
Potvrzení o přijetí a označení příslušného zaměstnance
1. Ke každému dopisu nebo stížnosti zaslanému nadaci je ve lhůtě dvou týdnů vystaveno potvrzení o přijetí, ledaže může být v této lhůtě zaslána plnohodnotná odpověď.
2. Odpověď nebo potvrzení o přijetí uvádí jméno a telefonní číslo zaměstnance, který věc vyřizuje, a označení jeho útvaru.
3. Potvrzení o přijetí ani odpověď se nemusí zasílat, pokud mají dopisy nebo stížnosti s ohledem na jejich nadměrný počet, opakování nebo nesmyslnost povahu zneužití.
Článek 15
Povinnost předání příslušnému útvaru nadace
1. Jsou-li dopis nebo stížnost určené nadaci adresovány nebo předány útvaru, který není příslušný pro jejich vyřízení, zajistí tento útvar neprodlené předání spisu příslušnému útvaru nadace.
2. Útvar, který dopis nebo stížnost původně obdržel, uvědomí původce o tomto předání a oznámí jméno a telefonní číslo zaměstnance, jemuž byl spis předán.
Článek 16
Právo být slyšen a podávat připomínky
1. V případech, kdy jsou dotčena práva nebo zájmy občanů, dbá zaměstnanec, aby byla na každém stupni rozhodování dodržována práva na obranu.
2. V případech, kdy musí být přijato rozhodnutí týkající se práv nebo zájmů jednotlivce, má každý jednotlivec před přijetím rozhodnutí právo podat písemné připomínky, a je-li to nezbytné, vyjádřit připomínky ústní.
Článek 17
Přiměřená lhůta pro přijetí rozhodnutí
1. Zaměstnanec dbá, aby bylo každé rozhodnutí o žádosti nebo stížnosti podané nadaci přijato v přiměřené lhůtě bezodkladně, nikoli však později než dva měsíce ode dne přijetí.
Stejné pravidlo se použije pro odpovědi na dopisy jednotlivců.
2. Pokud nadace nemůže z důvodu složitosti předložených otázek rozhodnout ve výše uvedené lhůtě, uvědomí zaměstnanec původce o této skutečnosti co nejdříve.
V tomto případě musí být konečné rozhodnutí oznámeno původci v co nejkratší možné lhůtě.
Článek 18
Povinnost odůvodnit rozhodnutí
1. Každé rozhodnutí nadace, které se může dotknout práv nebo zájmů soukromé osoby, uvádí důvody, na nichž se zakládá, a to jak rozhodné skutečnosti, tak právní základ rozhodnutí.
2. Zaměstnanec se vyhne přijímání rozhodnutí, která jsou založena na stručných nebo nepřesných důvodech nebo která neobsahují individuální odůvodnění.
3. Není-li možné z důvodu velkého počtu osob dotčených obdobnými rozhodnutími sdělit jejich podrobné odůvodnění a jsou-li tudíž podány standardní odpovědi, zaručí zaměstnanec, že následně podá individuální odůvodněnou odpověď občanovi, který o ni výslovně požádá.
Článek 19
Uvedení možnosti podat opravné prostředky
1. Rozhodnutí nadace, které se může dotknout práv nebo zájmů soukromé osoby, obsahuje informaci o možnosti podat opravné prostředky, jimiž lze toto rozhodnutí napadnout.
Uvádí zejména povahu opravných prostředků, orgány, u nichž mohou být podány, a lhůty pro jejich podání.
2. V rozhodnutích se zejména poukáže na možnost podat opravné prostředky soudní cestou a na možnost podat stížnost veřejnému ochránci práv za podmínek uvedených v článcích 230 a 195 Smlouvy o založení Evropského společenství.
Článek 20
Oznámení rozhodnutí
1. Zaměstnanec zajistí, aby byla rozhodnutí, která se dotýkají práv nebo zájmů občanů, písemně oznámena dotčené osobě nebo dotčeným osobám, jakmile je rozhodnutí přijato.
2. Zaměstnanec oznámí rozhodnutí jiným osobám až poté, co vyrozumí dotčenou osobu nebo dotčené osoby.
Článek 21
Ochrana údajů
1. Zaměstnanec, který zpracovává osobní údaje o občanovi, dodržuje zásady uvedené ve směrnici 95/46/ES o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů.
2. Zaměstnanec se zejména vyhne zpracování osobních údajů k nelegitimním účelům a jejich předávání třetím neoprávněným osobám.
Článek 22
Žádosti o informace
1. Je-li zaměstnanec příslušný pro danou věc, poskytuje jednotlivcům, kteří o to požádají, informace.
Zaměstnanec dbá, aby poskytnuté informace byly jasné a srozumitelné.
2. Je-li ústní žádost o informace příliš složitá nebo příliš obsáhlá, aby ji bylo možné vyřídit, požádá zaměstnanec dotčenou osobu, aby svou žádost podala písemně.
3. Nemůže-li zaměstnanec poskytnout informace pro jejich důvěrnou povahu, sdělí dotčené osobě v souladu s článkem 18 tohoto kodexu důvody, pro něž nemůže informace sdělit.
4. Na žádost o informace týkající se věci, pro niž není zaměstnanec příslušný, odkáže na příslušnou osobu a uvede její jméno a telefonní číslo.
Na žádost o informace týkající se jiného orgánu nebo jiné instituce Společenství odkáže zaměstnanec na tento orgán nebo instituci.
5. Podle předmětu žádosti odkáže zaměstnanec žadatele o informaci na útvar nadace, který je příslušný pro poskytování informací veřejnosti.
Článek 23
Žádost o přístup veřejnosti k dokumentům
1. Na žádost o přístup k dokumentům nadace povolí zaměstnanec přístup k těmto dokumentům v souladu s rozhodnutím nadace o přístupu veřejnosti k dokumentům nadace[4].
2. Nemůže-li zaměstnanec vyhovět ústní žádosti o přístup k dokumentům, požádá občana, aby svou žádost podal písemně.
Článek 24
Vedení přiměřených záznamů
Oddělení nadace vedou přiměřené záznamy o příchozí a odeslané poště, o obdržených dokumentech a přijatých opatřeních.
Článek 25
Přístup veřejnosti ke kodexu
1. Nadace přijme opatření nezbytná, aby tento kodex vešel ve známost u co možná nejširší veřejnosti.
2. Nadace poskytne znění tohoto kodexu každému občanovi, který o něj požádá.
Článek 26
Právo na podání stížnosti evropskému veřejnému ochránci práv
Kdykoli zaměstnanec nedodrží zásady tohoto kodexu, může být podána stížnost evropskému veřejnému ochránci práv v souladu s článkem 195 Smlouvy o založení Evropského společenství a se statutem evropského veřejného ochránce práv[5].
Článek 27
Přezkum
Toto rozhodnutí bude po dvou letech přezkoumáno.
Při přípravě přezkumu předloží ředitel nadace v roce 2002 správní radě o provádění tohoto rozhodnutí v období od 12. února 2000 do 11. února 2002.
Článek 28
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 12. února 2000.
Bude zveřejněno
Rozhodnutí Komise
ze dne 20. prosince 2000
o nezařazení lindanu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS a odnětí povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tuto účinnou látku
(oznámeno pod číslem K(2000) 4014)
(Text s významem pro EHP)
(2000/801/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2000/80/ES [2], a zejména na čl. 8 odst. 2 čtvrtý pododstavec uvedené směrnice,
s ohledem na nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 ze dne 11. prosince 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro první etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2266/2000 [4], a zejména na čl. 7 odst. 3a písm. b) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS provádí Komise pracovní program zaměřený na zkoumání účinných látek používaných v přípravcích na ochranu rostlin, které byly ke dni 15. července 1993 již na trhu. Prováděcí pravidla pro tento program byla stanovena v nařízení (EHS) č. 3600/92.
(2) V nařízení Komise (ES) č. 933/94 ze dne 27. dubna 1994, kterým se stanoví účinné látky přípravků na ochranu rostlin a jmenují členské státy zpravodajové pro provádění nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 [5], naposledy pozměněném nařízením (ES) č. 2230/95 [6], byly stanoveny účinné látky, které by měly být zhodnoceny v rámci nařízení (EHS) č. 3600/92, byly jmenovány členské státy zpravodajové pro hodnocení každé účinné látky a byli uvedeni producenti každé účinné látky, kteří ve stanovené lhůtě předložili oznámení v souladu s čl. 4 odst. 2 nařízení (EHS) č. 3600/92.
(3) Lindan je jednou z devadesáti účinných látek stanovených v nařízení (ES) č. 933/94.
(4) V souladu s čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EHS) č. 3600/92 předložilo Rakousko jako jmenovaný členský stát zpravodaj dne 17. prosince 1998 Komisi zprávu o svém hodnocení informací předložených oznamovateli v souladu s čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení.
(5) Po obdržení zprávy členského státu zpravodaje vedla Komise podle čl. 7 odst. 3 nařízení (EHS) č. 3600/92 konzultace s odborníky z členských států, jakož i s jediným zbývajícím oznamovatelem (CIEL).
(6) Hodnotící zpráva vypracovaná Rakouskem byla přezkoumána členskými státy a Komisí v rámci Stálého rostlinolékařského výboru. Toto přezkoumání bylo dokončeno dne 13. července 2000 formou zprávy Komise o přezkoumání lindanu v souladu s čl. 7 odst. 6 nařízení (EHS) č. 3600/92.
(7) Hodnocení provedená na základě předložených informací neprokázala, že by přípravky na ochranu rostlin obsahující lindan mohly za navržených podmínek použití obecně vyhovovat požadavkům stanoveným v čl. 5 odst. 1 písm. a) a b) směrnice 91/414/EHS, zejména pokud jde o bezpečnost uživatelů potenciálně vystavených lindanu a o rozpad a chování látky v životním prostředí a její možný dopad na necílové organismy.
(8) Tuto účinnou látku není tudíž možné zařadit do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
(9) Lhůta pro likvidaci, uskladnění, uvedení na trh a použití stávajících zásob přípravků na ochranu rostlin obsahujících lindan, kterou poskytují členské státy v souladu s čl. 4 odst. 6 směrnice 91/414/EHS, by měla být omezena na dobu nepřesahující 18 měsíců, aby stávající zásoby směly být použity během nejvýše jednoho dalšího vegetačního období.
(10) Tímto rozhodnutím není dotčeno žádné opatření, které Komise může v pozdější etapě přijmout pro tuto účinnou látku v rámci směrnice Rady 79/117/EHS [7].
(11) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Lindan se nezařazuje jako účinná látka do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
Článek 2
Členské státy zajistí, aby
1. povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících lindan byla odňata do šesti měsíců ode dne přijetí tohoto rozhodnutí;
2. ode dne přijetí tohoto rozhodnutí nebyla na základě odchylky stanovené v čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS udělována nebo obnovována žádná povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících lindan.
Článek 3
Lhůta poskytnutá členskými státy v souladu s čl. 4 odst. 6 směrnice 91/414/EHS musí být co možná nejkratší a nesmí přesáhnout 18 měsíců ode dne přijetí tohoto rozhodnutí.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 4. prosince 2000
o uzavření dohod o obchodu s textilními výrobky s některými třetími zeměmi (Běloruskou republikou, Nepálským královstvím, bývalou jugoslávskou republikou Makedonií, Arménií, Ázerbájdžánem, Gruzií, Kazachstánem, Moldávií, Tádžikistánem, Turkmenistánem, Uzbekistánem, Čínskou lidovou republikou, Ukrajinou, Egyptskou arabskou republikou)
(2000/804/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem, první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Komise sjednala jménem Evropského společenství dohody o obchodu s textilními výrobky s některými třetími zeměmi.
(2) Tyto dohody byly prozatímně prováděny s výhradou zásady vzájemnosti [1].
(3) Dohoda o obchodu s textilními výrobky byla s Republikou Kazachstán podepsána ve formě výměny dopisů, pod podmínkou jejího uzavření, dne 27. června 2000.
(4) Tyto dohody by měly být schváleny,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohody uvedené v příloze tohoto rozhodnutí se schvalují jménem Společenství.
Článek 2
Předseda Rady je zmocněn jmenovat osobu nebo osoby oprávněné podepsat dohody zavazující Společenství, s výjimkou těch, které se týkají Kazachstánu [2].
Článek 3
Toto rozhodnutí bude vyhlášeno
Rozhodnutí Komise
ze dne 11. prosince 2000
o stanovení kódované formy a kódů pro hlášení nákaz zvířat podle směrnice Rady 82/894/EHS a o zrušení rozhodnutí 84/90/EHS a 90/442/EHS
(oznámeno pod číslem K(2000) 3701)
(text s významem pro EHP)
(2000/807/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 82/894/EHS ze dne 21. prosince 1982 o hlášení nákaz zvířat ve Společenství [1], naposledy pozměněnou rozhodnutím Komise 2000/556/ES [2], a zejména na článek 5 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 84/90/EHS [3] naposledy pozměněné rozhodnutím 89/163/EHS [4] stanoví kódovanou formu, ve které se mají hlásit nákazy zvířat podle směrnice 82/894/EHS.
(2) Rozhodnutí Komise 90/442/EHS [5] naposledy pozměněné rozhodnutím ze dne 17. prosince 1996 [6] stanovuje kódy pro hlášení nákaz zvířat.
(3) Je nezbytné tato rozhodnutí kodifikovat a aktualizovat.
V zájmu větší jasnosti je však vhodnější uvedená rozhodnutí zrušit a stanovit jedno nové rozhodnutí.
(4) Rozhodnutí Smíšeného výboru ES – Andorra č. 2/1999 ze dne 22. prosince 1999 o opatřeních, kterými se provádí protokol podepsaný v Bruselu dne 15. května 1997 o veterinárních otázkách, kterým se doplňuje dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským hospodářským společenstvím a Knížectvím Andorry [7], požaduje, aby Andorra byla zařazena do Systému hlášení nákaz zvířat.
(5) Zavádí se nový internetový počítačový systém pro předávání informací o nákazách, jak požaduje směrnice 82/894/EHS.
(6) Belgie, Finsko, Německo, Řecko, Nizozemsko, Norsko, Portugalsko a Španělsko změnily číselný systém oblastí používaný v systému hlášení.
(7) Za účelem zlepšení systému je nezbytné zpřesnit způsoby lokalizace ohniska nákazy udáváním souřadnic zeměpisné šířky a zeměpisné výšky.
(8) Za účelem ochrany přenášených informací by neměly být přílohy tohoto rozhodnutí zveřejněny.
(9) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Za účelem hlášení nákaz zvířat se informace předávají v kódované formě stanovené v přílohách I, II, a III tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Za účelem hlášení nákaz zvířat se informace předávají pomocí kódů stanovených v přílohách IV až X tohoto rozhodnutí.
Článek 3
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. ledna 2001.
Článek 4
Rozhodnutí 84/90/EHS a 90/442/EHS se dnem uvedeným v článku 3 zrušují.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 14. prosince 2000
o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů týkající se prozatímního provádění čtvrtého protokolu stanovícího podmínky pro rybolov podle Dohody o rybolovu mezi Evropským hospodářským společenstvím na jedné straně a vládou Dánska a místní vládou Grónska na straně druhé
(2000/815/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 300 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě Dohody o rybolovu mezi Evropským hospodářským společenstvím na jedné straně a vládou Dánska a místní vládou Grónska na straně druhé [1] týkající se rybolovu ve vodách Grónské výlučné hospodářské zóny vedly Společenství a vláda Dánska a autonomní vláda Grónska jednání o novém provádění protokolu určeného pro léta 2001 až 2006.
(2) Výsledkem těchto jednání bylo parafování nového protokolu dne 13. září 2000.
(3) Podle nového protokolu budou rybáři Společenství využívat od 1. ledna 2001 do 31. prosince 2006 rybolovná práva ve vodách pod jurisdikcí Grónska.
(4) Uvedený protokol se použije od 1. ledna 2001, pokud nemají být rybářské činnosti plavidel Společenství přerušeny.
Za tím účelem obě strany parafovaly dohodu ve formě výměny dopisů stanovící prozatímní používání parafovaného protokolu počínaje dnem, který následuje po dni, kdy vypršel platný protokol.
Dohoda je schválena až do přijetí konečného rozhodnutí, které je v souladu s článkem 37 Smlouvy.
(5) K zajištění obživy rybářů Společenství je důležité otevřít tyto rybolovné oblasti 1. ledna 2001. Kvůli naléhavosti této problematiky je naprosto nezbytné udělit výjimku ze šestitýdenního období stanoveného v čl.
I odst. 3 Protokolu o úloze vnitrostátních parlamentů Evropské unie, který tvoří přílohu k Amsterodamské smlouvě,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda ve formě výměny dopisů týkající se prozatímního provádění čtvrtého protokolu stanovícího podmínky pro rybolov podle Dohody o rybolovu mezi Evropským společenstvím na jedné straně a vládou Dánska a místní vládou Grónska na straně druhé se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody ve formě výměny dopisů a protokol se připojují k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osoby zmocněné podepsat dohodu ve formě výměny dopisů zavazující Společenství.
Rozhodnutí Komise
ze dne 27. prosince 2000
o nezařazení kvintozenu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS a odnětí povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tuto účinnou látku
(oznámeno pod číslem K(2000) 4136)
(Text s významem pro EHP)
(2000/816/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2000/68/ES [2], a zejména na čl. 8 odst. 2 čtvrtý pododstavec uvedené směrnice,
s ohledem na nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 ze dne 11. prosince 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro první etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [3], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2266/2000 [4], a zejména na čl. 7 odst. 3a písm. b) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS Komise provádí pracovní program zaměřený na zkoumání účinných látek používaných v přípravcích na ochranu rostlin, které byly ke dni 15. července 1993 již na trhu. Prováděcí pravidla pro tento program byla stanovena nařízením (EHS) č. 3600/92.
(2) V nařízení Komise (ES) č. 933/94 [5] naposledy pozměněném nařízením (ES) č. 2230/95 [6] byly stanoveny účinné látky, které by měly být zhodnoceny v rámci nařízení (EHS) č. 3600/92, byly jmenovány členské státy zpravodajové pro hodnocení každé účinné látky a byli uvedeni producenti každé účinné látky, kteří ve stanovené lhůtě předložili oznámení v souladu s čl. 4 odst. 2 nařízení (EHS) č. 3600/92.
(3) Kvintozen je jednou z devadesáti účinných látek stanovených v nařízení (ES) č. 933/94.
(4) V souladu s čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EHS) č. 3600/92 předložilo Řecko jako jmenovaný členský stát zpravodaj dne 1. prosince 1997 Komisi zprávu o svém hodnocení informací předložených oznamovateli v souladu s čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení.
(5) Po obdržení zprávy členského státu zpravodaje vedla Komise podle čl. 7 odst. 3 nařízení (EHS) č. 3600/92 konzultace s odborníky z členských států, jakož i s hlavním oznamovatelem (Uniroyal Chemicals).
(6) Hodnotící zprávu vypracovanou Řeckem přezkoumaly členské státy a Komise v rámci Stálého rostlinolékařského výboru. Toto přezkoumání bylo dokončeno dne 13. července 2000 formou zprávy Komise o přezkoumání kvintozenu v souladu s čl. 7 odst. 6 nařízení (EHS) č. 3600/92.
(7) Hodnocení provedená na základě předložených informací neprokázala, že by přípravky na ochranu rostlin obsahující kvintozen mohly za navržených podmínek použití obecně vyhovovat požadavkům stanoveným v čl. 5 odst. 1 písm. a) a b) směrnice 91/414/EHS, zejména pokud jde o bezpečnost uživatelů a spotřebitelů potenciálně vystavených kvintozenu a o perzistenci látky v životním prostředí a její možný dopad na necílové organismy.
(8) Hlavní oznamovatel informoval Komisi a členský stát zpravodaje o tom, že si nadále nepřeje účastnit se pracovního programu pro tuto účinnou látku, a proto nebudou předloženy další informace.
(9) Tuto účinnou látku není tudíž možné zařadit do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
(10) Lhůta pro likvidaci, uskladnění, uvedení na trh a použití stávajících zásob přípravků na ochranu rostlin obsahujících kvintozen, kterou poskytují členské státy v souladu s čl. 4 odst. 6 směrnice 91/414/EHS, by neměla přesáhnout 18 měsíců, aby stávající zásoby směly být použity během nejvýše jednoho dalšího vegetačního období.
(11) Tímto rozhodnutím není dotčeno žádné opatření, které Komise může v pozdější etapě přijmout pro tuto účinnou látku v rámci směrnice Rady 79/117/EHS [7].
(12) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Kvintozen se nezařazuje jako účinná látka do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
Článek 2
Členské státy zajistí, aby
1. povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících kvintozen byla odňata do šesti měsíců ode dne přijetí tohoto rozhodnutí;
2. ode dne přijetí tohoto rozhodnutí nebyla na základě odchylky stanovené v čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS udělována nebo obnovována žádná povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících kvintozen.
Článek 3
Lhůta poskytnutá členskými státy v souladu s čl. 4 odst. 6 směrnice 91/414/EHS musí být co možná nejkratší a nesmí přesáhnout 18 měsíců ode dne přijetí tohoto rozhodnutí.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 27. prosince 2000
o nezařazení permethrinu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS a odnětí povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tuto účinnou látku
(oznámeno pod číslem K(2000) 4140)
(Text s významem pro EHP)
(2000/817/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh[1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2000/68/ES[2], a zejména na čl. 8 odst. 2 čtvrtý pododstavec uvedené směrnice,
s ohledem na nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 ze dne 11. prosince 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro první etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh[3], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2266/2000[4], a zejména na čl. 7 odst. 3a písm. b) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS provádí Komise pracovní program zaměřený na zkoumání účinných látek používaných v přípravcích na ochranu rostlin, které byly ke dni 15. července 1993 již na trhu. Prováděcí pravidla pro tento program byla stanovena nařízením (EHS) č. 3600/92.
(2) V nařízení Komise (ES) č. 933/94[5] ze dne 27. dubna 1994 naposledy pozměněném nařízením (ES) č. 2230/95[6] byly stanoveny účinné látky, které by měly být zhodnoceny v rámci nařízení (EHS) č. 3600/92, byly jmenovány členské státy zpravodajové pro hodnocení každé účinné látky a byli uvedeni producenti každé účinné látky, kteří ve stanovené lhůtě předložili oznámení v souladu s čl. 4 odst. 2 nařízení (EHS) č. 3600/92.
(3) Permethrin je jednou z devadesáti účinných látek stanovených v nařízení (ES) č. 933/94.
(4) V souladu s čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EHS) č. 3600/92 předložilo Irsko jako jmenovaný členský stát zpravodaj dne 10. června 1998 Komisi zprávu o svém hodnocení informací předložených oznamovateli v souladu s čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení.
(5) Hodnotící zprávu vypracovanou Irskem přezkoumaly členské státy a Komise v rámci Stálého rostlinolékařského výboru. Toto přezkoumání bylo dokončeno dne 13. července 2000 formou zprávy Komise o přezkoumání permethrinu v souladu s čl. 7 odst. 6 nařízení (EHS) č. 3600/92.
(6) Z provedených hodnocení vyplývá, že předložené informace dostatečně neprokazují, že přípravky na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku za navržených podmínek použití vyhovují požadavkům stanoveným v čl. 5 odst. 1 písm. a) a b) a v čl. 5 odst. 2 písm. b) směrnice 91/414/EHS.
(7) Všichni oznamovatelé informovali Komisi a členský stát zpravodaje o tom, že si nadále nepřejí účastnit se pracovního programu pro tuto účinnou látku.
Další informace potřebné k prokázání toho, že permethrin plně vyhovuje požadavkům stanoveným směrnicí 91/414/EHS, nebudou tedy předloženy.
(8) Tuto účinnou látku není tudíž možné zařadit do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
(9) Byly předloženy technické důkazy, které svědčí o tom, že by mohlo být po dobu probíhajícího výzkumu, jehož cílem je nalézt účinná náhradní řešení, i nadále povoleno omezené použití permethrinu v lesním hospodářství za předpokladu, že budou přijata vhodná opatření ke zmírnění rizika.
(10) Lhůta pro likvidaci, uskladnění, uvedení na trh a použití stávajících zásob přípravků na ochranu rostlin obsahujících permethrin, kterou poskytují členské státy v souladu s čl. 4 odst. 6 směrnice 91/414/EHS, by neměla přesáhnout 18 měsíců, aby stávající zásoby směly být použity během nejvýše jednoho dalšího vegetačního období.
(11) Tímto rozhodnutím není dotčeno žádné opatření, které Komise může v pozdější etapě přijmout pro tuto účinnou látku v rámci směrnice Rady 79/117/EHS[7].
(12) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru.
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Permethrin se nezařazuje jako účinná látka do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
Článek 2
Členské státy zajistí, aby
1. povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících permethrin byla odňata do šesti měsíců ode dne přijetí tohoto rozhodnutí, s výjimkou použití uvedených v odstavci 2;
2. povolení pro použití přípravků na ochranu rostlin obsahujících permethrin na sadební materiál pro lesní hospodářství byla odňata nejpozději do 25. července 2003;
3. ode dne přijetí tohoto rozhodnutí nebyla na základě odchylky stanovené v čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS udělována nebo obnovována žádná povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících permethrin, s výjimkou použití uvedených v odstavci 2.
Článek 3
Lhůta poskytnutá členským státem podle ustanovení čl. 4 odst. 6 směrnice 91/414/EHS musí být co nejkratší a nesmí přesáhnout 18 měsíců ode dne přijetí tohoto rozhodnutí. Pro použití uvedená v čl. 2 odst. 2 musí lhůta uplynout nejpozději do 31. prosince 2003.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 20. prosince 2000
o víceletém programu pro podnik a podnikavost, a zejména pro malé a střední podniky (MSP) (2001–2005)
(2000/819/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 157 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Důležitost podniku a podnikavosti pro dosažení cílů Společenství a obtíže, kterým čelí podniky a podnikatelé, byly předmětem mnoha sdělení, rozhodnutí a zpráv, naposledy sdělení Komise ze dne 26. dubna 2000 o "politice podnikání ve vědomostně orientované ekonomice".
Tato témata vymezila hlavní oblasti činnosti na úrovni Společenství.
(2) Malé a střední podniky významně přispívají z hlediska soutěživosti, výzkumu, inovace, kvalifikace a zaměstnání a čelí specifickým problémům.
(3) Je nutné podniknout kroky, které by pomohly překonat tyto obtíže.
Rámec pro tyto kroky vytvořila řada programů, zejména Třetí víceletý program pro malé a střední podniky v Evropské unii (1997 — 2000), přijatý rozhodnutím Rady 97/15/ES [5], který pozbývá účinku dnem 31. prosince 2000.
(4) Dne 29. června 1999 Komise ve svém sdělení Evropskému parlamentu, Radě, Hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů informovala o vnějším hodnocení daného programu.
(5) Je nezbytné přijmout další program pro období od 1. ledna 2001 a zajistit, aby byla politika podnikání vybavena dostatečnými prostředky pro zajišťování jejích cílů.
(6) Dne 9. listopadu 1999 Rada schválila zprávu o integraci trvale udržitelného rozvoje do politiky podnikání Evropské unie.
Je nutné, aby při vymezování a provádění opatření přijatých v rámci tohoto programu byl brán v úvahu trvale udržitelný rozvoj.
(7) Dne 20. června 2000 Evropská rada na zasedání v Santa Marii da Feira schválila Evropskou chartu pro malé podniky a požadovala její úplné provedení zejména jako součást návrhů pro víceletý program pro podniky a podnikavost.
Opatření Unie na podporu malých a středních podniků by měla brát v úvahu cíle stanovené touto chartou.
(8) Podobné aktivity byly zahájeny v rámci Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj, a zejména v souvislosti s Chartou o politikách týkajících se malých a středních podniků, přijatou ministry průmyslu Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj v Boloni dne 15. června 2000.
(9) Dne 7. listopadu 2000 Rada zdůraznila potřebu podstatně zlepšit financování inovačních podniků a přesměrovat finanční prostředky na podporu nových podniků, společností se špičkovou technologií a mikropodniků.
(10) Opatření nezbytná k provedení tohoto rozhodnutí by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [6].
(11) Toto rozhodnutí vytváří právní základ pro zvláštní doplňková opatření, která nejsou součástí jiných politik Společenství a která nemohou být provedena lépe na úrovni členských států.
(12) Dohoda o Evropském hospodářském prostoru (EHP) uzavřená se zeměmi ESVO/EHP a dodatkové protokoly k dohodám o přidružení uzavřeným se zeměmi střední a východní Evropy stanoví účast těchto zemí v programech Společenství.
Dále by měly být stanoveny podmínky také pro účast Kypru, Malty a Turecka v rámci dohod o přidružení uzavřených s těmito zeměmi.
Účast dalších zemí lze vzít v úvahu, pokud to dovolí dohody a postupy.
(13) Po celou dobu trvání programu je zahrnut v tomto rozhodnutí finanční odkaz ve smyslu bodu 34 interinstitucionální dohody ze dne 6. května 1999 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni a zdokonalení rozpočtového procesu [7], aniž tím jsou dotčeny pravomoci rozpočtového orgánu, jak jsou vymezeny Smlouvou,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Program pro politiku Společenství pro podniky a podnikavost, a zejména pro malé a střední podniky (dále jen "tento program"), se přijímá pro období pěti let od 1. ledna 2001.
Článek 2
1. Tento program má tyto cíle:
a) zvýšit růst a konkurenceschopnost podniků v mezinárodní ekonomice založené na vědomostech;
b) podporovat podnikavost;
c) zjednodušit a zlepšit správní a právní rámec pro podniky tak, aby prospíval výzkumu, inovaci a zejména zakládání nových podniků;
d) zlepšit finanční podmínky pro podniky, zvláště pro malé a střední podniky;
e) zlepšit přístup podniků k podporám, programům a sítím Společenství a zlepšit jejich koordinaci.
2. Tyto cíle jsou uskutečňovány především prostřednictvím oblastí činnosti uvedených v příloze I.
3. Navíc tento program ze své podstaty slouží jako prostředek pro pokrok v dosahování cílů stanovených Evropskou chartou pro malé podniky.
Článek 3
1. Komisi je nápomocen Řídící výbor programu pro podnikání (dále jen "výbor").
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 4
1. Opatření a úkony nezbytné k provedení tohoto programu vztahující se k záležitostem uvedeným níže se přijímají řídícím postupem uvedeným v čl. 3 odst. 2:
- roční pracovní program a odpovídající rozdělení rozpočtových prostředků,
- kritéria a obsah vypsání veřejných nabídkových řízení přesahujících 100000 EUR,
- výkonnostní ukazatelé k hodnocení úkonů nezbytných pro dosažení cílů uvedených v článku 2.
2. Výbor je navíc pravidelně informován o všech dalších otázkách týkajících se tohoto programu, zejména o výroční zprávě o provedení a hodnotících zprávách zmíněných v čl. 5 odst. 1.
Článek 5
1. Komise zhodnotí provedení programu a předloží Evropskému parlamentu, Radě, Hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů
- každé dva roky hodnotící zprávu o pokroku, ve které vezme koordinovaným způsobem na vědomí
- politiku podnikání v politikách a programech Společenství jako celku,
- provedení Evropské charty pro malé podniky,
- do konce prosince 2004 vnější hodnotící zprávu.
2. Tyto zprávy prověří, zda bylo dosaženo cílů tohoto programu. Provedou analýzu nákladů a výnosů provedených opatření a úkonů, zejména na základě výkonnostních ukazatelů stanovených v čl. 4 odst. 1 třetí odrážce.
Článek 6
Tento program je otevřený k účasti
- zemím ESVO/EHP v souladu s podmínkami stanovenými v Dohodě o EHP,
- přidruženým zemím střední a východní Evropy v souladu s podmínkami zakotvenými v evropských dohodách, v jejich dodatkových protokolech a v rozhodnutích příslušných Rad přidružení,
- Kypru, financované dodatečnými rozpočtovými položkami v souladu s postupy dohodnutými s touto zemí,
- Maltě a Turecku, financované dodatečnými rozpočtovými položkami v souladu s ustanoveními Smlouvy,
- dalším zemím, pokud tak dovolí dohody a postupy.
Článek 7
1. Finanční referenční částka na provedení tohoto programu je 450 milionů EUR.
2. Každoroční rozpočtové položky jsou schvalovány rozpočtovým orgánem v mezích finančního výhledu.
Článek 8
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem 1. ledna 2001 a zahrnuje období do 31. prosince 2005.
Článek 9
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 22. prosince 2000,
kterým se zřizuje Evropská policejní akademie (EPA)
(2000/820/SVV)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 30 odst. 1 písm. c) a čl. 34 odst. 2 písm. c) této smlouvy,
s ohledem na podnět Portugalské republiky [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská rada na zasedání v Tampere ve dnech 15. a 16. října 1999 schválila zřízení Evropské policejní akademie (dále jen "EPA"), kde budou školeni vyšší úředníci policejních složek, přičemž policejními složkami se rozumí "Law Enforcement Officials" uvedení v bodu 47 závěrů předsednictva.
(2) Evropská rada v Tampere se dohodla, že EPA se bude zpočátku skládat ze sítě stávajících vnitrostátních vzdělávacích zařízení, aniž je dotčeno zřízení stálé instituce v pozdějším období.
(3) Existují již vnitrostátní, evropské a mezinárodní organizace a orgány příslušné v oblasti policejního vzdělávání, s jejichž spoluprací EPA by měla počítat při plnění svých úkolů.
(4) Je žádoucí urychleně navázat vztahy mezi EPA a vnitrostátními vzdělávacími zařízeními v kandidátských zemích, s nimiž Evropská unie vede jednání o přistoupení, jakož i na Islandu a v Norsku, aby tato zařízení měla přístup k činnostem EPA.
(5) Evropská unie působila v této oblasti zejména tím, že přijímala a prováděla programy ve smyslu hlavy VI Smlouvy, jako např. společný program pro výměnu, vzdělávání a spolupráci mezi donucovacími orgány (OISIN) [3] a program pro výměnu, vzdělávání a spolupráci pro osoby příslušné pro boj proti organizované trestné činnosti (Falcone) [4].
(6) Je důležité, aby EPA plnila své úkoly postupně podle cílů vymezených v ročních akčních programech a s přihlédnutím k dostupným zdrojům.
(7) Toto rozhodnutí je nezbytné po třech letech přezkoumat, aby se rozhodlo o rozšíření úkolů EPA a o změnách její institucionální struktury,
ROZHODLA TAKTO:
HLAVA I
Organizace
Článek 1
1. Zřizuje se Evropská policejní akademie (EPA).
2. Aniž je dotčen budoucí vývoj doporučený v článku 9, je EPA založena jako síť vnitrostátních zařízení pro vzdělávání vyšších úředníků policejních složek členských států, které za tímto účelem úzce spolupracují.
3. Úkolem EPA je provádění programů a podnětů, o nichž rozhodne správní rada.
Článek 2
1. Správní radu EPA tvoří ředitelé vnitrostátních zařízení pro vzdělávání vyšších úředníků policejních složek.
Je-li několik ředitelů z jednoho členského státu, tvoří jednu delegaci.
2. Správní radě předsedá ředitel vnitrostátního vzdělávacího zařízení členského státu, který předsedá Radě Evropské unie.
Správní rada se schází nejméně jednou během předsednictví.
Jednomyslně přijme svůj jednací řád.
3. Každá delegace má ve správní radě jeden hlas.
Zástupci generálního sekretariátu Rady Evropské unie, Komise a Europolu se schůzí účastní jako pozorovatelé, kteří nehlasují.
Členy správní rady mohou doprovázet odborníci.
Článek 3
1. Správní rada rozhoduje o ročním programu dalšího vzdělávání (obsah výuky, druh, počet a délka prováděných vzdělávacích akcí).
Podle potřeby schvaluje doplňující programy a podněty.
2. Správní rada vypracuje roční zprávu o činnosti EPA.
3. Rozhodnutí správní rady uvedená v odstavcích 1 a 2 jsou přijímána jednomyslně, poté jsou předána Radě Evropské unie, která je vezme na vědomí a potvrdí.
Správní rada řádným způsobem přihlédne k veškerým připomínkám Rady Evropské unie.
Roční zpráva o činnosti EPA je pro informaci rovněž předána Evropskému parlamentu a Komisi.
Článek 4
1. Správní rada zřídí stálý sekretariát, který je nápomocný EPA při plnění správních úkolů nezbytných pro její fungování a pro provádění ročního programu a případných doplňujících programů a podnětů.
Tento sekretariát může být zřízen v rámci některé z vnitrostátních policejních akademií.
O umístění sídla stálého sekretariátu rozhodne Rada Evropské unie.
2. Vedoucím sekretariátu je správní ředitel jmenovaný správní radou na tříleté funkční období.
3. Všechna rozhodnutí správní rady týkající se sekretariátu jsou přijímána jednomyslně.
Článek 5
1. Rozpočet EPA spravuje sekretariát na základě finančního nařízení.
2. Náklady na provádění akcí uvedených v ročním programu uvedeném v článku 3 a náklady na fungování EPA hradí členské státy společně.
Roční příspěvek členského státu je za tímto účelem vypočítán v závislosti na hrubém národním produktu (HNP) podle klíče použitého pro vypočítání prvku HNP ve vlastních zdrojích určených pro financování souhrnného rozpočtu Evropské unie.
Pro každoroční příspěvek členského státu se vychází z HNP dosaženého členským státem v předchozím roce.
3. Finanční nařízení a roční rozpočet EPA vypracuje správní rada jednomyslným rozhodnutím a předloží je ke schválení vládám členských států zasedajícím v Radě Evropské unie.
4. Z rozpočtu EPA jsou hrazeny tyto výdaje:
a) příprava, provádění a hodnocení ročního programu;
b) odměna externích přispěvatelů;
c) cestovní výdaje členů správní rady, kteří se účastní jejích schůzí, v rozsahu pro dva členy na každý členský stát;
d) obecné provozní výdaje sekretariátu s výjimkou odměn jeho členů;
e) náklady na veškeré další podněty přijaté správní radou nebo přijaté správním ředitelem v souladu s finančním nařízením;
f) náhrady nákladů vynaložených členským státem nebo členskými státy na odměny členů sekretariátu v poměru k příspěvkům členských států.
5. Aniž jsou dotčeny požadavky členských států, a na základě zmocnění správní rady může sekretariát předložit Komisi ke spolufinancování vzdělávací projekty nebo programy, které spadají do oblasti působnosti rozpočtových programů spravovaných Komisí.
HLAVA II
Cíle a úkoly
Článek 6
1. Účelem EPA je přispívat ke vzdělávání vyšších úředníků policejních složek členských států tím, že zdokonaluje spolupráci mezi jednotlivými zařízeními, která ji tvoří.
Podporuje a rozvíjí evropský přístup k hlavním problémům, kterým čelí členské státy v boji proti trestné činnosti, při předcházení trestné činnosti a při zachovávání veřejného pořádku a veřejné bezpečnosti, zejména problémům překračujícím hranice.
2. Cíle EPA jsou tyto:
a) prohloubit znalost vnitrostátních policejních systémů a struktur ostatních členských států, Europolu a přeshraniční spolupráce policejních složek v rámci Evropské unie;
b) zlepšit znalost mezinárodních nástrojů, zejména těch, které již existují na úrovni Evropské unie v oblasti spolupráce týkající se boje proti trestné činnosti;
c) zajistit odpovídající vzdělání s ohledem na dodržování demokratických práv a svobod, zejména práva na obhajobu;
d) podporovat spolupráci mezi EPA a ostatními zařízeními pro policejní vzdělávání.
3. EPA zpřístupní své infrastruktury rovněž vyšším úředníkům policejních složek kandidátských zemí, s nimiž Evropská unie vede jednání o přistoupení, jakož i Islandu a Norska.
Článek 7
Pro dosažení těchto cílů může EPA provádět zejména tyto činnosti:
a) zajišťovat vzdělávací akce pro vyšší policejní úředníky založené na společných normách;
b) přispívat k vypracování harmonizovaných programů pro vzdělávací kursy policistů na střední úrovni, policisty v přímém výkonu na střední úrovni a policisty v přímém výkonu, pokud jde o přeshraniční spolupráci mezi policejními složkami v Evropě, a přispívat k vypracování vhodných vzdělávacích programů pro pokročilé;
c) poskytovat odborné vzdělání policistům, kteří mají klíčovou roli v boji proti přeshraniční trestné činnosti se zvláštním zřetelem na organizovanou trestnou činnost;
d) rozvíjet a poskytovat vzdělání pro školitele;
e) rozšiřovat osvědčené postupy a výsledky výzkumu;
f) vypracovat a poskytovat vzdělání zaměřené na přípravu policejních složek Evropské unie na účast při nevojenském řešení krizí;
g) vypracovat a poskytovat vzdělání pro policejní složky kandidátských států na přistoupení k Evropské unii včetně vzdělání policistů s klíčovými úkoly;
h) usnadnit výměny a služební pobyty policistů v rámci vzdělávání;
i) rozvíjet elektronickou síť pro podporu EPA při plnění jejích úkolů, přičemž je třeba dbát na zavedení nezbytných bezpečnostních opatření;
j) umožnit vyšším policejním úředníkům členských států získávat přiměřené jazykové znalosti.
HLAVA III
Jiná ustanovení
Článek 8
EPA přezkoumá v jednotlivých případech možnost přijímat úředníky evropských orgánů a ostatních institucí Evropské unie.
EPA spolupracuje s vnitrostátními policejními vzdělávacími zařízeními států, které nejsou členy Evropské unie.
Navazuje zejména vztahy s vnitrostátními zařízeními kandidátských zemí, se kterými Evropská unie jedná o přistoupení, jakož i s vnitrostátními zařízeními Islandu a Norska.
EPA rovněž spolupracuje s příslušnými subjekty působícími v oblasti vzdělávání na evropské úrovni, jako jsou Severobaltská policejní akademie (Nordic Baltic Police Academy, NBPA) a Středoevropská policejní akademie (Mitteleuropäische Polizeiakademie, MEPA).
Článek 9
Nejpozději v průběhu třetího roku po vstupu tohoto rozhodnutí v platnost předloží správní rada Radě Evropské unie zprávu o fungování a budoucnosti sítě v souladu se závěry ze zasedání Evropské rady
Rozhodnutí Rady
ze dne 20. prosince 2000
o provádění programu na podporu rozvoje, distribuce a propagace evropských audiovizuálních děl (MEDIA Plus — Rozvoj, distribuce a propagace) (2001–2005)
(2000/821/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 157 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu,
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Od 6. do 8. dubna 1998 Komise ve spolupráci s úřadujícím předsednictvím pořádala Evropskou audiovizuální konferenci v Birminghamu na téma "Úkoly a možnosti digitálního věku".
Tento konzultační proces odhalil potřebu zesíleného programu podpory evropského audiovizuálního průmyslu, zejména v oblasti rozvoje, distribuce a propagace evropských audiovizuálních děl.
Navíc v digitálním věku činnosti v audiovizuální oblasti také přispívají k vytváření nových pracovních míst, zejména při tvorbě a distribuci audiovizuálního obsahu.
(2) Dne 28. května 1998 Rada schválila výsledky Evropské audiovizuální konference v Birminghamu a zdůraznila nutnost podpory rozvoje silného a konkurenceschopného programu evropského audiovizuálního průmyslu, zejména s přihlédnutím k evropské kulturní rozmanitosti a zvláštním podmínkám v jazykově omezených oblastech.
(3) Zpráva skupiny na vysoké úrovni pro audiovizuální politiku ze dne 26. října 1998 nazvaná "Digitální věk a evropská audiovizuální politika" uznává potřebu posílit podpůrná opatření pro filmový a audiovizuální průmysl, zejména dotováním programu MEDIA prostředky úměrnými velikosti a strategickému významu tohoto průmyslu.
(4) Úkoly tvorby, distribuce a dostupnosti evropského audiovizuálního obsahu byly hlavními tématy, která se diskutovala na fóru o audiovizuální politice nazvaném "Evropský obsah v digitálním tisíciletí", pořádaném úřadujícím předsednictvím ve spolupráci s Komisí v Helsinkách ve dnech 10. a 11. září 1999.
(5) Ve sdělení Komise Evropskému parlamentu a Radě ministrů nazvaném "Audiovizuální politika: další postup" uznává Komise potřebu nárůstu veřejné podpory, zejména na úrovni Společenství, pro posílení konkurenceschopnosti evropského audiovizuálního průmyslu.
(6) Zelená kniha o "Sbližování odvětví telekomunikací, médií a informačních technologií a důsledk y pro regulaci" zdůrazňuje riziko nedostatku kvalitního obsahu na digitálním a analogovém televizním trhu.
(7) Veřejná diskuse k Zelené knize Komise zdůraznila potřebu vytvoření rámce na podporu distribuce a propagace evropského audiovizuálního obsahu pro tradiční a nová média v digitálním prostředí.
(8) Ve svých závěrech ze dne 27. září 1999 o výsledcích veřejné diskuse k Zelené knize o konvergenci [1] Rada vyzvala Komisi k tomu, aby tyto výsledky vzala v úvahu při vypracování návrhů opatření k posílení evropského audiovizuálního odvětví, včetně multimediálního odvětví.
(9) Ve svém sdělení ze dne 14. prosince 1999 "Zásady a hlavní směry audiovizuální politiky Společenství v digitálním věku" vymezila Komise své priority v audiovizuálním odvětví pro období 2000–2005.
(10) Komise uskutečnila "Akční program na podporu rozvoje evropského audiovizuálního průmyslu (MEDIA) (1991-1995)", který byl přijat rozhodnutím Rady 90/685/EHS [2] a který zahrnoval zejména opatření navržená k podpoře rozvoje a distribuce evropských audiovizuálních děl.
(11) dále k Zelené knize "Strategické možnosti posílení evropského programového průmyslu v souvislostech audiovizuální politiky Evropské unie" Komise předložila v listopadu 1995 návrh na rozhodnutí Rady o založení Evropského záručního fondu na podporu filmové a televizní tvorby [3], ke kterému Evropský parlament vydal příznivé stanovisko dne 22. října 1996 [4].
(12) Strategie Společenství pro rozvoj a posílení evropského audiovizuálního průmyslu byla potvrzena v programu MEDIA II (1996 — 2000), přijatém rozhodnutím Rady 95/563/ES [5] a rozhodnutím Rady 95/564/ES [6].
Na základě zkušeností získaných z programu je s přihlédnutím k získaným výsledkům vhodné zajistit jeho prodloužení.
(13) Ve zprávě o výsledcích programu MEDIA II (1996–2000) od 1. ledna 1996 do 30. června 1998 Komise shledala, že program vyhovuje zásadě subsidiarity podpory Společenství ve vztahu k vnitrostátním podporám, protože oblasti uplatnění MEDIA II doplňují oblasti uplatnění tradičních vnitrostátních podpůrných mechanismů.
(14) Je nezbytné vzít v úvahu kulturní rysy audiovizuálního odvětví v souladu s čl. 151 odst. 4 Smlouvy.
(15) V souladu s vyjednávacím pověřením uděleným Komisi Radou v nadcházejících jednáních Světové obchodní organizace (WTO) by Unie měla zajistit, že si stejně jako v Uruguayském kole Společenství a jeho členské státy podrží možnost uchování a rozvoje jejich schopnosti vymezit a uskutečňovat své kulturní a audiovizuální politiky za účelem zachování vlastní kulturní rozmanitosti.
(16) Zastávaje stejný přístup uznal Evropský parlament v usnesení ze dne 18. listopadu 1999 zvláštní roli evropského audiovizuálního odvětví při udržování kulturního pluralismu, zdravé ekonomiky a svobody slova, znovu potvrdil svůj závazek ve prospěch volnosti jednání v oblasti audiovizuální politiky uzavřený v Uruguayském kole a vyjádřil názor, že pravidla kulturních služeb Všeobecné dohody o obchodu službami (GATS), zejména v audiovizuálním odvětví, by neměla ohrozit kulturní rozmanitost a nezávislost smluvních stran WTO.
(17) Za účelem zvýšení přidané hodnoty opatření Společenství je nezbytné zajistit doplňkovost mezi opatřeními učiněnými na úrovni Společenství a vnitrostátními formami podpory.
(18) Je nezbytné zavést soulad mezi tímto rozhodnutím a akcí Komise týkající se vnitrostátních opatření na podporu audiovizuálního odvětví, zejména v zájmu zachování kulturní rozmanitosti v Evropě, a to umožněním vnitrostátním politikám odpovídajícím způsobem rozvíjet tvůrčí potenciál v členských státech.
Navíc podpora Společenství může být spojena s kteroukoli veřejnou podporou.
(19) Vytvoření evropského audiovizuálního trhu vyžaduje rozvoj a tvorbu evropských děl, tj. děl majících původ v členských státech a děl majících původ v evropských třetích zemích účastnících se programu MEDIA Plus nebo v rámci spolupráce vyhovující podmínkám směrnice Rady 89/552/EHS ze dne 3. října 1989 o koordinaci některých právních a správních předpisů členských států upravujících provozování televizního vysílání [7].
(20) V průběhu příštích let digitální revoluce způsobí, že se evropská audiovizuální díla stanou díky novým způsobům přenosu audiovizuálního obsahu snadněji přístupnými a dostupnějšími mimo zemi svého původu.
(21) Konkurenceschopnost průmyslu audiovizuálních programů záleží na využití nových technologií ve fázích vývoje, tvorby a distribuce programu.
Je tudíž vhodné zajistit přiměřenou a účinnou koordinaci s opatřeními podniknutými na poli nových technologií, zejména v pátém rámcovém programu Evropského společenství v oblasti výzkumu, technologického rozvoje a demonstrací (1998–2002) přijatém rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 182/1999/ES [8], v budoucím šestém rámcovém programu a novými příležitostmi pro mnohojazyčnou tvorbu, za účelem sladění s opatřeními učiněnými v rámci těchto programů, se zvláštním zaměřením na potřeby a možnosti malých a středních podniků na audiovizuálním trhu.
(22) Za účelem podpory evropských audiovizuálních projektů Komise posoudí možnosti dalšího financování na základě jiných nástrojů Společenství, zejména v rámci "e-Evropy" a iniciativ vyplývajících ze závěrů Evropské rady na zasedání v Lisabonu, jako jsou Evropská investiční banka (EIB), Evropský investiční fond (EIF), a rámcových výzkumných programů.
Oborníci v audiovizuálním odvětví by měli být informováni o různých typech podpor, které jim jsou k dispozici v rámci Evropské unie.
(23) V souladu se závěry Evropské rady, která se sešla v Lisabonu, podají Rada a Komise do konce roku 2000 zprávu o průběžném přezkoumání finančních nástrojů EIB a EIF za účelem přesměrování finančních prostředků na zakládání nových podniků, společností s moderním technologickým vybavením a mikropodniků, stejně jako na podporu dalších činností v oblasti rizikového kapitálu či iniciativ v oblasti garančních mechanismů navrhovaných EIB a EIF.
V této souvislosti by měla být věnována zvláštní pozornost audiovizuálnímu průmyslu za účelem zlepšení jeho přístupu na kapitálové trhy a posílení jeho konkurenceschopnosti.
(24) Ve své zprávě Evropské radě "Pracovní příležitosti v informační společnosti" poukázala Komise na významný potenciál tvorby pracovních příležitostí, který nové audiovizuální služby poskytují.
(25) Ve sdělení o politikách Společenství ve prospěch zaměstnanosti uznala Komise pozitivní vliv programu MEDIA II na zaměstnanost v audiovizuálním odvětví.
(26) Je proto vhodné napomáhat rozvoji investic v evropském audiovizuálním průmyslu a vyzvat členské státy, aby podpořily vytváření pracovních příležitostí v uvedeném průmyslu různými prostředky.
(27) Program MEDIA Plus by měl umožnit vytvoření prostředí příznivého pro podnikatelské schopnosti a investice, aby zajistil evropskému audiovizuálnímu odvětví prostor v celosvětové ekonomice a účinnou podporu kulturní rozmanitosti.
(28) Příspěvek malých a středních podniků k rozvoji audiovizuálního odvětví by měl být dobře využit.
(29) Je nezbytné zlepšit podmínky pro distribuci a propagaci evropských filmových děl na evropském a mezinárodním trhu.
Měla by být podporována spolupráce mezi mezinárodními a vnitrostátními distributory, provozovateli kin a producenty, napomáháno vytváření sítí mezi distributory, zejména malými a středními podniky, a měly by být podporovány společné akce za účelem podpory společných programových opatřeních na evropské úrovni.
(30) Je nezbytné zlepšit podmínky televizního vysílání evropských děl na evropském a mezinárodním trhu.
Vzhledem k hlavní roli, kterou mohou hrát televizní kanály při šíření evropských děl, a nedostatečnému času, který v současné době věnují takovým dílům ve svých programech, je důležité, aby evropské subjekty televizního vysílání (vymezené článkem 2 směrnice 89/552/EHS) podporovaly evropské vysílání programů nákupem děl vyrobených v jiných členských státech.
(31) Je nezbytné usnadnit přístup na trh nezávislým evropským produkčním a distribučním společnostem a podporovat jak evropská díla, tak evropské společnosti v audiovizuálním odvětví.
(32) Měl by být zlepšen veřejný přístup k evropskému audiovizuálnímu dědictví, zvláště prostřednictvím digitalizace tohoto dědictví a vytvářením sítě na evropské úrovni.
(33) Evropští majitelé obsahů by měli být podporováni v digitalizaci a vytváření sítě katalogů, včetně archivů a filmového dědictví.
(34) Podpora rozvoje, distribuce a propagace by měla vzít v úvahu strukturální cíle, jako jsou například rozvíjení potenciálu v zemích a regionech s nízkou kapacitou audiovizuální tvorby nebo v jazykově či zeměpisně omezených oblastech nebo rozvoj nezávislého evropského produkčního odvětví, zejména malých a středních podniků.
(35) Přidružené země střední a východní Evropy, Kypr, Malta, Turecko a ty země ESVO, které jsou stranami Dohody EHP, jsou pokládány za možné účastníky programů Společenství na základě dodatečných rozpočtových položek a v souladu s postupy dohodnutými s těmito zeměmi.
(36) Ostatní evropské země, které jsou stranami Úmluvy Rady Evropy o přeshraničním televizním vysílání, jsou nedílnou součástí evropské audiovizuální oblasti, a měly by tedy být oprávněny k účasti na tomto programu na základě dodatečných rozpočtových položek v souladu s postupy, které stanoví dohody mezi zúčastněnými stranami.
Tyto země by měly být schopné, pokud si tak přejí s ohledem na rozpočtové otázky nebo na priority jejich audiovizuálního průmyslu, účastnit se programu a těžit z něj v rámci omezené spolupráce na základě dodatečných rozpočtových položek a zvláštních opatření, na kterých se zúčastněné strany dohodnou.
(37) Otevření programu evropským třetím zemím podléhá předběžnému přezkoumání slučitelnosti jejich vnitrostátních právních předpisů s předpisy Společenství, zejména se směrnicí Rady 89/552/EHS.
(38) Spolupráce s mimoevropskými třetími zeměmi rozvíjená na základě vzájemných a vyvážených zájmů může umožnit evropskému audiovizuálnímu průmyslu získat specifickou hodnotu v oblasti propagace, přístupu na trh, distribuce, šíření a využívání evropských děl v těchto zemích.
Zahrnutí třetích zemí zvýší míru povědomí o kulturní rozmanitosti Evropy a podpoří rozšíření společných demokratických hodnot.
Tato spolupráce by měla být rozvíjena na základě dodatečných rozpočtových položek a zvláštních opatření založených na dohodách mezi zúčastněnými stranami.
(39) Finanční referenční částka ve smyslu bodu 34 interinstitucionální dohody ze dne 6. května 1999 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni a zdokonalení rozpočtového procesu [9] je zahrnuta do tohoto rozhodnutí po celou dobu trvání programu, aniž tím jsou dotčeny pravomoci rozpočtového orgánu vymezené Smlouvou o ES.
(40) Opatření nezbytná k provedení tohoto rozhodnutí by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [10],
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Zavedení a cíle programu
1. Zavádí se program na podporu rozvoje, distribuce a propagace evropských audiovizuálních děl uvnitř a vně Společenství (dále jen "program") na dobu od 1. ledna 2001 do 31. prosince 2005 s cílem posílit evropský audiovizuální průmysl.
2. Cíle programu jsou
a) zlepšení konkurenceschopnosti evropského audiovizuálního odvětví, včetně malých a středních podniků, na evropském a mezinárodním trhu podporou rozvoje, distribuce a propagace evropských audiovizuálních děl, se zřetelem k rozvoji nových technologií;
b) posílení odvětví, která pomáhají zlepšit nadnárodní pohyb evropských děl;
c) respektování a propagace jazykové a kulturní rozmanitosti v Evropě;
d) zhodnocování evropského audiovizuálního dědictví, zvláště digitalizací a vytvořením sítě;
e) rozvoj audiovizuálního odvětví v zemích a regionech s nízkou kapacitou audiovizuální tvorby nebo v jazykově nebo zeměpisně omezených oblastech a posílení vytváření sítě a mezinárodní spolupráce mezi malými a středními podniky;
f) šíření nových typů audiovizuálního obsahu užitím nových technologií.
Tyto cíle jsou uskutečňovány v souladu s podrobnými opatřeními uvedenými v příloze.
Článek 2
Specifické cíle programu v oblasti rozvoje
Specifické cíle programu v oblasti rozvoje jsou
a) podporovat poskytováním finanční podpory rozvoj tvůrčích projektů (hrané filmy pro kino nebo televizi, tvůrčí dokumenty, animované filmy pro televizi nebo kino, díla využívající audiovizuální a filmové dědictví) předkládaných nezávislými podniky, zejména malými a středními, určených na evropský a mezinárodní trh;
b) podporovat poskytováním finanční podpory rozvoj tvůrčích projektů, které využívají nových tvůrčích a výrobních technik a technik šíření.
Článek 3
Specifické cíle programu v oblasti distribuce a šíření
Specifické cíle programu v oblasti distribuce a šíření jsou
a) posílit evropské distribuční odvětví v oblasti filmu podporou distributorů k investicím do tvorby, nákupu, obchodování a propagace zahraničních evropských filmů;
b) podporovat větší nadnárodní šíření zahraničních evropských filmů na evropském a mezinárodním trhu prostřednictvím iniciativ ve prospěch jejich distribuce a promítání v kinech, mimo jiné podporou koordinace obchodních strategií;
c) posílit distribuční odvětví evropských děl na médiích určených k soukromému užívání podporou distributorů k investicím do digitální technologie a do propagace zahraničních evropských děl;
d) podporovat oběh, ve Společenství a mimo něj, evropských televizních programů vyrobených nezávislými společnostmi podporou spolupráce mezi provozovateli vysílání na jedné straně a nezávislými evropskými distributory a producenty na straně druhé;
e) podporovat vytváření katalogů evropských děl v digitálním formátu určených pro využívání novými médii;
f) podporovat jazykovou rozmanitost evropských audiovizuálních a filmových děl.
Článek 4
Specifické cíle programu v oblasti propagace a přístupu na trh
V oblasti propagace a přístupu na trh program směřuje k
a) usnadňování a podpoře propagace a pohybu evropských audiovizuálních a filmových děl na obchodních výstavách, veletrzích a audiovizuálních festivalech v Evropě a ve světě, protože takové akce mohou hrát významnou roli při propagaci evropských děl a při vytváření sítě odborníků;
b) podporou vytváření sítě evropských provozovatelů podporováním společných činností na evropském a mezinárodním trhu prostřednictvím vnitrostátních veřejných nebo soukromých zařízení pro propagaci.
Článek 5
Financování
1. Příjemci podpory Společenství nesou podstatnou část financování, které může zahrnovat jakékoli veřejné financování.
Financování Společenstvím nepřesáhne 50 % nákladů na daná opatření.
V případech výslovně uvedených v příloze však tato částka může dosáhnout 60 % nákladů na daná opatření.
2. finanční referenční částka pro provádění programu na období uvedené v čl. 1 odst.
1 činí 350 milionů EUR. Rozdělení uvedené částky podle odvětví je vymezeno v bodě 1.5 přílohy.
Roční prostředky schvaluje rozpočtový orgán v mezích finančního výhledu.
3. Aniž jsou dotčeny dohody a smlouvy, jichž je Společenství smluvní stranou, musí být podniky, které jsou příjemci programu, vlastněny a nadále být vlastněny, ať přímo nebo většinovou účastí, členskými státy nebo státními příslušníky členských států.
Článek 6
Finanční podpora
Finanční podpora v rámci programu může být poskytnuta formou podmíněně vratných záloh nebo dotací vymezených v příloze.
Splátky z opatření prováděných v rámci programu společně se splátkami z opatření prováděných v rámci programu MEDIA (1991 — 1995) a programu MEDIA II (1996–2000) jsou přidělovány na potřeby programu MEDIA Plus.
Článek 7
Provádění tohoto rozhodnutí
1. Opatření nezbytná k provedení tohoto rozhodnutí týkající se níže uvedených záležitostí budou přijata řídícím postupem stanoveným v čl. 8 odst. 2:
a) obecné zásady pro všechna opatření popsaná v příloze;
b) obsah výzev k podávání návrhů, vymezení kritérií a postupů pro výběr projektů;
c) otázky týkající se každoročního vnitřního rozdělení programových zdrojů, včetně rozdělení mezi opatřeními v odvětvích rozvoje, propagace a distribuce;
d) opatření pro sledování a hodnocení akcí;
e) jakýkoli návrh na přidělení prostředků Společenství nad 200000 EUR v případě rozvoje nebo 300000 EUR v případě distribuce a 200000 EUR na příjemce a na rok v případě propagace.
Tyto meze může Komise přezkoumat na základě zkušenosti;
f) výběr pilotních projektů stanovených v článku 10.
2. Opatření nezbytná k provedení tohoto rozhodnutí týkající se všech ostatních záležitostí budou přijata poradním postupem stanoveným v čl. 8 odst. 3. Tento postup se použije také při konečném výběru úřadů technické pomoci.
3. Technická pomoc se řídí ustanoveními přijatými na základě finančního nařízení.
4. Komise pravidelně a včas informuje Evropský parlament a Radu o provádění tohoto rozhodnutí, především o využití dostupných prostředků.
Článek 8
Výbor
1. Komisi je nápomocen výbor.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je dva měsíce.
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 3 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
4. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 9
Soudržnost a doplňkovost
1. Při provádění programu Komise v těsné spolupráci s členskými státy zajistí obecnou soudržnost a doplňkovost s ostatními politikami, programy a akcemi Společenství, které se týkají audiovizuální oblasti.
2. Komise zajistí koordinaci mezi tímto programem a dalšími programy a akcemi v audiovizuální oblasti prováděnými na základě spolupráce Společenství s třetími zeměmi a příslušnými mezinárodními organizacemi.
Článek 10
Pilotní projekty
1. po celou dobu trvání programu jsou prováděny pilotní projekty zaměřené na zlepšení přístupu k evropskému audiovizuálnímu obsahu a na využívání příležitostí vyplývajících z rozvoje a zavádění nových a inovačních technologií, včetně digitalizace a nových metod šíření.
2. Při výběru prováděných pilotních projektů se Komise poradí s technickými konzultačními skupinami složenými z odborníků určených členskými státy. Seznam možných projektů je pravidelně předkládán výboru postupem podle čl. 8 odst. 2.
Článek 11
Otevření programu pro třetí země
1. Program je otevřen účasti přidružených zemí střední a východní Evropy za podmínek stanovených v dohodách o přidružení nebo v dodatkových protokolech týkajících se účasti na programech Společenství uzavřených nebo připravovaných k uzavření s těmito zeměmi.
2. Program je otevřen účasti Kypru, Malty, Turecka a těch zemí ESVO, které jsou členy Dohody o EHP na základě dodatečných rozpočtových položek v souladu s postupy, které budou s těmito zeměmi dohodnuty.
3. Program je otevřen účasti zemí, které jsou stranami Úmluvy Rady Evropy o přeshraniční televizi, jiných než těch, které jsou uvedeny v odstavcích 1 a 2, na základě dodatečných rozpočtových položek a v souladu s podmínkami, které stanoví dohody mezi zúčastněnými stranami.
4. Otevření programu pro evropské třetí země uvedené v odstavcích 1, 2 a 3 podléhá předběžnému přezkoumání slučitelnosti jejich vnitrostátních právních předpisů s právními předpisy Společenství, včetně čl. 6 odst. 1 druhého pododstavce nařízení Rady 89/552/EHS.
5. Program je otevřen pro spolupráci s dalšími třetími zeměmi na základě dodatečných prostředků a specifických úprav, včetně finanční spoluúčasti v rámci dohodnutých postupů, které stanoví dohody mezi zúčastněnými stranami.
Evropské třetí země uvedené v odstavci 3, které si nepřejí plnou účast v programu, se mohou zapojit do spolupráce za podmínek stanovených v tomto odstavci.
Článek 12
Sledování a hodnocení
1. Komise zajistí, aby opatření přijatá podle tohoto rozhodnutí podléhala hodnocení předem a sledování a následnému hodnocení ve snaze zajistit přístupnost programu a jeho průhlednost.
2. Po ukončení projektů vyhodnotí Komise způsob, jakým byly uskutečněny, a dopad jejich provedení s cílem posoudit, zda byly dosaženy původní cíle.
3. Komise přednese věc Výboru pro média a poté předloží Evropskému parlamentu, Radě a Hospodářskému a sociálnímu výboru hodnotící zprávu o vlivu a účinnosti programu na základě výsledků získaných po dvou letech jeho provádění.
Tato zpráva je popřípadě doprovázena návrhy změn.
4. Po ukončení programu Komise předloží Evropskému parlamentu, Radě a Hospodářskému a sociálnímu výboru podrobnou zprávu o provedení a výsledcích programu.
Článek 13
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí nabývá účinnosti dnem 1. ledna 2001.
Rozhodnutí Rady
ze dne 22. prosince 2000
o uzavření dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Tuniskou republikou o vzájemných liberalizačních opatřeních a změnách zemědělských protokolů k dohodě o přidružení Tuniska k Evropským společenstvím
(2000/822/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133, ve spojení s čl. 300 odst. 2 první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 16 Evropsko-středomořské dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Tuniskou republikou na straně druhé [1], která vstoupila v platnost dne 1. března 1998, stanoví, že Společenství a Tunisko postupně liberalizují svůj vzájemný obchod se zemědělskými produkty a produkty rybolovu.
(2) Článek 18 Evropsko-středomořské dohody stanoví, že ode dne 1. ledna 2000 Společenství a Tuniská republika zhodnotí situaci s cílem vymezit liberalizačních opatření, která budou obě smluvní strany uplatňovat ode dne 1. ledna 2001.
(3) Společenství a Tuniská republika souhlasily se změnou protokolů č. 1 a 3 k dohodě, a to dohodou ve formě výměny dopisů.
Tato dohoda by měla být schválena.
(4) Opatření nezbytná pro provádění tohoto rozhodnutí by se měla upravit podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [2].
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Tuniskou republikou o vzájemných liberalizačních opatřeních a změnách zemědělských protokolů k dohodě o přidružení Tuniské republiky k Evropským společenstvím se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
1. Komisi je nápomocen Řídicí výbor pro obiloviny, zřízený podle článku 23 nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [3], nebo případně výbory zřízené na základě ustanovení ostatních nařízení, které se týkají společné organizace trhu, nebo Výbor pro celní sazebník zřízený podle článku 248a nařízení (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se zakládá celní kodex Společenství [4].
2. V případě odkazů na tento odstavec se použijí články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES se stanoví na jeden měsíc.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 3
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat dohodu zavazující Společenství.
Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1031/2000/ES
ze dne 13. dubna 2000,
kterým se zavádí akční program Společenství "Mládež"
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 149 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [3],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [4], s ohledem na společný návrh schválený dohodovacím výborem dne 9. března 2000,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Smlouva o založení Evropského společenství stanoví, že Společenství přispívá mimo jiné k rozvoji kvalitního vzdělávání a odborného vzdělávání.
Tento cíl byl výslovně potvrzen v Amsterodamské smlouvě podepsané dne 2. října 1997, která uvádí, že jedním z cílů Společenství je podporovat co nejvyšší úroveň znalostí svých národů prostřednictvím širokého přístupu ke vzdělání a neustálého doplňování znalostí.
(2) Rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 818/95/ES ze dne 14. března 1995 o přijetí třetí fáze programu "Mládež pro Evropu" [5] byl sestaven akční program spolupráce v oblasti mládeže.
Na základě zkušeností s uvedeným programem by měla spolupráce a postup Společenství v této oblasti dále pokračovat a rozvíjet se.
(3) Evropská rada na mimořádném zasedání o zaměstnanosti v Lucemburku ve dnech 20. a 21. listopadu 1997 přijala koordinovanou strategii zaměstnanosti, v jejímž rámci má celoživotní vzdělávání a odborné vzdělávání zásadní význam pro provádění hlavních směrů stanovených v rozhodnutí Rady ze dne 15. prosince 1997 [6] pro politiky zaměstnanosti členských států s cílem posílit schopnost profesního zařazení, přizpůsobivost a podnikavost, jakož i podporu rovných příležitostí.
(4) Ve sdělení "Směrem k Evropě znalostí" vymezila Komise obecné zásady pro vytvoření otevřeného a dynamického evropského vzdělávacího prostoru, který umožní dosažení cíle celoživotního vzdělávání a odborného vzdělávání.
(5) V Bílé knize Komise "Výuka a učení – směrem k učící se společnosti" se uvádí, že by se ve vytvářející učící se společnosti mělo podporovat získávání nových poznatků a tudíž všechny formy motivace k učení; že v Zelené knize Komise "Vzdělávání, odborné vzdělávání, výzkum – překážky nadnárodní mobility" zdůrazňuje Komise přednosti mobility pro jednotlivce i pro konkurenceschopnost v Evropské unii.
(6) Je třeba podporovat plnohodnotnou a aktivní účast občanů, silnější propojení mezi opatřeními tohoto programu, zesílený boj za respektování lidských práv a proti všem formám vyřazení ze společnosti včetně rasismu a xenofobie.
Zvláštní pozornost se musí věnovat odstraňování diskriminace a podpoře rovných příležitostí pro ženy a muže.
(7) Akce stanovené tímto programem by se měly dostat k mladým lidem obecně a nejen k těm, kteří jsou se systémem seznámeni nebo kteří patří k mládežnickým organizacím.
Komise a členské státy by se proto měly starat o fungující tok informací a odpovídající šíření informací o těchto akcích.
(8) Tímto rozhodnutím se vytváří rámec Společenství, který má přispět k rozvoji nadnárodních činností dobrovolné služby; že by členské státy měly usilovat o přijetí vhodných a koordinovaných opatření, aby se odstranily právní a administrativní překážky a tak dále zlepšil přístup mladých lidí k tomuto programu a usnadnilo uznání zvláštní povahy dobrovolné služby pro mládež.
(9) Výměny mládeže zvláště přispívají k vzájemné důvěře, k posílení demokracie, k toleranci, k odhodlání ke spolupráci a solidaritě mezi mladými lidmi a mají tudíž rozhodující význam pro soudržnost a budoucí vývoj Unie.
(10) Účast mladých lidí na činnostech dobrovolné služby je jednou z forem neformálního vzdělávání, které vede k získávání dalších poznatků a jehož kvalita by měla ve značné míře vycházet z přípravných akcí včetně jazykových a kulturních.
Přispívá k budoucí orientaci a k rozšíření obzoru mladých lidí a pomáhá rozvíjet jejich sociální schopnosti, aktivní účast na veřejném životě, vyvážené začlenění do společnosti z hlediska hospodářského, sociálního a kulturního včetně přípravy na profesní život a podporuje vědomí skutečného evropského občanství.
(11) Evropský parlament v rozhodnutí ze dne 14. května 1998 o informační a komunikační politice Evropské unie [7] konstatoval, že při podpůrných a akčních programech musí být výběr projektů průhlednější a že výběr musí být pro iniciátory projektů lépe zdůvodněn.
(12) Komise a členské státy usilují o zaručení doplňkovosti mezi činnostmi Evropské dobrovolné služby a různými obdobnými akcemi na vnitrostátní úrovni.
(13) Evropský parlament a Rada v rozhodnutí č. 253/2000/ES o vzdělávání a Rada v rozhodnutí 1999/382/ES ze dne 26. dubna 1999 o odborném vzdělávání vytyčily akční programy Společenství v oblasti vzdělávání a odborného vzdělávání, které spolu s programem pro mládež přispívají k Evropě znalostí.
(14) Politika spolupráce v oblasti mládeže přispívá k podpoře neformálního vzdělávání a tím k celoživotnímu učení a měla by být dále rozvíjena.
(15) Začlenění mladých lidí do světa práce je důležitou složkou jejich začlenění do společnosti. Probíhá také formou uznání a zhodnocení všech jejich schopností a dovedností, které získali díky zkušenostem s neformálním vzděláváním.
(16) Pro dosažení dodatečného přínosu akce Společenství je nutné, aby Komise ve spolupráci s členskými státy zajistila na všech úrovních soudržnost a doplňkovost mezi akcemi prováděnými v rámci tohoto rozhodnutí a jinými příslušnými politikami, nástroji a akcemi Společenství.
(17) Je důležité, aby výbor pro program "Mládež" konzultoval způsoby, které budou stanoveny, výbory, které odpovídají za provádění programů Evropského společenství v oblasti odborného vzdělávání a vzdělávání (Leonardo da Vinci a Sokrates).
Dále by měl být výbor pro program "Mládež" pravidelně informován o iniciativách Společenství v oblasti odborného vzdělávání, vzdělávání a mládeže.
(18) Evropská rada na zasedání v Essenu (9. a 10. prosince 1994) a v Cannes (26. a 27. ledna 1995) zdůraznila nezbytnost nových akcí na podporu sociálního a profesního začlenění mladých lidí v Evropě.
V závěrech ze zasedání Evropské rady ve Florencii (21. a 22. června 1996) bylo zdůrazněno, jak je důležité usnadnit zapojení mladých lidí do profesního života.
Evropská rada na zasedání v Amsterodamu (15. až 17. června 1997) vyjádřila podporu dobrovolné činnosti.
Evropský parlament a Rada přijaly rozhodnutí č. 1686/98/ES ze dne 20. července 1998, kterým se zavádí akční program Společenství "Evropská dobrovolná služba pro mládež" [8].
(19) Činnosti v rámci Evropské dobrovolné služby nenahrazují vojenskou službu nebo náhradní službu, zejména pro odpůrce vojenské služby z důvodů svědomí nebo povinnou civilní službu, které existují v mnoha členských státech, a nemohou omezovat ani nahrazovat možné či stávající placené zaměstnání.
(20) Udělení povolení k pobytu a případně víza spadá do pravomoci orgánů členských států a právní pojem rezidenta je vymezen podle vnitrostátního práva.
(21) Evropský parlament přijal dne 2. července 1998 usnesení o podpoře úlohy sdružení a nadací v Evropě [9].
Důležitou roli by měl převzít rovněž neziskový sektor, aby se těchto programů mohli účastnit všichni mladí lidé, a zejména ti, kteří mají s účastí v programech největší potíže.
(22) Komise a členské státy by měly zajišťovat podporu spolupráce s nevládními organizacemi, které působí v oblasti mládeže, v sociální oblasti a v oblasti životního prostředí, kultury, sportu a boje proti různým formám sociálního vyloučení ze společnosti.
(23) Dohoda o Evropském hospodářském prostoru (Dohoda o EHP) stanoví rozšíření spolupráce v oblasti vzdělávání a odborného vzdělávání a mládeže mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a státy Evropského sdružení volného obchodu (ESVO), které jsou součástí Evropského hospodářského prostoru, na straně druhé; že Dohoda o EHP určuje postupy pro účast států (ESVO), které jsou součástí EHP, na programech Společenství v oblasti vzdělávání, odborného vzdělávání a mládeže.
(24) Mělo by být stanoveno, že tento program je otevřený pro účast přidružených zemí střední a východní Evropy v souladu s podmínkami stanovenými v evropských dohodách, jejich dodatkových protokolech a v usneseních příslušných Rad přidružení, pro účast Kypru, přičemž účast je financována z dodatečných prostředků postupy, které je třeba s touto zemí dohodnout, jakož i pro účast Malty a Turecka na základě dodatečných prostředků v souladu se Smlouvou.
(25) Ve spolupráci Komise a členských států by mělo být zajištěno, aby byl tento program pravidelně sledován a hodnocen, aby bylo možné provádět úpravy týkající se zejména priorit pro provádění opatření.
(26) V souladu se zásadou subsidiarity a zásadou proporcionality uvedenými v článku 5 Smlouvy, pokud cíle plánované akce týkající se rozvoje a posílení politiky spolupráce v oblasti mládeže včetně Evropské dobrovolné služby a výměn mládeže uvnitř Společenství a se třetími zeměmi nemohou být z důvodu komplexnosti a rozmanitosti oblasti mládeže uspokojivě dosaženy členskými státy, mohou být tyto cíle lépe dosaženy Společenstvím na základě nadnárodního rozměru akcí a opatření Společenství; že toto rozhodnutí nepřekračuje rámec nezbytný pro dosažení těchto cílů.
(27) Toto rozhodnutí určuje pro celé období tohoto programu finanční rámec, který představuje přednostní referenční rámec pro rozpočtový orgán v rámci ročního rozpočtového procesu ve smyslu bodu 33 interinstitucionální dohody mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí ze dne 6. května 1999 o rozpočtové kázni a zdokonalení rozpočtového procesu [10].
(28) Opatření nezbytná pro provádění tohoto rozhodnutí by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Radyd 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [11],
PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Zavedení programu
1. Toto rozhodnutí zavádí akční program Společenství "Mládež" (dále jen "tento program"), který se týká politiky spolupráce v oblasti mládeže včetně Evropské dobrovolné služby a výměn mládeže uvnitř Společenství a se třetími zeměmi.
2. Tento program se provádí od 1. ledna 2000 a do 31. prosince 2006.
3. Tento program přispívá k podpoře Evropy znalostí tím, že rozvíjí evropský prostor spolupráce v oblasti politiky pro mladé na základě neformálního vzdělávání a odborného vzdělávání.
Program podporuje celoživotní učení a osvojování znalostí, schopností a dovedností vhodných pro podporu aktivní účasti na veřejném životě a schopnost profesního zařazení.
4. Tento program podporuje a doplňuje akce, které provádějí členské státy a které se provádějí v členských státech, přičemž důsledně respektují jejich kulturní a jazykovou rozmanitost.
Článek 2
Cíle programu
1. Aby bylo mladým lidem umožněno získávat znalosti, schopnosti a dovednosti, které se mohou stát jedním ze základů jejich budoucího rozvoje, a odpovědně plnit občanskou úlohu a tím se aktivně podílet na veřejném životě, s ohledem na význam podpory rovných příležitostí, jsou cíle tohoto programu následující:
a) podpora aktivního příspěvku mladých lidí k rozvoji Evropy prostřednictvím jejich účasti na nadnárodních výměnných programech uvnitř Společenství nebo se třetími zeměmi, aby se rozvíjelo porozumění pro kulturní rozmanitost Evropy a její společné základní hodnoty a tím podpořilo respektování lidských práv a boj proti rasismu, antisemitismu a xenofobii;
b) posílení myšlenky solidarity rozšířením účasti mladých lidí na nadnárodních činnostech ve prospěch celku uvnitř Společenství nebo se třetími zeměmi, zejména těmi, se kterými Společenství uzavřelo dohodu o spolupráci;
c) podpora iniciativnosti, podnikavosti a tvořivosti mladých lidí, aby se mohli aktivně začlenit do společnosti, a současně podpora uznání hodnoty neformálního vzdělání získaného v evropském kontextu;
d) posílení spolupráce v oblasti mládeže podporou výměn správných postupů, školením vychovatelů mládeže a prováděním inovačních akcí na evropské úrovni.
2. Tento program rovněž přispívá k dosažení cílů sledovaných v jiných příslušných oblastech politiky Společenství.
Článek 3
Akce Společenství
1. Cíle tohoto programu uvedené v článku 2 jsou dosahovány pomocí akcí vyjmenovaných dále, jejichž obsah a postupy provádění jsou popsány v příloze:
- Mládež pro Evropu,
- Evropská dobrovolná služba,
- iniciativy ve prospěch mládeže,
- společné akce,
- doprovodná opatření.
2. Tyto akce se provádějí pomocí následujících druhů opatření, která se mohou případně kombinovat:
a) podpora nadnárodní mobility mladých lidí;
b) podpora využívání informačních a komunikačních technologií (IKT) v oblasti mládeže;
c) podpora využívání sítí pro spolupráci na evropské úrovni, které umožňují výměnu zkušeností a správných postupů;
d) podpora nadnárodních projektů, které podporují občanství Evropské unie a angažovanost mladých lidí pro rozvoj Evropské unie;
e) podpora jazykových schopností a porozumění pro jiné kultury;
f) podpora pilotních projektů založených na nadnárodních partnerstvích zaměřených na povzbuzení inovací a kvality v oblasti mládeže;
g) zavedení metod analýzy a sledování politik pro mládež a jejich rozvoje (např. databáze, hlavní šifrované údaje, vzájemná znalost "systémů") na evropské úrovni, jakož i metod šíření správných postupů.
Článek 4
Přístup k programu
1. Tento program je určen mladým lidem zpravidla ve věku od 15 do 25 let, jakož i těm, kteří jsou činní v oblasti mládeže a kteří mají právní bydliště v některém členském státě.
Věkové hranice mohou být mírně upraveny, odůvodňují-li to zvláštní okolnosti některých projektů.
V rámci akcí 1.2, 2.2 a 5 uvedených v příloze může být tento program rovněž určen mladým lidem zpravidla ve věku od 15 do 25 let, jakož i těm, kteří jsou činní v oblasti mládeže a kteří mají bydliště ve třetích zemích, aniž jsou dotčeny pravomoci členských států.
2. Zvláště je třeba dbát, aby všichni mladí lidé měli bez jakékoli diskriminace přístup k činnostem tohoto programu.
3. Komise a členské státy zajišťují, aby bylo vynaloženo zvláštní úsilí ve prospěch mladých lidí, kteří mají z kulturních, sociálních, tělesných, duševních, hospodářských nebo geografických důvodů ztíženu účast na akčních programech, které se na ně vztahují jak na úrovni Společenství, tak i na státní, regionální nebo místní úrovni, jakož i ve prospěch malým místních skupin.
Za tímto účelem přihlíží k obtížím těchto cílových skupin a přispívá tak k boji proti jejich vyloučení.
4. Členské státy usilují o přijetí vhodných opatření, aby účastníci programu měli v souladu s právem Společenství zajištěn přístup ke zdravotní péči.
Členský stát původu usiluje o přijetí vhodných opatření, aby účastníkům Evropské dobrovolné služby byla zachována sociální ochrana.
Článek 5
Provádění programu a spolupráce s členskými státy
1. Komise zajistí provádění akcí Společenství v rámci tohoto programu v souladu s přílohou.
2. Komise přijme ve spolupráci s členskými státy opatření popsaná v příloze (akce 5) pro zhodnocení výsledků akcí prováděných v rámci spolupráce Společenství v oblasti mládeže.
3. Komise a členské státy přijmou vhodná opatření pro rozvoj struktur zřízených na úrovni Společenství a na vnitrostátní úrovni s cílem uskutečnit cíle tohoto programu uživatelsky příjemným způsobem, aby usnadnily mladým lidem a ostatním partnerům na místní úrovni přístup k programu, zajistily hodnocení a sledování akcí stanovených programem a použily průhledné mechanismy pro konzultace a výběr.
Komise a členské státy zajistí přijetí opatření pro usnadnění přístupu mladých lidí k nadnárodní mobilitě pomocí rozumně vytvořených opatření, která je budou informovat a která zvýší jejich uvědomění v této oblasti.
Komise a členské státy zajistí odpovídající informace a propagaci týkající se akcí podporovaných programem.
4. Členské státy přijmou nezbytná opatření pro zajištění řádného fungování programu; rovněž usilují, je-li to možné, o přijetí opatření, která považují za nezbytná a vhodná pro odstranění případných právních nebo správních překážek přístupu k tomuto programu.
5. Komise zaručí ve spolupráci s členskými státy přechod od akcí prováděných v rámci předcházejících programů Společenství v oblasti mládeže (Mládež pro Evropu III a Evropská dobrovolná služba) k akcím tohoto programu.
Článek 6
Společné akce
Při vytváření Evropy vzdělání lze zavádět opatření tohoto programu postupem podle článku 8 formou akcí společných se souvisejícími programy a akcemi Společenství v oblasti mládeže a vzdělávání a odborného vzdělávání.
Článek 7
Prováděcí opatření
1. Opatření nezbytná pro provádění tohoto rozhodnutí týkající se níže zmíněných oblastí jsou přijímána v souladu s řídícím postupem podle čl. 8 odst. 2:
a) způsoby provádění tohoto programu včetně ročního pracovního plánu pro provádění akcí programu;
b) obecná rovnováha mezi jednotlivými akcemi tohoto programu;
c) kritéria pro směrné přidělování prostředků členským státům pro akce spravované decentralizovaným způsobem;
d) způsoby provádění společných akcí;
e) způsoby hodnocení programu;
f) způsoby osvědčení o účasti na dobrovolné službě.
2. Opatření nezbytná pro provádění tohoto rozhodnutí, která se týkají všech ostatních oblastí, jsou přijímána v souladu s poradním řízením podle čl. 8 odst. 3.
Článek 8
Výbor
1. Komisi je nápomocen výbor.
2. Je-li uveden odkaz na tento odstavec, uplatní se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s přihlédnutím k článku 8 zmíněného rozhodnutí.
Období uvedené v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je stanoveno na dva měsíce.
3. Je-li uveden odkaz na tento odstavec, uplatní se články 3 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s přihlédnutím k článku 8 zmíněného rozhodnutí.
4. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 9
Financování
1. Finanční rámec pro provádění tohoto programu se pro období uvedené v článku 1 stanoví na 520 miliónů eur.
2. Roční prostředky schvaluje rozpočtový orgán v mezích finančního výhledu.
Článek 10
Soudržnost a doplňkovost
1. Komise zajišťuje ve spolupráci s členskými státy a s výhradou individuální a zvláštní povahy každého programu celkovou soudržnost a doplňkovost s ostatními politikami, nástroji a akcemi Společenství.
Zvláštní pozornost je věnována podpoře rovného postavení a rovných příležitostí pro ženy a muže.
2. Komise zajišťuje ve spolupráci s členskými státy soudržnost mezi prováděním tohoto programu a ostatních činností Společenství týkajících se mladých lidí, zejména v oblasti kultury, audiovizuálních prostředků, dotvoření vnitřního trhu, informační společnosti, životního prostředí, ochrany spotřebitelů, malých a středních podniků, sociální politiky, zaměstnanosti a veřejného zdraví.
3. Komise a členské státy zajišťují, aby opatření tohoto programu brala v úvahu hlavní směry politiky zaměstnanosti přijaté Radou v rámci koordinované strategie zaměstnanosti.
4. Komise zajišťuje účinné propojení tohoto programu s programy a akcemi v oblasti mládeže, které se provádějí v rámci vnějších vztahů Společenství.
Článek 11
Účast zemí EVSO/EHP, přidružených zemí střední a východní Evropy, Kypru, Malty a Turecka
Tento program je přístupný pro účast:
- zemí EVSO/EHP v souladu s podmínkami stanovenými v Dohodě o EHP,
- přidružených zemí střední a východní Evropy v souladu s podmínkami stanovenými v evropských dohodách, v jejich dodatkových protokolech a v rozhodnutích příslušných Rad přidružení,
- Kypru, přičemž jeho účast je financována doplňkovými prostředky podle postupů, které je třeba s touto zemí dohodnout,
- Malty a Turecka, přičemž účast je financována doplňkovými prostředky v souladu se Smlouvou.
Článek 12
Mezinárodní spolupráce
V rámci tohoto programu posílí Komise postupem podle článku 7 spolupráci se třetími zeměmi a příslušnými mezinárodními organizacemi, zejména Radou Evropy.
Článek 13
Sledování a hodnocení programu
1. Komise zajišťuje pravidelné sledování tohoto programu ve spolupráci s členskými státy.
Toto sledování zahrnuje rovněž zprávy uvedené v odstavci 3 a zvláštní činnosti.
2. Komise ve spolupráci s členskými státy pravidelně hodnotí tento program. Toto hodnocení je určeno pro zvýšení účinnosti prováděných akcí vzhledem k cílům uvedeným v článku 2 a pro ujištění se, že je zaručen rovný přístup k programu uvedený v čl. 4 odst. 2 a 3.
Toto hodnocení se vztahuje rovněž na doplňkovost akcí prováděných na základě tohoto programu s akcemi v rámci jiných příslušných politik, nástrojů a akcí Společenství.
Výsledky akcí Společenství jsou pravidelně externě hodnoceny na základě kritérií stanovených postupem podle čl. 8 odst. 2.
3. Členské státy předloží Komisi nejpozději do 31. prosince 2004 zprávu o provádění tohoto programu a nejpozději do 30. června 2007 zprávu o dopadech tohoto programu.
4. Komise předloží Evropskému parlamentu, Radě, Hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů:
- při přistoupení nového členského státu zprávu o finančních důsledcích přistoupení pro tento program doplněnou o případné návrhy na financování, aby se přihlédlo k finančním důsledkům přistoupení pro tento program, v souladu s ustanoveními interinstitucionální dohody mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí ze dne 6. května 1999 o rozpočtové kázni a zdokonalení rozpočtového procesu a se závěry Evropské rady na zasedání v Berlíně v březnu 1999.
Evropský parlament a Rada rozhodnou co nejrychleji o těchto návrzích,
- do 30. června 2005 průběžnou hodnotící právu o kvalitativních a kvantitativních aspektech provádění tohoto programu,
- do 31. prosince 2007 závěrečnou zprávu o provádění tohoto programu.
Článek 14
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1445/2000/ES
ze dne 22. května 2000
o používání metod leteckého mapování a dálkového průzkumu země v zemědělské statistice v letech 1999 až 2003
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 285 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Platnost rozhodnutí Rady 94/753/ES ze dne 14. listopadu 1994 o pokračujícím používání dálkového průzkumu země v zemědělské statistice v letech 1994 až 1998 [3] skončila dnem 31. prosince 1998.
(2) V rámci společné zemědělské politiky a s ohledem na rozšíření existuje mimořádně citelná potřeba informací o využívání půdy a o stavu plodin v kontextu nového vývoje v rámci společné zemědělské politiky a s ohledem na rozšíření, zejména potřeba analýzy vzájemné provázanosti mezi zemědělstvím, životním prostředím a krajinou.
(3) Prováděcí pravidla k opatřením obsaženým v rozhodnutí 94/753/ES je třeba upravit a nově uspořádat na základě získaných zkušeností a dosažených výsledků.
(4) Ve spolupráci s dotyčnými členskými státy je třeba zavést systém leteckého mapování s cílem sběru požadovaných údajů o vyžívání půdy a dalších zkoumaných proměnných.
(5) Jelikož agrometeorologický systém předpovídání úrody a monitorování stavu plodin jsou již v současnosti v provozním stavu, měly by být odděleny od těch opatření, která vyžadují další výzkum.
(6) Činnosti dálkového průzkumu vyžadující další výzkum a vývoj v letech 1999 až 2003 jsou zahrnuté v pátém rámcovém programu pro oblast výzkumu a vývoje [4].
(7) Mělo již být přijato ustanovení pro zahrnutí nejnovějších poznatků v metodologii, které by mohly být zjištěny na základě tohoto výzkumu, do provozních činností, na které se vztahuje toto rozhodnutí a tam, kde je to vhodné.
(8) Je rovněž vhodné zajistit, aby Komise měla možnost delegovat provádění těchto opatření – pod jejím dohledem – na orgány Společenství nebo členských států zodpovědné za sestavování zemědělských statistik nebo na jimi uznané orgány.
(9) Statistická opatření používající metody leteckého mapování a dálkového průzkumu země jsou ve shodě se zásadou subsidiarity, pokud členské státy a Komise sdílejí zodpovědnost za různá opatření v souladu s kritérii účinnosti a proveditelnosti.
(10) Tato opatření přispívají ke zlepšení statistických nástrojů Společenství pro vymezení rámce, spravování a monitorování společné zemědělské politiky.
(11) Toto rozhodnutí vytváří finanční rámec, který je pro rozpočtový orgán základem pro účely sestavení ročního rozpočtu ve smyslu bodu 1 odst. 2 prohlášení Evropského parlamentu, Rady a Komise ze dne 6. března 1995 [5].
(12) Opatření nezbytná k provedení tohoto rozhodnutí by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [6],
ROZHODLY TAKTO:
Článek 1
1. Po dobu pěti let počínaje dnem 1. ledna 1999 se bude v zemědělské statistice na úrovni Společenství provádět projekt leteckého mapování.
Bude se pokračovat také v používání dálkového průzkumu, zejména s cílem zprovoznit agrometeorologický systém.
2. S přihlédnutím k údajům již shromážděným členskými státy se opatření uvedené v odstavci 1 na úrovni Společenství a pokud možno v oblastech, které Společenství zajímají, zaměří především na
- sběr údajů potřebných pro provádění a monitorování společné zemědělské politiky a k analýze vzájemného působení mezi zemědělstvím, životním prostředím a krajinou,
- poskytování odhadů území s nejdůležitějšími plodinami,
- zabezpečení monitorování stavu plodin až do doby sklizně tak, aby toto monitorování umožňovalo včasné odhady dosahovaných výnosů a produkce.
3. Po skončení tříletého období začínajícího dnem 1. ledna 1999 se s ohledem na zkušenosti a postupem podle čl. 5 odst. 2 rozhodne o tom, zda se po zbývající dva roky bude v opatřeních dále pokračovat, nebo zda se pozmění, popřípadě zruší.
Článek 2
Komise zabezpečí, aby se tato opatření provedla v rámci dostupných finančních limitů.
Vnitrostátní subjekty zodpovědné za tvorbu zemědělské statistiky nebo orgány jimi uznané se mohou na základě dobrovolnosti podílet na provádění těchto opatření.
Komise podá členským státům postupem podle čl. 5 odst. 2 roční zprávu o prováděcích opatřeních, použitých metodách, použití přidělených finančních prostředků, vyhodnocení výsledků, jakož i o pracovním programu na další rok.
Článek 3
Finanční rámec pro provádění tohoto programu pro období let 1999 až 2003 se stanoví na 12,5 milionu EUR.
Roční položky schvaluje rozpočtový orgán v mezích finančního výhledu.
Článek 4
Opatření nezbytná pro provádění tohoto rozhodnutí se přijmou v souladu se správním postupem uvedeným v čl. 5 odst. 2.
Článek 5
1. Komisi je nápomocen Stálý výbor pro zemědělskou statistiku.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
Článek 6
Nejpozději do dne 31. července 2003 předloží Komise zprávu Evropskému parlamentu a Radě o provádění těchto opatření a o využívání poskytnutých prostředků; v případě potřeby připojí návrhy, jak by se měly metody leteckého mapování a dálkového průzkumu země dále využívat pro účely zemědělské statistiky.
Článek 7
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady 1753/2000/ES
ze dne 22. června 2000,
kterým se zřizuje systém monitorování průměrných specifických emisí CO2 z nových osobních vozidel
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 175 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3] a s ohledem na společný návrh schválený dohodovacím výborem dne 9. března 2000,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Konečným cílem Rámcové dohody OSN o změnách klimatu je dosáhnout stabilizace koncentrací skleníkových plynů v atmosféře na úrovni vylučující nebezpečí rušivých antropogenních vlivů na klimatický systém.
Kjótský protokol k rámcové dohodě schválený v prosinci 1997 na konferenci v Kjótu stanoví opatření ke snížení úrovně koncentrace skleníkových plynů.
(2) Na základě Kjótského protokolu přijalo Společenství cíl snížit v období 2008 až 2012 své emise skleníkových plynů o 8 % ve srovnání se stavem z roku 1990.
(3) Kjótský protokol požaduje, aby smluvní strany uvedené v příloze I protokolu učinily prokazatelný pokrok ve splnění svých závazků do konce roku 2005.
(4) Rozhodnutí 93/389/EHS [4] stanoví systém monitorování emisí CO2 a jiných skleníkových plynů ve Společenství.
(5) Se zřetelem k významu osobních vozidel jako zdroje emisí CO2, navrhla Komise strategii Společenství pro snížení emisí CO2 z osobních vozidel a zlepšení spotřeby paliva.
Rada ve svých závěrech ze dne 25. června 1996 uvítala přístup Komise.
(6) Evropský parlament a Rada stanovily cíl 120 g/km (5 litrů/100 km pro benzinové motory a 4,5 litru/100 km pro dieselové motory) jako střední hodnotu emisí CO2 v roce 2005 (nejpozději v r. 2010).
(7) Komise provádí studie zaměřené na co nejrychlejší vhodné návrhy harmonizovaných postupů měření specifických emisí CO2 z vozidel kategorie N1 na základě přílohy II směrnice Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [5].
(8) Specifické emise CO2 z nových osobních vozidel se ve Společenství měří na harmonizovaném základě podle metod stanovených směrnicí Rady 80/1268/EHS ze dne 16. prosince 1980 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se spotřeby paliva motorových vozidel [6].
(9) Je nutné stanovit objektivní postupy monitorování specifických emisí CO2 z nových osobních vozidel prodávaných v celém Společenství, aby se ověřila efektivnost strategie Společenství, jak ji uvádí sdělení Komise ze dne 20. prosince 1995, jakož i provádění závazků formálně převzatých organizacemi výrobců vozidel.
Toto rozhodnutí takový systém zřizuje.
Komise oznámila, že co nejdříve zváží potřebu právního rámce uzavírání dohod s organizacemi výrobců vozidel v budoucnu, včetně opatření pro případ, že by tyto dohody neplnily svoji funkci.
(10) Pro účely tohoto rozhodnutí shromažďují členské státy pouze oficiální údaje v souladu se směrnicí 70/156/EHS.
(11) Směrnice 70/156/EHS stanoví, že výrobci vydávají prohlášení o shodě, jež musí doprovázet každé nové osobní vozidlo a že členský stát může dovolit registraci a uvedení do provozu nového osobního vozidla, pouze pokud je doprovázeno platným prohlášením o shodě.
(12) Toto rozhodnutí nemá za cíl harmonizovat vnitrostátní systémy registrace vozidel, ale zajistit na jeho základě shromáždění minimálního souboru údajů vyžadovaných pro řádnou funkci systému monitorování průměrných specifických emisí CO2 z nových osobních vozidel ve Společenství.
(13) Je žádoucí zahrnout všechna osobní vozidla poháněná alternativními pohonnými systémy, která spadají do oblasti působnosti směrnice 70/156/EHS.
(14) Tento systém monitorování by se měl použít pouze na ta nová osobní vozidla, která budou ve Společenství poprvé registrována a která nebyla předtím registrována jinde.
(15) Je nezbytné udržovat styk Komise s členskými státy, pokud se týká řízení kvality údajů, aby se zajistilo řádné provedení tohoto rozhodnutí,
PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Tímto rozhodnutím se zřizuje systém monitorování průměrných specifických emisí CO2 z nových osobních vozidel registrovaných ve Společenství.
Vztahuje se pouze na ta osobní vozidla, která jsou registrována ve Společenství poprvé a která nebyla předtím registrovaná jinde.
Článek 2
Pro účely tohoto rozhodnutí se rozumí:
1. "osobním vozidlem" jakékoliv motorové vozidlo kategorie M1 podle definice v příloze II směrnice 70/156/EHS, které patří do oblasti působnosti směrnice 80/1268/EHS.
Nespadají sem vozidla náležející do oblasti působnosti směrnice 92/61/EHS [7] a vozidla pro zvláštní účely definovaná v druhé odrážce čl. 4 odst.
2. "nově registrovaným vozidlem" osobní vozidlo registrované poprvé ve Společenství.
Výslovně jsou vyjmuta vozidla, která jsou znovu registrována ve druhém členském státě nebo byla předtím registrována mimo Společenství;
3. "prohlášením o shodě" osvědčení podle článku 6 směrnice 70/156/EHS;
4. "specifickými emisemi CO2" hodnoty emisí produkovaných daným osobním vozidlem měřené podle směrnice 80/1268/EHS a stanovené v příloze VIII směrnice 70/156/EHS a připojené ke dokumentům o schválení typu;
5. "výrobcem" osoba nebo subjekt odpovědný schvalovacímu orgánu ve všech náležitostech procesu schválení typu a za zajištění shodnosti výroby.
Není podstatné, zda osoba nebo subjekt jsou přímo zapojeny do všech stupňů výroby vozidla, systému, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků, které jsou předmětem procesu schválení;
6. "značkou" obchodní název výrobce uvedený na jeho prohlášení o shodě a ve schvalovací dokumentaci;
7. "maximálním netto výkonem nového osobního vozidla" maximální výkon motoru uvedený v prohlášení o shodě a v dokumentech o schválení typu a měřený v souladu se směrnicí 80/1269/EHS [8];
8. "hmotností" hmotnost vozidla s karoserií v provozním stavu, jak je uvedena v prohlášení o shodě a v dokumentech o schválení typu a definována v bodu 2.6 přílohy I směrnice 70/156/EHS;
9. "zdvihovým objemem motoru" zdvihový objem motoru podle prohlášení o shodě a podle dokumentů o schválení typu;
10. "druhem paliva" palivo, pro které bylo vozidlo původně schváleno jako typ a které je uvedeno v prohlášení o shodě a v dokumentech o schválení typu;
11. "registračním souborem" elektronický soubor obsahující informace vztahující se k registraci jednotlivého osobního vozidla;
12. "typem, variantou a verzí" odlišná vozidla dané značky, která jsou prohlášená výrobcem podle přílohy II B směrnice 70/156/EHS a jednoznačně určená alfanumerickými znaky;
13. "vozidlem s alternativním pohonem" každé motorové vozidlo kategorie M1 podle definice v příloze II B směrnice 70/156/EHS, které není zahrnuto do oblasti působnosti směrnice 80/1268/EHS;
14. "schvalovací dokumentací" dokumentace, která obsahuje informační dokument, osvědčení o schválení typu a výsledky zkoušky a kterou si předávají v souladu s čl. 4 odst.
Článek 3
1. Pro účely založení systému uvedeného v článku 1 mohou členské státy shromažďovat informace popsané v příloze I pro každé vozidlo uvedené v tomto článku registrované na jejich území.
2. Členským státům mohou získávat informace podle odstavce 1 buď z dokumentů o schválení typu ve Společenství, nebo z prohlášení o shodě.
3. Členské státy odpovídají za platnost a kvalitu shromážděných údajů.
Členské státy zohlední možné zdroje chyb popsané v příloze II, učinit kroky k minimalizaci těchto chyb a oznámit Komisi odhad podílu chybných údajů založený na statistické analýze nebo jinak zjištěný, spolu se zprávou uvedenou v článku 4 odst. 4.
4. Členské státy učiní kroky ke zlepšení kvality shromážděných údajů a na žádost Komise ji o tom informuje.
Na základě této informace může Komise po konzultaci s členským státem, kterého se to týká, navrhnout tomuto členskému státu opatření k dalšímu zlepšení kvality údajů, která členský stát zohlední.
Z toho vyplývá, že členský stát informuje Komisi o dalších případných krocích, které učiní ke zlepšení kvality údajů.
Článek 4
1. V každém kalendářním roce členské státy, jak u jednotlivého výrobce, tak celkově u všech výrobců, uvádí podle postupů popsaných v příloze III tyto údaje:
a) pro každý jednotlivý druh paliva:
i) celkový počet nově registrovaných osobních vozidel, jak je stanoveno v bodu 1 přílohy III;
ii) průměrné specifické emise CO2 pro nově registrovaná osobní vozidla, jak je stanoveno v bodu 2 přílohy III;
b) pro každý druh paliva a pro každou jednotlivou kategorii emisí CO2, jak je stanoveno v bodu 3 přílohy III:
i) počet nově registrovaných osobních vozidel;
ii) průměrné specifické emise CO2, jak je stanoveno v druhém pododstavci bodu 3 přílohy III;
c) pro každý druh paliva a pro každou jednotlivou kategorii hmotnosti, jak je stanoveno v bodu 4 přílohy III:
i) počet nově registrovaných osobních vozidel;
ii) průměrné specifické emise CO2, jak je stanoveno v třetím pododstavci bodu 4 přílohy III;
iii) průměrnou hmotnost, jak je stanoveno v druhém pododstavci bodu 4 přílohy III [9];
d) pro každý druh paliva a pro každou jednotlivou kategorii maximálního netto výkonu, jak je stanoveno v bodu 5 přílohy III:
i) počet nově registrovaných osobních vozidel;
ii) průměrné specifické emise CO2, jak je stanoveno v třetím pododstavci bodu 5 přílohy III;
iii) průměrný maximální netto výkon, jak je stanoveno v druhém pododstavci bodu 5 přílohy III;
e) pro každý druh paliva a pro každou jednotlivou kategorii zdvihového objemu motoru, jak je stanoveno v bodu 6 přílohy III:
i) počet nově registrovaných osobních vozidel;
ii) průměrné specifické emise CO2, jak je stanoveno v třetím pododstavci bodu 6 přílohy III;
iii) průměrný zdvihový objem motoru, jak je stanoveno v druhém pododstavci bodu 6 přílohy III.
2. Pokud jde o vozidla s alternativním pohonem, určí členské státy počet těchto vozidel registrovaných na jejich území.
3. Změní-li se způsob, kterým je v členském státu měřena hmotnost vozidla registrovaného na jeho území, informuje o tom tento členský informovat Komisi.
Členské státy každoročně předávají Komisi informace uvedené v odstavcích 1 a 2. K prvnímu předání nesmí dojít později než 1. července 2001.
Poté jsou nejpozději do 1. dubna předány údaje z monitorování shromážděné v předcházejícím kalendářním roce.
Údaje jsou předány v souladu s úpravou podle přílohy IV.
5. Na žádost Komise předá členský stát také úplný soubor údajů shromážděných podle článku 3.
Článek 5
Členské státy určí pověřený orgán pro sběr a sdělování údajů z monitorování a informují o tom Komisi nejpozději do šesti měsíců po vstupu tohoto rozhodnutí v platnost.
Článek 6
Členské státy oznámí Komisi nejpozději do šesti měsíců po vstupu tohoto rozhodnutí v platnost, jak hodlají provést svá opatření.
Na základě těchto oznámení, může Komise vyžadovat další informace nebo požadovat po konzultacích s členskými státy provedení změn v navrhovaných prováděcích postupech.
Článek 7
Komise podá Evropskému parlamentu a Radě nejpozději do 31. prosince 2002 zprávu o fungování systému monitorování zřízeného tímto rozhodnutím.
Článek 8
Údaje shromážděné na základě systému monitorování od roku 2003 slouží jako základ k vyhodnocení dobrovolného závazku na snížení emisí CO2 z motorových vozidel, na němž se dohodl automobilový průmysl s Komisi, a v případě nutnosti k jeho přezkoumání.
Článek 9
Za každý kalendářní rok Komise odevzdá Evropskému parlamentu a Radě zprávu založenou na údajích z monitorování, které obdržela od členských států.
Článek 10
Zprávy k rokům mezi jednotlivými cíli a cílovým rokům [10] uvádí, zda je snížení dosaženo technickými opatřeními uplatňovanými výrobci, nebo jinými opatřeními, jako například změnami v chování spotřebitelů.
Článek 11
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 2298/2000/ES
ze dne 28. září 2000,
kterým se mění rozhodnutí Rady 96/411/ES o zlepšení zemědělské statistiky Společenství
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 285 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Rady 96/411/ES ze dne 25. června 1996 o zlepšení zemědělské statistiky Společenství [3] je navrženo tak, aby umožnilo této statistice uspokojivěji reagovat na informační potřeby vznikající v důsledku reformy společné zemědělské politiky.
(2) Zpráva Komise o průběhu provádění rozhodnutí 96/411/ES předložená Evropskému parlamentu a Radě kladně hodnotí provádění tohoto rozhodnutí.
(3) Proces přizpůsobování národních statistických systémů potřebám vznikajícím v důsledku reformy společné zemědělské politiky ještě neskončil.
(4) Vnitřní vývoj společné zemědělské politiky a vnější souvislosti rozšiřování na východ i zahájení dalšího kola mnohostranných obchodních jednání vyžadují lepší stanovení statistických potřeb a případně opatření na dokončení současného regulačního rámce stanovícího rozsah statistických informací o společné zemědělské politice, které jsou členské státy povinné zpřístupnit Komisi.
(5) Rozhodnutí Rady 1999/126/ES ze dne 22. prosince 1998 o statistickém programu Společenství na léta 1998 až 2002 [4] doporučuje pokračovat v akcích na zlepšení současné zemědělské statistiky a plánovat budoucí vývoj tak, aby se uspokojivěji reagovalo na potřeby společné zemědělské politiky.
(6) Platnost rozhodnutí 96/411/ES je třeba prodloužit.
(7) Určitá ustanovení rozhodnutí 96/411/ES je třeba na základě zkušenosti změnit, aby se mimo jiné zjednodušilo jejich provádění.
(8) Toto rozhodnutí stanoví na celou dobu trvání programu finanční rámec tvořící primární odkaz pro rozpočtový orgán ve smyslu bodu 33 Interinstitucionální dohody ze dne 6. května 1999 uzavřené mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí [5], na který se tento orgán odvolává během ročního rozpočtového procesu.
(9) Je třeba přijmout opatření nutná k provádění rozhodnutí 96/411/ES v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999, kterým se stanoví postupy pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [6].
(10) Je třeba pokračovat v současných studiích o proveditelnosti a určit, zda je technicky možné založit databázi o pomoci financované záruční sekcí EZOZF a jakých zdrojů by k tomu bylo třeba,
PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 96/411/ES se mění takto:
1. Článek 2 písm. a) se nahrazuje tímto:
"a) stanovuje prioritní statistické oblasti z oblastí stanovených v příloze II, které mohou být předmětem akcí na úrovni členských států pro následující rok;"
2. Článek 3 se nahrazuje tímto:
"Článek 3
Časový rámec a postup
Proces přizpůsobení zemědělské statistiky Společenství, uvedený v článku 1, pokračuje v období 2000 až 2002.
Komise ho koordinuje prostřednictvím technických akčních plánů uvedených v článku 4. Po tomto období může Rada rozhodnout o prodloužení procesu v souladu s návrhy Komise uvedenými v článku 11."
3. Článek 4 odst. 2 se zrušuje.
4. Článek 5 se nahrazuje tímto:
"Článek 5
Zprávy členských států
Členské státy předají Komisi:
a) nejpozději k 31. květnu každého roku: sdělení uvádějící jejich případný záměr, pokud jde o účast na prioritních akcích v příštím roce, jakož i souhrn prováděcích plánů a odhad nákladů;
b) poté, co Komise přijme technický akční plán: pracovní plán pro každou akci, která se jich týká;
c) po dokončení každé akce: stručnou zprávu o provádění každé akce, na které se zúčastnily.
Dokumenty předkládané podle písmen a), b) a c) by měly obsahovat zamýšlené změny v metodice provádění, činnosti, které je třeba provést, identifikované potíže a návrhy na jejich odstranění, zdroje členských států a Společenství, které je třeba zmobilizovat a návrhy na zlepšení na úrovni Společenství.
Akce, pro které je nezbytná finanční podpora Společenství, se takto označí.
Komise navrhne postupem podle článku 10 zjednodušené standardní formuláře za účelem usnadnění předávání výše uvedených informací."
5. Článek 6 se mění takto:
a) Odstavec 3 se nahrazuje tímto:
"3. Příspěvek bude k dispozici členským státům ve dvou splátkách, přičemž první splátka ve výši 30 % podílu Společenství na nákladech akce bude zaplacena jako záloha po oznámení pracovního plánu dotyčné akce Komisi a po přijetí této zprávy Komisí.
Zbylá částka bude zaplacena po předložení zprávy členského státu o provedení akce Komisi a po přijetí této zprávy Komisí.
V případě nutnosti provede Komise ve spolupráci s příslušnými orgány členských států kontroly na místě."
b) Vkládá se nový odstavec, který zní:
"4. Finanční rámec pro provádění tohoto programu v období let 2000 až 2002 se stanoví na 3 miliony EUR.
Roční příděly budou schvalovány rozpočtovým orgánem v rámci mezí finančního výhledu."
6. Článek 10 se nahrazuje tímto:
"Článek 10
1. Komisi je nápomocen Stálý výbor pro zemědělskou statistiku, dále jen "výbor".
2. V případě odkazů na tento článek platí články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na ustanovení článku 8 tohoto rozhodnutí.
Období uvedené v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES se stanoví na tři měsíce.
3. Komise přijme svůj jednací řád."
7. V článku 11 se rok "1999" nahrazuje rokem "2002".
8. Do rozhodnutí se vkládá tento článek:
"Článek 11a
Databáze plateb poskytovaných záruční sekcí EZOZF
Komise bude pokračovat v současných studiích o proveditelnosti, aby určila technické možnosti pro zavedení databáze týkající se plateb provedených záruční sekcí EZOZF a zahrnující na úrovni každého příjemce zejména údaje o rozsahu finanční pomoci, oblastech a počtu zvířat a o nejvhodnějším výpočetním systému pro zpracování takových údajů.
Nejpozději do 31. prosince 2001 Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu o výsledcích těchto studií o proveditelnosti a o zdrojích (technických, finančních a lidských), které by si zavedení databáze a statistické zpracování údajů vyžádalo."
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 2850/2000/ES
ze dne 20. prosince 2000
o stanovení rámce Společenství pro spolupráci v oblasti havarijního nebo záměrného znečišťování moře
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 175 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů,
vsouladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3] a s ohledem na společný text schválený Dohodovacím výborem dne 11. října 2000,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Opatření provedená Evropským společenstvím v oblasti havarijního znečišťování moře od roku 1978 [4] umožnily progresivním způsobem rozvíjet spolupráci mezi členskými státy v rámci akčního programu Komise.
Základ pro tuto spolupráci tvoří usnesení a rozhodnutí přijatá od roku 1978.
(2) Několik regionálních dohod o havarijním znečištění moře, jako např. Bonnská dohoda o spolupráci, již vzájemnou pomoc a spolupráci mezi členskými státy v této oblasti usnadňují.
(3) Je třeba zohlednit mezinárodní úmluvy a dohody týkající se evropských moří a přímořských oblastí, jako je např. úmluva OSPAR, Barcelonská úmluva a Helsinská úmluva.
(4) Informační systém Společenství poskytoval členským státům data nezbytná pro kontrolu a omezování znečištění způsobeného vypouštěním velkého množství uhlovodíků a jiných škodlivých látek do moře.
Informační systém bude za použití moderního automatického systému zpracování dat zjednodušen.
(5) Je třeba zřídit systém rychlé a účinné výměny informací.
(6) Pracovní skupina Společenství a další opatření v rámci akčního programu Společenství poskytly praktickou pomoc orgánům příslušným v případě havarijního znečištění moře a posilovaly spolupráci a připravenost na účinnou reakci v případě havárie.
(7) Program politiky a opatření Společenství v oblasti životního prostředí a udržitelného rozvoje [5] předložený Komisí předpokládá, že činnost Společenství zesílí zejména v oblasti ekologických havárií, včetně havarijního nebo záměrného znečištění moře.
(8) Směrnice Evropského parlamentu a Evropské rady 2000/59/ES o přístavních zařízeních pro příjem lodního odpadu a zbytků lodního nákladu [6] má ve smyslu tohoto rozhodnutí zásadní význam.
(9) Škodlivými látkami se rozumějí jakékoli nebezpečné nebo zhoubné látky, jejichž vypuštění do mořského prostředí může vyvolat obavy.
(10) Spolupráce Společenství v oblasti havarijního znečištění moří napomáhá prostřednictvím opatření přijatých proti rizikům dosahovat cílů Smlouvy mimo jiné tím, že posiluje solidaritu mezi členskými státy a přispívá podle čl. 174 Smlouvy k zachování a ochraně životního prostředí a ochraně lidského zdraví.
(11) Stanovení rámce Společenství pro spolupráci včetně podpůrných opatření napomůže rozvoji spolupráce v oblasti havarijního znečišťování moří ještě účinněji.
Takový rámec spolupráce by měl být do značné míry založen na zkušenostech již dosažených na tomto poli od roku 1978.
(12) Rámec Společenství pro spolupráci rovněž zvýší průhlednost a také sjednotí a posílí různá opatření.
(13) Havarijní nebo záměrné znečištění moře zahrnuje i znečištění ze zařízení na volném moři a nezákonné provozní úniky z plavidel.
(14) Opatření za účelem poskytnout informace a připravit osoby odpovědné za řešení havarijního znečištění moře v členských státech a osoby účastnící se tohoto řešení jsou důležitá, zvyšují stupeň připravenosti na havárie a přispívají k předcházení rizik.
(15) Je rovněž důležité provádět opatření Společenství s cílem zlepšit postupy a metody zásahu a obnovy po mimořádné události.
(16) Prokázalo se, že poskytování operativní podpory členským státům v mimořádných situacích a usnadnění předávání zkušeností z takových situací mezi členskými státy je velmi cenné.
(17) Opatření tohoto rámce by také měla prosazovat zásadu "znečišťovatel platí", která by se měla uplatňovat v souladu s platnými vnitrostátními a mezinárodními právními předpisy v oblasti životního prostředí a moří.
(18) Nezbytná prováděcí opatření tohoto rozhodnutí by se měla přijmout v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [7].
(19) Toto rozhodnutí stanoví pro celou dobu trvání tohoto rámce pro spolupráci finanční rámec, který představuje pro rozpočtový orgán během každoročního sestavování rozpočtu primární odkaz ve smyslu bodu 33 Interinstitucionální dohody ze dne 6. května 1999 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni a zdokonalení rozpočtového procesu [8].
(20) Ustanovení toto rozhodnutí nahrazují zejména akční program stanovený usnesením Rady ze dne 26. června 1978 a informační systém Společenství stanovený rozhodnutím Rady 86/85/EHS ze dne 6. března 1986, kterým se zřizuje informační systém Společenství pro kontrolu a omezování znečištění způsobeného vypouštěním uhlovodíků a jiných nebezpečných látek do moře nebo do významných vnitrozemských vod.
[9] Uvedené rozhodnutí by mělo být zrušeno dnem vstupu v platnost tohoto rozhodnutí.
PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Rámec ES pro spolupráci v oblasti havarijního nebo záměrného znečištění moře (dále jen "rámec pro spolupráci") se stanoví na období od 1. ledna 2000 do 31. prosince 2006.
2. Cílem rámce pro spolupráci je:
a) podporovat a doplňovat snahy členských států na celostátní, regionální a místní úrovni o ochranu mořského prostředí, pobřežních oblastí a lidského zdraví proti riziku spojenému s havarijním nebo záměrným znečištěním moře, s výjimkou průběžného znečišťování pocházejícího z vnitrozemských zdrojů;
riziko havarijního znečištění moře zahrnuje únik škodlivých látek do mořského prostředí bez ohledu na jejich původ, jak z lodí, tak i z pobřeží nebo ústí řek, včetně látek spojených s přítomností uložených materiálů jako např. munice, avšak s výjimkou povoleného vypouštění a průběžného přítoku znečištění pocházejícího z vnitrozemských zdrojů;
b) přispívat ke zlepšení schopnosti členských států reagovat v případě havárií, při nichž dojde k vytvoření ropných skvrn nebo jejich vytvoření bezprostředně hrozí, anebo dojde k úniku jiných škodlivých látek do moře, a také přispívat k prevenci rizik.
V souladu s vnitřním rozdělením pravomocí v členských státech si členské státy vyměňují informace o ukládaném vojenském materiálu (munici) s cílem usnadnit identifikaci rizik a preventivní opatření;
c) zlepšit podmínky a usnadnit efektivní vzájemnou pomoc a spolupráci mezi členskými státy v této oblasti;
d) podporovat spolupráci mezi členskými státy, aby se zajistily náhrady škod v souladu se zásadou "znečišťovatel platí".
Článek 2
Aniž je dotčeno rozdělení odpovědnosti mezi členskými státy a Komisí, provádí Komise opatření spadající do rámce pro spolupráci tak, jak je uvedeno v příloze I a II.
a) V souladu s rámcem pro spolupráci se zřizuje informační systém ES, jehož účelem je výměna dat týkajících se připravenosti na havarijní nebo záměrné znečištění moře a reakcí na takové události.
Systém se skládá nejméně z částí uvedených v příloze I.
Druhy opatření rámce pro spolupráci a finanční ustanovení, kterými se řídí příspěvek Společenství, jsou uvedeny v příloze II.
b) Postupem podle čl. 4 odst. 2 a mimo jiné na základě informací, které členské státy dodají Evropské komisi, se stanoví tříletý průběžný plán provádění rámce pro spolupráci, který se každoročně přezkoumá.
Komise může v nezbytných případech stanovit kromě opatření uvedených v příloze II i další opatření.
Taková doplňková opatření se posuzují s ohledem na stanovené priority a dostupné finanční zdroje a přijímají se postupem podle čl. 4 odst.
c) Finanční rámec pro provádění tohoto rozhodnutí v období 2000 až 2006 se stanoví na 7 milionů EUR.
Rozpočtové zdroje přidělené na opatření prováděná podle tohoto rozhodnutí se zahrnou do ročních povolených částek celkového rozpočtu Evropské unie.
Roční povolené částky, které budou k dispozici, povoluje rozpočtový orgán v rámci omezení daných finančními výhledy.
Článek 3
1. Průběžný plán pro provádění rámce pro spolupráci obsahuje jednotlivá opatření, která mají být provedena.
2. Jednotlivá opatření se vybírají především na základě následujících hledisek:
a) jak přispívají k poskytování informací a přípravě subjektů, které jsou odpovědné za řešení havarijního nebo záměrného znečištění moře v členských státech a jsou za na něm zúčastněny, případně včetně orgánů správy přístavy, a jak zvyšují stupeň připravenosti na havárie a přispívají k prevenci rizik;
b) jak přispívají ke zlepšování postupů a metod záchranných akcí a obnovy prostředí po haváriích a ke zlepšování postupů hodnocení škod vzniklých v mořském a pobřežním prostředí;
c) jak přispívají k lepšímu informování veřejnosti za účelem pomoci objasnit rizika a k předávání informací o haváriích;
d) jak přispívají k posílení spolupráce příslušných místních orgánů a orgánů ochrany přírody v oblasti záchranných prací a prevence rizik;
e) jak přispívají k poskytování operativní pomoci členským státům v případě mimořádné situace prostřednictvím mobilizace odborníků, kteří patří převážně k pracovní skupině Společenství, a jak přispívají k šíření zkušeností z takovýchto situací mezi členskými státy.
3. Každé jednotlivé opatření se provádí v úzké spolupráci s příslušnými orgány na celostátní, regionální i místní úrovni v členských státech.
Článek 4
1. Komisi je nápomocen výbor.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 5
Komise vyhodnotí provádění rámce pro spolupráci v polovině trvání a před jeho koncem a podá Evropskému parlamentu a Radě zprávu nejpozději do 36 měsíců od vstupu tohoto rozhodnutí v platnost a poté šest let od vstupu tohoto rozhodnutí v platnost.
Ve své závěrečné zprávě Komise případně předloží návrhy na nová opatření pro pokračování tohoto rámce.
Článek 6
Zrušuje se rozhodnutí 86/85/EHS.
Článek 7
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem svého zveřejnění v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 8
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Společný postoj Rady
ze dne 24. ledna 2000,
kterým se mění společný postoj 1999/318/SZBP o dalších omezujících opatřeních vůči Svazové republice Jugoslávii (SRJ)
(2000/56/SZBP)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 15 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Společný postoj 1999/318/SZBP [1] je třeba změnit a doplnit vzhledem k vývoji od jeho přijetí.
(2) Stejná kritéria by se měla použít i na opatření zákazu udělování víz, která byla stanovena společnými postoji 1998/240/SZBP [2] a 1998/725/SZBP [3], (2) vzhledem k tomu, že Rada vyjádřila svou podporu pro zachování nebo posílení sankcí namířených proti režimu, aniž by bylo trestáno srbské obyvatelstvo;
PŘIJALA TENTO SPOLEČNÝ POSTOJ:
Článek 1
Společný postoj 1999/318/SZBP se mění takto:
1. Druhý bod odůvodnění se nahrazuje tímto: "(2) vzhledem k tomu, že Rada vyjádřila svou podporu pro zachování nebo posílení sankcí namířených proti režimu, aniž by bylo trestáno srbské obyvatelstvo;".
2. Článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1 1. Prezidentu Miloševićovi, jeho rodinným příslušníkům, všem ministrům a vysokým činitelům vlád SRJ a Srbska a osobám, jejichž činnost podporuje prezidenta Miloševiće, nesmějí být udělena víza.
2. Pro účely odstavce 1 Rada určí v prováděcím rozhodnutí osoby, které se oznamují pro účely odepření vstupu na území členských států podle jednoho nebo všech těchto kritérií:
- osoby obviněné ze zločinů definovaných v článcích 1 až 5 statutu Mezinárodního trestního soudu pro Jugoslávii,
- prezident Milošević, jeho rodinní příslušníci, všichni ministři a vysocí činitelé vlád SRJ a Srbska,
- osoby, jejichž činnost podporuje prezidenta Miloševiće politicky nebo finančně (včetně vydavatelů, šéfredaktorů a členů strany SPS),
- velitelé ozbrojených sil a policie a osoby pověřené vedením zpravodajských a bezpečnostních služeb,
- osoby, které se podílely na represivní činnosti.
3. Osoby, na které se kritéria uvedená v odstavci 2 již nevztahují, se ze seznamu osob oznámených pro účely odepření vstupu vypouštějí.
4. Prováděcí rozhodnutí Rady se aktualizují v případě potřeby, nejméně každé dva měsíce.
5. Předsednictví zajistí zavedení vhodných postupů pro účely uplatňování odstavců 1 až 4.
6. Odstavce 2 až 5 se vztahují také na opatření zákazu udělování víz stanovená podle článku 4 společného postoje 1998/240/SZBP a článku 1 společného postoje 1998/725/SZBP.
7. Ve výjimečných případech mohou být povoleny výjimky, jestliže to přispívá k dosažení cílů a k politickému řešení, s výhradou předchozího vyrozumění o udělení výjimky členským státem, který výjimku povoluje, ostatním členským státům."
Článek 2
Tento společný postoj nabývá účinku dnem přijetí.
Článek 3
Tento společný postoj bude zveřejněn
Společná akce Rady
ze dne 22. června 2000
o kontrole technické pomoci týkající se určitých vojenských konečných použití
(2000/401/SZBP)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 14 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 22. června 2000 přijala Rada nařízení (ES) č. 1334/2000 [1], kterým se zavádí režim Společenství pro kontrolu vývozu zboží a technologií dvojího užití, které zajišťuje účinný systém kontroly vývozu zboží dvojího užití, včetně softwaru a technologií.
Uvedené nařízení obsahuje v článku 4 mimo jiné ustanovení týkající se zboží, které není uvedeno v příloze I a které je nebo by mohlo být určeno k užití ve spojení se zbraněmi hromadného ničení nebo raketovými systémy schopnými takové zbraně nést nebo ve spojení s vojenským materiálem vyváženým do zemí, které podléhají zbrojnímu embargu Evropské unie, OBSE a OSN.
(2) Závazky členských států Evropské unie týkající se nešíření zbraní hromadného ničení a vývozu konvenčního vojenského materiálu do zemí, které podléhají zbrojnímu embargu, vyžadují účinný systém kontroly vývozu, jenž by se měl na základě společných norem vztahovat též na technickou pomoc, včetně ústního předávání technologií, jejíž kontrola je vyžadována mezinárodními režimy pro kontrolu vývozu ve vztahu ke zbraním hromadného ničení, raketovým střelám a konvenčnímu vojenskému materiálu vyváženým do zemí, které podléhají zbrojnímu embargu, kontrolována prostřednictvím mezinárodních režimů pro kontrolu vývozu, organizací a smluv.
Je proto vhodné tato společná kritéria definovat ve společné akci,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
Pro účely této společné akce:
a) "technickou pomocí" se rozumí jakákoliv technická pomoc, která se vztahuje na opravy, vývoj, výrobu, montáž, zkoušení, údržbu nebo na jiné technické služby a která může mít formu pokynů, školení, předávání pracovních znalostí či dovedností nebo konzultací;
b) "technická pomoc" zahrnuje též ústní formu pomoci;
c) "mezinárodními režimy pro kontrolu vývozu, subjekty a smlouvami" se rozumí Australská skupina, Režim kontroly raketových technologií, Skupina jaderných dodavatelů, Wassenaarské ujednání, Zanggerův výbor a Úmluva o chemických zbraních.
Článek 2
Technická pomoc podléhá kontrolám (zákazu nebo požadavku povolení) přijatým podle článku 5, pokud ji mimo Evropské společenství poskytuje fyzická nebo právnická osoba usazená v Evropském společenství a pokud je tato pomoc určena nebo si je poskytovatel vědom toho, že je určena k užití ve spojení s vývojem chemických, biologických nebo jaderných zbraní nebo jiných jaderných výbušných zařízení, jejich výrobou, nakládáním s nimi, jejich provozem, údržbou, skladováním, zjišťováním, identifikací nebo rozšiřováním nebo s vývojem, výrobou, údržbou nebo skladováním raketových systémů schopných takové zbraně nést.
Článek 3
Členské státy zváží uplatnění uvedených kontrol též v případech, kdy se technická pomoc vztahuje na jiná vojenská konečná použití, než která jsou uvedena v článku 2, a kdy je poskytována v zemích určení, které podléhají zbrojnímu embargu rozhodnutému společným postojem nebo společnou akcí Rady nebo rozhodnutím OBSE nebo zbrojnímu embargu uvalenému závaznou rezolucí Rady bezpečnosti Spojených národů.
Článek 4
Článek 2 se nevztahuje na "technickou pomoc":
a) je-li poskytnuta zemi uvedené v části 3 přílohy II nařízení (ES) č. 1334/2000;
b) je-li poskytnuta formou "veřejně dostupné" informace nebo jako součást "základního vědeckého výzkumu" v souladu s definicemi těchto výrazů uvedenými v mezinárodních režimech pro kontrolu vývozu, subjektech a smlouvách, nebo
c) je-li poskytnuta ústní formou a netýká-li se zboží, které podléhá kontrole vývozu v rámci jednoho nebo více mezinárodních režimů, subjektů nebo smluv pro kontrolu vývozu.
Článek 5
Každý členský stát, který do svých vnitrostátních právních předpisů nebo postupů dosud nezahrnul předpisy, kterými se provádí tato společná akce, nebo nestanovil případné sankce, předloží příslušné návrhy za účelem:
a) provedení této společné akce prostřednictvím přijetí právních předpisů týkajících se kontrol;
b) stanovení sankcí, které budou uplatňovány na vnitrostátní úrovni.
Článek 6
Tato společná akce vstupuje v platnost dnem přijetí.
Článek 7
Tato společná akce se vyhlásí
Společný postoj Rady
ze dne 29. června 2000
o podpoře Evropské unie mírovému procesu Organizace africké jednoty mezi Etiopií a Eritreou
(2000/420/SZBP)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského Společenství, a zejména na čl. 15 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 10. dubna 2000 Rada přijala závěry ke konfliktu mezi Etiopií a Eritreou na základě pravidelných zpráv zvláštního zástupce předsednictví.
(2) Rada přijala společný postoj 97/356/SZBP o předcházení konfliktům a řešení konfliktů v Africe [1] a společný postoj 98/350/SZBP o lidských právech, demokratických principech, právním státě a řádné správě věcí veřejných v Africe [2].
(3) Jak bylo uvedeno v prohlášeních předsednictví jménem Evropské unie ze dne 17. listopadu 1998, 15. ledna, 11. února, 2. března, 18. června, 21. července 1999, 10. a 17. května a 14. června 2000 a v závěrech Rady ze dne 22. a 23. května 2000, přislíbila Unie svou podporu provádění mírového plánu navrženého pod záštitou Organizace africké jednoty (OAJ), za předpokladu, že strany budou tento plán dodržovat a provádět v souladu s podmínkami, které jsou v něm stanoveny.
(4) Rada bezpečnosti Organizace spojených národů přijala rezoluce 1177 (98), 1226 (99), 1227 (99), 1297 (2000) a 1298 (2000).
(5) Dne 18. června 2000 podepsaly vlády Etiopie a Eritrey dohodu o zastavení nepřátelských akcí, navrženou OAJ, kterou Evropská rada přivítala ve svém prohlášení ze dne 20. června 2000,
PŘIJALA TENTO SPOLEČNÝ POSTOJ:
Článek 1
Cílem tohoto společného postoje je podpořit mírový proces OAJ mezi Etiopií a Eritreou.
Článek 2
Evropská unie koordinovaným způsobem podpoří akce Organizace africké jednoty a Organizace spojených národů k provádění mírového uspořádání OAJ, včetně dohody o zastavení nepřátelských akcí podepsané oběma dotčenými zeměmi dne 18. června 2000.
Evropská unie podpoří zejména využití mezinárodních pozorovatelů, vymezení a vyznačení hranic, odminování a akce na pomoc uprchlíkům a vysídleným osobám.
Článek 3
Rada bere na vědomí, že Komise zamýšlí směrovat svou činnost k dosahování cílů tohoto společného postoje, případně prostřednictvím vhodných opatření Společenství.
Článek 4
Evropská unie a její členské státy si vyhrazují právo změnit nebo zrušit veškeré činnosti podporující provádění mírového plánu OAJ, pokud smluvní strany podmínky plánu nedodrží.
Článek 5
Tento společný postoj nabývá účinku dnem přijetí.
Článek 6
Tento společný postoj bude zveřejněn
Společná strategie Evropské rady
ze dne 19. června 2000
o oblasti Středomoří
(2000/458/SZBP)
EVROPSKÁ RADA,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 13 odst. 2 této smlouvy,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU STRATEGII:
ČÁST I
VIZE EVROPSKÉ UNIE PRO OBLAST STŘEDOMOŘÍ
1. Oblast Středomoří má pro EU strategický význam.
Prosperující, demokratická, stabilní a bezpečná oblast s otevřenou perspektivou vůči Evropě je v nejlepším zájmu Evropské unie a Evropy jako celku.
2. Oblast Středomoří čelí politickým, hospodářským, soudním, ekologickým a sociálním výzvám.
Evropská unie a partneři ze Středomoří musí spolupracovat se společnou vizí a citlivostí a se vzájemným respektem, aby odpovídali na tyto celkové a dílčí výzvy.
3. Politika Evropské unie vůči oblasti Středomoří se řídí zásadou partnerství, které by mělo být aktivně podporováno oběma stranami.
Evropská unie bude spolu se svými partnery ze Středomoří pracovat na: posílení dobrých sousedských vztahů; zlepšení prosperity; odstraňování chudoby; podpoře a ochraně lidských práv a základních svobod, demokracii, řádné správě věcí veřejných a právního státu; podpoře kulturní a náboženské tolerance a rozvíjení spolupráce s občanskou společností včetně nevládních organizací.
K tomuto účelu bude podporovat úsilí vyvíjené partnery ze Středomoří k uskutečňování cílů evropsko-středomořského partnerství tím, že jejich dvoustranné vztahy budou sloužit ve prospěch těchto cílů, a přispěje k vytvoření mírového prostředí na Středním východě.
4. Tato společná strategie se zakládá na evropsko-středomořském partnerství vytvořeném barcelonskou deklarací a následným acquis, berlínskou deklarací a dlouhodobou politikou Evropské unie vedenou vůči oblasti Středomoří svými dvoustrannými a regionálními složkami.
5. EU je přesvědčena, že úspěšné dovršení mírového procesu na Středním východě ve všech oblastech a urovnávání jiných konfliktů v oblasti jsou důležitými předpoklady pro mír a stabilitu v oblasti Středomoří.
S ohledem na svůj zájem a na dlouhodobé a úzké vztahy se zeměmi, které se nalézají v této oblasti, usiluje Unie o plnohodnotnou roli při zavádění stability a rozvoje na Středním východě.
Spolupráce již zahájená v rámci barcelonského procesu je určujícím prvkem pro položení základů poválečného uspořádání.
Unie proto podporuje úsilí stran při provádění mírových dohod.
K tomuto účelu by přijetí Evropsko-středomořské charty pro mír a stabilitu, což je cíl předcházející přijetí této strategie, mělo být rozhodujícím činitelem pro poválečný proces v oblasti Středomoří.
6. S vědomím významu, který představuje oblast Středomoří pro Evropu, a s přáním ještě více posílit středomořský rozměr Unie přijímá Evropská rada tuto společnou strategii.
Tato strategie zahrnuje veškeré vztahy Evropské unie se všemi jejími partnery v rámci barcelonského procesu, jakož i s Libyí.
Nezahrnuje však dvoustranné vztahy Evropské unie se zeměmi Středomoří kandidujícími na členství v EU, které patří do procesu přistoupení.
Zatímco Evropská unie bude nadále hrát svou plnou úlohu v mírovém procesu na Středním východě v souladu se svým acquis, včetně berlínské deklarace, touto společnou strategií přispěje Evropská unie k upevnění míru na Středním východě poté, co bude dosaženo celkového mírového uspořádání.
ČÁST II
CÍLE
7. V rámci své politiky vůči oblasti Středomoří sleduje Evropská unie tyto cíle:
- dosáhnout významného a měřitelného pokroku v dosažení cílů stanovených barcelonskou deklarací a následným acquis, zejména:
- vymezit společný prostor míru a stability prostřednictvím politického a bezpečnostního partnerství,
- vytvořit zónu sdílené prosperity prostřednictvím hospodářského a finančního partnerství,
- vytvořit sociální, kulturní a mezilidské partnerství, tj. rozvíjet lidské zdroje, podporovat porozumění mezi kulturami a výměny mezi občanskými společnostmi,
- podporovat základní hodnoty, na kterých je založena Evropská unie a její členské státy, zejména lidská práva, demokracii, řádnou správu věcí veřejných, průhlednost a právní stát,
- podporovat partnery ze Středomoří a pomáhat jim v jejich úsilí směřujícímu k zavedení volného obchodu s Evropskou unií a mezi nimi v souladu s barcelonskou deklarací, v jejich hospodářském přechodu, a zejména přilákat více investic do oblasti,
- posílit spolupráci v oblasti spravedlnosti a vnitřních věcí, jak zdůraznila Evropská rada na zasedání v Tampere,
- vést dialog mezi kulturami a civilizacemi za účelem boje proti intoleranci, rasismu a xenofobii.
8. Pokud jde o otázky bezpečnosti, má Evropská unie v úmyslu využít vývoje společné evropské politiky v oblasti bezpečnosti a obrany, aby zvážila, jak spolu se svými partnery ze Středomoří posílit společnou bezpečnost v této oblasti.
9. Již v minulosti hrála Unie vždy aktivní úlohu v úsilí o zavedení spravedlivého úplného a trvalého míru na Středním východě, jakož i stability a rozvoje této oblasti.
Evropská unie považuje spolupráci zahájenou v rámci barcelonského procesu za určující faktor k položení základů, na kterých se bude budovat po dosažení míru.
V rámci této společné strategie a s ohledem na bod 6 této strategie si Evropská unie stanovila tyto cíle:
- podporovat podmínky, které pomohou stranám provádět dohody, které mezi sebou uzavřely,
- položit základy normálním dobrým sousedským vztahům a podporovat strany v rozvoji regionální spolupráce,
- přispívat k upevnění míru v oblasti, včetně hospodářské integrace a vzájemného porozumění mezi občanskými společnostmi.
10. Ke zvýšení účinnosti, dopadu a zviditelnění činností a podnětů EU v oblasti, jsou sledovány tyto obecné cíle:
- posilování koordinace, soudružnosti a doplňkovosti a zajištění vzájemného působení mezi činnostmi, zásahy a různými nástroji, které Evropská unie a její členské státy provádějí na úrovni regionu nebo na nižší úrovni,
- zajistit vzájemnou doplňkovost politiky EU vůči oblasti Středomoří a politik Evropské unie vůči ostatním partnerům.
ČÁST III
OBLASTI ZVLÁŠTNÍCH ČINNOSTÍ A PODNĚTŮ
11. Evropská unie ve spolupráci se svými partnery ze Středomoří provede celkové přezkoumání barcelonského procesu, aby jej posílila a učinila jej dynamičtějším a výkonnějším.
12. Evropská unie bude usilovat o uskutečnění podnětů uvedených dále, aniž by tím byla dotčena možnost navrhovat podněty nové; tyto podněty popřípadě mohou zohlednit zvláštní situace a potřeby dotyčných zemí, regionů a subregionů.
Politické a bezpečnostní otázky
13. Evropská unie posílí se svými partnery ze Středomoří politický dialog týkající se bezpečnosti na všech úrovních buď dvoustranně s každým z partnerů ze Středomoří v rámci barcelonského procesu, včetně Evropsko-středomořské charty pro mír a bezpečnost poté, co vstoupí v platnost, nebo na vícestranné úrovni s těmito cíli:
- najít společný základ pro bezpečnostní otázky s cílem vymezit společný prostor míru a stability,
- vypracovat opatření k vybudování partnerství, zejména podporou pravidelných konzultací a výměny informací s partnery ze Středomoří,
- včas sdělit náležité informace o podnětech, které mohou zaujmout ostatní partnery ze Středomoří,
- posílit spolupráci vůči globálním bezpečnostním výzvám, jakými jsou terorismus, organizovaná trestná činnost a obchod s drogami,
- spolupracovat na případných dohodách určených k zabránění konfliktů, řešení krizí a mírové urovnání, včetně podpory řešení konfliktů a sporů mírovými prostředky, včetně prostředků soudních,
- zabývat se možnostmi, jak řešit problém protipěchotních min v oblasti Středomoří, a to formou spolupráce v boji proti minám, včetně odminování, zvyšování povědomí o problematice min a pomoci obětem ve snaze rozvíjet cíle Ottawské úmluvy,
- podpořit partnery ze Středomoří, aby podepsali a ratifikovali všechny dokumenty o nešíření zbraní, zejména Smlouvu o nešíření jaderných zbraní, Úmluvu o chemických zbraních, Úmluvu o biologických zbraních a Smlouvu o všeobecném zákazu jaderných zkoušek,
- zasazovat se o zřízení vzájemné a účinně ověřitelné zóny bez zbraní hromadného ničení, jaderných, chemických a biologických zbraní a jejich nosičů a jejich kontrolního systému na Středním východě.
Evropská unie v této souvislosti vezme v úvahu vývoj společné evropské politiky v oblasti bezpečnosti a obrany.
Demokracie, lidská práva a právní stát
14. V rámci barcelonského procesu a dvoustranných vztahů s partnery ze Středomoří Evropská unie
- aktivně podpoří posílení demokratických institucí a právního státu, zejména politickým dialogem a vyjádřením podpory soudní reformě, vytvářením institucí, a svobody projevu, zejména posílením nezávislých sdělovacích prostředků,
- podpoří a povzbudí úsilí směřující k rozvoji řádné správy věcí veřejných,
- zdůrazní důležitost podpory a ochrany lidských práv a základních svobod pro každého jednotlivce, včetně podpory vládním a nevládním činitelům přítomných v oblasti prostřednictvím vzdělávání, sledování, obhajování a zvyšování povědomí veřejnosti v oblasti lidských práv,
- aktivně podpoří v rámci Charty Spojených národů a Všeobecné deklarace lidských práv přístup k mezinárodním nástrojům upravujícím lidská práva, včetně plného uskutečňování občanských, kulturních, hospodářských, politických a sociálních práv bez ohledu na rasu, pohlaví, jazyk nebo náboženství,
- učiní opatření, aby přesvědčila partnery ze Středomoří zrušit trest smrti v souladu s hlavními směry Evropské unie.
Mír na Středním východě
15. Evropská unie s ohledem na odstavec 6 této společné strategie
- poskytne své zkušenosti hlavním stranám mírového procesu, předloží jim svá stanoviska a nabídne dobré služby a pomoc, aby usnadnila uzavírání mírových dohod, a přispěla tak k přípravě mírové éry na Středním východě,
- aktivně podpoří rozvoj mnohostranných aspektů mírového procesu založený na vzájemném působení s barcelonským procesem.
Pokud jde o základní otázky, jakými jsou voda a uprchlíci, poskytne Evropská unie své zkušenosti, kdykoliv o to bude požádána,
- bude v rámci celkového urovnávání a na žádost hlavních zúčastněných stran zdůrazňovat podíl členských států při provádění bezpečnostních opatření na místě,
- přispěje k mezinárodnímu závazku nezbytnému pro provádění a urovnání míru na Středním východě, zejména podporou regionální hospodářské spolupráce a integrace a zvýšením objemu obchodních toků,
- bude pracovat ve prospěch posílení stability na Středním východě prostřednictvím bezpečnosti založené na spolupráci, a to aktivním přispíváním při provádění Evropsko-středomořské charty pro mír a stabilitu, jakmile bude přijata a vstoupí v platnost.
Hospodářské a finanční aspekty
16. Evropská unie
- bude aktivně pracovat na provádění evropsko-středomořských dohod o přidružení, zejména formou dalšího zlepšování rozvoje liberalizace trhu ve všech pro partnery významných oblastech za podmínek stanovených barcelonskou deklarací,
- bude vyvíjet veškeré úsilí k rychlejšímu uzavírání a provádění ostatních dohod o přidružení,
- podpoří opatření určená k tomu, aby oblast přilákala více investorů, zejména vytvářením širšího trhu, podporou harmonizace politik Evropské unie, které se týkají společného trhu, zlepšením právního rámce, zajištěním spravedlivého a rovného zacházení s investory a zvýšením vědomí v EU o investičních možnostech v oblasti,
- povzbudí a podpoří subregionální spolupráci, například v rámci Arabsko-maghrebské unie, v rámci které může vyústit v širší regionální spolupráci,
- povzbudí a podpoří úsilí vyvinuté partnery ze Středomoří pro zvýšení obchodů mezi jižními zeměmi, zejména obchodními dohodami mezi těmito zeměmi a postupnou harmonizací pravidel původu,
- pomůže partnerům ze Středomoří při posilování jejich schopnosti určit vhodnou obchodní politiku a aktivně se podílet na obchodních jednáních, zejména, pokud jde o zavádění evropsko-středomořské zóny volného obchodu a budoucích jednání v rámci Světové obchodní organizace,
- podpoří liberalizaci běžných plateb s výhledem co nejdříve celkově liberalizovat pohyb kapitálu. Evropská unie navíc bude podporovat použití eura jako smluvní a vyrovnávací měny ve středomořském obchodu,
- nabídne na základě zkušeností, které získala v rámci transevropských sítí v oblasti dopravy, energie a telekomunikací, podporu vzájemnému propojení mezi partnery ze Středomoří, jakož i mezi nimi a Evropskou unií,
- podpoří politiky k posílení role soukromého sektoru a rozvoje malých a středních podniků v partnerských zemích Středomoří, zejména malé a střední podniky zaměřené na vývoz, neboť jsou jedním z nejúčinnějších prostředků pro vytváření dalších pracovních míst,
- zajistí, aby byla věnována veškerá pozornost cíli vytváření tržního hospodářství se sociálním rozměrem, včetně základních pracovních norem a podpory rovných příležitostí pro muže a ženy.
17. Evropská unie podpoří přijetí všech partnerů do Světové obchodní organizace za náležitých podmínek.
18. Evropská unie zajistí, aby finanční spolupráce zajišťovaná prostřednictvím rozpočtu Evropské unie, zejména MEDA a EIB, měla optimální účinky, a to prostřednictvím těchto opatření:
- Evropské společenství a jeho členské státy budou koordinovat své strategie, programy a činnosti v oblasti finanční a rozvojové spolupráce ve prospěch partnerů ze Středomoří a bude spolupracovat také s ostatními dárci ve snaze zajistit soudružnost, doplňkovost a popřípadě spolufinancování,
- Evropská unie posílí hospodářský dialog s partnery ze Středomoří, zejména v oblasti plánování finanční pomoci, s cílem zrychlit hospodářský přechod, zavést zdravou fiskální a měnovou politiku a provést strukturální reformu,
- Komise dbá, aby ostatní zdroje z rozpočtu Společenství používané partnery ze Středomoří byly využívány souvisle.
Bude usilovat o zlepšení koordinace s ostatními souvisejícími programy EU (pátý rámcový program výzkumu a rozvoje potvrzující mezinárodní roli výzkumu Společenství s partnery, Synergy, LIFE, Interreg III).
19. EU podpoří důkladnější integraci strategií v oblasti vody a politiku vodního hospodářství v oblasti Středomoří.
Životní prostředí
20. EU zajistí, aby byl brán ohled na potřebu podpořit lepší integraci v péči o životní prostředí k zajištění trvalého hospodářského rozvoje.
Sociální a kulturní aspekty
21. Navíc ke spolupráci, kterou poskytuje v rámci evropsko-středomořského partnerství, bude EU
- činit veškerá nezbytná opatření pro usnadnění a podporu účasti občanské společnosti, jakož i zvýšení počtu výměn osob mezi Evropskou unií a partnery ze Středomoří.
Nevládní organizace budou podporovány v účasti při spolupráci na dvoustranné a regionální úrovni.
Pozornost bude věnována sdělovacím prostředkům a vysokým školám,
- podporovat úsilí směřující k rozvíjení spolupráce v sociální oblasti, zejména pokud jde o rovnost příležitostí pro muže a ženy a posílení sociálního dialogu,
- podporovat úsilí směřující k zlepšení výchovy a odborné přípravy, zejména mladých lidí a žen, aby jim bylo usnadněno jejich uplatnění na trhu práce.
V tomto rámci bude zlepšována regionální spolupráce formou výměny nejlepších zkušeností, předávání znalostí a dovedností a posílení kapacit.
Spravedlnost a vnitřní věci
22. Na základě acquis barcelonského procesu a závěrů ze zasedání Evropské rady v Tampere bude EU
- jednat v souladu se Ženevskou úmluvou o právním postavení uprchlíků a ostatními souvisejícími nástroji a připojí se k podpoře plného dodržování těchto nástrojů partnery ze Středomoří,
- posuzovat možnost zjednodušení a zrychlení řízení při udělování víz,
- podporovat zjištění shodných prvků mezi právními řády s odlišným základem k vyřešení otázek občanského práva, které se týkají jednotlivce: dědické právo a rodinné právo, včetně rozvodů,
- podporovat průhlednost a předvídatelnost právního řádu partnerských zemí k podpoře zahraničních investic a podporovat legální přistěhovalce, aby vykonávali činnost prospívající současnému rozvoji jejich země původu,
- zajišťovat liberalizaci pravidel týkající se převodu zisků a najít řešení pro zamezení dvojitého zdanění, zejména pro legální přistěhovalce a pro osoby s dvojím státním občanstvím,
- zavádět účinné mechanismy spolupráce v boji proti nelegálním přistěhovaleckým sítím, včetně obchodu s lidmi, zejména prostřednictvím uzavírání dohod o zpětném přebírání osob pro své vlastní občany, občany třetích zemí a osoby bez státní příslušnosti,
- vést dialogy s cílem zavádění moderních systémů kontroly hranic, zejména poskytnutím možnosti přístupu ke vzdělávacím programům, a účastnit se výměn úředníků,
- spolupracovat s partnery ze Středomoří při řešení otázek migrace s ohledem na hospodářskou, sociální a kulturní realitu partnerských zemí. Tento přístup předpokládá nezbytnost boje proti chudobě, zlepšování životních podmínek a pracovních příležitostí, předcházení konfliktům, upevňování demokratických států a zajištění dodržování lidských práv,
- rozvíjet společný přístup k zajištění sociálního začlenění do společnosti těch státních příslušníků partnerských zemí ze Středomoří, kteří již určitou dobu dovoleně pobývají v členském státě a získali povolení k dlouhodobému pobytu, aby se jejich právní stav v tomto členském státě přiblížil stavu občanů Evropské unie,
- vyměňovat si s partnery ze Středomoří informace a statistiky týkající se migračních proudů.
23. EU bude dále rozvíjet spolupráci s partnery ze Středomoří v boji proti organizované trestné činnosti, včetně obchodu s drogami a praní peněz, zejména prostřednictvím
- pomoci ve vzdělávání soudních a policejních úředníků s důrazem na informace, které se týkají acquis Unie v oblasti boje s organizovanou trestnou činností,
- nabídky spolupráce partnerům ze Středomoří k rozvoji právního, institucionálního a soudního rámce nezbytného k účinnému stíhání pachatelů této kategorie trestných činů, a dále rozvoj mechanismů spolupráce, které umožní bojovat s trestnou činností přesahující hranice.
EU bude pokračovat v podpoře partnerů ze Středomoří v přistoupení k mezinárodním smlouvám Organizace spojených národů v oblasti terorismu a sledovat zásadu, že boj proti terorismu musí spočívat na zásadách mezinárodního práva a při dodržování lidských práv.
ČÁST IV
NÁSTROJE A PROSTŘEDKY
Obecná ustanovení
24. Tuto společnou strategii provedou orgány a instituce Evropské unie v rámci pravomocí, které jim byly svěřeny Smlouvami, a v souladu s použitelnými postupy na základě těchto Smluv.
25. Při provádění této společné strategie, která spadá oblasti společné zahraniční a bezpečnostní politiky Unie, a aktů přijatých na jejím základě poskytne generální tajemník Rady, vysoký představitel pro společnou zahraniční a bezpečnostní politiku s podporou zvláštního vyslance Evropské unie pro mírový proces na Středním východě svou pomoc Radě a předsednictví.
Aniž jsou dotčeny její pravomoci podle Smlouvy o ES, je Komise plně zapojena v souladu s články 18 a 27 Smlouvy o Evropské unii.
26. Rada a Komise v souladu s článkem 3 Smlouvy o Evropské unii zajistí soudružnost, jednotu a účinnost činností Unie.
Účinnost této společné strategie bude o to větší, čím více se podaří zajistit co největší soudržnost s různými nástroji a oblastmi činností, na kterých se Unie podílí, a s činnostmi Unie a členských států.
Unie zajistí doplňkovost vlastní středomořské politiky s ostatními politikami.
27. Členské státy přispějí k uskutečňování cílů této společné strategie náležitým a koordinovaným využíváním všech významných nástrojů a prostředků, které mají k dispozici.
Opatření, kterými v současnosti členské státy uznávají státy, rozhodují o přistoupení státu k mezinárodním organizacím nebo rozhodují o udržování a vedení dvoustranných diplomatických a jiných styků (například politických, sportovních a kulturních dvoustranných styků), nejsou touto společnou strategií dotčena.
Rada, Komise a členské státy
28. Rada, Komise a členské státy
- přezkoumají v rámci svých pravomocí a schopností stávající činnosti, programy, nástroje a politiky mimo barcelonskou deklaraci a akty, které ji provádějí, aby byla zajištěna jejich soudržnost s touto společnou strategií, a v případě zjištění nesouladu k nejbližšímu dni přezkumu provedou nezbytné přizpůsobení,
- plně a náležitě využijí stávající nástroje a prostředky, jakož i všechny vhodné programy Evropské unie a členských států a k tomuto účelu sestaví a aktualizují nevyčerpávající seznam zdrojů Unie, Společenství a členských států, kterými je prováděna tato společná strategie.
Koordinace
29. Členské státy vyvinou další úsilí, aby zkoordinovaly své činnosti vůči oblasti Středomoří, zejména v rámci regionálních a mezinárodních organizací, jako je Rada Evropy, OSN, OSCE a mezinárodní finanční instituce; tato koordinace musí brát v úvahu pravomoci Společenství.
30. Členské státy, které se podílejí na jiných fórech, ať už je to jejich hlavním cílem, nebo vedlejší činností, budou v jednání, které se týká Středomoří, dbát na spojitost těchto činností s cíli této společné strategie.
31. Představitelé členských států a Komise v partnerských zemích Středomoří berou v úvahu při koordinování činností na místě tuto společnou strategii.
32. Rada, Komise a členské státy pracují na zajištění účinnější spolupráce s regionálními a mezinárodními organizacemi a společně s ostatními zeměmi stejného přesvědčení budou usilovat o dosažení cílů této společné strategie.
Provádění a přezkum
33. Evropská rada žádá Radu, aby
- zajistila, aby každé příští předsednictví v rámci svého obecného programu předložilo Radě priority pro provádění této společné strategie založené na cílech uvedených v části II a s ohledem na akce uvedené v části III,
- přezkoumala a vyhodnotila činnost Unie podle této společné strategie a nejméně jednou ročně podala zprávu Evropské radě o dosaženém pokroku při uskutečňování jejích cílů,
- přezkoumala situaci v oblasti Středomoří a stav spolupráce partnerů ze Středomoří při provádění této společné strategie a prováděla hodnocení ve své zprávě Evropské radě,
- popřípadě předložila Evropské radě doporučení o změně částí II a III této společné strategie.
34. Komise přispěje k těmto pracím v rámci svých pravomocí.
Spolupráce s partnery ze Středomoří
35. Při provádění této společné strategie spolupracuje Evropská unie a její členské státy úzce s partnery ze Středomoří, zejména prostřednictvím dohod o přistoupení a Evropsko-středomořského výboru pro barcelonský proces; přitom bere v úvahu doporučení a úvahy vyslovené partnery ze Středomoří.
ČÁST V
Doba platnosti
36. Tato společná strategie se použije ode dne zveřejnění na čtyřleté počáteční období.
Na doporučení Rady ji může Evropská rada prodloužit, přezkoumat a v případě potřeby přizpůsobit.
Zveřejnění
37. Tato společná strategie bude zveřejněna
Společný postoj Rady
ze dne 9. října 2000,
o podpoře demokratické Svazové republiky Jugoslávie (SRJ) a okamžitém zrušení některých omezujících opatření
(2000/599/SZBP)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 15 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rada ve svém poselství srbskému lidu ze dne 18. září 2000 opětovně potvrdila, že demokratická změna povede k radikální změně politiky Evropské unie vůči Svazové republice Jugoslávie (SRJ), zejména v otázce sankcí.
(2) Po volbách dne 24. září 2000 byl demokraticky zvolen a oficiálně ustanoven do úřadu nový prezident Svazové jugoslávské republiky, pan V. Koštunica.
(3) Dne 9. října 2000 Rada schválila "prohlášení o SRJ", které stanoví zejména radikální přehodnocení politiky Evropské unie vůči SRJ.
(4) Za těchto okolností by měla být omezující opatření namířená proti SRJ zrušena, v souladu se závazky přijatými Evropskou unií.
(5) Zákaz prodeje a dodávek ropy a ropných produktů je třeba zrušit okamžitě, jakož i zákaz obchodních a soukromých letů mezi SRJ a Evropským společenstvím.
(6) Zvláštní omezující opatření namířená proti panu Miloševićovi a osobám s ním spojeným musí být zachována.
(7) Embarga na vývoz zbraní a dodávky materiálu, které by mohlo být použito k vnitřní represi nebo terorismu, nejsou dotčena.
(8) K provedení některých níže uvedených opatření je nutná akce Společenství,
PŘIJALA TENTO SPOLEČNÝ POSTOJ:
Článek 1
Zrušuje se společný postoj 1999/273/SZBP ze dne 23. dubna 1999 o zákazu dodávek a prodeje ropy a ropných produktů do Svazové republiky Jugoslávie [1].
Článek 2
Článek 4 společného postoje 1999/318/SZBP ze dne 10. května 1999 o dalších omezujících opatřeních namířených proti Svazové republice Jugoslávie [2] se zrušuje.
Článek 3
Níže uvedené společné postoje:
- společný postoj 1998/240/SZBP ze dne 19. března 1998 o omezujících opatřeních vůči Svazové republice Jugoslávii [3], s výjimkou článků 1 a 2 uvedeného postoje,
- společný postoj 1998/326/SZBP ze dne 7. května 1998 o zmrazení aktiv držených vládami Svazové republiky Jugoslávie a Srbska v zahraničí [4],
- společný postoj 1998/374/SZBP ze dne 8. června 1998 o zákazu nových investic
Společný postoj Rady
ze dne 10. listopadu 2000
o zachování zvláštních omezujících opatření namířených proti panu Miloševićovi a osobám s ním spojeným
(2000/696/SZBP)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 15 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rada uvedla v prohlášení, které přijala dne 9. října 2000 v Lucemburku, že se Unie rozhodla zrušit od roku 1998 všechny sankce proti SRJ, s výjimkou ustanovení namířených proti bývalému prezidentovi SRJ, panu Slobodanu Miloševićovi, a osobám s ním spojeným, protože i nadále představují hrozbu pro upevnění demokracie v SRJ.
(2) článek 3 společného postoje 2000/599/SZBP [1] stanoví, že společný postoj 1998/240/SZBP [2], s výjimkou článků 1 a 2, jakož i společné postoje 1998/326/SZBP [3], 1998/374/SZBP [4] a 1999/318/SZBP [5], budou změněny, aby byla zachována jen ta omezující opatření, která jsou namířena proti panu Miloševićovi a fyzickým osobám s ním spojeným;
(3) z důvodů průhlednosti a jasnosti by opatření týkající se pana Miloševiće a fyzických osob s ním spojených měla být zahrnuta do jediného dokumentu;
(4) k uplatnění některých níže uvedených opatření je nutná akce na úrovni Společenství,
PŘIJALA TENTO SPOLEČNÝ POSTOJ:
Článek 1
1. Zákaz vydávání víz uvedený v článku 4 společného postoje 1998/240/SZBP, v článku 1 společného postoje 1998/725/SZBP [6] a v článku 1 společného postoje 1999/318/SZBP se omezí na bývalého prezidenta SRJ, pana Slobodana Miloševiće a fyzické osoby s ním spojené.
2. Seznam osob identifikovaných nebo spadajících do působnosti odstavce 1 bude vypracován a aktualizován prováděcím rozhodnutím Rady.
Článek 2
Zmrazení prostředků držených v zahraničí, které je uvedeno v článku 1 společného postoje 1998/326/SZBP a v článku 2 společného postoje 1999/318/SZBP, se omezí na pana Slobodana Miloševiće a fyzické osoby s ním spojené.
Článek 3
Společný postoj 1998/374/SZBP, jakož i článek 3 společného postoje 1998/240/SZBP a články 3 a 5 společného postoje 1999/318/SZBP se zrušují.
Článek 4
Tento společný postoj nabývá účinku dnem přijetí.
Článek 5
Tento společný postoj bude zveřejněn
Společný postoj
ze dne 20. listopadu 2000,
kterým se mění společný postoj 96/184/SZBP o vývozu zbraní do bývalé Jugoslávie
(2000/722/SZBP)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 15 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 26. února 1996 přijala Rada společný postoj 96/184/SZBP o vývozu zbraní do bývalé Jugoslávie [1], který byl pozměněn rozhodnutím 98/498/SZBP [2] a 99/481/SZBP [3].
(2) Rada dospěla k závěru, že současný vývoj v Chorvatsku, a zejména jeho závazek plně provádět daytonské a pařížské dohody a jeho politika ve vztahu k vývozu zbraní, odůvodňují zrušení omezujících opatření přijatých vůči tomuto státu na základě společného postoje 96/184/SZBP.
(3) Předpokládá se, že s ohledem na vývoz zbraní do Chorvatska a Bývalé jugoslávské republiky Makedonie budou členské státy důsledně uplatňovat Kodex chování Evropské unie při vývozu zbraní, přijatý dne 8. června 1998,
ZAUJALA TENTO SPOLEČNÝ POSTOJ:
Článek 1
Společný postoj 96/184/SZBP se mění takto:
1. V odst. 2 bodě i) se zrušuje slovo "Chorvatsku".
2. V odst. 2 se bod ii) nahrazuje tímto:
"ii) Žádosti o vývozní licence do bývalé jugoslávské republiky Makedonie a Chorvatska, které podléhají ustanovením rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 1021, se posuzují jednotlivě.
Toto ustanovení se přijímá pod podmínkou, že členské státy budou důsledně uplatňovat Kodex chování Evropské unie při vývozu zbraní, přijatý dne 8. června 1998.
Členské státy vezmou také v úvahu cíle politiky Evropské unie v regionu, jejichž podstatou je zavedení míru a stabilizace situace v této oblasti a které zahrnují požadavek kontroly zbrojení, snižování počtu zbraní na minimum a opatření k nastolení důvěry."
Článek 2
Tento společný postoj vstupuje v platnost dnem schválení.
Článek 3
Tento společný postoj bude zveřejněn
Společný postoj Rady
ze dne 31. ledna 2000
k navrhovanému protokolu proti nedovolené výrobě střelných zbraní, jejich součástí, dílů a střeliva a obchodu s nimi, kterým se doplňuje Úmluva OSN proti mezinárodní organizované trestné činnosti
(2000/130/SVV)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 34 odst. 2 písm. a) této smlouvy,
s ohledem na podnět Portugalské republiky,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Uznává se důležitost mezinárodní spolupráce v trestních věcech za účelem předcházení všem závažným formám trestné činnosti, včetně nedovoleného obchodu se zbraněmi, jak stanoví článek 29 Smlouvy, a boje proti nim.
(2) Byla přijata opatření pro vypracování a sjednání o protokolu proti nedovolené výrobě střelných zbraní, jejich součástí, dílů a střeliva a obchodu s nimi, kterým se doplňuje Úmluva OSN proti mezinárodní organizované trestné činnosti.
(3) Valné shromáždění Organizace spojených národů rozhodlo, že konečné znění návrhu úmluvy a jejích protokolů by mu mělo být předloženo k včasnému přijetí před konferencí na vysoké úrovni, na které bude úmluva podepsána a která se bude konat v Palermu.
(4) Řada mezinárodních nástrojů přijatých v Unii a na jiných fórech již stanoví přijetí opatření pro boj proti nedovolené výrobě ničivých zařízení a obchodu s nimi.
(5) Dne 17. prosince 1998 byl přijata společná akce o příspěvku Evropské unie k boji proti destabilizujícímu hromadění a šíření ručních palných a lehkých zbraní [1].
(6) Je žádoucí přispět co nejvyšší měrou k jednáním o navrhovaném protokolu a vyhnout se rozporům mezi navrhovaným protokolem a nástroji vypracovanými v Unii.
(7) Rada ve svých závěrech ze dne 5. října 1998 požádala předsednictví, aby navrhlo jeden nebo více společných postojů v souladu se Smlouvou o Evropské unii v souvislosti s návrhem úmluvy Organizace spojených národů a jejích protokolů.
(8) Bere se v úvahu společný postoj přijatý Radou dne 29. března 1999 o navrhované úmluvě OSN proti organizované trestné činnosti [2],
PŘIJALA TENTO SPOLEČNÝ POSTOJ:
Článek 1
Při jednání o návrhu protokolu Organizace spojených národů proti nedovolené výrobě střelných zbraní, jejich součástí, dílů a střeliva a obchodu s nimi podpoří členské státy Evropské unie definici střelné zbraně založené na pojmu smrtonosné zbraně s hlavní, která vystřeluje, je navržená tak, aby vystřelovala, nebo může být snadno předělána tak, aby vystřelovala broky, kulky nebo střely pomocí činnosti výbušniny, ale s vyloučením historických střelných zbraní nebo jejich napodobenin.
V této souvislosti by se s definicí historické střelné zbraně mělo nakládat podle vnitrostátního práva, ale neměly by do ní být zahrnuty střelné zbraně vyrobené po roce 1870.
Článek 2
Pro účely návrhu protokolu by výbušné zbraně, jakými jsou bomby, granáty, rakety nebo raketové střely, neměly být považovány za střelné zbraně.
Avšak jeho znění by měla obsahovat ustanovení, která by nedovolenou výrobu takových zbraní a obchod s nimi činila trestnými.
Článek 3
1. Členské státy se shodují na tom, že by další zvažování jakýchkoli otázek, které se týkají nedovolené výroby výbušnin a obchodu s nimi pachateli trestné činnosti a jejich používání pro účely páchání trestné činnosti mělo vyčkat výsledků studie, kterou provede ad hoc odborná skupina určená v rezoluci Valného shromáždění Organizace spojených národů E/1999/30, a na možné vypracování mezinárodního nástroje o nedovolené výrobě výbušnin a obchodu s nimi ad hoc výborem Organizace spojených národů pro vypracování úmluvy proti mezinárodní organizované trestné činnosti.
2. Členské státy podpoří práci ad hoc odborné skupiny Organizace spojených národů a budou se snažit zajistit, aby jeho činnost byla dokončena tak rychle, jak jen to bude možné.
Článek 4
Rada se bude snažit dosáhnout podle potřeby dalších společných postojů v souvislosti s návrhem protokolu.
Rámcové Rozhodnutí Rady
ze dne 29. května 2000
o zvýšené ochraně trestními a jinými sankcemi proti padělání ve spojitosti se zaváděním eura
(2000/383/SVV)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 31 písm. e) a čl. 34 odst. 2 písm. b) této smlouvy,
s ohledem na podnět Spolkové republiky Německo [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 974/98 ze dne 3. května 1998 o zavedení eura [3] stanoví, že euro bude uvedeno do oběhu počínaje 1. lednem 2002, a zavazuje účastnické členské státy, aby zajistily přiměřené sankce proti padělání a napodobování eurobankovek a euromincí.
(2) Je třeba vzít na vědomí sdělení Komise ze dne 23. července 1998 Radě, Evropskému parlamentu a Evropské centrální bance nazvané "Ochrana eura – boj proti padělání".
(3) Je třeba vzít na vědomí usnesení Evropského parlamentu ze dne 17. listopadu 1998 týkající se sdělení Komise ze dne 23. července 1998 Radě, Evropskému parlamentu a Evropské centrální bance nazvané "Ochrana eura – boj proti padělání" [4].
(4) Je třeba vzít na vědomí doporučení Evropské centrální banky ze dne 7. července 1998 o přijetí některých opatření na podporu právní ochrany eurobankovek a euromincí [5].
(5) Je třeba přihlédnout k ustanovením Mezinárodní úmluvy ze dne 20. dubna 1929 o potírání penězokazectví a protokolu k ní.
(6) Je třeba věnovat pozornost zvláštnímu významu eura pro Evropu a zásadě nediskriminace obsažené v článku 5 úmluvy z roku 1929, na jejímž základě je nezbytné zajistit, aby závažné trestné činy padělání eura nebo jiných měn podléhaly přísným trestním a jiným sankcím.
(7) Euro bude obzvláště vystaveno nebezpečí padělání v důsledku svého světového významu.
(8) Je třeba přihlédnout ke skutečnosti, že již existují důkazy o podvodné činnosti týkající se eura.
(9) Je třeba zajistit, aby euro bylo chráněno vhodným způsobem ve všech členských státech pomocí účinných trestněprávních opatření již před uvedením bankovek a mincí do oběhu dne 1. ledna 2002, aby byla ochráněna nezbytná důvěryhodnost nové měny a tím vyloučeny nepříznivé hospodářské důsledky.
(10) Při tvorbě závazného právního nástroje je třeba přihlédnout k usnesení Rady ze dne 28. května 1999 o zvýšené ochraně proti padělání trestními sankcemi ve spojitosti se zaváděním eura [6] a hlavním směrům k němu připojeným,
PŘIJALA TOTO RÁMCOVÉ ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto rámcového rozhodnutí se
- "úmluvou" rozumí Mezinárodní úmluva ze dne 20. dubna 1929 o potírání penězokazectví a protokol k ní [7],
- "penězi" rozumějí papírové peníze (včetně bankovek) a kovové peníze, které mají postavení zákonného platidla, včetně eurobankovek a euromincí, které mají postavení zákonného platidla na základě nařízení (ES) č. 974/98,
- "právnickou osobou" rozumí jakýkoliv subjekt, který je právnickou osobou podle příslušného vnitrostátního práva, s výjimkou států nebo jiných veřejnoprávních subjektů při výkonu veřejné moci a veřejných mezinárodních organizací.
Článek 2
Vztah k úmluvě
1. Účelem tohoto rámcového rozhodnutí je doplnit ustanovení úmluvy a usnadnit její uplatňování členskými státy v souladu s následujícími ustanoveními.
2. Za tímto účelem se členské státy, které tak dosud neučinily, zavazují k úmluvě přistoupit.
3. Povinnosti vyplývající z úmluvy nejsou dotčeny.
Článek 3
Obecné trestné činy
1. Každý členský stát přijme nezbytná opatření, aby zajistil, že následující jednání jsou trestná:
a) jakékoli podvodné jednání spočívající v padělání a pozměňování peněz za použití jakýchkoliv prostředků;
b) podvodné uvedení padělaných peněz do oběhu;
c) dovoz, vývoz, přeprava, přijetí nebo získání padělaných peněz za účelem jejich uvedení do oběhu s vědomím, že se jedná o padělek;
d) padělání, přijetí, získání nebo držení
- nástrojů, předmětů, počítačových programů a veškerých jiných prostředků, které jsou svou povahou určeny k padělání a pozměňování peněz, nebo
- hologramů nebo jiných součástí peněz, které slouží k ochraně proti padělání.
2. Každý členský stát přijme nezbytná opatření, aby zajistil, že účast na jednání uvedeném v odstavci 1, návod k němu a pokus o jednání uvedené v odst. 1 písm. a) až c) jsou trestné.
Článek 4
Další trestné činy
Každý členský stát přijme nezbytná opatření, aby zajistil, že jednání uvedená v článku 3 jsou trestná rovněž ve vztahu k bankovkám nebo mincím vyráběným nebo vyrobeným za použití legálních prostředků nebo materiálů při porušení práv nebo podmínek, za kterých mohou příslušné orgány vydávat peníze, bez souhlasu těchto orgánů.
Článek 5
Peníze dosud nevydané, ale určené do oběhu
Každý členský stát přijme nezbytná opatření, aby zajistil, že jednání uvedená v článcích 3 a 4 jsou trestná, pokud
a) se vztahují k budoucím eurobankovkám a euromincím a dojde k nim před 1. lednem 2002;
b) se vztahují k bankovkám a mincím, které dosud nejsou vydány, ale jsou určeny k oběhu a jedná se o zákonné platidlo.
Článek 6
Tresty
1. Každý členský stát přijme nezbytná opatření, aby zajistil, že za jednání uvedená v článcích 3 až 5 je možné uložit účinné, přiměřené a odrazující tresty včetně trestu odnětí svobody, které mohou vést k vydání pachatele.
2. Za trestný čin padělání a pozměňování peněz podle čl. 3 odst. 1 písm. a) je možno uložit trest odnětí svobody, jehož horní sazba činí nejméně osm let.
Článek 7
Soudní pravomoc
1. Aniž je dotčen odstavec 2 tohoto článku,
- přijme každý členský stát nezbytná opatření, aby zajistil svou soudní pravomoc pro trestné činy uvedené v článcích 3 až 5, pokud jsou zcela nebo zčásti spáchány na jeho území,
- jsou články 8 a 9 a článek 17 úmluvy použitelné na trestné činy uvedené v článcích 3 až 5 tohoto rámcového rozhodnutí.
2. Přinejmenším ty členské státy, které euro přijaly, přijmou vhodná opatření, aby zajistily, že trestní stíhání padělání, alespoň ve vztahu k euru, je možné bez ohledu na státní příslušnost pachatele a místo spáchání trestného činu.
3. Pokud má více než jeden členský stát pravomoc a možnost účinného stíhání trestného činu založeného na stejných skutečnostech, spolupracují dotčené členské státy při rozhodování, který členský stát bude stíhat jednoho nebo více pachatelů, aby bylo stíhání pokud možno soustředěno do jednoho členského státu.
Článek 8
Odpovědnost právnických osob
1. Každý členský stát přijme nezbytná opatření, aby zajistil, že právnické osoby lze činit odpovědnými za trestné činy uvedené v článcích 3 až 5, které v jejich prospěch spáchá jakákoli osoba jednající samostatně nebo jako člen orgánu dotyčné právnické osoby, která v této právnické osobě působí ve vedoucím postavení na základě
- oprávnění zastupovat tuto právnickou osobu, nebo
- pravomoci přijímat rozhodnutí jménem této právnické osoby,
- pravomoci vykonávat kontrolu v rámci této právnické osoby,
jakož i za to, že byly do trestných činů uvedených v čl. 3 odst. 1 písm. a) a b) zapojeny jako pomocníci nebo návodci, nebo za pokusy jejich spáchání.
2. Kromě případů uvedených v odstavci 1 přijme každý členský stát opatření nezbytná k zajištění odpovědnosti právnických osob v případech, kdy nedostatek dohledu nebo kontroly ze strany osoby uvedené v odstavci 1 umožnil spáchání některého z trestných činů uvedených v článcích 3 až 5 ve prospěch uvedené právnické osoby osobou podřízenou osobě uvedené v odstavci 1.
3. Odpovědnost právnických osob podle odstavců 1 a 2 nevylučuje trestní stíhání fyzických osob, které jsou pachateli, návodci nebo pomocníky některého z trestných činů uvedených v článcích 3 až 5.
Článek 9
Sankce ukládané právnickým osobám
1. Každý členský stát přijme nezbytná opatření, aby právnickou osobu odpovědnou podle čl. 8 odst. 1 bylo možné postihnout účinnými, přiměřenými a odrazujícími sankcemi, které zahrnují pokuty trestní nebo jiné povahy a mohou zahrnovat i jiné sankce, například
a) zbavení oprávnění pobírat veřejné výhody nebo podpory;
b) dočasný nebo trvalý zákaz provozování obchodní činnosti;
c) uložení soudního dohledu;
d) zrušení rozhodnutím soudu.
2. Každý členský stát přijme nezbytná opatření, aby zajistil, že proti právnické osobě odpovědné podle čl. 8 odst. 2 je možné použít účinné, přiměřené a odrazující sankce nebo opatření.
Článek 10
Územní působnost
Toto rámcové rozhodnutí se vztahuje na Gibraltar.
Článek 11
Provádění
1. Členské státy přijmou opatření nezbytná pro dosažení souladu s tímto rámcovým rozhodnutím nejpozději do 31. prosince 2000, co se týče čl. 5 písm. a), a nejpozději do 29. května 2001, co se týče ostatních ustanovení.
2. Ke stejným dnům sdělí členské státy generálnímu sekretariátu Rady, Komisi a Evropské centrální bance znění předpisů, kterými ve svém vnitrostátním právu provádějí povinnosti, jež pro ně vyplývají z tohoto rámcového rozhodnutí.
Na základě zprávy vypracované s pomocí získaných údajů a zprávy Komise ověří Rada nejpozději do 30. června 2001, zda členské státy přijaly opatření nezbytná pro dosažení souladu s tímto rámcovým rozhodnutím.
Článek 12
Vstup v platnost
Toto rámcové rozhodnutí vstupuje v platnost dnem zveřejnění
Doporučení Komise
ze dne 25. května 2000
o zpřístupnění účastnického vedení: umožňovat na soutěžním základě poskytování plné nabídky elektronických komunikací včetně širokopásmových multimédií a rychlého připojení na internet
(oznámeno pod číslem K(2000) 1259)
(Text s významem pro EHP)
(2000/417/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 211 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V závěrech mimořádné Evropské rady, která se konala v Lisabonu ve dnech 23. a 24. března 2000, se uvádí, že z důvodu, aby Evropa co nejlépe využila potenciál růstu a vytváření pracovních míst v oblasti digitálního hospodářství založené na znalostech, by podniky a občané měli mít přístup k nenákladné komunikační infrastruktuře světového rozsahu a k široké škále služeb.
Za tímto účelem vyzvala Rada členské státy, aby "společně s Komisí usilovaly o posílení hospodářské soutěže do oblasti místního přístupu k síti do konce roku 2000 a aby zpřístupnily účastnická vedení a umožnily tak podstatné snížení nákladů na používání internetu".
(2) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/33/ES ze dne 30. června 1997 o propojení v odvětví telekomunikací s cílem zajistit univerzální službu a interoperabilitu uplatněním zásad otevřeného přístupu k síti (ONP) [1], ve znění směrnice 98/61/ES [2], a zejména její čl. 4 odst. 2 a články 7, 9 a 11, stanoví zásady přístupu k síti, zejména pokud jde o společné umísťování a uděluje vnitrostátním regulativním orgánům nezbytné související pravomoci.
(3) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/10/ES ze dne 26. února 1998 o uplatnění otevřeného přístupu k síti (ONP) pro hlasovou telefonii a o univerzální službě v oblasti telekomunikací v konkurenčním prostředí [3], a zejména její článek 16 stanoví podmínky pro zvláštní přístup k síti, aby byl podporován rozvoj nových typů telekomunikačních služeb.
(4) Směrnice Rady 92/44/EHS ze dne 5. června 1992 o uplatňování otevřeného přístupu k síti pro pronajaté okruhy [4], pozměněná směrnicí 97/51/ES [5] a rozhodnutím Komise 80/98/ES ze dne 7. ledna 1998 [6], a zejména její čl. 8 odst. 2 stanoví podmínky pro poskytování pronajatých okruhů.
(5) Směrnice Komise 90/388/EHS [7] naposledy pozměněná směrnicí 99/64/ES [8], a zejména její čl. 4 písm. c), stanoví požadavky na opětné vyrovnání sazeb na plně liberalizovaném trhu.
(6) "Účastnickým vedením" se rozumí fyzický okruh z měděného kabelu v síti místního přístupu, který spojuje přístroj účastníka s místní ústřednou, koncentrátorem nebo obdobným zařízením provozovatele.
Pátá zpráva Komise o provádění právních předpisů v odvětví telekomunikací [9] zdůrazňuje, že síť místního přístupu zůstává jedním z nejméně konkurenceschopných úseků liberalizovaného telekomunikačního trhu, neboť noví účastníci trhu nemají rozsáhlé alternativní síťové infrastruktury a neboť se nemohou s využitím tradičních technologií vyrovnat úsporám z rozsahu ani výhodám provozovatelů s tržní silou (dále jen "oznámení provozovatelé").
Tento stav vyplývá ze skutečnosti, že provozovatelé rozvinuli během relativně dlouhých období své sítě místního přístupu z měděného kabelu s využitím ochrany výlučných práv a že díky svým monopolním příjmům mohli financovat své investiční náklady.
(7) Přímé poskytování nových smyček s vysokokapacitním optickým vláknem velkým uživatelům tvoří zvláštní trh, který se rozvíjí v podmínkách hospodářské soutěže na základě nových investic, a z tohoto důvodu nespadá zpřístupnění účastnického vedení s optickým vláknem do oblasti působnosti tohoto doporučení.
(8) Pro nové hospodářské subjekty by nebylo hospodářsky únosné zdvojovat celou stávající infrastrukturu zpřístupnění účastnického vedení z měděného kabelu v rozumné době a jiné infrastruktury (např. kabelová televize, družicová technika, bezdrátové účastnické vedení) nenabízejí ani stejnou funkčnost ani stejnou hustotu pokrytí.
(9) Oznámení provozovatelé již nabízejí na svých místních okruzích vlastní služby širokopásmového rychlého přenosu bitů pro přístup na internet, mohou však oddalovat zavádění některých typů digitálních služeb a digitálních technologií účastnických linek (DSL), pokud by mohly být nahrazeny srovnatelnými službami, které již nabízejí.
Tato zpoždění by byla na újmu uživatelů.
Bylo by tedy vhodné povolit třetím osobám, aby se podílely na zpřístupnění účastnického vedení oznámeného provozovatele, zejména aby vyhověli požadavkům uživatelů na poskytování pronajatých okruhů a na rychlý přístup k internetu v podmínkách hospodářské soutěže v souladu s bodem 5 doporučení Komise o stanovení sazeb za propojení pronajatých okruhů [10].
4 odst. 2 směrnice 97/33/ES a článkem 16 směrnice 98/10/ES by oznámení provozovatelé měli uspokojovat přiměřené požadavky nových hospodářských subjektů, kteří si přejí získat přístup k síti, zejména sdílený přístup [11] k měděnému okruhu, a měli by usilovat o dosažení dohody o obchodních a technických podmínkách.
Nicméně dostupnost pouze sdíleného přístupu k účastnickému vedení neumožňuje vyhovět všem požadavkům trhu a zdá se tedy vhodné, aby oznámení provozovatelé poskytovali zároveň zpřístupnění účastnického vedení [12], aby byla posílena hospodářská soutěž a rozšířena nabídka pro všechny typy uživatelů tím, že se přenechá trhu, aby určil, která nabídka sdíleného přístupu nejlépe vyhovuje potřebám účastníků.
(11) Oznámení provozovatelé by měli třetím osobám poskytovat informace a sdílený přístup a zaručit jim přitom stejné podmínky a stejnou kvalitu jaké uplatňují pro vlastní služby nebo pro služby svých dceřinných společností nebo partnerů, přičemž zveřejnění referenční nabídky na sdílený přístup oznámeným provozovatelem v krátké lhůtě nejlépe na internetu a pod dohledem vnitrostátního regulativního orgánu by přispělo k vytvoření průhledných a nediskriminačních tržních podmínek.
(12) Přestože jsou obchodní jednání považována za nejvhodnější prostředek pro dosažení dohody o technických a cenových hlediscích přístupu k účastnickému vedení, zkušenost ukázala, že ve většině případů je nezbytný zásah regulativního orgánu jednak z důvodu nerovnováhy mezi pravomocí k jednání nového hospodářského subjektu a oznámeného provozovatele, a jednak z důvodu nedostatku náhradních řešení. Vnitrostátní regulativní orgány mohou v souladu s článkem 9 směrnice 97/33/ES a s čl.
16 odst. 4 směrnice 98/10/ES zasáhnout z vlastního podnětu, aby vymezily tato hlediska, zejména ta, která souvisejí se stanovením sazeb a zajistily tak interoperabilitu služeb, optimalizaci rentability a nabídku výhod pro účastníka.
(13) Předpisy upravující hodnocení nákladů a stanovení sazeb pro přístup k účastnickému vedení a souvisejících zařízení (společné umísťování a pronajaté přenosové kapacity) by měly být průhledné, nediskriminační a objektivní, aby zaručily určitou vyrovnanost.
Předpisy upravující stanovení sazeb by měly poskytovatelům účastnického vedení pokrýt náklady, které jim vznikly, a zároveň přiměřený zisk.
Předpisy pro stanovení sazeb pro účastnická vedení by měly umožňovat, aby nedošlo k narušení hospodářské soutěže, a zvláště ke zmenšování rozpětí mezi velkoobchodními a maloobchodními službami oznámeného provozovatele.
V tomto ohledu se považuje za důležité, aby byly konzultovány vnitrostátní orgány zabývající se hospodářskou soutěží.
(14) V souladu se směrnicí 98/10/ES by členské státy měly zajišťovat, aby všechny rozumné žádosti o připojení k veřejné pevné telefonní síti na stálém místě a přístup ke službám veřejné pevné telefonní sítě byly uspokojeny alespoň jedním provozovatelem.
Pokud se uživatel rozhodne uzavřít smluvní dohodu o výhradním poskytování služeb prostřednictvím volného účastnického vedení s novým hospodářským subjektem, má se za to, že oznámený provozovatel splnil své závazky podle článku 5 směrnice 98/10/ES.
Uživatelé by měli být v dohodách plně informováni o těchto podmínkách v souladu s článkem 10 směrnice 98/10/ES, aniž je dotčeno uplatňování právních předpisů Společenství upravujících ochranu spotřebitele.
(15) Směrnice 97/13/ES týkající se licencí upravuje používání obecných povolení pro telekomunikační služby pouze za určitých okolností vyjmenovaných v článku 7 zmíněné směrnice.
Podnikům využívajícím technologii DSL na volných místních okruzích pro poskytování služeb uživatelům by mělo být uděleno povolení v souladu se směrnicí 97/13/ES na základě činností, které vykonávají, a podle zásady technologické neutrality, přičemž takto poskytované služby by neměly dále podléhat žádnému zvláštnímu regulativnímu omezení.
Provozovatelé datových sítí nebo telefonních sítí, kteří jsou držiteli povolení, by měli být oprávněni požívat sdílený přístup nebo zpřístupnění účastnického vedení oznámených provozovatelů, aniž by museli žádat o další povolení a aniž by podléhali dalším omezením.
(16) Komise by měla pravidelně posuzovat toto doporučení s ohledem na vývoj trhu a nabyté zkušenosti, zejména pokud jde o otázky stanovení sazeb a obsah referenční nabídky uvedené v příloze.
(17) Toto doporučení se nedotýká uplatňování předpisů Společenství v oblasti hospodářské soutěže,
DOPORUČUJE:
Článek 1
Poskytování přístupu k účastnickému vedení
1. S cílem podporovat konkurenční, harmonizovaný a vyspělý trh elektronické komunikace, který uživatelům nabízí širokou nabídku komunikačních služeb včetně širokopásmových multimediálních služeb a služeb rychlého internetu, upravuje toto doporučení podmínky, za kterých by provozovatelé pevných veřejných sítí považovaní vnitrostátním regulativním orgánem za subjekty s tržní silou (dále jen "oznámení provozovatelé") v souladu se směrnicí 97/33/ES, směrnicí 92/44/EHS a směrnicí 98/10/ES, měli poskytovat novým hospodářským subjektům zpřístupnění účastnického vedení a souvisejících zařízení.
2. Aniž je dotčeno uplatňování předpisů Společenství upravujících hospodářskou soutěž, doporučuje se, aby členské státy, kde dosud není dostupné plné zpřístupnění, přijaly odpovídající právní opatření, aby bylo plné zpřístupnění měděného účastnického vedení oznámených provozovatelů povinné za průhledných, spravedlivých a nediskriminačních podmínek nejpozději do 31. prosince 2000.
3. Poskytování plného zpřístupnění účastnického vedení oznámených provozovatelů, které je předmětem tohoto doporučení, se nedotýká ustanovení směrnice ONP 97/33/ES a směrnice 98/10/ES, které ukládají oznámeným provozovatelům, aby [13]
- vyhověli žádostem o jiné druhy přístupu, a zejména o sdílení přístupu k účastnickému vedení v souladu s čl. 4 odst. 2 směrnice 97/33/ES a s článkem 16 směrnice 98/10/ES,
- dodržovali zásadu nediskriminace při užívání veřejné pevné telefonní sítě pro poskytování služeb rychlého přenosu dat třetím osobám za stejných podmínek, které uplatňují pro vlastní služby, v souladu s čl. 16 odst. 7 směrnice 98/10/ES.
Zavádění nových služeb
4. Uplatňují-li vnitrostátní regulativní orgány zásadu nediskriminace požadovanou evropskými právními předpisy od oznámených provozovatelů, doporučuje se, aby zaručily, že oznámený provozovatel poskytne soutěžitelům stejná zařízení, jaká poskytuje sobě nebo přidruženým společnostem, a to za stejných podmínek a ve stejných lhůtách.
To se uplatňuje zejména na zavádění nové služby v síti s místním přístupem, na zpřístupnění účastnického vedení, na dostupnost prostoru společného umísťování, na poskytování pronajaté přenosové kapacity pro přístup do prostoru společného umísťování, postupů objednávání, poskytování, jakosti a údržby.
Stanovení sazeb
5. Aby se zamezilo vzniku sporů souvisejících se stanovením sazeb mezi novými hospodářskými subjekty a oznámenými provozovateli, které by svým prodlužováním zpomalovaly účinné uvolňování přístupu k účastnickému vedení, doporučuje se vnitrostátním regulativním orgánům, aby upřesnily metodologii stanovení sazeb a parametry používané pro výpočet cen.
Případně, je-li to slučitelné s právními předpisy Společenství [14], mohou členské státy stanovit reálné ceny, a pro tento účel je vhodné provést analýzu hospodářské soutěže.
6. Dokud není hospodářská soutěž v oblasti přístupu do místní sítě dostatečná, aby zabránila stanovení nadměrně vysokých cen za zpřístupnění účastnického vedení, doporučuje se, aby byly tyto ceny stanoveny na základě zásady orientace na náklady.
Má se za to, že přístup zaměřený na budoucí vývoj spočívající na stávajících nákladech [15] v zásadě umožní podporovat spravedlivou a trvalou hospodářskou soutěž a vytvářet nové investiční pobídky.
Pokud by však tato situace mohla vyvolat krátkodobé narušení hospodářské soutěže, například pokud sazby uplatňované oznámenými provozovateli vůči účastníkům zůstanou nevyrovnané na základě současných nákladů, doporučuje se, aby vnitrostátní regulativní orgán stanovil postupem podle bodu 5 přiměřeně dlouhou dobu, která umožní postupné přizpůsobení cen za přístup k účastnickému vedení stávajícím cenám, aniž by došlo k odchýlení od systému hodnocení nákladů používaného pro úpravu maloobchodních služeb.
7. V souladu se zásadou nediskriminace mohou vnitrostátní regulativní orgány požadovat v případech, kdy oznámení provozovatelé již poskytují služby rychlého digitálního přenosu DSL s využitím zpřístupnění účastnického vedení, aby soutěžitelé získávali přístup k účastnickému vedení za cenu, kterou oznámený provozovatel uplatňuje pro vlastní služby DSL.
Toto "nediskriminační" pravidlo při stanovení sazeb se rovněž uplatní na podmínky přístupu nových hospodářských subjektů do souvisejících zařízení, jako jsou zařízení společného umísťování a pronajatá přenosová kapacita v základní síti, které musí být obdobné podmínkám, které oznámený provozovatel používá pro podporu vlastních služeb DSL nebo služeb dceřinné nebo přidružené společnosti.
8. V zájmu vytvoření určité důvěry ve spravedlivé stanovení sazeb pro zařízení a v zájmu splnění závazku nediskriminace se doporučuje zpřístupnit vnitrostátnímu regulativnímu orgánu odpovídající a podrobné účetní informace týkající se zejména stanovení sazeb vnitřních převodů v souladu s hlavními směry doporučení Komise 98/322 [16].
Orgán je může poté zpřístupnit zúčastněným stranám za základě dohody o utajení a s přihlédnutím k požadavkům obchodní důvěrnosti.
9. Doporučuje se, aby vnitrostátní regulativní orgány pravidelně přezkoumávaly podmínky na trhu týkající se místního přístupu, tím že případně přizpůsobí zásady a povinnosti stanovení sazeb nebo odstraní úpravu cen, jakmile bude otevření trhu hospodářské soutěži a výběr z nabídek dostatečné.
Doba přezkoumání by měla být oznámena předem, aby byli účastníci trhu upozorněni.
Technické podmínky a společné umísťování
10. Měl by být poskytován fyzický přístup k jakémukoli koncovému bodu měděného účastnického vedení, kde má nový hospodářský subjekt praktickou možnost se kolokovat a připojit vlastní síťové vybavení a zařízení pro poskytování služeb zákazníkům buď v místní ústředně, nebo koncentrátoru nebo jakémkoli obdobném zařízení.
V zásadě by měly být tyto společnosti oprávněny umístit jakékoli zařízení nezbytné pro zpřístupnění účastnického vedení s využitím dostupného prostoru společného umísťování a rozmístit nebo si pronajmout přenosové články od dotčeného místa až k bodu působení nového hospodářského subjektu.
Doporučuje se, aby vnitrostátní regulativní orgány zajistily, že prostor společného umísťování bude nabízen soutěžitelům průhledným, spravedlivým a nediskriminačním způsobem.
11. S ohledem na technologie a služby používané ve volných místních okruzích se doporučuje, aby vnitrostátní regulativní orgány zajistily, že omezení určená na ochranu celistvosti sítě a v případě sdíleného přístupu k účastnickému vedení na ochranu kanálu telefonní služby nebudou diskriminační a budou založeny na objektivních kritériích vymezených předem v souladu s čl. 13 odst. 2 písm. b) směrnice 98/10/ES. V souladu se zásadou technologické neutrality pro přístup k měděným účastnickým vedením by neměla být podnikům užívajícím nové technologie DSL na účastnickém vedení pro poskytování služeb účastníkům ukládána žádná další nebo zvláštní omezení.
Průhlednost a koordinace
12. Aby byly sníženy na minimum lhůty pro zavádění konkurenčních služeb DSL novými hospodářskými subjekty, doporučuje se vnitrostátním regulativním orgánům, aby zajistily, že oznámení provozovatelé zpřístupní co nejrychleji a nejlépe na internetu referenční nabídku pro plné zpřístupnění účastnických vedení, která bude obsahovat úplný popis jejich nabídky a souvisejících způsobů, podmínek a cen.
V příloze je uveden směrný seznam položek, které by měly být obsaženy v referenční nabídce pro sdílený přístup k účastnickému vedení.
13. Kromě toho se vnitrostátním regulativním orgánům doporučuje, aby zajistily dostupnost následujících informací týkajících se komunikačních služeb poskytovaných s využitím zpřístupnění účastnického vedení:
- licenční podmínky pro provozovatele,
- informace pro uživatele, kteří využívají služby provozovatelů využívajících zpřístupnění účastnického vedení zahrnující zejména všechny smluvní podmínky, a zvláště ceny, práva uživatelů, minimální doby pronájmu a hlediska související s univerzální službou, vypovězení smlouvy a postupy v případě reklamace a odvolání.
14. Vnitrostátním regulativním orgánům se doporučuje, aby zřídily vnitrostátní koordinační skupiny složené ze zúčastněných stran, a zejména ze zástupců uživatelů, která by propracovaly požadavky uvedené v bodech 12 a 13 a kdykoli informovaly o podrobné úrovni informací, které mají být zveřejněny v referenční nabídce.
Oznámení provozovatelé by měli pravidelně svým vnitrostátním regulativním orgánům podávat zprávy o uvolňování přístupu k účastnickému vedení včetně statistických informací pro položky uvedené v referenční nabídce.
15. Členským státům se doporučuje, aby zajistily, že vnitrostátní koordinační skupiny vezmou na vědomí obdobné činnosti prováděné v jiných členských státech, jakož i v odpovídajících mezinárodních organizacích.
Pro usnadnění koordinace se doporučuje vnitrostátním regulativním orgánům, aby pravidelně podávaly výboru ONP zprávu o otázkách souvisejících s uvolňováním přístupu k účastnickému vedení.
Přezkum
16. Toto doporučení, a zejména jeho příloha bude přezkoumáno Komisí s ohledem na vývoj trhu a případně aktualizováno.
Článek 2
Toto doporučení je určeno členským státům.
Směrnice Komise 2000/1/ES
ze dne 14. ledna 2000,
kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 89/173/EHS týkající se určitých konstrukčních částí a vlastností kolových zemědělských a lesnických traktorů
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 74/150/EHS ze dne 4. března 1974 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu kolových zemědělských a lesnických traktorů [1], naposledy pozměněnou směrnicí Evropského parlamentu a Rady 97/54/ES [2], a zejména s ohledem na článek 11 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 89/173/EHS ze dne 21. prosince 1989 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se určitých konstrukčních částí a vlastností kolových zemědělských a lesnických traktorů [3], naposledy pozměněnou směrnicí 97/54/ES, a zejména s ohledem na článek 9 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Se zřetelem na technický pokrok je v současné době nutno revidovat některá ustanovení týkající se rozměrů a hmotností, zejména ta, která se týkají mechanických spojovacích zařízení, aby tak byly co nejlepším způsobem používány normy ISO; pro zvýšení bezpečnosti by měly být ve směrnici 89/173/EHS stanoveny zkušební podmínky pro všechny možnosti konfigurace.
(2) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování technickému pokroku zřízeného článkem 12 směrnice 74/150/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Přílohy I, II, IV a VI směrnice 89/173/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Od 1. června 2000 členské státy nesmějí
- odmítnout udělit ES schválení typu nebo vydat doklad uvedený v čl. 10 odst. 1 třetí odrážce směrnice 74/150/EHS nebo udělit vnitrostátní schválení typu pro typ traktoru, ani
- zakázat první uvedení traktorů do provozu,
pokud tento typ traktoru nebo tyto traktory splňují požadavky směrnice 89/173/EHS ve znění této směrnice.
2. Od 1. ledna 2001 členské státy
- nesmějí již vydat doklad uvedený v čl. 10 odst. 1 třetí odrážce směrnice 74/150/EHS pro typ traktoru, který nesplňuje požadavky směrnice 89/173/EHS ve znění této směrnice, a
- mohou odmítnout udělit vnitrostátní schválení typu pro typ traktoru, který nesplňuje požadavky směrnice 89/173/EHS ve znění této směrnice.
Článek 3
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. června 2000.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2000/2/ES
ze dne 14. ledna 2000,
kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 75/322/EHS týkající se potlačení vysokofrekvenčního rušení způsobovaného zážehovými motory namontovanými do kolových zemědělských a lesnických traktorů a směrnice Rady 74/150/EHS týkající se schvalování typu kolových zemědělských a lesnických traktorů
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 74/150/EHS ze dne 4. března 1974 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu kolových zemědělských a lesnických traktorů [1], naposledy pozměněnou směrnicí 97/54/ES [2], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 75/322/EHS ze dne 20. května 1975 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se potlačení vysokofrekvenčního rušení způsobovaného zážehovými motory namontovanými do kolových zemědělských a lesnických traktorů [3], naposledy pozměněnou směrnicí 97/54/ES, a zejména na článek 5 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 75/322/EHS je jednou ze zvláštních směrnic týkajících se postupu ES schvalování typu zavedeného směrnicí 74/150/EHS.
Ustanovení směrnice 74/150/EHS týkající se systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků se proto vztahují i na směrnici 75/322/EHS.
(2) Směrnice 75/322/EHS obsahuje první opatření usilující o zavedení základní elektromagnetické kompatibility, pokud jde o vysokofrekvenční rušení.
Technickým pokrokem následně vzrostla složitost a možnost výběru z různých druhů a typů elektrických a elektronických zařízení.
(3) Aby byl vzat v úvahu narůstající zájem o technický pokrok elektrických a elektronických zařízení a potřebu zajištění obecné kompatibility různých elektrických a elektronických zařízení, stanovila směrnice Rady 89/336/EHS [4] naposledy pozměněná směrnicí 93/68/EHS [5] obecná ustanovení o elektromagnetické kompatibilitě všech výrobků, kterých se netýká zvláštní směrnice.
(4) Směrnice 89/336/EHS zavedla zásadu nepoužívání jejích obecných ustanovení nebo zrušení používání jejích obecných ustanovení pro přístroje, na které se vztahují zvláštní směrnice, pokud jsou harmonizovány ochranné požadavky na bezpečnost stanovené v uvedené směrnici.
(5) Směrnice 75/322/EHS by se měla stát takovou zvláštní směrnicí.
(6) U motorových vozidel bylo provedeno přizpůsobení technickému pokroku směrnicí Komise 95/54/ES [6] týkající se potlačení vysokofrekvenčního rušení způsobovaného zážehovými motory namontovanými do motorových vozidel. Obdobné požadavky musí být nyní přijaty k potlačení vysokofrekvenčního rušení způsobovaného zážehovými motory namontovanými do zemědělských a lesnických traktorů zavedením zvláštní směrnice upravující schválení typu udělovaná určenými vnitrostátními orgány na základě harmonizovaných technických požadavků.
(7) Od 1. října 2001 by se měly technické požadavky týkající se vysokofrekvenčního rušení (elektromagnetické kompatibility) vozidel, jejich konstrukčních částí a systémů řídit pouze ustanoveními směrnice 75/322/EHS.
(8) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování technickému pokroku zřízeného článkem 12 směrnice 74/150/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 75/322/EHS se mění takto:
1. Název se nahrazuje tímto: "Směrnice Rady 75/322/EHS ze dne 20. května 1975 o potlačení vysokofrekvenčního rušení kolových zemědělských a lesnických traktorů (elektromagnetická kompatibilita)."
2. Články 1 a 2 se nahrazují tímto: "Článek 1
Pro účely této směrnice se "vozidlem" rozumějí traktory definované ve směrnici 74/150/EHS.
Článek 2
Členské státy nesmějí odmítnout udělit ES schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu pro typ vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku z důvodů týkajících se elektromagnetické kompatibility, pokud jsou splněny požadavky této směrnice."
3. Článek 3 se zrušuje.
4. Článek 4 se nahrazuje tímto: "Článek 4
Od 1. října 2001 je tato směrnice "zvláštní směrnicí" pro účely čl. 2 odst. 2 směrnice 89/336/EHS [7]
5. Přílohy se nahrazují přílohami I až IX směrnice 95/54/ES se změnami uvedenými v příloze této směrnice.
Článek 2
1. Od 1. ledna 2001 nesmějí členské státy z důvodů týkajících se elektromagnetické kompatibility
- odmítnout udělit ES schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu pro typ vozidla, ani
- odmítnout udělit ES schválení typu konstrukční části nebo samostatného technického celku pro typ konstrukční části nebo samostatného technického celku, ani
- zakázat registraci, prodej nebo uvedení vozidla na trh, ani
- zakázat prodej nebo užívání technických částí nebo samostatných technických celků,
pokud tato vozidla, technické části nebo samostatné technické celky splňují požadavky směrnice 75/332/EHS ve znění této směrnice.
2. Od 1. ledna 2002 členské státy
- nesmějí již udělit ES schválení typu vozidla, ES schválení typu konstrukční části nebo ES schválení typu samostatného technického celku
a
- mohou odmítnout udělit vnitrostátní schválení typu
pro typ vozidla, technické části nebo samostatného technického celku, pokud nejsou splněny požadavky směrnice 75/322/EHS ve znění této směrnice.
3. Odstavec 2 se nevztahuje na typy vozidel schválené před 1. říjnem 2002 podle směrnice 77/537/EHS [8] ani na případná rozšíření těchto schválení.
4. Od 1. října 2008 členské státy
- považují prohlášení o shodě doprovázející nová vozidla podle směrnice 74/150/EHS za neplatná pro účely čl. 7 odst. 1 uvedené směrnice a
- mohou odmítnout prodej a uvedení do provozu nových elektrických nebo elektronických montážních podskupin nebo konstrukčních částí nebo samostatných technických celků,
pokud nejsou splněny požadavky této směrnice.
5. Aniž jsou dotčeny odstavce 2 a 4, udělují členské státy nadále EHS schválení typu a dovolují prodej a uvádění do provozu konstrukčních částí nebo samostatných technických celků určených jako náhradní díly pro užití na typech vozidel, které byly schváleny před 1. říjnem 2002 buď podle směrnice 75/322/EHS, nebo podle směrnice 77/537/EHS, a popřípadě podle rozšíření těchto schválení typu.
Článek 3
V bodě 3.17 přílohy I a v bodě 2.4 přílohy II směrnice 74/150/EHS se slovo "odrušení" nahrazuje slovy "elektromagnetická kompatibilita".
Článek 4
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. prosince 2000.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 5
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2000/3/ES
ze dne 22. února 2000,
kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 77/541/EHS o bezpečnostních pásech a zádržných systémech motorových vozidel
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [1], ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/91/ES [2],
s ohledem na směrnici Rady 77/541/EHS ze dne 28. června 1977 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se bezpečnostních pásů a zádržných systémů motorových vozidel [3], ve znění směrnice Komise 96/36/EHS [4], a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 77/541/EHS je jednou ze zvláštních směrnic týkajících se postupu ES schvalování typu zavedeného směrnicí 70/156/EHS.
Ustanovení směrnice 70/156/EHS týkající se systémů vozidel, konstrukčních částí a samostatných technických celků se proto vztahují i na směrnici 77/541/EHS.
(2) V důsledku technického pokroku je možné zlepšit ochranu cestujících požadavkem, aby všechna sedadla motorových vozidlech kategorie M1 byla vybavena tříbodovými pásy s navíječi.
(3) Rozhodnutím Rady 97/836/ES [5] přistoupilo Společenství k dohodě Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů (EHK OSN), uzavřené v Ženevě dne 20. března 1958 a revidované dne 16. října 1995, o přijetí jednotných technických pravidel pro kolová vozidla, zařízení a části, které se mohou montovat nebo užívat na kolových vozidlech, a o podmínkách pro vzájemné uznávání schválení typu udělených na základě těchto pravidel.
(4) Přistoupením k revidované dohodě přistoupilo Společenství k seznamu předpisů přesně vymezenému v uvedené dohodě. Tento seznam obsahuje předpis č.
44 EHK OSN o schvalování typu zádržných zařízení pro děti cestující v motorových vozidlech (dětské zádržné systémy).
(5) Je účelné zahrnout do směrnice 77/541/EHS požadavky týkající se ochrany dětí a z toho důvodu doplnit přílohy této směrnice zvláštními požadavky na dětské zádržné systémy podle předpisu č.
44 EHK OSN. Pro vyjasnění by měly být přílohy směrnice 77/541/EHS nahrazeny.
(6) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování technickému pokroku, zřízeného směrnicí 70/156/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Přílohy směrnice 77/541/EHS se nahrazují přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Od 1. října 2000 nesmějí členské státy z důvodů týkajících se bezpečnostních pásů a zádržných systémů
- odmítnout udělit ES schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu pro typ motorového vozidla z hlediska bezpečnostních pásů, zádržných systémů a dětských zádržných systémů,
- zakázat registraci, prodej a uvedení do provozu vozidla nebo prodej a uvedení do provozu bezpečnostních pásů, zádržných systémů a dětských zádržných systémů,
pokud tyto bezpečnostní pásy, zádržné systémy a dětské zádržné systémy splňují požadavky směrnice 77/541/EHS ve znění této směrnice.
2. Od 1. října 2001 členské státy
- nesmějí již udělit ES schválení typu a
- mohou odmítnout udělit vnitrostátní schválení typu
pro typ vozidla, pokud nejsou splněny požadavky směrnice 77/541/EHS ve znění této směrnice týkající se dětských zádržných systémů a montáže bezpečnostních pásů na všechna místa k sezení do vozidel M1, včetně zabudovaných dětských zádržných systémů, pokud je jimi vozidlo vybaveno.
Požadavek na tříbodové pásy pro všechna místa k sezení ve vozidlech M1 se však použije ode dne 1. dubna 2002. Do tohoto dne se požadavky na vybavení vozidel M1 bezpečnostními pásy řídí přílohou XV směrnice 77/541/EHS ve znění směrnice 96/36/ES.
3. Od 1. října 2002 členské státy
- zvažují prohlášení o shodě doprovázející nová vozidla kategorie M1 vydaná podle směrnice 70/156/EHS za neplatná pro účely čl. 7 odst. 1 uvedené směrnice a odmítnou registraci, prodej nebo uvedení do provozu nových vozidel, která nejsou doprovázena prohlášením o shodě podle směrnice 70/156/EHS, kromě případů, kdy se použije čl. 8 odst. 2 uvedené směrnice,
- mohou odmítnout registraci, prodej nebo uvedení nových vozidel kategorie N1 a M2 o hmotnosti nepřesahující 3,5 t do provozu z hlediska zabudovaného dětského zádržného systému, pokud je jím vozidlo vybaveno,
z důvodů týkajících se bezpečnostních pásů a zádržných systémů, pokud nejsou splněny požadavky směrnice 77/541/EHS ve znění této směrnice.
Požadavky na tříbodové pásy pro všechna místa k sezení ve vozidlech M1 se však použijí ode dne 1. října 2004.
Do tohoto dne se požadavky na vybavení vozidel kategorie M1 bezpečnostními pásy řídí přílohou XV směrnice 77/541/EHS ve znění směrnice 96/36/ES.
4. Od 1. ledna 2001 se požadavky směrnice 77/541/EHS ve znění této směrnice, které se týkají zabudovaných dětských zádržných systémů, použijí pro účely čl. 7 odst. 1 směrnice 70/156/EHS v případě, kdy jsou tyto systémy původní výbavou vozidla.
Článek 3
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. září 2000.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou pro oblast, která je předmětem této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Oprava směrnice Komise 2000/3/ES ze dne 22. února 2000, kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 77/541/EHS o bezpečnostních pásech a zádržných systémech motorových vozidel
(Úřední věstník Evropských společenství L 53 ze dne 25. února 2000)
Strana 15, příloha I, bod 2.7.3:Bod 2.7.3 zní takto:
Stabilizace popruhů pro zkoušku pevnosti v tahu
Vzorky vyříznuté z popruhu podle odstavce 2.1.3.2 se stabilizují tak, jak je popsáno dále."
--------------------------------------------------
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/4/ES
ze dne 28. února 2000,
kterou se mění směrnice Rady 74/60/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se vnitřní výbavy motorových vozidel (vnitřní části prostoru pro cestující kromě vnitřních zpětných zrcátek, uspořádání ovládačů, střechy nebo posuvné střechy, opěradel a zadní části sedadel)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Je žádoucí zavést do směrnice Rady 74/60/EHS [4] požadavky týkající se elektricky ovládaných oken s cílem omezit nebezpečí pro děti, které může vzniknout při zavírání oken.
Podobné požadavky by se měly vztahovat i na elektricky ovládané systémy střešních panelů a systémy přepážek; z toho důvodu by se měl změnit název a oblast působnosti směrnice 74/60/EHS.
(2) Směrnice 74/60/EHS je jednou ze zvláštních směrnic týkajících se postupu ES schvalování typu zavedeného směrnicí Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [5].
Ustanovení směrnice 70/156/EHS týkající se systémů vozidel, konstrukčních částí a samostatných technických celků se proto vztahují i na směrnici 74/60/EHS.
(3) Podle čl. 3 odst. 4 a čl. 4 odst. 3 směrnice 70/156/EHS je zejména nutné, aby byl ke každé zvláštní směrnici připojen informační dokument obsahující odpovídající body přílohy I a certifikát schválení typu podle přílohy VI uvedené směrnice, aby schválení typu mohlo být zpracováno výpočetní technikou.
(4) Je důležité, aby vozidla jiných kategorií než je M1, zejména vozidla kategorií M2 a N1, byla co možno nejdříve schopna poskytovat řidiči a cestujícím, zvláště pak dětem, takovou úroveň bezpečnosti, jakou zajišťuje směrnice 74/60/EHS; pro tento účel by mělo být možné postupem stanoveným v článku 13 směrnice 70/156/EHS rozšířit oblast působnosti směrnice 74/60/EHS i na uvedená vozidla.
(5) Změny směrnice 74/60/EHS se týkají pouze správních ustanovení a elektricky ovládaných oken, systémů střešních panelů nebo přepážek.
Není proto třeba rušit platnost stávajících schválení typu podle směrnice 74/60/EHS ani bránit registraci, prodeji nebo uvádění do provozu u nových vozidel, která nejsou elektricky ovládanými okny, systémy střešních panelů nebo přepážek vybavena a na která se taková schválení typu vztahují.
(6) V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v čl. 5 třetím pododstavci Smlouvy nepřekračují opatření této směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení cílů Smlouvy,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 74/60/EHS se mění takto:
1. Nadpis se nahrazuje tímto:
"Směrnice Rady 74/60/EHS ze dne 17. prosince 1973 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se vnitřní výbavy motorových vozidel."
2. Články 1, 2 a 3 se nahrazují tímto:
"Článek 1
Pro účely této směrnice se "vozidlem" rozumí každé vozidlo podle definice v článku 2 směrnice 70/156/EHS.
Článek 2
Členské státy nesmějí odmítnout udělit ES schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu pro typ vozidla z důvodů týkajících se vnitřního vybavení, pokud toto vybavení splňuje požadavky stanovené v přílohách této směrnice.
Článek 3
Členské státy nesmějí odmítnout nebo zakázat registraci, prodej, uvedení do provozu nebo užívání vozidla z důvodů týkajících se vnitřního vybavení, pokud toto vybavení splňuje požadavky stanovené v přílohách této směrnice."
3. Zrušují se články 4 a 5.
4. Přílohy se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Od 8. dubna 2001 nesmějí členské státy z důvodů týkajících se vnitřní výbavy motorových vozidel
- odmítnout udělit ES schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu pro typ vozidla ani
- zakázat registraci, prodej nebo uvedení do provozu vozidla,
pokud toto vozidlo splňuje požadavky směrnice 74/60/EHS.
2. Od 8. dubna 2002 již členské státy nesmějí z důvodů týkajících se vnitřní výbavy udělit ES schválení typu pro nový typ vozidla, pokud nejsou splněny požadavky směrnice 74/60/EHS.
3. Od 8. dubna 2003 členské státy
- považují prohlášení o shodě doprovázející nová vozidla podle směrnice 70/156/EHS za neplatná pro účely čl. 7 odst. 1 uvedené směrnice a
- mohou odmítnout registraci, prodej nebo uvedení do provozu nových vozidel, která nejsou doprovázena prohlášením o shodě podle směrnice 70/156/EHS, pokud není použit čl. 8 odst. 2 uvedené směrnice,
z důvodů vnitřního vybavení vozidel, pokud jsou vozidla vybavena elektricky ovládanými okny, systémy střešních panelů nebo přepážkami a nejsou splněny požadavky směrnice 74/60/EHS.
4. Tato směrnice neruší platnost schválení typu udělených dříve podle směrnice 74/60/EHS vozidlům, v nichž nejsou namontována elektricky ovládaná okna, systémy střešních panelů nebo přepážky, ani nebrání rozšiřování těchto schválení typu podle směrnice 74/60/EHS, podle níž byla původně udělena.
Článek 3
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 8. dubna 2001.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
3. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Směrnice Komise 2000/5/ES
ze dne 25. února 2000,
kterou se mění přílohy C a D směrnice Rady 92/51/EHS o druhém obecném systému pro uznávání odborného vzdělávání a přípravy, kterou se doplňuje směrnice 89/48/EHS
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/51/EHS ze dne 18. června 1992 o druhém obecném systému pro uznávání odborného vzdělávání a přípravy, kterou se doplňuje směrnice 89/48/EHS [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 97/38/ES [2], a zejména na článek 15 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Vlády Spojeného království a Rakouské republiky podaly odůvodněné žádosti o změnu příloh C a D směrnice 92/51/EHS.
(2) Odbornou přípravu pro povolání "kvalifikovaný sociální pracovník v oblasti duševních chorob" a "obchodní zástupce ochranné známky" ve Spojeném království je třeba vypustit z přílohy C směrnice 92/51/EHS.
Povolání "kvalifikovaný sociální pracovník v oblasti duševních chorob" není ve Spojeném království regulováno.
Odborná příprava pro povolání "obchodní zástupce ochranné známky" nyní splňuje definici v čl. 1 písm. a) prvním pododstavci druhé odrážce bodě i) směrnice 92/51/EHS.
(3) Odborná příprava ve Spojeném království, která vede ke kvalifikaci "odborně způsobilé osoby pro řízení nakládání s odpady", má být zahrnuta do přílohy C směrnice 92/51/EHS za předpokladu, že kvalifikace jsou ve Spojeném království schválené jako Národní profesní kvalifikace ("National Vocational Qualifications" — NVQ) na úrovních 3 a 4.
(4) Znění oddílu 5 přílohy C ke směrnici 92/51/EHS, podle kterého odborná příprava uvedená v tomto oddíle vede ke kvalifikacím schváleným jako Národní profesní kvalifikace nebo potvrzeným nebo uznaným za rovnocenné Národní radou pro profesní kvalifikace (National Council for Vocational Qualifications), je třeba změnit.
Potvrzování nebo uznávání za rovnocenné se již nadále ve Spojeném království neprovádí.
Národní rada pro profesní kvalifikace byla nahrazena jiným orgánem.
Nepovažuje se za nezbytné uvádět příslušný orgán ve směrnici.
(5) Nová speciální základní odborná příprava zavedená v Rakousku pro zdravotní sestry a ošetřovatele specializující se na péči o děti a mládež a pro psychiatrické sestry a ošetřovatele má být zahrnuta do přílohy C směrnice 92/51/EHS.
Tato odborná příprava vede ke kvalifikaci srovnatelné úrovně a po jejím ukončení k podobné úrovni odpovědnosti a činnosti jako postsekundární vzdělávání popsané v čl. 1 písm. a) prvním pododstavci druhé odrážce bodě i) směrnice 92/51/EHS.
(6) V příloze D směrnice 92/51/EHS je třeba zrušit odkaz na Národní radu pro profesní kvalifikace.
Byla nahrazena jiným orgánem a nepovažuje se za nezbytné uvádět příslušný orgán ve směrnici.
(7) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 15 směrnice 91/51/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Přílohy C a D směrnice 92/51/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnici.
Článek 2
1. Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 27. února 2001.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice je určena členským státům.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Dvacátá Čtvrtá Směrnice Komise 2000/6/ES
ze dne 29. února 2000,
kterou se přizpůsobují technickému pokroku přílohy II, III, VI a VII směrnice Rady 76/768/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se kosmetických prostředků
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 76/768/EHS ze dne 27. července 1976 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se kosmetických prostředků [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 98/62/ES [2], a zejména na čl. 8 odst. 2 uvedené směrnice,
po konzultaci s Vědeckým výborem pro kosmetické prostředky a nepotravinářské výrobky určené spotřebitelům,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Tukové deriváty jako mastné kyseliny, glycerin, estery mastných kyselin a od nich odvozená mýdla, mastné alkoholy, mastné aminy a mastné amidy jsou považovány za bezpečné pro použití při výrobě kosmetických prostředků, pokud jde o riziko nakažení přenosnými spongiformními encefalopatiemi, jsou-li vyráběny za přísného dodržování zvláštních fyzikálně-chemických procesů, při nichž je rozhodujícím parametrem teplota, na níž závisejí odpovídající tlakové podmínky.
Příloha II výše uvedené směrnice by tedy měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(2) Ukázalo se, že po delším používání hydrochinonu jako krému pro zesvětlení kůže dochází ke škodlivým druhotným účinkům.
Toto použití hydrochinonu tedy nesmí být povoleno, což znamená, že je nezbytné změnit část 1 přílohy III výše uvedené směrnice.
Ze studií také vyplývá, že koncentrace hydrochinonu používaná v barvách na vlasy nemá škodlivé účinky na zdraví, jestliže nepřekročí 0,3 %. Část I přílohy III výše uvedené směrnice musí být odpovídajícím způsobem změněna.
(3) Na základě nových vědeckých údajů byly látky benzalkoniumchlorid, bromid a sůl cukerné kyseliny nedávno přidány do seznamu látek v části 1 přílohy VI výše uvedené směrnice, které mohou být používány jako konzervační přísady při výrobě kosmetických prostředků.
Ve světle zkušeností je také přijatelné, aby tyto soli benzalkonia byly používány pro jiné účely v kosmetických prostředcích podle délky jejich uhlíkového řetězce za předpokladu, že jsou dodrženy nejvyšší povolené koncentrace.
Tyto specifické vlastnosti tedy opravňují k jejich zařazení do seznamu v příloze III části 1.
(4) Kosmetický průmysl poskytl nové vědecké údaje založené na studiích perkutánní absorpce vodných roztoků kyseliny borité, boritanů a tetraboritanů při různých hodnotách pH a při různých koncentracích, ze kterých vyplývá, že požadavek, aby bylo pH neutrální nebo mírně zásadité s cílem minimalizovat perkutánní absorpci derivátů boru, není oprávněný.
Seznam látek, které kosmetické prostředky nesmějí obsahovat, s výjimkou dodržení stanovených omezení a podmínek, uvedený v příloze III části 1 by tedy měl být odpovídajícím způsobem změněn.
(5) Při koncentracích, v nichž se obvykle používá jako konzervační přísada v kosmetických prostředcích určených k opláchnutí, není u benzylhemiformalu pravděpodobné, že by měl škodlivé účinky na lidské zdraví.
Měl by tedy být odstraněn z části 2 přílohy VI výše uvedené směrnice, v níž je stanoven seznam konzervačních přísad dočasně povolených v kosmetických prostředcích, a měl by být zařazen do přílohy VI části 1, která obsahuje seznam konzervačních přísad povolených v kosmetických prostředcích.
(6) Při koncentracích, v nichž se obvykle používá jako konzervační přísada v kosmetických prostředcích, není u látky 3-jod-2-propyn-1-yl Nbutylkarbamát pravděpodobné, že by měla škodlivé účinky na lidské zdraví.
Měla by tedy být odstraněna z přílohy VI části 2 a zařazena do přílohy VI části 1.
(7) Při koncentracích, v nichž se obvykle používá jako filtr ultrafialového záření v krémech na ochranu proti slunečnímu záření, není u látky 2-ethylhexyl-4-(dimethylamino) benzoát (octyl dimethyl PABA) pravděpodobné, že by měla škodlivé účinky na zdraví uživatelů.
Měla by tedy být odstraněna z části 2 přílohy VII výše uvedené směrnice, v níž se stanoví seznam filtrů ultrafialového záření, které mohou být dočasně obsaženy v kosmetických prostředcích, a zařazena do přílohy VII části 1, která obsahuje seznam filtrů ultrafialového záření povolených v kosmetických prostředcích.
(8) Při koncentracích, v nichž se obvykle používá jako filtr ultrafialového záření v krémech na ochranu proti slunečnímu záření, není u 2-hydroxy-4-methoxybenzofenon-5-sulfonové kyseliny (benzophenon-5) a jejích sodných solí pravděpodobné, že by mohla mít škodlivé účinky na lidské zdraví.
2-hydroxy-4-methoxybenzofenon-5-sulfonová kyselina (benzophenon-5) a její sodná sůl by tedy měly být odstraněny z přílohy VII části 2 a zařazeny do přílohy VII části 1.
(9) 4-isopropylbenzylsalicylát se již nepoužívá jako filtr ultrafialového záření v prostředcích na ochranu proti slunečnímu záření.
V důsledku toho musí být 4-isopropylbenzylsalicylát vyjmut z přílohy VII části 2.
(10) V rámci koncentračních limitů a za podmínek přijatých kosmetickým průmyslem pro použití jako filtr ultrafialového záření v prostředcích na ochranu proti slunečnímu záření není u látky 2,2'-methylenbis [6-(2Hbenzotriazol2yl)-4-(1,1,3, 3-tetramethyl-butyl)fenol] pravděpodobné, že by mohla mít škodlivé účinky na zdraví uživatelů. Může tedy být zařazena do přílohy VII části 1.
(11) V rámci koncentračních limitů a za podmínek přijatých kosmetickým průmyslem pro použití jako filtr ultrafialového záření v prostředcích na ochranu proti slunečnímu záření není u monosodné soli 2,2'-(1,4-fenylen)-bis-(1H-benzimidazol-4,6-disulfonové kyseliny) pravděpodobné, že by mohla mít škodlivé účinky na zdraví uživatelů. Může tedy být zařazena do seznamu v příloze VII části 1.
(12) V rámci koncentračních limitů a za podmínek přijatých kosmetickým průmyslem pro použití jako filtr ultrafialového záření v prostředcích na ochranu proti slunečnímu záření není u látky 2,4-bis [4-(2-ethylhexyloxy)-2-hydroxyfenyl]-6-(4-methoxyfenyl) 1,3,5-triazin pravděpodobné, že by mohla mít škodlivé účinky na zdraví uživatelů. Může tedy být zařazena do seznamu v příloze VII části 1.
(13) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobení směrnic týkajících se odstranění technických překážek obchodu v sektoru kosmetických prostředků technickému pokroku,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 76/768/EHS se mění způsobem uvedeným v příloze této směrnice.
Článek 2
Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zajistily, že kosmetické prostředky obsahující látky uvedené v přílohách II, III, VI a VII směrnice 76/768/EHS, jak jsou uvedeny v příloze této směrnice, dodávané konečnému spotřebiteli po 1. lednu 2001 splňují ustanovení této směrnice.
Článek 3
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. července 2000.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí takový odkaz být učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/7/ES
ze dne 20. března 2000
o rychloměrech dvoukolových a tříkolových motorových vozidel a o změně směrnice Rady 92/61/EHS o schvalování typu dvoukolových a tříkolových motorových vozidel
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem podle článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Bezpečnost provozu na pozemních komunikacích je základním cílem Společenství, což s ohledem na výchovu zvláště mladých lidí ke správnému chování v silničním provozu vyžaduje, aby rychlost byla sledována a aby byla kontrolována rychloměrem.
(2) Technické právní předpisy pro bezpečnost provozu na pozemních komunikacích by měly být přijímány soudržným způsobem formou souborů směrnic tak, aby se zvýšilo veřejné povědomí o příspěvku Evropské unie ke zvyšování bezpečnosti provozu na pozemních komunikacích.
(3) V každém členském státě musí mít dvoukolová a tříkolová motorová vozidla z hlediska rychloměrů určité technické vlastnosti stanovené jako povinné požadavky, které se v jednotlivých členských státech liší; tyto odlišnosti vytvářejí překážku vnitřnímu trhu Společenství.
(4) Tyto překážky fungování trhu lze odstranit tím, že všechny členské státy zavedou stejné požadavky namísto svých stávajících vnitrostátních právních a správních předpisů.
(5) Tato směrnici se řadí ke zvláštním směrnicím, kterým je třeba vyhovět podle článku 4 směrnice Rady 92/61/EHS ze dne 30. června 1992 týkající se schvalování typu dvoukolových a tříkolových motorových vozidel [4].
(6) Zavedení harmonizovaných požadavků na rychloměry u dvoukolových a tříkolových motorových vozidel je zapotřebí proto, aby bylo možno použít u všech typů vozidel postup schvalování typu zavedený směrnicí 92/61/EHS.
(7) V souladu se zásadami subsidiarity a proporcionality podle článku 6 Smlouvy nemůže být cílů dotyčné akce, totiž ES schválení typu vozidla, dosaženo uspokojivě na úrovni členských států, a proto, z důvodu rozsahu a účinků této akce, jich může být lépe dosaženo na úrovni Společenství.
Tato směrnice se omezuje na minimum potřebné k dosažení takového cíle a nepřekročí rámec toho, co je nezbytné k tomuto účelu.
(8) K usnadnění přístupu na trhy třetích zemí se jeví nezbytné zajistit rovnocennost požadavků této směrnice s požadavky předpisu Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů č. 39 (dále jen předpis EHK OSN č. 39).
(9) Členské státy Evropské unie musí co nejdříve dojednat takovou změnu předpisu EHK OSN č. 39, aby byl v souladu s touto směrnicí.
(10) Směrnici 92/61/ES je proto třeba změnit,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Tato směrnice se vztahuje na rychloměry vozidel všech druhů podle článku 1 směrnice 92/61/EHS.
2. Veškerá vozidla spadající do oblasti působnosti směrnice 92/61/EHS musí být vybavena rychloměrem, který vyhovuje požadavkům přílohy této směrnice.
Článek 2
Postupy pro udělení dílčího schválení typu dvoukolového nebo tříkolového motorového vozidla z hlediska rychloměru a podmínky volného pohybu těchto vozidel jsou stanoveny v kapitolách II a III směrnice 92/61/ES.
Článek 3
V souladu s článkem 11 směrnice 92/61/EHS se uznává rovnocennost požadavků stanovených touto směrnicí s požadavky stanovenými v předpisu EHK OSN č. 39, ve znění poslední verze přijaté Společenstvím.
Orgány členských států, které udělují schválení typu, uznávají schválení typu a značky schválení typu udělené podle požadavků zmíněného předpisu č. 39, v rámci jeho oblasti působnosti, jako alternativu k odpovídajícím schválením typu a značkám schválení typu uděleným podle této směrnice.
Článek 4
Změny nezbytné pro zohlednění změn předpisu EHK OSN č. 39 a pro přizpůsobení přílohy technickému pokroku se přijímají postupem stanoveným v článku 13 směrnice Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [5].
Článek 5
Směrnice 92/61/EHS se mění takto:
1. V příloze I se položka č. 45 "Rychloměr a počítadlo kilometrů pro motocykly, motorové tříkolky a čtyřkolky" nahrazuje slovem "Rychloměr" a zkratka "CONF" se nahrazuje zkratkou "SD".
2. V příloze II se část A mění takto:
a) v bodě 4.7 se slova "Rychloměr a počítadlo kilometrů: ano/ne1" nahrazují slovem "Rychloměr";
b) vkládají se nové body, které znějí:
"4.7.3 Fotografie nebo nákresy úplného systému
4.7.4 Rozsah zobrazovaných rychlostí
4.7.5 Dovolená odchylka měřicího systému rychloměru
4.7.6 Technická konstanta rychloměru
4.7.7 Způsob funkce a popis pohonného mechanismu
4.7.8 Celkový převodový poměr pohonného mechanismu".
3. V příloze III část B se položka č. 10.12 "Rychloměr a počítadlo kilometrů pro motocykly, motorové tříkolky a čtyřkolky" nahrazuje slovem "Rychloměr" a zkratka "CONF" se nahrazuje zkratkou "SD".
Článek 6
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. ledna 2001.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
3. Od 1. ledna 2001 již nesmějí členské státy z důvodů týkajících se rychloměrů zakázat první uvedení vozidel, která vyhovují požadavkům této směrnice, do provozu.
4. Členské státy použijí požadavky stanovené v prvém pododstavci odstavce 1 od 1. července 2001, s výjimkou mopedů, pro něž se tyto požadavky použijí od 1. července 2002.
Článek 7
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/8/ES
ze dne 20. března 2000,
kterou se mění směrnice Rady 70/221/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se nádrží na kapalná paliva a ochrany proti podjetí zezadu u motorových vozidel a jejich přípojných vozidel
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem podle článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Rady 70/221/EHS ze dne 20. března 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se nádrží na kapalná paliva a ochrany proti podjetí zezadu u motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [4] je jednou ze zvláštních směrnic týkajících se postupu ES schvalování typu zavedeného směrnicí Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [5].
Ustanovení a definice směrnice 70/156/EHS týkající se vozidel, jejich systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků se proto vztahují i na směrnici 70/221/EHS.
Je nezbytné přizpůsobit článek 1 směrnice 70/221/EHS definicím směrnice 70/156/EHS.
(2) Se zřetelem k technickému pokroku je žádoucí přizpůsobit směrnici 70/221/EHS technickým požadavkům přijatým Evropskou hospodářskou komisí Organizace spojených národů v předpisu č. 34 o schvalování typu vozidel z hlediska snížení nebezpečí vzniku požáru, a zejména ustanovení o palivových nádržích vyrobených z plastových materiálů.
(3) Náhodné unikání paliva (zejména motorové nafty) na vozovku je významným nebezpečím pro řidiče dvoukolových motorových vozidel a pro cyklisty.
(4) Vzrůstá zájem o plynná paliva pro pohon motorových vozidel, zvláště z důvodů ochrany životního prostředí; směrnice 70/221/EHS by měla v budoucnu obsahovat také ustanovení pro nádrže na jiná než kapalná paliva.
Název a oblast působnosti směrnice 70/221/EHS by proto měly být pro tyto účely změněny.
Technické požadavky na nádrže na plynná paliva budou zavedeny pozdějšími změnami uvedené směrnice.
(5) Původní palivové nádrže jsou navíc stále častěji nahrazovány většími nebo doplňovány neschválenými přídavnými palivovými nádržemi. Při nejbližší příležitosti by proto mělo být upraveno ES schvalování typu palivové nádrže na tekutá a plynná paliva jako samostatných konstrukčních částí, aby se udržela vysoká úroveň bezpečnosti provozu motorových vozidel.
(6) Změny ustanovení týkajících se palivových nádrží musí být přijaty Evropským parlamentem a Radou.
Je účelné, aby v budoucnu byly postupem stanoveným v článku 13 směrnice 70/156/EHS přijímány změny nezbytné k přizpůsobení technických požadavků směrnice 70/221/EHS týkající se palivových nádrží technickému pokroku.
(7) Změny učiněné touto směrnicí se týkají zejména palivových nádrží vyrobených z plastových materiálů.
Není proto třeba rušit platnost stávajících schválení udělených podle směrnice 74/60/EHS [6] a bránit prodeji, registraci nebo uvedení do provozu nových vozidel vybavených kovovými nádržemi na tekutá paliva, na které se tato schválení typu vztahují.
(8) Vezmou-li se v úvahu rozsah a účinky navrhované akce v dané oblasti, jsou opatření Společenství obsažená v této směrnici nejen nutná, ale i nezbytná k dosažení stanoveného cíle, zejména postupu schvalování typu ve Společenství.
Tohoto cíle nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni samotných členských států,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 70/221/EHS se mění takto:
1. Název se nahrazuje tímto:
"Směrnice Rady 70/221/EHS ze dne 20. března 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se palivových nádrží a ochrany proti podjetí zezadu u motorových vozidel a jejich přípojných vozidel".
2. Článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
Pro účely této směrnice se "vozidlem" rozumí motorové vozidlo a jeho přípojná vozidla, jak jsou definovány v příloze II části A směrnice 70/156/EHS."
3. V článku 2 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Členské státy nesmějí odmítnout udělit ES schválení typu nebo vnitrostátní schválení pro určitý typ vozidla z důvodů týkajících se palivových nádrží, pokud toto vozidlo splňuje požadavky této směrnice týkající se palivových nádrží."
4. V článku 2a se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Členské státy nesmějí odmítnout nebo zakázat prodej, registraci, uvedení do provozu nebo užívání určitého vozidla z důvodů týkajících se jeho palivových nádrží, pokud toto vozidlo splňuje požadavky této směrnice týkající se palivových nádrží."
5. Článek 3 se nahrazuje tímto:
"Článek 3
Změny nezbytné pro přizpůsobení požadavků příloh technickému pokroku se přijímají postupem stanoveným v článku 13 směrnice 70/156/EHS."
6. Seznam příloh a příloha I se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Od 3. května 2001 členské státy uznávají pro účely čl. 4 odst. 1 a čl. 7 odst. 1 směrnice 70/156/EHS shodu s požadavky směrnice 70/221/EHS ve znění této směrnice.
2. Od 3. května 2002 členské státy
- nesmějí již udělit ES schválení typu podle čl. 4 odst. 1 směrnice 70/156/EHS a
- mohou odmítnout udělit vnitrostátní schválení typu
pro nový typ vozidla z důvodů týkajících se jeho palivových nádrží, pokud nejsou splněny požadavky směrnice 70/221/EHS ve znění této směrnice.
3. Od 3. května 2003 členské státy
- považují prohlášení o shodě doprovázející nová vozidla podle směrnice 70/156/EHS za neplatná pro účely čl. 7 odst. 1 uvedené směrnice a
- mohou odmítnout registraci, prodej nebo uvedení do provozu nových vozidel, která nejsou doprovázena prohlášením o shodě podle směrnice 70/156/EHS, pokud není použit čl. 8 odst. 2 uvedené směrnice,
z důvodů týkajících se palivových nádrží, pokud nejsou splněny požadavky směrnice 70/221/EHS ve znění této směrnice.
4. Tato směrnice neruší platnost schválení typu udělených dříve vozidlům vybaveným kovovými nádržemi na kapalná paliva ani nebrání rozšiřování těchto schválení typu podle směrnice, podle níž byly původně udělena.
Článek 3
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 3. května 2001.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 5
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/9/ES
ze dne 20. března 2000
o lanových drahách pro dopravu osob
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 47 odst. 2 a na články 55 a 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Lanové dráhy pro dopravu osob (dále jen "lanové dráhy") jsou navrhovány, vyráběny, uváděny do provozu a provozovány pro dopravu osob.
Lanové dráhy jsou především dopravním zařízením v horách, užívaným ve vysokohorských turistických střediscích a zahrnují pozemní lanové dráhy, visuté lanové dráhy, kabinové lanové dráhy, sedačkové lanové dráhy a lyžařské vleky, ale může se jednat rovněž o lanové dráhy užívané v městských dopravních systémech.
Některé druhy lanových drah mohou být založeny na jiných, zcela odlišných základních principech, které nemohou být předem vyloučeny.
Proto je třeba ponechat možnost zavést zvláštní požadavky, které respektují tytéž zásady bezpečnosti, které jsou uvedeny v této směrnici.
(2) Provoz lanových drah je spojen zejména s cestovním ruchem, především v horských oblastech, který hraje důležitou roli v ekonomice těchto regionů a získává pro obchodní bilanci členských států stále větší význam.
Z technického hlediska patří obor lanových drah nejen k významnému investičnímu odvětví, nýbrž i k významnému odvětví pozemního a inženýrského stavitelství.
(3) Členské státy jsou odpovědné za zajištění bezpečnosti lanových drah po dobu stavby, uvádění do provozu a během provozu.
Jsou dále odpovědné společně s příslušnými orgány za užívání pozemků, územní plánování a ochranu životního prostředí.
Vnitrostátní předpisy vykazují velké rozdíly, což je důsledek zvláštních postupů vnitrostátního průmyslu a regionálních zvyklostí a znalostí.
Stanoví zvláštní rozměry a zařízení a zvláštní vlastnosti.
Tato situace nutí výrobce nově navrhovat své výrobky pro každou zakázku. To ztěžuje zajištění standardního řešení a působí nepříznivě na konkurenceschopnost.
(4) Musí být dodrženy základní požadavky na ochranu bezpečnosti a zdraví, aby bylo zaručeno, že lanové dráhy jsou bezpečné.
Tyto požadavky musí být uplatňovány s plnou odpovědností, aby odpovídaly stavu techniky a technickým a ekonomickým požadavkům v okamžiku zhotovení.
(5) Lanové dráhy mohou dále překračovat hranice, a v těchto případech může jejich provedení narážet na existenci odporujících si vnitrostátních pravidel.
(6) Pro celé Společenství je třeba stanovit základní požadavky na bezpečnost a ochranu zdraví osob, ochranu životního prostředí a ochranu spotřebitele použitelné pro lanové dráhy, dílčí systémy a jejich bezpečnostní prvky.
Bez toho by mohlo vzájemné uznávání vnitrostátních předpisů mezi jednotlivými státy způsobit jak z politického, tak i z technického hlediska neřešitelné problémy ve výkladu a odpovědnosti.
Rovněž normalizace bez předchozího stanovení harmonizovaných regulativních požadavků nestačí k řešení uvedených problémů.
(7) Odpovědnost za schvalování lanových drah obecně nese příslušný vnitrostátní orgán.
V určitých případech nemůže být schválení prvků provedeno předem, nýbrž až na žádost zákazníka.
Právě tak může předepsaná kontrola lanové dráhy před uvedením do provozu vést k odmítnutí určitých prvků nebo určitých technických řešení.
Takový stav vede ke zvýšení nákladů, prodlužuje dodací lhůty a je velkou nevýhodou zejména pro zahraniční výrobce.
Kromě toho jsou lanové dráhy i během provozu předmětem přísného dozoru ze strany příslušných správních orgánů.
Příčiny závažných nehod mohou souviset s volbou místa, s vlastním dopravním systémem, konstrukcemi nebo se způsobem provozu a údržby.
(8) Za těchto okolností závisí bezpečnost lanových drah ve stejné míře na podmínkách prostředí, na jakosti dodávaných průmyslových výrobků a na jejich sestavení a montáži na místě stavby a na sledování během provozu.
Toto zdůrazňuje důležitost přehledu o zařízení lanových drah jako celku, aby bylo možno stanovit úroveň bezpečnosti, a přijetí společného přístupu pro hodnocení jakosti na úrovni Společenství.
Za těchto okolností, aby se umožnilo výrobcům překonání jejich současných těžkostí, aby se umožnilo uživatelům maximální využití lanových drah a aby byla ve všech členských státech zajištěna stejná úroveň vývoje, bylo by třeba stanovit celou řadu požadavků, jakož i kontrolní a revizní postupy jednotně používané ve všech členských státech.
(9) Musí být zaručena dostatečná úroveň bezpečnosti pro osoby užívající lanové dráhy ze všech členských států i ze zemí mimo Společenství.
Pro dodržení tohoto požadavku se musí stanovit postupy přezkoušení, metody kontroly a revize.
To vede k použití normalizovaných technických zařízení, která musí být u lanových drah použita.
(10) Kde to směrnice Rady 85/337/EHS požaduje [4], musí být vyhodnoceno působení lanových drah na životní prostředí.
Vedle účinků uvedených v této směrnici by se měla vzít v úvahu jak ochrana životního prostředí, tak i požadavky spojené s udržitelným rozvojem cestovního ruchu.
(11) Lanové dráhy mohou spadat do oblasti působnosti směrnice Rady 93/38/EHS ze dne 14. června 1993 o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a telekomunikací [5].
(12) Technické specifikace musí být obsaženy v obecné dokumentaci nebo v technických specifikacích zvlášť ke každé zakázce.
Tyto technické specifikace musí být přesně stanoveny s odkazem na evropské specifikace, pokud existují.
(13) Aby bylo možno snadněji prokázat shodu se základními požadavky, je užitečné mít evropské harmonizované normy, jejichž dodržení zakládá domněnku, že výrobek splňuje základní požadavky.
Harmonizované evropské normy jsou vypracovávány soukromými subjekty a musí si zachovat povahu nezávazných pravidel.
Pro tento účel jsou Evropský výbor pro normalizaci (CEN) a Evropský výbor pro normalizaci v elektrotechnice (CENELEC) uznány za subjekty oprávněné k přijímání harmonizovaných norem v souladu s obecnými řídícími zásadami pro spolupráci mezi Komisí a těmito dvěma subjekty, které byly podepsány dne 13. listopadu 1984.
(14) Pro účely této směrnice se harmonizovanou normou rozumí technická specifikace (evropská norma nebo harmonizační dokument) přijatá jedním z těchto subjektů nebo oběma na žádost Komise podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů a pro pravidla služby informační společnosti [6] ve shodě s obecnými řídícími zásadami uvedenými výše.
Pokud jde o normalizaci, měl by být Komisi nápomocen výbor uvedený ve zmíněné směrnici, který se v případě nutnosti radí s technickými odborníky.
(15) Pouze u bezpečnostních prvků nebo dílčích systémů zařízení odpovídajících vnitrostátní normě přejímající harmonizovanou normu, která byla zveřejněna v Úředním věstníku Evropských společenství, se má za to, že splňují základní požadavky této směrnice bez ohledu na potřebu zvláštních důkazů.
(16) V případě, že evropské specifikace chybějí, měly by technické specifikace být stanoveny pokud možno s odkazem na ostatní normy užívané ve Společenství.
Objednatelé mohou stanovit dodatečné specifikace, které jsou potřebné k doplnění evropských specifikací nebo jiných norem.
Tato ustanovení musí zajistit, aby byly splněny požadavky harmonizované na úrovni Společenství, se kterými musí být zařízení lanových drah v souladu.
(17) Dále je v zájmu členských států mít mezinárodní normalizační systém schopný vypracovávat normy, které jsou skutečně užívány mezinárodními obchodními partnery a splňují požadavky politiky Společenství.
(18) V některých členských státech mohou nyní objednatelé udat v obecné dokumentaci nebo specifikacích zvlášť pro každou jednotlivou smlouvu postupy pro kontroly a revize.
Tyto postupy, zejména pokud jde o bezpečnostní prvky, musí v budoucnu spadat pod usnesení Rady ze dne 21. prosince 1989 o celkovém přístupu k posuzování shody [7].
Pojem bezpečnostního prvku se nevztahuje pouze na materiální předměty, ale také na nehmotné předměty, jako např. programové vybavení.
Postupy posuzování shody bezpečnostních prvků musí být založeny na použití modulů, které jsou předmětem rozhodnutí Rady 93/465/EHS [8].
V případě kritických bezpečnostních prvků by měly být stanoveny zásady a podmínky pro použití při zabezpečování jakosti návrhu.
Tento přístup je nezbytný, aby bylo podporováno všeobecné přijetí systému zabezpečování jakosti při podnikání.
(19) V rámci metodické analýzy bezpečnosti lanových drah je nutné stanovit prvky, na nichž závisí bezpečnost lanových drah.
(20) Objednatelé ve svých smluvních dokumentech stanoví s odkazem na evropské specifikace vlastnosti, které musí výrobci na základě smluvních povinností dodržet, zejména u bezpečnostních prvků.
Tím je shoda prvků zásadně spojena s místem stavby a ne pouze s volným pohybem prvků na trhu Společenství.
(21) Bezpečnostní prvky by měly být opatřeny označením CE, které připojuje buď výrobce, nebo jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství.
Označení CE vyjadřuje, že bezpečnostní prvek je v souladu s ustanoveními této směrnice a jiných příslušných směrnic Společenství týkajících se označení CE.
(22) Není nutné, aby označení CE bylo připojováno na dílčí systémy, které podléhají této směrnici, ale postačuje, je-li vypracováno prohlášení o shodě na základě posouzení shody provedené postupy stanovenými v této směrnici.
To platí, aniž je dotčena případná povinnost výrobce připojovat označení CE k určitým dílčím systémům, aby osvědčil, že odpovídají ostatním právním předpisům Společenství, které se na ně vztahují.
(23) Odpovědnost členských států za bezpečnost a ochranu zdraví a další hlediska, na která se vztahují základní požadavky na jejich území, musí být uznány v ochranné doložce, která respektuje odpovídající postupy Společenství.
(24) Je třeba stanovit postup pro kontrolu dílčích systémů lanových drah před uvedením do provozu.
Tato kontrola musí umožnit orgánům ujistit se, že v každé fázi návrhu, výroby a uvádění do provozu je výsledek v souladu s odpovídajícími ustanoveními této směrnice.
To musí umožnit výrobcům počítat se stejným zacházením bez ohledu na to, o který členský stát se jedná.
Proto by měly být stanoveny zásady a podmínky pro ES ověřování dílčích systémů zařízení.
(25) Při analýze bezpečnosti musí být respektována omezení související s provozem lanové dráhy, aniž by však byla zpochybňována zásada volného pohybu zboží nebo bezpečnost lanových drah.
Proto je třeba, aby Komise, ačkoliv se tato směrnice na vlastní provoz lanových drah nevztahuje, navrhla členským státům řadu doporučení, která by zajistila, aby tato zařízení umístěná na jejich území byla provozována tak, aby poskytla uživatelům, provoznímu personálu a třetím osobám vysoký stupeň ochrany.
(26) U lanových drah mohou být prováděny úplné zkoušky technických inovací jen při stavbě nové lanové dráhy.
Za těchto okolností by měl být stanoven postup, který by současně s dodržením základních požadavků umožnil také stanovení zvláštních podmínek.
(27) Lanové dráhy, pro které již bylo vydáno stavební povolení, ale jejichž stavba nebyla ještě zahájena, nebo které se již staví, musí být v souladu s touto směrnicí, pokud členské státy nerozhodnou jinak s uvedením důvodů, a musí dosahovat stejné úrovně bezpečnosti.
Při přestavbách stávajících lanových drah, pokud to vnitrostátní právní předpisy požadují, musí být dosaženo souladu s touto směrnicí, aby taková přestavba byla povolena.
(28) Není nutné požadovat, aby všechny stávající lanové dráhy byly uvedeny do souladu s předpisy, které se vztahují na nové lanové dráhy.
Může to však být nutné, pokud nesplňují základní zásady bezpečnosti.
V tom případě by měla Komise předložit členským státům řadu doporučení, aby u všech lanových drah nalézajících se na jejich území byla zaručena vysoká úroveň ochrany uživatele s přihlédnutím k předpisům použitelným pro nové lanové dráhy.
(29) Oznámené subjekty příslušné pro postupy posuzování shody jak pro bezpečnostní prvky, tak pro dílčí systémy lanových drah, musí, zejména v případě chybějících evropských specifikací, koordinovat svá rozhodnutí co nejúžeji.
Komise musí zajistit, aby tomu tak bylo.
(30) Provedení základních požadavků, zejména pokud jde o bezpečnost zařízení a koordinaci všech postupů, vyžaduje zřízení výboru.
(31) Opatření nezbytná k provedení této směrnice by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [9],
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
1. Tato směrnice se vztahuje na lanové dráhy určené pro dopravu osob.
2. Pro účely této směrnice se "lanovými dráhami určenými pro dopravu osob" rozumějí zařízení skládající se z více prvků navrhovaná, vyráběná, montovaná a uváděná do provozu za účelem dopravy osob.
Tato zařízení namontovaná na místě určení se užívají k přepravě osob ve vozech nebo pomocí vlečných zařízení uváděných do pohybu nebo nesených lany vedoucími po celé délce trati.
3. Takovými zařízeními jsou
a) pozemní lanové dráhy a jiná zařízení, jejichž vozy jsou neseny koly nebo jinými závěsy, přičemž jejich pohyb je zajištěn jedním nebo více lany;
b) visuté dráhy, jejichž kabiny jsou neseny nebo taženy jedním nebo více lany; do této kategorie patří také kabinové a sedačkové lanové dráhy;
c) lyžařské vleky, kde jsou uživatelé s vhodným vybavením taženi lanem.
4. Tato směrnice se vztahuje na
- zařízení, která jsou budována a uváděna do provozu od jejího vstupu v platnost,
- dílčí systémy a bezpečnostní prvky uváděné na trh od jejího vstupu v platnost.
Vztahuje se rovněž na harmonizační předpisy, které jsou nutné a dostačující k zabezpečení a zaručení dodržování základních požadavků uvedených v čl. 3 odst. 1.
Pokud jsou u stávajících zařízení natolik měněny podstatné vlastnosti, dílčí systémy nebo bezpečnostní prvky, že je nutné nové schválení pro uvedení do provozu členským státem, musí tyto změny a jejich vliv na zařízení jako celek splňovat základní požadavky uvedené v čl. 3 odst. 1.
5. Pro účely této směrnice se:
"zařízením" rozumí celý stabilní systém, sestávající z infrastruktury a z dílčích systémů uvedených v příloze I, kde se infrastruktura zvlášť navrhovaná pro každé zařízení a postavená na daném místě skládá z vedení trasy, systémových údajů, konstrukcí stanic a traťových konstrukcí potřebných pro konstrukci a provoz zařízení včetně základů,
"bezpečnostním prvkem" rozumí každý základní prvek, skupina prvků, dílčí montáž nebo úplná sestava a každý přístroj v zařízení pro zajištění bezpečné funkce a určený v bezpečnostní analýze, jestliže jejich porucha ohrožuje bezpečnost nebo zdraví osob, ať jsou to uživatelé, provozní obsluha nebo jiné osoby,
"objednatelem" rozumí každá fyzická nebo právnická osoba, která zadává stavbu zařízení,
"požadavky na provoz" rozumějí veškeré technické předpisy a opatření, které mají vliv na návrh a realizaci a jsou nutné pro bezpečný provoz zařízení,
"technickými požadavky na údržbu" rozumějí veškeré technické předpisy a opatření, které mají vliv na návrh a realizaci a jsou nutné pro údržbu k zajištění bezpečného provozu zařízení.
6. Tato směrnice se nevztahuje na
- výtahy ve smyslu směrnice 95/16/ES [10],
- lanem vlečené tramvaje obvyklého provedení,
- zařízení užívaná k zemědělským účelům,
- stabilní nebo pojízdná zařízení pro užití na výstavištích nebo v zábavních parcích, která slouží při využívání volného času a nikoliv jako prostředek pro dopravu osob,
- důlní těžní zařízení nebo stabilní zařízení pro průmyslové účely,
- lanem vlečené převozní lodě,
- ozubnicové dráhy,
- zařízení s řetězovým pohonem.
Článek 2
1. Tato směrnice se použije, aniž jsou dotčeny jiné směrnice Společenství; avšak pro dosažení shody se základními požadavky této směrnice může být zapotřebí použití zvláštních evropských specifikací vypracovaných k tomuto účelu.
2. "Evropskou specifikací" se rozumí společná technická specifikace, evropské technické schválení nebo vnitrostátní norma přejímající evropskou normu.
3. Odkazy na evropské specifikace, kterými mohou být společné technické specifikace, evropská technická schválení ve smyslu směrnice 93/38/EHS nebo vnitrostátní normy přejímající harmonizované evropské normy, se zveřejňují v Úředním věstníku Evropských společenství.
4. Členské státy zveřejní odkazy na vnitrostátní normy přejímající harmonizované evropské normy.
5. Pokud nejsou k dispozici harmonizované evropské normy, přijmou členské státy nezbytná opatření, aby byly dotčené osoby informovány o stávajících vnitrostátních normách a technických specifikacích, které pokládají za důležité nebo užitečné pro správné přejímání základních požadavků podle čl. 3 odst. 1.
6. Tyto dodatečné technické specifikace nezbytné pro doplnění evropských specifikací nebo jiných norem nesmějí ohrožovat dodržení základních požadavků podle čl. 3 odst. 1.
7. Pokud členský stát nebo Komise shledá, že evropské specifikace podle odstavce 2 nesplňují v plném rozsahu základní požadavky podle čl. 3 odst. 1, předloží Komise nebo členský stát věc výboru podle článku 17 s uvedením důvodů. Výbor neprodleně vydá stanovisko.
Na základě stanoviska výboru a po konzultaci s výborem podle směrnice 98/34/ES v případě, že se jedná o harmonizovanou evropskou normu, sdělí Komise členským státům, zda je nebo není nutné stáhnout příslušné evropské specifikace ze zveřejnění podle odstavce 3.
Článek 3
1. Zařízení a jejich infrastruktura, dílčí systémy a bezpečnostní prvky zařízení musí být v souladu s použitelnými základními požadavky uvedenými v příloze II.
2. Zahrnuje-li vnitrostátní norma přejímající harmonizovanou evropskou normu, na kterou byl zveřejněn odkaz v Úředním věstníku Evropských společenství, základní požadavky uvedené v příloze II, předpokládá se, že zařízení a jejich infrastruktura, dílčí systémy a bezpečnostní prvky zařízení zhotovené v souladu s touto normou vyhovují daným základním požadavkům.
Článek 4
1. Na žádost objednatele nebo jeho zplnomocněného zástupce se pro každé plánované zařízení provede analýza bezpečnosti popsaná v příloze III, která zahrnuje všechna bezpečnostní hlediska systému a jeho okolí v souvislosti s navrhováním, stavbou a uvedením do provozu a která na základě získaných zkušeností umožňuje určit všechna rizika, která se mohou během provozu vyskytnout.
2. Předmětem zprávy o bezpečnosti je analýza bezpečnosti doporučující opatření k odstranění případných rizik, včetně seznamu bezpečnostních prvků a dílčích systémů, na které je třeba použít kapitolu II nebo III.
KAPITOLA II
BEZPEČNOSTNÍ PRVKY
Článek 5
1. Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření, aby zajistily, že bezpečnostní prvky
- jsou uváděny na trh jen tehdy, jestliže přispívají k tomu, aby zařízení. do nichž jsou vestavěny, splňovala základní požadavky podle čl. 3 odst. 1,
- jsou uváděny do provozu jen tehdy, jestliže přispívají k tomu, aby zařízení, do nichž jsou vestavěny, nemohla ohrozit bezpečnost a zdraví osob nebo popřípadě bezpečnost majetku, jsou-li řádně namontovány, udržovány a užívány pro předpokládaný účel.
2. Touto směrnice není dotčeno právo členských států v souladu se Smlouvou ukládat požadavky, jež mohou pokládat za nezbytné, aby zajistily, že osoby, zvláště pak pracovníci, budou chráněny při používání těchto zařízení, za předpokladu, že to neznamená změnu zařízení způsobem neuvedeným v této směrnici.
Článek 6
Členské státy nesmějí na svém území na základě této směrnice zakazovat, omezovat nebo bránit uvádění bezpečnostních prvků na vnitrostátní trhy, pokud jsou určeny k použití v zařízení, kde takové prvky splňují ustanovení této směrnice.
Článek 7
1. Členské státy považují bezpečnostní prvky podle čl. 4 odst. 2, které jsou opatřeny označením shody CE podle přílohy IX a ES prohlášením o shodě podle přílohy IV, za vyhovující všem ustanovením této směrnice, která se na ně vztahují.
2. Před uvedením bezpečnostního prvku na trh výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství
a) podrobí bezpečnostní prvek postupu posuzování shody podle přílohy V a
b) opatří bezpečnostní prvek označením shody CE a na základě modulů uvedených v rozhodnutí 93/465/EHS vypracuje ES prohlášení o shodě podle přílohy IV.
3. Postup posuzování shody pro bezpečnostní prvek musí provést na žádost výrobce nebo jeho zplnomocněného zástupce usazeného ve Společenství jím k tomuto účelu určený notifikovaný subjekt uvedený v článku 16.
4. Pokud se na bezpečnostní prvky vztahují také jiné směrnice, které se týkají jiných hledisek a v nichž se rovněž stanoví opatření bezpečnostního prvku označením shody CE, pak toto označení zakládá domněnku shody bezpečnostního prvku také s ustanoveními těchto jiných směrnic.
5. Pokud výrobce ani jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství nesplní povinnosti stanovené v odstavcích 1 až 4, jsou tyto povinnosti přeneseny na kohokoliv, kdo uvádí bezpečnostní prvek na trh ve Společenství.
Tytéž povinnosti se vztahují na každého, kdo vyrábí bezpečnostní prvky pro vlastní potřebu.
KAPITOLA III
DÍLČÍ SYSTÉMY
Článek 8
Členské státy přijmou všechna nezbytná opatření, aby dílčí systémy uvedené v příloze I byly uváděny na trh pouze tehdy, jestliže přispívají k tomu, aby stavba zařízení splňovala základní požadavky uvedené v čl. 3 odst. 1.
Článek 9
Členské státy nesmějí na svém území na základě této směrnice zakazovat, omezovat nebo bránit uvádění dílčích systémů na své trhy pro použití v zařízeních, pokud tyto dílčí systémy splňují ustanovení této směrnice.
Článek 10
1. Členské státy považují dílčí systémy uvedené v příloze I, které jsou opatřeny ES prohlášením o shodě na základě vzoru uvedeného v příloze VI a technickou dokumentací podle odstavce 3 tohoto článku, za vyhovující základním požadavkům uvedeným v čl. 3 odst. 1, které se na ně vztahují.
2. ES postup pro přezkoušení dílčích systémů provede na žádost výrobce nebo jeho zplnomocněného zástupce usazeného ve Společenství nebo, pokud nikdo takový neexistuje, na žádost jakékoliv fyzické nebo právnické osoby, která dílčí systém uvádí na trh, oznámený subjekt uvedený v článku 16, který výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce nebo shora uvedená osoba určí k tomuto účelu.
ES prohlášení o shodě vypracuje výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce nebo výše uvedená osoba na základě ES přezkoušení podle přílohy VII.
3. Oznámený subjekt vydá certifikát ES přezkoušení typu uvedený v příloze VII a technickou dokumentaci, kterou připojí k certifikátu.
Technická dokumentace musí obsahovat všechny příslušné dokumenty o vlastnostech dílčích systémů a v případě potřeby všechny dokumenty osvědčující shodu bezpečnostních prvků.
Musí také obsahovat všechny podrobnosti týkající se podmínek a omezení používání a návody pro údržbu.
KAPITOLA IV
Dvacátá Pátá Směrnice Komise 2000/11/ES
ze dne 10. března 2000,
kterou se přizpůsobuje technickému pokroku příloha II směrnice Rady 76/768/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se kosmetických prostředků
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 76/768/EHS ze dne 27. července 1976 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se kosmetických prostředků [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2000/6/ES [2], a zejména na čl. 8 odst. 2 uvedené směrnice,
po konzultaci s Vědeckým výborem pro kosmetické prostředky a nepotravinářské výrobky určené spotřebitelům,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Je prokázanou skutečností, že 1(3ethyl5,5,8, 8tetramethyl5,6,7, 8-tetrahydro2naftyl)ethan1on nebo 7acetyl6ethyl1,1,4, 4tetramethyl-1, 2,3,4tetrahydronaftalen je látkou, která má neurotoxické účinky.
Tato látka by tedy měla být zakázána v kosmetických prostředcích a měla by být zařazena do přílohy II výše uvedené směrnice.
(2) Je prokázanou skutečností, že kyselina aristolochová a její soli, jakož i Aristolochia spp. a jejich přípravky jsou látky, které působí jako silné karcinogeny.
Tyto látky by tedy měly být zakázány v kosmetických prostředcích a měly by být zařazeny do výše uvedené přílohy II.
(3) Je prokázanou skutečností, že 2,3,7, 8tetrachlordibenzo[1,4]dioxin je toxická látka se silným rakovinotvorným potenciálem.
Tato látka by tedy měla být zakázána v kosmetických prostředcích a měla by být zařazena do výše uvedené přílohy II.
(4) Je prokázanou skutečností, že 6piperidinopyrimidin2,4diamin3oxid (minoxidil) a jeho soli jsou látky, které mají silné systémové vazodilatační účinky.
Kromě toho je nezbytné provést zvláštní vědecké posouzení derivátů minoxidilu s cílem určit jejich možné účinky na zdraví.
Minoxidil a jeho soli by tedy měly být zakázány v kosmetických prostředcích a měly by být zařazeny do výše uvedené přílohy II.
(5) Je prokázanou skutečností, že 3,4, 5tribromsalicylanilid je látka, která má silný a dlouhodobý fotosenzibilizační účinek.
Tato látka by tedy měla být zakázána v kosmetických prostředcích a měla by být zařazena do výše uvedené přílohy II.
(6) Je prokázanou skutečností, že Phytolacca spp. a jejich přípravky jsou toxické látky, které mají škodlivé farmakologické účinky.
Tyto látky by tedy měly být zakázány v kosmetických prostředcích a měly by být zařazeny do výše uvedené přílohy II.
(7) Je prokázanou skutečností, že 11αhydroxypregn4en3,20dion a jeho estery jsou látky, které mají účinky na endokrinní činnost se silnými hypertenzními účinky.
Tyto látky by tedy měly být zakázány v kosmetických prostředcích a měly by být zařazeny do výše uvedené přílohy II.
(8) Je prokázanou skutečností, že barvivo C. I. 42640 je látka, která má karcinogenní účinky.
Tato látka by tedy měla být zakázána v kosmetických prostředcích a měla by být zařazena do výše uvedené přílohy II.
(9) Je prokázanou skutečností, že antiandrogeny steroidní struktury jsou látky, které brání fungování orgánů závislých na androgenech.
Tyto látky by tedy měly být zakázány v kosmetických prostředcích a měly by být zařazeny do výše uvedené přílohy II.
(10) Je prokázanou skutečností, že zirkonium a jeho sloučeniny, s výjimkou hydratovaného chloridu hlinitozirkoničitého a jeho komplexu s glycinem a laků, pigmentů nebo solí se zirkoniem připravených z barviv, které mohou být obsaženy v kosmetických prostředcích, jsou látky, které mají mutagenní účinky.
Tyto látky by tedy měly být zakázány v kosmetických prostředcích a měly by být zařazeny do výše uvedené přílohy II.
(11) Je prokázanou skutečností, že thyrothricin a jeho soli jsou antibiotické látky s bakteriostatickým účinkem.
Tyto látky by tedy měly být zakázány v kosmetických prostředcích.
Protože však již jsou uvedeny pod referenčním číslem 39 ve výše uvedené příloze II, není nezbytné přidělení zvláštního referenčního čísla.
(12) Je prokázanou skutečností, že acetonitril je toxické rozpouštědlo, které má akutní systémové a potenciálně karcinogenní účinky.
Tato látka by tedy měla být zakázána v kosmetických prostředcích a měla by být zařazena do výše uvedené přílohy II.
(13) Je prokázanou skutečností, že tetrahydrozolin a jeho soli jsou látky, které mají vazokonstrikční αandrogenní účinky.
Tyto látky by tedy měly být zakázány v kosmetických prostředcích a měly by být zařazeny do výše uvedené přílohy II.
(14) Ve svém rozsudku ze dne 25. ledna 1994 (Angelopharm GmbH proti Freie Hansestadt Hamburg) zrušil Soudní dvůr Evropských společenství platnost ustanovení článku 1 dvanácté směrnice Komise 90/121/EHS [3], kterou se přizpůsobují technickému pokroku přílohy II, III, IV, V a VI výše uvedené směrnice 76/768/EHS, pokud jde o zařazení látky 11αhydroxypregn4en3,20dion a jejích esterů do seznamu látek, které jsou zakázány v kosmetických prostředcích podle výše uvedené přílohy II.
Jako základ pro své rozhodnutí soud uvedl, že zařazení látky do výše uvedené přílohy II by muselo být zdůvodněno zprávou Vědeckého výboru pro kosmetické prostředky a nepotravinářské výrobky, avšak žádné takové zdůvodnění nebylo předloženo.
(15) Ve světle tohoto rozsudku vyplývá, že zařazení kterékoli látky do výše uvedené přílohy II musí nezbytně předcházet konzultace s Vědeckým výborem pro kosmetické prostředky a nepotravinářské výrobky.
V důsledku toho musí být podle této směrnice učiněna opatření pro zrušení zařazení látek do výše uvedené přílohy II, k němuž došlo nesprávným použitím kterékoli směrnice Komise, jež vykazuje stejnou chybu v postupu, to znamená směrnice Komise 82/147/EHS [4], páté směrnice Komise 84/415/EHS [5], sedmé směrnice Komise 86/179/EHS [6], deváté směrnice Komise 87/137/EHS [7], desáté směrnice Komise 88/233/EHS [8] a dvanácté směrnice Komise 90/121/EHS.
(16) V důsledku tohoto výše uvedeného rozsudku Soudního dvora Evropských společenství by měla být formálně zrušena referenční čísla přidělená těmto látkám nesprávně zařazeným do výše uvedené přílohy II a popřípadě znovu zařazena do seznamu na základě příslušné vědecké zprávy předložené výše uvedeným vědeckým výborem.
(17) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobení směrnic týkajících se odstranění technických překážek obchodu v sektoru kosmetických prostředků technickému pokroku,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 76/768/EHS se mění způsobem uvedeným v příloze této směrnice.
Článek 2
Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření, aby zajistily, že kosmetické prostředky dodávané konečnému spotřebiteli neobsahují látky zařazené do přílohy II směrnice 76/768/EHS, ve znění přílohy této směrnice.
Článek 3
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. června 2000.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí takový odkaz být učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/12/ES
ze dne 20. března 2000
o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o jejím výkonu
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 47 odst. 2 první a třetí větu této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [1],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Rady 73/183/EHS ze dne 28. června 1973 o odstranění omezení svobody usazování a volného pohybu služeb pro samostatnou činnost bank a jiných finančních institucí [3], první směrnice Rady 77/780/EHS ze dne 12. prosince 1977 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přístupu k činnosti úvěrových institucí a jejího výkonu [4], směrnice Rady 89/299/EHS ze dne 17. dubna 1989 o kapitálu úvěrových institucí [5], druhá směrnice Rady 89/646/EHS ze dne 15. prosince 1989 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přístupu k činnosti úvěrových institucí a jejího výkonu [6], směrnice Rady 89/647/EHS ze dne 18. prosince 1989 o ukazateli kapitálové přiměřenosti úvěrových institucí [7], směrnice Rady 92/30/EHS ze dne 6. dubna 1992 o dohledu nad úvěrovými institucemi na konsolidovaném základě [8] a směrnice Rady 92/121/EHS ze dne 21. prosince 1992 o sledování a kontrole velké úvěrové angažovanosti úvěrových institucí [9] byly vícekrát podstatně změněny.
Je proto třeba z důvodů jasnosti a racionality přistoupit ke kodifikaci těchto směrnic a spojit je do jediného textu.
(2) Podle Smlouvy je zakázáno jakékoli diskriminační zacházení v oblasti usazování a poskytování služeb, jež by se zakládalo na státní příslušnosti nebo na skutečnosti, že podnik není usazen v členském státě, kde jsou dané služby poskytovány.
(3) K usnadnění přístupu k činnosti úvěrových institucí a jejího výkonu je nutno odstranit nejrušivější rozdíly mezi právními předpisy členských států, které upravují právní postavení těchto institucí.
(4) Tato směrnice je z hlediska svobody usazování i z hlediska volného pohybu služeb v bankovnictví základním nástrojem pro dosažení společného trhu, jak bylo rozhodnuto Jednotným evropským aktem a naplánováno v Bílé knize Komise.
(5) Z důvodů ochrany úspor i k vytvoření rovných podmínek hospodářské soutěže mezi úvěrovými institucemi se musí koordinační opatření týkající se úvěrových institucí vztahovat na všechny tyto instituce. Je však nutné náležitě přihlížet k objektivním rozdílům v jejich právním postavení a k jejich úkolům, jak je stanoví vnitrostátní právní předpisy.
(6) Proto musí být oblast působnosti těchto opatření co nejširší, aby se vztahovala na všechny instituce, jejichž činnost spočívá v přijímání splatných peněžních prostředků od veřejnosti ve formě vkladů i v jiných formách, jako je soustavné vydávání dluhopisů a obdobných cenných papírů a poskytování úvěru na vlastní účet.
Je nutné stanovit výjimky pro některé úvěrové instituce, na něž se tato směrnice nemůže vztahovat.
Tato směrnice se nedotýká použití vnitrostátních právních předpisů, které stanoví zvláštní doplňková povolení umožňující úvěrovým institucím vykonávat určité činnosti nebo provozovat určité druhy operací.
(7) Účelem přijatého přístupu je dosáhnout pouze nezbytné základní harmonizace, dostatečné k zajištění vzájemného uznávání povolení a systémů obezřetnostního dohledu, což umožní vydávat jednotné povolení pro celé Společenství a uplatňovat zásadu, že obezřetnostní dohled vykonává domovský členský stát.
Na požadavek, aby byl předložen obchodní plán, je tudíž třeba pohlížet pouze jako na prvek umožňující příslušným orgánům rozhodovat na základě přesnějších informací vycházejících z objektivních hledisek.
Přesto je možná jistá pružnost v požadavcích na právní formu úvěrových institucí a v ochraně názvů bank.
(8) Úvěrové instituce musí podléhat rovnocenným finančním požadavkům, aby byly zajištěny rovnocenné záruky pro vkladatele a rovnocenné podmínky hospodářské soutěže pro srovnatelné skupiny úvěrových institucí.
Až do další koordinace je třeba stanovit vhodné strukturální ukazatele, které umožní v rámci spolupráce mezi vnitrostátními orgány sledovat postavení srovnatelných druhů úvěrových institucí jednotnými metodami.
Tento postup by měl přispět k postupnému sbližování soustav ukazatelů stanovených a uplatňovaných v členských státech.
Je nicméně nutné rozlišovat mezi ukazateli zaměřenými na zajištění řádného řízení úvěrových institucí od ukazatelů stanovených pro účely hospodářské a měnové politiky.
(9) Zásada vzájemného uznávání a zásada kontroly domovským členským státem vyžadují, aby příslušné orgány každého členského státu nevydaly povolení nebo je odňaly v případech, kdy z okolností, např. z obchodního plánu, z rozmístění nebo ze skutečně provozované činnosti, zřetelně vyplývá, že si úvěrová instituce zvolila právo jednoho členského státu s úmyslem vyhnout se přísnějším normám jiného členského státu, na jehož území hodlá provozovat nebo provozuje převážnou část své činnosti.
Úvěrová instituce, která je právnickou osobou, musí být povolena v členském státě, ve kterém má sídlo.
Úvěrová instituce, která není právnickou osobou, musí mít své skutečné sídlo v členském státě, ve kterém byla povolena.
Členské státy musí dále vyžadovat, aby se skutečné sídlo úvěrové instituce vždy nalézalo v jejím domovském členském státě a aby tam skutečně vykonávala činnost.
(10) Příslušné orgány by neměly povolit nebo zachovat povolení úvěrové instituci, mohou-li jim úzká propojení mezi úvěrovou institucí a jinými fyzickými nebo právnickými osobami bránit účinně vykonávat jejich dohlížecí funkce.
Již povolené úvěrové instituce jsou rovněž povinny uspokojit příslušné orgány v tomto směru.
Definice "úzkého propojení" v této směrnici sestává pouze z minimálních kritérií. Nebrání členským státům, aby ji uplatnily také na jiné situace, než které výslovně uvádí.
Samotná skutečnost nabytí významného podílu na základním kapitálu určité společnosti nepředstavuje účast, k níž se přihlíží ve smyslu pojmu "úzkého propojení", pokud byl tento podíl nabyt pouze jako dočasná investice, aniž by umožňoval ovlivňovat strukturu nebo finanční politiku úvěrové instituce.
(11) Odkaz na účinný výkon dohlížecích funkcí orgány dohledu se vztahuje i na dohled na konsolidovaném základě, který je třeba vykonávat nad úvěrovými institucemi, pokud to stanoví právní předpisy Společenství.
V těchto případech musí mít orgány, kterým se podává žádost o povolení, možnost určit, které orgány jsou příslušné k výkonu dohledu nad danou úvěrovou institucí na konsolidovaném základě.
(12) Domovský členský stát může pro instituce, které povolily jeho příslušné orgány, stanovit pravidla přísnější než pravidla uvedená v čl. 5 odst. 1 prvním pododstavci a odstavci 2 a v článcích 7, 16, 30, 51 a 65.
(13) Zrušení nutnosti povolení pro pobočky úvěrových institucí Společenství s sebou nezbytně nese zrušení poskytování kapitálu.
(14) Zvolený přístup umožňuje úvěrovým institucím povoleným v domovském členském státě na základě vzájemného uznávání provozovat v celém Společenství některé nebo všechny činnosti uvedené v seznamu v příloze I tím způsobem, že zřídí pobočky nebo poskytují služby.
Na provozování činností, jež nejsou uvedeny v seznamu, se vztahují obecná ustanovení Smlouvy o svobodě usazování a volném pohybu služeb.
(15) Je nicméně vhodné rozšířit vzájemné uznání na činnosti uvedené v seznamu, pokud jsou provozovány finanční institucí, jež je dceřiným podnikem úvěrové instituce, pokud se na tento dceřiný podnik vztahuje konsolidovaný dohled nad jeho mateřským podnikem a pokud splňuje určité přísné podmínky.
(16) U podniků, které nebyly ve svém domovském členském státě povoleny jako úvěrové instituce, a u činností neuvedených v seznamu může hostitelský členský stát v souvislosti s výkonem práva usazování a volného pohybu služeb vyžadovat dodržení zvláštních ustanovení svých vnitrostátních právních předpisů, jsou-li tyto předpisy slučitelné s právem Společenství a odůvodněny obecným zájmem a nepodléhají-li tyto úvěrové instituce nebo činnosti srovnatelným pravidlům obsaženým v právních předpisech svých domovských členských států.
(17) Členské státy musí zajistit, aby činnosti, jež jsou předmětem vzájemného uznávání, bylo možno bez překážek provozovat stejným způsobem jako v domovském členském státě, nejsou-li v rozporu s právními předpisy hostitelského členského státu na ochranu obecného zájmu.
(18) Existuje nezbytný vztah mezi účelem této směrnice a liberalizací pohybu kapitálu, uskutečňovanou na základě jiných právních předpisů Společenství.
Opatření týkající se liberalizace bankovních činností musí být v každém případě v souladu s opatřeními pro liberalizaci pohybu kapitálu.
(19) Předpisy upravující činnost poboček úvěrových institucí se sídlem mimo Společenství by si měly odpovídat ve všech členských státech.
Je důležité zajistit, aby tyto předpisy nebyly příznivější než ty, jež se vztahují na pobočky podniků z jiného členského státu.
Mělo by být stanoveno, že Společenství může uzavírat dohody se třetími zeměmi o použití ustanovení, která na základě vzájemnosti poskytnou pobočkám stejné zacházení na jeho území.
Na pobočky úvěrových institucí, které mají sídlo mimo Společenství se nevztahuje volný pohyb služeb podle čl. 49 druhého pododstavce Smlouvy ani svoboda usazování v jiných členských státech než těch, kde jsou usazeny. ádosti o povolení dceřiného podniku nebo o nabytí účasti podávané podnikem, který se řídí právem třetí země, se vyřizují postupem, jehož účelem je zajistit, aby se úvěrovým institucím Společenství dostalo v dané třetí zemi zacházení na zásadě vzájemnosti.
(20) Povolení, která úvěrovým institucím vydají příslušné vnitrostátní orgány, budou mít platnost v celém Společenství podle této směrnice a nikoliv vnitrostátní jako dosud. Tím pozbudou účinku dosavadní doložky o vzájemnosti.
Z toho důvodu je třeba zavést pružný postup, aby bylo možno hodnotit vzájemnost v rámci Společenství.
Společenství hodlá mít své finanční trhy otevřeny ostatnímu světu, a proto není účelem tohoto postupu uzavřít finanční trhy Společenství, ale spíše rozšířit liberalizaci celosvětových finančních trhů v jiných třetích zemích.
Za tímto účelem stanoví tato směrnice postupy pro jednání s třetími zeměmi a, jako krajní východisko, možnost přijmout opatření k pozastavení přijímání nových žádostí o povolení nebo k omezení nových povolení.
(21) Je žádoucí, aby bylo na základě vzájemnosti dosaženo dohod mezi Společenstvím a třetími zeměmi o umožnění praktického výkonu dohledu na konsolidovaném základě v co nejrozsáhlejší zeměpisné oblasti.
(22) Odpovědnost za dohled nad finančním zdravím úvěrových institucí a zvláště nad jejich platební schopností spočívá na příslušných orgánech jejich domovských členských států.
Příslušné orgány hostitelského členského státu si ponechají odpovědnost za dohled nad likviditou a měnovou politikou.
Dohled nad tržními riziky musí být předmětem úzké spolupráce mezi příslušnými orgány hostitelského a domovského členského státu.
(23) Plynulé fungování vnitřního bankovního trhu vyžaduje nejen právní normy, ale též úzkou a pravidelnou spolupráci mezi příslušnými orgány členských států.
Pokud se jedná o posuzování otázek týkajících se jednotlivých úvěrových institucí, zůstává nejvhodnějším fórem kontaktní skupina vytvořená orgány bankovního dohledu.
Tato skupina je vhodným orgánem pro vzájemnou výměnu informací podle článku 28.
(24) Vzájemná výměna informací nicméně nenahrazuje dvoustrannou spolupráci podle článku 28. Příslušné orgány hostitelského členského státu mohou, aniž tím je dotčena jejich vlastní kontrolní pravomoc, na základě podnětu příslušných orgánů domovského členského státu nebo v naléhavých případech z vlastního podnětu ověřovat, zda je činnost úvěrové instituce na území domovského členského státu vykonávána v souladu s právními předpisy a se zásadami řádných správních a účetních postupů a přiměřené vnitřní kontroly.
(25) Je vhodné umožnit výměnu informací mezi příslušnými orgány a orgány nebo subjekty, jež ze své funkce pomáhají posilovat stabilitu finančního systému.
Pro zachování důvěrnosti sdělovaných informací musí být přísně vymezen okruh jejich příjemců.
(26) Některá protiprávní jednání, jako např. podvody a zneužívání vnitřních informací, mohou ovlivnit stabilitu i integritu finančního systému také v případech, kdy se jedná o jiné podniky než úvěrové instituce.
(27) Je nutno stanovit podmínky, na jejichž základě je uvedená výměna informací přípustná.
(28) Je-li stanoveno, že informace lze poskytnout pouze s výslovným souhlasem příslušných orgánů, mohou tyto orgány případně podmínit svůj souhlas splněním přísných podmínek.
(29) Měla by být rovněž schválena výměna informací mezi příslušnými orgány na straně jedné a centrálními bankami a jinými subjekty s obdobnými úkoly, které jednají jako měnové úřady, případně dalšími veřejnými orgány pověřenými dohledem nad platebními systémy na straně druhé.
(30) Za účelem posílení dohledu nad úvěrovými institucemi a ochrany klientů úvěrových institucí by mělo být stanoveno, že auditor má povinnost bezodkladně informovat příslušné orgány ve všech případech, které stanoví tato směrnice, o určitých skutečnostech, jež zjistí při výkonu své činnosti a které mohou mít vážný dopad na finanční situaci nebo na řídící a účetní organizaci úvěrové instituce.
S ohledem na sledovaný cíl je žádoucí, aby členské státy stanovily, že se tato povinnost vztahuje na všechny případy, kdy auditor zjistí uvedené skutečnosti při výkonu své činnosti v podniku, který má úzká propojení s některou úvěrovou institucí.
Povinnost auditorů oznamovat příslušným orgánům, je-li to vhodné, některé skutečnosti a rozhodnutí týkající se úvěrové instituce, které zjistí při výkonu svých povinností v jiném než finančním podniku, sama o sobě nemění povahu jejich činnosti v daném podniku ani způsob, kterým musí své úkoly v tomto podniku vykonávat.
(31) Společné základní normy pro kapitál úvěrových institucí jsou klíčovým prvkem vytvoření vnitřního trhu v oblasti bankovnictví, poněvadž kapitál zajišťuje kontinuitu činnosti úvěrových institucí a ochranu úspor.
Tato harmonizace posílí dohled nad úvěrovými institucemi a přispěje k další koordinaci v bankovnictví.
(32) Tyto normy se musí vztahovat na všechny úvěrové instituce povolené ve Společenství.
(33) Kapitál úvěrové instituce může sloužit k absorpci ztrát, jež nejsou kryty dostatečnými zisky.
Kapitál také slouží příslušným orgánům jako důležité kritérium, zvláště pro hodnocení platební schopnosti úvěrových institucí a pro jiné účely dohledu.
(34) Na vnitřním trhu v oblasti bankovnictví mezi sebou úvěrové instituce přímo soutěží, a proto musí být definice a normy týkající se kapitálu jednotné.
Proto nesmějí být kritéria pro stanovení skladby kapitálu ponechána výhradně na vůli členských států.
Přijetí společných základních norem nejlépe poslouží zájmům Společenství, neboť zabrání narušením hospodářské soutěže a posílí bankovní soustavu Společenství.
(35) Definice kapitálu stanovená v této směrnici určuje nejvyšší možný počet položek a kvalifikujících částek, ponechávajíc každému členskému státu na uvážení, zda použije všechny nebo jen některé tyto položky nebo zda přijme nižší limity pro kvalifikující částky.
(36) Tato směrnice upřesňuje kvalifikační kritéria pro některé položky kapitálu, přičemž členské státy mohou uplatňovat přísnější pravidla.
(37) Zpočátku jsou společné základní normy vymezeny natolik široce, aby obsáhly všechny položky tvořící kapitál v jednotlivých členských státech.
(38) Podle povahy rozlišuje tato směrnice položky tvořící kapitál jednak na položky tvořící vlastní kapitál a jednak na položky tvořící dodatkový kapitál.
(39) s ohledem na skutečnost, že položky tvořící dodatkový kapitál nejsou stejné povahy jako položky tvořící vlastní kapitál, je třeba je nezahrnovat do kapitálu v částce vyšší než 100 % vlastního kapitálu.
Navíc výše určitých položek zahrnutých do dodatkového kapitálu musí být omezena na 50 % vlastního kapitálu.
(40) Aby bylo zabráněno narušení hospodářské soutěže, nesmějí veřejné úvěrové instituce zahrnovat do svého kapitálu záruky, které jim poskytly členské státy nebo orgány místní správy.
(41) Bude-li v rámci dohledu třeba určit výši konsolidovaného kapitálu skupiny úvěrových institucí, provede se výpočet v souladu s touto směrnicí.
(42) Přesná účetní technika, jež má být použita pro výpočet kapitálu a kapitálové přiměřenosti a pro hodnocení soustředění angažovanosti, musí brát na zřetel ustanovení směrnice Rady 86/635/EHS ze dne 8. prosince 1986 o výročních účetních závěrkách a konsolidovaných účetních závěrkách bank a jiných finančních institucí [10], jež obsahuje některé úpravy směrnice Rady 83/349/EHS ze dne 13. června 1983, založené na čl. 44 odst. 2 písm. g) Smlouvy, o konsolidovaných účetních závěrkách [11].
(43) Ustanovení týkající se kapitálu jsou součástí širšího mezinárodního úsilí sblížit pravidla pro kapitálovou přiměřenost platná v nejvýznamnějších zemích.
(44) Komise vypracuje zprávu a bude pravidelně přezkoumávat ustanovení týkající se kapitálu, aby je zpřísnila a tím dosáhla většího sblížení ve společné definici kapitálu.
Toto sblížení umožní zlepšit kapitálovou přiměřenost úvěrových institucí ve Společenství.
(45) Ustanovení týkající se ukazatele kapitálové přiměřenosti jsou výsledkem práce Poradního výboru pro bankovnictví, který má za úkol podávat Komisi návrhy zaměřené na koordinaci ukazatelů uplatňovaných v členských státech.
(46) Stanovení vhodného ukazatele kapitálové přiměřenosti hraje ústřední úlohu při dohledu nad úvěrovými institucemi.
(47) Ukazatel, který oceňuje aktiva a podrozvahové položky podle stupně úvěrového rizika, je obzvláště vhodným měřítkem kapitálové přiměřenosti.
(48) Vytvoření společných norem pro kapitál ve vztahu k aktivům a podrozvahovým položkám vystaveným úvěrovému riziku je tudíž základní součástí harmonizace potřebné k dosažení vzájemného uznávání metod dohledu a tím dotvoření vnitřního trhu v oblasti bankovnictví.
(49) V tomto směru je nutno posuzovat ustanovení týkající se ukazatele kapitálové přiměřenosti společně s dalšími zvláštními nástroji, jež rovněž harmonizují základní metody dohledu nad úvěrovými institucemi.
(50) Na společném bankovním trhu musí instituce mezi sebou přímo soutěžit a přijetí společných norem pro kapitálovou přiměřenost v podobě minimálního ukazatele zabrání narušení hospodářské soutěže a posílí bankovní soustavu Společenství.
(51) Tato směrnice stanoví rozdílné oceňování záruk poskytovaných různými finančními institucemi.
Komise se proto zavazuje přezkoumat, zda směrnice ve svém celku významněji nenarušuje hospodářskou soutěž mezi úvěrovými institucemi a pojišťovnami a na základě výsledků přezkumu posoudit, zda je zapotřebí nápravy.
(52) Příloha III určuje způsob zacházení s podrozvahovými položkami v souvislosti s výpočtem požadavků na kapitál úvěrových institucí.
Pro hladké fungování vnitřního trhu, a zvláště za účelem zajištění stejných podmínek hospodářské soutěže, jsou členské státy povinny usilovat o to, aby jejich příslušné orgány oceňovaly smlouvy o novaci a dohody o započtení jednotně.
Příloha III přihlíží k práci mezinárodního fóra, na němž se setkávají orgány dohledu nad bankovnictvím, v otázce uznávání dvoustranných dohod o započtení, zejména v otázce možnosti výpočtu požadavků na kapitál pro krytí některých operací na základě čistých částek namísto hrubých, existují-li právně závazné dohody zajišťující, že je úvěrové riziko omezeno na čistou částku.
Pravidla přijatá na širší mezinárodní úrovni povedou v mnoha třetích zemích ke zlepšení obezřetnostního dohledu nad OTC derivátovými nástroji mezinárodně působících úvěrových institucí a skupin úvěrových institucí, které konkurují úvěrovým institucím Společenství.
Toto zlepšení má za následek příznivější povinné krytí kapitálem, jež přihlíží k tomu, že dohody o započtení uznané orgány dohledu vedou ke snížení možných budoucích úvěrových rizik.
Mimoburzovní zúčtování (OTC) derivátových nástrojů, uskutečňované clearingovými středisky jednajícími jako centrální protistrana, hraje v některých členských státech významnou úlohu.
Je vhodné uznat výhody takového zúčtování, spočívající ve snížení úvěrového rizika a souvisejícího systémového rizika v rámci posuzování úvěrového rizika z hlediska obezřetnosti.
Je nutné plně pokrýt současná i možná budoucí rizika plynoucí ze zúčtovaných kontraktů OTC derivátových nástrojů a odstranit nebezpečí, že by se rizika pro clearingové středisko nahromadila tak, až by přesáhla tržní hodnotu zajištění (kolaterálu), aby se zúčtovaným OTC derivátovým nástrojům dostalo pro přechodné období stejného posouzení z hlediska obezřetnosti jako derivátovým nástrojům obchodovaným na burze.
Příslušné orgány musí být uspokojeny v požadavcích na úroveň počátečních marží a pohyblivých marží a na kvalitu a úroveň ochrany poskytovanou zajištěním (kolaterálem).
Příloha III vytváří pro úvěrové instituce členských států obdobnou možnost pro uznávání dvoustranného započtení příslušnými orgány, a tím jim poskytuje stejné podmínky hospodářské soutěže.
Dotyčná pravidla jsou dobře vyvážená i vhodná pro další posílení výkonu obezřetnostního dohledu nad úvěrovými institucemi.
Příslušné orgány členských států měly zajistit, aby se výpočet zvýšení faktorů zakládal na skutečné jmenovité hodnotě namísto zjevné.
(53) Minimální ukazatel stanovený v této směrnici posiluje úroveň kapitálu úvěrových institucí ve Společenství. Sazba 8 % byla přijata po statistickém průzkumu kapitálových požadavků platných na počátku roku 1988.
(54) Základní pravidla pro sledování velké angažovanosti úvěrových institucí by měla být harmonizována. Členské státy by přesto měly mít možnost přijímat přísnější ustanovení než ta, která stanoví tato směrnice.
(55) Sledování a kontrola angažovanosti úvěrové instituce je nedílnou součástí dohledu nad ní.
Přílišné soustředění angažovanosti na jednoho klienta nebo jednu ekonomicky spjatou skupinu klientů může způsobit nepřípustné riziko ztráty.
Takovou situaci lze hodnotit tak, že je na újmu platební schopnosti úvěrové instituce.
(56) Na vnitřním trhu v oblasti bankovnictví vstupují úvěrové instituce do přímé vzájemné hospodářské soutěže, podmínky dohledu proto musí být rovnocenné v celém Společenství.
Za tímto účelem se musí kritéria používaná k určení soustředění angažovanosti stát předmětem právně závazných pravidel na úrovni Společenství a nemohou být nechána plně na uvážení členských států.
Přijetí společných pravidel pak nejlépe poslouží zájmům Společenství, poněvadž zabrání rozdílům v podmínkách hospodářské soutěže a současně posílí bankovní soustavu Společenství.
(57) Ustanovení týkající se ukazatele kapitálové přiměřenosti úvěrových institucí obsahují klasifikaci angažovanosti nesené úvěrovými institucemi.
Tato klasifikace by proto měla být použita k definici angažovanosti pro účely omezení velké angažovanosti.
Nicméně není v zásadě vhodné odkazovat na rizikové váhy nebo stupně rizika stanovené ve zmíněných ustanoveních.
Tyto rizikové váhy a stupně rizika byly určeny pro stanovení obecných požadavků na kapitálovou přiměřenost ke krytí úvěrového rizika úvěrových institucí.
Při regulaci velké angažovanosti je cílem omezit maximální ztrátu, kterou může úvěrová instituce utrpět kvůli jednomu klientu nebo jedné ekonomicky spjaté skupině klientů.
Je proto vhodné použít obezřetný přístup, který by jako obecné pravidlo přihlížel k nominální hodnotě angažovanosti, avšak neuplatňoval rizikové váhy nebo stupně rizik.
(58) V případech, kdy úvěrová instituce nabude angažovanosti vůči vlastnímu mateřskému podniku nebo vůči jiným dceřiným podnikům tohoto mateřského podniku, je zapotřebí zvláštní obezřetnosti.
Řešení angažovanosti nabyté úvěrovými institucemi se musí dít zcela samostatně a v souladu se zásadami řádné bankovní správy bez ohledu na jakékoliv jiné okolnosti než tyto zásady.
Ustanovení této směrnice stanoví, že v případech, kdy vliv osob, které drží přímou nebo nepřímou kvalifikovanou účast v úvěrové instituci, může nepříznivě působit na řádné a obezřetné řízení této instituce, učiní příslušné orgány vhodná opatření k ukončení tohoto stavu.
V oblasti velké angažovanosti by měly být také stanoveny zvláštní normy pro angažovanost nabytou úvěrovou institucí vůči vlastní skupině, přičemž v tomto případě jsou oprávněna přísnější omezení než u jiné angažovanosti.
Není však třeba přísnějších omezení, je-li mateřským podnikem finanční holdingová společnost nebo úvěrová instituce nebo jsou-li jinými dceřinými podniky buď úvěrové či finanční instituce, nebo podniky pomocných bankovních služeb, pokud se na všechny podniky vztahuje dohled nad úvěrovou institucí na konsolidovaném základě.
V takových případech umožňuje sledování skupiny podniků na konsolidovaném základě dostatečný dohled a nevyžaduje uplatnění přísnějších limitů angažovanosti.
Při tomto přístupu budou bankovní skupiny vedeny k tomu, aby organizovaly svou strukturu způsobem, který umožní dohled na konsolidovaném základě, jež je žádoucí, poněvadž umožňuje všestrannější úroveň dohledu.
(59) Aby byl účinný, musí být dohled na konsolidovaném základě uplatňován vůči všem bankovním skupinám včetně těch, jejichž mateřské podniky nejsou úvěrovými institucemi.
Příslušné orgány musí mít k dispozici potřebné právní nástroje, aby mohly tento dohled vykonávat.
(60) V případě skupin s diverzifikovanou činností, ve kterých mateřský podnik kontroluje alespoň jeden dceřiný podnik, který je úvěrovou institucí, musí být příslušné orgányschopny posoudit finanční situaci úvěrové instituce v rámci skupiny.
Až do budoucí koordinace mohou členské státy stanovit vhodné metody konsolidace pro dosažení cílů této směrnice.
Příslušné orgány musí mít přinejmenším prostředky k získání informací potřebných k plnění svých úkolů ode všech podniků ve skupině.
V případě skupin podniků zabývajících se různými finančními činnostmi musí být zavedena spolupráce mezi orgány příslušnými k dohledu nad jednotlivými finančními odvětvími.
(61) Členské státy mohou navíc nevydat nebo odejmout bankovní povolení v případě některých skupinových struktur, jež považují ze nevhodné pro provozování bankovních činností, zejména proto, že nad těmito strukturami nelze vykonávat účinný dohled. Za tímto účelem mají příslušné orgány pravomoci uvedené v čl. 7 odst. 1 prvním pododstavci a odstavci 2, v čl. 14 odst. 1 písm. c) a v článku 16 za účelem zajištění řádného a obezřetného řízení úvěrových institucí.
(62) Členské státy mohou rovněž zavést vhodný dohled, uskutečňovaný vhodnými postupy, nad skupinami se strukturami, na něž se nevztahuje tato směrnice.
Pokud se takové struktury stanou běžnými, je třeba doplnit tuto směrnici tak, aby se vztahovala i na ně.
(63) Dohled na konsolidovaném základě musí zahrnovat všechny činnosti vymezené v příloze I. Proto musí být všechny podniky zabývající se především uvedenými činnostmi zahrnuty v dohledu na konsolidovaném základě.
Definice finanční instituce musí proto pokrývat tyto činnosti.
(64) Směrnice 86/635/EHS spolu se směrnicí 83/349/EHS stanovila pravidla pro konsolidaci platná pro konsolidované účetní závěrky zveřejňované úvěrovými institucemi.
V důsledku toho je možné přesněji vymezit metody, které by měly být používány při výkonu obezřetnostního dohledu na konsolidovaném základě.
(65) Dohled nad úvěrovými institucemi na konsolidovaném základě musí být zaměřen zejména na ochranu zájmů vkladatelů dotyčných institucí a na zajištění stability finančního systému.
(66) Přezkoumávání otázek v oblastech, na něž se vztahuje tato směrnice a jiné směrnice o činnosti úvěrových institucí, zejména s výhledem na bližší koordinaci, vyžaduje spolupráci mezi příslušnými orgány a Komisí v rámci poradního výboru.
Poradní výbor příslušných orgánů členských států pro bankovnictví se nedotýká jiných forem spolupráce mezi orgány dohledu v oblasti povolování úvěrových institucí a dohledu nad nimi, zejména spolupráce v rámci kontaktní skupiny vytvořené orgány bankovního dohledu.
(67) Se zřetelem k vývoji bankovnictví se mohou občas ukázat nezbytnými technické úpravy podrobných pravidel stanovených v této směrnici.
Případné nezbytné úpravy provede Komise po konzultaci s Poradním výborem pro bankovnictví v rámci prováděcích pravomocí svěřených Komisi Smlouvou.
Opatření nezbytná pro provedení této směrnice je třeba přijímat v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [12].
36 odst. 1 této směrnice umožňuje úvěrovým institucím zřízeným ve formě družstva nebo fondu zahrnout společné a nerozdílné závazky jejich dlužníků do kapitálu ve smyslu čl.
2 bodu 7. Dánská vláda vyjádřila silný zájem na tom, aby se jejich několik hypotečních úvěrových institucí organizovaných jako družstvo nebo fond přeměnilo na akciové společnosti.
K umožnění a usnadnění této přeměny je nezbytné poskytnout dočasnou odchylku, která jim umožní zahrnout část jejich společných a nerozdílných závazků do kapitálu.
Tato dočasná odchylka by neměla ovlivnit hospodářskou soutěž mezi úvěrovými institucemi.
(69) Použití rizikové váhy 20 % na držení hypotečních dluhopisů úvěrovými institucemi může narušit stabilitu vnitrostátního finančního trhu, na kterém tyto nástroje hrají převažující úlohu. V tomto případě se použijí prozatímní opatření pro použití rizikové váhy 10 %.
Trh pro tvorbu cenných papírů prochází rychlým vývojem.
Je tedy žádoucí, aby Komise spolu s členskými státy přezkoumala obezřetné nakládání s cennými papíry zajištěnými aktivy (ABS) a do 22. června 1999 předložila návrhy směřující k přizpůsobení platných právních předpisů tak, aby vymezily vhodné nakládání s cennými papíry zajištěnými aktivy.
Příslušné orgány mohou povolit rizikovou váhu 50 % na aktiva, jež jsou zajištěna hypotékami na kanceláře nebo víceúčelové podnikatelské prostory, do 31. prosince 2006.
Nemovitosti, na něž se vztahuje hypotéka, musípodléhat přísným hodnotícím kritériím a pravidelnému přeceňování, při němž se přihlíží k vývoji na trhu obchodních nemovitostí.
Nemovitosti musí být buď užívané nebo pronajaté vlastníkem.
Na úvěry na rozvoj nemovitostí se riziková váha 50 % nevztahuje.
(70) K zajištění harmonického uplatňování ustanovení týkajících se velké angažovanosti by měly mít členské státy možnost uplatňovat nové limity ve dvou etapách.
Nejmenším úvěrovým institucím lze důvodně poskytnout delší přechodné období, neboť příliš rychlé uplatnění 25 % pravidla by mohlo příliš prudce snížit jejich úvěrovou činnost.
(71) Mimo to současně dochází k harmonizaci podmínek ozdravění a likvidace úvěrových institucí.
(72) Je rovněž zapotřebí harmonizovat nástroje dohledu nad likviditními riziky.
(73) Tato směrnice se nesmí dotknout povinností členských států týkající se lhůt k provedení uvedených v části B přílohy V,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
OBSAH
HLAVA I DEFINICE A OBLAST PŮSOBNOSTI…
Článek 1 Definice…
Článek 5 Počáteční kapitál …
Článek 11 Oznámení povolení Komisi …
HLAVA V ZÁSADY A TECHNICKÉ NÁSTROJE OBEZŘETNOSTNÍHO DOHLEDU…
Kapitola 1 Zásady obezřetnostního dohledu … Článek 26 Kontrolní pravomoc domovského členského státu …
Článek 27 Pravomoc hostitelského členského státu… Článek 28 Spolupráce v oblasti dohledu … Článek 29 Kontroly na místě v pobočkách zřízených v jiném členském státě …
Článek 30 Výměna informací a profesní tajemství … Článek 31 Povinnosti osob odpovědných za právní kontrolu výročních a konsolidovaných účetních závěrek … Článek 32 Pravomoc příslušných orgánů uvalovat sankce … Článek 33 Soudní přezkum … Kapitola 2 Technické nástroje obezřetnostního dohledu … Oddíl 1 Kapitál … Článek 34 Obecné zásady … Článek 35 Jiné položky … Článek 36 Jiná ustanovení o kapitálu … Článek 37 Výpočet kapitálu na konsolidovaném základě … Článek 38 Odpočty a omezení …
Článek 39 Prokázání příslušným orgánům …
Oddíl 2 Ukazatel kapitálové přiměřenosti … Článek 40 Obecné zásady …
Článek 47 Výše ukazatele kapitálové přiměřenosti … Oddíl 3 Velká angažovanost…
Článek 48 Hlášení velké angažovanosti … Článek 49 Limity velké angažovanosti …
Článek 50 Dohled nad velkou angažovaností na konsolidovaném a nekonsolidovaném základě … Oddíl 4 Kvalifikované účasti mimo finanční sektor … Článek 51 Limity pro nefinanční kvalifikované účasti… Kapitola 3 Dohled na konsolidovaném základě …
4. "Příslušnými orgány" se rozumějí vnitrostátní orgány, které právní předpisy opravňují k dohledu nad úvěrovými institucemi.
5. "Finanční institucí" se rozumí podnik jiný než úvěrová instituce, jehož hlavní činností je nabývání účastí nebo výkon jedné nebo více činností uvedených v bodech 2 až 12 v příloze I.
6.
"Domovským členským státem" se rozumí členský stát, v němž byla úvěrová instituce povolena v souladu s články 4 až 11.
7.
"Hostitelským členským státem" se rozumí členský stát, v němž má úvěrová instituce pobočku nebo v němž poskytuje služby.
8.
"Kontrolou" se rozumí vztah mezi mateřským a dceřiným podnikem, jak je vymezen v článku 1 směrnice 83/349/EHS, nebo obdobný vztah mezi fyzickou nebo právnickou osobou a podnikem.
9.
"Účastí" pro účely dohledu na konsolidovaném základě se rozumí přímé nebo nepřímé držení nejméně 20 % hlasovacích práv v podniku nebo základního kapitálu podniku.
10. "Kvalifikovanou účastí" se rozumí přímé nebo nepřímé držení nejméně 10 % základního kapitálu podniku nebo hlasovacích práv v podniku nebo jakákoli jiná možnost uplatňování podstatného vlivu na řízení podniku, v němž má daná osoba účast.
11.
"Počátečním kapitálem" se rozumí kapitál, jak je vymezen v čl. 34 odst.
12.
"Mateřským podnikem" se rozumí mateřský podnik ve smyslu článků 1 a 2 směrnice 83/349/EHS.
Pro účely dohledu na konsolidovaném základě a kontroly velké angažovanosti se za mateřský podnik považuje mateřský podnik ve smyslu čl. 1 odst. 1 směrnice 83/349/EHS a jakýkoliv podnik, který podle názoru příslušných orgánů účinně uplatňuje rozhodující vliv v jiném podniku.
13.
"Dceřiným podnikem" se rozumí dceřiný podnik ve smyslu článků 1 a 2 směrnice 83/349/EHS.
Pro účely dohledu na konsolidovaném základě a kontroly velké angažovanosti se za dceřiný podnik považuje dceřiný podnik ve smyslu čl. 1 odst. 1 směrnice 83/349/EHS a jakýkoliv podnik, ve kterém podle názoru příslušných orgánů účinně uplatňuje mateřský podnik rozhodující vliv.
Dceřiné podniky dceřiných podniků se rovněž považují za dceřiné podniky podniku, který je jejich původním mateřským podnikem.
14.
"Zóna A" zahrnuje všechny členské státy a všechny ostatní země, které jsou plnoprávnými členy Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (OECD), jakož i země, které uzavřely zvláštní dohody o úvěrech s Mezinárodním měnovým fondem (MMF) v rámci jeho Všeobecné dohody o zápůjčce (GAB).
Každá země, která změní splátkový plán svého vnějšího státního dluhu, se nicméně vylučuje ze "zóny A" na dobu pěti let.
15.
"Zóna B" zahrnuje všechny země, jež nejsou v zóně A.
16.
"Úvěrovými institucemi zóny A" se rozumějí všechny úvěrové instituce povolené v členských státech v souladu s článkem 4, včetně jejich poboček v třetích zemích, a všechny soukromé a veřejnoprávní podniky, které odpovídají definici v bodu 1 prvním pododstavci a jsou povoleny v jiných zemích zóny A, včetně jejich poboček.
17.
"Úvěrovými institucemi zóny B" se rozumějí všechny soukromé a veřejnoprávní podniky povolené mimo zónu A, které odpovídají definici v bodu 1 prvním pododstavci, včetně jejich poboček uvnitř Společenství.
18.
"Nebankovním sektorem" se rozumějí všichni dlužníci jiní než úvěrové instituce, vymezené v bodech 16 a 17, centrální banky, ústřední vlády, orgány regionální a místní správy, Evropská společenství, Evropská investiční banka (EIB) a mezinárodní rozvojové banky, jak jsou vymezeny v bodu 19.
19. "Mezinárodními rozvojovými bankami" se rozumějí Mezinárodní banka pro obnovu a rozvoj, Mezinárodní finanční korporace, Meziamerická rozvojová banka, Asijská rozvojová banka, Africká rozvojová banka, Fond pro znovuzačlenění Rady Evropy, Severská investiční banka, Karibská rozvojová banka, Evropská banka pro obnovu a rozvoj, Evropský investiční fond a Korporace pro meziamerické investice.
20. "Vysoce rizikovými", "středně rizikovými", "středně/nízko rizikovými" a "nízko rizikovými" podrozvahovými položkami se rozumějí položky popsané v čl. 43 odst. 2 a uvedené v příloze II.
21.
"Finanční holdingovou společností" se rozumí finanční instituce, jejíž dceřiné podniky jsou buď výlučně, nebo převážně úvěrovými institucemi nebo finančními institucemi, přičemž alespoň jeden z dceřiných podniků je úvěrovou institucí.
22. "Smíšenou holdingovou společností" se rozumí mateřský podnik, který není finanční holdingovou společností ani úvěrovou institucí, mezi jehož dceřinými podniky je alespoň jedna úvěrová instituce.
23.
"Podnikem pomocných bankovních služeb" se rozumí podnik, jehož hlavní činností je vlastnictví nebo správa nemovitostí, řízení služeb zpracování dat nebo jiné podobné činnosti, kterými napomáhá hlavní činnosti jedné nebo více úvěrových institucí.
24. "Angažovaností" - u devizových operací angažovanost nabytou při obvyklém průběhu zúčtování během 48 hodin po zaplacení, nebo
- u operací při koupi nebo prodeji cenných papírů angažovanost nabytou při obvyklém průběhu vypořádání během pěti pracovních dnů po zaplacení nebo dodání cenných papírů podle toho, k čemu dojde dříve.
25.
"Ekonomicky spjatou skupinou klientů" - dvě nebo více fyzických či právnických osob, které, není-li prokázán opak, představují jediné riziko, poněvadž jedna z nich má přímou či nepřímou kontrolu nad druhou osobou nebo ostatními osobami, nebo
- dvě nebo více fyzických či právnických osob, mezi nimiž neexistuje vztah kontroly, jak je vymezen v první odrážce, avšak na které je nutno pohlížet jako na představující jediné riziko, poněvadž jsou vzájemně tak propojeny, že pokud by se jedna z nich dostala do finančních obtíží, druhá osoba nebo všechny ostatní osoby by se pravděpodobně ocitly v platebních obtížích.
26. "Úzkým propojením" a) účastí, čímž se rozumí držení, přímé nebo kontrolou, nejméně 20 % hlasovacích práv nebo základního kapitálu některého podniku, nebo
b) kontrolou, čímž se rozumí vztah mezi mateřským a dceřiným podnikem ve všech případech uvedených v čl. 1 odst. 1 a 2 směrnice 83/349/EHS nebo obdobný vztah mezi fyzickou či právnickou osobou a podnikem; dceřiný podnik jiného dceřiného podniku se rovněž považuje za dceřiný podnik mateřského podniku, který stojí v čele těchto podniků.
Stav, kdy jsou dvě nebo více fyzických či právnických osob trvale vázány k jedné a téže osobě vztahem kontroly, se rovněž považuje za úzké propojení mezi těmito osobami.
28. "Uznávanými burzami" i) fungují pravidelně,
ii) mají pravidla vydaná nebo schválená příslušnými orgány domovské země burzy, které vymezují podmínky, za nichž burza působí, podmínky přístupu na burzu a podmínky, jež musí smlouva splňovat, aby ji burza mohla účinně zpracovat,
iii) mají clearingový mechanismus, který stanoví, že smlouvy uvedené v příloze IV musí splňovat požadavky na denní margin poskytující podle názoru příslušných orgánů vhodnou ochranu.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Tato směrnice se vztahuje na přístup k činnosti úvěrových institucí a její výkon.
Tato směrnice se vztahuje na všechny úvěrové instituce.
2. Články 25 a 52 až 56 se rovněž vztahují na finanční holdingové společnosti a smíšené holdingové společnosti se sídlem ve Společenství.
Instituce trvale vyřazené odstavcem 3, s výjimkou centrálních bank členských států, se pro účely článků 25 a 52 až 56 považují za finanční instituce.
3. Nevztahuje se na činnost:
- centrálních bank členských států,
- bank poštovních úřadů,
- v Belgii: na činnost "Institut de Réescompte et de Garantie/Herdiscontering- en Waarborginstituut",
- v Dánsku: na činnost "Dansk Eksportfinansieringsfond", "Danmarks Skibskreditfond" a Dansk Landbrugs Realkreditfont,
- v Německu: na činnost "Kreditanstalt für Wiederaufbau", podniků uznávaných na základě "Wohnungsgemeinnützigkeitsgesetz" (zákona o neziskovém užívání bytů) za orgány státní bytové politiky, které se nezabývající především bankovními operacemi, a podniků uznávaných podle uvedeného zákona za neziskové bytové podniky,
- v Řecku: na činnost "Ελληνική Τράπεζα Βιομηχανικής Αναπτύξεος", "Ταμείο Παρακαταθηκών και Δανείον" a "Ταχυδρομικό Ταμειευτήριο",
- ve Španělsku: na činnost "Instituto de Crédito Oficial",
- ve Francii: na činnost "Caisse des dépôts et consignations",
- v Irsku: na činnost úvěrových sdružení a dobročinných společností ("credit unions" a "friendly societies"),
- v Itálii: na činnost "Cassa Depositi e Prestiti",
- v Nizozemsku: na činnost "Nederlandse Investeringsbank voor Ontwikkelingslanden NV", "NV Noordelijke Ontwikkelings Maatschappij", "NV Industriebank Limburgs Instituut voor ontwikkeling en financiering" a "Overijsselse Ontwikkelingsmaatschappij NV",
- v Rakousku: na činnost podniků uznávaných za nezisková stavební sdružení a "Österreichische Kontrollbank AG".
- v Portugalsku: na činnost "Caixas Económicas" existujících k 1. lednu 1986, které nemají formu akciových společností, s výjimkou "Caixa Económica Montepio Geral",
- ve Finsku: na činnost "Teollisen yhteistyön rahasto Oy/Fonden för industriellt samarbete Ab" a "Kera Oy/Kera Ab",
- ve Švédsku: na činnost "Svenska Skeppshypotekskassan",
- ve Spojeném království: na činnost "National Savings Bank", "Commonwealth Development Finance Company Ltd", "Agricultural Mortgage Corporation Ltd", "Scottish Agricultural Securities Corporation Ltd", na činnost zmocněnců Koruny pro zámořské vlády a správní orgány ("Crown Agents for overseas governments and administrations"), úvěrových sdružení ("credit unions") a obecních bank ("municipal banks").
4. o případných změnách seznamu v odstavci 3 rozhoduje Rada na návrh Komise, která za tímto účelem konzultuje výbor uvedený v článku 57 (dále jen "Poradní výbor pro bankovnictví").
5. Úvěrové instituce, které se k 15. prosinci 1977 nacházely v témž členském státě a jsou trvale přidruženy k ústřednímu subjektu, jenž nad nimi má kontrolu a jenž je usazen v témž členském státě, mohou být osvobozeny od požadavků uvedených v čl. 6 odst. 1 a v článcích 8 a 59, pokud nejpozději dne 15. prosince 1979 stanoví stávající právní předpisy, že:
- závazky ústředního subjektu a přidružených institucí jsou společné a nerozdílné nebo že závazky přidružených institucí jsou plně zaručeny ústředním subjektem,
- platební schopnost a likvidita ústředního subjektu a všech přidružených institucí jsou sledovány jako celek na základě konsolidovaných účetních závěrek,
- řídicí orgány ústředního subjektu jsou oprávněny vydávat pokyny řídicím orgánům přidružených institucí.
Na úvěrové instituce s místní působností, které se po 15. prosinci 1977 přidruží k ústřednímu subjektu ve smyslu prvního pododstavce, lze uplatňovat podmínky stanovené v prvním pododstavci, pokud tvoří běžné přírůstky k síti náležející ústřednímu subjektu.
V případě úvěrových institucí, s výjimkou institucí zřízených na územích nově získaných vysušením mořských mělčin a institucí vzniklých rozdělením nebo fúzí stávajících institucí závislých na ústředním subjektu nebo jemu odpovědných, může Rada na návrh Komise, která za tím účelem konzultuje Poradní výbor pro bankovnictví, stanovit další pravidla pro použití druhého pododstavce, včetně zrušení výjimek stanovených v prvním pododstavci, pokud se domnívá, že by přidružení nových institucí, na které by se použil druhý pododstavec, mohlo mít nepříznivý dopad na hospodářskou soutěž.
Rada rozhodne kvalifikovanou většinou.
6. Úvěrové instituce přidružené k hlavnímu subjektu v témž členském státě ve smyslu odstavce 5 mohou být rovněž vyňaty z působnosti článku 5, jakož i článků 40 až 51 a 65, vztahují-li se na všechny takto přidružené úvěrové instituce spolu s hlavním subjektem uvedené články na konsolidovaném základě, aniž je dotčeno použití uvedených článků na ústřední subjekt.
Při vynětí se články 13, 18, 19, čl. 20 odst. 1 až 6 a články 21 a 22 vztahují na celek sestávající z ústředního subjektu a přidružených institucí.
Článek 3
Zákaz přijímání vkladů nebo jiných splatných prostředků od veřejnosti podniky jinými než úvěrovými institucemi
Členské státy zakáží osobám nebo podnikům, které nejsou úvěrovými institucemi, vykonávat podnikatelskou činnost spočívající v přijímání vkladů nebo jiných splatných prostředků od veřejnosti.
Tento zákaz se nevztahuje na přijímání vkladů nebo jiných splatných prostředků členským státem nebo orgány regionální či místní samosprávy členského státu nebo veřejnými mezinárodními subjekty, jichž jsou jeden či více členských států členy, nebo na případy výslovně stanovené vnitrostátními právními předpisy nebo právními předpisy Společenství, za podmínky, že tyto činnosti podléhají předpisům a kontrolním opatřením určeným k ochraně vkladatelů a investorů, které se vztahují se na tyto případy.
HLAVA II
PODMÍNKY PŘÍSTUPU K ČINNOSTI ÚVĚROVÝCH INSTITUCÍ A JEJÍHO VÝKONU
Článek 4
Povolení
Členské státy stanoví, že úvěrové instituce musí před zahájením své činnosti získat povolení.
Stanoví podmínky pro vydání tohoto povolení v souladu s články 5 až 9 a sdělí je Komisi a Poradnímu výboru pro bankovnictví.
Článek 5
Počáteční kapitál
1. Aniž jsou dotčeny jiné obecné podmínky stanovené vnitrostátními právními předpisy, vydají příslušné orgány povolení pouze tehdy, má-li úvěrová instituce samostatný kapitál a počáteční kapitál činí nejméně 5 milionů eur.
Členské státy mohou rozhodnout, že úvěrové instituce existující ke dni 15. prosince 1979, které nesplňují požadavky týkající se kapitálu, mohou pokračovat ve své činnosti.
Mohou tyto úvěrové instituce osvobodit od požadavku stanoveného v čl. 6 odst.
2. Členské země však mohou vydat povolení určitým kategoriím úvěrových institucí s počátečním kapitálem nižším, než je částka předepsaná v odstavci 1.
V takových případech:
a) nesmí být počáteční kapitál nižší než jeden milion eur;
b) musí dotyčné členské státy Komisi sdělit důvody využití možnosti poskytované tímto odstavcem;
c) bude při zveřejnění seznamu uvedeného v článku 11 u názvu úvěrové instituce uvedena poznámka o tom, že daná úvěrová instituce nedosahuje minimálního kapitálu předepsaného v odstavci 1.
3. Kapitál úvěrové instituce nesmí poklesnout pod výši počátečního kapitálu vyžadovanou podle odstavců 1 a 2 při vydání povolení.
4. Členské státy mohou rozhodnout, že úvěrové instituce existující ke dni 1. ledna 1993, jejichž kapitál nedosahuje výše předepsané pro počáteční kapitál v odstavcích 1 a 2, mohou pokračovat ve své činnosti.
V takovém případě nesmí jejich kapitál poklesnout pod nejvyšší úroveň dosaženou po dni 22. prosince 1989.
5. Převezme-li kontrolu nad úvěrovou institucí spadající do kategorie uvedené v odstavci 4 jiná fyzická nebo právnická osoba než ta, která měla nad úvěrovou institucí kontrolu dříve, musí kapitál této úvěrové instituce dosáhnout alespoň úrovně předepsané pro počáteční kapitál v odstavcích 1 a 2.
6. Za určitých zvláštních okolností a se souhlasem příslušných orgánů nesmí při fúzi dvou nebo více úvěrových institucí spadajících do kategorie uvedené v odstavci 4 kapitál instituce, která vznikne fúzí, klesnout pod celkovou výši kapitálu fúzovaných institucí ke dni fúze, pokud není dosaženo úrovně vyžadované podle odstavců 1 a 2.
7. Pokud by v případech uvedených v odstavcích 3, 4 a 6 měl být kapitál snížen, mohou příslušné orgány za odůvodněných okolností umožnit dotyčné úvěrové instituci, aby ve vymezené lhůtě napravila svůj stav nebo ukončila svou činnost.
Článek 6
Řídicí orgán a umístění skutečného sídla úvěrových institucí
1. Příslušné orgány vydají úvěrové instituci povolení pouze tehdy, řídí-li její činnost skutečně nejméně dvě osoby.
Příslušné orgány dále nevydají povolení, pokud tyto osoby nepožívají dobré pověsti nebo nemají dostatek zkušenosti pro výkon svých funkcí.
2. Členské státy vyžadují, aby:
- každá úvěrová instituce, která je právnickou osobou a která má podle vnitrostátního práva, kterým se řídí, sídlo, měla skutečné sídlo v členském státě, kde má své sídlo,
- každá jiná úvěrová instituce měla skutečné sídlo v členském státě, který jí vydal povolení a ve kterém skutečně vykonává svou činnost.
Článek 7
Akcionáři a společníci
1. Příslušné orgány vydají povolení k činnosti úvěrové instituci až poté, co jim je sdělena totožnost jejích přímých nebo nepřímých akcionářů nebo společníků, kteří v nich mají jako fyzické nebo právnické osoby kvalifikovanou účast, a výše jejich účastí.
Pro účely definice kvalifikované účasti ve smyslu tohoto článku se přihlédne k hlasovacím právům uvedeným v článku 7 směrnice 88/627/EHS [13].
2. Příslušné orgány odmítnou vydat povolení, nejsou-li přesvědčeny, že dotyční akcionáři nebo společníci vyhovují nárokům kladeným v zájmu zajištění řádného a obezřetného řízení úvěrové instituce.
3. Existují-li úzká propojení mezi úvěrovou institucí a jinými fyzickými či právnickými osobami, vydají příslušné orgány povolení pouze tehdy, nebrání-li tato propojení účinnému výkonu jejich dohlížecích funkcí.
Příslušné orgány rovněž odmítnou vydat povolení, pokud účinnému výkonu jejich dohlížecích funkcí brání právní nebo správní předpisy třetí země, jimiž se řídí jedna či více fyzických nebo právnických osob, s nimiž má úvěrová instituce úzké propojení, anebo obtíže související s uplatňováním těchto předpisů.
Příslušné orgány vyžadují od úvěrové instituce předkládání údajů, jež potřebují ke sledování toho, zda jsou trvale dodržovány podmínky uvedené v tomto odstavci.
Článek 8
Obchodní plán a organizační struktura
Členské státy vyžadují, aby byl k žádostem o povolení přiložen obchodní plán, z nějž budou vyplývat mj. druhy zamýšlené činnosti a organizační struktura dané úvěrové instituce.
Článek 9
Hospodářské potřeby
Členské státy nesmějí vyžadovat, aby žádost o povolení byla zkoumána z hlediska hospodářských potřeb trhu.
Článek 10
Zamítnutí žádosti
Zamítnutí žádosti o povolení musí být odůvodněno a oznámeno žadateli do šesti měsíců od obdržení žádosti nebo, byla-li žádost neúplná, do šesti měsíců ode dne, kdy žadatel zaslal údaje nezbytné k rozhodnutí.
V každém případě však musí být rozhodnuto do dvanácti měsíců od doručení žádosti.
Článek 11
Oznámení povolení Komisi
Každé vydání povolení musí být oznámeno Komisi.
Každá úvěrová instituce se zapíše do seznamu, který Komise zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství a průběžně aktualizuje.
Článek 12
Předchozí konzultace s příslušnými orgány ostatních členských států
Před vydáním povolení úvěrové instituci je třeba konzultovat příslušné orgány druhého zúčastněného členského státu, je-li úvěrová instituce
- dceřiným podnikem úvěrové instituce povolené v jiném členském státě, nebo
- dceřiným podnikem mateřského podniku úvěrové instituce povolené v jiném členském státě, nebo
- úvěrovou institucí kontrolovanou týmiž fyzickými nebo právnickými osobami, které kontrolují úvěrovou instituci povolenou v jiném členském státě.
Článek 13
Pobočky úvěrových institucí povolených v jiném členském státě
Hostitelské členské státy nesmějí vyžadovat další povolení nebo poskytnutí kapitálu pro pobočky úvěrových institucí povolených v jiných členských státech.
Zřizování poboček a dohled nad nimi se řídí článkem 17, čl. 20 odst.
Článek 14
Odnětí povolení
1. Příslušné orgány mohou odejmout povolení vydané úvěrové instituci pouze tehdy, pokud tato instituce:
a) nevyužije své povolení do dvanácti měsíců, výslovně se jej zřekne nebo neprovozuje činnost po dobu více než šesti měsíců, nestanoví-li daný členský stát, že v takových případech povolení zaniká;
b) získala povolení na základě nepravdivých prohlášení nebo jinými nedovolenými prostředky;
c) přestala splňovat podmínky, na jejichž základě bylo povolení vydáno;
d) nadále nevlastní dostatečný kapitál nebo již nadále není schopna plnit své závazky vůči svým věřitelům, a zejména pokud již nezajišťuje bezpečnost jí svěřených majetkových hodnot;
e) spadá pod některý jiný případ, kdy lze podle vnitrostátních právních předpisů povolení odejmout.
2. Odnětí povolení musí být odůvodněno a musí být sděleno dotčeným osobám; odnětí musí být rovněž oznámeno Komisi.
Článek 15
Název
Úvěrové instituce mohou při výkonu své činnosti bez ohledu na předpisy o používání slov "banka", "spořitelna" nebo jiných obdobných označení existujících v hostitelském členském státě užívat na celém území Společenství týž název, jaký užívají v členském státě, kde mají své sídlo.
Při nebezpečí záměny může hostitelský členský stát z důvodu ujasnění požadovat, aby byl název doplněn vysvětlujícím dodatkem.
Článek 16
Kvalifikovaná účast v úvěrové instituci
1. Členské státy stanoví, že každá fyzická nebo právnická osoby, která hodlá přímo nebo nepřímo držet kvalifikovanou účast v úvěrové instituci, o tom nejprve uvědomí příslušné orgány a oznámí jim výši zamýšlené účasti.
Každá fyzická nebo právnická osoba rovněž uvědomí příslušné orgány o zamýšleném zvýšení své kvalifikované účasti, kterým by její podíl na základním kapitálu nebo hlasovacích právech dosáhl nebo překročil hranice 20 %, 33 % nebo 50 % nebo kterým by se daná úvěrová instituce stala jejím dceřiným podnikem.
Aniž je dotčen odstavec 2, mohou příslušné orgány ve lhůtě nejvýše tří měsíců od oznámení podle prvního pododstavce vyslovit nesouhlas s tímto úmyslem, nejsou-li přesvědčeny, že osoby uvedené v prvním pododstavci vyhovují nárokům kladeným v zájmu zajištění řádného a obezřetného řízení úvěrové instituce.
Pokud nevysloví nesouhlas s úmyslem uvedeným v prvním pododstavci, mohou stanovit lhůtu pro jeho uskutečnění.
2. Je-li nabyvatelem účasti uvedené v odstavci 1 úvěrová instituce povolená v jiném členském státě, mateřský podnik úvěrové instituce povolené v jiném členském státě nebo fyzická nebo právnická osoba s kontrolou nad úvěrovou institucí povolenou v jiném členském státě a pokud by se úvěrová instituce, v níž nabyvatel hodlá nabýt účast, tím stala dceřiným podnikem nabyvatele nebo by se dostala pod jeho kontrolu, musí vyhodnocení tohoto nabytí předcházet konzultace podle článku 12.
3. Členské státy stanoví, že každá fyzická nebo právnická osoba, která hodlá zcizit svou přímo či nepřímo drženou kvalifikovanou účast v úvěrové instituci, nejprve uvědomí příslušné orgány o zamýšlené výši zcizované účasti.
Každá fyzická nebo právnická osoba rovněž uvědomí příslušné orgány o zamýšleném snížení své kvalifikované účasti, kterým by její podíl na základním kapitálu nebo hlasovacích právech klesl pod 20 %, 33 % nebo 50 % nebo kterým by daná úvěrová instituce přestala být jejím dceřiným podnikem.
4. Jakmile úvěrová instituce zjistí, že došlo k nabytí nebo zcizení kapitálové účasti v ní, na jejichž základě došlo k překročení hranic nebo poklesu pod hranice uvedené v odstavcích 1 a 3, uvědomí o tom příslušné orgány.
Nejméně jednou za rok jim rovněž sdělí totožnost akcionářů a společníků s kvalifikovanými účastmi a výši těchto účastí, jak to vyplývá zejména z informací podávaných na výročních valných hromadách akcionářů a společníků nebo v rámci povinností společností kotovaných na burze.
5. Jestliže by vliv osob uvedených v odstavci 1 mohl mít nepříznivý dopad na řádné a obezřetné řízení instituce, stanoví členské státy, že příslušné orgány učiní opatření nezbytná k ukončení tohoto stavu.
Tato opatření mohou spočívat zejména v soudních příkazech, sankcích proti řídícím pracovníkům nebo pozastavení hlasovacích práv spojených s podíly drženými dotyčnými akcionáři nebo společníky.
Obdobná opatření se použijí vůči fyzickým nebo právnickým osobám, které nesplní povinnost předběžného hlášení podle odstavce 1.
Dojde-li k nabytí účasti přes nesouhlas příslušných orgánů, stanoví členské státy, aniž jsou dotčeny jiné uplatnitelné sankce, že výkon dotyčných hlasovacích práv je pozastaven nebo že odevzdané hlasy jsou neplatné nebo mohou být prohlášeny za neplatné.
6. Pro účely definice kvalifikované účasti a jiných hranic účasti uvedených v tomto článku se přihlíží ke hlasovacím právům uvedeným v článku 7 směrnice 88/627/EHS.
Článek 17
Postupy a organizace vnitřní kontroly
Příslušné orgány domovského členského státu vyžadují, aby měla každá úvěrová instituce řádné řídicí a účetní postupy a odpovídající mechanismus vnitřní kontroly.
HLAVA III
USTANOVENÍ TÝKAJÍCÍ SE SVOBODY USAZOVÁNÍ A SVOBODY POSKYTOVÁNÍ SLUŽEB
Článek 18
Úvěrové instituce
Členské státy stanoví, že činnosti uvedené v příloze I mohou být na jejich území provozovány v souladu s čl. 20 odst. 1 až 6, čl. 21 odst. 1 a 2 a článkem 22 buď prostřednictvím zřízení pobočky, nebo poskytováním služeb kteroukoliv úvěrovou institucí, jež byla povolena a jež podléhá dohledu příslušných orgánů jiného členského státu, pokud se vydané povolení vztahuje na tyto činnosti.
Článek 19
Finanční instituce
Členské státy stanoví, že činnosti vyjmenované v příloze I mohou být na jejich území provozovány v souladu s čl. 20 odst. 1 až 6, čl. 21 odst. 1 a 2 a článkem 22 buď prostřednictvím zřízení pobočky, nebo poskytováním služeb kteroukoliv finanční institucí jiného členského státu, která je dceřiným podnikem úvěrové instituce nebo společným dceřiným podnikem dvou nebo více úvěrových institucí, jejíž společenská smlouva a stanovy povolují tyto činnosti a která splňuje všechny následující podmínky:
- mateřský podnik nebo podniky byly povoleny jakožto úvěrové instituce v členském státě, jehož právem se mateřský podnik řídí,
- dotyčné činnosti jsou skutečně provozovány na území zmíněného členského státu,
- mateřský podnik nebo podniky drží alespoň 90 % hlasovacích práv spojených s podíly nebo akciemi v dceřiném podniku,
- mateřský podnik nebo podniky splňují požadavky příslušných orgánů, pokud se jedná o obezřetné řízení dceřiného podniku, a prohlásí se souhlasem příslušných orgánů domovského členského státu, že ručí společně a nerozdílně za závazky dceřiného podniku,
- na dceřiný podnik se skutečně vztahuje, zvláště pokud jde o dotyčné činnosti, konsolidovaný dohled nad mateřským podnikem nebo každým z mateřských podniků podle článků 52 až 56, zejména za účelem výpočtu ukazatele kapitálové přiměřenosti, kontroly velké angažovanosti a omezení účastí, jak je stanoví článek 51.
Dodržování těchto podmínek ověří příslušné orgány domovského členského státu, které dceřinému podniku vystaví osvědčení, jež musí být přiloženo k oznámení uvedenému v čl. 20 odst. 1 až 6, čl. 21 odst. 1 a 2.
Příslušné orgány domovského členského státu zajistí dohled nad dceřiným podnikem v souladu s čl. 5 odst. 3 a články 16, 17, 26, 28, 29, 30 a 32.
Ustanovení uvedená v tomto článku se použijí na dceřiné podniky obdobně s nezbytnými úpravami.
Zejména se "úvěrovou institucí" rozumí "finanční instituce splňující podmínky stanovené v článku 19", a "povolením" rozumí "společenská smlouva a stanovy".
V čl. 20 odst. 3 se druhý pododstavec čte takto: "Příslušné orgány domovského členského státu rovněž sdělí výši kapitálu dceřiné finanční instituce a konsolidovaný ukazatel kapitálové přiměřenosti její mateřské úvěrové instituce."
Přestane-li finanční instituce splňující podmínky tohoto článku plnit některé ze stanovených podmínek, oznámí to její domovský členský stát příslušným orgánům hostitelského členského státu a činnosti provozované institucí v hostitelském členském státě se začnou řídit právem hostitelského členského státu.
Článek 20
Výkon práva usazování
1. Úvěrová instituce, která hodlá zřídit pobočku na území jiného členského státu, to oznámí příslušným orgánům svého domovského členského státu.
2. Členské státy stanoví, že úvěrová instituce, která hodlá zřídit pobočku v jiném členském státě, v oznámení podle odstavce 1 uvede tyto údaje:
a) členský stát, na jehož území hodlá zřídit pobočku,
b) obchodní plán pobočky, uvádějící mimo jiné zamýšlené druhy činnosti a organizační uspořádání pobočky,
c) adresu v hostitelském členském státě, kde lze získat potřebné dokumenty;
d) jména osob odpovědných za řízení pobočky.
3. Nemají-li příslušné orgány domovského členského státu důvod k pochybnostem o přiměřenosti správního uspořádání nebo o finančním stavu úvěrové instituce s ohledem na její zamýšlenou činnost, sdělí údaje podle odstavce 2 do tří měsíců od obdržení veškerých údajů příslušným orgánům hostitelského členského státu a zároveň o tom uvědomí dotyčnou instituci.
Příslušné orgány domovského členského státu rovněž sdělí výši kapitálu a ukazatel kapitálové přiměřenosti úvěrové instituce.
Pokud příslušné orgány domovského členského státu odmítnou sdělit údaje podle odstavce 2 příslušným orgánům hostitelského členského státu, odůvodní toto odmítnutí dotyčné instituci do tří měsíců od obdržení veškerých údajů.
Proti odmítnutí nebo nevydání stanoviska se lze odvolat k soudu domovského členského státu.
4. Dříve než pobočka úvěrové instituce zahájí činnost, učiní příslušné orgány hostitelského členského státu do dvou měsíců od obdržení údajů podle odstavce 3 přípravy k dohledu nad úvěrovou institucí v souladu s článkem 22 a případně stanoví podmínky, jimiž se provozování této činnosti musí v hostitelském členském státě řídit z důvodů veřejného zájmu.
5. Po obdržení sdělení od příslušných orgánů hostitelského členského státu nebo po uplynutí lhůty stanovené v odstavci 4, nebylo-li sdělení učiněno, může být pobočka zřízena a zahájit svou činnost.
6. Změní-li se některý z údajů sdělovaných podle odst. 2 písm. b), c) a d), sdělí to úvěrová instituce nejpozději jeden měsíc před uskutečněním této změny písemně příslušným orgánům domovského členského státu a hostitelského členského státu, aby se mohly ke změně vyslovit příslušné orgány domovského členského státu podle odstavce 3 a příslušné orgány hostitelského členského státu podle odstavce 4.
7. U poboček, které zahájily svou činnost v souladu s předpisy hostitelského členského státu před 1. lednem 1993, se má za to, že byly předmětem postupu podle odstavců 1 až 5.
Od uvedeného dne se na ně vztahuje odstavec 6 a články 18, 19, 22 a 29.
Článek 21
Volný pohyb služeb
1. Úvěrová instituce, která hodlá zahájit činnost na území jiného členského státu v rámci volného pohybu služeb, oznámí příslušným orgánům domovského členského státu činnosti uvedené v příloze I, které hodlá provozovat.
2. Příslušné orgány domovského členského státu uvědomí o tomto oznámení do jednoho měsíce od obdržení příslušné orgány hostitelského členského státu.
3. Tímto článkem nejsou dotčena práva nabytá úvěrovými institucemi poskytujícími služby před 1. lednem 1993.
Článek 22
Pravomoc příslušných orgánů hostitelského členského státu
1. Hostitelský členský stát může pro statistické účely vyžadovat, aby všechny úvěrové instituce, které mají pobočky na jeho území, podávaly příslušným orgánům tohoto státu pravidelně zprávy o své činnosti na jeho území.
Při výkonu povinností uložených jim článkem 27 mohou hostitelské členské státy vyžadovat od poboček úvěrových institucí pocházejících z jiných členských států tytéž informace, jaké k tomuto účelu vyžadují od tuzemských úvěrových institucí.
2. Shledají-li příslušné orgány hostitelského členského státu, že instituce, která má pobočku nebo poskytuje služby na jeho území, nedodržuje právní předpisy vydané daným státem v souladu s touto směrnicí, které vymezují pravomoc příslušných orgánů hostitelského členského státu, vyzvou dotyčnou instituci, aby ukončila tento protiprávní stav.
3. Nezjedná-li dotyčná instituce nápravu, uvědomí o tom příslušné orgány hostitelského členského státu příslušné orgány domovského členského státu.
Ty neprodleně učiní veškerá vhodná opatření, aby zajistily, že dotyčná instituce ukončí tento protiprávní stav.
Povahu těchto opatření sdělí příslušným orgánům hostitelského členského státu.
4. Pokračuje-li dotyčná instituce přes opatření učiněná domovským členským státem nebo proto, že se taková opatření ukáží být nedostatečná nebo že nebyla dotčeným státem učiněna, v porušování právních předpisů hostitelského členského státu uvedených v odstavci 2, může hostitelský členský stát poté, co o tom uvědomí příslušné orgány domovského členského státu, učinit vhodná opatření, aby zabránil dalším nesrovnalostem nebo aby je potrestal, a případně též zakázat dané instituci zahajovat další operace na jeho území.
Členské státy zajistí, aby na jejich území bylo možné úvěrovým institucím doručovat písemnosti nezbytné pro taková opatření.
5. Odstavci 1 až 4 není dotčena pravomoc hostitelského členského státu činit vhodná opatření k zabránění nebo potrestání nesrovnalostí spáchaných na jejich území, které jsou v rozporu s právními předpisy, jež přijaly z důvodů veřejného zájmu.
To zahrnuje možnost zakázat úvěrové instituci zahajovat další operace na jeho území.
6. Opatření přijatá podle odstavců 3, 4 a 5 obsahující sankce nebo omezení svobody poskytování služeb musí být řádně odůvodněna a oznámena instituci.
Proti každému opatření se lze odvolat k soudu členského státu, jehož orgány je přijaly.
7. Dříve než zahájí postup podle odstavců 2, 3 a 4, mohou příslušné orgány hostitelského členského státu v naléhavých případech přijmout předběžná opatření nezbytná pro ochranu vkladatelů, investorů a dalších osob, jimž jsou služby poskytovány.
O takových opatřeních neprodleně uvědomí Komisi a příslušné orgány ostatních dotčených členských států.
Po konzultaci s příslušnými orgány dotčených členských států může Komise rozhodnout, že daný členský stát musí uvedená opatření změnit nebo zrušit.
8. Hostitelský členský stát může při výkonu pravomoci svěřené mu na základě této směrnice učinit vhodná opatření, aby zabránil nesrovnalostem na svém území nebo je potrestal.
To zahrnuje možnost zakázat instituci zahajovat další operace na jeho území.
9. o případném odnětí povolení jsou uvědomeny příslušné orgány hostitelského členského státu, jež učiní vhodná opatření, aby znemožnily dané instituci zahajovat další operace na jeho území a aby ochránily zájmy vkladatelů.
Každé dva roky předloží Komise zprávu o těchto případech Poradnímu výboru pro bankovnictví.
10. Členské státy sdělí Komisi počet a povahu případů, v nichž došlo k zamítnutí podle čl. 20 odst. 1 až 6 nebo k přijetí opatření podle odstavce 4 tohoto článku. Každé dva roky předloží Komise zprávu o těchto případech Poradnímu výboru pro bankovnictví.
11. Tento článek se nedotýká práva úvěrových institucí se sídlem v jiném členském státě nabízet své služby všemi dostupnými sdělovacími prostředky v hostitelském členském státě, není-li to v rozporu s případnými předpisy o formě a obsahu takové reklamy přijatými z důvodů veřejného zájmu.
HLAVA IV
VZTAHY SE TŘETÍMI ZEMĚMI
Článek 23
Oznamování dceřiných podniků ze třetích zemí a podmínky přístupu na trhy těchto zemí
1. Příslušné orgány členských států uvědomí Komisi o:
a) každém povolení vydaném přímému nebo nepřímému dceřinému podniku jednoho nebo více mateřských podniků, které se řídí právem třetí země.
Komise o tom uvědomí Poradní výbor pro bankovnictví;
b) každém nabytí účasti v úvěrové instituci ve Společenství takovým mateřským podnikem, jímž se úvěrová instituce stane jeho dceřiným podnikem.
Komise o tom uvědomí Poradní výbor pro bankovnictví.
Je-li vydáno povolení přímému nebo nepřímému dceřinému podniku jednoho nebo více mateřských podniků, které se řídí právem třetí země, upřesní příslušné orgány strukturu této skupiny ve zprávě, kterou zašlou Komisi na základě článku 11.
2. Členské státy uvědomí Komisi o všech obecných obtížích, s nimiž se jejich úvěrové instituce setkaly při zřizování poboček nebo provozování bankovní činnosti v některé třetí zemi.
3. Komise pravidelně vypracovává zprávu o zacházení s úvěrovými institucemi Společenství v třetích zemích ve smyslu odstavců 4 a 5, pokud jde o zřizování poboček, provozování bankovních činností a o nabývání účastí v úvěrových institucích třetích zemí.
Komise předloží tyto zprávy Radě spolu s případnými návrhy v tomto směru.
4. Shledá-li Komise na základě zpráv uvedených v odstavci 3 nebo jiných informací, že některá třetí země nezabezpečuje úvěrovým institucím Společenství účinný přístup na svůj trh, srovnatelný s přístupem poskytovaným Společenstvím úvěrovým institucím z této třetí země, může Radě navrhnout, aby ji pověřila jednáním s cílem získat srovnatelné příležitosti v hospodářské soutěži pro úvěrové instituce Společenství.
Rada rozhodne kvalifikovanou většinou.
5. Shledá-li Komise na základě zpráv uvedených v odstavci 3 nebo jiných informací, že se úvěrovým institucím Společenství nedostává v třetí zemi národního zacházení poskytujícího stejné příležitosti v hospodářské soutěži, jaké mají tuzemské úvěrové instituce, a že nejsou dány podmínky účinného přístupu na tamní trh, může zahájit jednání s cílem napravit tento stav.
60 odst. 2, že příslušné orgány členských států omezí nebo odloží svá rozhodnutí o žádostech o povolení podaných ke dni zmíněného rozhodnutí nebo později, jakož i o nabytí účasti přímými nebo nepřímými mateřskými podniky, které se řídí právem dané třetí země.
Doba trvání uvedených opatření nesmí přesáhnout tři měsíce.
Před uplynutím tříměsíční lhůty a s ohledem na výsledek jednání může Rada na návrh Komise rozhodnout kvalifikovanou většinou, že tato opatření budou nadále použitelná.
Tato omezení nebo odklady nelze uplatnit na zřizování dceřiných podniků úvěrovými institucemi nebo jejich dceřinými podniky, které byly řádně povoleny ve Společenství, ani na nabývání účasti v úvěrových institucích Společenství těmito úvěrovými institucemi nebo dceřinými podniky.
6. Shledá-li Komise, že nastala některá ze situací uvedených v odstavcích 4 a 5, sdělí jí členské státy na její žádost údaje:
a) o každé žádosti o povolení přímého nebo nepřímého dceřiného podniku jednoho nebo více mateřských podniků, které se řídí právem dané třetí země;
b) o každém záměru takového podniku nabýt účasti v některé úvěrové instituci Společenství, jímž by se úvěrová instituce stala jeho dceřiným podnikem, pokud jim byl tento záměr ohlášen podle článku 16.
Povinnost sdělovat údaje pomine, jakmile dojde k dohodě se třetí zemí uvedenou v odstavcích 4 nebo 5 nebo jakmile přestanou být použitelná opatření uvedená v odst. 5 druhém a třetím pododstavci.
7. Opatření přijatá na základě tohoto článku musí být v souladu se závazky Společenství vyplývajícími z mezinárodních dvoustranných nebo mnohostranných dohod upravujících přístup k činnosti úvěrových institucí a její výkon.
Článek 24
Pobočky úvěrových institucí se sídlem mimo Společenství
1. Členské státy neuplatňují vůči pobočkám úvěrových institucí, jež mají sídlo mimo Společenství, předpisy upravující přístup k činnosti a její výkon, jež by je zvýhodňovaly před pobočkami úvěrových institucí se sídlem ve Společenství.
2. Příslušné orgány oznámí Komisi a Poradnímu výboru pro bankovnictví veškerá povolení vydaná úvěrovým institucím se sídlem mimo Společenství pro jejich pobočky.
3. Aniž je dotčen odstavec 1, může Společenství v dohodách uzavřených v souladu se Smlouvou s jednou nebo více třetími zeměmi sjednat použití ustanovení, jež na základě vzájemnosti poskytnou pobočkám úvěrové instituce, která má sídlo mimo Společenství, rovné zacházení na celém území Společenství.
Článek 25
Spolupráce s příslušnými orgány třetích zemí při dohledu na konsolidovaném základě
1. Komise může na žádost některého z členských států nebo z vlastního podnětu předkládat Radě návrhy na sjednání dohod s jednou nebo více třetími zeměmi o způsobech výkonu dohledu na konsolidovaném základě nad:
- úvěrovými institucemi, jejichž mateřské podniky mají sídlo v třetí zemi, a
- úvěrovými institucemi v třetích zemích, jejichž mateřské podniky, a to úvěrové instituce nebo finanční holdingové společnosti, mají sídlo ve Společenství.
2. Dohody uvedené v odstavci 1 jsou uzavírány zejména k zajištění toho, aby:
- příslušné orgány členských států mohly získávat informace nezbytné pro výkon dohledu na základě konsolidované finanční situace nad úvěrovými institucemi a finančními holdingovým společnostmi nacházejícími se ve Společenství, které mají dceřiné nebo přidružené podniky, jež jsou úvěrovými institucemi nebo finančními institucemi mimo Společenství,
- příslušné orgány třetích zemí mohly získávat informace nezbytné pro výkon dohledu nad mateřskými podniky se sídlem na jejich území, které mají dceřiné nebo přidružené podniky, jež jsou úvěrovými institucemi nebo finančními institucemi v jednom nebo více členských státech.
3. Komise a Poradní výbor pro bankovnictví přezkoumají výsledky jednání uvedených v odstavci 1 a výsledný stav.
HLAVA V
ZÁSADY A TECHNICKÉ NÁSTROJE OBEZŘETNOSTNÍHO DOHLEDU
KAPITOLA 1
ZÁSADY OBEZŘETNOSTNÍHO DOHLEDU
Článek 26
Kontrolní pravomoc domovského členského státu
1. Obezřetnostní dohled nad úvěrovou institucí včetně činností provozovaných v souladu s články 18 a 19 vykonávají příslušné orgány domovského členského státu, aniž jsou dotčena ustanovení této směrnice, která stanoví příslušnost orgánů hostitelského členského státu.
2. Odstavcem 1 není dotčen dohled na konsolidovaném základě podle této směrnice.
Článek 27
Pravomoc hostitelského členského státu
Hostitelský členský stát až do další koordinace vykonává ve spolupráci s příslušnými orgány domovského členského státu dohled nad likviditou poboček úvěrových institucí.
Aniž jsou dotčena opatření nezbytná k posílení evropského měnového systému, ponechává si plnou příslušnost k opatřením vyplývajícím z provádění své měnové politiky.
Tato opatření nesmí stanovit diskriminaci nebo omezení založené na skutečnosti, že úvěrová instituce byla povolena v jiném členském státě.
Článek 28
Spolupráce v oblasti dohledu
Příslušné orgány členských států, jichž se to týká, úzce spolupracují při dohledu nad činností úvěrových institucí, zejména nad činností provozovanou prostřednictvím zřizování poboček v jednom nebo více členských státech jiných než stát, v němž mají sídlo.
Tyto orgány si navzájem poskytují veškeré informace o řízení, správě a vlastnictví úvěrových institucí, jež mohou usnadnit dohled nad nimi nebo zkoumání podmínek pro vydání povolení, jakož i veškeré informace, jež mohou usnadnit sledování těchto institucí, zvláště ve vztahu k likviditě, platební schopnosti, pojištění vkladů, omezení velké angažovanosti, správním a účetním postupům a organizaci vnitřní kontroly.
Článek 29
Kontrola na místě v pobočkách zřízených v jiném členském státě
1. Hostitelské členské státy stanoví, že v případě úvěrové instituce povolené v jiném členském státě provozující činnost prostřednictvím pobočky mohou příslušné orgány domovského členského státu poté, co o tom uvědomí příslušné orgány hostitelské členské země, za tímto účelem ověřovat na místě samy nebo prostřednictvím svých zmocněnců údaje uvedené v článku 28.
2. Příslušné orgány domovského členského státu rovněž mohou za účelem kontroly poboček využít některý z dalších postupů uvedených v čl. 56 odst. 7.
3. Tímto článkem není dotčeno právo příslušných orgánů hostitelského členského státu provádět v rámci výkonu svých povinností podle této směrnice kontroly na místě v pobočkách zřízených na jejich území.
Článek 30
Výměna informací a profesní tajemství
1. Členské státy stanoví, že všechny osoby pracující v současnosti nebo v minulosti pro příslušné orgány, jakož i auditoři a odborníci jednající jménem příslušných orgánů, jsou vázáni profesním tajemstvím.
To znamená, že důvěrné informace, které získají při výkonu svých služebních povinností, smějí sdělit jiné osobě nebo orgánu jen v souhrnné nebo obecné podobě, z níž nelze určit totožnost jednotlivých institucí, aniž jsou dotčeny případy stanovené trestním právem.
Byl-li však na úvěrovou společnost vyhlášen konkurs nebo nařízena likvidace, lze v občanském soudním řízení sdělit důvěrné informace, které se nedotýkají třetích osob účastnících se pokusu o záchranu úvěrové instituce.
2. Odstavec 1 není překážkou výměně informací mezi příslušnými orgány různých členských států v souladu s touto směrnicí a ostatními směrnicemi vztahujícími se na úvěrové instituce.
Na tyto informace se vztahuje povinnost dodržování profesního tajemství podle odstavce 1.
3. Členské státy mohou s příslušnými orgány třetích zemí nebo s orgány či institucemi třetích zemí, jak jsou vymezeny v odstavcích 5 a 6, uzavírat dohody o spolupráci, upravující výměnu informací, pouze tehdy, pokud jsou sdělené informace chráněny profesním tajemstvím alespoň v míře stanovené v tomto článku.
Účelem výměny informací musí být plnění dohlížecích úkolů zmíněných orgánů nebo institucí.
Pocházejí-li informace z jiného členského státu, nesmějí být sděleny bez výslovného souhlasu příslušných orgánů, které je poskytly, a případně výhradně pro účely, ke kterým tyto orgány daly souhlas.
4. Příslušný orgán, který obdrží důvěrné informace podle odstavce 1 nebo 2, může tyto informace využít pouze při výkonu svých povinností:
- k prověření toho, zda jsou splněny podmínky pro přístup k činnosti úvěrových institucí, a k usnadnění sledování podmínek výkonu této činnosti na nekonsolidovaném nebo konsolidovaném základě, zejména s důrazem na likviditu, platební schopnost, velkou angažovanost, správní a účetní postupy a organizaci vnitřní kontroly, nebo
- k ukládání sankcí, nebo
- ve správním řízení při opravném prostředku proti rozhodnutí příslušného orgánu, nebo
- v soudním řízení zahájeném na základě článku 33 nebo zvláštních ustanovení této směrnice nebo jiných směrnic přijatých v oblasti úvěrových institucí.
5. Odstavce 1 a 4 nejsou překážkou výměny informací uvnitř jednoho členského státu tam, kde existují dva nebo více příslušných orgánů, nebo ve vzájemném styku členských států mezi příslušnými orgány a:
- orgány příslušnými k dohledu nad jinými finančními institucemi a pojišťovacími společnostmi, jakož i orgány odpovědnými za dohled nad finančními trhy,
- subjekty zúčastněnými na likvidaci nebo konkursu úvěrových institucí a dalších obdobných řízeních,
- osobami příslušnými k provádění právními předpisy stanoveného auditu účetnictví úvěrových institucí a jiných finančních institucí,
při výkonu jejich dohlížecích funkcí; není dotčena ani možnost poskytovat orgánům spravujícím systémy pojištění vkladů informace, které potřebují pro výkon svých funkcí.
Na informace obdržené uvedenými orgány, subjekty a osobami se vztahuje profesní tajemství podle odstavce 1.
6. Odchylně od odstavců 1 až 4 mohou členské státy povolit výměnu informací mezi příslušnými orgány a:
- orgány odpovědnými za dohled nad subjekty zúčastněnými na likvidaci a konkursu úvěrových institucí a obdobných řízeních, nebo
- orgány odpovědnými za dohled nad osobami pověřenými výkonem právními předpisy stanoveného auditu účetnictví pojišťoven, úvěrových institucí, investičních podniků a jiných finančních institucí.
Členské státy, které využijí možnosti stanovené v prvním pododstavci, požadují splnění alespoň těchto podmínek:
- informace jsou určeny k výkonu dohledu uvedeného v prvním pododstavci,
- informace získané v této souvislosti podléhají profesnímu tajemství podle odstavce 1,
- pocházejí-li informace z jiného členského státu, nesmějí být sděleny bez výslovného souhlasu příslušných orgánů, které je poskytly, a případně výhradně pro účely, pro které tyto orgány daly souhlas.
Členské státy sdělí Komisi a ostatním členským státům, které orgány mohou přijímat informace podle tohoto odstavce.
7. Odchylně od odstavců 1 až 4 mohou členské státy za účelem posílení stability a jednotnosti finančního systému povolit výměnu informací mezi svými příslušnými orgány a orgány nebo subjekty zákonem pověřenými zjišťováním a vyšetřováním případů porušení práva obchodních společností.
Členské státy, které využijí možnosti stanovené v prvním pododstavci, požadují splnění alespoň těchto podmínek:
- informace jsou určeny k výkonu úkolů uvedených v prvním pododstavci,
- informace získané v této souvislosti podléhají profesnímu tajemství podle odstavce 1,
- pocházejí-li informace z jiného členského státu, nesmějí být sděleny bez výslovného souhlasu příslušných orgánů, které je poskytly, a případně výhradně pro účely, pro které tyto orgány daly souhlas.
Provádějí-li v některém členském státě orgány nebo subjekty uvedené v prvním pododstavci zjišťování nebo vyšetřování s pomocí, jejíž povaha vyplývá z jejich konkrétní pravomoci, osob k tomu pověřených, které nejsou zaměstnanci veřejné správy, lze možnost stanovenou v prvním pododstavci rozšířit na tyto osoby za podmínek uvedených v druhém pododstavci.
Pro uplatnění třetí odrážky druhého pododstavce sdělí orgány nebo subjekty uvedené v prvním pododstavci příslušným orgánům, které sdělily dotyčnou informaci, jména a přesné vymezení úkolů osob, jimž má být informace předána.
Členské státy oznámí Komisi a ostatním členským státům názvy orgánů nebo subjektů, kterým mají být sdělovány informace podle tohoto odstavce.
Do 31. prosince 2000 vypracuje Komise zprávu o uplatňování tohoto odstavce.
8. Tento článek není příslušnému orgánu překážkou v tom, aby sděloval informace určené k výkonu jejich funkce
- centrálním bankám a jiným subjektům s obdobnými úkoly, které jednají jako měnové úřady,
- případně jiným státním orgánům odpovědným za dohled nad platebními systémy,
ani nebrání těmto orgánům nebo subjektům sdělovat příslušným orgánům informace, které pro ně jsou nezbytné pro účely odstavce 4.
Informace obdržené v této souvislosti podléhají profesnímu tajemství podle tohoto článku.
9. Kromě toho mohou členské státy, odchylně od odstavců 1 a 4, na základě zákona povolit sdělování určitých informací jiným ústředním orgánům své státní správy odpovědným za přípravu právních předpisů týkajících se dohledu nad úvěrovými institucemi, finančními institucemi, investičními službami a pojišťovacími společnostmi, jakož i inspektorům pověřeným těmito orgány.
Tyto informace však lze sdělit jen tehdy, je-li to nezbytné z důvodů obezřetnostního dohledu.
Členské státy nicméně stanoví, že informace obdržené na základě odstavců 2 a 5 a informace získané při kontrolách na místě podle čl. 29 odst. 1 a 2 smějí být sděleny podle tohoto odstavce pouze s výslovným souhlasem příslušného orgánu, který tyto informace poskytl, nebo příslušného orgánu členského státu, v němž byla provedena kontrola na místě.
10. Tento článek nebrání příslušným orgánům sdělovat informace uvedené v odstavcích 1 až 4 zúčtovacímu středisku nebo obdobnému subjektu oprávněnému vnitrostátním zákonem poskytovat zúčtovací nebo vypořádací služby pro některý trh jejich členských států, mají-li za to, že je nutné jim tyto informace sdělit, aby bylo zajištěno řádné fungování těchto orgánů v případě nesplnění závazků nebo možnosti nesplnění závazků některého hospodářského subjektu.
Informace obdržené v této souvislosti podléhají profesnímu tajemství podle odstavce 1. Členské státy však zajistí, aby informace obdržené na základě odstavce 2 mohly být dále sděleny za okolností uvedených v tomto odstavci výhradně s výslovným souhlasem příslušných orgánů, které tyto informace poskytly.
Článek 31
Povinnosti osob odpovědných za právní kontrolu výročních a konsolidovaných účetních závěrek
1. Členské státy zajistí alespoň, aby:
a) každá osoba oprávněná ve smyslu směrnice 84/253/EHS [14] k tomu, aby v úvěrové instituci plnila úkol uvedený v článku 51 směrnice 78/660/EHS [15], článku 37 směrnice 83/349/EHS nebo v článku 31 směrnice 85/611/EHS [16] anebo jiný úkol stanovený právními předpisy, bezodkladně sdělí příslušným orgánům každou skutečnost nebo rozhodnutí týkající se daného podniku, jež zjistila při plnění svého úkolu a jež by mohly:
- představovat zásadní porušení právních nebo správních předpisů, které stanoví podmínky pro povolení nebo které konkrétně upravují provozování činnosti úvěrové instituce, nebo
- ovlivnit nepřetržitost fungování úvěrové instituce nebo
- způsobit, že bude odmítnuto ověření účtů nebo k nim bude udělen výrok s výhradou;
b) tato osoba měla rovněž povinnost oznamovat veškeré skutečnosti a rozhodnutí, jež zjistí při plnění úkolu uvedeného v písmenu a) v podniku, který má úzké propojení plynoucí ze vztahu kontroly s úvěrovou institucí, v níž tato osoba plní svůj úkol.
2. Sdělí-li osoby oprávněné ve smyslu směrnice 84/253/EHS v dobré víře příslušným orgánům některé skutečnosti nebo rozhodnutí uvedené v odstavci 1, nepovažuje se to za porušení jakéhokoli omezení poskytování informací, jak je stanoví smlouva nebo právní či správní předpis, a u těchto osob nevzniká žádná odpovědnost.
Článek 32
Pravomoc příslušných orgánů ukládat sankce
Aniž jsou dotčeny postupy pro odnětí povolení a předpisy trestního práva, stanoví členské státy, že jejich příslušné orgány mohou při porušení právních nebo správních předpisů v oblasti dohledu a výkonu činnosti přijmout opatření nebo uplatnit sankce vůči úvěrovým institucím nebo osobám odpovědným za jejich řízení s cílem především ukončit zjištěné protiprávní jednání nebo jeho příčiny.
Článek 33
Soudní přezkum
Členské státy stanoví, že rozhodnutí týkající se úvěrové instituce vydané na základě právních a správních předpisů přijatých v souladu s touto směrnicí lze napadnout u soudu. Totéž platí, pokud nebylo vydáno rozhodnutí do šesti měsíců ode dne podání žádosti o povolení, která obsahuje veškeré údaje vyžadované podle platných předpisů.
KAPITOLA 2
TECHNICKÉ NÁSTROJE OBEZŘETNOSTNÍHO DOHLEDU
Oddíl 1
Kapitál
Článek 34
Obecné zásady
1. Kdykoli členský stát při provádění právních předpisů Společenství týkajících se obezřetnostního dohledu nad činností úvěrové instituce přijme právní nebo správní předpis, který používá termín kapitál nebo odkazuje na pojem kapitálu, uvede tento termín nebo pojem v soulad s definicí použitou v odstavcích 2, 3 a 4 a v článcích 35 až 38.
2. s výhradou mezí stanovených v článku 38 se nekonsolidovaný kapitál úvěrových institucí skládá z těchto položek:
1. základní kapitál ve smyslu článku 22 směrnice 86/635/EHS, pokud již byl splacen, k němuž se připočte emisní ážio, s vyloučením kumulativních prioritních akcií;
2. rezervní fondy ve smyslu článku 23 směrnice 86/635/EHS a hospodářský výsledek vzniklý v důsledku uplatnění konečného hospodářského výsledku.
Členské státy mohou povolit zařazení prozatímního zisku do doby, než bude přijato formální rozhodnutí, pouze v případech, kdy byly takové zisky ověřeny osobami odpovědnými za audit účetnictví, a pokud se ke spokojenosti příslušných orgánů prokáže, že jejich výše byla oceněna v souladu se zásadami stanovenými ve směrnici 86/635/EHS a že v ní nejsou zahrnuty žádné předvídatelné výdaje nebo dividendy;
3. rezervy na všeobecná bankovní rizika ve smyslu článku 38 směrnice 86/635/EHS;
4. rezervní fondy na nové ocenění ve smyslu článku 33 směrnice Rady 78/660/EHS;
5. úpravy hodnot ve smyslu čl. 37 odst. 2 směrnice 86/635/EHS;
6. jiné položky ve smyslu článku 35;
7. závazky členů úvěrových institucí zřízených ve formě družstva a společné a nerozdílné závazky dlužníků některých institucí organizovaných ve formě fondů, jak jsou uvedeny v čl. 36 odst. 1;
8. kumulativní prioritní akcie na dobu určitou a podřízený dluh uvedený v čl. 36 odst. 3.
Odečtou se v souladu s článkem 38 následující položky:
9. účetní hodnota vlastních akcií v držení úvěrové instituce;
10. nehmotná aktiva ve smyslu čl. 4 ("Aktiva") odst. 9 směrnice 86/635/EHS;
11. podstatné ztráty v běžném finančním roce;
12. účasti v jiných úvěrových a finančních institucích přesahující 10 % jejich základního kapitálu, podřízené pohledávky a nástroje uvedené v článku 35, které má úvěrová instituce vůči úvěrovým a finančním institucím, v nichž má majetkovou účast převyšující 10 % jejich základního kapitálu.
Jsou-li podíly v jiné úvěrové nebo finanční instituci drženy dočasně za účelem finanční pomoci pro ozdravění a záchranu takové instituce, může příslušný orgán prominout uplatnění tohoto ustanovení;
13. účasti v jiných úvěrových a finančních institucích nepřesahující 10 % jejich základního kapitálu, podřízené pohledávky a nástroje uvedené v článku 35, které má úvěrová instituce vůči úvěrovým a finančním institucím jiným než uvedeným pod bodem 12, pokud jde o celkovou výši těchto účastí, podřízených pohledávek a nástrojů přesahující 10 % kapitálu této úvěrové instituce vypočítaného před odpočtem položek v bodě 12 a v tomto bodě.
Členské státy mohou stanovit, že při výpočtu nekonsolidovaného kapitálu nemusí mateřské společnosti podléhající konsolidovanému dohledu odečítat svou účast v ostatních úvěrových nebo finančních institucích, které jsou zahrnuty do konsolidace.
Toto ustanovení se uplatní na všechna pravidla obezřetnostního dohledu harmonizovaná předpisy Společenství.
Pojem kapitálu, jak je vymezen v odst. 2 bodech 1 až 8, obsahuje nejvyšší možný počet položek a částek.
Využití těchto položek a stanovení nižších mezí, jakož i odpočet jiných položek, než které jsou uvedeny v odst. 2 bodech 9 až 13, se ponechává na uvážení členským státům.
Členské státy však musí brát na zřetel postup směřující ke společné definici kapitálu.
K tomuto účelu Komise předloží nejpozději do 1. ledna 1996 Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování tohoto článku a článků 35 až 39, doplněnou případnými návrhy na jejich změny, jež považuje za nezbytné.
Nejpozději dne 1. ledna 1998 pak Evropský parlament a Rada přezkoumají v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy a po konzultaci s Hospodářským a sociálním výborem definici kapitálu za účelem jednotného uplatňování společné definice.
Položky uvedené v odst. 2 bodech 1 až 5 musí mít úvěrová instituce možnost okamžitě a neomezeně použít ke krytí rizik nebo ztrát, jakmile se vyskytnou.
Jejich výše musí být čistá ode všeho zdanění předvídatelného v době výpočtu nebo musí být vhodně upravena, pokud zdanění snižuje částku, do jejíž výše lze tyto položky použít ke krytí rizik nebo ztrát.
Článek 35
Jiné položky
1. Pojem kapitálu používaný členským státem může zahrnovat jiné položky, mají-li, bez ohledu na jejich právní nebo účetní označení, následující znaky:
a) úvěrová instituce je může volně použít ke krytí běžných bankovních rizik v případech, kdy dosud nebyly určeny příjmové nebo kapitálové ztráty;
b) jejich existenci zachycuje vnitřní účetnictví;
c) jejich výši stanoví vedení úvěrové instituce, ověřují ji nezávislí auditoři, je sdělována příslušným orgánům a podléhá jejich dohledu.
2. Jako jiné položky mohou být rovněž připuštěny časově neomezené cenné papíry a jiné nástroje, které splňují následující podmínky:
a) nesmějí být splatné z podnětu držitele nebo bez předchozího souhlasu příslušného orgánu;
b) dohoda, na jejímž základě dluh vznikl, musí stanovit, že úvěrová instituce má možnost odložit splácení úroku z tohoto dluhu;
c) pohledávka věřitele vůči úvěrové instituci musí být plně podřízena pohledávkám všech nepodřízených věřitelů;
d) doklady, jimiž se řídí vydávání cenných papírů, musí stanovit dluh a nezaplacený úrok v takové výši, aby kryly ztráty, přičemž úvěrová instituce může pokračovat ve své činnosti;
e) přihlédne se pouze ke skutečně splaceným částkám.
K těmto položkám lze také přiřadit kumulativní prioritní akcie jiné než uvedené v čl. 34 odst. 2 bodu 8.
Článek 36
Jiná ustanovení o kapitálu
1. Závazky členů úvěrových institucí zřízených ve formě družstva, uvedené v čl. 34 odst. 2 bodu 7, představují nesplacený základní kapitál těchto družstev spolu s právními závazky členů těchto družstev provést další nevratné platby, pokud úvěrová instituce utrpí ztrátu; v tomto případě musí být tyto platby bezodkladně vymahatelné.
Se společnými a nerozdílnými závazky dlužníků v případě úvěrových institucí organizovaných jako fondy bude zacházeno stejně jako s předchozími položkami.
Všechny tyto položky lze zahrnout do kapitálu, pokud jsou podle vnitrostátních právních předpisů považovány za kapitál institucí tohoto typu.
2. Členské státy nezahrnou do kapitálu veřejných úvěrových institucí záruky, které těmto institucím vystavily samy nebo jejich orgány.
3. Členské státy nebo příslušné orgány mohou zahrnout do kapitálu kumulativní prioritní akcie na dobu určitou uvedené v čl. 34 odst. 2 bodu 8 a podřízený dluh uvedený tamtéž, jsou-li zde závazné dohody, na jejichž základě se pohledávky z nich řadí v případě konkursu nebo likvidace úvěrové instituce za pohledávky všech ostatních věřitelů a nebudou uhrazeny, dokud nejsou uhrazeny všechny ostatní v té době neuhrazené dluhy.
Podřízený dluh musí dále splnit tyto podmínky:
a) lze přihlédnout pouze ke skutečně splacené částce;
b) musí mít původní dobu splatnosti nejméně pět let, po níž může být splacen; není-li splatnost dluhu stanovena, je splatný pouze na základě pětileté výpovědi, pokud nepřestane být považován za kapitál nebo pokud není pro předčasné splacení výslovně vyžadován souhlas příslušných orgánů.
Příslušné orgány mohou povolit dřívější splacení dluhu za podmínky, že žádost o povolení je podána z podnětu dlužníka a není tím dotčena platební schopnost úvěrové instituce;
c) rozsah, v němž může být zahrnut do kapitálu, musí být postupně zmenšován v průběhu nejméně posledních pěti let přede dnem splatnosti;
d) dohoda o úvěru nesmí obsahovat žádné ustanovení stanovící, že se za určitých okolností jiných než likvidace úvěrové instituce stane úvěr splatným před stanoveným dnem splatnosti.
Článek 37
Výpočet kapitálu na konsolidovaném základě
1. Má-li být výpočet proveden na konsolidovaném základě, použijí se konsolidované částky položek uvedených v čl. 34 odst. 2 v souladu s pravidly stanovenými články 52 až 56. Mimoto lze do konsolidovaných rezervních fondů za účelem výpočtu kapitálu zařadit následující položky, jsou-li kreditními položkami ("pasivy"):
- veškeré menšinové podíly ve smyslu článku 21 směrnice 83/349/EHS v případech, kde je použito metody plné konsolidace,
- rozdíl po první konsolidaci ve smyslu článků 19, 30 a 31 směrnice 83/349/EHS,
- kurzové rozdíly zahrnuté do konsolidovaných rezervních fondů v souladu s čl. 39 odst. 6 směrnice 86/635/EHS,
- veškeré rozdíly plynoucí ze zanesení některých účastí v souladu s metodou předepsanou v článku 33 směrnice 83/349/EHS.
2. Jsou-li výše uvedené položky debetními položkami ("aktivy"), musí být při výpočtu konsolidovaného kapitálu odečteny.
Článek 38
Odpočty a omezení
1. Na položky uvedené v čl. 34 odst. 2 bodech 4 až 8 se vztahují tato omezení:
a) součet položek v bodech 4 až 8 nesmí přesáhnou maximum rovné 100 % položek v bodech 1 plus 2 a 3 minus 9, 10 a 11;
b) součet položek v bodech 7 a 8 nesmí přesáhnout maximum rovné 50 % položek v bodech 1 plus 2 a 3 minus 9, 10 a 11;
c) součet položek v bodech 12 a 13 se odečte od součtu všech položek.
2. Příslušné orgány mohou povolit úvěrovým institucím, aby překročily omezení stanovená v odstavci 1 za přechodných a výjimečných okolností.
Článek 39
Prokázání příslušným orgánům
Dodržování podmínek stanovených v čl. 34 odst. 2, 3 a 4 a v článcích 35 až 38 musí být prokázáno ke spokojenosti příslušných orgánů.
Oddíl 2
Ukazatel kapitálové přiměřenosti
Článek 40
Obecné zásady
1. Ukazatel kapitálové přiměřenosti vyjadřuje podíl kapitálu, jak je vymezen v článku 41, na souhrnu aktiv a podrozvahových položek rizikově vážených podle článku 42.
2. Ukazatel kapitálové přiměřenosti úvěrových institucí, které nejsou ani mateřskými podniky ve smyslu článku 1 směrnice 83/349/EHS, ani dceřinými podniky těchto podniků, se vypočítává na individuálním základě.
3. Ukazatel kapitálové přiměřenosti úvěrových institucí, které jsou mateřskými podniky, se vypočítává na konsolidovaném základě podle metod stanovených v této směrnici a ve směrnici 86/635/EHS.
4. Orgány příslušné vydávat povolení k činnosti mateřskému podniku, která je úvěrovou institucí, a vykonávat nad ní dohled mohou také požadovat výpočet subkonsolidovaného nebo nekonsolidovaného ukazatele pro mateřský podnik a všechny jeho dceřiné podniky, kterým vydávají povolení a nad nimiž vykonávají dohled.
Není-li uspokojivé rozvržení kapitálu uvnitř bankovní skupiny sledováno takto, musí být k dosažení tohoto cíle přijata jiná opatření.
5. Aniž je dotčeno plnění podmínek stanovených v odstavcích 2, 3 a 4 a v čl. 52 odst. 8 a 9 úvěrovými institucemi, zajistí příslušné orgány, aby byly ukazatele vypočítávány alespoň dvakrát ročně buď samotnými úvěrovými institucemi, které oznámí výsledky a všechny požadované údaje příslušným orgánům, nebo příslušnými orgány, které k tomu použijí údaje dodané úvěrovými institucemi.
6. Oceňování aktiv a podrozvahových položek se provádí v souladu se směrnicí 86/635/EHS.
Článek 41
Čitatel: kapitál
Čitatelem ukazatele kapitálové přiměřenosti je kapitál, jak je vymezen v této směrnici.
Článek 42
Jmenovatel: rizikově vážená aktiva a podrozvahové položky
1. Aktivům se přidělují stupně úvěrového rizika, vyjádřené rizikovou vahou v procentech, v souladu s články 43 a 44 a výjimečně s články 45, 62 a 63.
Hodnota každého aktiva v rozvaze se pak násobí příslušnou rizikovou vahou k dosažení rizikově vážené hodnoty.
2. U podrozvahových položek uvedených v příloze II se použije dvoustupňového výpočtu, jak je popsán v čl. 43 odst. 2.
3. U podrozvahových položek uvedených v čl. 43 odst. 3 se případné náklady na nahrazení otevřených pozic v případě nedodržení závazku protistranou vypočítají jednou ze dvou metod uvedených v příloze III. Náklady se násobí příslušnou rizikovou vahou protistrany stanovenou v čl. 43 odst. 1 s tou odchylkou, že tam stanovená riziková váha 100 % senahradí rizikovou vahou 50 % pro účely výpočtu rizikově vážených hodnot.
4. Součet rizikově vážených hodnot aktiv a podrozvahových položek uvedených v odstavcích 2 a 3 tvoří jmenovatele ukazatele kapitálové přiměřenosti.
Článek 43
Rizikové váhy
1. K ocenění jednotlivých kategorií aktiv se použije následujících rizikových vah, ačkoliv příslušné orgány mohou stanovit podle svého uvážení i vyšší rizikové váhy:
a) Nulová riziková váha
1. pokladní hotovost a obdobné položky;
2. aktiva představující pohledávky vůči ústředním vládám a centrálním bankám zóny A;
3. aktiva představující pohledávky vůči Evropským společenstvím;
4. aktiva představující pohledávky kryté výslovnými zárukami ústředních vlád a centrálních bank zóny A nebo Evropskými společenstvími;
5. aktiva představující pohledávky vůči ústředním vládám a centrálním bankám zóny B, znějící na národní měny dlužníků a financované v nich;
6. aktiva představující pohledávky kryté výslovnými zárukami ústředních vlád a centrálních bank zóny B, znějící na národní měny společné ručiteli a dlužníkovi a financované v nich;
7. aktiva zajištěná ke spokojenosti příslušných orgánů zajištěním (kolaterálem) ve formě cenných papírů ústřední vlády nebo centrální banky zóny A, cennými papíry vydanými Evropskými společenstvími nebo hotovostním vkladem u instituce, která poskytla úvěr, nebo vkladními listy či podobnými nástroji vydanými takovou institucí a u ní uloženými.
b) Riziková váha 20 %
1. aktiva představující pohledávky vůči Evropské investiční bance (EIB);
2. aktiva představující pohledávky vůči mezinárodním rozvojovým bankám;
3. aktiva představující pohledávky kryté výslovnou zárukou Evropské investiční banky (EIB);
4. aktiva představující pohledávky kryté výslovnými zárukami mezinárodních rozvojových bank;
5. aktiva představující pohledávky vůči orgánům regionální nebo místní správy zóny A, s výhradou uvedenou v článku 44;
6. aktiva představující pohledávky kryté výslovnými zárukami orgánů regionální nebo místní správy zóny A, s výhradou článku 44;
7. aktiva představující pohledávky vůči úvěrovým institucím zóny A, které však netvoří jejich kapitál;
8. aktiva představující pohledávky vůči úvěrovým institucím zóny B se splatností jeden rok či méně, které však nejsou představovány cennými papíry vydanými těmito institucemi a které se nepovažují za součást jejich kapitálu;
9. aktiva krytá výslovnými zárukami úvěrových institucí zóny A;
10. aktiva představující pohledávky se splatností jeden rok či méně kryté výslovnými zárukami úvěrových institucí zóny B;
11. aktiva zajištěná ke spokojenosti příslušných orgánů zajištěním (kolaterálem) ve formě cenných papírů vydaných EIB nebo mezinárodními rozvojovými bankami;
12. hotovostní položky v procesu inkasa.
c) Riziková váha 50 %
1. úvěry plně a zcela zajištěné ke spokojenosti příslušných orgánů zástavními právy k obytným nemovitostem, které obývá nebo bude obývat nebo které pronajímá nebo bude pronajímat dlužník, a úvěry, které jsou ke spokojenosti příslušných orgánů plně a zcela zajištěny účastmi ve finských společnostech zajišťujících bytovou výstavbu v souladu s finským zákonem o společnostech zajišťujících bytovou výstavbu z roku 1991 nebo odpovídajícími pozdějšími předpisy, pokud se jedná o obytné nemovitosti, které obývá nebo bude obývat, nebo které pronajímá nebo bude pronajímat dlužník;
cenné papíry kryté hypotékou se kterými lze nakládat jako s úvěry uvedenými v prvním pododstavci nebo čl. 62 odst.
1, pokud je příslušné orgány považují s ohledem na platný právní rámec každého členského státu za rovnocenné z hlediska úvěrového rizika. Aniž jsou dotčeny druhy cenných papírů, které spadají do působnosti tohoto bodu 1 a splňují podmínky v něm stanovené, mohou "cenné papíry kryté hypotékou" zahrnovat nástroje ve smyslu oddílu B odst.
1 písm. a) a b) přílohy směrnice Rady 93/22/EHS [17]. Příslušné orgány se musí zejména ujistit, že:
i) tyto cenné papíry jsou zcela a přímo zajištěné portfoliem hypoték stejné povahy jako ty, které jsou uvedeny v prvním pododstavci nebo v čl. 62 odst. 1 a které jsou při vydání těchto cenných papírů bezvadně plněny;
ii) přijatelné vysoce prioritní pořadí na podkladová hypotekární aktiva požívají buď přímo investoři do cenných papírů zajištěných hypotékou, nebo na jejich účet správce nebo zmocněný zástupce, v poměru odpovídajícím cenným papírům, které mají v držení;
2. náklady a příjmy příštích období; pro tyto položky se použije riziková váha odpovídající protistraně v případech, kdy ji může úvěrová instituce určit podle směrnice 86/635/EHS. V případech, kdy protistranu určit nemůže, použije paušální rizikovou váhu 50 %.
d) Riziková váha 100 %
1. aktiva představující pohledávky vůči ústředním vládám a centrálním bankám zóny B, pokud tyto pohledávky neznějí na národní měnu dlužníka ani v ní nejsou financovány;
2. aktiva představující pohledávky vůči orgánům regionální nebo místní správy zóny B;
3. aktiva představující pohledávky vůči úvěrovým institucím zóny B se splatností delší než jeden rok;
4. aktiva představující pohledávky vůči nebankovnímu sektoru zóny A a zóny B;
5. hmotná aktiva ve smyslu čl. 4 "Aktiva" odst. 10 směrnice 86/635/EHS;
6. akcie, majetkové účasti a jiné položky tvořící kapitál jiných úvěrových institucí, které se neodečítají od kapitálu institucí poskytujících úvěr;
7. všechna ostatní aktiva, která se neodečítají od kapitálu.
2. Vůči podrozvahovým položkám neuvedeným v odstavci 3 se uplatní následující postup.
Nejprve se roztřídí podle rizikových skupin uvedených v příloze II.
Přitom se přihlédne k plné hodnotě vysoce rizikových položek, 50 % hodnoty středně rizikových položek a 20 % hodnoty středně/nízko rizikových položek, zatímco hodnota nízko rizikových položek se stanoví rovna nule.
Poté se podrozvahové hodnoty upravené podle předchozích vět vynásobí rizikovými vahami příslušnými pro dotčené protistrany v souladu se zacházením s aktivy, jak je stanoví odstavec 1 a článek 44.
U dohod o prodeji a zpětném odkupu aktiv (repo smluv) a u přímých termínovaných nákupů se použijí rizikové váhy náležející daným aktivům a nikoliv rizikové váhy protistran těchto operací.
Nesplacenou část základního kapitálu upsaného Evropskému investičnímu fondu lze ocenit rizikovou vahou 20 %.
3. Metody uvedené v příloze III se používají na podrozvahové položky, jejichž seznam je uveden v příloze IV, s výjimkou:
- kontraktů obchodovaných na uznávaných burzách,
- měnových kontraktů (kromě kontraktů týkajících se zlata) s původní dobou splatnosti nejvýše 14 kalendářních dnů.
Do 31. prosince 2006 mohou příslušné orgány členských států udělovat výjimky z použití metod uvedených v příloze III na mimoburzovní (OTC) kontrakty zúčtované clearingovým střediskem, v nichž toto středisko jedná jako právní protistrana a všichni účastníci plně a každodenně zajišťují kolaterálem riziko, jež pro clearingové středisko představují, takže pokrývají jak současná rizika, tak i případná budoucí rizika.
Příslušné orgány musí být ubezpečeny, že složené zajištění (kolaterál) poskytuje stejnou úroveň ochrany jako zajištění (kolaterál) vyhovující odst. 1 písm. a) bodu 7 a že je vyloučeno nebezpečí, že by se rizika pro clearingové středisko nahromadila a přesáhla tržní hodnotu složeného zajištění (kolaterálu).
Členské státy uvědomí Komisi o tom, jak využijí této možnosti.
4. Jsou-li podrozvahové položky kryty výslovnými zárukami, ocení se tyto položky stejně, jako kdyby byly získány na účet ručitele a nikoli protistrany.
Je-li případná angažovanost vzniklá z podrozvahových operací plně a zcela zajištěna ke spokojenosti příslušných orgánů kterýmkoli aktivem uznaným za zajištění (kolaterál) v odst. 1 písm. a) bodu 7 nebo písm. b) bodu 11, použijí se rizikové váhy 0 % nebo 20 % podle druhu zajištění (kolaterálu).
Členské státy mohou použít rizikovou váhu 50 % na podrozvahové položky, které jsou jistotami nebo zárukami majícími povahu úvěrových substitutů a které jsou plně zaručeny ke spokojenosti příslušných orgánů hypotékami splňujícími podmínky uvedené v odst. 1 písm. c) bod 1 s tím, že ručitel musí mít přímé právo k takovému zajištění (kolaterálu).
5. Je-li na aktiva a podrozvahové položky použita nižší riziková váha s ohledem na existenci výslovných záruk nebo zajištění (kolaterálu) přijatelných pro příslušné orgány, použijí se nižší rizikové váhy pouze na tu jejich část, která je zaručena nebo která je plně kryta zajištěním (kolaterálem).
Článek 44
Rizikové váhy pohledávek za orgány regionální a místní správy členských států
1. Bez ohledu na požadavky stanovené v čl. 43 odst. 1 písm. b) mohou členské státy určit rizikovou váhu 0 % pro vlastní orgány regionální nebo místní správy, neexistuje-li rozdíl v riziku mezi pohledávkami vůči těmto orgánům a pohledávkami vůči ústřední vládě vzhledem k pravomoci orgánů regionální nebo místní správy zvýšit své příjmy a vzhledem k existenci zvláštních institucionálních opatření, která snižují možnost nedodržení jejich závazků. Nulová riziková váha stanovená podle těchto kritérií se použije na pohledávky vůči orgánům regionální nebo místní správy a na podrozvahové položky pro ně vzniklé, jakož i na pohledávky vůči jiným osobám a na podrozvahové položky vzniklé pro jiné osoby zaručené orgány regionální nebo místní správy nebo zajištěné ke spokojenosti dotyčných orgánů zajištěním (kolaterálem) ve formě cenných papírů vydaných orgány regionální nebo místní správy.
2. Členské státy oznámí Komisi, zda považují nulovou rizikovou váhu za oprávněnou podle kritérií stanovených v odstavci 1.
Komise tuto informaci zveřejní.
Ostatní členské státy mohou nabídnout úvěrovým institucím pod dohledem svých příslušných orgánů možnost použít nulové rizikové váhy, pokud provádějí obchody s dotyčnými orgány regionální nebo místní správy nebo pokud drží pohledávky zaručené těmito orgány, včetně zajištění (kolaterálu) ve formě cenných papírů.
Článek 45
Jiné rizikové váhy
1. Aniž je dotčen čl. 44 odst. 1, mohou členské státy použít rizikovou váhu 20 % na aktiva, která jsou zajištěna ke spokojenosti příslušných orgánů zajištěním (kolaterálem) ve formě cenných papírů vydaných orgány regionální nebo místní správy zóny A, vklady uloženými u jiných úvěrových institucí zóny A, než je instituce poskytující úvěr, nebo vkladními listy či podobnými nástroji vydanými těmito úvěrovými institucemi.
2. Členské státy mohou použít rizikové váhy 10 % na pohledávky vůči institucím specializovaným na mezibankovní trh a trh s dluhopisy emitovanými veřejnými institucemi ve svém domovském členském státě a podléhajícím přísnému dohledu příslušných orgánů, jsou-li tato aktiva plně a zcela zajištěna ke spokojenosti příslušných orgánů domovského členského státu kombinací aktiv uvedených v čl. 43 odst. 1 písm. a) a b), kterou tyto orgány uznají za dostatečné zajištění (kolaterál).
3. Členské státy oznámí Komisi všechny předpisy, jež přijaly na základě odstavců 1 a 2, jakož i jejich odůvodnění.
Komise tyto informace předá ostatním členským státům.
Komise pravidelně zkoumá dopad těchto ustanovení, aby zajistila, že nenaruší hospodářskou soutěž.
Článek 46
Správní orgány a neziskové podniky
Pro účely čl. 43 odst. 1 písm. b) mohou příslušné orgány zahrnout pod pojem "orgány regionální nebo místní správy" též neziskové správní orgány podřízené orgánům regionální a místní správy a neziskové podniky ve vlastnictví ústředních vlád, orgánů regionální nebo místní správy nebo orgánů, o kterých mají příslušné orgány za to, že vykonávají stejné úkoly jako orgány regionální a místní správy.
Příslušné orgány mohou do pojmu "orgány regionální a místní správy" zahrnout rovněž církve a náboženské společnosti ve formě právnické osoby veřejného práva, pokud vybírají příspěvky v souladu s právními předpisy, které je k tomu opravňují.
V takovém případě se však nepoužije možnost podle článku 44.
Článek 47
Výše ukazatele kapitálové přiměřenosti
1. Úvěrové instituce jsou povinny udržovat ukazatel vymezený v článku 40 soustavně na úrovni nejméně 8 %.
2. Odchylně od odstavce 1 mohou příslušné orgány předepsat vyšší minimální ukazatele, jestliže to považují za vhodné.
3. Klesne-li ukazatel pod 8 %, zajistí příslušné orgány, aby dotyčná úvěrová instituce podnikla vhodná opatření k co nejrychlejšímu navrácení ukazatele na dohodnutou minimální výši.
Oddíl 3
Velká angažovanost
Článek 48
Hlášení velké angažovanosti
1. Angažovanost úvěrové instituce vůči klientovi nebo ekonomicky spjaté skupině klientů se považuje ze velkou, představuje-li její hodnota alespoň 10 % kapitálu instituce.
2. Úvěrová instituce ohlásí každou velkou angažovanost ve smyslu odstavce 1 příslušným orgánům.
Členské státy stanoví, že toto ohlášení má být učiněno podle jejich uvážení jedním z těchto dvou způsobů:
- ohlášení všech případů velké angažovanosti nejméně jednou ročně spojené s průběžným hlášením nových případů velké angažovanosti a zvýšení každé již existující velké angažovanosti nejméně o 20 % vůči předchozímu hlášení,
- ohlášení všech případů velké angažovanosti nejméně čtyřikrát ročně.
3. Případy angažovanosti osvobozené podle čl. 49 odst. 7 písm. a), b), c), d), f), g) a h) však nemusí být ohlašovány podle odstavce 2. Četnost podávání zpráv stanovená v odst. 2 druhé odrážce může být snížena na dvakrát ročně pro případy angažovanosti uvedené v čl. 49 odst. 7 písm. e) a i) až s) a odstavcích 8, 9 a 10.
4. Příslušné orgány vyžadují, aby měla každá úvěrová instituce řádné řídicí a účetní postupy a přiměřený mechanismus vnitřní kontroly ke zjištění a zaznamenání všech případů velké angažovanosti a jejich následných změn v souladu s definicemi a požadavky v této směrnici, a ke sledování případů angažovanosti s ohledem na vlastní politiku úvěrové instituce v oblasti angažovanosti.
Uplatní-li úvěrová instituce odstavec 3, musí vést záznam o důvodech pro takový krok nejméně po jeden rok od události, která vedla k osvobození, aby mohly příslušné orgány prověřit, zda bylo oprávněné.
Článek 49
Limity velké angažovanosti
1. Úvěrová instituce nepřipustí angažovanost vůči jednomu klientovi nebo ekonomicky spjaté skupině klientů, jejíž hodnota přesahuje 25 % jejího kapitálu.
2. Je-li tímto klientem nebo ekonomicky spjatou skupinou klientů mateřský nebo dceřiný podnik úvěrové instituce, případně jeden nebo více dceřiných podniků takového mateřského podniku, snižuje se procento uvedené v odstavci 1 na 20 %.
Členský stát však nemusí uplatňovat na angažovanost vůči takovým klientům limit 20 %, pokud zajistí zvláštní sledování takových případů angažovanosti jinými opatřeními nebo postupy.
O obsahu těchto opatření a postupů uvědomí Komisi a Poradní výbor pro bankovnictví.
3. Úvěrová instituce nepřipustí případy velké angažovanosti, které celkově přesahují 800 % hodnoty jejího kapitálu.
4. Členské státy mohou stanovit přísnější limity, než jsou limity stanovené v odstavcích 1, 2 a 3.
5. Úvěrová instituce musí soustavně dodržovat limity angažovanosti stanovené v odstavcích 1, 2 a 3.
Pokud ve výjimečných případech její angažovanost přesáhne tyto limity, oznámí tuto skutečnost bezodkladně příslušným orgánům, které mohou úvěrové instituci v odůvodněných případech poskytnout lhůtu k tomu, aby dosáhla souladu s limity.
6. Členské státy mohou zcela nebo částečně vyjmout z působnosti odstavců 1, 2 a 3 angažovanost úvěrové instituce vůči jejímu mateřskému podniku, jiným dceřiným podnikům tohoto mateřského podniku nebo vlastním dceřiným podnikům, podléhají-li tyto podniky a společnosti témuž dohledu na konsolidovaném základě jako sama úvěrová instituce vykonávanému v souladu s touto směrnicí nebo s obdobnými normami platnými v třetí zemi.
7. Členské státy mohou zcela nebo částečně vyjmout následující případy angažovanosti z působnosti odstavců 1, 2 a 3:
a) aktiva představující pohledávky vůči ústředním vládám nebo centrálním bankám zóny A;
b) aktiva představující pohledávky vůči Evropským společenstvím;
c) aktiva představující pohledávky kryté výslovnou zárukou ústředních vlád nebo centrálních bank zóny A nebo Evropských společenství;
d) jiné případy angažovanosti vůči ústředním vládám nebo centrálním bankám zóny A nebo k Evropským společenstvím nebo jimi zaručené;
e) aktiva představující pohledávky a jinou angažovanost vůči ústředním vládám nebo centrálním bankám zóny B, které znějí na národní měny dlužníků a případně jsou v nich financovány;
f) aktiva a jinou angažovanost zajištěné ke spokojenosti příslušných orgánů zajištěním (kolaterálem) ve formě cenných papírů vydaných ústředními vládami nebo centrálními bankami zóny A nebo cennými papíry vydanými Evropskými společenstvími nebo orgány regionální nebo místní správy členských států, pro něž článek 44 stanoví nulovou rizikovou váhu pro účely stanovení kapitálové přiměřenosti;
g) aktiva a jinou angažovanost zajištěné ke spokojenosti příslušných orgánů zajištěním (kolaterálem) ve formě hotovostních vkladů u instituce poskytující úvěr nebo u úvěrové instituce, která je mateřským nebo dceřiným podnikem instituce poskytující úvěr;
h) aktiva a jinou angažovanost zajištěné ke spokojenosti příslušných orgánů zajištěním (kolaterálem) ve formě vkladních listů vydaných institucí poskytující úvěr nebo úvěrovou institucí, která je mateřským nebo dceřiným podnikem instituce poskytující úvěr, a uschovaných u některé z nich;
i) aktiva představující pohledávky a jinou angažovanost vůči úvěrovým institucím se splatností nejvýše jeden rok, která netvoří jejich kapitál;
j) aktiva představující pohledávky a jinou angažovanost vůči institucím, které nejsou úvěrovými institucemi, ale které splňují podmínky uvedené v čl. 45 odst. 2, se splatností nejvýše jeden rok, zajištěná v souladu s ustanovením téhož odstavce;
k) obchodní směnky a jiné obdobné směnky se splatností nejvýše jeden rok nebo kratší, podepsané jinými úvěrovými institucemi;
l) dluhové cenné papíry, jak jsou vymezeny v čl. 22 odst. 4 směrnice 85/611/EHS;
m) než dojde k další koordinaci, majetkové účasti v pojišťovnách uvedených v čl. 51 odst. 3 až do výše 40 % kapitálu úvěrové instituce, která nabývá účast;
n) aktiva představující pohledávky vůči regionálním nebo ústředním úvěrovým institucím, se kterými je půjčující instituce sdružena v síti v souladu s právními předpisy nebo stanovami a které jsou podle těchto předpisů nebo stanov příslušné k hotovostním clearingovým operacím v rámci sítě;
o) angažovanost zajištěnou ke spokojenosti příslušných orgánů zajištěním (kolaterálem) ve formě cenných papírů jiných, než které jsou uvedeny v písmenu f), pokud tyto cenné papíry nejsou vydány samotnou úvěrovou institucí, jejím mateřským podnikem nebo některým z jejích dceřiných podniků, anebo klientem či ekonomicky spjatou skupinou klientů, jichž se to týká.
Cenné papíry použité jako zajištění (kolaterál) musí být oceněny svou tržní cenou, mít hodnotu přesahující hodnotu angažovanosti a musí s nimi být obchodováno na burze nebo musí být skutečně obchodovatelné a pravidelně kotované na trhu provozovaném uznanými profesionálními operátory, který umožňuje ke spokojenosti příslušných orgánů domovského členského státu úvěrové instituce stanovit objektivní cenu, pomocí níž lze kdykoli ověřit nadhodnotu cenných papírů.
Požadovaná nadhodnota je 100 %; může však být 150 % v případě akcií a 50 % v případě dluhopisů vydaných úvěrovými institucemi, orgány regionální nebo místní správy členských států neuvedenými v článku 44 a v případě dluhových cenných papírů vydaných Evropskou investiční bankou a mezinárodními rozvojovými bankami.
Cenné papíry použité jako zajištění (kolaterál) nesmějí být součástí kapitálu úvěrové instituce;
p) úvěry zajištěné ke spokojenosti příslušných orgánů hypotékami na obytné nemovitosti nebo účastmi ve finských společnostech zajišťujících bytovou výstavbu v souladu s finským zákonem o společnostech zajišťujících bytovou výstavbu z roku 1991 nebo odpovídajícími pozdějšími předpisy a nájemní operace, kdy si pronajímatel ponechává plné vlastnictví obytné nemovitosti, dokud nájemce nevyužije svého předkupního práva, ve všech uvedených případech do výše 50 % hodnoty dané obytné nemovitosti.
Hodnota této nemovitosti se vypočítá, nemají-li příslušné orgány námitky, na základě přísných oceňovacích pravidel stanovených právními nebo správními předpisy.
Přecenění se provádí nejméně jednou ročně.
Pro účely tohoto pododstavce se obytnou nemovitostí rozumí obytný prostor, který obývá nebo pronajímá dlužník;
q) 50 % středně/nízko rizikových podrozvahových položek uvedených v příloze II;
r) se souhlasem příslušných orgánů jiné záruky než záruky na úvěry, které vyplývají z právních předpisů a které svým členům poskytují vzájemné záruční společnosti mající postavení úvěrových institucí, přičemž tato částka se ocení rizikovou vahou 20 %.
Členské státy uvědomí Komisi o tom, jak využijí této možnosti, aby zajistily, že nenaruší hospodářskou soutěž;
s) nízko rizikové podrozvahové položky uvedené v příloze II, pokud byla uzavřena dohoda s klientem nebo ekonomicky spjatou skupinou klientů, na jejímž základě lze připustit angažovanost pouze tehdy, bylo-li ověřeno, že nezpůsobí překročení limitů uplatňovaných podle odstavců 1, 2 a 3.
8. Pro účely odstavců 1, 2 a 3 mohou členské státy použít rizikovou váhu 20 % na aktiva představující pohledávky vůči orgánům regionální nebo místní správy členských států a jiné případy angažovanosti vůči takovým orgánům nebo jimi zaručené; za podmínek stanovených v článku 44 však mohou členské státy snížit tuto sazbu na 0 %.
9. Pro účely odstavců 1, 2 a 3 mohou členské státy použít rizikovou váhu 20 % na aktiva představující pohledávky a jinou angažovanost vůči úvěrovým institucím se splatností více než jeden rok a nejvíce tři roky a rizikovou váhu 50 % na aktiva představující pohledávky vůči úvěrovým institucím se splatností více než tři roky, pokud je představují dlužní nástroje vydané úvěrovou institucí, pokud jsou podle názoru příslušných orgánů tyto nástroje skutečně obchodovatelné na trhu sestávajícím z profesionálních operátorů a pokud jsou na tomto trhu denně kotovány nebo pokud jejich vydání schválily příslušné orgány domovského členského státu vydávající úvěrové instituce.
V žádném případě nesmí tato aktiva tvořit kapitál.
10. Odchylně od odst. 7 písm. i) a odstavce 9 mohou členské státy použít rizikovou váhu 20 % na aktiva představující pohledávky a jinou angažovanost vůči úvěrovým institucím bez ohledu na dobu jejich splatnosti.
11. Je-li angažovanost vůči klientovi zajištěna třetí stranou nebo zajištěním (kolaterálem) ve formě cenných papírů vydaných třetí stranou za podmínek stanovených v odst. 7 písm. o), mohou členské státy:
- považovat tuto angažovanost za angažovanost vůči třetí straně namísto vůči klientovi, je-li angažovanost přímo a bezpodmínečně zajištěna touto třetí stranou ke spokojenosti příslušných orgánů,
- považovat tuto angažovanost za angažovanost vůči třetí straně namísto vůči klientovi, je-li angažovanost vymezená v odst. 7 písm. o) zajištěna zajištěním (kolaterálem) za podmínek tam stanovených.
12. Nejpozději dne 1. ledna 1999 přezkoumá Rada na základě zprávy Komise zacházení s mezibankovní angažovaností stanovené v odst. 7 písm. i), odst. 9 a 10. Rada rozhoduje o všech změnách na návrh Komise.
Článek 50
Dohled nad velkou angažovaností na konsolidovaném a nekonsolidovaném základě
1. Není-li úvěrová instituce mateřským ani dceřiným podnikem, sleduje se dodržování povinností stanovených články 48 a 49 nebo jinými předpisy Společenství v této oblasti na nekonsolidovaném základě.
2. V ostatních případech se dodržování povinností stanovených články 48 a 49 nebo jinými předpisy Společenství v této oblasti sleduje na konsolidovaném základě v souladu s články 52 až 56.
3. Členské státy mohou upustit od sledování dodržování povinností stanovených články 48 a 49 nebo jinými předpisy Společenství v této oblasti na individuálním nebo subkonsolidovaném základě úvěrovou institucí, která je jako mateřský podnik podrobena sledování na konsolidovaném základě, a jejich dodržování jednotlivými dceřinými podniky této úvěrové instituce, na které se vztahuje její povolení, které podléhají dohledu členských států a které jsou zahrnuty do sledování na konsolidovaném základě.
Členské státy mohou dále upustit od tohoto sledování, je-li mateřským podnikem finanční holdingová společnost usazená v témž členském státě jako úvěrová instituce a je-li tato společnost sledována stejným způsobem jako úvěrové instituce.
V případech uvedených v prvním a druhém pododstavci musí být přijata opatření k zajištění uspokojivého rozložení rizika uvnitř skupiny.
Oddíl 4
Kvalifikované účasti mimo finanční sektor
Článek 51
Limity pro nefinanční kvalifikované účasti
1. Kvalifikovaná účast úvěrové instituce v podniku, který neníúvěrovou ani finanční institucí ani podnikem provozujícím činnost uvedenou v čl. 43 odst. 2 písm. f) druhém pododstavci směrnice 86/635/EHS, nesmí přesáhnout 15 % jejího kapitálu.
2. Celková výše kvalifikovaných účastí úvěrové instituce v podnicích, které nejsou úvěrovými ani finančními institucemi ani podniky provozujícími činnost uvedenou v čl. 43 odst. 2 písm. f) druhém pododstavci směrnice 86/635/EHS, nesmí přesáhnout 60 % jejího kapitálu.
3. Členské státy nejsou povinny uplatňovat limity stanovené v odstavcích 1 a 2 na účasti v pojišťovacích podnicích, jak jsou vymezeny ve směrnici 73/239/EHS [18] a směrnici 79/267/EHS [19].
4. Akcie a podíly dočasně držené při finanční operaci za účelem rekonstrukce nebo záchrany podniku anebo v průběhu úpisu cenných papírů při obvyklé době trvání úpisu anebo držené vlastním jménem úvěrové instituce na cizí účet se nepovažují za kvalifikovanou účast při výpočtu limitů stanovených v odstavcích 1 a 2. To se netýká akcií a podílů, které nemají povahu dlouhodobých finančních aktiv, jak jsou vymezena v čl. 35 odst. 2 směrnice 86/635/EHS.
5. Limity stanovené v odstavcích 1 a 2 lze překročit pouze za výjimečných okolností.
V takových případech však příslušné orgány vyžadují, aby úvěrové instituce zvýšily kapitál nebo přijaly jiná rovnocenná opatření.
6. Členské státy mohou stanovit, že příslušné orgány nebudou uplatňovat limity stanovené v odstavcích 1 a 2, pokud stanoví, že kvalifikované účasti přesahující uvedené limity musí být ve výši 100 % kryty kapitálem a že se k tomuto kapitálu nepřihlíží při výpočtu ukazatele kapitálové přiměřenosti.
Jsou-li překročeny oba limity stanovené v odstavcích 1 a 2, musí být kapitálem kryt vyšší z objemů kvalifikovaných účastí, které překračují uvedené limity.
KAPITOLA 3
DOHLED NA KONSOLIDOVANÉM ZÁKLADĚ
Článek 52
Dohled nad úvěrovými institucemi na konsolidovaném základě
1. Každá úvěrová instituce, jejímž dceřiným podnikem je úvěrová nebo finanční instituce nebo která drží v úvěrové nebo finanční instituci účast, podléhá v rozsahu a způsobem stanoveným v článku 54 dohledu na základě své konsolidované finanční situace.
Tento dohled je vykonáván přinejmenším v oblastech uvedených v odstavcích 5 a 6.
2. Každá úvěrová instituce, jejíž mateřský podnik je finanční holdingovou společností, podléhá v rozsahu a způsobem stanoveným v článku 54 dohledu na základě konsolidované finanční situace finanční holdingové společnosti.
Tento dohled je vykonáván přinejmenším v oblastech uvedených v odstavcích 5 a 6.
Konsolidace finanční situace finanční holdingové společnosti nemá za následek, že by příslušné orgány byly povinny plnit dohlížecí úlohu ve vztahu k této finanční holdingové společnosti samotné.
3. Členské státy nebo příslušné orgány příslušné k dohledu na konsolidovaném základě podle článku 53 mohou v níže uvedených případech rozhodnout, že úvěrová instituce, finanční instituce nebo podnik pomocných bankovních služeb, který je dceřiným podnikem nebo ve kterém drží jiná osoba účast, nemusí být zahrnut v konsolidaci:
- pokud se podnik, který by měl být zahrnut, nachází ve třetí zemi, kde jsou právní překážky pro předávání nezbytných informací,
- pokud má podle názoru příslušných orgánů podnik, který by měl být zahrnut, zanedbatelný význam vzhledem k cílům dohledu nad úvěrovými institucemi, a v každém případě tehdy, je-li bilanční suma podniku, který by měl být zahrnut, nižší než menší z následujících částek: 10 miliónů eur nebo 1 % bilanční sumy mateřského podniku nebo podniku, který v něm drží účast.
Pokud však tato kritéria splňuje více podniků, musí být do konsolidace zahrnuty, nemají-li v úhrnu zanedbatelný význam vzhledem k výše uvedeným cílům, anebo
- pokud by podle názoru orgánů příslušných k dohledu na konsolidovaném základě byla konsolidace finanční situace podniku, který by měl být zahrnut, nevhodná nebo zavádějící vzhledem k cílům dohledu nad úvěrovými institucemi.
4. Nezahrnou-li příslušné orgány některého z členských států dceřiný podnik, který je úvěrovou institucí, do dohledu na konsolidovaném základě na základě odst. 3 druhé nebo třetí odrážky, mohou příslušné orgány členského státu, v němž se nachází tento dceřiný podnik, který je úvěrovou institucí, požádat mateřský podnik o informace, které jim mohou usnadnit dohled nad zmíněnou úvěrovou institucí.
5. Dohled nad platební schopností a kapitálovou přiměřeností pro pokrytí tržních rizik a kontrola velké angažovanosti jsou vykonávány na konsolidovaném základě v souladu s tímto článkem a články 53 až 56.
Členské státy mohou případně přijmout opatření k zahrnutí finančních holdingových společností do konsolidovaného dohledu v souladu s odstavcem 2.
Dodržování limitů stanovených v čl. 51 odst. 1 a 2 je předmětem dohledu a kontroly na základě konsolidované a subkonsolidované finanční situace úvěrových institucí.
6. Příslušné orgány stanoví, aby ve všech podnicích zahrnutých do dohledu na konsolidovaném základě, který je vykonáván nad úvěrovými institucemi podle odstavců 1 a 2, byly odpovídající vnitřní kontrolní mechanismy pro předkládání údajů a informací významných pro účely dohledu na konsolidovaném základě.
7. Aniž jsou dotčena zvláštní ustanovení jiných směrnic, mohou členské státy upustit na individuálním nebo subkonsolidovaném základě od uplatňování pravidel stanovených v odstavci 5 vůči úvěrové instituci, která jako mateřský podnik podléhá dohledu na konsolidovaném základě, a vůči jakémukoli dceřinému podniku takové úvěrové instituce, na který se vztahuje jejich povolení a dohled a který je zahrnut do dohledu na konsolidovaném základě nad úvěrovou institucí, jež je jeho mateřským podnikem.
Stejná možnost osvobození je povolena pro případy, kdy je mateřský podnik finanční holdingovou společností se sídlem ve stejném členském státě jako úvěrová instituce, za předpokladu, že podléhá stejnému dohledu, jaký je vykonáván nad úvěrovými institucemi, a zvláště pravidlům stanoveným v odstavci 5.
V obou případech uvedených v prvním pododstavci musí být učiněna opatření, aby bylo v rámci bankovní skupiny dosaženo vhodného rozložení kapitálu.
Pokud příslušné orgány uplatní tato pravidla vůči úvěrovým institucím na individuálním základě, mohou pro účely výpočtu kapitálu využít čl. 34 odst. 2 posledního pododstavce.
8. Obdržela-li-li úvěrová instituce, jejímž mateřským podnikem je úvěrová instituce, povolení a nachází se v jiném členském státě, uplatňují příslušné orgány, které jí vydaly povolení, vůči této instituci pravidla stanovená v odstavci 5 na individuálním nebo případně subkonsolidovaném základě.
9. Bez ohledu na požadavky odstavce 8 mohou orgány příslušné k vydání povolení dceřiným podnikům úvěrových institucí, dvoustrannou dohodou přenést svou dohlížecí pravomoc na příslušné orgány, které vydaly povolení mateřskému podniku a vykonávají nad ním dohled, aby na sebe převzaly odpovědnost za dohled nad dceřiným podnikem v souladu s touto směrnicí.
Komise musí být uvědomena o existenci a obsahu takových dohod.
Tyto informace předá příslušným orgánům ostatních členských států a Poradnímu výboru pro bankovnictví.
10. Členské státy stanoví, že jejich orgány příslušné k dohledu na konsolidovaném základě mohou požádat dceřiné podniky úvěrové instituce nebo finanční holdingové společnosti, které nejsou zahrnuty do dohledu na konsolidovaném základě, o informace uvedené v článku 55.
V takovém případě platí pro předávání a ověřování těchto informací postupy podle článku 55.
Článek 53
Orgány příslušné k dohledu na konsolidovaném základě
1. Je-li mateřský podnik úvěrovou institucí, vykonávají dohled na konsolidovaném základě příslušné orgány, které mu vydaly povolení podle článku 4.
2. Je-li mateřský podnik úvěrové instituce finanční holdingovou společností, vykonávají dohled na konsolidovaném základě příslušné orgány, které vydaly úvěrové instituci povolení podle článku 4.
Je-li však stejná finanční holdingová společnost mateřským podnikem úvěrových institucí povolených ve dvou nebo více členských státech, vykonávají dohled na konsolidovaném základě orgány příslušné pro úvěrovou instituci povolenou ve členském státě, v němž byla založena finanční holdingová společnost.
Není-li žádný dceřiný podnik, který je úvěrovou institucí, povolen v členském státě, v němž byla finanční holdingová společnost založena, usilují příslušné orgány dotyčných členských států (včetně členského státu, v němž byla založena finanční holdingová společnost) o dosažení dohody o tom, které z nich budou vykonávat dohled na konsolidovaném základě.
Nedojdelik dohodě, vykonávají dohled na konsolidovaném základě příslušné orgány, které vydaly povolení úvěrové instituci s největší bilanční sumou; jsou-li tyto částky shodné, vykonávají dohled na konsolidovaném základě příslušné orgány, které jako první vydaly povolení uvedené v článku 4.
3. Zúčastněné příslušné orgány mohou na základě vzájemné dohody upustit od pravidel stanovených v odst. 2 prvním a druhém pododstavci.
4. Dohody uvedené v odst. 2 třetím pododstavci a v odstavci 3 stanoví postupy spolupráce a předávání informací, aby bylo umožněno dosažení cílů dohledu na konsolidovaném základě.
5. Je-li v některém členském státě více orgánů příslušných k obezřetnostnímu dohledu nad úvěrovými a finančními institucemi, přijme daný členský stát opatření nezbytná k zavedení koordinace mezi těmito orgány.
Článek 54
Forma a rozsah konsolidace
1. Orgány příslušné k dohledu na konsolidovaném základě vyžadují pro účely dohledu plnou konsolidaci všech úvěrových a finančních institucí, které jsou dceřinými podniky mateřských podniků.
Je-li nicméně podle názoru příslušných orgánů odpovědnost mateřského podniku, který drží podíl na základním kapitálu, omezena na výši tohoto podílu v důsledku odpovědnosti ostatních akcionářů nebo společníků, jejichž platební schopnost je uspokojivá, může být požadována poměrná konsolidace.
Odpovědnost ostatních akcionářů a společníků musí být výslovně stanovena, popřípadě též prostřednictvím jejich písemného prohlášení.
2. Orgány příslušné k dohledu na konsolidovaném základě vyžadují pro účely dohledu poměrnou konsolidaci účastí v úvěrových a finančních institucích, které jsou řízeny podnikem zahrnutým do konsolidace spolu s jedním nebo více podniky nezahrnutými do konsolidace, je-li odpovědnost těchto podniků omezena na výši jejich podílu na základním kapitálu.
3. V případě jiných účastí nebo kapitálových vazeb než těch, které jsou uvedeny v odstavcích 1 a 2, určí příslušné orgány, zda a jak má být provedena konsolidace.
Zejména mohou povolit nebo požadovat využití ekvivalenční metody.
Tato metoda nicméně nevede k zahrnutí daných podniků do dohledu na konsolidovaném základě.
4. Aniž jsou tím dotčeny odstavce 1, 2 a 3, určí příslušné orgány, zda a jak má být provedena konsolidace v následujících případech:
- pokud podle názoru příslušných orgánů úvěrová instituce uplatňuje podstatný vliv na jednu nebo více úvěrových nebo finančních institucí, ale nemá účast v těchto institucích ani k nim nemá jiné kapitálové vazby,
- pokud jsou dvě nebo více úvěrových nebo finančních institucí podřízeny jednomu vedení jinak než na základě smlouvy nebo stanov,
- pokud mají dvě nebo více úvěrových nebo finančních institucí správní, řídicí nebo dozorčí orgány se stejnými osobami, které tvoří většinu.
Příslušné orgány mohou povolit nebo vyžadovat zejména metodu uvedenou v článku 12 směrnice 83/349/EHS.
Tato metoda nicméně nevede k zahrnutí daných podniků do dohledu na konsolidovaném základě.
5. Je-li v souladu s čl. 52 odst. 1 a 2 vyžadován konsolidovaný dohled, zahrnou se do konsolidace podniky pomocných bankovních služeb v případech uvedených v odstavcích 1 až 4 tohoto článku a v souladu s metodami tam stanovenými.
Článek 55
Informace poskytované smíšenými holdingovými společnostmi a jejich dceřinými podniky
1. Dokud nebudou koordinovány metody konsolidace, stanoví členské státy pro případy, kdy je mateřským podnikem jedné nebo více úvěrových institucí smíšená holdingová společnost, že orgány příslušné k vydávání povolení a dohledu nad těmito úvěrovými institucemi požadují na těchto smíšených holdingových společnostech a jejich dceřiných podnicích přímo nebo prostřednictvím dceřiných podniků, které jsou úvěrovými institucemi, aby jim poskytly informace významné pro účely dohledu nad dceřinými podniky, které jsou úvěrovými institucemi.
2. Členské státy stanoví, že jejich příslušné orgány mohou provádět nebo nechat provádět externími inspektory dohlídky na místě k ověření informací obdržených od smíšených holdingových společností a jejich dceřiných podniků. Je-li smíšená holdingová společnost nebo některý z jejích dceřiných podniků pojišťovnou, lze rovněž použít postupy podle čl. 56 odst. 4. Nachází-li se smíšená holdingová společnost nebo některý z jejích dceřiných podniků v jiném členském státě než její dceřiný podnik, který je úvěrovou institucí, provede se ověření informací na místě postupy podle čl. 56 odst. 7.
Článek 56
Opatření k usnadnění dohledu na konsolidovaném základě
1. Členské státy přijmou nezbytné kroky k zajištění toho, aby neexistovaly žádné právní překážky znemožňující podnikům zahrnutým do dohledu na konsolidovaném základě, smíšeným holdingovým společnostem a jejich dceřiným podniků nebo dceřiným podnikům typu uvedeného v čl. 52 odst. 10 vzájemnou výměnu informací významných pro účely dohledu v souladu s články 52 až 55 a tímto článkem.
2. Nacházejí-li se mateřský podnik a kterýkoli z jeho dceřiných podniků, jež jsou úvěrovými institucemi, v různých členských státech, předávají si příslušné orgány těchto členských států veškeré informace k umožnění nebo usnadnění dohledu na konsolidovaném základě.
Nevykonávají-li příslušné orgány členského státu, v němž se nachází mateřský podnik, samy dohled na konsolidovaném základě podle článku 53, mohou být vyzvány orgány příslušnými k dohledu, aby požádaly mateřský podnik o informace významné pro účely dohledu na konsolidovaném základě a předaly je těmto orgánům.
3. Členské státy povolí výměnu informací mezi svými příslušnými orgány, jak je uvedeno v odstavci 2, s tím, že v případě finančních holdingových společností, finančních institucí nebo podniků pomocných bankovních služeb sběr ani držení informací neznamená, že by dotyčné příslušné orgány musely plnit dohlížecí úlohu ve vztahu k těmto institucím nebo podnikům samotným.
Podobně členské státy povolí svým příslušným orgánům výměnu informací, jak je uvedeno v článku 55, s tím, že sběr ani držení informací nemá za následek, že by dotyčné příslušné orgány musely plnit dohlížecí úlohu ve vztahu ke smíšeným holdingovým společnostem a jejich dceřiným podnikům, jež nejsou úvěrovými institucemi, nebo k dceřiným podnikům uvedeným v čl. 52 odst. 10.
4. Má-li úvěrová instituce, finanční holdingová společnost nebo smíšená holdingová společnost kontrolu nad jedním nebo více dceřinými podniky, jež jsou pojišťovnami nebo jinými podniky poskytujícími investiční služby, ke kterým je třeba povolení, příslušné orgány a orgány pověřené veřejným úkolem dohledu nad pojišťovnami nebo jinými podniky poskytujícími investiční služby úzce spolupracují.
Aniž jsou dotčeny jejich pravomoci, poskytují si tyto orgány navzájem informace, které zjednodušují jejich úkol a umožňují dohled nad činností a celkovou finanční situací podniků podléhajících jejich dohledu.
5. Na informace obdržené v rámci dohledu na konsolidovaném základě, a zejména na jakoukoli výměnu informací mezi příslušnými orgány podle této směrnice, se vztahuje profesní tajemství vymezené v článku 30.
6. Orgány příslušné k dohledu na konsolidovaném základě sestaví seznamy finančních holdingových společností uvedených v čl. 52 odst. 2. Tyto seznamy předávají příslušným orgánům ostatních členských států a Komisi.
7. Přejí-li si příslušné orgány některého z členských států při uplatňování této směrnice v konkrétních případech ověřit informace o úvěrové instituci, finanční holdingové společnosti, finanční instituci, podniku pomocných bankovních služeb, smíšené holdingové společnosti, dceřiném podniku typu uvedeného v článku 55 nebo dceřiném podniku typu uvedeného v čl. 52 odst. 10, které se nacházejí v jiném členském státě, musí požádat příslušné orgány daného členského státu, aby toto ověření mohlo být provedeno. Orgány, které žádost obdrží, musí v rámci své pravomoci žádosti vyhovět tak, že toto ověření samy provedou nebo umožní orgánům, jež žádost podaly, aby ověření provedly samy, anebo umožní ověření auditorem nebo odborníkem.
8. Aniž jsou dotčeny jejich trestněprávní předpisy, stanoví členské státy, že finančním holdingovým společnostem a smíšeným holdingovým společnostem nebo jejich výkonným ředitelům lze v případě porušení právních nebo správních předpisů přijatých k provedení článků 52 až 55 a tohoto článku udělovat sankce nebo přijímat opatření k ukončení zjištěného protiprávního jednání, popřípadě k zamezení jeho příčin.
V některých případech mohou tato opatření vyžadovat soudní zásah.
Příslušné orgány úzce spolupracují, aby zajistily, že sankce a opatření povedou k žádoucím výsledkům, zvláště nenachází-li se ústřední vedení nebo hlavní místo činnosti finanční holdingové společnosti nebo smíšené holdingové společnosti v místě jejího sídla.
HLAVA VI
PORADNÍ VÝBOR PRO BANKOVNICTVÍ
Článek 57
Složení a úkoly Poradního výboru pro bankovnictví
1. Při Komisi se zřizuje Poradní výbor pro bankovnictví příslušných orgánů členských států Evropského společenství.
2. Úkolem Poradního výboru pro bankovnictví je být Komisi nápomocen v zajišťování řádného uplatňování této směrnice.
Kromě toho vykonává další úkoly stanovené touto směrnicí a je Komisi nápomocen při přípravě nových návrhů pro Radu o další koordinaci v oblasti úvěrových institucí.
3. Poradní výbor pro bankovnictví se nezabývá konkrétními otázkami týkajícími se jednotlivých úvěrových institucí.
4. Poradní výbor pro bankovnictví se skládá z nejvýše tří zástupců každého členského státu a Komise.
Tyto zástupce mohou podle potřeby a s předchozím souhlasem výboru doprovázet poradci.
Výbor může také přizvat kvalifikované osoby a odborníky k účasti na jeho schůzích.
Funkci sekretariátu zajišťuje Komise.
5. Poradní výbor pro bankovnictví přijme svůj jednací řád a zvolí si předsedu z řad zástupců členských států.
Schází se pravidelně, a dále kdykoli si to vyžádá situace.
Komise může výbor požádat, aby se sešel na mimořádné schůzi, domnívá-li se, že to situace vyžaduje.
6. Jednání Poradního výboru pro bankovnictví a jejich výsledky jsou důvěrné, pokud výbor nerozhodne jinak.
Článek 58
Přezkum podmínek pro vydání povolení
Poradní výbor pro bankovnictví přezkoumá, jaký obsah dávají členské státy požadavkům uvedeným v čl. 5 odst. 1 a čl. 6 odst. 1, další podmínky členskými státy stanovené a údaje, jež musí obsahovat obchodní plán, a případně podá Komisi návrhy směřující k podrobnější koordinaci.
Článek 59
Sledované ukazatele
1. Až do další koordinace stanoví příslušné orgány za účelem dohledu a případně jako doplněk k ukazatelům, které používají, poměry mezi různými položkami aktiv a/nebo pasiv úvěrových institucí za účelem sledování jejich platební schopnosti a likvidity, jakož i jiná vhodná opatření zajišťující ochranu úspor.
Za tímto účelem rozhodne Poradní výbor pro bankovnictví o obsahu jednotlivých složek sledovaných ukazatelů uvedených v prvním pododstavci a stanoví metodu jejich výpočtu.
Poradní výbor pro bankovnictví případně vychází z technických konzultací mezi orgány dohledu nad danými kategoriemi institucí.
2. Sledované ukazatele stanovené podle odstavce 1 se vypočítávají nejméně každých šest měsíců.
3. Poradní výbor pro bankovnictví přezkoumá výsledky rozborů prováděných orgány dohledu uvedenými v odst. 1 třetím pododstavci na základě výpočtů uvedených v odstavci 2.
4. Poradní výbor pro bankovnictví může podávat Komisi návrhy směřující ke koordinaci ukazatelů užívaných v členských státech.
HLAVA VII
ZMOCŇOVACÍ USTANOVENÍ
Článek 60
Technické úpravy
1. Aniž je dotčena zpráva zmíněná v čl. 34 odst. 3 druhém pododstavci, co se týče kapitálu, přijímají se technické úpravy této směrnice v následujících oblastech postupem podle odstavce 2:
- vyjasnění definic tak, aby byl při uplatňování této směrnice brán zřetel na vývoj finančních trhů,
- vyjasnění definic pro zajištění jednotného uplatňování této směrnice ve Společenství,
- přizpůsobení terminologie a znění definic terminologii a znění definic v pozdějších aktech týkajících se úvěrových institucí a souvisejících oblastí,
- definice "zóny A" v čl. 1 bodu 14,
- definice "mezinárodní rozvojové banky" v čl. 1 bodu 19,
- změna výše počátečního kapitálu stanovené v článku 5 se zřetelem k hospodářskému a měnovému vývoji,
- rozšíření nebo terminologická úprava seznamu zmíněného v článcích 18 a 19 a obsaženého v příloze I se zřetelem k vývoji na finančních trzích,
- oblasti, v nichž si jsou příslušné orgány povinny vyměňovat informace, uvedené v článku 28,
- změna definic aktiv uvedených v článku 43 se zřetelem k vývoji na finančních trzích,
- seznam a klasifikace podrozvahových položek v přílohách II a IV a způsob jejich použití při výpočtu ukazatele popsaného v článcích 42, 43 a 44 a v příloze III,
- dočasné snížení minimálního ukazatele stanoveného v článku 47 nebo rizikových vah stanovených v článku 43 se zřetelem ke zvláštním okolnostem,
- vyjasnění výjimek stanovených v čl. 49 odst. 5 až 10.
2. Komisi je nápomocen výbor.
V případech, kdy se odkazuje na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s přihlédnutím k článku 8 uvedeného rozhodnutí.
Lhůta podle čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES se stanoví na tři měsíce.
Výbor přijme svůj jednací řád.
HLAVA VIII
PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
KAPITOLA 1
PŘECHODNÁ USTANOVENÍ
Článek 61
Přechodná ustanovení k článku 36
Dánsko smí povolit svým hypotečním úvěrovým institucím organizovaným jako družstva nebo fondy před 1. lednem 1990, které byly přeměněny na akciové společnosti, i nadále zahrnovat do kapitálu společné a nerozdílné závazky svých členů nebo dlužníků podle čl. 36 odst. 1, jsou-li pohledávky vůči nim postaveny na roveň společným a nerozdílným závazkům, jsou-li splněny tyto podmínky:
a) základem pro výpočet části společných a nerozdílných závazků dlužníků je součet položek uvedených v čl. 34 odst. 2 bodech 1 a 2 minus položky uvedené v čl. 34 odst. 2 bodech 9, 10 a 11;
b) základ pro výpočet k 1. lednu 1991 nebo proběhla-li přeměna později, ke dni uskutečnění přeměny, je maximálním základem pro výpočet.
Základ pro výpočet nesmí překročit maxi mální základ pro výpočet;
c) ode dne 1. ledna 1997 je maximální základ pro výpočet snížen o polovinu výnosu z úpisu nového základního kapitálu, jak je vymezen v čl. 34 odst. 2 bodu 1, uskutečněného po tomto dni; a
d) maximální částka společných a nerozdílných závazků dlužníků zahrnutá do kapitálu nesmí přesáhnout:
50 % v letech 1991 a 1992,
45 % v letech 1993 a 1994,
40 % v letech 1995 a 1996,
35 % v roce 1997,
30 % v roce 1998,
20 % v roce 1999,
10 % v roce 2000 a
0 % po 1. lednu 2001 ze základu pro výpočet.
Článek 62
Přechodná ustanovení k článku 43
1. Do 31. prosince 2006 mohou příslušné orgány členských států povolit svým úvěrovým institucím, aby použily rizikovou váhu 50 % u úvěrů, které jsou k jejich spokojenosti plně a zcela zajištěny hypotékami na kancelářské nebo víceúčelové podnikatelské prostory, jež se nacházejí na území členských států, které povolují rizikovou váhu 50 %, za předpokladu, že jsou splněny tyto podmínky:
i) riziková váha 50 % se vztahuje k části úvěru, která nepřesahuje limit stanovený podle písmen a) nebo b):
a) 50 % tržní hodnoty dané nemovitosti.
Tržní hodnota nemovitosti musí být stanovena dvěma nezávislými znalci, kteří zpracují svá nezávislá ocenění v době poskytnutí úvěru.
Úvěr se musí zakládat na ocenění, které je nižší.
Znalec přecení nemovitost nejméně jednou ročně.
U úvěrů, které nepřesahují 1 milion eur a 5 % kapitálu úvěrové instituce přecení znalec nemovitost nejméně jedou za tři roky.
b) 50 % tržní hodnoty nemovitosti nebo 60 % její hypotekární hodnoty podle toho, která hodnota je nižší, ve členských státech, které právními předpisy stanovily přísná kritéria pro stanovení hypotekární hodnoty.
Hypotekární hodnotou se rozumí hodnota nemovitosti stanovená znalcem, který obezřetně zhodnotí budoucí prodejnost nemovitosti s ohledem na její trvalé a dlouhodobé vlastnosti, běžné a místní podmínky trhu, stávající využití a jiná možná vhodná využití.
Při stanovení hypotekární hodnoty nelze brát v úvahu spekulativní prvky.
Hypotekární hodnota musí být doložena průhledným a jasným způsobem.
Hypotekární hodnota a zejména zásadní předpoklady ohledně vývoje trhu budou přeceněny nejméně každé tři roky nebo v případě, že dojde k poklesu cen na trhu o více než 10 %.
V písmenech a) i b) se tržní hodnotou rozumí cena, za kterou by nemovitost mohla být prodána na základě smlouvy uzavřené podle soukromého práva mezi dobrovolným prodávajícím a nezávislým kupujícím ke dni ocenění za předpokladu, že majetek je veřejně nabídnut na trhu, že tržní podmínky umožňují řádný prodej a že k jednání o prodeji je s ohledem na povahu majetku k dispozici běžná doba;
ii) riziková váha 100 % se vztahuje k části úvěru, která přesahuje limity stanovené podle bodu i);
iii) nemovitost musí užívat nebo pronajímat vlastník.
První pododstavec nebrání příslušným orgánům členského státu, který na svém území používá vyšší rizikovou váhu, aby za výše uvedených podmínek povolil použití rizikové váhy 50 % na tento druh úvěrů na území členských států, které povolují rizikovou váhu 50 %.
Příslušné orgány členských států mohou povolit svým úvěrovým institucím, aby použily rizikovou váhu 50 % na nesplacené úvěry ke dni 21. července 2000 za předpokladu, jsou-li podmínky stanovené v tomto odstavci splněny.
V tomto případě se nemovitost ocení podle výše uvedených oceňovacích kritérií nejpozději dne 21. července 2003.
U úvěrů, které byly poskytnuty před 31. prosincem 2006, zůstává riziková váha 50 % použitelná až do jejich splatnosti, je-li úvěrová instituce vázána smluvními podmínkami.
Do 31. prosince 2006 mohou příslušné orgány členského státu rovněž povolit svým úvěrovým institucím, aby používaly rizikovou váhu 50 % na část úvěrů, která je k jejich spokojenosti plně a zcela zajištěna účastmi ve finských společnostech zajišťujících bytovou výstavbu v souladu s finským zákonem o společnostech zajišťujících bytovou výstavbu z roku 1991 nebo odpovídajícími pozdějšími předpisy, jsou-li splněny podmínky stanovené v tomto odstavci.
Členské státy uvědomí Komisi o tom, jak využijí tohoto odstavce.
2. Členské státy mohou použít rizikovou váhu 50 % pro leasing nemovitostí sjednaný před 31. prosincem 2006, který se týká aktiv pro obchodní účely umístěných v zemi, kde se nachází sídlo podniku, a upravený právními předpisy, na jejichž základě si pronajímatel ponechává plné vlastnictví pronajatých aktiv až do doby, kdy nájemce využije svého předkupního práva.
Členské státy uvědomí Komisi o tom, jak využijí tohoto odstavce.
3. Ustanovení čl. 43 odst. 3 se nedotýkají uznání dvoustranných smluv o novaci uzavřených příslušnými orgány dohledu
- v případě Belgie před 23. dubnem 1996,
- v případě Dánska před 1. červnem 1996,
- v případě Německa před 30. říjnem 1996,
- v případě Řecka před 27. březnem 1997,
- v případě Španělska před 7. lednem 1997,
- v případě Francie před 30. květnem 1996,
- v případě Irska před 27. červnem 1996,
- v případě Itálie před 30. červnem 1996,
- v případě Lucemburska před 29. květnem 1996,
- v případě Nizozemska před 1. červencem 1996,
- v případě Rakouska před 30. prosincem 1996,
- v případě Portugalska před 15. lednem 1997,
- v případě Finska před 21. srpnem 1996,
- v případě Švédska před 1. červnem 1996 a
- v případě Spojeného království před 30. dubnem 1996.
Článek 63
Přechodná ustanovení k článku 47
Úvěrová instituce, jejíž minimální ukazatel nedosáhl 8 % předepsaných v čl. 47 odst.
1 ke dni 1. ledna 1991, musí této úrovně dosáhnout postupně. Nesmí připustit, aby ukazatel klesl pod dosaženou úroveň před uskutečněním tohoto cíle.
Jakékoliv případné výkyvy by měly být jen dočasné a příslušné orgány by měly být informovány o jejich příčinách.
2. Členské státy mohou po dobu nejvýše pěti let ode dne 1. ledna 1993 stanovit rizikovou váhu 10 % pro dluhopisy uvedené v čl. 22 odst. 4 směrnice Rady 85/611/EHS a udržovat tuto rizikovou váhu pro úvěrové instituce, považují-li to za nezbytné, aby předešly vážným poruchám na svých trzích. Tyto výjimky oznámí Komisi.
3. Po dobu nejvýše sedmi let ode dne 1. ledna 1993 se čl. 47 odst. 1 nevztahuje na Řeckou zemědělskou banku. Tato banka však musí dosáhnout úrovně stanovené v čl. 47 odst. 1 v postupných etapách způsobem popsaným v odstavci 1 tohoto článku.
Článek 64
Přechodná ustanovení k článku 49
1. Jestliže ke dni 5. února 1993 některá úvěrová instituce již zaznamenala jeden nebo více případů angažovanosti, které překročily limit velké angažovanosti nebo limit úhrnu velké angažovanosti stanovené v článku 49, vyžadují příslušné orgány od úvěrové instituce opatření, kterými uvede angažovanost v soulad s limity stanovenými v článku 49.
2. Postup, jak takovou angažovanost uvést v soulad se stanovenými limity, bude vypracován, přijat, uskutečněn a dokončen ve lhůtě, kterou příslušné orgány považují za odpovídající zásadě řádné správy a korektní hospodářské soutěže.
Příslušné orgány uvědomí Komisi a Poradní výbor pro bankovnictví o časovém rozvrhu přijatého obecného postupu.
3. Úvěrová instituce nesmí podniknout žádná opatření, v jejichž důsledku by angažovanost uvedená v odstavci 1 překročila svou výši ke dni 5. února 1993.
4. Lhůta stanovená v odstavci 2 uplyne nejpozději dne 31. prosince 2001.
Případy angažovanosti s delší splatností, u kterých musí půjčující instituce dodržovat smluvní podmínky, mohou trvat až do splatnosti.
5. Členské státy mohou do 31. prosince 1998 zvýšit limit stanovený v článku 49 odst. 1 na 40 % a limit stanovený v čl. 49 odst. 2 na 30 %. V těchto případech a aniž jsou dotčeny odstavce 1 až 4, uplyne lhůta určená pro podřízení angažovanosti existující na konci tohoto období limitům stanoveným v článku 49 dne 31. prosince 2001.
6. Výhradně u úvěrových institucí, jejichž kapitál není vyšší než 7 milionů eur, mohou členské státy prodloužit lhůty stanovené v odstavci 5 o pět let.
Členské státy, které využijí možnosti stanovené v tomto odstavci, podniknou kroky k tomu, aby zabránily narušení hospodářské soutěže, a uvědomí o nich Komisi a Poradní výbor pro bankovnictví.
7. V případech uvedených v odstavci 5 a 6 lze za velkou angažovanost považovat angažovanost ve výši alespoň 15 % kapitálu.
8. Členské státy mohou do 31. prosince 2001 nahradit četnost ohlašování případů velké angažovanosti, uvedenou v čl. 48 odst. 2 druhé odrážce, četností nejméně dvakrát ročně.
9. Členské státy mohou zcela nebo částečně osvobodit od použití čl. 49 odst. 1, 2 a 3 angažovanost úvěrových institucí tvořenou hypotečními úvěry ve smyslu čl. 62 odst. 1, uzavřenými přede dnem 1. ledna 2002, jakož i leasing nemovitostí ve smyslu čl. 62 odst. 2, uzavřenými přede dnem 1. ledna 2002, v obou případech do výše 50 % hodnoty dotyčné nemovitosti.
Totéž se vztahuje na úvěry zajištěné ke spokojenosti příslušných orgánů účastmi ve finských společnostech zajišťujících bytovou výstavbu v souladu s finským zákonem o společnostech zajišťujících bytovou výstavbu z roku 1991 nebo odpovídajícími pozdějšími předpisy, které jsou obdobné hypotečním úvěrům uvedeným v prvním pododstavci.
Článek 65
Přechodná ustanovení k článku 51
Úvěrové instituce, které k 1. lednu 1993 překračují limity stanovené v čl. 51 odst. 1 a 2, dosáhnou souladu s nimi do 1. ledna 2003.
KAPITOLA 2
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 66
Informování Komise
Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení právních a správních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 67
Zrušené směrnice
1. Zrušují se směrnice 73/183/EHS, 77/780/EHS, 89/299/EHS, 89/646/EHS, 89/647/EHS, 92/30/EHS a 92/121/EHS ve znění směrnic uvedených v části A přílohy V, aniž je dotčena povinnost členských států týkající se lhůt k jejich provedení a uplatňování, uvedených v části B přílohy V.
2. Odkazy na zrušené směrnice se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze VI.
Článek 68
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 69
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES
ze dne 20. března 2000
o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin, jejich obchodní úpravy a související reklamy
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [1],
v souladu s postupem podle článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Rady 79/112/EHS ze dne 18. prosince 1978 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin určených k prodeji konečnému spotřebiteli, jejich obchodní úpravy a související reklamy [3] byla často a podstatně měněna [4].
Z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti by tedy uvedená směrnice měla být kodifikována.
(2) Rozdíly mezi právními a správními předpisy členských států o označování potravin mohou bránit volnému pohybu těchto výrobků a mohou vést k vytvoření nerovných podmínek pro hospodářskou soutěž.
(3) Je proto nezbytné, aby došlo ke sblížení těchto právních předpisů s cílem přispět k hladkému fungování vnitřního trhu.
(4) Účelem této směrnice musí být stanovení obecných pravidel Společenství použitelných horizontálně pro všechny potraviny uváděné na trh.
(5) Pravidla specifické povahy, která se vztahují vertikálně pouze na některé potraviny, musí být naopak stanovena v rámci právních předpisů upravujících tyto výrobky.
(6) Prvotním zřetelem jakékoli právní úpravy označování potravin musí být potřeba informovat a chránit spotřebitele.
(7) Tato potřeba znamená, že členské státy mohou v souladu s pravidly Smlouvy stanovit požadavky jazykového charakteru.
(8) Nejvhodnější je používat podrobné označování, zejména uvádění přesných údajů o povaze a charakteristických znacích výrobků, které umožní spotřebiteli vybírat výrobky se znalostí věci, neboť vytváří nejméně překážek volnému obchodu.
(9) Je proto nezbytné vypracovat seznam všech údajů, které by v zásadě měly být uváděny na etiketách všech potravin.
(10) Horizontální povaha této směrnice však v počáteční fázi neumožňuje zařadit mezi povinné údaje všechny údaje, které musí být doplněny do seznamu použitelného v zásadě na všechny potraviny. V pozdější fázi je však třeba přijmout předpisy Společenství, které stávající pravidla doplní.
(11) Pokud neexistují zvláštní pravidla Společenství, členské státy si kromě toho musí ponechat právo stanovit některé vnitrostátní předpisy, které lze připojit k obecným ustanovením této směrnice. Uvedené předpisy však musí podléhat postupu Společenství.
(12) Pokud chce členský stát přijmout nový právní předpis, dotyčný postup Společenství musí mít formu rozhodnutí Společenství.
(13) Normotvůrci Společenství je kromě toho třeba umožnit, aby ve výjimečných případech stanovil odchylky od některých obecně stanovených povinností.
(14) Pravidla pro označování musí rovněž zakázat používání údajů, které by kupujícího uváděly v omyl nebo které připisují potravinám léčebné vlastnosti.
Má-li tento zákaz být účinný, musí se vztahovat také na obchodní úpravu potravin a na související reklamu.
(15) S cílem usnadnit obchod mezi členskými státy může být stanoveno, že ve fázi předcházející prodeji konečnému spotřebiteli mají být na vnějším obalu uvedeny pouze údaje o podstatných znacích a že některé povinné údaje, které musí být uvedeny na balených potravinách, mají být uvedeny pouze v příslušných obchodních dokladech.
(16) S ohledem na místní podmínky a praktické záležitosti si členské státy musí ponechat právo stanovit pravidla pro označování potravin prodávaných jako nebalené; v takovém případě je však třeba zajistit informovanost spotřebitele.
(17) S cílem zjednodušit a urychlit postup je nutné pověřit Komisi, aby přijala prováděcí opatření technického charakteru.
(18) Opatření nezbytná pro provádění této směrnice musí být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [5].
(19) Touto směrnicí nesmí být dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení směrnic uvedených v části B přílohy IV,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Tato směrnice se týká označování potravin určených k tomu, aby byly v nezměněném stavu dodány konečnému spotřebiteli, jakož i některých aspektů týkajících se jejich obchodní úpravy a související reklamy.
2. Tato směrnice se rovněž použije pro potraviny určené k zásobování restaurací, nemocnic, jídelen a dalších podobných zařízení společného stravování (dále jen "zařízení společného stravování").
3. Pro účely této směrnice se rozumí
a) "označením" slova, údaje, ochranné známky, obchodní značky, vyobrazení nebo symboly, které se vztahují k určité potravině a které jsou uvedeny na kterémkoli obalu, dokladu, nápisu, etiketě, krčkové nebo rukávové etiketě, jimiž je potravina opatřena nebo jež se k potravině vztahují;
b) "balenou potravinou" prodejní jednotka v obchodní úpravě v nezměněném stavu určená konečnému spotřebiteli a zařízením společného stravování, která se skládá z potraviny a obalu, do něhož byla potravina vložena před uvedením do prodeje, a to bez ohledu na to, zda je potravina v obalu uzavřena zcela nebo pouze zčásti, avšak v každém případě takovým způsobem, že bez otevření nebo výměny obalu nelze vyměnit jeho obsah.
Článek 2
1. Použité způsoby označování nesmějí:
a) uvádět kupujícího v omyl, zejména
i) pokud jde o charakteristiky potraviny a zvláště o její povahu, identitu, vlastnosti, složení, množství, trvanlivost, původ nebo provenienci, způsob výroby nebo získání;
ii) připisováním účinků nebo vlastností, které dotyčná potravina nemá;
iii) vyvoláváním dojmu, že dotyčná potravina má zvláštní charakteristiky, pokud všechny podobné potraviny mají tyto stejné charakteristiky;
b) s výhradou předpisů Společenství, které se vztahují na přírodní minerální vody a na potraviny určené pro zvláštní výživu, připisovat potravině vlastnosti umožňující předcházet určité lidské nemoci, léčit ji nebo ji vyléčit, nebo tyto vlastnosti uvádět.
2. Rada postupem podle článku 95 Smlouvy vypracuje nevyčerpávající seznam tvrzení ve smyslu odstavce 1, jejichž použití musí být v každém případě zakázáno nebo omezeno.
3. Zákazy a omezení stanovená v odstavcích 1 a 2 se rovněž použijí na
a) obchodní úpravu potravin a zejména na tvar nebo vzhled potravin nebo jejich obalu, na použitý obalový materiál, na způsob, jakým jsou aranžovány, jakož i na prostředí, v němž jsou vystavovány;
b) související reklamu.
Článek 3
1. V souladu s články 4 až 17 a s výhradou odchylek v nich obsažených se při označování potravin uvádějí pouze tyto povinné údaje:
1) název, pod nímž je výrobek prodáván;
2) seznam složek;
3) množství určitých složek nebo skupin složek podle článku 7;
4) u balených potravin jejich čisté množství;
5) datum minimální trvanlivosti nebo v případě potravin, které z mikrobiologického hlediska snadno podléhají zkáze, slova "spotřebujte do" a příslušné datum;
6) zvláštní podmínky uchování a použití;
7) jméno nebo obchodní jméno a sídlo výrobce nebo balírny nebo prodejce usazeného ve Společenství.
Členské státy však mají nadále právo požadovat u másla vyráběného na jejich území pouze údaj o výrobci, balírně nebo prodejci.
Aniž je dotčeny informace stanovené v článku 24, členské státy sdělí Komisi a ostatním členským státům všechna opatření přijatá podle druhého pododstavce;
8) místo původu nebo provenience v těch případech, kdy by opomenutí tohoto údaje mohlo uvádět spotřebitele v omyl, pokud jde o skutečný původ nebo skutečnou provenienci potraviny;
9) návod k použití v případě potraviny, kterou by bez tohoto návodu nebylo možné vhodným způsobem použít;
10) u nápojů s obsahem alkoholu vyšším než 1,2 % (obj.) se uvede skutečný obsah alkoholu (% obj.).
2. Odchylně od odstavce 1 si členské státy mohou ponechat vnitrostátní předpisy, které ve vztahu k vnitrostátní výrobě požadují, aby byl uveden výrobní podnik nebo balírna.
3. Ustanovení tohoto článku jsou použitelná, aniž jsou dotčeny přesnější nebo rozsáhlejší předpisy o hmotnostech a mírách.
Článek 4
1. Předpisy Společenství, které jsou použitelné pro určité potraviny, a nikoli pro potraviny obecně, se mohou ve výjimečných případech odchylovat od požadavků stanovených v čl. 3 odst. 1 bodech 2 a 5, pokud by to nebylo na úkor informovanosti kupujícího.
2. Předpisy Společenství, které jsou použitelné pro určité potraviny, a nikoli pro potraviny obecně, mohou stanovit další povinné údaje kromě údajů uvedených v článku 3.
Pokud takové předpisy neexistují, mohou členské státy tyto údaje stanovit postupem podle článku 19.
3. Předpisy Společenství uvedené v odstavcích 1 a 2 se přijímají postupem podle čl. 20 odst. 2.
Článek 5
1. Názvem, pod kterým je potravina prodávána, je název stanovený pro tuto potravinu v právních předpisech Společenství, které se na ni vztahují.
a) Neexistují-li předpisy Společenství, pak názvem, pod kterým je potravina prodávána, je název stanovený v platných právních a správních předpisech členského státu, v němž je výrobek prodáván konečnému spotřebiteli nebo zařízením společného stravování.
Pokud takový název chybí, pak názvem, pod kterým je výrobek prodáván, je název, který je vžitý v členském státě, v němž je výrobek prodáván konečnému spotřebiteli nebo zařízením společného stravování, nebo popis potraviny, popřípadě rovněž popis jejího použití, který musí být dostatečně přesný, aby kupujícímu umožnil poznat skutečnou podstatu potraviny a odlišit potravinu od jiných výrobků, se kterými by mohla být zaměněna.
b) Použití prodejního názvu, pod kterým je výrobek legálně vyráběn a uváděn na trh v členském státě výroby, je v členském státě prodeje rovněž povoleno.
Neumožňuje-li však použití jiných ustanovení této směrnice, zejména ustanovení článku 3, aby spotřebitelé v členském státě prodeje zjistili skutečnou povahu potraviny a odlišili ji od potravin, s nimiž by mohla být zaměněna, k prodejnímu názvu se připojí další popisné informace, které musí být uvedeny v blízkosti prodejního názvu.
c) Ve výjimečných případech se prodejní název používaný v členském státu výroby nepoužije v členském státu prodeje, pokud se potravina, kterou označuje, liší svým složením nebo výrobou od potraviny známé pod dotyčným názvem do té míry, že by ustanovení písmene b) nezajistila v členském státu prodeje správné informování spotřebitelů.
2. Název, pod nímž je výrobek prodáván, nesmí být nahrazen ochrannou známkou, obchodní značkou nebo vymyšleným názvem.
3. Název, pod nímž je výrobek prodáván, musí obsahovat údaje o fyzikálním stavu potraviny nebo o určitém způsobu úpravy (např. v prášku, lyofilizovaný, zmrazený, koncentrovaný, uzený), nebo musí být těmito údaji doplněn, a to ve všech případech, kdy by opomenutí těchto údajů mohlo uvést kupujícího v omyl.
Na všech potravinách, které byly ošetřeny ionizujícím zářením, musí být uveden tento údaj:
- ve španělštině:
"irradiado" nebo "tratado con radiación ionizante",
- v dánštině:
"bestrålet/…" nebo "strålekonserveret" nebo "behandlet med ioniserende stråling" nebo "konserveret med ioniserende stråling",
- v němčině:
"bestrahlt" nebo "mit ionisierenden Strahlen behandelt",
- v řečtině:
"επεξεργασμένο με ιονίζουσα ακτινοβολία" nebo "ακτινοβολημένο",
- v angličtině:
"irradiated" nebo "treated with ionising radiation",
- ve francouzštině:
"traité par rayonnements ionisants" nebo "traité par ionisation",
- v italštině:
"irradiato" nebo "trattato con radiazioni ionizzanti",
- v nizozemštině:
"doorstraald" nebo "door bestraling behandeld" nebo "met ioniserende stralen behandeld",
- v portugalštině:
"irradiado" nebo "tratado por irradiação" nebo "tratado por radiação ionizante",
- ve finštině:
"säteilytetty" nebo "käsitelty ionisoivalla säteilyllä",
- ve švédštině:
"bestrålad" nebo "behandlad med joniserande strålning".
Článek 6
1. Seznam složek se uvádí podle tohoto článku a podle příloh I, II a III.
2. Složky nemusí být uvedeny v případě
a) - čerstvého ovoce a zeleniny včetně brambor, kromě loupaných, krájených nebo podobně upravených,
- sycených vod, v jejichž označení je uvedeno, že jsou sycené,
- kvasných octů, pokud pocházejí výhradně z jediné základní suroviny a pokud do nich nebyly přidány žádné jiné složky,
b) - sýrů,
- másla,
- kysaného mléka a smetany,
pokud do nich nebyly přidány žádné jiné složky kromě mléčných výrobků, enzymů a mikrobiálních kultur nezbytných k výrobě nebo jedlé soli potřebné k výrobě sýrů, s výjimkou čerstvých a tavených sýrů,
c) výrobků sestávajících z jediné složky, pokud
- je obchodní název totožný s názvem složky, nebo
- obchodní název umožňuje určit povahu složky bez rizika záměny.
3. V případě nápojů obsahujících více než 1,2 % (obj.) alkoholu stanoví Rada na návrh Komise do 22. prosince 1982 pravidla pro označování složek.
4. a) "Složkou" se rozumí jakákoli látka, včetně přídatných látek, která je použita při výrobě nebo přípravě potraviny a je v konečném výrobku stále přítomná, i když případně ve změněné formě.
b) Pokud byla složka potraviny sama vyrobena z několika složek, musí být tyto složky považovány za složky dotyčné potraviny.
c) Za složky se nepovažují
i) součásti složky, které jsou během výroby přechodně odděleny a poté jsou do potraviny opět přidány v množství nepřekračující původní podíl;
ii) přídatné látky,
- které se dostaly do potraviny pouze proto, že byly obsaženy v jedné nebo více složkách této potraviny, pokud v konečném výrobku již neplní technologickou funkci,
- které se používají jako pomocné látky při zpracování;
iii) látky používané v nezbytně nutných množstvích jako rozpouštědla nebo nosiče přídatných látek nebo látek určených k aromatizaci potravin.
d) V některých případech může být postupem podle čl. 20 odst. 2 rozhodnuto, zda jsou plněny podmínky uvedené v písm. c), bodech ii) a iii).
5. Seznam složek obsahuje všechny složky potraviny seřazené sestupně podle hmotnosti, stanovené v okamžiku jejich použití při výrobě potraviny.
Před tímto seznamem musí být uveden patřičný údaj obsahující slovo "složení".
Avšak:
- přidaná voda a těkavé látky se v seznamu uvádějí v pořadí podle jejich hmotnosti v konečném výrobku; množství vody přidané do potraviny jako složka se vypočítá odečtením celkového množství ostatních použitých složek od celkového množství konečného výrobku.
Toto množství vody se nemusí brát v úvahu, pokud jí není v konečném výrobku více než 5 % hmotnostních;
- složky používané v koncentrované nebo sušené formě a rekonstituované během výroby smějí být uvedeny v seznamu v pořadí podle jejich hmotnosti stanovené před koncentrací nebo sušením;
- v případě koncentrovaných nebo sušených potravin, do nichž je třeba přidat vodu, mohou být složky uvedeny v pořadí podle jejich poměru v rekonstituovaném výrobku, pokud je spolu se seznamem složek uveden např. výraz "složky rekonstituovaného výrobku" nebo "složky výrobku připraveného ke spotřebě";
- v případě směsí ovoce nebo zeleniny, ve kterých výrazně nepřevládá hmotnostní podíl žádného určitého ovoce nebo zeleniny, smějí být tyto složky uvedeny v jiném pořadí, pokud je spolu se seznamem složek uveden např. výraz "v proměnlivých hmotnostních podílech";
- v případě směsí koření nebo bylin, ve kterých hmotnostní podíl žádného z nich výrazně nepřevládá, smějí být tyto složky uvedeny v jiném pořadí, pokud je spolu se seznamem složek uveden např. výraz "v proměnlivých hmotnostních podílech".
6. Složky se označují svým specifickým názvem, popřípadě podle pravidel stanovených v článku 5.
Avšak:
- složky, které náleží do jedné ze skupin uvedených v příloze I a které jsou součástí jiné potraviny, mohou být označeny pouze názvem této skupiny.
Změny seznamu skupin v příloze I mohou být provedeny postupem podle čl. 20 odst. 2.
Označení "škrob" uvedené v příloze I však musí být doplněno údajem o jeho specifickém rostlinném původu, pokud tato složka může obsahovat lepek;
- složky náležející do jedné ze skupin uvedených v příloze II musí být povinně označeny názvem této skupiny, po kterém následuje jejich specifický název nebo jejich číslo ES; pokud určitá složka náleží do více skupin, uvede se skupina, která odpovídá její hlavní funkci v dotyčné potravině.
Změny této přílohy vycházející z vývoje vědeckých a technických poznatků se přijímají postupem podle čl. 20 odst. 2.
Označení "modifikovaný škrob" uvedené v příloze II však musí být doplněno údajem o jeho specifickém rostlinném původu, pokud tato složka může obsahovat lepek;
- látky určené k aromatizaci musí být označeny v souladu s přílohou III,
- zvláštní ustanovení Společenství týkající se uvádění údajů o ošetření složek ionizujícím zářením se následně přijmou postupem podle článku 95 Smlouvy.
7. Právní předpisy Společenství a v případě jejich neexistence vnitrostátní právní předpisy mohou pro některé potraviny stanovit, že spolu s názvem, pod nímž jsou tyto potraviny prodávány, musí být uveden údaj o určité složce nebo určitých složkách.
U případných vnitrostátních právních předpisů se použije postup podle článku 19.
Právní předpisy Společenství uvedené v tomto odstavci se přijímají postupem podle čl. 20 odst. 2.
8. V případě uvedeném v odst. 4 písm. b) může být směsná složka zařazena do seznamu složek pod vlastním pojmenováním, pokud tak stanoví právní předpisy nebo pokud je dlouhodobě užívané, podle celkové hmotnosti složek a za předpokladu, že bezprostředně následuje výčet jejích vlastních složek.
Tento výčet však není povinný,
a) pokud směsná složka tvoří méně než 25 % konečného výrobku; toto ustanovení se však nepoužije pro přídatné látky, s výhradou ustanovení odst. 4 písm. c);
b) pokud je směsná složka potravinou, u níž právní předpisy Společenství nepožadují uvedení seznamu složek.
9. Odchylně od odstavce 5 nemusí být obsah vody uveden,
a) pokud se voda během výrobního procesu používá výhradně k tomu, aby složka použitá v koncentrovaném nebo sušeném stavu byla rekonstituována do svého původního stavu;
b) v případě nálevu, který se běžně nekonzumuje.
Článek 7
1. Množství složky nebo skupiny složek použité při výrobě nebo přípravě potraviny musí být uvedeno v souladu s tímto článkem.
2. Údaj uvedený v odstavci 1 je povinný,
a) pokud dotyčná složka nebo skupina složek je uvedena v názvu, pod kterým je potravina prodávána nebo s nímž ji spotřebitelé obvykle spojují, nebo
b) pokud dotyčná složka nebo skupina složek je na etiketě zdůrazněna slovy, vyobrazením nebo grafickým znázorněním, nebo
c) dotyčná složka nebo skupina složek je důležitá pro charakterizaci potraviny a pro její odlišení od výrobků, s nimiž by mohla být zaměněna z důvodu svého názvu nebo vzhledu, nebo
d) v případech stanovených postupem podle čl. 20 odst. 2.
3. Odstavec 2 se nepoužije:
a) pro složku nebo skupinu složek,
- jejichž čistá hmotnost po odkapání je uvedena v souladu s čl. 8 odst. 4, nebo
- jejichž množství musí být na etiketě uvedeno již podle právních předpisů Společenství, nebo
- jež jsou použity v malém množstvím pro účely aromatizování, nebo
- které nejsou takové povahy, aby jejich uvedení v názvu, pod kterým je potravina prodávána, mělo vliv na volbu spotřebitele v zemi prodeje, neboť rozdílné množství není podstatné pro charakterizaci potraviny nebo potravinu neodlišuje od podobných potravin.
V případě pochybností o tom, zda podmínky stanovené v této odrážce jsou splněny, se rozhodne postupem podle čl. 20 odst.
b) pokud zvláštní předpisy Společenství přesně stanoví množství složky nebo skupiny složek, aniž by upravovaly jeho uvádění na etiketě;
c) v případech uvedených ve čtvrté a páté odrážce čl. 6 odst. 5;
d) v případech stanovených postupem podle čl. 20 odst. 2.
4. Uvedené množství, vyjádřené v procentech, musí odpovídat množství složky nebo skupiny složek v okamžiku jejich zpracování.
V právních předpisech Společenství však mohou být pro některé potraviny stanoveny odchylky od této zásady.
Tyto předpisy se přijímají postupem podle čl. 20 odst.
5. Údaj uvedený v odstavci 1 se uvádí buď v názvu, pod kterým je potravina prodávána, nebo bezprostředně vedle tohoto názvu, nebo v seznamu složek společně s dotyčnou složkou nebo skupinou složek.
6. Tento článek se použije, aniž jsou dotčena pravidla Společenství o nutričním označování potravin.
Článek 8
1. Čisté množství potravin v hotovém balení musí být vyjádřeno:
- u tekutin v jednotkách objemu,
- u ostatních výrobků v jednotkách hmotnosti,
podle vhodnosti v litrech, centilitrech, mililitrech, kilogramech nebo gramech.
Právní předpisy Společenství a v případě jejich neexistence vnitrostátní právní předpisy mohou pro některé vymezené potraviny stanovit odchylku od tohoto pravidla.
U případných vnitrostátních právních předpisů se použije postup podle článku 19.
2. a) Pokud právní předpisy Společenství a v případě jejich neexistence vnitrostátní právní předpisy stanoví povinnost uvádět určitý typ množství (např. nominální množství, minimální množství, průměrné množství), pak pro účely této směrnice je tímto množstvím čisté množství.
Aniž je dotčena informace uvedená v článku 24, členské státy sdělí Komisi a ostatním členským státům všechna opatření přijatá podle tohoto bodu.
b) Právní předpisy Společenství a v případě jejich neexistence vnitrostátní právní předpisy mohou u některých vymezených potravin, které jsou řazeny do tříd podle množství, stanovit povinnost uvádět jiné údaje o množství.
U případných vnitrostátních právních předpisů se použije postup podle článku 19.
c) Pokud se jednotka v hotovém balení skládá ze dvou nebo více jednotlivých jednotek v hotovém balení, které obsahují stejné množství téhož výrobku, pak uvedení čistého množství se skládá z údaje o čistém množství, které je obsaženo v každém jednotlivém balení, a z údaje o celkovém počtu těchto balení.
Uvedení těchto údajů však není povinné, pokud je celkový počet jednotlivých balení zvnějšku jasně viditelný a snadno spočitatelný a pokud je zvnějšku jasně viditelné alespoň jedno označení čistého množství, které je obsaženo v každém jednotlivém balení.
d) Pokud se jednotka v hotovém balení skládá ze dvou nebo více jednotlivých balení, která nejsou považována za prodejní jednotky, pak uvedení čistého množství se skládá z údaje o celkovém čistém množství a údaje o celkovém počtu jednotlivých balení.
Právní předpisy Společenství a v případě jejich neexistence vnitrostátní právní předpisy nemusí pro některé potraviny stanovit povinnost uvádět celkový počet jednotlivých balení.
Aniž je dotčena informace uvedená v článku 24, členské státy sdělí Komisi a ostatním členským státům všechna opatření přijatá podle tohoto bodu.
3. V případě potravin, které se obvykle prodávají na kusy, nemusí členské státy vyžadovat uvedení čistého množství, pokud je počet jednotek zvnějšku jasně viditelný a snadno spočitatelný nebo, není-li tomu tak, pokud je tento počet uveden na etiketě.
Aniž je dotčena informace uvedená v článku 24, členské státy sdělí Komisi a ostatním členským státům všechna opatření přijatá podle tohoto odstavce.
4. U pevných potravin v nálevu se při označování uvádí též čistá hmotnost této potraviny po odkapání.
Pro účely tohoto odstavce se "nálevem" rozumí následující výrobky, popřípadě jejich směsi a rovněž tyto výrobky ve zmrazeném a hluboce zmrazeném stavu, pokud je kapalina při této úpravě pouze doplňkem základních složek, a není tedy rozhodujícím faktorem pro koupi: voda, vodné roztoky solí, lák, vodné roztoky potravinářských kyselin, ocet, vodné roztoky cukrů, vodné roztoky jiných látek se sladivým účinkem, ovocné nebo zeleninové šťávy v případě ovoce či zeleniny.
Tento seznam může být doplněn postupem podle čl. 20 odst. 2.
Kontrolní metody pro stanovení čisté hmotnosti po odkapání se stanoví postupem podle čl. 20 odst. 2.
5. Uvádění čistého množství není povinné u potravin:
a) se značnými úbytky objemu nebo hmotnosti, které jsou prodávány po kusech nebo váženy v přítomnosti kupujícího;
b) jejichž čisté množství je menší než 5 g nebo 5 ml; toto ustanovení se však nepoužije pro koření a byliny.
Právní předpisy Společenství a v případě jejich neexistence vnitrostátní právní předpisy, které se týkají některých specifických potravin, mohou ve výjimečných případech stanovit prahové hodnoty vyšší než 5 g nebo 5 ml, pokud tím nebude ohrožena informovanost kupujícího.
Aniž je dotčena informace uvedená v článku 24, členské státy sdělí Komisi a ostatním členským státům všechna opatření přijatá podle tohoto odstavce.
6. Právní předpisy Společenství uvedené v odst. 1 druhém pododstavci, odst. 2 písm. b) a d) a odst. 5 druhém pododstavci se přijímají postupem podle čl. 20 odst. 2.
Článek 9
1. Datum minimální trvanlivosti potraviny je datum, do kterého si potravina uchovává své specifické vlastnosti při správném způsobu skladování.
Datum se uvádí podle ustanovení odstavců 2 až 5.
2. Toto datum se uvádí slovy:
- "minimální trvanlivost do…", obsahuje-li datum uvedení dne,
- "minimální trvanlivost do konce…" v ostatních případech.
3. Ke slovům uvedeným v odstavci 2 se připojí
- buď vlastní datum, nebo
- odkaz na místo, kde je datum uvedeno na etiketě.
V případě potřeby se tyto údaje doplní údajem o podmínkách uchování, jejichž dodržení umožní zajistit uvedenou trvanlivost.
4. Datum se skládá z nekódovaného tvaru v pořadí den, měsíc a rok.
Avšak v případě potravin:
- s trvanlivostí nepřekračující tři měsíce postačí uvedení dne a měsíce,
- s trvanlivostí delší než tři měsíce, avšak nejvýše v délce 18 měsíců postačí uvedení měsíce a roku,
- s trvanlivostí delší než 18 měsíců postačí uvedení roku.
Způsob uvedení data může být stanoven postupem podle čl. 20 odst. 2.
5. S výhradou předpisů Společenství, které ukládají jiné způsoby uvedení data, nemusí být datum minimální trvanlivosti uvedeno v případě
- čerstvého ovoce a zeleniny včetně brambor, kromě loupaných, krájených nebo podobně upravených.
Tato odchylka se nevztahuje na naklíčená semena a podobné produkty, jako jsou klíčky luštěnin,
- vín, likérových vín, šumivých vín, aromatizovaných vín a podobných výrobků získaných z jiného ovoce než z hroznů, jakož i v případě nápojů kódů KN 22060091, 22060093 a 22060099 vyrobených z hroznů nebo hroznového moštu,
- nápojů obsahujících nejméně 10 % (obj.) alkoholu,
- osvěžujících nealkoholických nápojů, ovocných šťáv, ovocných nektarů a alkoholických nápojů v jednotlivých nádobách o více než pěti litrech, určených k zásobování zařízení společného stravování,
- výrobků pekárenského odvětví, které jsou vzhledem ke své povaze obvykle spotřebovány do 24 hodin od výroby,
- octa,
- jedlé soli,
- cukru v pevné formě,
- cukrovinek sestávajících téměř výhradně z ochucených a/nebo přibarvených cukrů,
- žvýkaček a podobných výrobků ke žvýkání,
- balení jednotlivých porcí zmrzliny.
Článek 10
1. V případě potravin, které z mikrobiologického hlediska snadno podléhají zkáze, a mohou tedy po krátké době představovat bezprostřední nebezpečí pro lidské zdraví, musí být datum minimální trvanlivosti nahrazeno slovy "spotřebujte do" s příslušným datem.
2. Před datem musí být uvedeny výrazy:
- ve španělštině:
,
- v dánštině:
,
- v němčině:
,
- v řečtině:
,
- v angličtině:
,
- ve francouzštině:
,
- v italštině:
,
- v nizozemštině:
,
- v portugalštině:
,
- ve finštině:
,
- ve švédštině:
.
Za těmito výrazy musí následovat:
- buď vlastní datum, nebo
- odkaz na místo, kde je datum uvedeno na etiketě.
Za těmito údaji následuje popis podmínek uchování, které musí být dodrženy.
3. Datum se skládá z nekódovaného tvaru v pořadí den, měsíc a popřípadě rok.
4. V některých případech lze postupem podle čl. 20 odst. 2 rozhodnout o tom, zda jsou splněny podmínky stanovené v odstavci 1.
Článek 11
1. Návod k použití potraviny musí být uveden takovým způsobem, aby umožnil její vhodné použití.
2. Právní předpisy Společenství a v případě jejich neexistence vnitrostátní právní předpisy mohou u některých potravin stanovit způsob, jakým má být návod k použití uváděn.
U případných vnitrostátních právních předpisů se použije postup podle článku 19.
Právní předpisy Společenství uvedené v tomto odstavci se přijímají postupem podle čl. 20 odst. 2.
Článek 12
Pravidla týkající se údajů o obsahu alkoholu v % (obj.) jsou v případě výrobků čísel 22.04 a 22.05 stanovena ve specifických předpisech Společenství, které se na tyto výrobky vztahují.
V případě jiných nápojů obsahujících více než 1,2 % (obj.) alkoholu se tato pravidla stanoví postupem podle čl. 20 odst. 2.
Článek 13
1. a) Pokud jsou potraviny v hotovém balení, údaje stanovené v článku 3 a čl. 4 odst. 2 se uvádějí na obalu nebo na etiketě připevněné k obalu.
b) Odchylně od písmene a) a aniž jsou dotčeny předpisy Společenství o nominálních množstvích, pokud jsou potraviny v hotovém balení:
- určené konečnému spotřebiteli, avšak uváděné na trh ve fázi, která předchází prodeji konečnému uživateli a při které nedochází k prodeji zařízením společného stravování,
- určené pro dodání zařízením společného stravování za účelem přípravy, zpracování, dělení nebo porcování,
údaje stanovené v článku 3 a čl. 4 odst. 2 mohou být uvedeny pouze v obchodní dokumentaci příslušných potravin, pokud je zajištěno, že tyto dokumenty obsahující všechny vyznačované údaje jsou buď přiloženy k příslušným potravinám, nebo byly zaslány před dodáním zásilky nebo současně s ní.
c) V případech uvedených v písmeni b) se údaje stanovené v čl. 3 odst. 1 bodech 1, 5 a 7, popřípadě rovněž údaje stanovené v článku 10, uvádějí také na vnějším obalu, v němž jsou potraviny uváděny na trh.
2. Údaje stanovené v článku 3 a v čl. 4 odst. 2 musí být snadno srozumitelné a vyznačené na dobře viditelném místě tak, aby byly dobře viditelné, snadno čitelné a nesmazatelné.
Nesmějí být žádným způsobem skryty, zastřeny nebo přerušeny jiným textem nebo vyobrazením.
3. Údaje uvedené v čl. 3 odst. 1 bodech 1, 4, 5 a 10 se uvádějí ve stejném zorném poli.
Tento požadavek může být rozšířen na údaje stanovené v čl. 4 odst. 2.
4. V případě skleněných lahví určených k opakovanému použití, které jsou nesmazatelně označeny a které z tohoto důvodu nejsou opatřeny etiketou, krčkovou nebo rukávovou etiketou, jakož i v případě obalů nebo nádob, jejichž největší plocha měří méně než 10 cm2, musí být uvedeny pouze údaje stanovené v čl. 3 odst. 1 bodech 1, 4 a 5.
Odstavec 3 se v tomto případě nepoužije.
5. Irsko, Nizozemsko a Spojené království mohou v případě mléka a mléčných výrobků plněných do lahví určených k opakovanému použití stanovit odchylky od čl. 3 odst. 1 a od odstavce 3 tohoto článku.
Sdělí Komisi všechna opatření přijatá podle prvního pododstavce.
Článek 14
Pokud potraviny nabízené k prodeji konečnému spotřebiteli a zařízením společného stravování nejsou v hotovém balení nebo pokud jsou potraviny baleny v místě prodeje na požádání spotřebitele nebo baleny do hotového balení pro přímý prodej, stanoví členské státy pravidla pro uvádění údajů stanovených v článku 3 a v čl. 4 odst. 2.
Členské státy mohou stanovit, že uvádění těchto údajů nebo některých z nich není povinné, pokud je zajištěna dostatečná informovanost spotřebitele.
Článek 15
Tato směrnice nemá vliv na ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které při neexistenci právních předpisů Společenství stanovují méně přísné požadavky na označování některých potravin nabízených k prodeji v nestandardních obalech, jako jsou figurky nebo upomínkové předměty.
Článek 16
1. Členské státy zajistí na svém území zákaz prodeje potravin, u nichž nejsou údaje stanovené v článku 3 a čl. 4 odst. 2 uvedeny v jazyce snadno srozumitelném pro spotřebitele, pokud není informovanost spotřebitele účinně zajištěna jinými opatřeními, která se stanoví postupem podle čl. 20 odst. 2 a která se týkají jednoho nebo více údajů na etiketě.
2. Členský stát, v němž je výrobek uváděn na trh, může na svém území v souladu s pravidly Smlouvy stanovit, že tyto údaje musí být na etiketě uvedeny nejméně v jednom nebo více jazycích, které zvolí z úředních jazyků Společenství.
3. Ustanovení odstavců 1 a 2 nebrání tomu, aby údaje na etiketě byly uvedeny v několika jazycích.
Článek 17
Členské státy upustí od stanovování požadavků podrobnějších, než jsou požadavky stanovené v článcích 3 až 13 týkající se způsobu vyznačování údajů uvedených v článku 3 a čl. 4 odst. 2.
Článek 18
1. Členské státy nesmějí zakazovat obchod s potravinami, které jsou v souladu s pravidly stanovenými v této směrnici, zaváděním neharmonizovaných vnitrostátních předpisů upravujících označování a obchodní úpravu některých potravin nebo potravin obecně.
2. Odstavec 1 se nepoužije pro neharmonizované vnitrostátní předpisy, které jsou oprávněné z důvodu
- ochrany veřejného zdraví,
- předcházení podvodům, pokud by ovšem takové předpisy nemohly znesnadnit používání definic a pravidel stanovených touto směrnicí,
- ochrany práv průmyslového a obchodního vlastnictví, uvádění provenience, označení místa původu a předcházení nekalé soutěži.
Článek 19
Odkazuje-li se na tento článek, použije se následující postup v případě, že členský stát považuje za nezbytné přijmout nové právní předpisy.
Členský stát sdělí Komisi a ostatním členským státům zamýšlená opatření a jejich odůvodnění.
Komise konzultuje s členskými státy v rámci Stálého výboru pro potraviny zřízeného rozhodnutím Rady 69/414/EHS [6], pokud považuje tyto konzultace za užitečné nebo pokud to požaduje členský stát.
Členský stát může přijmout zamýšlená opatření až po uplynutí tří měsíců od sdělení, a za předpokladu, že neobdržel záporné stanovisko Komise.
Při splnění této podmínky a před uplynutím výše uvedené lhůty zahájí Komise postup podle čl. 20 odst. 2 s cílem stanovit, zda zamýšlená opatření mohou být provedena, včetně případných vhodných změn.
Článek 20
1. Komisi je nápomocen Stálý výbor pro potraviny (dále jen "výbor").
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 21
Jsou-li pro usnadnění použití této směrnice nezbytná dočasná opatření, přijmou se postupem podle čl. 20 odst. 2.
Článek 22
Touto směrnicí nejsou dotčeny předpisy Společenství přijaté již 22. prosince 1978 týkající se označování a obchodní úpravy některých potravin.
Změny nezbytné pro dosažení souladu těchto předpisů s pravidly stanovenými touto směrnicí se přijmou postupem platným pro každý z příslušných předpisů.
Článek 23
Tato směrnice se nevztahuje na výrobky určené k vývozu ze Společenství.
Článek 24
Členské státy zajistí, aby Komise obdržela znění všech důležitých ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 25
Tato směrnice se použije rovněž pro francouzské zámořské departementy.
Článek 26
1. Směrnice 79/112/EHS ve znění směrnic uvedených v příloze IV části A se zrušuje, aniž jsou dotčeny povinnosti členských států, pokud jde o lhůty pro provedení uvedené v příloze IV části B.
2. Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze V.
Článek 27
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/14/ES
ze dne 8. května 2000
o sbližování právních předpisů členských států týkajících se emisí hluku zařízení, která jsou určena k použití ve venkovním prostoru, do okolního prostředí
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V rámci vnitřního trhu musí být požadavky na emise hluku zařízení určených k použití ve venkovním prostoru harmonizovány, aby se tak zabránilo překážkám volnému pohybu takových zařízení.
Snižování přípustných hladin hluku těchto zařízení ochrání zdraví a spokojenost občanů, ale i životní prostředí.
Veřejnosti budou rovněž zpřístupněny informace o hluku vyzařovaném takovými zařízeními.
(2) Právní předpisy Společenství týkající se emisí hluku zařízení určených k použití ve venkovním prostoru byly dosud tvořeny dále uvedenými devíti směrnicemi týkajícími se některých typů stavebních strojů a zařízení a sekaček na trávu: směrnice Rady 79/113/EHS ze dne 19. prosince 1978 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se stanovení emise hluku stavebních strojů a zařízení [4], směrnice Rady 84/532/EHS ze dne 17. září 1984 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se společných opatření pro stavební stroje a zařízení [5], směrnice Rady 84/533/EHS ze dne 17. září 1984 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se přípustné hladiny akustického výkonu kompresorů [6], směrnice Rady 84/534/EHS ze dne 17. září 1984 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se přípustné hladiny akustického výkonu věžových jeřábů [7], směrnice Rady 84/535/EHS ze dne 17. září 1984 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se přípustné hladiny akustického výkonu svařovacích generátorů [8], směrnice Rady 84/536/EHS ze dne 17. září 1984 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se přípustné hladiny akustického výkonu elektrických zdrojových soustrojí [9], směrnice Rady 84/537/EHS ze dne 17. září 1984 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se přípustné hladiny akustického výkonu mechanizovaných ručních bouracích a sbíjecích kladiv [10], směrnice Rady 84/538/EHS ze dne 17. září 1984 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se přípustné hladiny akustického výkonu sekaček na trávu [11] a směrnice Rady 86/662/EHS ze dne 22. prosince 1986 o omezování hluku vyzařovaného hydraulickými rýpadly, lanovými rýpadly, dozery, nakladači a rýpadly-nakladači [12], dále jen "stávající směrnice"; v těchto směrnicích jsou požadavky, pokud jde o přípustné hladiny hluku, zkušebních postupy pro měření hluku, označení a postupy posuzování shody, stanoveny pro každý typ zařízení samostatně.
Zjednodušení těchto právních předpisů a vytvoření rámce pro snížení emisí hluku zařízení určených k použití ve venkovním prostoru je vhodné.
(3) Tato směrnice je založena na zásadách a podnětech uvedených v usnesení Rady ze dne 7. května 1985 o novém přístupu k technické harmonizaci a normám [13].
Výše uvedené zásady byly dále rozpracovány v rozhodnutí Rady 93/465/EHS ze dne 22. července 1993 o modulech pro různé fáze postupů posuzování shody a o pravidlech pro připojování a používání označení shody CE, které jsou určeny k použití ve směrnicích technické harmonizace [14].
(4) Pátý akční program pro životní prostředí připojený k usnesení ze dne 1. února 1993 [15] označuje hluk za jeden z nejnaléhavějších problémů životního prostředí ve městech, a dále upozorňuje na potřebu řešit problém různých zdrojů hluku.
(5) V Zelené knize nazvané "Budoucí hluková politika" označila Komise hluk v životním prostředí za jeden z hlavních lokálních problémů životního prostředí v Evropě a oznámila svůj záměr připravit návrh rámcové směrnice na snížení emisí hluku zařízení určených k použití ve venkovním prostoru.
(6) Členské státy by měly zajistit, aby bylo zařízení, na které se vztahuje tato směrnice, v souladu s jejími požadavky, pokud je v členských státech uváděno na trh nebo do provozu.
Požadavky na ochranu pracujících úpravou používání venkovních zařízení nejsou touto směrnicí dotčeny.
(7) Členské státy by neměly na svém území zakazovat, omezovat nebo bránit uvádění zařízení na trh nebo do provozu, pokud je v souladu s požadavky této směrnice, je opatřeno označením CE a údajem o garantované hladině akustického výkonu a pokud je k němu přiloženo ES prohlášení o shodě.
(8) Je třeba, aby výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství odpovídali za shodu zařízení s ustanoveními této směrnice a jakékoliv další směrnice, která se na ně vztahuje.
Výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství má připojit k zařízení označení CE a údaj o garantované hladině akustického výkonu a zajistit, aby bylo k zařízení přiloženo ES prohlášení o shodě, aby tím prokázal, že je zařízení ve shodě s ustanoveními této směrnice a jakýchkoliv jiných souvisejících směrnic.
(9) Členské státy by měly, v případě potřeby ve spolupráci s jinými členskými státy, přijmout veškerá vhodná opatření, aby zařízení, které není ve shodě, bylo uvedeno do shody v budoucnosti nebo bylo staženo z trhu.
Důrazné zavedení a uplatňování této směrnice je pro splnění jejích cílů nezbytné.
Je nutná těsnější spolupráce při dozoru nad trhem prostřednictvím trvalé výměny informací.
Z toho důvodu by měl být zřízen výbor.
(10) Vyznačování garantované hladiny akustického výkonu zařízení určených k použití ve venkovním prostoru je nezbytné v zájmu toho, aby zákazníci a uživatelé mohli vybírat zařízení na základě informací a také jako základ pro úpravu používání nebo pro uplatnění ekonomických nástrojů na vnitrostátní nebo místní úrovni.
Toto označení musí být zřetelné a nezaměnitelné.
Za uváděné hodnoty odpovídá výrobce.
Je vhodné, aby byl údaj o garantované hladině akustického výkonu připojen k označení CE.
Jednotný a stanovený postup určování hodnot emisí hluku je základní podmínkou spolehlivého označování.
(11) Ve stávajících směrnicích týkajících se kompresorů, věžových jeřábů, svařovacích generátorů, zdrojových soustrojí, bouracích a sbíjecích kladiv se požaduje, aby Komise předložila návrhy na snížení přípustných hladin hluku.
Technické řešení snižování hluku některých dalších zařízení určených k použití ve venkovním prostoru (například grejdrů, kompaktorů odpadu s nakládacím zařízením, damprů, manipulačních vozíků s protizávažím poháněných spalovacím motorem, pojízdných jeřábů, stavebních výtahů, stavebních vrátků, strojů na zhutňování, finišerů na vozovky a zdrojů tlakové kapaliny) existuje, avšak není obecně využíváno.
Z výsledků průzkumu vyplývá, že hodnoty emisí hluku zařízení určených k použití ve venkovním prostoru, majících stejný výkon a nabízených v současné době na trhu, se mezi sebou liší o více než 10 dB.
Je potřebné snížit emise hluku zařízení, pro která platí přípustné hodnoty hluku, až na úroveň lepších zařízení dostupných dnes na trhu ve dvou etapách tak, aby měli výrobci, kteří dosud nesplňují požadavky, dostatek času na úpravu svých zařízení podle náročnějších nejvyšších přípustných hodnot.
(12) Pro různé kategorie zařízení jsou přípustné různé postupy posuzování shody.
V rozhodnutí 93/465/EHS jsou uvedeny různé moduly používané při posuzování shody.
U zařízení, na která se vztahují přípustné hladiny akustického výkonu, se za vhodný považuje postup posuzování, v rámci kterého je kontrola shody s ustanoveními směrnice zajišťována oznámeným subjektem ve fázi konstrukčního návrhu a výroby.
Certifikace shody samotným výrobcem se považuje za vhodnou jen u zařízení, u kterých se požaduje pouze uvedení hodnot hluku.
Sledování je nezbytné.
(13) Technická úroveň a správní zázemí oznámených subjektů mají být v rámci Společenství stejné.
Toho lze dosáhnout jenom tak, že budou stanovena minimální kritéria, která tyto subjekty mají splňovat.
(14) Shromažďování údajů o hodnotách emisí hluku se považuje za nezbytný předpoklad pro zajištění spotřebitelského výběru na základě informací a také pro to, aby členské státy a Komise mohly vyhodnocovat nový technologický vývoj a potřebu nových legislativních činností.
Údaje o hluku je možno shromažďovat jednoduše zasláním kopie ES prohlášení o shodě členským státům a Komisi.
(15) V zájmu ochrany občanů před nadměrným působením hluku, by měly být členské státy v souladu s ustanoveními Smlouvy schopny omezovat používání zařízení ve venkovním prostoru.
(16) Technická ustanovení týkající se metod měření musí být doplněna a podle potřeby přizpůsobena technickému pokroku a pokroku v oblasti evropské normalizace.
Opatření nezbytná k provádění této směrnice by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. července 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [16].
(17) Je důležité snížit nejvyšší přípustné hodnoty platné pro emise hluku sekaček na trávu, vyžínačů trávníků/začišťovačů okrajů trávníků, které zůstaly nezměněny ode dne přijetí směrnice 84/538/EHS.
Jako vodítko pro průmysl mají být uvedeny předběžné údaje o nižších nejvyšších přípustných hodnotách, jejichž zavedení se předpokládá v etapě II.
Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu o tom, zda a v jakém rozsahu umožňuje technický pokrok snížit nejvyšší přípustné hodnoty platné pro sekačky na trávu, vyžínače trávníků/začišťovače okrajů trávníků, a pokud to bude třeba, i návrh na změnu této směrnice.
(18) Tato směrnice nahrazuje stávající směrnice.
Stávající směrnice se ke dni vstupu této směrnice v platnost zrušují.
Pro hladký přechod od stávajících směrnic k této směrnici musí být stanovena přechodná období,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Účel
Účelem této směrnice je harmonizace právních předpisů členských států týkajících se norem o emisích hluku, postupů posuzování shody, označování, technické dokumentace a shromažďování údajů o emisích hluku zařízení, která jsou určena k použití ve venkovním prostoru, do okolního prostředí.
Přispěje to k hladkému fungování vnitřního trhu při zachování ochrany zdraví a spokojenosti lidí.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Tato směrnice se vztahuje na zařízení uvedená v článcích 12 a 13 a definovaná v příloze I určená k použití ve venkovním prostoru.
Tato směrnice se vztahuje pouze na zařízení, které se na trh nebo do provozu uvádí jako celek a je vhodné pro zamýšlené použití.
Nevztahuje se na příslušenství bez vlastního pohonu, která jsou na trh nebo do provozu uváděna samostatně, s výjimkou ručních bouracích a sbíjecích kladiv a hydraulických bouracích kladiv.
2. Tato směrnice se nevztahuje na:
- všechna zařízení původně určená pro dopravu zboží nebo osob po pozemních komunikacích, po železnici a po vodních nebo vzdušných cestách,
- zařízení zvláště určená a konstruovaná pro vojenské a policejní účely a pro záchrannou službu.
Článek 3
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
1 odst. 2 směrnice 98/37/ES Evropského parlamentu a Rady ze dne 22. června 1998 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se strojních zařízení [17], která jsou buď samojízdná nebo schopná převozu a jsou bez ohledu na poháněcí prvek nebo prvky typově určena k použití ve venkovním prostoru a která zatěžují hlukem okolní prostředí.
Používání zařízení za podmínek, za kterých přenos zvuku není nebo téměř není ovlivněn (například ve stanech, přístřešcích proti dešti nebo v nedostavěných budovách) se považuje za používání ve venkovním prostoru.
Je tím také míněno zařízení bez hnacího ústrojí používané pro průmyslové účely nebo pro účely ochrany prostředí, které je typově určeno k použití ve venkovním prostoru a které vyzařuje hluk do okolního prostředí.
Všechny typy takového zařízení se dále nazývají "zařízením";
b) "postupy posuzování shody" se rozumí postupy uvedené v přílohách V až VIII, které vycházejí z rozhodnutí 93/465/EHS;
c) "označováním" se rozumí viditelné, čitelné a trvalé připojení označení CE k zařízení provedené způsobem stanoveným v rozhodnutí 93/465/EHS a doprovázené údajem o garantované hladině akustického výkonu;
d) "hladinou akustického výkonu LWA" se rozumí hladina akustického výkonu frekvenčně vážená váhovou funkcí A v dB vztažená k referenčnímu akustickému výkonu 1 pW a definovaná v EN ISO 3744:1995 a EN ISO 3746:1995;
e) "měřenou hladinou akustického výkonu" se rozumí hladina akustického výkonu určená na základě měření podle přílohy III; měřené hodnoty se mohou určit buď na základě hodnot pro jednotlivý stroj reprezentující typ zařízení nebo jako průměr z hodnot pro určitý počet strojů;
f) "garantovanou hladinou akustického výkonu" se rozumí hladina akustického výkonu určená v souladu s požadavky uvedenými v příloze III uváděná včetně nejistot vyplývajících z odchylek při výrobě a při měření, u níž výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství potvrdí, že není podle použitých technických pomůcek popsaných v technické dokumentaci překročena.
Článek 4
Uvádění na trh
1. Zařízení podle čl. 2 odst. 1 nesmí být uváděno na trh nebo do provozu do doby, než výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství zajistí, že
- zařízení splňuje požadavky této směrnice, které se týkají emisí hluku do okolního prostředí,
- bylo provedeno posuzování shody postupy podle článku 14,
- zařízení je opatřeno označením CE a údajem o garantované hladině akustického výkonu a je k němu připojeno ES prohlášení o shodě.
2. Není-li výrobce ani jeho zplnomocněný zástupce usazen ve Společenství, povinnosti vyplývající ze směrnice se vztahují na kohokoliv, kdo uvádí zařízení ve Společenství na trh nebo do provozu.
Článek 5
Dozor nad trhem
1. Členské státy přijmou vhodná opatření, aby zařízení podle čl. 2 odst. 1 mohla být uvedena na trh nebo do provozu pokud vyhovují ustanovením této směrnice, jsou opatřena označením CE a údajem o garantované hladině akustického výkonu a je k nim připojeno ES prohlášení o shodě.
2. Příslušné správní orgány členských států si musí vzájemně pomáhat při plnění povinností týkajících se provádění dozoru nad trhem.
Článek 6
Volný pohyb
1. Členské státy nesmějí na svém území zakazovat, omezovat nebo bránit uvádění na trh nebo do provozu zařízení podle čl. 2 odst. 1, pokud jsou tato zařízení v souladu s ustanoveními této směrnice a pokud jsou opatřena označením CE a údajem o garantované hladině akustického výkonu a je k nim přiloženo ES prohlášení o shodě.
2. Členské státy nesmějí na veletrzích, výstavách, předvádění a při podobných příležitostech bránit vystavování zařízení podle čl. 2 odst. 1, která nevyhovují ustanovením této směrnice, za předpokladu, že viditelné označení zřetelně udává, že zařízení není ve shodě s ustanoveními této směrnice a že nebude uvedeno na trh nebo do provozu do té doby, dokud jej výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství neuvede do shody. Při předváděních musí být přijata přiměřená bezpečnostní opatření pro zajištění ochrany osob.
Článek 7
Předpoklad shody
Členské státy předpokládají, že zařízení podle čl. 2 odst. 1, která jsou opatřena označením CE a údajem o garantované hladině akustického výkonu, a ke kterým je přiloženo ES prohlášením o shodě, jsou ve shodě se všemi ustanoveními této směrnice.
Článek 8
ES prohlášení o shodě
1. Aby výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství, který vyrábí zařízení uvedené v čl. 2 odst. 1 prokázal, že příslušné zařízení je ve shodě s ustanoveními této směrnice, vypracuje písemné ES prohlášení o shodě pro každý typ vyráběného zařízení; minimální obsah tohoto prohlášení o shodě je stanoven v příloze II.
2. Členský stát může požadovat, aby prohlášení o shodě bylo vypracováno v úředním jazyce nebo jazycích Společenství určeném (určených) členským státem nebo do tohoto jazyka (jazyků) přeloženo, jestliže je zařízení uváděno na trh nebo do provozu na jeho území.
3. Výrobce zařízení podle čl. 2 odst. 1 nebo jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství, uchovává vzor ES prohlášení o shodě po dobu 10 let po vyrobení posledního zařízení společně s technickou dokumentací podle bodu 3 přílohy V, bodu 3 přílohy VI, bodu 2 přílohy VII, bodů 3.1 a 3.3 přílohy VIII.
Článek 9
Nevyhovující zařízení
1. Pokud členský stát zjistí, že zařízení podle čl. 2 odst. 1 uváděné na trh nebo do provozu, nevyhovuje požadavkům této směrnice, přijme veškerá vhodná opatření, aby výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství uvedl zařízení do shody s ustanoveními této směrnice.
2. Jestliže
a) jsou překračovány nejvyšší přípustné hodnoty podle článku 12, nebo
b) pokračuje nedodržování jiných ustanovení této směrnice i přes to, že byla přijata opatření podle odstavce 1,
přijme příslušný členský stát veškerá vhodná opatření, aby omezil nebo zakázal uvádění daného zařízení na trh nebo do provozu nebo aby zajistil jeho stažení z trhu.
Členský stát o takových opatřeních neprodleně uvědomí Komisi a ostatní členské státy.
3. Komise co nejdříve zahájí konzultace se zúčastněnými stranami.
Jestliže Komise po těchto konzultacích zjistí, že
- přijatá opatření jsou oprávněná, uvědomí o tom neprodleně členský stát, který dal k těmto konzultacím podnět, a ostatní členské státy,
- opatření nejsou oprávněná, uvědomí o tom neprodleně členský stát, který dal k těmto konzultacím podnět, ostatní členské státy a výrobce nebo jeho zplnomocněného zástupce usazeného ve Společenství.
4. Komise zajistí, aby členské státy byly informovány o průběhu a výsledku tohoto postupu.
Článek 10
Zákonné opravné prostředky
Jakékoliv opatření přijaté členským státem podle této směrnice, které omezuje uvádění na trh nebo do provozu zařízení, na něž se vztahuje tato směrnice, musí být přesně odůvodněno.
Takové opatření musí být co nejdříve oznámeno dané straně současně s informací o zákonných opravných prostředcích dostupných podle platných právních předpisů daného členského státu, a o lhůtách pro jejich podání.
Článek 11
Označování
2 odst. 1 uváděné na trh nebo do provozu, které je v souladu s ustanoveními této směrnice, musí být opatřeno označením shody CE.
Označení se skládá z písmen "CE".
Předepsaná forma označení je uvedena v příloze IV.
2. Označení CE musí být doplněno údajem o garantované hladině akustického výkonu.
Vzor pro uvedení tohoto údaje je stanoven v příloze IV.
3. Označení shody CE a údaj o garantované hladině akustického výkonu musí být viditelné, čitelné a nesmazatelné a musí být připojeny ke každému jednotlivému zařízení.
4. Je zakázáno opatřovat zařízení označeními nebo nápisy, které by mohly vést k omylu, pokud jde o význam označení CE nebo údaje o garantované hladině akustického výkonu.
K zařízení může být připojeno jakékoliv jiné označení za předpokladu, že tím nebude snížena viditelnost a čitelnost označení CE a údaje o garantované hladině akustického výkonu.
2 odst. 1 vztahují jiné směrnice, které se týkají jiných hledisek a ve kterých se také stanoví připojení označení CE, pak toto označení vyjadřuje, že takové zařízení splňuje také ustanovení těchto jiných směrnic.
Pokud však jedna nebo několik takových směrnic výrobci dovoluje, aby v průběhu přechodného období zvolil, který režim použije, pak označení CE vyjadřuje shodu pouze se směrnicemi, které výrobce použil.
V takovém případě musí být v dokumentech, upozorněních nebo návodech požadovaných těmito směrnicemi a přiložených k takovým zařízením uveden seznam těchto směrnic, jak byly zveřejněny v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 12
Zařízení, na která se vztahují nejvyšší přípustné hodnoty hluku
Garantované hladiny akustického výkonu níže uvedených zařízení nesmějí překročit nejvyšší přípustné hladiny akustického výkonu podle následující tabulky nejvyšších přípustných hodnot:
- stavební výtahy na dopravu materiálu (poháněné spalovacím motorem)
Definice: příloha I, bod 3. Měření: příloha III, část B, bod 3,
- stroje na zhutňování (pouze vibrační válce nebo válce bez vibrace, vibrační desky a vibrační pěchy)
Definice: příloha I, bod 8. Měření: příloha III, část B, bod 8,
- kompresory (< 350 kW)
Definice: příloha I, bod 9. Měření: příloha III, část B, bod 9,
- ruční bourací a sbíjecí kladiva Definice:
příloha I, bod 10. Měření: příloha III, část B, bod 10,
- stavební vrátky (poháněné spalovacím motorem)
Definice: příloha I, bod 12. Měření: příloha III, část B, bod 12,
- dozery (< 500 kW) Definice:
příloha I, bod 16. Měření: příloha III, část B, bod 16,
- dampry (< 500 kW) Definice:
příloha I, bod 18. Měření: příloha III, část B, bod 18,
- hydraulická rýpadla nebo lanová lopatová rýpadla (< 500 kW)
Definice: příloha I, bod 20. Měření: příloha III, část B, bod 20,
- rýpadla-nakladače (< 500 kW)
Definice: příloha I, bod 21. Měření: příloha III, část B, bod 21,
- grejdry (< 500 kW)
Definice: příloha I, bod 23. Měření: příloha III, část B, bod 23,
- zdroje tlakové kapaliny
Definice: příloha I, bod 29. Měření: příloha III, část B, bod 29,
- kompaktory odpadu s nakládacím zařízením (< 500 kW)
Definice: příloha I, bod 31. Měření: příloha III, část B, bod 31,
- sekačky na trávu (žací stroje na trávu) (s výjimkou zemědělských a lesnických strojů a zařízení a víceúčelových zařízení, jejichž hlavní díl s vlastním pohonem má instalovaný výkon větší než 20 kW)
Definice: příloha I, bod 32. Měření: příloha III, část B, bod 32,
- vyžínače trávníků/začišťovače okrajů trávníku
Definice: příloha I, bod 33. Měření: příloha III, část B, bod 33,
- manipulační vozíky s protizávažím poháněné spalovacím motorem (s výjimkou manipulačních vozíků o jmenovité nosnosti nepřesahující 10 tun definovaných v bodu 36 druhé odrážce přílohy I)
Definice: příloha I, bod 36. Měření: příloha III, část B, bod 36,
- nakladače (< 500 kW)
Definice: příloha I, bod 37. Měření: příloha III, část B, bod 37,
- pojízdné jeřáby
Definice: příloha I, bod 38. Měření: příloha III, část B, bod 38,
- motorové kultivátory (< 3 kW)
Definice: příloha I, bod 40. Měření: příloha III, část B, bod 40,
- finišery na vozovku (s výjimkou finišerů se zhutňovací lištou)
Definice: příloha I, bod 41. Měření: příloha III, část B, bod 41,
- zdrojová soustrojí (< 400 kW)
Definice: příloha I, bod 45. Měření: příloha III, část B, bod 45,
- věžové jeřáby
Definice: příloha I, bod 53. Měření: příloha III, část B, bod 53,
- svařovací generátory
Definice: příloha I, bod 57. Měření: příloha III, část B, bod 57.
Pel <10 _BAR_ 97 + lg Pel _BAR_ 95 + lg Pel _BAR_
Článek 13
Zařízení, na která se vztahuje pouze povinnost uvádět hodnoty hluku
Na níže uvedená zařízení se vztahuje požadavek vyznačení jejich garantované hladiny akustického výkonu:
- zdvižné pracovní plošiny se spalovacím motorem
Definice: příloha I, bod 1. Měření: příloha III, část B, bod 1,
- křovinořezy
Definice: příloha I, bod 2. Měření: příloha III, část B, bod 2,
- stavební výtahy na dopravu materiálu (poháněné elektrickým motorem)
Definice: příloha I, bod 3. Měření: příloha III. část B, bod 3,
- pásové pily pro staveniště
Definice: příloha I, bod 4. Měření: příloha III. část B, bod 4,
- kotoučové stolové pily pro staveniště
Definice: příloha I, bod 5. Měření: příloha III, část B, bod 5,
- přenosné řetězové pily
Definice: příloha I, bod 6. Měření: příloha III, část B, bod 6,
- kombinované pojízdné vysokotlaké myčky s vysavačem
Definice: příloha I, bod 7. Měření: příloha III, část B, bod 7,
- stroje na zhutňování (pouze vznětové pěchy)
Definice: příloha I, bod 8. Měření: příloha III, část B, bod 8,
- míchačky na betonové směsi nebo maltu
Definice: příloha I, bod 11. Měření: příloha III, část B, bod 11,
- stavební vrátky (s elektrickým pohonem)
Definice: příloha I, bod 12. Měření: příloha III, část B, bod 12,
- dopravníky a čerpadla na betonové směsi a malty
Definice: příloha I, bod 13. Měření: příloha III, část B, bod 13,
- pásové dopravníky
Definice: příloha I, bod 14. Měření: příloha III, část B, bod 14,
- chladicí zařízení na vozidla (trakční chladicí zařízení)
Definice: příloha I, bod 15. Měření: příloha III, část B, bod 15,
- vrtné soupravy
Definice: příloha I, bod 17. Měření: příloha III, část B, bod 17,
- zařízení na plnění a vyprazdňování zásobníků vozidel nebo cisteren
Definice: příloha I, bod 19. Měření: příloha III, část B, bod 19,
- kontejnery na recyklované sklo
Definice: příloha I, bod 22. Měření: příloha III, část B, bod 22,
- vyžínače travních porostů/začišťovače okrajů travních porostů
Definice: příloha I, bod 24. Měření: příloha III, část B, bod 24,
- přenosné nůžky na živé ploty
Definice: příloha I, bod 25. Měření: příloha III, část B, bod 25,
- vysokotlaké pojízdné čističky
Definice: příloha I, bod 26. Měření: příloha III, část B, bod 26,
- vysokotlaké vodní proudové čističky
Definice: příloha I, bod 27. Měření: příloha III, část B, bod 27,
- hydraulická bourací kladiva
Definice: příloha I, bod 28. Měření: příloha III, část B, bod 28,
- řezače spár
Definice: příloha I, bod 30. Měření: příloha III, část B, bod 30,
- vyfoukávače listí
Definice: příloha I, bod 34. Měření: příloha III, část B, bod 34,
- sběrače listí
Definice: příloha I, bod 35. Měření: příloha III, část B, bod 35,
- manipulační vozíky s protizávažím poháněné spalovacím motorem (pouze manipulační vozíky jiné než vozíky o jmenovité nosnosti nepřesahující 10 tun uvedených v bodu 36 druhé odrážce přílohy I)
Definice: příloha I, bod 36. Měření: příloha III, část B, bod 36,
- pojízdné kontejnery na odpadky (pojízdné popelnice)
Definice: příloha I, bod 39. Měření: příloha III, část B, bod 39,
- finišery na vozovky (vybavené hutnící lištou s velkou účinností)
Definice: příloha I, bod 41. Měření: příloha III, část B, bod 41,
- soupravy pro pilotovací práce
Definice: příloha I, bod 42. Měření: příloha III, část B, bod 42,
- pokladače potrubí
Definice: příloha I, bod 43. Měření: příloha III, část B, bod 43,
- rolby Definice:
příloha I, bod 44. Měření: příloha III, část B, bod 44,
- elektrická zdrojová soustrojí (≥ 400kW)
Definice: příloha I bod 45. Měření: příloha III část B bod 45,
- samosběrné zametače
Definice: příloha I bod 46. Měření: příloha III část B bod 46,
- vozy na sběr odpadků
Definice: příloha I bod 47. Měření: příloha III část B bod 47,
- stroje na frézování vozovek
Definice: příloha I bod 48. Měření: příloha III část B, bod 48,
- kypřiče (rozrývače)
Definice: příloha I bod 49. Měření: příloha III část B bod 49,
- drtiče/štěpkovací stroje
Definice: příloha I bod 50. Měření: příloha III část B bod 50,
- sněhové frézy (samojízdné, bez příslušenství)
Definice: příloha I bod 51. Měření: příloha III část B bod 51,
- pojízdné vysavače
Definice: příloha I bod 52. Měření: příloha III část B bod 52,
- rýhovače
Definice: příloha I bod 54. Měření: příloha III část B bod 54,
- automíchače Definice:
příloha I bod 55. Měření: příloha III část B bod 55,
- čerpací stanice na vodu (určené pro jiné než ponorné použití)
Definice: příloha I bod 56. Měření: příloha III část B bod 56.
Článek 14
Posuzování shody
1. Výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství před uvedením jakéhokoliv zařízení uvedeného v článku 12 na trh nebo do provozu podrobí každý typ takového zařízení jednomu z následujících postupů posuzování shody:
- interní řízení výroby spojené s posouzením technické dokumentace a s pravidelným kontrolním postupem podle přílohy VI, nebo
- postup ověřování každého jednotlivého výrobku podle přílohy VII, nebo
- postup komplexního zabezpečování jakosti podle přílohy VIII.
2. Před uvedením jakéhokoliv zařízení podle článku 13 na trh nebo do provozu podrobí výrobce zařízení nebo jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství každý typ takového zařízení postupu interního řízení výroby podle přílohy V.
3. Členský stát zajistí, aby Komise a kterýkoliv jiný členský stát získali, na základě odůvodněného požadavku, všechny informace používané při posuzování shody týkající se typu zařízení, a zejména pak dokumentaci předkládanou podle bodu 3 přílohy V , bodu 3 přílohy VI, bodu 2 přílohy VII, bodů 3.1 a 3.3 přílohy VIII.
Článek 15
Oznámené subjekty
1. Členské státy v rámci své pravomoci jmenují subjekty pro provádění nebo dozor nad postupem posuzování shody podle čl. 14 odst. 1.
2. Členské státy jmenují pouze takové subjekty, které splňují kritéria uvedená v příloze IX.
Ze skutečnosti, že subjekt splňuje kritéria uvedená v příloze IX této směrnice, však nevyplývá pro členský stát povinnost tento subjekt jmenovat.
3. Členské státy oznámí Komisi a ostatním členským státům subjekty, které jmenovaly a také zvláštní úkoly a postupy přezkoušení, pro jejichž provádění byly jmenovány, a dále identifikační čísla, která jim byla Komisí již dříve přidělena.
4. Komise zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství seznam oznámených subjektů spolu s jejich identifikačními čísly a úkoly, kterými byly pověřeny.
Komise zajistí průběžnou aktualizaci tohoto seznamu.
5. Členský stát oznámení odvolá, jestliže zjistí, že tento subjekt již nesplňuje kritéria uvedená v příloze IX.
Neprodleně o tom uvědomí Komisi a ostatní členské státy.
Článek 16
Shromažďování údajů o hluku
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství zaslal odpovědnému správnímu orgánu členského státu, ve kterém má sídlo nebo ve kterém uvádí na trh nebo do provozu zařízení podle čl. 2 odst. 1, a také Komisi kopii ES prohlášení o shodě ke každému typu zařízení podle čl. 2 odst. 1.
2. Komise shromáždí o všech zařízeních údaje, které jí byly předány na základě odstavce 1.
3. Členské státy mohou na požádání od Komise obdržet shromážděné údaje.
4. Komise pravidelně, nejlépe jednou ročně, zveřejní příslušné informace.
Tato zveřejnění musí pro každý typ nebo model zařízení obsahovat alespoň tyto údaje:
- čistý instalovaný výkon nebo jakýkoliv obdobný údaj,
- naměřenou hladinu akustického výkonu,
- garantovanou hladinu akustického výkonu,
- popis zařízení,
- název a/nebo tovární značku výrobce,
- číslo/název modelu.
Článek 17
Omezení používání
Ustanovení této směrnice nezabraňují členským státům, aby za předpokladu řádného dodržování Smlouvy, stanovily
- opatření, jimiž se omezí používání zařízení podle čl. 2 odst. 1 v oblastech, které považují za závažné, včetně případného omezení provozní doby zařízení,
- požadavky, které považují za nutné pro zajištění ochrany osob při používání příslušného zařízení, pokud se tím nezmění zařízení způsobem, který není popsán v této směrnici.
Článek 18
Výbor
1. Komisi je nápomocen výbor.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES, s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 19
Pravomoci výboru
Výbor
a) zajistí výměnu informací a zkušeností týkajících se zavádění a praktického uplatnění této směrnice a projednávání otázek společného zájmu v těchto oblastech;
b) napomáhá Komisi při přizpůsobování přílohy III technickému pokroku v souladu s regulativním postupem podle čl. 18 odst. 2, a sice zaváděním takových nezbytných změn, které nemají přímý vliv na naměřenou hladinu akustického výkonu zařízení uvedenému v čl. 12, zejména pak doplněním odkazů na příslušné evropské normy;
c) radí Komisi s ohledem na závěry a změny podle čl. 20 odst. 2.
Článek 20
Zprávy
1. Nejpozději do 3. ledna 2005 a pak každé čtyři roky předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o svých zkušenostech se zaváděním a správním zabezpečením této směrnice.
Tato zpráva musí obsahovat zejména:
a) přehled údajů o hluku shromážděných podle článku 16 a další příslušné informace;
b) vyjádření o potřebě změny v seznamech uvedených v článcích 12 a 13, zvláště pak vyjádření, zda je třeba do čl. 12 nebo 13 doplnit další zařízení nebo určitá zařízení přesunout z článku 13 do článku 12;
c) vyjádření o potřebě a možnostech revize nejvyšších přípustných hodnot podle článku 12 vzhledem k technickému vývoji;
d) vyjádření, ve kterém bude uveden souhrn pomůcek použitelných při dalším snižování hluku zařízení.
2. Po všech nezbytných konzultacích, zejména s výborem, předloží Komise při této příležitosti svoje závěry a v případě potřeby návrhy na jakoukoliv změnu této směrnice.
3. Nejpozději do 3. července 2002 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o tom, zda a v jakém rozsahu technický pokrok umožňuje snížení nejvyšších přípustných hodnot hluku sekaček na trávu a vyžínačů trávníků/začišťovačů okrajů trávníků a případně také návrh na změnu této směrnice.
Článek 21
Zrušovací ustanovení
1. Směrnice 79/113/EHS, 84/532/EHS, 84/533/EHS, 84/534/EHS, 84/535/EHS, 84/536/EHS, 84/537/EHS, 84/538/EHS a 86/662/EHS se ke dni 3. ledna 2002 zrušují.
2. Vydané certifikáty přezkoušení typu a měření zařízení uskutečněná podle směrnic uvedených v odstavci 1 je možno použít pro vypracování technické dokumentace podle bodu 3 přílohy V, bodu 3 přílohy VI, bodu 2 přílohy VII, bodů 3.1 a 3.3 přílohy VII této směrnice.
Článek 22
Provedení a použitelnost
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 3. července 2001. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Členské státy použijí tyto předpisy ode dne 3. ledna 2002.
Členské státy však povolí výrobcům nebo jejich zplnomocněným zástupcům usazeným ve Společenství využít této směrnice již od 3. července 2001.
3. Ustanovení článku 12 týkající se snížených nejvyšších přípustných hladin akustického výkonu v rámci etapy II se použijí ode dne 3. ledna 2006.
4. Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
5. Členské státy sdělí Komisi znění ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 23
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 24
Určení směrnice
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/15/ES
ze dne 10. dubna 2000,
kterou se mění směrnice Rady 64/432/EHS o veterinárních otázkách obchodu se skotem a prasaty uvnitř Společenství
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 152 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
po konzultaci Výboru regionů,
postupem podle článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Jak směrnice 64/432/EHS [4], tak i nařízení Rady (ES) č. 820/97 ze dne 21. dubna 1997, kterým se stanoví systém identifikace a evidence skotu a které se týká označování hovězího masa a výrobků z hovězího masa [5], se odvolávají na vytvoření počítačových databází pro skot a prasata, které by umožnily uchovávat informace o zvířatech a o jejich přemísťování.
(2) Musí být zajištěno správné zavedení funkčních vnitrostátních databází pro zaznamenávání údajů o přemísťování prasat,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 64/432/EHS se mění takto:
1. V čl. 14 odst. 3 oddílu C bodu 3 se třetí pododstavec nahrazuje tímto: "Na prasata se však vztahují pouze body 2, 3 a 4."
2. V čl. 14 odst. 3 oddílu C se doplňuje nový bod 4, který zní:
"4. Aby bylo zajištěno fungování vnitrostátních počítačových databází prasat, musí být postupem podle článku 17 stanovena vhodná prováděcí pravidla, včetně stanovení údajů, které musí vnitrostátní databáze obsahovat."
3. Článek 18 se nahrazuje tímto:
"Článek 18
Členské státy, které nezavedly systém schváleného dozoru, zajistí, aby počítačová databáze odpovídající ustanovením článku 14, byla plně funkční, a to:
a) pro skot od 31. prosince 1999;
b) pro evidenci hospodářství s prasaty podle čl. 14 odst. 3 oddílu C bodu 2 od 31. prosince 2000;
c) pro přemísťování prasat podle čl. 14 odst. 3 oddílu C bodu 3:
- z hospodářství, kde se narodila, nejpozději do 31. prosince 2001,
- ze všech ostatních hospodářství nejpozději do 31. prosince 2002.
Každé jednotlivé přemístění prasat se zanese do této databáze.
Tento zápis má obsahovat přinejmenším tyto údaje: počet přemístěných zvířat, identifikační číslo hospodářství nebo stáda odeslání, identifikační číslo hospodářství nebo stáda určení, datum odjezdu a datum příjezdu."
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Přijímají-li členské státy tyto předpisy, musí v nich být učiněn odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob, jakým má být tento odkaz učiněn, si určí členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/16/ES
ze dne 10. dubna 2000,
kterou se mění směrnice Rady 79/373/EHS o uvádění krmných směsí na trh a směrnice Rady 96/25/ES o oběhu krmných surovin
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 152 odst. 4 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle směrnice Rady 95/69/ES ze dne 22. prosince 1995, kterou se stanoví podmínky a postupy pro schvalování a registraci některých provozoven a dodavatelů působících v krmivářském odvětví a kterou se mění směrnice 70/524/EHS, 74/63/EHS, 79/373/EHS a 82/471/EHS [4], se určitým provozovnám nebo dodavatelům přiděluje schvalovací číslo.
Z důvodů transparentnosti a ulehčení kontrol je třeba vyžadovat, aby registrační nebo schvalovací číslo bylo uvedeno na etiketě nebo v průvodním listu ke krmné směsi.
(2) Ve smyslu čl. 2 odst. l směrnice Rady 79/373/EHS ze dne 2. dubna 1979 o uvádění krmných směsí na trh [5] se dobou minimální trvanlivosti krmné směsi rozumí datum, do kterého si krmná směs zachová specifické vlastnosti za vhodných podmínek skladování.
Pojem "specifické vlastnosti" zahrnuje všechny vlastnosti určující jakost krmné směsi, zejména účinnost obsažených doplňkových látek. Tato účinnost se uvádí jako poslední den záruky obsahu stanovený podle směrnice Rady 70/524/EHS [6].
Proto ve všech případech, ve kterých je limitujícím faktorem pro jakost krmné směsi minimální trvanlivost doplňkové látky, je toto datum určující pro stanovení doby minimální trvanlivosti krmné směsi. Příslušné ustanovení v čl.
5d odst. 1 druhém pododstavci směrnice 79/373/EHS však není dostatečně jasné a musí být proto nahrazeno.
(3) V německém znění směrnice 79/373/EHS je použit pojem "oběh" (Verkehr) na rozdíl od ostatních jazykových verzí, které hovoří o "uvedení na trh" (Vermarktung).
Protože tyto pojmy mají rozdílné významy, musí být vytvořena shoda jazykových verzí.
Oblast působnosti směrnic pozdějšího data týkajících se krmiv obvykle zahrnuje "uvádění do oběhu" nebo "oběh".
Směrnice 79/373/EHS by proto měla být odpovídajícím způsobem přizpůsobena a měla by do ní být zahrnuta definice pojmu "oběh" ("uvádění do oběhu").
(4) V souladu se směrnicí Rady 79/373/EHS byl stanoven rozhodnutím Komise 91/516/EHS [7] seznam komponentů, jejichž použití v krmných směsích je z důvodů ochrany zdraví lidí a zvířat zakázáno.
Tento zákaz však nezahrnuje oběh takových látek jako jsou krmné suroviny nebo jejich použití jako takových chovateli.
(5) Aby se napravila tato situace, musí být především rozšířena oblast působnosti směrnice Rady 96/25/ES ze dne 29. dubna 1996 o oběhu krmných surovin, kterou se mění směrnice 70/524/EHS, 74/63/EHS, 82/471/EHS a 93/74/EHS a zrušuje směrnice 77/101/EHS [8] tak, aby zahrnovala i použití krmných surovin.
Kromě toho musí být jako náhrada za rozhodnutí 91/516/EHS sestaven seznam materiálů, jejichž uvádění do oběhu nebo použití jako krmných surovin je zakázáno nebo omezeno tak, aby zákazy nebo omezení měly všeobecný dosah a týkaly se jak použití krmných surovin jako takových, tak i jejich použití v krmných směsích.
Směrnice 79/373/EHS proto musí být změněna.
(6) Zkušenost také ukázala, že určité vedlejší produkty, jež prošly průmyslovým zpracováním, mohou obsahovat látky, které ačkoliv nepředstavují žádné nebezpečí pro zdraví lidí nebo zvířat, mohou mít nežádoucí účinky na životní prostředí.
Proto je třeba stanovit dodatečný požadavek, že krmné suroviny nesmějí představovat nebezpečí pro životní prostředí.
(7) Směrnice Rady 90/667/EHS ze dne 27. listopadu 1990 o veterinárních pravidlech pro zneškodňování a zpracování živočišného odpadu, jeho uvádění na trh a pro ochranu před patogenními původci v krmivech živočišného původu, též z ryb, a o změně směrnice 90/425/EHS [9], stanoví pravidla pro uvádění na trh živočišných odpadů určených pro jiné účely než k lidské spotřebě a směrnice 96/25/ES stanoví pravidla pro označování, podle nichž musí být uživatel přesně informován o identitě dotyčných produktů a o omezeních jejich možností použití.
Je třeba zajistit, aby mezi právními předpisy z veterinární oblasti a právními předpisy z oblasti výživy zvířat byl naprostý soulad.
(8) Aby uživatelé i kontrolní orgány mohly snadno ověřit původ krmných surovin a jejich soulad s veterinárními zárukami s ohledem na směrnici 90/667/EHS, musí být mezi údaje vyžadované u těchto krmných surovin zahrnut název a adresa provozovny, schvalovací číslo a referenční číslo šarže, popřípadě další údaje, které umožňují vysledovat původ krmné suroviny.
(9) Směrnice 79/373/EHS a 96/25/ES proto musejí být změněny,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 79/373/EHS se mění takto:
1. V článku 2 se vkládá písmeno m), které zní:
"m) "uváděním do oběhu" nebo "oběhem": držení krmných směsí za účelem jejich prodeje, včetně nabízení k prodeji, nebo jakékoliv jiné formy převodu na třetí osoby, za úplatu nebo bezplatně, a prodej včetně ostatních forem převodu."
2. V čl. 5 odst. 1 se písmeno k) nahrazuje tímto:
"k) od 1. dubna 2001 buď schvalovací číslo přidělené provozovně v souladu s článkem 5 směrnice Rady 95/69/ES ze dne 22. prosince 1995, kterou se stanoví podmínky a postupy pro schvalování a registraci některých provozoven a dodavatelů působících v krmivářském odvětví [10], nebo registrační číslo přidělené provozovně v souladu s článkem 10 uvedené směrnice."
3. V čl. 5d odst. 1 se druhý pododstavec nahrazuje tímto: "Pokud jiné předpisy Společenství týkající se krmných směsí vyžadují uvedení minimální trvanlivosti nebo posledního dne záruky, musí být uveden údaj podle prvního pododstavce s tím, že se uvede nejbližší datum."
4. V článku 10 se zrušuje písmeno c).
5. V čl. 10 písm. e) se zrušují slova "a seznamu uvedeného pod písmeny b) a c)".
6. V článku 10a se vkládá odstavec 3, který zní:
"3. Členské státy stanoví, že krmné suroviny uvedené na seznamu podle čl. 11 písm. b) směrnice 96/25/ES nesmějí být používány jako krmné suroviny pro výrobu krmných směsí v souladu s ustanoveními uvedené směrnice."
7. V celé směrnici se mluvnické tvary pojmu "uvádění na trh" nahrazují odpovídajícími mluvnickými tvary pojmu "oběh". Netýká se německé verze.
8. (Netýká se české verze).
Článek 2
Směrnice 96/25/ES se mění takto:
1. Název se nahrazuje tímto:
"Směrnice Rady 96/25/ES ze dne 29. dubna 1996 o oběhu a užití krmných surovin, kterou se mění směrnice 70/524/EHS, 74/63/EHS, 82/471/EHS a 93/74/EHS a zrušuje směrnice 77/101/EHS."
2. V článku 1 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Tato směrnice upravuje oběh a užití krmných surovin uvnitř Společenství."
3. Článek 3 se nahrazuje tímto:
"Článek 3
Aniž jsou dotčeny závazky vyplývající z jiných předpisů Společenství, členské státy stanoví, že krmné suroviny smějí být uváděny do oběhu ve Společenství pouze, pokud jsou řádné a uspokojivé obchodní jakosti.
Rovněž stanoví, že krmné suroviny, pokud jsou uvedeny do oběhu nebo užity, nesmějí představovat nebezpečí pro zdraví lidí nebo zvířat anebo pro životní prostředí a nesmějí být uváděny do oběhu klamavým způsobem."
4. V čl. 5 odst. 1 se písmeno g) nahrazuje tímto:
"g) název nebo obchodní firma, adresa nebo sídlo provozovny, schvalovací číslo, referenční číslo šarže, popřípadě další údaje, které zajišťují vysledování původu krmné suroviny, pokud provozovna musí být schválena podle:
- směrnice 90/667/EHS [*] Úř. věst. L 363, 27.12.1990, s. 51. Směrnice naposledy pozměněná aktem o přistoupení z roku 1994.,
- předpisů Společenství uvedených na seznamu, který bude stanoven postupem podle článku 13;
h) název nebo obchodní firma a adresa nebo sídlo osoby odpovědné za údaje podle tohoto odstavce, pokud je odlišná od výrobce podle písmene g)."
5. Článek 11 se mění takto:
a) slova "článku 14" se nahrazují slovy "článku 13";
b) písmeno b) se nahrazuje tímto:
"b) se stanoví seznam látek, jejichž oběh nebo používání je pro účely výživy zvířat omezeno nebo zakázáno, aby se zajistil jejich soulad s článkem 3;
c) jsou prováděny změny seznamu uvedeného pod písmenem b) s ohledem na vývoj vědeckotechnických poznatků;
d) se přijmou změny přílohy nezbytné s ohledem na vývoj vědeckotechnických poznatků."
Článek 3
1. Členské státy nejpozději do 3. května 2001 přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Budou tyto předpisy používat nejpozději od 3. listopadu 2001.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členké státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 5
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Rady 2000/17/ES
ze dne 30. března 2000,
kterou se mění směrnice 77/388/EHS o společném systému daně z přidané hodnoty – přechodná ustanovení pro Rakouskou republiku a Portugalskou republiku
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 93 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Bod 2 písm. e) hlavy IX "Daně" přílohy XV aktu o přistoupení z roku 1994 povolil Rakouské republice odchýlit se od čl. 28 odst. 2 směrnice Rady 77/388/EHS ze 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně [3] (dále jen "šestá směrnice o DPH") a uplatňovat až do 31. prosince 1998 sníženou sazbu na pronájem nemovitostí za účelem bydlení za podmínky, že tato sazba nebude nižší než 10 %.
(2) Od 1. ledna 1999 byl pronájem nemovitostí za účelem bydlení v Rakousku osvobozen od DPH podle čl. 13 části B písm. b) šesté směrnice o DPH bez nároku na odpočet daně na vstupu.
Rakousko však může poskytnout osobám povinným k dani právo volby zdanění podle čl. 13 části C písm. a) zmíněné směrnice.
V tomto případě se použije základní sazba DPH včetně běžných pravidel pro nárok na odpočet daně.
(3) Rakouská republika se domnívá, že toto opatření je nadále nezbytné zvláště proto, že přechodný systém DPH zůstává stále v platnosti a že se situace od uzavření aktu o přistoupení v roce 1994 zásadně nezměnila.
(4) Rakouská republika dále uvádí, že neponechání snížené 10 % sazby nutně způsobí zvýšení cen za nájem nemovitostí pro konečného spotřebitele.
(5) Portugalská republika uplatňovala na restaurační služby k 1. lednu 1991 sníženou 8 % sazbu. Podle čl. 28 odst. 2 písm. d) šesté směrnice o DPH mohlo Portugalsko i nadále uplatňovat tuto sazbu. Přesto se po celkové úpravě sazeb zejména z politických a rozpočtových důvodů na tyto služby vztahuje od roku 1992 základní sazba.
(6) Portugalská republika si přeje opět zavést sníženou sazbu u těchto služeb, neboť základní sazba měla neblahé důsledky, zejména ztrátu pracovních míst a rozvoj zaměstnávání načerno.
Použití základní sazby by se mimo jiné odrazilo v cenách restauračních služeb pro konečného spotřebitele.
(7) Jelikož se uváděné odchylky týkají poskytování služeb uvnitř členského státu, lze nebezpečí narušení hospodářské soutěže považovat za nepřítomné.
(8) Za těchto podmínek lze uvažovat o návratu k předchozímu stavu jak v případě Rakouské republiky, tak Portugalské republiky, neboť použití odchylek je omezeno na přechodné období uvedené v článku 28l šesté směrnice o DPH.
Je však nutné, aby Rakouská republika přijala nezbytná opatření k zajištění toho, aby snížená sazba neměla dopad na vlastní zdroje Evropských společenství vycházející z DPH, jejíž základ musí být vypočten podle nařízení (EHS, Euratom) č. 1553/89 [4],
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
V čl. 28 odst. 2 šesté směrnice o DPH se doplňují nová písmena, která znějí:
"j) Rakouská republika může uplatňovat jednu ze dvou snížených sazeb uvedených v čl. 12 odst. 3 písm. a) třetím pododstavci na pronájem nemovitostí za účelem bydlení za podmínky, že tato sazba nebude nižší než 10 %;
k) Portugalská republika může uplatňovat jednu ze dvou snížených sazeb uvedených v čl. 12 odst. 3 písm. a) třetím pododstavci na restaurační služby za podmínky, že tato sazba nebude nižší než 12 %."
Článek 2
1. Členské státy uvedené v článku 1 uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy uvedené v článku 1 sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/18/EHS
ze dne 17. dubna 2000
o minimálních požadavcích na zkoušky bezpečnostních poradců pro přepravu nebezpečných věcí po silnici, železnici a vnitrozemských vodních cestách
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 75 odst. 1 písm. c) této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem podle článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Zlepšování bezpečnosti dopravy a ochrany životního prostředí, zejména v souvislosti s přepravou nebezpečných věcí po silnici, železnici a vnitrozemských vodních cestách, jakož i lidský činitel v bezpečném provozu těchto druhů dopravy jsou důležité otázky.
(2) Podle směrnice Rady 96/35/ES ze dne 3. června 1996 o jmenování a odborné způsobilosti bezpečnostních poradců pro přepravu nebezpečných věcí po silnici, železnici a vnitrozemských vodních cestách [4] jsou všechny podniky, jejichž činnost zahrnuje přepravu nebezpečných věcí, jakož i nakládku a vykládku vztahující se uvedené dopravě, povinny jmenovat jednoho nebo více bezpečnostních poradců.
Uvedená směrnice neobsahuje žádná podrobná ustanovení zaměřená na harmonizaci požadavků na zkoušky bezpečnostních poradců ani žádná ustanovení použitelná na zkušební orgány.
(3) Členské státy by měly stanovit společný minimální rámec pro zkoušky bezpečnostních poradců a podmínky pro zkušební orgány s cílem zaručit určitou úroveň kvality a usnadnit vzájemné uznávání osvědčení ES o školení bezpečnostních poradců.
(4) Zkouška bezpečnostních poradců musí jako minimum zahrnovat písemný test skládající se z otázek vztahujících se alespoň k předmětům uvedeným v příloze II k směrnici 96/35/ES a z případové studie, jíž mohou kandidáti prokázat, že jsou schopni vykonávat úkoly bezpečnostního poradce.
(5) Členské státy mohou stanovit, že kandidáti přející si pracovat pro podniky, jejichž činnost se týká pouze určitých nebezpečných věcí, budou zkoušeni jen z předmětů vztahujících se k jejich činnosti.
V tom případě by osvědčení ES mělo jasně uvádět omezení své platnosti.
(6) Zkoušky organizované zkušebními orgány musí být schváleny příslušnými úřady členských států.
Členské státy definují kritéria pro zachování vysoké úrovně kvality služeb.
Zkušební orgány musí být technicky způsobilé, spolehlivé a nezávislé.
(7) Při provádění této směrnice by si měly členské státy měly navzájem poskytovat pomoc,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I
Oblast působnosti a definice
Článek 1
1. Tato směrnice stanoví minimální zkušební požadavky na zkoušky nutné k získání osvědčení ES o školení bezpečnostního poradce pro přepravu nebezpečných věcí stanovené ve směrnici 96/35/ES.
2. Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření k zajištění, aby bezpečnostní poradci pro přepravu nebezpečných věcí byli zkoušeni tak, aby vyhověli minimálním požadavkům.
Článek 2
Pro účely této směrnice se:
a) "bezpečnostním poradcem pro přepravu nebezpečných věcí" rozumí každá osoba uvedená v čl. 2 písm. b) směrnice 96/35/ES (dále jen "poradce");
b) "nebezpečnými věcmi" rozumějí věci vymezené v článku 2 směrnice 94/55/ES [5] a v čl. 2 písm. b) směrnice 96/49/ES [6];
c) "podnikem" rozumí podniky uvedené v čl. 2 písm. a) směrnice 96/35/ES;
d) "zkouškou" rozumí zkouška uvedená v čl. 5 odst. 2 směrnice 96/35/ES;
e) "zkušebním orgánem" rozumí každý subjekt určený příslušnými úřady členských států k pořádání zkoušek;
f) "osvědčením ES" rozumí osvědčení zavedené v souladu se vzorem uvedeným v příloze III směrnice 96/35/ES.
KAPITOLA II
Zkoušky
Článek 3
1. Příslušný úřad nebo zkušební orgán pořádá povinnou písemnou zkoušku, kterou může doplnit ústní zkouškou za účelem ověření, zda mají kandidáti nezbytnou úroveň znalostí požadovaných k vykonávání úkolů poradců a k získání osvědčení ES.
2. Povinná zkouška se skládá z písemného testu přizpůsobeného druhu nebo druhům dopravy, kterých se vydání osvědčení ES týká.
3. a) Kandidát obdrží dotazník. Skládá se alespoň z 20 otevřených otázek, které se v souladu s čl.
5 odst. 4 směrnice 96/35/ES týkají alespoň dvou předmětů uvedených v příloze II zmíněné směrnice.
Lze však zvolit i otázky s výběrem možných odpovědí.
V tom případě se dvě otázky s výběrem možných odpovědí rovnají jedné otevřené otázce.
Mezi těmito předměty souvisejícími s daným druhem dopravy se pozornost věnuje zejména těmto tématům:
- obecným ochranným a bezpečnostním opatření,
- klasifikaci nebezpečných věcí,
- obecným požadavkům na obal včetně kontejnerů, tankovacích kontejnerů a železničních cisteren,
- označování nebezpečnosti a výstražným nálepkám,
- zmínkám v přepravních dokladech,
- manipulaci a ukládání,
- odbornému školení posádek,
- dokladům vozidla a přepravním osvědčením,
- bezpečnostním pokynům,
- požadavkům na zařízení pro přepravu.
b) V souvislosti s přílohou I k směrnici 96/35/ES vypracují kandidáti případovou studií, kterou mohou prokázat, že jsou schopni vykonávat úkoly poradce.
c) Členské státy mohou stanovit, že v souladu s přílohou II směrnice 96/35/ES budou kandidáti přející si pracovat pro podniky specializované na přepravu určitých druhů nebezpečných věcí zkoušeni pouze z předmětů vztahujících se k jejich činnosti.
Tyto druhy nebezpečných věcí jsou
- třída 1 (výbušniny),
- třída 2 (plyny),
- třída 7 (radioaktivní látky),
- třídy 3, 4.1, 4.2, 4.3, 5.1, 5.2, 6.1, 6.2, 8 a 9 (pevné látky a kapaliny),
- čísla OSN 1202, 1203, 1223 (minerální oleje).
Nadpis osvědčení ES musí jasně uvádět, že je platné pouze pro druhy nebezpečných věcí uvedené v tomto písmenu a ze kterých byl poradce zkoušen za podmínek stanovených v písmenech a) a b).
4. Příslušný úřad nebo zkušební orgán postupně vytvoří seznam otázek, které jsou zahrnovány do zkoušky.
KAPITOLA III
Kritéria pro zkušební orgány
Článek 4
1. Pokud členské státy nepřevezmou přímou odpovědnost za pořádání zkoušek, jmenují zkušební orgány na základě těchto kritérií:
a) působnost zkušebního orgánu;
b) podrobnosti pořádání zkoušek navržené zkušebním orgánem;
c) opatření určená k zajištění nestrannosti zkoušek;
d) nezávislost orgánu na jakýchkoliv fyzických nebo právnických osobách zaměstnávajících poradce.
2. Schválený zkušební orgán je jmenován písemně.
Tento souhlas může mít omezené trvání.
Článek 5
Při provádění této směrnice si členské státy navzájem poskytují pomoc.
Každý členský stát pravidelně předává Komisi seznam otázek zmíněný v čl. 3 odst.
4. Komise o tom uvědomí ostatní členské státy.
KAPITOLA IV
Závěrečná ustanovení
Článek 6
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do tří měsíců od jejího vstupu v platnost.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Přijímají-li členské státy tato opatření, musí v nich být učiněn odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 7
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 8
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Komise 2000/19/ES
ze dne 13. dubna 2000,
kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 86/298/EHS o zadních ochranných konstrukcích chránících při převrácení úzkorozchodných kolových zemědělských a lesnických traktorů
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 74/150/EHS ze dne 4. března 1974 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu kolových zemědělských a lesnických traktorů [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2000/2/ES [2], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 86/298/EHS ze dne 26. května 1986 o zadních ochranných konstrukcích chránících při převrácení úzkorozchodných kolových zemědělských a lesnických traktorů [3], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 12 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V zájmu zvýšení bezpečnosti je zapotřebí upřesnit metody zkoušení zadních ochranných konstrukcí chránících při převrácení úzkorozchodných kolových zemědělských a lesnických traktorů se zřetelem k širokému rozsahu používaných zařízení.
(2) Metody zkoušení těchto ochranných konstrukcí je třeba harmonizovat s metodami, které stanoví kodex 7 Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (OECD) pro úřední zkoušky ochranných konstrukcí zemědělských traktorů.
(3) Směrnici 86/298/EHS je proto třeba změnit.
(4) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování technickému pokroku zřízeného článkem 12 směrnice 74/150/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Přílohy I až VI směrnice 86/298/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Od 1. července 2001 členské státy nesmějí
- odmítnout udělit ES schválení typu nebo odmítnout doklad uvedený v čl. 10 odst. 1 třetí odrážce směrnice 74/150/EHS nebo udělit vnitrostátní schválení typu pro typ traktoru, ani
- zakázat první uvedení traktorů do provozu,
pokud tento typ traktoru nebo tyto traktory splňují požadavky směrnice 86/298/EHS ve znění této směrnice.
2. Od 1. ledna 2002 členské státy
- nesmějí již vydat doklad uvedený v čl. 10 odst. 1 třetí odrážce směrnice 74/150/EHS pro typ traktoru, který nesplňuje požadavky směrnice 86/298/EHS ve znění této směrnice, a
- mohou odmítnout udělit vnitrostátní schválení typu pro typ traktoru, který nesplňuje požadavky směrnice 86/298/EHS ve znění této směrnice.
Článek 3
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. června 2001.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí takový odkaz být učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/20/ES
ze dne 16. května 2000,
kterou se mění směrnice Rady 64/432/EHS o veterinárních otázkách obchodu se skotem a prasaty uvnitř Společenství
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 a čl. 152 odst. 4 písm. b) této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [1],
po konzultaci s Výborem regionů,
postupem podle článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 64/432/EHS [3] byla změněna a aktualizována směrnicí 97/12/ES [4] a směrnicí 98/46/ES [5].
(2) Problémy týkající se provádění směrnice 64/432/EHS, ve znění dvou výše uvedených směrnic, vyžadují přechodná opatření, aby se zabránilo poruchám obchodu s živým skotem a prasaty.
(3) Směrnice 64/432/EHS a nařízení Rady (ES) č. 820/97 ze dne 21. dubna 1997, kterým se stanoví systém identifikace a evidence skotu a které se týká označování hovězího masa a výrobků z hovězího masa [6], odkazují kromě toho na vytvoření počítačových databází, kromě jiného pro skot, pro ukládání informací o zvířatech a jejich přesunech.
(4) Objevily se problémy s uplatňováním veterinárních podmínek, a zejména pokud jde o vazbu na identifikaci a evidenci zvířat.
(5) Směrnice 64/432/EHS musí být změněna, aby se zajistila souvztažnost předpisů Společenství a umožnilo se Komisi přijmout přechodná opatření umožňující členským státům přizpůsobit se novým obchodním podmínkám.
(6) Je tudíž třeba odložit vstup některých ustanovení uvedené směrnice v platnost.
(7) Opatření nezbytná pro provedení této směrnice by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [7],
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 64/432/EHS se mění takto:
1. V článku 6 se v odstavci 2 doplňuje nové písmeno e), které zní:
"e) až do 31. prosince 2000, bez toho, že by to bylo podřízeno požadavkům na testy stanoveným v písmenu a) nebo písmenu b) u kusů skotu starších 30 měsíců určených k produkci masa, které:
- pocházejí z hospodářství úředně prostých tuberkulózy a úředně prostých brucelózy,
- jsou provázeny veterinárním osvědčením podle vzoru I v příloze F s řádně vyplněným odstavcem 7 v části A,
- zůstávají pod dozorem až do porážky,
- nepřišly během dopravy do kontaktu se skotem nepocházejícím ze stád úředně prostých uvedených chorob
a za předpokladu, že:
- tato opatření jsou omezena na obchod mezi členskými státy nebo oblastmi členských států se stejným veterinárním statusem, pokud se týká tuberkulózy nebo brucelózy,
- členský stát určení přijme veškerá nezbytná opatření, aby zabránil jakékoli kontaminaci tuzemských stád,
- členský stát uvede v činnost řádný systém prověřování pomocí vzorků, inspekcí a kontrol určený k zajištění účinného provádění těchto pravidel,
- Komise sleduje řádné provádění této směrnice tak, aby se zajistilo, že členské státy dosahují úplného souladu s předpisy."
2. V čl. 6 odst. 3 se ve druhém pododstavci slova "31. prosince 1999" nahrazují slovy "31. prosince 2000".
3. V článku 16 se doplňuje nový odstavec 3, který zní:
"3. Kde je to nezbytné pro usnadnění přechodu na nová opatření stanovená v této směrnici, může Komise postupem podle článku 17a přijmout přechodná opatření na dobu nepřekračující dva roky."
4. Článek 17 se nahrazuje tímto:
"Článek 17
1. Komisi je nápomocen Stálý veterinární výbor, zřízený rozhodnutím 68/361/EHS (dále jen "výbor").
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba podle čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES se stanoví na tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád."
5. Vkládá se nový článek 17a, který zní:
"Článek 17a
1. Komisi je nápomocen Stálý veterinární výbor, zřízený rozhodnutím 68/361/EHS (dále jen "výbor").
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s přihlédnutím k článku 8 této směrnice.
Doba podle čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES se stanoví na tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád."
6. V příloze A části I odst. 2 písm. c) se ve třetí odrážce mezi body 1 a 2 vkládá slovo "nebo".
7. v příloze A části I odst. 4 a v příloze A části II odst. 7 se písmeno b) nahrazuje tímto:
"b) každý kus skotu je identifikován podle právních předpisů Společenství a."
8. V příloze F vzoru 1 část A se doplňuje nový odstavec 7, který zní:
"7. (3) je zvíře mladší 30 měsíců, určené k produkci masa a pocházející ze stáda úředně prostého tuberkulózy, brucelózy a leukózy a odesílá se podle čl. 6 odst. 2 písm. e) směrnice 64/432/EHS podle povolení č. ….".
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí s účinkem od 1. prosince 1999.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musejí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Směrnice Komise 2000/21/ES
ze dne 25. dubna 2000
o seznamu právních předpisů Společenství podle páté odrážky čl. 13 odst. 1 směrnice Rady 67/548/EHS
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 67/548/EHS ze dne 27. června 1967 o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek [1], naposledy pozměněnou směrnicí Evropského parlamentu a Rady 1999/33/ES [2], a zejména na čl. 13 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
1 směrnice 67/548/EHS se články 7, 8, 14 a 15 uvedené směrnice týkající se oznámení nevztahují na určité látky. Přesněji se podle páté odrážky čl.
13 odst. 1 nevztahují na látky pro výhradní použití ve výrobcích jiných oborů, pro které existují oznamovací nebo schvalovací postupy Společenství a pro které jsou požadavky na předložení údajů shodné s požadavky stanovenými ve směrnici 67/548/EHS.
Komise tedy musí stanovit seznam těch právních předpisů Společenství, které obsahují takové oznamovací nebo schvalovací postupy.
Seznam bude pravidelně přezkoumáván a v případě potřeby pozměňován.
(2) Směrnice Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [3], naposledy pozměněná směrnicí Komise 1999/80/ES [4], stanoví zařazení účinných látek do přílohy I před jejich schválením a uvedením na trh. Směrnice Komise 93/90/EHS ze dne 29. října 1993 o seznamu látek podle páté odrážky čl.
13 odst. 1 směrnice Rady 67/548/EHS [5] se vztahuje pouze na účinné látky zařazené do přílohy I směrnice 91/414/EHS s ohledem na jejich uvedení na trh.
Účinné látky, které mají být schváleny pro jiné účely, včetně výzkumu a vývoje podle článku 22 směrnice 91/414/EHS, by rovněž měly být zahrnuty, aby schvalovací postupy pro tyto látky spadaly výhradně do oblasti působnosti směrnice 91/414/EHS.
(3) Látky používané výhradně jako účinné látky biocidních přípravků ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/8/ES ze dne 16. února 1998 o uvádění biocidních přípravků na trh [6] spadají do působnosti páté odrážky čl. 13 odst. 1 směrnice 67/548/EHS a měly by tedy být vyňaty, včetně případu, kdy jsou určeny pro výzkum a vývoj, aby schvalovací postupy pro tyto látky spadaly výhradně do oblasti působnosti směrnice 98/8/ES.
(4) Směrnice 93/90/EHS by měla být zrušena.
(5) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobení technickému pokroku směrnic pro odstranění technických překážek obchodu na úseku nebezpečných látek a přípravků,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Seznam právních předpisů Společenství týkajících se výrobků jiných oborů, pro které existují oznamovací nebo schvalovací postupy Společenství a pro které jsou požadavky na předložení údajů pro kategorie látek uvedených v seznamu shodné s požadavky stanovenými ve směrnici 67/548/EHS, je uveden v příloze této směrnice.
Článek 2
Směrnice 93/90/EHS se zrušuje.
Článek 3
1. Členské státy přijmou a zveřejní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. dubna 2001 a neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Komise 2000/22/ES
ze dne 28. dubna 2000,
kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 87/402/EHS o předních ochranných konstrukcích chránících při převrácení úzkorozchodných kolových zemědělských a lesnických traktorů
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 74/150/EHS ze dne 4. března 1974 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu kolových zemědělských a lesnických traktorů [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2000/2/ES [2], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 87/402/EHS ze dne 25. června 1987 o předních ochranných konstrukcích chránících při převrácení úzkorozchodných kolových zemědělských a lesnických traktorů [3], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V zájmu zvýšení bezpečnosti je třeba upřesnit metody zkoušení předních ochranných konstrukcí chránících při převrácení úzkorozchodných kolových zemědělských a lesnických traktorů se zřetelem k širokému rozsahu používaných zařízení.
(2) Metody zkoušení těchto ochranných konstrukcí je třeba harmonizovat s metodami, které stanoví kodex 6 Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (OECD) pro úřední zkoušky ochranných konstrukcí zemědělských traktorů.
(3) Směrnici 87/402/EHS je proto třeba změnit.
(4) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování technickému pokroku zřízeného článkem 12 směrnice 74/150/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Přílohy I až V a VII směrnice 87/402/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Od 1. července 2001 členské státy nesmějí
- odmítnout udělit ES schválení typu nebo vydat doklad uvedený v čl. 10 odst. 1 třetí odrážce směrnice 74/150/EHS nebo udělit vnitrostátní schválení typu pro typ traktoru, ani
- zakázat první uvedení traktorů do provozu,
pokud tento typ traktoru nebo tyto traktory splňují požadavky směrnice 87/402/EHS ve znění této směrnice.
2. Od 1. ledna 2002 členské státy
- nesmějí již vydat doklad uvedený v čl. 10 odst. 1 třetí odrážce směrnice 74/150/EHS pro typ traktoru, který nesplňuje požadavky směrnice 87/402/EHS ve znění této směrnice, a
- mohou odmítnout udělit vnitrostátní schválení typu pro typ traktoru, který nesplňuje požadavky směrnice 87/402/EHS ve znění této směrnice.
Článek 3
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. června 2001.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí takový odkaz být učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2000/24/ES
ze dne 28. dubna 2000,
kterou se mění přílohy směrnic Rady 76/895/EHS, 86/362/EHS, 86/363/EHS a 90/642/EHS o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v obilovinách, v potravinách živočišného původu a v některých produktech rostlinného původu, včetně ovoce a zeleniny, a na jejich povrchu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 76/895/EHS ze dne 23. listopadu 1976 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v ovoci a zelenině a na jejich povrchu [1], naposledy pozměněnou směrnicí 97/41/ES [2], a zejména na článek 5 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 86/362/EHS ze dne 24. července 1986 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v obilovinách a na jejich povrchu [3], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 1999/71/ES [4], a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 86/363/EHS ze dne 24. července 1986 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v potravinách živočišného původu a na jejich povrchu [5], naposledy pozměněnou směrnicí 1999/71/ES, a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 90/642/EHS ze dne 27. listopadu 1990 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v některých produktech rostlinného původu, včetně ovoce a zeleniny, a na jejich povrchu [6], naposledy pozměněnou směrnicí 1999/71/ES, a zejména na článek 7 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) U obilovin a produktů rostlinného původu, včetně ovoce a zeleniny, odrážejí maximální limity reziduí použití minimálních množství pesticidů potřebných pro dosažení přiměřené ochrany rostlin, aplikovaných takovým způsobem, aby množství reziduí bylo co nejmenší a toxikologicky přijatelné, zejména pokud jde o ochranu životního prostředí a odhad přijatelného denního příjmu.
U potravin živočišného původu maximální limity reziduí odrážejí spotřebu obilovin a produktů rostlinného původu ošetřených pesticidy, která vede k přítomnosti reziduí ve zvířatech a v živočišných produktech, přičemž se zohlední případné přímé důsledky použití veterinárních léčiv.
(2) Maximální limity reziduí jsou stanoveny na úrovni meze stanovitelnosti, jestliže povolená použití přípravků na ochranu rostlin nevedou k přítomnosti detekovatelných množství reziduí pesticidů v potravinách nebo na jejich povrchu, nebo jestliže nejsou povolena žádná použití nebo jestliže použití povolená členskými státy nebyla podložena nezbytnými údaji anebo jestliže použití ve třetích zemích vedoucí k přítomnosti reziduí v potravinách nebo na potravinách, které mohou být uvedeny do oběhu na trhu Společenství, nebyla podložena těmito nezbytnými údaji.
(3) Maximální limity reziduí pesticidů by měly být neustále přezkoumávány.
Limity mohou být změněny, aby byly zohledněny nové informace a údaje.
(4) Pesticidy aramit, barban, chlorbenzilát, chlorfenson, chloroxuron, chlorbenzid, 1,1-dichlor-2,2-bis(4-ethyl-fenyl-)ethan a diallát již nejsou povoleny pro použití ve Společenství nebo se již na úrovni Společenství nepoužívají.
Rezidua pesticidů aramit a chlorfenson byly v příloze II směrnice 76/895/EHS zrušeny směrnicí Rady 82/528/EHS [7], ale nikdy nebyly doplněny do příloh směrnic 86/362/EHS, 86/363/EHS a 90/642/EHS.
Rezidua pesticidů chlorbenzid a 1,1-dichlor-2,2-bis(4ethyl-fenyl-)ethan byly v příloze II směrnice 76/895/EHS zrušeny směrnicí Rady 93/58/EHS [8], ale nikdy nebyly doplněny do příloh směrnic 86/362/EHS, 86/363/EHS a 90/642/EHS.
Rezidua všech těchto látek musí být doplněna do příloh směrnic 86/362/EHS, 86/363/EHS a 90/642/EHS, aby byl zajištěn řádný dozor a kontrola nad jejich používáním a ochrana spotřebitele.
(5) Pro chlorbufam a methoxychlor stále existuje ve Společenství omezené povolení.
Povolené použití by nemělo vést k výskytu prokazatelných množství reziduí v potravinách.
Maximální limity reziduí těchto pesticidů byly stanoveny v příloze II směrnice 76/895/EHS.
(6) Mají-li být stanoveny maximální limity reziduí pro pesticidy barban, chlorbufam, chlorbenzilát, chloroxuron, diallát a methoxychlor na úrovni Společenství, je nezbytné začlenit ustanovení směrnice 76/895/EHS do směrnic 86/362/EHS, 86/363/EHS a 90/642/EHS.
Některá z těchto ustanovení by měla být ve světle technického a vědeckého pokroku a s ohledem na změny jejich použití a povolení na vnitrostátní úrovni a na úrovni Společenství změněna.
(7) Maximální limity reziduí ve Společenství a limity doporučené Codexem Alimentarius jsou stanoveny a hodnoceny na základě podobných postupů. S výjimkou chlorbenzilátu nebyly pro účinné látky spadající do působnosti této směrnice stanoveny v Codexu žádné maximální limity reziduí.
Maximální limity reziduí stanovené v Codexu pro chlorbenzilát byly zrušeny [9]. Při povolování přípravků na ochranu rostlin ve třetích zemích může být vyžadováno použití vyšší dávky pesticidů nebo kratší ochranné lhůty před sklizní, než je povoleno ve Společenství, a v důsledku toho mohou být třetími zeměmi požadovány i vyšší limity reziduí.
Prostřednictvím Světové obchodní organizace byly vedeny konzultace s obchodními partnery Společenství, pokud jde o limity stanovené v této směrnici, a jejich připomínky k těmto limitům byly zohledněny a projednány Stálým fytosanitárním výborem.
Evropské společenství bude na základě předložení přijatelných údajů zkoumat možnost stanovení přípustné odchylky od maximálních limitů reziduí u určitých kombinací pesticidu a plodiny pro dovoz.
(8) Maximální limity reziduí stanovené v této směrnici budou muset být přezkoumány v rámci přehodnocení účinných látek podle pracovního programu ve smyslu čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [10], naposledy pozměněné směrnicí Komise 1999/80/ES [11].
(9) Na základě informací obsažených v Codexu Alimentarius byl maximální limit reziduí účinné látky kartap v čaji stanoven v právních předpisech Společenství na 20 mg/kg.
Výbor pro přípravu kodexu reziduí pesticidů na svém 29. zasedání doporučil, aby byly všechny maximální limity reziduí pro tuto účinnou látku zrušeny [12].
(10) Nedostatečně přesný popis kódů KN v přílohách I a II směrnice 86/363/EHS působil problémy při zařazování vzorků pro účely oznámení podle článku 7 směrnice 86/363/EHS.
(11) Pesticid DDT není pro použití jako přípravek na ochranu rostlin ve Společenství povolen.
Maximální limit reziduí látky DDT v ptačích vejcích a vaječných žloutcích byl stanoven směrnicí Rady 93/57/EHS [13] na 0,1 mg/kg proto, aby se vzala v úvahu případná kontaminace vajec reziduí DDT přetrvávajícími v životním prostředí.
Údaje z monitorování obsahu DDT ve vejcích v členských státech Společenství a v Norsku ukazují, že maximální limit může být snížen.
(12) Tato směrnice je v souladu se stanoviskem Stálého fytosanitárního výboru,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha II směrnice 76/895/EHS se mění takto:
1. Položky týkající se chlorbenzilátu, chloroxuronu a methoxychloru se zrušují.
2. Skupina látek "barban, chlorprofam, chlorbufam" se nahrazuje látkou "chlorprofam".
3. Skupina látek "diallát a triallát" se nahrazuje látkou "triallát".
Článek 2
Směrnice Rady 86/362/EHS se mění takto:
V části A přílohy II se doplňují tato rezidua pesticidů: Rezidua pesticidů _BAR_ Maximální limit _BAR_ Barban _BAR_ 0,05 _BAR_ Chlorbenzilát _BAR_ 0,02 _BAR_ Chlorbufam _BAR_ 0,05 _BAR_ Chlorbenzid _BAR_ 0,01 _BAR_
Chloroxuron _BAR_ 0,05 _BAR_ Aramit _BAR_ 0,01 _BAR_
Článek 3
Směrnice 86/363/EHS se mění takto:
1. V části A přílohy II se doplňují tato rezidua pesticidů: Rezidua pesticidů _BAR_ Maximální limity (mg/kg) _BAR_
Chlorbenzid _BAR_ 0,05 _BAR_ 0,05 _BAR_ 0,05 _BAR_
Chlorbenzilát _BAR_ 0,1 _BAR_ 0,1 _BAR_ 0,1 _BAR_ 2. V části B přílohy II se doplňují tato rezidua pesticidů:
Chlorbufam _BAR_ 0,05 _BAR_ 0,05 _BAR_ 0,05 _BAR_
Diallát _BAR_ 0,2 _BAR_ 0,2 _BAR_ 0,2 _BAR_ 3. V příloze I se slova ve sloupci "Popis zboží", která odpovídají položce kódu KN ex0208 nahrazují slovy "Ostatní masa a poživatelné droby z domácích holubů, domácích králíků a zvěřiny, čerstvé, chlazené nebo zmrazené".
4. V příloze II v tabulkách části A a B ve sloupci "maso" se slova "ex0201" nahrazují slovy "0201".
5. V příloze II v tabulce části A ve sloupci týkajícím se ptačích vajec a žloutků se hodnota 0,1 mg/kg pro DDT nahrazuje hodnotou 0,05 mg/kg.
Článek 4
Směrnice 90/642/EHS se mění takto:
1. V příloze II se doplňují tato rezidua pesticidů: Skupiny a příklady jednotlivých produktů, na něž se vztahují maximální limity reziduí _BAR_ Rezidua pesticidů a maximální limity reziduí _BAR_
Bavlníková semena _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_
7.Chmel (sušený), včetně chmelových pelet a nekoncentrovaného prachu _BAR_ 0,1 _BAR_ 0,1 _BAR_ 0,1 _BAR_ 0,1 _BAR_ 0,1 _BAR_ 0,1 _BAR_ 0,1 _BAR_ 0,1 _BAR_ 0,1 _BAR_ 0,1 _BAR_ 2. V německém znění se v přílohách I a II, ve skupině 2.5 a) Salat u.ä. slovo "Kopfsalat" nahrazuje slovem "Salat".
3. V nizozemkém znění se v přílohách I a II, ve skupině 2.5 a) Sla en dergelijke slova "Kropsla/ijsbergsla" nahrazují slovem "Sla".
4. V příloze II se maximální limit reziduí pro kartap v čaji (v sušených lístcích a stoncích, fermentovaných nebo nefermentovaných, čajovníku Camellia sinensis) stanoví na 0,1(*) mg/kg (hvězdička znamená, že tento limit je mezí stanovitelnosti).
Článek 5
1. Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
2. Členské státy nejpozději 31. prosince 2000 přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
3. Přijaté předpisy se použijí od 1. ledna 2001.
4. Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 6
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/25/ES
ze dne 22. května 2000
o opatřeních proti emisím plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic z motorů používaných k pohonu zemědělských a lesnických traktorů, kterou se mění směrnice Rady 74/150/EHS
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) K zajištění řádného fungování vnitřního trhu byly harmonizovány směrnicí Rady 74/150/EHS ze dne 4. března 1974 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu kolových zemědělských a lesnických [4] traktorů a 22 samostatnými směrnicemi přijatými v letech 1974 až 1989 technické požadavky v této oblasti.
(2) K další ochraně životního prostředí je nezbytné doplnit již přijatá opatření ve směrnici Rady 77/537/EHS ze dne 28. června 1977 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti emisím znečisťujících látek ze vznětových motorů používaných v kolových zemědělských a lesnických traktorech [5] (opacita výfukových plynů), spolu s dalšími opatřeními, která se především týkají fyzikálně-chemických emisí.
S odvoláním na směrnici Evropského parlamentu a Rady 97/68/ES ze dne 16. prosince 1997 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti emisím plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic ze spalovacích motorů určených pro nesilniční mobilní stroje [6], stanoví tato směrnice postupně uplatňované mezní hodnoty pro emise plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic a postupy zkoušek pro spalovací motory určené k pohonu zemědělských a lesnických traktorů.
Splnění požadavků směrnice Rady 88/77/EHS ze dne 3. prosince 1987 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti emisím plynných znečisťujících látek ze vznětových motorů vozidel [7] může být rovněž uznáno jako splnění požadavků této směrnice.
(3) K umožnění přístupu na trh třetích zemí je nezbytné v první etapě porovnat požadavky této směrnice s požadavky danými předpisem Evropské hospodářské komise OSN (EHK OSN) č. 96, které se týkají schvalování typu vznětových motorů určených k montáži do kolových zemědělských a lesnických traktorů z hlediska emisí znečišťujících látek.
(4) K maximálnímu přínosu pro evropské životní prostředí a zároveň k zajištění jednotnosti trhu je nezbytné přijmout v pravidelných intervalech velmi přísné závazné normy.
Všechna další snížení mezních hodnot a změny zkušebních postupů mohou být přijata pouze na základě studií a výzkumů prováděných v rámci existujících a předvídatelných technologických možností a s odpovídajícími náklady tak, aby byla umožněna sériová výroba zemědělských a lesnických traktorů schopných vyhovět přísnějším mezním hodnotám.
(5) Technický pokrok vyžaduje rychlé přijímání technických požadavků, jak je stanoveno v přílohách k této směrnici.
Komise je oprávněna stanovit bez prodlení mezní hodnoty a lhůty v této směrnici v souladu se změnami, které budou v budoucnu provedeny ve směrnici 97/68/ES.
Ve všech případech, v nichž Evropský parlament a Rada zmocní Komisi k zavedení pravidel pro zemědělské a lesnické traktory, měly by být nejprve zahájeny konzultace mezi Komisí a členskými státy.
(6) Požadavky této směrnice doplňují ty požadavky směrnice 77/537/EHS, které jsou uvedeny v bodě 2.8.1 směrnice 74/150/EHS.
Směrnici 74/150/EHS je proto třeba změnit doplněním nového bodu 2.8.2 do přílohy II, který pojednává o tomto předmětu, ve spojení s odkazem ZS na zvláštní směrnici.
(7) Cíle snížit úroveň emisí znečišťujících látek ze zemědělských a lesnických traktorů a docílit hladké fungování vnitřního trhu pro taková vozidla nemůže být úspěšně dosaženo jednotlivými členskými státy, a proto jej může být lépe dosaženo sbližováním právních předpisů členských států týkajících se opatřeních proti znečišťování ovzduší takovýmito vozidly.
Opatření obsažená v této směrnici nepřekračují to, co je nezbytné k dosažení cílů Smlouvy,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
"zemědělským nebo lesnickým traktorem" (dále uváděným jako "traktor") vozidlo definované v čl. 1 odst. 1 směrnice 74/150/EHS,
"motorem" motor s vnitřním spalováním určený k pohonu traktorů podle definice v příloze I,
"schválením typu motoru nebo rodiny motorů jako samostatného technického celku z hlediska znečišťujících látek" správní akt, jehož pomocí členský stát osvědčuje, že typ motoru nebo rodina motorů určených pro pohon traktorů splňuje technické požadavky této směrnice,
"schválením typu traktoru z hlediska emisí znečišťujících látek" správní akt, jehož pomocí členský stát osvědčuje, že typ traktoru vybavený motorem splňuje technické požadavky této směrnice,
"rodinou motorů" dva nebo více typů motorů, které jsou si konstrukčně podobné a které proto mohou vykazovat z hlediska emisí znečišťujících látek srovnatelné vlastnosti.
Článek 2
Postup schvalování typu
Postup pro udělování schválení typu pro typ motoru nebo rodinu motorů z hlediska emisí znečišťujících látek, postup pro udělování schválení typu traktoru z hlediska emisí znečišťujících látek a podmínky neomezeného přístupu těchto motorů a traktorů na trh upravuje směrnice 74/150/EHS.
Článek 3
Závazky
1. S výhradou článku 5 musí každý typ motoru nebo rodina motorů splňovat požadavky přílohy I.
2. Každý typ traktoru musí splňovat požadavky přílohy II.
Z tohoto hlediska se uznává schválení typu motoru nebo rodiny motorů, které byly schváleny jako typ podle přílohy I nebo podle přílohy III.
Článek 4
Časový plán
1. Od 30. září 2000 nesmějí členské státy:
- odmítnout udělit ES schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu pro typ motoru nebo rodinu motorů, ani
- zakázat prodej nového motoru, jeho uvedení do provozu nebo jeho užití, ani
- odmítnout udělit ES schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu pro typ traktoru, ani
- zakázat užití, prodej, počáteční uvedení do provozu typu traktoru
z důvodů týkajících se znečišťování ovzduší, pokud znečišťující látky vypouštěné těmito motory nebo motory namontovanými do těchto traktorů splňují požadavky této směrnice.
2. Členské státy nesmějí již udělit ES schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu pro typ motoru nebo rodinu motorů nebo pro typ traktoru, pokud znečišťující látky vypouštěné z motoru nesplňují požadavky této směrnice:
a) v etapě I
- od 31. prosinci 2000 pro motory kategorie B a C (rozsah výkonu podle čl. 9 odst. 2 směrnice 97/68/ES);
b) v etapě II
- od 31. prosince 2000 pro motory kategorie D a E (rozsah výkonu podle čl. 9 odst. 3 směrnice 97/68/ES),
- od 31. prosince 2001 pro motory kategorie F (rozsah výkonu podle čl. 9 odst. 3 směrnice 97/68/ES),
- od 31. prosince 2002 pro motory kategorie G (rozsah výkonu podle čl. 9 odst. 3 směrnice 97/68/ES).
3. Členské státy zakáží první uvedení motorů nebo traktorů do provozu, pokud znečišťující látky vypouštěné z motoru nesplňují požadavky této směrnice:
- od 30. června 2001 pro motory kategorií A, B a C,
- od 31. prosince 2001 pro motory kategorií D a E,
- od 31. prosince 2002 pro motory kategorie F,
- po 31. prosinci 2003 pro motory kategorie G.
Avšak pro traktory vybavené motory kategorie E a F se uvedená data odkládají o šest měsíců.
4. Požadavky odstavce 3 se nevztahují na pro motory, které jsou namontovány do traktorů určených pro vývoz do třetích zemí, a pro náhradní motory pro traktory v provozu.
5. Členské státy mohou u motorů, jejichž datum výroby předchází dnům uvedený v odstavci 3, prodloužit uvedené lhůty o dva roky.
Mohou udělit i další výjimky za podmínek podle článku 10 směrnice 97/68/ES.
Článek 5
Uznávání rovnocennosti a shody
Orgány členských států, které vydávají ES schválení typu pro typ motoru nebo rodinu motorů, uznávají schválení typu vydaná v souladu s přílohou III a odpovídající značky schválení typu jako shodné s touto směrnicí.
Článek 6
Další snižování mezních hodnot emisí
Jakmile budou předpisy uvedené v článku 19 směrnice 97/68/ES přijaty Evropským parlamentem a Radou, přizpůsobí Komise podle článku 13 směrnice 74/150/EHS bez prodlení mezní hodnoty a lhůty obsažené v této směrnici hodnotám a lhůtám přijatým na základě rozhodnutí učiněných v souladu se zmíněným článkem 19.
Článek 7
Technické úpravy
Změny nezbytné pro přizpůsobení požadavků příloh technickému pokroku se přijímají postupem stanoveným v článku 13 směrnice Rady 74/150/EHS.
Článek 8
Změny směrnice 74/150/EHS
V příloze II směrnice 74/150/EHS se vkládá nový bod, který zní: "2.8.2 Emise plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic z motorů: ZS".
Článek 9
Provedení ve vnitrostátním právu
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 29. září 2000.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Použijí je ode dne 31. prosince 2000.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 10
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 11
Adresáti
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/26/ES
ze dne 16. května 2000
o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel a o změně směrnic Rady 73/239/EHS a 88/357/EHS
(Čtvrtá směrnice o pojištění motorových vozidel)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 47 odst. 2 a článek 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem podle článku 251 Smlouvy [3], na základě společného textu schváleného dohodovacím výborem dne 7. dubna 2000,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V současnosti existují v členských zemích v oblasti pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel rozdíly mezi právními a správními předpisy a tyto rozdíly představují překážku volného pohybu osob a pojišťovacích služeb.
(2) Je proto nutné tyto předpisy sblížit, aby bylo zajištěno řádné fungování jednotného trhu.
(3) Směrnicí 72/166/EHS [4] Rada přijala ustanovení o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel a kontroly povinnosti uzavřít pro případ takové odpovědnosti pojištění.
(4) Směrnicí 88/357/EHS [5] přijala Rada ustanovení o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přímého pojištění jiného než životního a o usnadnění účinného výkonu volného pohybu služeb.
(5) Systém kanceláří zelených karet zajišťuje včasnou likvidaci škod v zemi poškozeného, i když druhá strana pochází z jiné evropské země.
(6) Systém kanceláří zelených karet neřeší všechny obtíže poškozeného, který musí uplatňovat nárok v jiné zemi vůči osobě s bydlištěm nebo sídlem v ní a vůči pojišťovně s povolením tam vydaným (jiný právní systém, cizí jazyk, neznámé postupy vyřizování a často přehnaně opožděné vyřízení).
(7) Usnesením ze dne 26. října 1995 o likvidaci škod vzniklých v důsledku dopravních nehod mimo hranice státu původu poškozeného [6] vyzval Evropský parlament podle čl. 192 druhého pododstavce Smlouvy Komisi, aby předložila návrh směrnice Evropského parlamentu a Rady k vyřešení těchto problémů.
(8) Je vhodné doplnit režim stanovený směrnicemi 72/166/EHS, 84/5/EHS [7] a 90/232/EHS [8], aby bylo možno zajistit poškozeným, kteří utrpí škodu na věci nebo na zdraví v důsledku dopravní nehody motorového vozidla, srovnatelné zacházení bez ohledu na to, kde ve Společenství k nehodě došlo.
U nehod spadajících do působnosti této směrnice, které se staly ve státě jiném než ve státě bydliště nebo sídla poškozeného, existují mezery v likvidaci škod poškozeného.
(9) Použití této směrnice na nehody, které se staly v třetích zemích, jsou kryté systémem zelené karty, týkají se poškozeného s bydlištěm nebo sídlem ve Společenství, a jejichž účastníky se stala vozidla pojištěná a mající obvyklé stanoviště v členském státě, neznamená rozšíření povinného územního krytí pojištění motorových vozidel podle čl. 3 odst. 2 směrnice 72/166/EHS.
(10) Z toho vyplývá právo poškozeného uplatňovat přímý nárok vůči pojišťovně osoby, která odpovídá za škodu.
(11) Jedním z uspokojivých řešení pro poškozené, kteří utrpěli škodu na věci nebo na zdraví v důsledku dopravní nehody spadající do působnosti této směrnice, která se stala v jiném státě, než kde mají bydliště nebo sídlo, může být uplatnění nároku v členském státě svého bydliště nebo sídla vůči škodnímu zástupci jmenovanému v něm pojišťovnou osoby, která odpovídá za škodu.
(12) Toto řešení by umožnilo vyřídit škody utrpěné poškozenými mimo území jejich členského státu bydliště nebo sídla postupy, s nimiž jsou obeznámeny.
(13) Tímto systémem škodních zástupců v členském státě bydliště nebo sídla poškozeného zůstává nedotčeno rozhodné hmotné právo i otázky soudní příslušnosti.
(14) Existence práva osoby, která utrpěla škodu na věci nebo na zdraví, uplatnit nárok přímo vůči pojišťovně je logickým doplňkem jmenování těchto zástupců a dále zlepšuje právní postavení poškozených v důsledku dopravních nehod motorových vozidel, které se staly mimo členský stát bydliště nebo sídla těchto osob.
(15) Za účelem vyplnění dotyčných mezer by mělo být stanoveno, že členský stát, v němž je pojišťovně vydáno povolení, po ní požaduje, aby v ostatních členských státech jmenovala škodní zástupce usazené nebo se sídlem v těchto členských státech s cílem shromažďovat všechny nezbytné informace týkající se nároků vyplývajících z takovýchto dopravních nehod a přijímat odpovídající kroky k likvidaci škod jménem a na účet pojišťovny, včetně úhrady odškodnění.
Škodní zástupci by měli mít dostatečnou pravomoc k zastupování pojišťovny vůči osobám, které utrpěly škodu v důsledku těchto nehod, a rovněž zastupovat pojišťovnu před orgány daného státu, včetně případného zastupování před soudy, je-li to slučitelné s pravidly mezinárodního práva soukromého o stanovení soudní příslušnosti.