(16) Činnost škodního zástupce není dostatečná k založení soudní příslušnosti v členském státě bydliště nebo sídla poškozeného, jestliže tak pravidla mezinárodního práva soukromého o stanovení soudní příslušnosti nestanoví.
(17) Jmenování škodních zástupců by mělo být jednou z podmínek přístupu k pojišťovacím činnostem a jejich výkonu podle odvětví 10 bodu A přílohy směrnice 73/239/EHS [9], s výjimkou odpovědnosti dopravce.
Tato podmínka by tedy měla být splněna jednotným úředním povolením vydaným orgány členského státu, v němž má pojišťovna ústředí, jak je stanoveno v oddílu II směrnice 92/49/EHS [10].
Tato podmínka by rovněž měla platit pro pojišťovny, které mají své ústředí mimo Společenství a které si zajistily povolení umožňující jim přístup k pojišťovací činnosti v členském státě Společenství.
Směrnice 73/239/EHS by podle toho měla být pozměněna a doplněna.
(18) Kromě toho, že pojišťovna má zástupce ve státě, kde má bydliště nebo sídlo poškozený, je vhodné zajistit zvláštní právo poškozeného, aby byl jeho nárok vyřízen neprodleně.
Je proto nutné zahrnout do vnitrostátních právních předpisů příslušné účinné a systematické finanční nebo odpovídající správní postihy — jako je soudní příkaz kombinovaný s pokutami, pravidelné hlášení orgánům dozoru, kontroly na místě, zveřejnění ve vnitrostátním úředním věstníku a v tisku, pozastavení činnosti společnosti (zákaz uzavírání nových smluv po určitou dobu) jmenování zvláštního zástupce orgánů dozoru pro kontrolu toho, zda je obchodní činnost prováděna v souladu s pojišťovacími předpisy, odejmutí povolení k této obchodní činnosti, sankce uplatňované vůči ředitelům a řídícím pracovníkům v případě, že pojišťovna nebo její zástupce nesplní povinnost poskytnout odškodnění v rozumném odstupu, čímž by mělo zůstat nedotčeno možné použití jakéhokoli jiného opatření — zvláště podle právních předpisů o dozoru nad pojišťovnictvím — které bude považováno za vhodné.
Nicméně podmínkou je, aby občanskoprávní odpovědnost, škoda na věci a na zdraví nebyly sporné, aby byla pojišťovna schopna poskytnout odůvodněnou nabídku v předem stanoveném časovém limitu.
Odůvodněná nabídka na odškodnění by měla mít písemnou formu a obsahovat podklady, na jejichž základě byly odpovědnost a škody hodnoceny.
(19) Kromě těchto sankcí je vhodné stanovit, aby z částky odškodnění nabídnuté poškozenému pojišťovnou nebo stanovené soudem byl splatný úrok, jestliže nabídka nebyla učiněna ve zmíněném stanoveném časovém limitu.
Jestliže členský stát má existující vnitrostátní pravidla, která zahrnují požadavek placení úroků z prodlení, toto ustanovení se provádí odkazem na tato pravidla.
(20) Pro poškozené, kteří utrpěli škodu na věci nebo na zdraví v důsledku nehody motorového vozidla, je někdy obtížné zjistit název pojišťovny poskytující pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel, která se stala účastníky nehody.
(21) V zájmu takových poškozených by členské státy měly zřídit informační střediska, která by zajistila, aby byly tyto informace okamžitě dostupné.
Tato informační střediska by rovněž měla poskytnout poškozeným informace týkající se škodních zástupců.
Je nezbytné, aby tato střediska navzájem spolupracovala a rychle reagovala na žádosti o informace o škodních zástupcích vyžádané středisky v jiných členských zemích.
Bylo by vhodné, aby tato střediska shromažďovala informace o skutečném datu ukončení pojištění, ale nikoli o uplynutí původní doby platnosti pojistky, jestliže doba trvání smlouvy se automaticky prodlužuje v důsledku toho, že smlouva nebyla zrušena.
(22) Měla by být přijata zvláštní opatření ohledně vozidel (například vládních nebo vojenských vozidel), na něž se vztahují výjimky z povinnosti pojištění občanskoprávní odpovědnosti.
(23) Poškozený může mít oprávněný zájem na tom, aby byl informován o totožnosti majitele nebo obvyklého řidiče nebo registrovaného držitele vozidla, například může-li získat odškodnění pouze od těchto osob, protože vozidlo není řádně pojištěné nebo škoda přesahuje pojištěnou částku, tato informace by tudíž měla být poskytnuta.
(24) Určité poskytované informace, jako jméno a adresa majitele nebo obvyklého řidiče vozidla a číslo pojistné smlouvy nebo státní poznávací značka vozidla, tvoří osobní údaje ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů [11].
Zpracování takovýchto údajů, které je nutné pro účely této směrnice, proto musí splňovat vnitrostátní opatření přijatá v souladu se směrnicí 95/46/ES.
Jméno a adresa obvyklého řidiče by měly být poskytnuty pouze v případě, že to vnitrostátní právní předpisy umožňují.
(25) Je nezbytné vytvořit orgán pro odškodnění, u kterého může poškozený žádat o odškodnění v případě, že pojišťovna nejmenuje zástupce nebo zřetelně zdržuje likvidaci škod nebo v případě, že pojišťovnu nelze zjistit, který by zaručil poškozenému, že nezůstane bez odškodnění, na které má nárok.
Zásah orgánu pro odškodnění by se měl omezovat na jednotlivé zřídka se vyskytující případy, kdy pojišťovna nesplní své povinnosti navzdory odrazujícím účinkům možného uložení postihů.
(26) Úloha orgánu pro odškodnění spočívá v likvidaci škod týkajících se škody na věci nebo na zdraví, které poškozený utrpěl, pouze v objektivně zjištěných případech, a proto orgán pro odškodnění musí omezit svou činnost na ověřování, zda nabídka odškodnění byla učiněna ve stanovené lhůtě a stanovenými postupy, avšak bez vyjadřování se k věci samé.
(27) Právnické osoby, které ze zákona přebírají nároky poškozeného vůči osobě odpovědné za nehodu nebo vůči pojišťovně osoby, která odpovídá za škodu (jako například jiné pojišťovny nebo orgány sociálního zabezpečení), by neměly mít oprávnění předkládat odpovídající nárok orgánu pro odškodnění.
(28) Orgán pro odškodnění by měl mít právo převzetí nároku, pokud poskytl odškodnění poškozenému.
Za účelem ulehčení vymáhání nároku orgánem pro odškodnění vůči pojišťovně, jestliže nejmenovala škodního zástupce nebo zjevně zdržuje likvidaci škod, orgán poskytující odškodnění ze státu, ze kterého pochází poškozený, by měl mít automatické právo na náhradu s převzetím práv poškozeného na straně odpovídajícího orgánu ve státě, kde je zřízena pojišťovna.
Tento odpovídající orgán je nejvhodnějším orgánem k provedení řízení k postihu pojišťovny.
(29) Ačkoli členské státy mohou určit, že nárok vůči orgánu pro odškodnění může být podřízené povahy, poškozený by neměl být nucen předkládat svůj nárok osobě odpovědné za nehodu dříve, než jej předloží orgánu pro odškodnění.
V tom případě by poškozený měl být přinejmenším ve stejném postavení jako v případě nároků vůči garančnímu fondu podle čl. 1 odst.
(30) Tento systém může fungovat na základě dohody mezi orgány pro odškodnění vytvořenými nebo schválenými členskými státy, která vymezuje jejich funkce a povinnosti a postupy náhrady.
(31) Tam, kde není možné zjistit pojistitele vozidla, by měla být přijata opatření, aby konečným dlužníkem odškodného poškozenému byl podle čl. 1 odst. 4 směrnice 84/5/EHS garanční fond sídlící v členském státě, kde nepojištěné vozidlo, při jehož používání došlo k dopravní nehodě, má obvyklé stanoviště. Jestliže není možné vozidlo zjistit, je nutné učinit opatření, aby konečným dlužníkem podle čl. 1 odst. 4 směrnice 84/5/EHS byl garanční fond sídlící v členském státě, ve kterém došlo k nehodě,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Oblast působnosti
1. Účelem této směrnice je vytvořit zvláštní opatření použitelná pro poškozené, již mají nárok na náhradu za škody nebo zranění v důsledku nehody v jiném členském státě než ve členském státě bydliště nebo sídla poškozeného, jež byly způsobeny provozem vozidel pojištěných a majících obvyklé stanoviště v členském státě.
Aniž jsou dotčeny právní předpisy třetích zemí o občanskoprávní odpovědnosti a mezinárodního práva soukromého, vztahuje se tato směrnice rovněž na poškozené s bydlištěm nebo sídlem v členském státě a mající nárok na odškodnění za každou škodu na věci nebo na zdraví v souvislosti s nehodou ve třetích zemích, jejichž národní kanceláře pojistitelů, jak jsou vymezeny v čl. 1 odst. 3 směrnice 72/166/EHS, se připojily k systému zelených karet, jsou-li tyto dopravní nehody způsobeny provozem vozidel, která jsou pojištěna a mají obvyklé stanoviště v členském státě.
2. Články 4 a 6 se použijí pouze v případě nehod způsobených provozem vozidla
a) pojištěného u provozovny v jiném členském státě než ve státě bydliště nebo sídla poškozeného a
b) s obvyklým stanovištěm v jiném členském státě než ve státě bydliště nebo sídla poškozeného.
3. Článek 7 se použije také na nehody způsobené vozidly pocházejícími ze třetích zemí, na které se vztahují články 6 a 7 směrnice 72/166/EHS.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se:
a) "pojišťovnou" rozumí podnik, který získal úřední povolení v souladu s článkem 6 nebo čl. 23 odst. 2 směrnice 73/239/EHS;
b) "provozovnou" rozumí ústředí, agentura nebo pobočka pojišťovny, jak je vymezena v čl. 2 písm. c) směrnice 88/357/EHS;
c) "vozidlem" rozumí vozidlo, jak je vymezeno v čl. 1 odst. 1 směrnice 72/166/EHS;
d) "poškozeným" rozumí poškozený, jak je vymezen v čl. 1 odst. 2 směrnice 72/166/EHS;
e) "členským státem, ve kterém má vozidlo obvyklé stanoviště" rozumí území, na kterém má vozidlo obvyklé stanoviště, jak je vymezeno v čl. 1 odst. 4 směrnice 72/166/EHS.
Článek 3
Přímý nárok
Každý členský stát zajistí, aby poškození zmínění v článku 1 v důsledku nehody vozidel ve smyslu tohoto ustanovení měli přímý nárok vůči pojišťovně pojišťující osobu, která odpovídá za škodu, pro případ občanskoprávní odpovědnosti.
Článek 4
Škodní zástupci
1. Všechny členské státy přijmou veškerá opatření, aby všechny pojišťovny pojišťující rizika zařazená do odvětví 10 bodu A přílohy směrnice 73/239/EHS kromě odpovědnosti dopravce jmenovaly škodního zástupce v každém jiném členském státě, než kde získaly úřední povolení.
Úkolem škodního zástupce je projednání a vyřízení nároků vzniklých z nehody v případech uvedených v článku 1.
Škodní zástupce musí mít bydliště nebo být usazen v členském státě, v němž je jmenován.
2. Výběr škodního zástupce škod je věcí uvážení pojišťovny.
Členské státy nesmějí tuto volbu omezit.
3. Škodní zástupce může jednat za jednu nebo i více pojišťoven.
4. Škodní zástupce shromažďuje v souvislosti s takovými nároky veškeré informace nutné k jejich vyřízení a přijímá opatření nutná k jednání o likvidaci škod.
Požadavek jmenování škodního zástupce nevylučuje právo poškozeného nebo jeho pojišťovny zahájit řízení přímo proti osobě, která nehodu způsobila, nebo její pojišťovně.
5. Škodní zástupci jsou vybaveni dostatečnými pravomocemi k zastupování pojišťovny ve vztahu k poškozeným v případech uvedených v článku 1 a v plném rozsahu tyto nároky uspokojit.
Musí být schopni zkoumat případ v úředním jazyce nebo jazycích členského státu bydliště nebo sídla poškozeného.
6. Členské státy zavádí povinnost, podpořenou příslušnými účinnými a systémovými finančními nebo obdobnými správními postihy, s cílem zajistit, aby do tří měsíců ode dne, kdy poškozený podal svou žádost o odškodnění buď přímo pojišťovně osoby, která nehodu způsobila, nebo jejímu škodnímu zástupci,
a) pojišťovna osoby, která nehodu způsobila, nebo její škodní zástupce učinil odůvodněnou nabídku odškodnění v případech, kdy není odpovědnost popírána a škody byly vyčísleny, nebo
b) pojišťovna, které byl nárok na odškodnění adresován, nebo škodní zástupce poskytl odůvodněnou odpověď k bodům žádosti o plnění v případech, kdy je odpovědnost popírána nebo nebyla jasně stanovena nebo škoda nebyla plně vyčíslena.
Členské státy přijmou opatření, aby tam, kde není nabídka učiněna do tří měsíců, byla částka odškodnění poškozenému, nabídnutá pojišťovnou nebo stanovená soudem, zatížena úrokem.
7. Komise uvědomí do 20. ledna 2006 Evropský parlament a Radu o provedení odst. 4 prvního pododstavce, o účinnosti tohoto opatření a o rovnocennosti vnitrostátních ustanovení o postizích, a případně podá návrhy.
8. Jmenování škodního zástupce samo o sobě nepředstavuje otevření pobočky ve smyslu čl. 1 písm. b) směrnice 92/49/EHS a škodní zástupce není považován za provozovnu ve smyslu čl. 2 písm. c) směrnice 88/357/EHS ani za provozovnu ve smyslu Bruselské úmluvy ze dne 27. září 1968 o soudní příslušnosti a o výkonu rozhodnutí v občanskoprávních a obchodních věcech [12].
Článek 5
Informační střediska
1. S cílem zajistit, aby poškozený měl možnost žádat o odškodnění, každý členský stát zřídí nebo schválí informační středisko, jehož úkolem je:
a) vedení registru obsahujícího tyto informace:
1. státní poznávací značky motorových vozidel s obvyklým stanovištěm na území daného státu;
2. i) čísla pojistných smluv, které kryjí provoz těchto vozidel pro případ rizik zařazených do odvětví 10 bodu A přílohy směrnice 73/239/EHS jiných než odpovědnosti dopravce a tam, kde platnost této pojistné smlouvy vypršela, rovněž datum ukončení platnosti pojištění,
ii) číslo zelené karty nebo potvrzení o hraničním pojištění, jestliže se na vozidlo některý z těchto dokumentů vztahuje v případě, že vozidlo využívá výjimku uvedenou v čl. 4 písm. b) směrnice 72/166/EHS;
3. pojišťovny pojišťující provoz vozidel pro rizika zařazená do odvětví 10 bodu A přílohy směrnice 73/239/EHS kromě odpovědnosti dopravce a škodní zástupci jmenovaní takovými pojišťovnami v souladu s článkem 4, jejichž jména se oznámí informačním střediskům v souladu s odstavcem 2 tohoto článku;
4. seznam vozidel, na která se v každém státě vztahuje výjimka z požadavku pojištění občanskoprávní odpovědnosti v souladu s čl. 4 písm. a) a b) směrnice 72/166/EHS;
5. ohledně vozidel uvedených v bodě 4:
i) název instituce nebo orgánu určeného v souladu s čl. 4 písm. a) druhým pododstavcem směrnice 72/166/EHS pro odškodnění poškozeného v případech, kdy není použitelný postup uvedený v čl. 2 odst. 2 první odrážce směrnice 72/166/EHS, jestliže se na vozidlo vztahuje výjimka uvedená v čl. 4 písm. a) směrnice 72/166/EHS,
ii) název orgánu pojišťujícího vozidlo v členském státě, kde má vozidlo obvyklé stanoviště, jestliže pro něj platí výjimka uvedená v čl. 4 písm b) směrnice 72/166/EHS;
b) nebo koordinace shromažďování a poskytování těchto informací;
c) a pomoc oprávněným osobám při zjišťování informací uvedených v písm. a) bodech 1, 2, 3, 4 a 5.
Informace podle písm. a) bodů 1, 2 a 3 musí být uchovávány po dobu sedmi let od ukončení registrace vozidla nebo ukončení pojistné smlouvy.
2. Pojišťovny uvedené v odst. 1 písm. a) bodu 3) oznámí informačním střediskům všech členských států jméno a adresu škodního zástupce, kterého jmenovaly v souladu s článkem 4 v každém členském státě.
3. Členské státy zajistí, aby poškozený měl po dobu sedmi let po nehodě nárok získat neprodleně od informačního střediska členského státu, v němž má bydliště nebo sídlo, členského státu, kde má vozidlo obvyklé stanoviště, nebo členského státu, kde došlo k nehodě, tyto údaje:
a) jméno a adresu pojišťovny,
b) číslo pojistné smlouvy a
c) jméno a adresu škodního zástupce pojišťovny ve státě bydliště nebo sídla poškozeného.
Informační střediska navzájem spolupracují.
4. Informační středisko poskytuje poškozenému údaje o jméně a adrese majitele nebo obvyklého řidiče nebo registrovaného držitele vozidla, jestliže má poškozený oprávněný zájem na získání těchto údajů.
Pro účely tohoto předpisu se informační střediska obrací zejména na:
a) pojišťovnu nebo
b) orgán pro registraci vozidel.
Jestliže se na vozidlo vztahuje výjimka uvedená v čl. 4 písm. a) směrnice 72/166/EHS, informační středisko oznámí poškozenému název orgánu nebo úřadu určeného v souladu s čl. 4 písm. a) druhým pododstavcem této směrnice pro odškodnění poškozeného v případech, kdy nelze použít postup podle čl. 2 odst. 2 první odrážky této směrnice.
Jestliže se na vozidlo vztahuje výjimka uvedená v čl. 4 písm. b) směrnice 72/166/EHS, informační středisko oznámí poškozenému jméno orgánu kryjícího vozidlo v zemi, kde má obvyklé stanoviště.
5. Zpracování osobních údajů vyplývajících z předchozího odstavce musí být prováděno v souladu s vnitrostátními předpisy přijatými podle směrnice 95/46/ES.
Článek 6
Orgány pro odškodnění
1. Každý členský stát zřídí nebo schválí orgán pro odškodnění pověřený poskytováním odškodnění poškozeným v případech uvedených v článku 1.
Poškození mohou předložit požadavek orgánu pro odškodnění ve členských zemích svého bydliště nebo sídla,
a) jestliže do tří měsíců ode dne, kdy poškozený podal svou žádost o odškodnění pojišťovně, u které je motorové vozidlo, které způsobilo nehodu, pojištěno, nebo jejímu škodnímu zástupci, pojišťovna nebo její škodní zástupce neposkytnou odůvodněnou odpověď na body obsažené v této žádosti a
b) jestliže pojišťovna nejmenovala škodního zástupce ve státě bydliště nebo sídla poškozeného v souladu s čl. 4 odst.
1. V tom případě nesmějí poškození podat žádost orgánu pro odškodnění, jestliže již podaly tuto žádost přímo pojišťovně, která pojistila vozidlo, jehož provoz způsobil nehodu, a jestliže obdrželi odůvodněnou odpověď do tří měsíců od podání žádosti.
Poškození však nesmějí podat žádost orgánu pro odškodnění, jestliže zahájili soudní řízení přímo proti pojišťovně.
Orgán pro odškodnění podnikne kroky do dvou měsíců ode dne, kdy mu poškozený podá žádost o odškodnění, ale ukončí své kroky, jestliže pojišťovna nebo škodní zástupce následně předloží odůvodněnou odpověď na žádost.
Orgán pro odškodnění okamžitě uvědomí:
a) pojišťovnu, u které je pojištěno vozidlo, jehož provoz způsobil nehodu, nebo škodního zástupce;
b) orgán pro odškodnění v členském státě provozovny pojišťovny, která uzavřela pojistnou smlouvu;
c) je-li známa, osobu, která nehodu způsobila,
že obdržel od poškozeného žádost o odškodnění a že odpoví na tuto žádost do dvou měsíců od jejího předložení.
Tímto ustanovením zůstává nedotčeno právo členských států považovat odškodnění tímto orgánem za subsidiární nebo nesubsidiární a právo činit kroky k likvidaci škody mezi tímto orgánem a osobou či osobami, které způsobily nehodu, a jinou pojišťovnou nebo orgány sociálního zabezpečení, jež mají odškodnit poškozeného v téže nehodě.
Členské státy však nesmějí dovolit tomuto orgánu vázat výplatu odškodnění na jakékoli jiné podmínky, než které jsou stanoveny v této směrnici, zejména na podmínku, aby poškozený musel jakkoli prokázat, že osoba, která odpovídá za škodu, není schopna nebo odmítá zaplatit náhradu škody.
2. Orgán pro odškodnění, který odškodnil poškozeného v členském státě jeho bydliště nebo sídla, je oprávněn požadovat náhradu vyplacené částky od orgánu pro odškodnění v členském státě provozovny pojišťovny, která vystavila pojistku.
Posledně jmenovaný orgán pak převezme práva poškozeného vůči osobě, která nehodu způsobila, nebo její pojišťovně, pokud orgán pro odškodnění členského státu bydliště nebo sídla poškozeného poskytl odškodnění za utrpěnou škodu na věci nebo na zdraví.
Každý členský stát je povinen uznat toto převzetí práv, jak je upraveno jakýmkoli jiným členským státem.
3. Tento článek je použitelný:
a) od uzavření dohody mezi orgány pro odškodnění zřízenými nebo schválenými členskými státy ohledně jejich funkcí, povinností a postupů náhrady;
b) ode dne stanoveného Komisí poté, co se Komise v úzké spolupráci s členskými státy ujistí o tom, že tato dohoda byla uzavřena.
Komise uvědomí Evropský parlament a Radu o provedení tohoto článku a jeho uplatňování do 20. července 2005 a podle potřeby podá návrhy.
Článek 7
Jestliže není možné vozidlo zjistit nebo jestliže do dvou měsíců od nehody není možné zjistit pojišťovnu, může poškozený požádat o odškodnění u orgánu pro odškodnění členského státu, kde má bydliště nebo sídlo.
Odškodnění se poskytuje v souladu s článkem 1 směrnice 84/5/EHS.
Tehdy orgán pro odškodnění uplatní nárok za podmínek stanovených v čl. 6 odst.
a) v případě, že nelze zjistit pojišťovnu: vůči garančnímu fondu podle čl. 1 odst. 4 směrnice 84/5/EHS v členském státě, kde má vozidlo obvyklé stanoviště;
b) v případě nezjištěného vozidla: vůči garančnímu fondu v členském státě, ve kterém došlo k nehodě;
c) v případě vozidla třetí země: vůči garančnímu fondu členského státu, ve kterém došlo k nehodě.
Článek 8
Směrnice 73/239/EHS se mění takto:
a) v čl. 8 odst. 1 se doplňuje nové písmeno, které zní:
"f) oznámil jméno a adresu škodního zástupce jmenovaného v každém jiném členském státě, než ve kterém je žádáno o povolení, jestliže rizika, jež mají být kryta, patří do odvětví 10 bodu A přílohy, s vyloučením odpovědnosti dopravce";
b) v čl. 23 odst. 2 se doplňuje nové písmeno, které zní:
"h) oznámí jméno a adresu škodního zástupce jmenovaného v každém jiném členském státě, než ve kterém je žádáno o povolení, jestliže rizika, jež mají být kryta, patří do odvětví 10 bodu A přílohy, s vyloučením odpovědnosti dopravce."
Článek 9
Směrnice 88/357/EHS se mění takto:
V čl. 12a odst. 4 se doplňuje nový pododstavec, který zní: "Jestliže pojišťovna nejmenovala zástupce, mohou členské státy dát souhlas se jmenováním škodního zástupce jmenovaného v souladu s článkem 4 směrnice 2000/26/ES [13], který je zmocněn vykonávat funkce zástupce jmenovaného v souladu s tímto odstavcem."
Článek 10
Provedení ve vnitrostátním právu
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději 20. července 2002.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Použijí tato ustanovení ode dne 20. ledna 2003.
2. Přijímají-li členské státy tato opatření, musí v nich být učiněn odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
3. Aniž je dotčen odstavec 1, zřídí nebo schválí členské státy orgán pro odškodnění v souladu s čl. 6 odst. 1 do dne 20. ledna 2002. Jestliže orgány pro odškodnění neuzavřou dohodu v souladu s čl. 6 odst. 3 do dne 20. července 2002, navrhne Komise opatření, která zajistí, že články 6 a 7 budou použitelné ode dne 20. ledna 2003.
4. Členské státy mohou v souladu se Smlouvou zachovat nebo uvést v účinnost předpisy, které jsou výhodnější pro poškozeného než předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí.
5. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 11
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 12
Sankce
Členské státy stanoví sankce za porušení vnitrostátních právních přepisů, které přijmou k provedení této směrnice, a učiní veškeré nezbytné kroky k zabezpečení jejich používání.
Stanovené sankce musí být účinné, úměrné a odrazující.
Členské státy sdělí tato ustanovení Komisi nejpozději do 20. července 2002 a veškeré následné změny co nejdříve.
Článek 13
Adresáti
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Rady 2000/27/ES
ze dne 2. května 2000,
kterou se mění směrnice 93/53/EHS, kterou se zavádějí minimální opatření Společenství ke zdolávání některých nákaz ryb
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Rady 93/53/EHS [4] stanoví, že ke zdolání ohniska nakažlivé chudokrevnosti lososů je nutno neprodleně odstranit všechny ryby ze zamořeného hospodářství.
(2) V květnu 1998 došlo ve Skotsku na řadě míst ke vzplanutí této nákazy nebo vzniklo podezření z nákazy.
(3) Získané zkušenosti ukazují, že odstraňování ryb může trvat delší období, aniž by tím bylo úsilí o eradikaci nákazy oslabeno.
(4) Zavádění předpisů o očkování, vázané na určité podmínky, může představovat nový prostředek ke zdolání nakažlivé chudokrevnosti lososů po vzplanutí nákazy. V současné době právní předpisy Společenství tuto možnost nestanoví.
(5) Měly by se podrobně vyšetřit zdroje nakažlivé chudokrevnosti lososů, možné šíření této nákazy a vzájemné výměny mezi farmovými a volně žijícími lososy.
(6) Nebylo stanoveno vyplácení vyrovnání chovatelům lososů ze Společenství, kteří byli nuceni zcela vyprázdnit svá hospodářství podle směrnice 93/53/EHS.
(7) Opatření nezbytná k provádění směrnice 93/53/EHS jsou přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [5].
(8) S ohledem na současné vědecké a technické poznatky by měla být směrnice 93/53/EHS odpovídajícím způsobem změněna.
(9) S ohledem na naléhavost této věci, je zapotřebí udělit výjimku ze lhůty šesti týdnů podle části I bodu 3 Protokolu o úloze vnitrostátních parlamentů v Evropské unii připojeného k Amsterdamské smlouvě,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 93/53/EHS se mění takto:
1. Čl. 6 písm. a) první odrážka se nahrazuje tímto:
"— všechny ryby musejí být odstraněny podle plánu vypracovaného úředním útvarem a schváleného Komisí postupem podle čl. 19 odst. 2,."
2. Čl. 14 odst. 1 se nahrazuje tímto:
"1. Očkování proti chorobám na seznamu II ve schválených oblastech nebo ve schválených hospodářstvích v neschválených oblastech a v oblastech nebo hospodářstvích, u kterých již byl zahájen schvalovací postup podle směrnice 91/67/EHS, jakož i očkování proti chorobám na seznamu I je zakázáno.
Odchylně však může být očkování povoleno v případě vzplanutí nákazy na seznamu I, jsou-li očkovací postupy stanoveny ve schválených pohotovostních plánech podle článku 15 a přihlédne-li se ke kritériím přílohy E."
3. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 18a
Opatření nezbytná k provádění této směrnice vztahující se na opatření uvedená v níže vyjmenovaných článcích, se přijmou postupem podle čl. 19 odst. 2:
- čl. 5 odst. 2,
- článek 6,
- čl. 10 odst. 1 a 2,
- článek 12,
- článek 15,
- článek 16,
- čl. 18 druhý pododstavec."
4. Článek 19 se nahrazuje tímto:
"Článek 19
1. Komisi je nápomocen Stálý veterinární výbor zřízený rozhodnutím 68/361/EHS [6], dále jen "výbor".
2. V případě odkazů na tento článek se použijí články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád."
5. Připojuje se příloha E obsažená v příloze této směrnice.
Článek 2
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. prosince 2000.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy budou používat nejpozději ode dne 1. ledna 2001.
Tato opatření přijatá členskými státy musí odkazovat na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Komise o tom uvědomí ostatní členské státy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Směrnice Evropského parlamentu A Rady 2000/28/ES
ze dne 18. září 2000,
kterou se mění směrnice 2000/12/ES o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o jejím výkonu
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 47 odst. 2 první a třetí větu této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky [3],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s cíli Smlouvy je žádoucí podporovat harmonický vývoj činnosti úvěrových institucí ve Společenství, zejména pokud se týče vydávání elektronických peněz.
(2) Některé instituce omezují svou činnost především na vydávání elektronických peněz.
Aby se zabránilo jakémukoli narušení hospodářské soutěže mezi vydavateli elektronických peněz, a to i při uplatňování opatření měnové politiky, je žádoucí, aby na tyto instituce byla, s výhradou vhodných zvláštních ustanovení přihlížejících k jejich zvláštním vlastnostem, rozšířena působnost směrnice 2000/12/ES [5].
(3) Je proto žádoucí rozšířit na uvedené instituce definici úvěrových institucí obsaženou v článku 1 směrnice 2000/12/ES.
(4) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/46/ES ze dne 18. září 2000 o přístupu k činnosti institucí elektronických peněz, o jejím výkonu a o obezřetnostním dohledu nad touto činností [6] definuje instituce elektronických peněz.
(5) Je nezbytné, aby elektronické peníze byly vyplatitelné, aby byla zajištěna důvěra držitele,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 2000/12/ES se mění takto:
1. V čl. 1 bodě 1 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"1. "úvěrovou institucí" se rozumí:
a) podnik, jehož činnost spočívá v přijímání vkladů nebo jiných splatných peněžních prostředků od veřejnosti a poskytování úvěrů na vlastní účet, nebo
b) instituce elektronických peněz ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/46/ES ze dne 18. září 2000 o přístupu k činnosti institucí elektronických peněz, o jejím výkonu a o obezřetnostním dohledu nad touto činností [7]."
2. V hlavě V se vkládá nový článek, který zní:
"Článek 33a
Na úvěrové instituce se použije článek 3 směrnice 2000/46/ES."
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 27. dubna 2002.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Směrnice Rady 2000/29/ES
ze dne 8. května 2000
o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Rady 77/93/EHS ze dne 21. prosince 1976 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství [3] byla opakovaně a podstatně změněna [4]; že by z důvodu jasnosti a účelnosti měla být kodifikována.
(2) Rostlinná produkce zaujímá ve Společenství velmi důležité místo.
(3) Výnos rostlinné produkce je neustále ohrožován škodlivými organismy.
(4) Ochrana rostlin proti těmto škodlivým organismům je bezpodmínečně nutná nejen proto, aby se zabránilo snižování výnosu, ale též proto, aby se zvýšila produktivita zemědělství.
(5) Boj proti škodlivým organismům vedený uvnitř Společenství formou systému rostlinolékařské péče uplatňovaného v celém Společenství jakožto prostoru bez vnitřních hranic a zaměřeného na jejich systematické zničení na místě by měl jen omezený účinek, kdyby se zároveň neprováděla ochranná opatření proti jejich zavlečení do Společenství.
(6) Nutnost takových opatření byla uznána již dávno a byla předmětem mnoha vnitrostátních předpisů a mezinárodních dohod, z nichž má celosvětový význam Mezinárodní úmluva o ochraně rostlin (IPPC) ze dne 6. prosince 1951 uzavřená v rámci Organizace spojených národů pro výživu a zemědělství (FAO).
(7) Jedním z nejdůležitějších opatření je inventarizace zvláště nebezpečných škodlivých organismů, jejichž dovoz do Společenství musí být zakázán, a škodlivých organismů, jejichž zavlečení prostřednictvím některých rostlin nebo rostlinných produktů musí být rovněž zakázáno.
(8) Výskyt některých škodlivých organismů při dovozu rostlin a rostlinných produktů ze zemí, kde se tyto organismy vyskytují, není možno dostatečně kontrolovat. Proto je nutné v co nejmenším rozsahu zakázat dovoz některých rostlin a rostlinných produktů nebo zavést zvláštní kontroly v producentských zemích.
(9) Tyto rostlinolékařské kontroly musí být omezeny na dovoz produktů pocházejících ze třetích zemí a na případy, kdy jsou vážné důvody k obavám, že některé opatření na ochranu rostlin nebylo dodrženo.
(10) Je nutné upravit možnost povolení výjimek u určitého počtu předpisů a za určitých podmínek.
Zkušenosti ukazují, že některé výjimky mohou být stejně naléhavé jako některá ochranná opatření.
Zkrácené řízení blíže vymezené v této směrnici by se tedy mělo vztahovat i na výše uvedené výjimky.
(11) V případě bezprostředního nebezpečí zavlečení nebo rozšíření škodlivých organismů by měl členský stát, ve kterém se problém vyskytl, přijmout předběžná ochranná opatření, která nejsou stanovena v této směrnici. Komise by měla být informována o všech případech, kdy je třeba přijmout bezpečnostní opatření.
(12) Vzhledem k významu obchodu mezi francouzskými zámořskými departementy a zbytkem Společenství v oblasti rostlin a rostlinných produktů by bylo žádoucí, aby se ustanovení této směrnice vztahovala i na tyto departementy.
Zvláštnosti francouzských zámořských departementů vyžadují stanovení doplňujících ochranných opatření z důvodů rostlinolékařské ochrany.
Ustanovení této směrnice by se měla rovněž vztahovat na ochranná opatření proti zavlečení škodlivých organismů z jiných částí Francie do francouzských zámořských departementů.
(13) Podle nařízení Rady (EHS) č. 1911/91 ze dne 26. června 1991 o uplatňování právních předpisů Společenství na Kanárské ostrovy [5] jsou Kanárské ostrovy součástí celního území Společenství a jsou zahrnuty do společných politik.
Podle článků 2 a 10 tohoto nařízení závisí provádění společné zemědělské politiky na zavedení zvláštního systému zásobování.
Musí být též doprovázeno zvláštními opatřeními v oblasti zemědělské výroby.
(14) Rozhodnutí Rady 91/314/EHS ze dne 26. června 1991, kterým se stanoví program možností specifických pro odlehlost a ostrovní povahu Kanárských ostrovů (Poseican) [6], stanoví obecný rámec možných variant, přičemž bere v úvahu zvláštnosti a omezení, se kterými se ostrovy musejí potýkat.
(15) Aby mohly být zohledněny rostlinolékařské podmínky Kanárských ostrovů, je třeba prodloužit použitelnost některých opatření této směrnice o šest měsíců počínaje dnem, ke kterému musí členské státy začít používat ustanovení týkající se příloh této směrnice ohledně ochrany francouzských zámořských departementů a Kanárských ostrovů.
(16) Pro účely této směrnice je vhodné přijmout vzory osvědčení schválené IPPC ve znění ze dne 21. listopadu 1979, s jednotnou formou vytvořenou v úzké spolupráci s mezinárodními organizacemi.
Současně je třeba stanovit určitá pravidla, za jakých podmínek mohou být tato osvědčení vydávána na základě starých vzorů po přechodné období, a pro podmínky osvědčení pro dovoz rostlin a rostlinných produktů ze třetích zemí.
(17) U dovozů rostlin a rostlinných produktů ze třetích zemí by orgány pověřenými vydáváním osvědčení v těchto zemích měly být v zásadě ty orgány, jež jsou k tomu zmocněné podle IPPC.
Bylo by vhodné sestavit seznam těchto orgánů pro nesmluvní třetí země.
(18) Je třeba zjednodušit postup pro provedení některých změn v přílohách této směrnice.
(19) Je třeba upřesnit oblast působnosti této směrnice, pokud jde o dřevo.
Za tímto účelem je třeba převzít podrobné označení dřeva z předpisů Společenství.
(20) Některá semena nejsou zahrnuta mezi rostliny, rostlinné produkty a jiné předměty vyjmenované v přílohách této směrnice, které podléhají rostlinolékařské inspekci v zemi původu nebo při obchodování uvnitř Společenství.
(21) V některých případech by bylo vhodné stanovit, aby úřední inspekce rostlin, rostlinných produktů a jiných předmětů pocházejících ze třetích zemí byla prováděna Komisí ve třetí zemi původu.
(22) Inspekce Společenství musí provádět odborníci zaměstnaní Komisí a odborníci zaměstnaní členskými státy, kteří jsou dáni k dispozici Komisi.
Je třeba vymezit úlohu těchto odborníků v návaznosti na aktivity nezbytné v rámci systému rostlinolékařské péče Společenství.
(23) Není již třeba omezovat oblast působnosti systému na obchod mezi členskými státy a třetími zeměmi, ale bylo by vhodné ji rozšířit i na obchod uvnitř každého členského státu.
(24) Všechny části Společenství by měly požívat v zásadě stejné ochrany proti škodlivým organismům.
Zároveň je třeba přihlédnout k rozličnosti ekologických podmínek a rozšíření určitých škodlivých organismů.
Proto je důležité definovat "chráněné zóny" vystavené zvláštním rostlinolékařským rizikům a poskytnout jim zvláštní ochranu za podmínek slučitelných s vnitřním trhem.
(25) Pro uplatňování systému rostlinolékařské péče Společenství v jeho rámci jakožto prostoru bez vnitřních hranic a vytvoření chráněných zón je nezbytné provést rozlišení mezi požadavky na produkty Společenství a požadavky na produkty dovážené ze třetích zemí a určit škodlivé organismy pro chráněné zóny.
(26) Nejvhodnějším místem pro rostlinolékařské kontroly je místo produkce.
Pokud se jedná o produkty Společenství, musí být rostlinolékařské kontroly povinné v místě produkce a musí se týkat všech rostlin a rostlinných produktů, které jsou zde pěstovány, produkovány, používány nebo přítomny jiným způsobem, i pěstebních substrátů, které jsou zde použity.
Aby byla zajištěna účinnost tohoto kontrolního systému, musí být všichni pěstitelé úředně zaregistrováni.
(27) Aby byla zajištěna větší účinnost systému rostlinolékařské péče Společenství na vnitřním trhu, musí být možnost povolat v případě potřeby rostlinolékařských kontrol i jiné úřední osoby, než jsou úředníci příslušných orgánů ochrany rostlin členských států, jejichž příprava musí být koordinována a finančně podporována Společenstvím.
(28) Pokud jsou výsledky kontrol uspokojující, nemusí být již produkty Společenství doloženy rostlinolékařským osvědčením používaným v mezinárodním obchodě, nýbrž mají smluvené označení (rostlinolékařský pas) přizpůsobené povaze produktů, které umožňuje jejich volný pohyb po celém území Společenství nebo po částech území, pro které je platné.
(29) Je třeba upřesnit úřední opatření, která se použijí v případě, že výsledky kontrol nebudou uspokojující.
(30) Aby bylo zajištěno dodržování systému rostlinolékařské péče Společenství v rámci vnitřního trhu, měl by být zaveden systém úředních kontrol v průběhu uvádění produktů na trh. Tento systém by měl být co nejspolehlivější a jednotný na celém území Společenství a zároveň by měl vyloučit zvláštní kontroly na hranicích mezi jednotlivými členskými státy.
(31) V rámci vnitřního trhu by měly být produkty pocházející ze třetích zemí v zásadě podrobeny rostlinolékařské kontrole při jejich prvním vstupu do Společenství.
Pokud jsou výsledky kontrol uspokojující, měl by být takovým produktům vystaven rostlinolékařský pas umožňující jejich volný pohyb stejně tak jako u produktů Společenství.
(32) K zajištění všech záruk požadovaných po dovršení vnitřního trhu je důležité posílit síť rostlinolékařských kontrol jak členských států, tak i Společenství, na vnějších hranicích Společenství, zejména v těch členských státech, které jsou svojí zeměpisnou polohou vstupními branami do Společenství.
Za tímto účelem Komise navrhne zahrnutí nutných výdajů do obecného rozpočtu Evropské unie.
(33) K posílení účinnosti systému rostlinolékařské péče Společenství v rámci vnitřního trhu musí členské státy sladit praxi úředníků pověřených některými funkcemi v rostlinolékařské oblasti.
K tomuto účelu vydá Komise do 1. ledna 1993 kodex Společenství pro rostlinolékařskou praxi.
(34) Členské státy již nemohou přijímat zvláštní rostlinolékařské předpisy pro dovoz rostlin a rostlinných produktů z jiných členských států na jejich území. Všechny předpisy, jež stanoví rostlinolékařské požadavky na rostliny a rostlinné produkty, musejí být přijaty na úrovni Společenství.
(35) Je nezbytné vytvořit systém finančních příspěvků Společenství, který by rozložil na úrovni Společenství případná rizika, jež by v obchodu v souvislosti se systémem rostlinolékařské péče Společenství mohla vzniknout.
(36) Jako prevence před napadením škodlivými organismy zavlečenými ze třetích zemí je třeba upravit finanční příspěvek Společenství na posílení sítě rostlinolékařských kontrol na vnějších hranicích Společenství.
(37) Uvedený systém by měl zároveň umožnit přispívat odpovídajícím způsobem na některé výdaje spojené s přijetím zvláštních opatření členskými státy v souvislosti s bojem proti napadení škodlivými organismy pocházejícími ze třetích zemí nebo z jiných oblastí Společenství, popřípadě s jejich eradikací a nápravou způsobených škod.
(38) Pravidla pro poskytování finanční pomoci Společenství by měla být stanovena v urychleném řízení.
(39) Je třeba zajistit, aby Komise byla plně informována o možných příčinách zavlečení uvedených škodlivých organismů.
(40) Komise musí zejména kontrolovat správné uplatňování systému rostlinolékařské péče Společenství.
(41) Pokud by bylo zjištěno, že k zavlečení škodlivých organismů došlo v důsledku nedostatečné zkoušky nebo inspekce, budou následky posuzovány podle práva Společenství, včetně některých zvláštních opatření.
(42) Doporučuje se úzká spolupráce mezi členskými státy a Komisí v rámci Stálého rostlinolékařského výboru zřízeného rozhodnutím Rady 76/894/EHS [7].
(43) Tato směrnice se nedotýká povinností členských států, pokud jde o lhůtu k provedení a použitelnost uvedené v příloze VIII části B,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Tato směrnice se týká opatření na ochranu proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do členských států z jiných členských států nebo ze třetích zemí.
Současně se týká:
a) od 1. června 1993 ochranných opatření proti šíření škodlivých organismů uvnitř Společenství v souvislosti s pohybem rostlin, rostlinných produktů a jiných příbuzných předmětů uvnitř členského státu;
b) ochranných opatření proti zavlečení škodlivých organismů do francouzských zámořských departementů z jiných částí Francie a naopak proti zavlečení škodlivých organismů pocházejících z francouzských zámořských departementů do jiných částí Francie;
c) ochranných opatření proti zavlečení škodlivých organismů na Kanárské ostrovy z jiných částí Španělska a naopak proti zavlečení škodlivých organismů pocházejících z Kanárských ostrovů do jiných částí Španělska.
2. Aniž by byly dotčeny podmínky ochrany rostlinolékařské situace převládající v určitých oblastech Společenství, a s přihlédnutím k rozdílným zemědělským a ekologickým podmínkám mohou být přijata postupem podle článku 18 ochranná opatření, která jsou odůvodněna ochranou zdravotního stavu a života rostlin ve francouzských zámořských departementech a na Kanárských ostrovech, a jež tvoří doplněk k opatřením této směrnice.
3. Tato směrnice se nevztahuje na Ceutu a Melillu.
4. Každý členský stát vytvoří nebo určí jediný ústřední orgán kontrolovaný jeho vládou, který bude odpovědný zejména za koordinaci a vztahy v otázkách ochrany zdraví rostlin podle této směrnice.
Tento účel nejlépe splňuje úřední orgán ochrany rostlin ustavený podle Mezinárodní úmluvy o ochraně rostlin (IPPC).
Orgán a jakákoliv pozdější změna se oznamuje ostatním členským státům a Komisi.
5. Pokud jde o ochranná opatření proti zavlečení škodlivých organismů z francouzských zámořských departementů do jiných částí Francie a do ostatních členských států a proti jejich šíření v těchto departementech, nahrazují se data uvedená v odst. 1 písm. a) tohoto článku, v čl. 3 odst. 4, v čl. 4 odst. 2 a 4, v čl. 5 odst. 2 a 4, v čl. 6 odst. 5 a 6, v čl. 10 odst. 1 a 2 a v čl. 13 odst. 8, 10 a 11 datem, který je shodný s posledním dnem období šesti měsíců počínajícího dnem, od něhož musí členské státy začít používat budoucí ustanovení týkající se příloh I až V ohledně ochrany francouzských zámořských departementů. Od téhož dne se zrušuje odst. 1 písm. b) a odst. 2 tohoto článku.
6. Pokud jde o ochranná opatření proti zavlečení škodlivých organismů z Kanárských ostrovů do jiných částí Španělska a do jiných členských států a proti jejich šíření na těchto ostrovech, nahrazují se data uvedená v odst. 1 písm. a) tohoto článku, v čl. 3 odst. 4, v čl. 4 odst. 2 a 4, v čl. 5 odst. 2 a 4, v čl. 6 odst. 5 a 6, v čl. 10 odst. 1 a 2 a v čl. 13 odst. 8, 10 a 11 datem, který je shodný s posledním dnem období šesti měsíců počínajícího dnem, od něhož musí členské státy začít používat budoucí ustanovení týkající se příloh I až V ohledně ochrany Kanárských ostrovů. Od téhož dne se zrušuje odst. 1 písm. c) tohoto článku.
Článek 2
1. Pro účely této směrnice se rozumí:
a) rostlinami: živé rostliny a živé části rostlin včetně semen.
Živé části rostlin jsou:
- plody v botanickém smyslu, s výjimkou hluboce zmrazených,
- zelenina, s výjimkou hluboce zmrazené,
- hlízy, oddenkové hlízy, cibule, oddenky,
- řezané květiny,
- větve s listy,
- uříznuté stromy s listy,
- rostlinné tkáňové kultury.
Semeny se rozumí semena v botanickém smyslu, která nejsou určena k výsevu;
b) rostlinnými produkty: produkty rostlinného původu nezpracované nebo zpracované jednoduchými metodami, pokud nejsou rostlinami;
c) výsadbou: veškeré úkony týkající se umístění rostlin pro zajištění jejich dalšího růstu nebo rozmnožování;
d) rostlinami určenými k výsadbě: - již vysazené rostliny určené k pěstování nebo k přesazení po jejich dovezení nebo
- rostliny dosud nevysazené v okamžiku jejich dovozu, ale určené k vysazení;
e) škodlivými organismy: škůdci rostlin nebo rostlinných produktů, kteří patří do živočišné nebo rostlinné říše nebo to jsou viry, mykoplazmy nebo jiné patogeny;
f) rostlinolékařským pasem: úřední návěska osvědčující, že ustanovení této směrnice týkající se rostlinolékařských norem a zvláštních požadavků byla dodržena; a který za tímto účelem:
- byl normalizován na úrovni Společenství pro různé druhy rostlin a rostlinných produktů a
- vystavuje příslušný úřední subjekt členského státu a vydává podle prováděcích ustanovení k postupu pro vydávání rostlinolékařských pasů.
Pro zvláštní druhy produktů mohou být postupem podle článku 18 určena jiná smluvená úřední označení než návěsky.
Normalizace se provádí postupem podle článku 18. V rámci této normalizace jsou pro rostlinolékařské pasy, které podle ustanovení čl.
10 odst. 1 druhého pododstavce neplatí pro všechny části Společenství, stanovena odlišná označení;
g) příslušnými úředními subjekty členského státu: i) úřední orgán nebo orgány na ochranu rostlin členského státu uvedené v čl. 1 odst. 4, nebo
ii) jakýkoli veřejný orgán vytvořený:
- buď na celostátní úrovni,
- nebo na regionální úrovni, v mezích stanovených ústavou daného členského státu a pod kontrolou vnitrostátních orgánů.
Příslušné úřední subjekty členského státu mohou v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy zmocnit plněním úkolů vyplývajících z této směrnice, které mají být prováděny v rámci jejich pravomoci a pod jejich dohledem, jakoukoli právnickou osobu veřejného nebo soukromého práva, jež bude na základě úředně schválených stanov pověřena výhradně zvláštními úkoly veřejného zájmu, pod podmínkou, že tato právnická osoba ani její členové nebudou mít z výsledků opatření, která učiní, žádný osobní prospěch.
Členské státy zajistí, aby subjekty uvedené v prvním odstavci bodu ii) a subjekty uvedené v bodě i) spolu úzce spolupracovaly.
Kromě toho lze postupem podle článku 18 schválit jakoukoli jinou právnickou osobu založenou subjektem nebo subjekty uvedenými v prvním pododstavci bodě i), která jedná pod vedením a kontrolou tohoto subjektu, pod podmínkou, že tato právnická osoba nebude mít z výsledků opatření, která učiní, žádný osobní prospěch.
Jediný ústřední orgán uvedený v čl. 1 odst.
4 oznámí Komisi příslušné úřední subjekty svého členského státu. Komise předá tuto informaci ostatním členským státům;
h) chráněnou zónou: zóna ve Společenství:
- ve které jeden nebo více škodlivých organismů vyjmenovaných v této směrnici, které jsou usídlené v jedné nebo několika částech Společenství, nejsou endemické nebo usídlené, přestože podmínky pro jejich usídlení jsou zde příhodné,
- ve které existuje nebezpečí usídlení určitých škodlivých organismů na určitých plodinách, dané příznivými ekologickými podmínkami, přestože tyto organismy nejsou endemické ani usídlené ve Společenství,
a která byla postupem podle článku 18 uznána za vyhovující podmínkám stanoveným v první a druhé odrážce, a to, v případě uvedeném v první odrážce, na žádost dotčeného členského státu nebo států a na základě výsledků příslušných šetření, nad kterými dohlíželi odborníci uvedení v článku 21 v souladu s postupem stanoveným ve výše uvedeném článku, které neprokazují opak.
Šetření v případě uvedeném ve druhé odrážce jsou nepovinná.
Škodlivý organismus je považován za usídlený v určité oblasti, pokud je zde jeho přítomnost známa a pokud nebyla přijata žádná úřední opatření k jeho eradikaci anebo pokud se takováto opatření ukázala jako neúčinná v období nejméně dvou po sobě následujících let.
V případě uvedeném v první odrážce prvního pododstavce provádějí dotčené členské státy pravidelná a systematická úřední šetření zaměřená na přítomnost organismů, pro které byla chráněná zóna uznána.
Každý výskyt organismu tohoto druhu je okamžitě oznámen Komisi.
Riziko vyplývající z takového nálezu posoudí Stálý rostlinolékařský výbor a postupem podle článku 18 se přijmou vhodná opatření.
Podrobnosti šetření uvedené v prvním a třetím pododstavci mohou být stanoveny postupem podle článku 18 s přihlédnutím k uznávaným vědeckým a statistickým zásadám.
Výsledky šetření se oznamují Komisi, která předá tyto informace ostatním členským státům.
Do 1. ledna 1998 Komise předloží Radě zprávu o fungování systému chráněných zón s případnými vhodnými návrhy;
i) úředním zjištěním nebo opatřením: aniž je dotčen článek 21, zjištění učiněné nebo opatření přijaté:
- buď zástupci úředního orgánu ochrany rostlin členského státu nebo na jejich zodpovědnost jinými státními úředníky, pokud jde o zjištění nebo opatření související s vystavením osvědčení uvedených v čl. 7 odst. 1 nebo v čl. 8 odst. 2,
- anebo těmito zástupci, státními nebo odbornými úředníky zaměstnanými v některém z příslušných úředních subjektů členského státu, pokud jde o ostatní případy a pod podmínkou, že tito úředníci nebudou mít z výsledku přijatých opatření žádný osobní prospěch a že splňují minimální kvalifikační předpoklady.
Členské státy zajistí, aby jejich státní a odborní úředníci měli nutnou kvalifikaci pro správné používání této směrnice.
Obecné zásady pro tuto kvalifikaci mohou být stanoveny postupem podle článku 18.
Komise prostřednictvím Stálého rostlinolékařského výboru vytvoří programy Společenství pro další vzdělávání těchto státních a odborných úředníků, na jejichž plnění bude dohlížet, s cílem pozvednout znalosti a zkušenosti získané v rámci státu na výše zmíněnou kvalifikační úroveň.
Bude přispívat na financování tohoto dalšího vzdělávání a navrhne zahrnutí nutných výdajů do rozpočtu Společenství.
2. Kromě ustanovení výslovně stanovících opak se tato směrnice vztahuje jen na dřevo, které si zcela nebo částečně uchovalo svůj přirozený oblý povrch, s kůrou nebo bez kůry, anebo, pokud je ve formě třísek, štěpků, pilin, zbytků dřeva a dřevního odpadu.
Aniž by byla dotčena ustanovení týkající se přílohy V, se tato směrnice vztahuje rovněž na dřevo, bez ohledu na to, zda vyhovuje podmínkám uvedeným v prvním pododstavci či nikoliv, jestliže je ve formě pomocného dřeva použitého při ložení zásilek, prokladů, palet či obalů používaných pro přepravu předmětů různého druhu za předpokladu, že představuje riziko z rostlinolékařského hlediska.
Článek 3
1. Členské státy zakáží dovoz škodlivých organismů vyjmenovaných v příloze I části A na jejich území.
2. Členské státy zakáží dovoz takových rostlin a rostlinných produktů vyjmenovaných v příloze II části A na jejich území, které jsou napadeny škodlivými organismy uvedenými v této části přílohy.
3. V souladu s podmínkami, jež mohou být stanoveny postupem podle článku 17, se odstavce 1 a 2 nepoužijí na rostliny, s výjimkou rostlin určených k pěstování, mírně napadené škodlivými organismy vyjmenovanými v příloze I části A nebo v příloze II části A, které byly předem určeny po dohodě s orgány zastupujícími členské státy v rostlinolékařské oblasti.
4. S účinkem od 1. června 1993 členské státy stanoví, že odstavce 1 a 2 se vztahují také na šíření uvedených škodlivých organismů prostřednictvím oběhu rostlin, rostlinných produktů a jiných předmětů na území členského státu.
5. S účinkem od 1. června 1993 zakáží členské státy uvnitř uvedených chráněných zón zavlečení a šíření:
a) škodlivých organismů vyjmenovaných v příloze I části B;
b) rostlin a rostlinných produktů vyjmenovaných v příloze II části B, pokud jsou napadeny škodlivými organismy zde uvedenými.
6. Postupem podle článku 18:
a) se škodlivé organismy vyjmenované v přílohách I a II třídí následovně:
- organismy, jejichž přítomnost nebyla zjištěna v žádné části Společenství a které se týkají celého území Společenství, jsou uvedeny v příloze I části A kapitole I a v příloze II části A kapitole I,
- organismy, jejichž přítomnost byla zjištěna, ale nejsou endemické ani usídlené v celém Společenství a které se týkají celého území Společenství, jsou uvedeny v příloze I části A kapitole II a v příloze II části A kapitole II,
- ostatní organismy jsou uvedeny v příloze I části B a v příloze II části B podle toho, jaké chráněné zóny se týkají;
b) se škodlivé organismy, které jsou endemické nebo usídlené v jedné nebo ve více částech Společenství, vyškrtnou, s výjimkou škodlivých organismů uvedených v druhé a třetí odrážce písmene a);
c) se názvy příloh I a II i jejich jednotlivé části a kapitoly upraví podle písmen a) a b).
7. Postupem podle článku 18 lze rozhodnout, že členské státy stanoví:
a) že dovoz vymezených organismů, které jsou považovány za škodlivé pro rostliny nebo rostlinné produkty, ale nejsou uvedeny v přílohách I a II, na jejich území a jejich rozšiřování v rámci území, v izolovaném stavu či nikoli, jsou zakázány nebo podléhají zvláštnímu povolení za podmínek stanovených týmž postupem;
b) že dovoz vymezených organismů, které jsou uvedeny v příloze II, ale jejichž přítomnost byla zjištěna na jiných rostlinách než těch, jež jsou vyjmenovány v této příloze, a které jsou považovány za škodlivé pro rostliny nebo rostlinné produkty, na jejich území a jejich rozšiřování v rámci území jsou zakázány nebo podléhají zvláštnímu povolení za podmínek stanovených týmž postupem;
c) že dovoz vymezených organismů, které jsou vyjmenovány v přílohách I a II, jejichž přítomnost byla zjištěna v izolovaném stavu a které jsou považovány za škodlivé pro rostliny nebo rostlinné produkty, na jejich území a jejich rozšiřování v rámci území jsou zakázány nebo podléhají zvláštnímu povolení za podmínek stanovených týmž postupem.
První pododstavec se použije též na organismy, pokud se na ně nevztahuje směrnice Rady 90/220/EHS ze dne 23. dubna 1990 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí [8] nebo jiná zvláštní ustanovení Společenství týkající se geneticky modifikovaných organismů.
Za podmínek, které budou stanoveny postupem podle článku 18, se odstavec 1, odst. 5 písm. a), odstavec 2, odst. 5 písm. b) a odstavec 4 nevztahují na pokusnou a vědeckou činnost ani na šlechtění odrůd.
Po přijetí opatření uvedených v prvním pododstavci a za podmínek, které budou stanoveny postupem podle článku 18, se první pododstavec nevztahuje na pokusnou a vědeckou činnost ani na šlechtění odrůd.
Článek 4
1. Členské státy stanoví, že se na jejich území nesmí dovážet rostliny a rostlinné produkty vyjmenované v příloze III části A, pokud pocházejí ze zemí uvedených v této části přílohy.
2. Členské státy stanoví, že od 1. června 1993 rostliny, rostlinné produkty a jiné předměty nesmějí být dovezeny do uvedených chráněných zón, které se nacházejí na jejich území.
3. Postupem podle článku 18 se příloha III upraví tak, aby část A obsahovala rostliny, rostlinné produkty a jiné předměty představující z hlediska zdraví rostlin riziko pro všechny části Společenství a část B rostliny, rostlinné produkty a jiné předměty představující takové riziko jen pro chráněné zóny.
Chráněné zóny jsou zde specifikovány.
4. Od 1. června 1993 se odstavec 1 již nevztahuje na rostliny, rostlinné produkty a jiné předměty pocházející ze Společenství.
5. Za podmínek, které budou stanoveny postupem podle článku 18, se odst. 1 a 2 nevztahují na pokusnou a vědeckou činnost ani na šlechtění odrůd.
6. Pokud nehrozí nebezpečí rozšíření škodlivých organismů, může členský stát stanovit, že ve zvláštních ojedinělých případech se odstavce 1 a 2 nepoužijí na rostliny, rostlinné produkty a jiné předměty, které se pěstují, produkují a používají v pohraničním pásmu bezprostředně sousedícím se třetí zemí a dovážejí se do tohoto členského státu za účelem jejich využití v blízkosti jeho pohraničního pásma.
Pokud je povolena takováto výjimka, členský stát uvede místo a jméno provozovatele.
Tyto údaje, které se pravidelně aktualizují, má Komise k dispozici.
Rostliny, rostlinné produkty a jiné předměty, kterým byla udělena výjimky podle prvního pododstavce, jsou opatřeny dokumenty uvádějícími, ze kterého místa dotyčné třetí země pocházejí.
Článek 5
1. Členské státy stanoví, že rostliny, rostlinné produkty a jiné předměty uvedené v příloze IV části A se smějí dovážet na jejich území pouze tehdy, pokud splňují zvláštní požadavky uvedené v této části přílohy.
2. Od 1. června 1993 zakáží členské státy dovoz a oběh rostlin, rostlinných produktů a jiných předmětů uvedených v příloze IV části B uvnitř chráněných zón, pokud nejsou splněny zvláštní požadavky uvedené v této části přílohy.
3. Na základě kritérií uvedených v čl. 3 odst. 6 se postupem podle článku 18 upraví příloha IV.
4. Členské státy stanoví, že, aniž je dotčen čl. 6 odst. 7, se od 1. června 1993 odstavec 1 vztahuje také na oběh rostlin, rostlinných produktů a jiných předmětů na území členského státu. Tento odstavec a odstavce 1 a 2 se nevztahují na pohyb malého množství rostlin, rostlinných produktů, potravin nebo krmiv, pokud je určeno pro přímou spotřebu vlastníka nebo příjemce nikoli k průmyslovým nebo obchodním účelům anebo ke spotřebě během dopravy a pokud není nebezpečí rozšíření škodlivých organismů.
5. Za podmínek, které budou stanoveny postupem podle článku 18, se odstavce 1, 2 a 4 nevztahují na pokusnou a vědeckou činnost ani na šlechtění odrůd.
6. Pokud nehrozí nebezpečí rozšíření škodlivých organismů, může členský stát stanovit, že ve zvláštních ojedinělých případech se odstavce 1, 2 a 4 nepoužijí na rostliny, rostlinné produkty a jiné předměty, které se pěstují, produkují a používají v pohraničním pásmu bezprostředně sousedícím se třetí zemí a dovážejí se do tohoto členského státu za účelem jejich využití v blízkosti jeho pohraničního pásma.
Pokud je povolena takováto výjimka, členský stát uvede místo a jméno provozovatele.
Tyto údaje, které se pravidelně aktualizují, má Komise k dispozici.
Rostliny, rostlinné produkty a jiné předměty, kterým byla udělena výjimka podle prvního pododstavce, jsou opatřeny dokumenty uvádějícími, ze kterého místa dotyčné třetí země pocházejí.
Článek 6
1. Členské státy stanoví, alespoň pokud jde o dovoz do jiného členského státu, že rostliny, rostlinné produkty a jiné předměty uvedené v příloze V části A a jejich obaly musejí být důkladně úředně zkontrolovány, buď celkově, nebo odebráním reprezentativních vzorků, a v případě nutnosti též dopravní prostředek, v němž byly přepravovány, aby se zajistilo:
a) že nejsou napadeny škodlivými organismy uvedenými v příloze I části A;
b) že, pokud jde o rostliny a rostlinné produkty uvedené v příloze II části A, nejsou napadeny škodlivými organismy uvedenými v této části přílohy;
c) že, pokud jde o rostliny, rostlinné produkty nebo jiné předměty uvedené v příloze IV části A, splňují zvláštní požadavky uvedené v této části přílohy.
2. Jakmile budou přijata opatření uvedená v čl. 3 odst. 6 písm. a) a v čl. 5 odst. 3, bude se odstavec 1 tohoto článku vztahovat pouze na přílohu I část A kapitolu II přílohu II část A kapitolu II a přílohu IV část A kapitolu II. Pokud kontrola provedená podle tohoto ustanovení odhalí škodlivé organismy uvedené v příloze I části A kapitole I nebo v příloze II části A kapitole I, má se za to, že nejsou splněny podmínky uvedené v článku 10.
3. Členské státy stanoví, aby se kontrolní opatření podle odstavce 1 vztahovala i na dodržování ustanovení čl. 3 odst. 4, 5 a 7 nebo čl. 5 odst. 2, pokud členský stát určení použije některou z možností uvedených v těchto článcích.
4. Členské státy stanoví, že semena uvedená v příloze IV části A, která jsou určena pro vývoz do jiného členského státu, musejí být úředně zkontrolována, aby se zajistilo, že splňují zvláštní požadavky stanovené v této části přílohy.
5. Aniž jsou dotčena ustanovení odstavce 7, od 1. června 1993 jsou odstavce 1, 3 a 4 použitelná rovněž na oběh rostlin, rostlinných produktů a jiných předmětů na území členského státu.
Odstavce 1, 3 a 4 se nevztahují na průvoz rostlin, rostlinných produktů a jiných předmětů přes chráněnou zónu a na jejich oběh vně chráněné zóny, pokud jde o škodlivé organismy uvedené v příloze I části B nebo v příloze II části B a o zvláštní požadavky stanovené v příloze IV části B.
Úřední kontroly uvedené v odstavcích 1, 3 a 4 se provádějí podle následujících ustanovení:
a) týkají se předmětných rostlin nebo rostlinných produktů, které producent pěstuje, produkuje nebo používá anebo které jsou z jakéhokoli jiného důvodu přítomny v jeho objektech, a použitého pěstebního substrátu;
b) uskutečňují se v objektech, především v místě produkce;
c) uskutečňují se pravidelně v příhodné době, alespoň jednou za rok a alespoň vizuálním pozorováním, aniž by byly dotčeny zvláštní požadavky stanovené v příloze IV; další činnosti mohou být prováděny, pokud je tak stanoveno v odstavci 8.
Každý producent, který na základě odstavců 1 až 4 podléhá úřední kontrole uvedené v druhém pododstavci, je zapsán do úředního rejstříku pod evidenčním číslem, podle kterého jej lze identifikovat.
Komise má na požádání přístup k takto vytvořeným úředním rejstříkům.
Producent má určité povinnosti stanovené v souladu s odstavcem 8.
Především neprodleně informuje příslušný úřední subjekt příslušného členského státu o každém neobvyklém výskytu škodlivých organismů, příznaků nebo jakékoli jiné anomálii týkající se rostlin.
Odstavce 1, 3 a 4 se nevztahují na pohyb malého množství rostlin, rostlinných produktů, potravin nebo krmiv, pokud je určeno pro přímou spotřebu vlastníka nebo příjemce nikoli k průmyslovým nebo obchodním účelům nebo ke spotřebě během dopravy, a pokud není nebezpečí rozšíření škodlivých organismů.
6. S účinkem od 1. června 1993 členské státy stanoví, že producenti určitých rostlin, rostlinných produktů a jiných předmětů, neuvedených v příloze V části A, specifikovaných v souladu s odstavcem 8, společné sklady nebo expediční střediska v produkčních oblastech se také zapisují do místního, regionálního nebo celostátního úředního rejstříku podle odst. 5 třetího pododstavce. Mohou být kdykoli podrobeni kontrole podle odst. 5 druhého pododstavce.
V souladu s odstavcem 8 může být vytvořen systém, který umožní v případě potřeby a v rámci možností zjistit původ určitých rostlin, rostlinných produktů a jiných předmětů podle druhu podmínek produkce a uvádění na trh.
7. V případě, že nehrozí rozšíření škodlivých organismů, mohou členské státy osvobodit:
- drobné producenty nebo zpracovatele, jejichž veškerá produkce a prodej rostlin, rostlinných produktů a jiných předmětů je určena ke konečné spotřebě pro osoby na místním trhu, které nejsou profesionálně zapojeny do rostlinné výroby (místní oběh) od zápisu do rejstříku uvedeného v odstavcích 5 a 6,
- místní oběh rostlin, rostlinných produktů a jiných předmětů vyprodukovaných osobami osvobozenými od této povinnosti od úřední kontroly podle odstavců 5 a 6.
Ustanovení této směrnice týkající se místního oběhu budou před 1. lednem 1998 znovu přezkoumána Radou, na návrh Komise a s ohledem na dosavadní zkušenosti.
8. Postupem podle článku 18 se přijmou prováděcí předpisy týkající se:
- mírnějších podmínek pro oběh rostlin, rostlinných produktů a jiných předmětů uvnitř chráněné zóny zřízené pro tyto rostliny, rostlinné produkty a jiné předměty ve vztahu k jednomu nebo více škodlivým organismům,
- záruk, pokud jde o průvoz rostlin, rostlinných produktů a jiných předmětů přes chráněnou zónu zřízenou pro tyto rostliny, rostlinné produkty a jiné předměty ve vztahu k jednomu nebo více škodlivým organismům,
- četnosti a časovému rozvrhu úředních kontrol, včetně dalších činností uvedených v odst. 5 druhém pododstavci písm. c),
- povinností producentů zapsaných do rejstříku uvedených v odst. 5 čtvrtém pododstavci,
- upřesnění produktů uvedených v odstavci 6 a produktů, pro které je zamýšlen systém uvedený v odstavci 6,
- dalších požadavků ohledně osvobození uvedených v odstavci 7, zvláště pokud jde o pojmy "drobní producenti" a "místní trh" a o postupy, které se k nim vztahují.
9. Prováděcí pravidla pro postup při zápisu do rejstříku a pro evidenční čísla podle odst. 5 třetího pododstavce mohou být stanovena postupem podle článku 18.
Článek 7
1. Lze-li na základě kontroly podle čl. 6 odst. 1 a 3 předpokládat, že jsou splněny podmínky zde uvedené, může být vystaveno rostlinolékařské osvědčení podle vzoru v příloze VII části A alespoň v jednom z úředních jazyků Společenství, které musí být s výjimkou razítka a podpisu vyplněné velkými písmeny nebo strojem a pokud možno v jednom z úředních jazyků členského státu určení.
Botanický název rostlin je uveden latinkou.
Osvědčení není platné, pokud jsou v něm neověřené změny nebo škrty.
Případné kopie tohoto osvědčení mohou být vydány pouze s vytištěným nebo orazítkovaným označením "kopie" nebo "opis".
2. Členské státy stanoví, že rostliny, rostlinné produkty nebo jiné předměty uvedené v příloze V části A mohou být dovezeny do jiného členského státu pouze s rostlinolékařským osvědčením vystaveným v souladu s odstavcem 1.
Toto rostlinolékařské osvědčení může být vystaveno nejdříve 14 dní předtím, než rostliny, rostlinné produkty nebo jiné předměty opustí odesílající členský stát.
3. Opatření, která musí členské státy přijmout nejpozději do 31. prosince 1991 podle čl. 6 odst. 3 pokud jde o semena uvedená v příloze IV části B a čl. 6 odst. 4, se stanoví postupem podle článku 17.
Článek 8
1. Pokud nenastane jeden z případů uvedených v odstavci 2, členské státy stanoví, že rostliny, rostlinné produkty nebo jiné předměty uvedené v příloze V části A, které byly dovezeny na jejich území z jiné členského státu a odtud mají být dopraveny do dalšího členského státu, jsou osvobozeny od další kontroly podle článku 6, pokud jsou opatřeny rostlinolékařským osvědčením některého členského státu podle vzoru v příloze VII části A.
2. Pokud rostliny, rostlinné produkty nebo jiné předměty dovezené z jednoho členského státu byly rozděleny nebo uskladněny v jiném členském státě anebo pokud se změnilo jejich balení a poté mají být dopraveny do třetího členského státu, pak druhý členský stát nemusí provádět kontrolu podle článku 6, pokud bylo úředně zjištěno, že tyto produkty nebyly na jeho území vystaveny žádnému nebezpečí, které by zpochybňovalo dodržení podmínek uvedených v článku 6.
V tomto případě se vystaví v jednom vyhotovení rostlinolékařské osvědčení pro zpětný vývoz podle vzoru uvedeného v příloze VII části B alespoň v jednom z úředních jazyků Společenství, které musí být s výjimkou razítka a podpisu vyplněné velkými písmeny nebo strojem a pokud možno v jednom z úředních jazyků členského státu určení.
Toto osvědčení se přiloží k rostlinolékařskému osvědčení vystavenému prvním členským státem nebo k jeho úředně ověřené kopii.
Toto osvědčení může být označeno jako rostlinolékařské osvědčení pro zpětný vývoz. Ustanovení čl.
7 odst. 1 druhého pododstavce se použije přiměřeně.
Rostlinolékařské osvědčení pro zpětný vývoz může být vystaveno nejdříve 14 dnů předtím, než rostliny, rostlinné produkty nebo jiné předměty opustí zemi, která provádí zpětný vývoz.
3. Odstavce 1 a 2 se použijí i v případě, že rostliny, rostlinné produkty a jiné předměty jsou postupně dováženy do několika členských států.
Pokud v takovém případě bylo vystaveno několik rostlinolékařských osvědčení pro zpětný vývoz, musí být produkty opatřeny následujícími dokumenty:
a) posledním rostlinolékařským osvědčením nebo jeho úředně ověřenou kopií;
b) posledním rostlinolékařským osvědčením pro zpětný vývoz;
c) rostlinolékařskými osvědčeními pro zpětný vývoz vystavenými před osvědčením uvedeným pod písmenem b) nebo jejich úředně ověřenými kopiemi.
Článek 9
1. U rostlin, rostlinných produktů a jiných předmětů, na které se vztahují zvláštní požadavky uvedené v příloze IV části A, musí být úřední rostlinolékařské osvědčení vyžadované podle článku 7 vystaveno v zemi původu rostlin, rostlinných produktů a jiných předmětů, s výjimkou:
- dřeva, pokud podle zvláštních požadavků uvedených v příloze IV části A stačí, aby bylo zbaveno kůry,
- ostatních případů, pokud zvláštní požadavky uvedené v příloze IV části A mohou být dodrženy na jiných místech než je místo původu.
2. Odstavec 1 se vztahuje také na dovoz rostlin a rostlinných produktů uvedených v příloze IV části B do členských států uvedených v této části přílohy pro tyto produkty.
Článek 10
1. Pokud počínaje 1. červnem 1993 kontrola stanovená v čl. 6 odst. 1, 3 a 4, provedená podle čl. 6 odst. 5 ukáže, že jsou splněny podmínky uvedené v těchto odstavcích, bude vystaven rostlinolékařský pas podle ustanovení, která mohou být přijata podle odstavce 4 tohoto článku, a rostlinolékařská osvědčení uvedená v článcích 7 nebo 8 se již nevystavují.
Pokud se kontrola netýká podmínek v chráněných zónách nebo pokud se zdá, že tyto podmínky nejsou splněny, neplatí rostlinolékařský pas pro uvedené zóny a musí obsahovat označení stanovené pro tento případ podle čl. 2 odst. 1 písm. f).
2. Počínaje 1. červnem 1993 mohou rostliny, rostlinné produkty nebo jiné předměty uvedené v příloze V části A kapitole I obíhat ve Společenství pouze v rámci místního oběhu ve smyslu čl. 6 odst. 7, pokud není na tyto rostliny, rostlinné produkty nebo jiné předměty, jejich obal nebo vozidlo zajišťující jejich přepravu připevněn platný rostlinolékařský pas pro dané území, vystavený v souladu s odstavcem 1.
Od 1. června 1993 mohou být rostliny, rostlinné produkty nebo jiné předměty uvedené v příloze V části A kapitole II dovezeny do příslušné chráněné zóny a obíhat v ní jen s platným rostlinolékařským pasem pro tuto zónu, vystaveným v souladu s odstavcem 1, který je připevněn na tyto rostliny, rostlinné produkty nebo jiné předměty, jejich obal nebo vozidlo zajišťující jejich přepravu. Pokud jsou splněny podmínky uvedené v čl.
6 odst. 8 týkající se průvozu přes chráněné zóny, ustanovení tohoto pododstavce se nepoužije.
První a druhý pododstavec se nevztahuje na pohyb malého množství rostlin, rostlinných produktů, potravin nebo krmiv, pokud je určeno pro přímou spotřebu vlastníka nebo příjemce nikoli k průmyslovým nebo obchodním účelům anebo ke spotřebě během dopravy, a pokud není nebezpečí rozšíření škodlivých organismů.
3. Rostlinolékařský pas může být později na celém území Společenství nahrazen jiným v souladu s těmito ustanoveními:
- rostlinolékařský pas může být nahrazen pouze v případě rozdělení zásilky, sloučení několika zásilek nebo jejich částí, změny rostlinolékařského statutu zásilky, aniž jsou dotčeny zvláštní požadavky uvedené v příloze IV, nebo v jiných případech uvedených v odstavci 4,
- nahrazení se provádí pouze na žádost fyzické nebo právnické osoby, ať už jde o producenty či nikoli, zapsané v úředním rejstříku, přiměřeně podle ustanovení čl. 6 odst. 5 třetího pododstavce,
- náhradní pas může vydat pouze příslušný úředním subjekt v oblasti, ve které se nachází objekt žadatele, a pouze pokud je možné zaručit totožnost uvedeného produktu a neexistenci rizika napadení škodlivými organismy uvedenými v příloze I a II od okamžiku jeho odeslání producentem,
- postup při nahrazení musí být v souladu s předpisy, které mohou být přijaty podle odstavce 4,
- náhradní pas musí obsahovat zvláštní označení podle odstavce 4, které udává číslo producenta, původu nebo v případě změny rostlinolékařského statutu číslo pracovníka odpovědného za tuto změnu.
4. Postupem podle článku 18 mohou být přijaty prováděcí předpisy týkající se:
- podrobností postupu při vystavování rostlinolékařských pasů, jak je uvedeno v odstavci 1,
- podmínek, za kterých může být rostlinolékařský pas nahrazen podle odstavce 3 první odrážky,
- podrobností postupu při vystavování náhradních pasů uvedených v odstavci 3 třetí odrážce,
- zvláštního označení vyžadovaného u náhradního pasu podle odstavce 3 páté odrážky.
Článek 11
1. Pokud na základě kontroly stanovené v čl. 6 odst. 1, 3 a 4 a provedené podle čl. 6 odst. 5 nelze dojít k závěru, že jsou splněny podmínky stanovené ve výše uvedených odstavcích, rostlinolékařský pas nebude vydán, aniž je dotčeno ustanovení odstavce 2 tohoto článku.
2. Ve zvláštních případech, kdy se zdá, že podle výsledků kontroly část rostlin nebo rostlinných produktů, které producent pěstuje, vyrábí nebo používá anebo které jsou z jakéhokoli jiného důvodu přítomny v jeho objektech, nebo část použitého pěstebního substrátu nepředstavuje žádné riziko šíření škodlivých organismů, se odstavec 1 na tuto část nepoužije.
3. V případě použití odstavce 1 se na rostliny, rostlinné produkty i pěstební substrát vztahuje jedno nebo více následujících úředních opatření:
- vhodné ošetření, po němž následuje vystavení rostlinolékařského pasu podle článku 10, pokud se má za to, že ošetřením jsou splněny stanovené podmínky,
- povolení oběhu pod úředním dohledem pro zóny, ve kterých se nevyskytují další rizika,
- povolení oběhu pod úředním dohledem do míst průmyslového zpracování,
- zničení.
Postupem podle článku 18 mohou být přijaty předpisy týkající se:
- podmínek, které jedno nebo více opatření uvedených v prvním pododstavci musí nebo nemusí splňovat,
- podrobností a podmínek vztahujících se k těmto opatřením.
4. V případě použití odstavce 1 jsou činnosti producenta celkově nebo částečně pozastaveny do té doby, než bude vyloučeno nebezpečí šíření škodlivých organismů.
Po dobu pozastavení činností se článek 10 nepoužije.
5. Tam, kde se lze domnívat na základě úřední kontroly uskutečněné podle čl. 6 odst. 6, že produkty v tomto článku uvedené nejsou prosté škodlivých organismů uvedených v příloze I a II, se použijí přiměřeně odstavce 2, 3 a 4 tohoto článku.
Článek 12
1. Členské státy nevyžadují žádné dodatková prohlášení o rostlinolékařských osvědčeních uvedených v článcích 7, 8 a 9.
2. Je-li zjištěno, že jedna část rostlin, rostlinných produktů nebo jiných předmětů je napadena škodlivými organismy vyjmenovanými v přílohách I a II, není dovoz druhé části zakázán, pokud neexistuje podezření, že tato část je napadena, a šíření škodlivých organismů je vyloučeno.
3. Členské státy stanoví, že rostlinolékařská osvědčení a rostlinolékařská osvědčení pro zpětný vývoz požadovaná při dovozu rostlin, rostlinných produktů a jiných předmětů na jejich území budou opatřena vstupním razítkem příslušného orgánu, na kterém je uveden alespoň jeho název a datum vstupu.
4. Členské státy dbají, aby jejich orgán ochrany rostlin informoval orgán zpětně vyvážejícího členského státu o všech případech zadržení rostlin, rostlinných produktů nebo jiných předmětů pocházejících z tohoto členského státu z důvodu zákazu nebo rostlinolékařského omezení.
Tyto informace jsou poskytovány, aniž by byla dotčena opatření, která považuje za nutné přijmout ohledně uvedené zásilky prvně jmenovaný orgán ochrany rostlin, a jsou zaslány co nejdříve dotčeným orgánům ochrany rostlin, aby mohly posoudit situaci a přijmout nezbytná opatření pro zabránění podobným případům a, je-li to možné, přijmout i vhodná opatření odpovídající míře rizika v daném případě.
Postupem podle článku 17 může být za tímto účelem vytvořen jednotný informační systém.
5. Od 1. ledna 1993 provádějí členské státy úřední kontroly, aby zajistily dodržování ustanovení této směrnice, a zejména čl. 10 odst. 2; tyto kontroly se uskutečňují namátkově a bez jakéhokoli rozlišování, pokud jde o původ rostlin, rostlinných produktů a jiných předmětů, podle následujících ustanovení:
- příležitostné kontroly kdykoli a kdekoli, kam jsou přepravovány rostliny, rostlinné produkty nebo jiné předměty,
- příležitostné kontroly v objektech, kde jsou rostliny, rostlinné produkty nebo jiné předměty pěstovány, produkovány, skladovány nebo prodávány, a v nákupních podnicích,
- příležitostné kontroly současně s jakoukoli kontrou dokumentů uskutečněnou z jiných než rostlinolékařských důvodů.
Kontroly musejí být pravidelné v provozovnách zapsaných do úředního rejstříku v souladu s čl. 10 odst. 3 a čl. 13 odst. 8 a mohou být pravidelné v provozovnách zapsaných do úředního rejstříku v souladu s čl. 6 odst. 6.
Kontroly mohou být výběrové, pokud vyjde najevo, že nebylo dodrženo jedno nebo více ustanovení této směrnice.
6. Obchodníci s rostlinami, rostlinnými produkty a jinými předměty jako koneční uživatelé v rostlinné výrobě uchovávají rostlinolékařské pasy po dobu nejméně jednoho roku a činí o nich záznamy ve svých knihách.
Inspektoři mají k rostlinám, rostlinným produktům a jiným předmětům přístup v jakémkoli stadiu produkce a uvádění na trh.
Za účelem úřední kontroly jsou oprávněni provádět všechna nezbytná šetření, včetně kontrol rostlinolékařských pasů a knih.
7. Členské státy si mohou na úřední kontroly přizvat odborníky uvedené v článku 21.
8. Pokud se při úředních kontrolách uskutečněných podle odstavců 5 a 6 zjistí, že je u rostlin, rostlinných produktů a jiných předmětů riziko šíření škodlivých organismů, uplatní se úřední opatření podle čl. 11 odst. 3.
Článek 13
1. Členské státy stanoví alespoň pro dovoz rostlin, rostlinných produktů a jiných předmětů vyjmenovaných v příloze V části B ze třetích zemí:
a) že tyto rostliny, rostlinné produkty a jiné předměty i jejich obaly jsou důkladně úředně zkontrolovány, buď celkově, nebo odebráním reprezentativních vzorků, a v případě nutnosti je důkladně zkontrolován i dopravní prostředek, kterým jsou přepravovány, aby se zjistilo:
- zda nejsou napadeny škodlivými organismy vyjmenovanými v příloze I části A,
- zda rostliny a rostlinné produkty vyjmenované v příloze II části A nejsou napadeny škodlivými organismy vyjmenovanými v této části přílohy,
- zda rostliny, rostlinné produkty nebo jiné předměty vyjmenované v příloze IV části A odpovídají zvláštním požadavkům uvedeným v této části přílohy.
b) že tyto rostliny, rostlinné produkty a jiné předměty jsou opatřeny osvědčeními uvedenými v článcích 7 nebo 8, a že rostlinolékařské osvědčení nemůže být vydáno dříve než 14 dní před datem, ke kterému rostliny, rostlinné produkty a jiné předměty opustily zemi odesilatele.
Osvědčení stanovená v článcích 7 nebo 8 obsahují informace podle vzoru uvedeného v příloze Úmluvy IPPC, ve znění z 21. listopadu 1979, aniž je dotčena jejich formální úprava, a jsou vystavována orgány k tomuto účelu zmocněnými Úmluvou IPPC nebo, v případě zemí, které nejsou smluvními stranami, na základě právních předpisů dané země.
Postupem podle článku 17 může být sestaven seznam orgánů třetích zemí zmocněných vystavovat osvědčení.
Odchylně od prvního pododstavce může být pro přechodné období použito rostlinolékařské osvědčení vydané podle vzoru uvedeného v příloze Úmluvy IPPC v její původní verzi.
Konec tohoto přechodného období může být stanoven postupem podle článku 17.
2. Odstavec 1 tohoto článku je použitelný v případech uvedených v čl. 6 odst. 4 a v čl. 7 odst. 3.
3. Členské státy mohou rovněž stanovit, že zásilky pocházející ze třetích zemí, které na základě prohlášení neobsahují rostliny, rostlinné produkty nebo jiné předměty vyjmenované v příloze V části B, musejí být úředně zkontrolovány, pokud jsou vážné důvody se domnívat, že došlo k porušení právních předpisů v této oblasti.
Postupem podle článku 17 je možné:
- upřesnit případy, kdy tyto kontroly musí být provedeny,
- stanovit způsob těchto kontrol.
Jestliže po skončení kontroly trvají pochybnosti o totožnosti zásilky, zejména pokud jde o rod, druh nebo původ, má se za to, že zásilka obsahuje rostliny, rostlinné produkty nebo jiné předměty vyjmenované v příloze V části B.
4. Pokud nehrozí žádné nebezpečí šíření škodlivých organismů:
- odstavce 1 a 2 tohoto článku se nepoužijí, pokud jsou rostliny, rostlinné produkty nebo jiné předměty přemístěny přímo z jednoho místa ve Společenství na druhé přes území třetího státu,
- odstavce 1 a 2 tohoto článku a čl. 4 odst. 1 se nepoužijí při tranzitu přes území Společenství,
- odstavce 1 a 2 tohoto článku se nepoužijí na malé množství rostlin, rostlinných produktů, potravin nebo krmiv, pokud je určeno pro přímou spotřebu vlastníka nebo příjemce, nikoli k průmyslovým nebo obchodním účelům, nebo ke spotřebě během dopravy.
5. Za podmínek stanovených postupem podle článku 18 se odstavce 1 a 2 tohoto článku nevztahují na pokusné a vědecké práce ani na práce na šlechtění odrůd.
6. Pokud nehrozí nebezpečí rozšíření škodlivých organismů, členský stát může stanovit, že odstavce 1 a 2 se ve zvláštních ojedinělých případech nepoužijí na rostliny, rostlinné produkty a ostatní předměty, které jsou pěstovány, produkovány nebo používány v přilehlé pohraniční zóně se třetí zemí a dováženy do nedalekého místa v pohraniční zóně tohoto členského státu za účelem jejich hospodářského využití.
Pokud členský stát udělí takovou výjimku, uvede místo a jméno provozovatele.
Tyto údaje, které se pravidelně aktualizují, jsou k dispozici Komisi.
Rostliny, rostlinné produkty a ostatní předměty, na které se vztahuje výjimka podle prvního pododstavce, jsou opatřeny dokumenty uvádějícími, ze kterého místa uvedené třetí země pocházejí.
7. V rámci technických ujednání mezi Komisí a příslušným orgánem třetí země, schválených postupem podle článku 18, může být rozhodnuto, že kontrolní činnosti uvedené v odst. 1 písm. a) tohoto článku může vykonávat v dané třetí zemi v rámci své pravomoci i Komise, v souladu s ustanoveními článku 21, ve spolupráci s příslušnými rostlinolékařskými orgány této země.
8. Od 1. června 1993 se odst. 1 písm. a) použije v případě zásilek určených do chráněné zóny na škodlivé organismy a zvláštní požadavky vyjmenované v přílohách I, II a IV, části B. Od stejného data se odstavec 1 použije při prvním vstupu rostlin, rostlinných produktů a jiných předmětů do Společenství, aniž jsou dotčeny smlouvy uzavřené v této oblasti mezi Společenstvím a třetím zemí.
Členské státy stanoví, že dovozci, ať už jde o producenta či nikoli, musejí být obdobně zapsáni do úředního rejstříku podle čl. 6 odst. 5.
Kontroly dokumentů a totožnosti stejně jako kontroly dodržování ustanovení článku 4 musejí být provedeny při prvním vstupu do Společenství současně s ostatními dovozními správními formalitami, včetně celních.
Rostlinolékařské kontroly se provádějí na stejných místech jako kontroly uvedené v třetím pododstavci nebo v blízkosti těchto míst.
Příslušné orgány členských států předají Komisi a ostatním členským státům seznam vstupních míst.
Ve zvláštních případech však rostlinolékařské kontroly mohou být uskutečněny v místě určení, pokud jsou ohledně dopravy rostlin, rostlinných produktů a jiných předmětů poskytnuty zvláštní záruky.
Prováděcí ustanovení, která mohou stanovit minimální podmínky, budou přijata postupem podle článku 18.
Rostlinolékařské kontroly tvoří nedílnou součást formalit uvedených v třetím pododstavci.
Členské státy se mohou odchýlit od ustanovení tohoto odstavce pouze za podmínek stanovených v rámci technických ujednání uvedených v odstavci 7.
9. Je stanoven finanční příspěvek Společenství pro členské státy na posílení sítě rostlinolékařských kontrol, které jsou uskutečňovány podle odst. 8 čtvrtého pododstavce.
Tento příspěvek má zvýšit současnou úroveň vybavení a zařízení potřebných pro kontrolní a průzkumnou činnost na kontrolních místech s výjimkou místa určení, a popřípadě pro opatření uvedená v odstavci 11, při dodržení minimálních podmínek stanovených v prováděcích ustanoveních podle odst. 8 čtvrtého pododstavce.
Za tímto účelem Komise navrhne zapsání nutných výdajů do obecného rozpočtu Evropské unie.
V rámci výdajů vyhrazených na tento účel činí příspěvek Společenství až 50 % přímých výdajů na vylepšení uvedeného vybavení a zařízení.
Podrobnosti jsou stanoveny v prováděcím nařízení postupem podle článku 18.
O poskytnutí finančního příspěvku Společenství a jeho výši se rozhoduje postupem podle článku 18 na základě informací a dokumentů předložených dotčeným členským státem, popřípadě i výsledků šetření uskutečněných pod dohledem Komise odborníky uvedenými v článku 21 a také podle výdajů vyhrazených na tento účel.
10. Od 1. června 1993 se čl. 10 odst. 1 a 3 použije stejným způsobem na rostliny, rostlinné produkty a jiné předměty uvedené v odstavci 1 tohoto článku, pokud jsou uvedeny v příloze V části A a kontrola stanovená v odstavci 8 ukáže, že byly splněny podmínky uvedené v odstavci 1.
11. Počínaje 1. červnem 1993, pokud na základě kontroly stanovené v odstavci 8 nelze mít za to, že podmínky uvedené v odstavci 1 byly splněny, je bezodkladně přijato jedno nebo více následujících úředních opatření:
- vhodné ošetření, pokud se má za to, že ošetřením jsou splněny stanovené podmínky,
- odnětí napadených/zamořených produktů ze zásilky,
- nařízení karantény do doby, než jsou známy výsledky úředních prohlídek nebo testů,
- odmítnutí nebo povolení odeslat produkty na místo určení mimo Společenství,
- zničení.
Ustanovení čl. 11 odst. 3 druhý pododstavec se použije přiměřeně.
V případě odnětí podle prvního pododstavce, druhé odrážky nebo odmítnutí podle prvního pododstavce, čtvrté odrážky členské státy stanoví, že rostlinolékařská osvědčení nebo rostlinolékařská osvědčení pro zpětný vývoz, vydaná v okamžiku dovozu rostlin, rostlinných produktů nebo jiných předmětů na jejich území, dané příslušné úřední subjekty zruší.
Při zrušení tyto orgány otisknou na přední stranu dokumentu viditelným způsobem červené trojúhelníkové razítko s označením "osvědčení zrušeno" a s uvedením alespoň názvu orgánu a data odmítnutí.
Označení je napsáno velkými písmeny alespoň v jednom z úředních jazyků Společenství.
Článek 14
Rada přijme na návrh Komise změny, které se mají provést v přílohách.
Postupem podle článku 17 se však přijmou:
a) další položky v příloze III týkající se některých rostlin, rostlinných produktů nebo jiných předmětů pocházejících z uvedených třetích zemí, za podmínky:
i) že zařazení těchto položek požaduje členský stát, který již na dovoz těchto produktů ze třetích zemí uplatňuje zvláštní zákazy;
ii) že škodlivé organismy přítomné v zemi původu jsou z rostlinolékařského hlediska nebezpečné pro celé Společenství nebo jeho část;
iii) že jejich možná přítomnost v předmětných produktech nemůže být spolehlivě zjištěna při jejich dovozu;
b) další položky v ostatních přílohách týkající se některých rostlin, rostlinných produktů nebo jiných předmětů pocházejících z uvedených třetích zemí, za podmínky:
i) že zařazení těchto položek požaduje členský stát, který již na dovoz těchto produktů ze třetích zemí uplatňuje zvláštní zákazy nebo omezení; a
ii) že škodlivé organismy přítomné v zemi původu jsou z rostlinolékařského hlediska nebezpečné pro celé Společenství nebo jeho část z hlediska některých kultur, u nichž nelze stanovit rozsah případné škody;
c) všechny změny částí B příloh se souhlasem dotčeného členského státu;
d) všechny další změny příloh vyvolané rozvojem vědeckých a technických poznatků.
Článek 15
1. Postupem podle článku 17 a v naléhavých případech postupem podle článku 19 mohou být členské státy na žádost zmocněny, aby přijaly odchylky:
- od čl. 4 odst. 1 a 2 pokud jde o přílohu III, části A a B, aniž by byla dotčena ustanovení čl. 4 odst. 5, a dále od čl. 5 odst. 1 a 2 a od čl. 13 odst. 1 písm. a) třetí odrážky pokud jde o požadavky uvedené v příloze IV části A kapitole I a části B,
- od čl. 7 odst. 2 a čl. 13 odst. 1 písm. b) u dřeva za předpokladu, že jsou poskytnuty dostatečné záruky,
pokud je zjištěno, že riziku šíření škodlivých organismů se zabrání jedním nebo několika následujícími faktory:
- původ rostlin nebo rostlinných produktů,
- vhodné ošetření,
- zvláštní opatření pro použití rostlin nebo rostlinných produktů.
Toto riziko se zjišťuje na základě dostupných vědeckých a technických údajů; pokud jsou tyto informace nedostačující, musí být nahrazeny doplňkovými šetřeními nebo případně výzkumem uskutečněným pod dohledem Komise a v souladu s ustanoveními článku 21 v zemi původu předmětných rostlin, rostlinných produktů nebo jiných předmětů.
Každé zmocnění se vydává individuálně pro celé území Společenství nebo jeho část, za podmínek, které berou v úvahu riziko šíření škodlivých organismů předmětným produktem v chráněných zónách, anebo v některých oblastech s ohledem na jejich odlišné zemědělské a ekologické podmínky.
V takovém případě jsou dotyčné členské státy výslovně zproštěny některých povinností v rozhodnutích o těchto zmocněních.
Tato rizika se zjišťují na základě dostupných vědeckých a technických údajů.
Pokud jsou tyto informace nedostačující, musí být doplněny dalšími šetřeními nebo případně výzkumem uskutečněným Komisí v zemi původu předmětných rostlin, rostlinných produktů nebo jiných předmětů.
2. V případě odchylek uvedených v odstavci 1 musí být v každém jednotlivém případě učiněna úřední poznámka, že jsou splněny podmínky pro udělení zmocnění.
3. Členské státy sdělí Komisi, jaké odchylky povolily v souladu s odstavcem 1.
Komise o tom každoročně informuje ostatní členské státy.
Postupem podle článku 17 mohou být členské státy zproštěny povinnosti sdělovat tyto informace.
Článek 16
1. Každý členský stát neprodleně oznámí Komisi a ostatním členským státům jakoukoli přítomnost škodlivých organismů vyjmenovaných v příloze I části A kapitole I nebo v příloze II části A kapitole I na svém území nebo jakýkoli výskyt škodlivých organismů vyjmenovaných v příloze I části A kapitole II nebo v části B anebo v příloze II části A kapitole II nebo v části B na té části svého území, na níž výskyt tohoto škodlivého oganismu dosud nebyl znám.
Přijme veškerá nezbytná opatření pro jejich eradikaci nebo, pokud to není možné, pro zastavení uvedených škodlivých organismů.
Informuje Komisi a ostatní členské státy o přijatých opatřeních.
2. Každý členský stát neprodleně oznámí Komisi a ostatním členským státům každý skutečný nebo domnělý výskyt škodlivých organismů, které nejsou uvedeny v příloze I nebo v příloze II a jehož výskyt na jeho území nebyl dosud znám.
Současně informuje Komisi a ostatní členské státy o ochranných opatřeních, která přijal nebo hodlá přijmout.
Tato opatření musí být kromě jiného způsobilá zabránit rozšíření dotyčného škodlivého organismu na území ostatních členských států.
V případě zásilek rostlin, rostlinných produktů a jiných předmětů ze třetích zemí, které představují bezprostřední nebezpečí zavlečení nebo rozšíření škodlivých organismů uvedených v odstavci 1 a v prvním pododstavci tohoto odstavce, členský stát neprodleně přijme nutná opatření na ochranu území Společenství před tímto nebezpečím a informuje o tom Komisi a ostatní členské státy.
Pokud se členský stát domnívá, že existuje jiné bezprostřední nebezpečí, než je uvedeno ve druhém pododstavci, neprodleně oznámí Komisi a ostatním členským státům opatření, která by rád přijal.
Pokud se domnívá, že tato opatření nejsou přijata v dostatečně krátké lhůtě, aby nedošlo k zavlečení nebo rozšíření škodlivého organismu na jeho území, může přijmout nezbytná prozatímní opatření na dobu, než Komise přijme opatření podle odstavce 3.
Komise předloží nejpozději do 31. prosince 1992 Radě zprávu o používání tohoto ustanovení s případnými návrhy.
3. V případech uvedených v odstavcích 1 a 2 Komise co nejrychleji posoudí situaci spolu se Stálým rostlinolékařským výborem.
Pod dohledem Komise a v souladu s příslušnými ustanoveními článku 21 mohou být provedena šetření na místě.
Potřebná opatření, včetně těch, jimiž může být rozhodnuto, zda opatření přijatá členskými státy musí být odvolána nebo pozměněna, mohou být přijata postupem podle článku 19.
Komise sleduje vývoj situace a stejným postupem změní nebo zruší výše uvedená opatření v závislosti na vývoji situace.
Členský stát může ponechat v platnosti opatření, která začal uplatňovat, dokud nebude přijato opatření podle výše uvedeného postupu.
4. Prováděcí pravidla k odstavcům 1 a 2 se přijmou podle potřeby postupem podle článku 18.
Článek 17
1. Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, přednese věc Stálému rostlinolékařskému výboru (dále jen "výbor") neprodleně jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost některého členského státu.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
205 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
3. Komise přijme opatření a ihned je provede, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
Pokud nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada přijme tato opatření kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese do tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise a ihned je provede s výjimkou případů, kdy se Rada proti opatřením vysloví prostou většinou.
Článek 18
1. Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, přednese věc výboru neprodleně jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost některého členského státu.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
205 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
3. Komise přijme opatření a ihned je provede, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
Pokud nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada přijme tato opatření kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese do tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise.
Článek 19
1. Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, přednese věc výboru neprodleně jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost některého členského státu.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě dvou dnů. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
205 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
3. Komise přijme opatření a ihned je provede, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
Pokud nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada přijme tato opatření kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese do dvou týdnů ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise a ihned je provede s výjimkou případů, kdy se Rada proti opatřením vysloví prostou většinou.
Článek 20
1. Touto směrnicí nejsou dotčeny předpisy Společenství týkajících se rostlinolékařských požadavků na rostliny a rostlinné produkty, pokud v tomto ohledu nestanoví nebo výslovně nepřipouští přísnější požadavky.
2. Změny směrnice nezbytné pro dosažení souladu s ustanoveními Společenství uvedenými v odstavci 1 se přijmou postupem podle článku 18.
3. Členské státy mohou pro dovoz rostlin nebo rostlinných produktů na jejich území, zejména těch, které jsou vyjmenovány v příloze VI, včetně jejich obalového materiálu a dopravních prostředků přijmout zvláštní rostlinolékařská opatření proti škodlivým organismům, které všeobecně napadají zásoby rostlin a rostlinných produktů.
Článek 21
1. K zajištění správného a jednotného používání této směrnice, a aniž jsou dotčeny kontroly prováděné pod dohledem členských států, může Komise pověřit odborníky, aby pod jejím dohledem, na místě nebo nikoli, v souladu s ustanoveními tohoto článku, prováděli kontroly týkající se úkolů vyjmenovaných v odstavci 3.
Pokud jsou tyto kontroly uskutečňovány v některém členském státě, musí to být ve spolupráci s příslušným rostlinolékařským orgánem tohoto členského státu, jak je uvedeno v odstavcích 4 a 5 a v souladu s podmínkami stanovenými v odstavci 7.
2. Odborníci uvedení v odstavci 1 mohou být:
- zaměstnáni Komisí,
- zaměstnáni členskými státy a dáni k dispozici Komisi na určitou dobu nebo ad hoc.
Musí získat, alespoň v jednom členském státě, kvalifikaci potřebnou pro osoby zmocněné uskutečňovat úřední rostlinolékařská inspekce a dohlížet na ně.
3. Kontroly uvedené v odstavci 1 mají za úkol:
- dohlížet na kontroly uvedené v článku 6,
- dohlížet nebo provádět ve spolupráci s členskými státy podle odstavce 5 pátého pododstavce tohoto článku inspekce uvedené v čl. 13 odst. 1,
- vykonávat činnosti stanovené v technických ujednáních podle čl. 13 odst. 7,
- provádět šetření a výzkumy uvedené v čl. 15 odst. 1 a v čl. 16 odst. 3,
- pomáhat Komisi při plnění úkolů uvedených v odstavci 6,
- splnit jakékoli jiné poslání, které Rada na návrh Komise na základě rozhodnutí kvalifikované většiny odborníkům svěří.
4. Pro zajištění úkolů vyjmenovaných v odstavci 3 mohou odborníci uvedení v odstavci 1:
- navštěvovat školky, hospodářství a další místa, kde jsou nebo byly rostliny, rostlinné produkty nebo jiné předměty pěstovány, produkovány, zpracovány nebo skladovány,
- navštěvovat místa, kde se provádějí kontroly uvedené v článku 6 nebo inspekce uvedené v článku 13,
- konzultovat úředníky příslušných rostlinolékařských orgánů členských států,
- doprovázet státní inspektory členských států, pokud vykonávají činnosti spojené s prováděním této směrnice.
5. V rámci spolupráce uvedené v odstavci 1 druhém pododstavci musí být příslušný rostlinolékařský orgán členského státu o prováděném úkolu dostatečně včas informován, aby mohl podniknout nezbytné přípravy.
Členské státy musí přijmout všechna vhodná opatření k zajištění toho, že cíle a účinnost inspekcí nebudou ohroženy.
Musí zajistit, aby odborníci mohli své úkoly plnit bez jakýchkoli překážek, a přijmou všechna vhodná opatření, která zajistí, že odborníci budou mít na požádání k dispozici potřebné zařízení, včetně materiálního a personálního vybavení laboratoří.
Komise uhradí náklady související s těmito požadavky v rámci výdajů určených k tomuto účelu v obecném rozpočtu Evropské unie.
Odborníci musejí být ve všech případě, kdy to vyžaduje národní právní řád, řádně zmocněni příslušným rostlinolékařským orgánem dotčeného členského státu a musejí dodržovat pravidla a zvyklosti kladené na úředníky tohoto členského státu.
Pokud je úkolem dohlížet na kontroly uvedené v článku 6 nebo na inspekce uvedené v čl. 13 odst. 1 anebo se účastnit šetření uvedených v čl. 15 odst. 1 a v čl. 16 odst. 3, nemůže být přijato žádné rozhodnutí na místě. Odborníci podají Komisi zprávu o své činnosti a jejích výsledcích.
13 odst. 1, musí být tyto inspekce součástí stanoveného programu inspekcí a musí být dodržena procesní pravidla stanovená dotčeným členským státem; v případě společné inspekce však dotčený členský stát povolí dovoz určité zásilky do Společenství pouze, pokud s tím souhlasí jeho rostlinolékařský orgán i Komise.
Postupem podle článku 18 může být tato podmínka rozšířena i na další neodvolatelné požadavky na zásilky před jejich dovozem do Společenství, pokud zkušenosti ukazují, že je toto rozšíření nutné.
V případě neshody mezi odborníkem Společenství a státním inspektorem učiní dotčený členský stát nezbytná prozatímní opatření do doby, než bude vydáno konečné rozhodnutí.
Ve všech případech se vnitrostátní ustanovení o trestním řízení a správních sankcích použijí podle obvyklých postupů.
Pokud se odborníci domnívají, že byla porušena ustanovení této směrnice, musí tuto skutečnost oznámit příslušným orgánům dotčeného členského státu.
6. Komise:
- vytvoří síť pro oznamování výskytů škodlivých organismů,
- doporučí hlavní zásady pro orientaci odborníků a státních inspektorů při jejich činnosti.
Členské státy pomáhají Komisi v tomto úkolu tím, že ji informují o platných vnitrostátních kontrolních postupech v rostlinolékařské oblasti.
7. Prováděcí pravidla k tomuto článku včetně těch, která se vztahují ke spolupráci uvedené v odst. 1 druhém pododstavci přijme Komise postupem podle článku 18.
8. Nejpozději do 31. prosince 1994 předloží Komise Radě zprávu o zkušenostech získaných při používání ustanovení tohoto článku.
Rada kvalifikovanou většinou na návrh Komise přijme opatření, která jsou ve světle těchto zkušeností nutná pro změnu těchto ustanovení.
Článek 22
V případě skutečného nebo domnělého výskytu škodlivého organismu v důsledku jeho dovozu nebo rozšíření ve Společenství mohou členské státy získat finanční příspěvek Společenství na "ochranu zdravotního stavu rostlin" podle článků 23 a 24 k pokrytí výdajů přímo souvisejících s nezbytnými opatřeními, jež byla nebo mají být přijata v rámci boje proti tomuto škodlivému organismu za účelem jeho eradikace nebo, pokud to není možné, jeho zastavení.
Za tímto účelem Komise navrhne zapsání nutných výdajů do obecného rozpočtu Evropské unie.
Článek 23
1. Dotčený členský stát může získat, pokud o to požádá, finanční příspěvek Společenství uvedený v článku 22, pokud je prokázáno, že daný škodlivý organismus, bez ohledu na to, zda je uveden v přílohách I a II:
- byl oznámen podle čl. 16 odst. 1 nebo odst. 2 prvního pododstavce a
- představuje bezprostřední nebezpečí pro celé Společenství nebo jeho část z důvodů jeho výskytu v zóně, ve které až dosud jeho přítomnost nebyla zjištěna nebo ve které byl vyhuben nebo probíhá jeho eradikace, a
- byl dovezen do této zóny v zásilce rostlin, rostlinných produktů nebo jiných předmětů pocházející ze třetí země nebo z jiné zóny Společenství.
2. Ve smyslu článku 22 se za nezbytná opatření považují:
a) zničení, dezinfekce, deratizace, sterilizace, čištění nebo jakékoli jiné ošetření:
i) rostlin, rostlinných produktů nebo jiných předmětů pocházejících ze zásilky nebo zásilek, kterými byl škodlivý organismus do předmětné zóny zavlečen a které byly uznány za zamořené nebo které by mohly být zamořené;
ii) rostlin, rostlinných produktů nebo jiných předmětů, které byly uznány za zamořené nebo které by mohly být zamořené zavlečeným škodlivým organismem, a jež byly získány z rostlin z předmětné zásilky nebo zásilek nebo se nacházely v bezprostřední blízkosti rostlin, rostlinných produktů nebo jiných předmětů z těchto zásilek anebo rostlin, které z nich byly získány;
iii) pěstebních substrátů a území, která byla uznána za zamořená nebo která by mohla být zamořená daným škodlivým organismem;
iv) materiálů pro produkci, obalovou úpravu, balení nebo skladování, skladovacích prostor, balíren a dopravních prostředků, které se dostaly do styku s výše uvedenými rostlinami, rostlinnými produkty a jinými předměty nebo s některými z nich,
provedené úředně nebo na základě úřední žádosti; b) inspekce nebo kontroly uskutečněné úředně nebo na základě úřední žádosti za účelem ověření výskytu nebo závažnosti zamoření zavlečeným škodlivým organismem;
c) zákaz nebo omezení používání pěstebních substrátů, orných ploch nebo prostor a jiných rostlin, rostlinných produktů nebo jiných předmětů než jsou materiály z předmětné zásilky nebo zásilek anebo materiály z nich získané, pokud vyplývají z úředních rozhodnutí přijatých z důvodů ohrožení zdravotního stavu rostlin způsobeného zavlečeným škodlivým organismem. 3. Platby uskutečněné z veřejných fondů, určené:
- na pokrytí celkových nebo částečných nákladů spojených s opatřeními uvedenými v odst. 2 písm. a) a b) s výjimkou těch, které souvisejí s běžným provozem dotčeného příslušného úředního subjektu nebo
- na vyrovnání celkové nebo částečné finanční ztráty, s výjimkou ušlého zisku, jako přímého důsledku jednoho nebo více opatření uvedených v odst. 2 písm. c),
se považují za výdaje přímo související s nezbytnými opatřeními uvedenými v odstavci 2.
Odchylně od prvního pododstavce druhé odrážky může prováděcí nařízení postupem podle článku 18 stanovit případy, kdy se vyrovnání ušlého zisku považuje za výdaj přímo související s nezbytnými opatřeními, s výhradou podmínek stanovených v tomto ohledu v odstavci 5, i časové omezení pro tyto případy s tím, že maximální doba jsou tři roky.
4. K tomu, aby dotčený členský stát mohl získat finanční příspěvek Společenství a aniž je dotčen článek 16, podá nejpozději do konce kalendářního roku následujícího po roce, ve kterém byl zjištěn výskyt škodlivého organismu, žádost Komisi a neprodleně informuje Komisi i ostatní členské státy:
- o podání oznámení uvedeného v odst. 1 první odrážce,
- o povaze a rozsahu výskytu škodlivého organismu podle článku 22 a o průběhu a okolnostech jeho odhalení,
- o totožnosti zásilek uvedených v odst. 1 třetí odrážce, s nimiž byl škodlivý organismus zavlečen,
- o nezbytných opatřeních, která byla nebo mají být učiněna, včetně jejich časového harmonogramu, a pro která požaduje pomoc, a
- o obdržených výsledcích, výši skutečných nebo předpokládaných výdajů a o části těchto výdajů, která je nebo bude kryta z veřejných fondů určených členským státem k realizaci výše uvedených nezbytných opatření.
Pokud byl výskyt škodlivého organismu zjištěn před 30. lednem 1997, považuje se toto datum za datum zjištění ve smyslu tohoto odstavce a odstavce 5 za podmínky, že skutečné datum zjištění není dřívější než 1. ledna 1995.
Toto ustanovení se však nevztahuje na vyrovnání ušlého zisku uvedené v odst. 3 druhém pododstavci, kromě výjimečných případů, kdy se uplatňuje za podmínek stanovených v prováděcím nařízení uvedeném v odstavci 3 pro ušlý zisk vzniklý později.
5. Aniž je dotčen článek 24, rozhoduje se o poskytnutí finančního příspěvku Společenství a jeho výši postupem podle článku 18 na základě informací a dokumentů předložených dotčeným členským státem podle ustanovení odstavce 4, popřípadě i na základě výsledků šetření uskutečněných odborníky uvedenými v článku 21 pod dohledem Komise, podle čl. 16 odst. 3 prvního pododstavce s ohledem na závažnost nebezpečí uvedeného v odst. 1 druhé odrážce a podle výdajů vyhrazených na tento účel.
V rámci výdajů vyhrazených na tento účel činí finanční příspěvek Společenství až 50 %, a v případě vyrovnání ušlého zisku uvedeného v odst. 3 druhém pododstavci až 25 %, přímých výdajů na nezbytná opatření uvedená v odstavci 2 za podmínky, že tato opatření byla učiněna v době maximálně dvou let ode dne zjištění výskytu škodlivého organismu uvedeného v článku 22 nebo že mají být v této době učiněna.
Výše uvedená doba může být stajným postupem prodloužena, pokud se po posouzení uvedené situace ukáže, že cíl opatření bude dosažen v přiměřené delší době.
Finanční příspěvek Společenství se bude v průběhu těchto let snižovat.
Pokud členský stát nemůže poskytnout potřebné informace o totožnosti zásilek podle odst. 4 třetí odrážky, uvede předpokládané zdroje výskytu a důvody, proč zásilky nemohly být identifikovány.
O poskytnutí finančního příspěvku může být rozhodnuto stejným postupem na základě výsledků vyhodnocení těchto informací.
Prováděcí pravidla k tomuto odstavci se stanoví v prováděcím nařízení postupem podle článku 18.
6. Podle vývoje situace ve Společenství může být postupem podle článků 18 a 19 rozhodnuto, že budou podniknuta další opatření nebo že opatření přijatá nebo zamýšlená dotčeným členským státem budou podrobena určitým požadavkům nebo dalším podmínkám, pokud je to nutné pro dosažení sledovaného cíle.
O poskytnutí finančního příspěvku Společenství pro tato další opatření, požadavky nebo podmínky se rozhoduje stejným postupem.
V rámci výdajů vyhrazených na tento účel činí finanční příspěvek Společenství až 50 % přímých výdajů na tato další opatření, požadavky nebo podmínky.
Pokud jsou tato další opatření, požadavky nebo podmínky zaměřeny převážně na ochranu jiných území Společenství než je území dotčeného členského státu, může být rozhodnuto, že finanční příspěvek Společenství pokryje více než 50 % výdajů.
Finanční příspěvek Společenství je časově omezen a v průběhu uvedených let se snižuje.
7. Poskytnutím finančního příspěvku Společenství nejsou dotčena případná práva dotčeného členského státu nebo jednotlivců vůči třetím osobám, včetně jiných členských států v případech uvedených v čl. 24 odst. 3, na náhradu výdajů, náhradu ztráty nebo jiné újmy podle vnitrostátního právního řádu, práva Společenství nebo mezinárodního práva. Tato práva přejdou ze zákona na Společenství s účinkem ode dne vyplacení finančního příspěvku za předpokladu, že výdaje, ztráta nebo jiná újma jsou tímto příspěvkem pokryty.
8. Finanční příspěvek Společenství může být vyplácen po částech.
Pokud se ukáže, že přidělený finanční příspěvek Společenství již není opodstatněný, uplatní se následující opatření.
Finanční příspěvek Společenství poskytovaný dotčenému členskému státu podle odstavců 5 a 6 může být buď snížen, nebo pozastaven, pokud se na základě informací předložených tímto členským státem, výsledků šetření uskutečněných odborníky uvedenými v článku 21 pod dohledem Komise nebo výsledků kontroly provedené Komisí v souladu s postupy obdobnými těm, jež jsou upraveny v článku 39 nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech [9], zjistí, že:
- nezbytná opatření, o nichž bylo rozhodnuto podle odstavců 5 nebo 6, nejsou bezdůvodně vůbec nebo zčásti prováděna nebo podmínky či lhůty stanovené podle těchto ustanovení nebo vyžadované sledovaným cílem nejsou bezdůvodně dodržovány nebo
- opatření již nejsou nezbytná nebo
- nastala situace popsaná v článku 39 nařízení (ES) č. 1260/1999.
9. Články 8 a 9 nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 ze dne 17. května 1999 o financování společné zemědělské politiky [10] se použijí obdobně.
10. Dotčený členský stát vrátí Společenství všechny částky nebo jejich část, které mu byly vyplaceny ve formě finančního příspěvku Společenství podle odstavců 5 a 6, pokud se prostřednictvím informačních zdrojů uvedených v odstavci 8 zjistí, že:
a) nezbytná opatření přijatá podle odstavců 5 nebo 6:
i) nebyla provedena nebo
ii) nebyla provedena v souladu s podmínkami nebo lhůtami stanovenými podle těchto ustanovení nebo vyžadovaných sledovaným cílem nebo
b) vyplacené částky byly použity k jiným účelům, než pro které byl finanční příspěvek přidělen, nebo
c) nastala situace popsaná v článku 39 nařízení (ES) č. 1260/1999.
Práva uvedená v odst. 7 druhé větě přecházejí ze zákona na dotčený členský stát s účinkem ode dne vrácení za předpokladu, že jsou v něm zahrnuta.
Při opožděném placení se úroky vypočítávají z nevrácené částky v souladu s ustanoveními finančního nařízení a podrobnostmi stanovenými Komisí postupem podle článku 18.
Článek 24
1. Pokud jde o příčiny výskytu škodlivého organismu uvedeného v článku 22, použije se následující ustanovení.
Komise ověří, zda příčinou výskytu škodlivého organismu v uvedené zóně bylo přemístění jedné nebo více zásilek, které jsou nositeli tohoto škodlivého organismu, do této zóny a označí členský stát nebo členské státy, z nichž zásilka nebo zásilky pochází.
Členský stát, z něhož pochází zásilka nebo zásilky, které jsou nositeli škodlivého organismu, ať již jde o stejný členský stát jako je uveden výše nebo nikoli, neprodleně informuje Komisi na její žádost o všech podrobnostech týkajících se původu zásilky nebo zásilek a o všech souvisejících správních opatřeních, včetně zkoušek, inspekcí a kontrol uvedených v této směrnici, aby mohly být stanoveny důvody, proč tento členský stát neodhalil, že zásilka nebo zásilky neodpovídají ustanovením této směrnice.
Na požádání také informuje Komisi o místě určení všech ostatních zásilek stejného původu v průběhu stanoveného období.
Pro doplnění informací mohou odborníci uvedení v článku 21 provést pod dohledem Komise šetření.
2. Výbor posoudí informace získané na základě těchto ustanovení nebo ustanovení čl. 16 odst. 3, aby zjistil případné nedostatky v systému rostlinolékařské péče Společenství nebo v jeho uplatňování a opatření zůsobilá k jejich nápravě.
Informace uvedené v odstavci 1 se rovněž použijí v souladu s ustanoveními Smlouvy ke zjištění, zda členský stát, z nějž zásilka nebo zásilky pocházejí, neodhalil jejich nesoulad s ustanoveními této směrnice, v jehož důsledku se v předmětné zóně vyskytl škodlivý organismus proto, že porušil některou z povinností, které pro něj vyplývají ze Smlouvy a z ustanovení této směrnice týkajících se zejména kontrol uvedených v článku 6 nebo inspekcí uvedených v čl. 13 odst. 1.
3. Pokud je učiněn závěr podle odstavce 2 ve vztahu k členskému státu uvedenému v čl. 23 odst. 1, nebude mu přidělen finanční příspěvek Společenství nebo, pokud mu již byl přidělen, nebude mu vyplacen anebo, pokud mu již byl vyplacen, bude vrácen Společenství. V tomto posledním případě se použijí ustanovení čl. 23 odst. 10 třetího pododstavce.
Pokud je učiněn závěr podle odstavce 2 ve vztahu k jinému členskému státu, použije se právo Společenství s přihlédnutím k ustanovení čl. 23 odst. 7 druhé větě.
Článek 25
Pokud jde o finanční příspěvek uvedený v čl. 13 odst. 9, Rada přijme na návrh Komise kvalifikovanou většinou předpisy týkající se výjimečných případů, kdy vyšší zájem Společenství odůvodňuje poskytnutí příspěvku ve výši až 70 % přímých výdajů na vylepšení vybavení a zařízení v rámci výdajů vyhrazených na tento účel a za předpokladu, že tím nebudou dotčena rozhodnutí přijatá v souladu s čl. 23 odst. 5 nebo 6.
Článek 26
Nejpozději do 20. ledna 2002 Komise posoudí důsledky používání čl. 13 odst. 9 a čl. 22, 23 a 24 a předloží Radě zprávu s případnými návrhy změn.
Článek 27
Směrnice 77/93/EHS ve znění aktů uvedených v příloze VIII části A se zrušuje, aniž jsou dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt provedení a použitelnosti uvedených v příloze VIII části B.
Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou uvedenou v příloze IX.
Článek 28
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/30/ES
ze dne 6. června 2000
o silničních technických kontrolách užitkových vozidel provozovaných ve Společenství
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení evropského společenství, a zejména na čl. 71 odst. 1 písm. c) a d) této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem podle článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Růst provozu na pozemních komunikacích staví před všechny členské státy stejné významé otázky spojené s bezpečností a ochranou životního prostředí.
(2) Je v zájmu bezpečnosti provozu na pozemních komunikacích, ochrany životního prostředí a spravedlivé hospodářské soutěže, aby užitková vozidla byla používána, pouze pokud jsou udržována na vysokém stupni technické způsobilosti.
(3) Na základě směrnice Rady 96/96/ES ze dne 20. prosince 1996 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se technických prohlídek motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [4] procházejí užitková vozidla každý rok technickou kontrolou u schváleného subjektu.
(4) Článek 4 směrnice 94/12/ES [5] stanoví komplexní přístup k otázkám efektivnosti nákladů u opatření ke snížení znečištění životního prostředí způsobeného silniční dopravou.
Tento přístup byl zahrnut v evropském programu "Auto-ropa I", který poskytl objektivní zhodnocení všech nejúčinnějších opatření v oblasti vozidlové techniky, kvality pohonných hmot, kontroly a údržby vozidel a netechnických opatření ke snížení emisí ze silniční dopravy.
(5) Vzhledem k tomuto přístupu přijaly Evropský parlament a Rada směrnici 98/70/ES [6] zaměřenou na zlepšení kvality pohonných hmot, a s ohledem na stanovení přísnějších mezních hodnot emisí přijaly směrnici 98/69/ES [7] pro osobní motorová vozidla a lehká užitková vozidla a směrnici 1999/96/ES [8] pro těžká nákladní vozidla.
(6) Tato směrnice je součástí téhož přístupu, avšak z hlediska ochrany životního prostředí se jeví jako účinnější nezpřísňovat v této fázi předpisy pro technické prohlídky stanovené ve směrnici 96/96/ES, ale zavést silniční technické kontroly k zajištění uplatňování uvedené směrnice v průběhu celého roku.
(7) Pravidelné roční technické prohlídky nedávají totiž dostatečnou záruku, že tato užitková vozidla odpovídají technickým předpisům v průběhu celého roku.
(8) Účinné provádění dodatečných cílených silničních technických kontrol je významným a nákladově efektivním opatřením k ověřování stavu údržby užitkových vozidel v provozu na pozemních komunikacích.
(9) Silniční technické kontroly by měly být prováděny bez diskriminace na základě státní příslušnosti řidiče nebo země registrace užitkového vozidla nebo země, v níž je uvedeno do provozu.
(10) Metoda výběru užitkových vozidel ke kontrole má být založena na cíleném přístupu se zvláštním zřetelem k určení vozidel, která se jeví jako špatně udržovaná, a tím se zároveň zvýší účinnost úředních kontrol a minimalizují se náklady a zdržení řidičů a provozovatelů.
(11) V případě vážných nedostatků a závad na kontrolovaném vozidle musí být možné požádat příslušné orgány členského státu, ve kterém je vozidlo registrováno nebo ve kterém bylo uvedeno do provozu, aby přijaly vhodná opatření a uvědomily žádající členský stát o případných následných opatřeních, která přijmou.
(12) Opatření nezbytná k provedení této směrnice budou přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [9].
(13) V souladu se zásadami subsidiarity a proporcionality uvedenými v článku 5 Smlouvy nemůže být cílů zamýšlených opatření, tj. zavedení systému silničních technických kontrol užitkových vozidel provozovaných na území Společenství, uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto, z důvodu rozsahu těchto, jich může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, přičemž tato směrnice nepřekračuje rámec toho, co je k tomuto účelu nezbytné,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI
Článek 1
1. V zájmu zlepšení bezpečnosti provozu na pozemních komunikací a životního prostředí je účelem této směrnice zajistit, aby užitková vozidla provozovaná na území Společenství lépe splňovala určité technické podmínky stanovené směrnicí 96/96/ES.
2. Tato směrnice stanoví určité podmínky pro provádění silničních technických kontrol užitkových vozidel provozovaných na území Společenství.
3. Aniž jsou dotčeny právní předpisy Společenství, neomezuje tato směrnice právo členských států provádět kontroly, na které se tato směrnice nevztahuje, anebo kontrolovat další hlediska silniční dopravy, zejména týkající se užitkových vozidel.
Na druhé straně nic nebrání členským státům, aby v rámci kontrol, které nespadají do oblasti působnosti této směrnice, prováděly kontroly položek uvedených v příloze I na jiných místech než na veřejných pozemních komunikacích.
Článek 2
Pro účely této směrnice se:
"užitkovým vozidlem" rozumí motorové vozidlo kategorií 1, 2 a 3 podle přílohy I směrnice 96/96/ES a jeho přívěsy;
"silniční technickou kontrolou" rozumí orgány neoznámená, a tudíž neočekávaná technická kontrola užitkového vozidla provozovaného na území členského státu, provedená orgány nebo pod jejich dohledem na veřejné pozemní komunikaci;
"technickou prohlídkou" rozumí kontrola technické způsobilosti vozidla k provozu na pozemních komunikacích podle přílohy II směrnice 96/96/ES.
Článek 3
1. Každý členský stát zavede takové silniční technické kontroly, aby dosáhl cílů uvedených v článku 1, pokud jde o užitková vozidla, na něž se vztahuje tato směrnice, a přitom přihlédne k vnitrostátním právním předpisům jednotlivých států vztahujícím se na tato vozidla podle směrnice 96/96/ES.
2. Veškeré silniční technické kontroly se provádějí bez jakékoliv diskriminace na základě státní příslušnosti řidiče nebo země registrace užitkového vozidla nebo země, v níž je uvedeno do provozu, s přihlédnutím k potřebě minimalizovat náklady a zdržení řidičů a provozovatelů.
Článek 4
1. Silniční technická kontrola zahrnuje jeden, dva nebo všechny tyto body:
a) vizuální kontrola stavu údržby užitkového nehybného vozidla;
b) ověření posledního vydaného zápisu o silniční technické kontrole podle článku 5 nebo kontrola dokladů osvědčujících technickou způsobilost vozidla podle použitelných technických předpisů a u vozidel registrovaných nebo uvedených do provozu v členském státě zejména osvědčení o tom, že užitkové vozidlo prošlo povinnou technickou prohlídkou podle směrnice 96/96/ES;
c) kontrola závad v údržbě shledaných v jedné, více než jedné nebo ve všech kontrolních položkách uvedených v bodě 10 přílohy I.
2. Kontrola brzdového systému a emisí výfukových plynů se provádí způsobem stanoveným v příloze II.
3. Před provedením kontroly podle položek uvedených v bodě 10 přílohy I vezme kontrolor v úvahu poslední osvědčení o technické způsobilosti nebo zápis ze silniční technické kontroly z nedávné doby předložený řidičem.
Kontrolor může také vzít v úvahu jakékoli jiné osvědčení o bezpečnosti z hlediska provozu na pozemních komunikací vystavené schváleným subjektem, které řidič v případě potřeby předloží.
Pokud uvedená osvědčení nebo zápisy prokáží, že některá z kontrolních položek uvedených v bodě 10 přílohy I byla předmětem kontroly v posledních třech měsících, tato položka se znovu nekontroluje, s výjimkou případu zřejmé závady nebo zřejmého nedodržení platných předpisů.
Článek 5
1. Zápis ze silniční technické kontroly týkající se kontroly podle čl.
4 odst. 1 písm. c) vyhotoví orgán nebo kontrolor, který kontrolu provedl.
Vzor zápisu je uveden v příloze I, v jejímž bodě 10 je uveden seznam kontrolních položek.
Orgán nebo kontrolor zaškrtne odpovídající kolonky. Zápis je předán řidiči užitkového vozidla.
2. Pokud orgán nebo kontrolor zjistí, že nedostatky v údržbě užitkového vozidla mohou ohrožovat bezpečnost natolik, že zejména v případě brzd je na místě provést další kontroly, může být užitkové vozidlo předmětem podrobnější prohlídky v nejbližší zkušebně určené členským státem podle článku 2 směrnice 96/96/ES.
Pokud se v průběhu silniční technické kontroly uvedené v čl. 4 odst. 1 nebo v průběhu podrobnější prohlídky podle prvního pododstavce tohoto odstavce jednoznačně zjistí, že užitkové vozidlo závažným způsobem ohrožuje bezpečnost cestujících osob nebo jiných účastníků provozu na pozemních komunikacích, může být používání takového vozidla dočasně zakázáno, dokud nebudou nebezpečné závady odstraněny.
Článek 6
Každé dva roky sdělí členské státy Komisi do 31. března údaje shromážděné za předchozí dva roky o počtu zkontrolovaných užitkových vozidel rozdělených podle kategorií v souladu s bodem 6 přílohy I a podle zemí, kde jsou vozidla registrována, přičemž bude uvedeno, které položky byly zkontrolovány a jaké závady byly zjištěny na základě bodu 10 přílohy I.
První předané údaje budou zahrnovat období dvou let ode dne 1. ledna 2003.
Komise předá tyto informace Evropskému parlamentu.
Článek 7
1. Členské státy si při provádění této směrnice poskytují vzájemnou pomoc.
Zejména si navzájem sdělují podrobné názvy útvarů příslušných pro provádění kontrol a jména kontaktních osob.
2. Vážné závady na užitkovém vozidle, které je majetkem nerezidenta, zejména závady, pro něž bylo používání vozidla dočasně zakázáno, musí být sděleny příslušným orgánům členského státu, ve kterém je vozidlo registrováno nebo bylo uvedeno do provozu na základě zápisu o kontrole, jehož vzor je uveden v příloze I, aniž je dotčen postih podle platných právních předpisů členského státu, ve kterém byla závada zjištěna.
Aniž je dotčen článek 5, mohou příslušné orgány členského státu, v němž byla zjištěna vážná závada na užitkovém vozidle patřícím nerezidentu požádat příslušné orgány členského státu, v němž je vozidlo registrováno nebo bylo uvedeno do provozu, aby učinily vhodná opatření vůči osobě, která porušila předpisy, například aby podrobily vozidlo další technické prohlídce.
Příslušné orgány, které obdrží takovou žádost, oznámí příslušným orgánům členského státu, ve kterém byly zjištěny závady na užitkovém vozidle, jaká opatření byla učiněna vůči osobě, která porušila předpisy.
Článek 8
Změny nezbytné k přizpůsobení přílohy I nebo technických norem uvedených v příloze II technickému pokroku se přijímají postupem podle čl. 9 odst. 2.
Těmito změnami však nesmí být rozšířena oblast působnosti této směrnice.
Článek 9
1. Komisi je nápomocen Výbor pro přizpůsobení technickému pokroku zřízený článkem 8 směrnice 96/96/ES (dále jen "výbor").
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 uvedeného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 10
Členské státy stanoví sankce pro případy, kdy řidič nebo provozovatel nedodrží technické požadavky kontrolované na základě této směrnice.
Učiní všechna nezbytná opatření, aby bylo zajištěno uplatňování těchto sankcí.
Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Článek 11
Nejpozději do jednoho roku po obdržení údajů uvedených v článku 6 od členských států předloží Komise Radě zprávu o uplatňování této směrnice spolu se souhrnem dosažených výsledků.
První zpráva se bude týkat období dvou let počínaje dnem 1. ledna 2003.
Článek 12
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 10. srpna 2002.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
3. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 13
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 14
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/31/ES
ze dne 8. června 2000
o některých právních aspektech služeb informační společnosti, zejména elektronického obchodu, na vnitřním trhu ("směrnice o elektronickém obchodu")
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 47 odst. 2 a články 55 a 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská unie usiluje o vytvoření stále těsnějších vazeb mezi evropskými státy a občany a o zajištění hospodářského a sociálního pokroku. V souladu s čl.
14 odst. 2 Smlouvy vnitřní trh tvoří prostor bez vnitřních hranic, v němž je zajištěn volný pohyb zboží a služeb, jakož i svoboda usazování.
Rozvoj služeb informační společnosti v prostoru bez vnitřních hranic je důležitým prostředkem pro odstranění překážek, které rozdělují evropské občany.
(2) Rozvoj elektronického obchodu v informační společnosti nabízí zásadní možnosti pro zaměstnanost ve Společenství, zejména v malých a středních podnicích, a podněcuje hospodářský růst evropských podniků, jakož i jejich investice do obnov. Tento rozvoj může rovněž posílit konkurenceschopnost evropského hospodářství, pokud bude internet přístupný všem.
(3) Právo Společenství a vlastnosti právního řádu Společenství tvoří důležitý nástroj pro to, aby evropští občané a provozovatelé mohli plně, bez ohledu na hranice, využívat možností elektronického obchodu.
Předmětem této směrnice je tedy zajištění vysoké úrovně právní integrace Společenství, aby byl vytvořen skutečný prostor bez vnitřních hranic pro služby informační společnosti.
(4) Je důležité zajistit, aby elektronický obchod mohl plně využívat vnitřní trh a aby stejně jako pro směrnici 89/552/EHS Rady ze dne 3. října 1989 o koordinaci některých právních a správních předpisů členských států upravujících provozování televizního vysílání [4] bylo dosaženo vysoké úrovně evropské integrace.
(5) Rozvoj služeb informační společnosti ve Společenství je omezován řadou právních překážek řádného fungování vnitřního trhu, které snižují přitažlivost výkonu svobody usazování a volného pohybu služeb.
Překážky spočívají v rozdílech mezi vnitrostátními právními předpisy, jakož i v právní nejistotě ve vnitrostátních právních úpravách, které se na tyto služby vztahují.
Dokud nedojde ke koordinaci a přizpůsobení právních předpisů v dotčených oblastech, mohou být tyto překážky s ohledem na judikaturu Soudního dvora Evropských společenství oprávněné.
Právní nejistota se týká rozsahu dohledu, který členské státy smí vykonávat nad službami poskytovanými z jiného členského státu.
(6) S ohledem na cíle Společenství, na články 43 a 49 Smlouvy a na odvozené právo Společenství by měly být v míře nezbytné pro řádné fungování vnitřního trhu tyto překážky odstraněny, a to koordinací některých vnitrostátních právních předpisů a vyjasněním některých právních pojmů na úrovni Společenství.
Tato směrnice je plně v souladu s potřebou dodržovat zásadu subsidiarity podle článku 5 Smlouvy, neboť upravuje pouze některé specifické otázky, které působí obtíže pro vnitřní trh.
(7) Pro zaručení právní jistoty a důvěry spotřebitelů je vhodné, aby tato směrnice stanovila jasný obecný rámec pro řešení některých právních aspektů elektronického obchodu na vnitřním trhu.
(8) Cílem této směrnice je vytvořit právní rámec pro zajištění volného pohybu služeb informační společnosti mezi členskými státy a nikoli harmonizovat trestní právo jako takové.
(9) V mnohých případech může volný pohyb služeb informační společnosti představovat specifický odraz obecnějších zásad právních předpisů Společenství, konkrétně svobody projevu ve smyslu čl. 10 odst. 1 Úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod ratifikované všemi členskými státy. Z tohoto důvodu směrnice, které se týkají poskytování služeb informační společnosti, musí zajistit, aby tato činnost mohla být svobodně vykonávána podle zmíněného článku a aby podléhala výhradně omezením podle odstavce 2 zmíněného článku a podle čl. 46 odst. 1 Smlouvy. Základní vnitrostátní pravidla a zásady týkající se svobody projevu by touto směrnicí neměla být dotčena.
(10) Podle zásady proporcionality se opatření této směrnice omezují pouze na nezbytné minimum pro zajištění řádného fungování vnitřního trhu.
Aby se vnitřní trh stal pro elektronický obchod skutečně prostorem bez vnitřních hranic, musí tato směrnice zajistit v oblastech, v nichž je nezbytný zásah na úrovni Společenství, vysokou úroveň ochrany cílů obecného zájmu, zejména ochrany mládeže, lidské důstojnosti, spotřebitelů a veřejného zdraví.
Podle článku 152 Smlouvy je ochrana veřejného zdraví podstatnou součástí dalších politik Společenství.
(11) Touto směrnicí není dotčena úroveň ochrany zavedená právními předpisy Společenství, zejména ochrany veřejného zdraví a zájmů spotřebitelů.
Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách [5] a směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES ze dne 20. května 1997 o ochraně spotřebitele v případě smluv uzavřených na dálku [6] představují základní prvek ochrany spotřebitelů v oblasti uzavírání smluv.
Tyto směrnice se rovněž uplatní pro služby informační společnosti.
Toto acquis communautaire, které se plně uplatňuje pro služby informační společnosti, zahrnuje rovněž zejména směrnici Rady 84/450/EHS ze dne 10. září 1984 o klamavé a srovnávací reklamě [7], směrnici Rady 87/102/EHS ze dne 22. prosince 1986 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se spotřebitelského úvěru [8], směrnici Rady 93/22/EHS ze dne 10. května 1993 o investičních službách v oblasti cenných papírů [9], směrnici Rady 90/314/EHS ze dne 13. června 1990 o souborných službách pro cesty, pobyty a zájezdy [10], směrnici Evropského parlamentu a Rady 98/6/ES ze dne 16. února 1998 o ochraně spotřebitelů při označování cen výrobků nabízených spotřebiteli [11], směrnici Rady 92/59/EHS ze dne 29. června 1992 o obecné bezpečnosti výrobků [12], směrnici Evropského parlamentu a Rady 94/47/ES ze dne 26. října 1994 o ochraně nabyvatelů ve vztahu k některým aspektům smluv o nabytí práva k dočasnému užívání nemovitostí [13], směrnici Evropského parlamentu a Rady 98/27/ES ze dne 19. května 1998 o žalobách na zdržení se jednání v oblasti ochrany zájmů spotřebitelů [14], směrnici Rady 85/374/EHS ze dne 25. července 1985 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se odpovědnosti za vady výrobků [15], směrnici Evropského parlamentu a Rady 1999/44/ES ze dne 25. května 1999 o některých aspektech prodeje spotřebního zboží a záruk na toto zboží [16], budoucí směrnice Evropského parlamentu a Rady o prodeji na dálku finančních služeb spotřebitelům a směrnice Rady 92/28/EHS ze dne 31. března 1992 o reklamě na humánní léčivé přípravky [17].
Touto směrnicí není dotčena směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/43/ES ze dne 6. července 1998 o sbližování právních a správních předpisů členských států ve vztahu k reklamě na tabákové výrobky a sponzorství tabákových výrobků [18] přijatá v rámci vnitřního trhu ani směrnice o ochraně veřejného zdraví.
Tato směrnice doplňuje požadavky na informace zavedené zmíněnými směrnicemi a zejména směrnicí 97/7/ES.
(12) Některé činnosti musí být z oblasti působnosti této směrnice vyňaty, neboť v současné době nemůže být s ohledem na Smlouvu nebo na sekundární právo Společenství v těchto oblastech zajištěn volný pohyb služeb.
Tímto vynětím nesmějí být dotčeny případné nástroje nezbytné pro řádné fungování vnitřního trhu.
Oblast daní, zejména daň z přidané hodnoty, která je vybírána u velkého počtu služeb uvedených v této směrnici, musí být z její oblasti působnosti vyňata.
(13) Cílem této směrnice není ani upravit daňové povinnosti, ani předem vypracovat právní nástroje Společenství týkající se daňových aspektů elektronického obchodu.
(14) Ochrana fyzických osob při zpracování osobních údajů je výhradně upravena směrnicí Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů [19] a směrnicí Evropského parlamentu a Rady 97/66/ES ze dne 15. prosince 1997 o zpracování osobních údajů a ochraně soukromí v odvětví telekomunikací [20], které se plně uplatní pro služby informační společnosti.
Tyto směrnice již vytvářejí právní rámec Společenství pro oblast osobních údajů a není tedy nezbytné pro zajištění řádného fungování vnitřního trhu, a zejména volného pohybu osobních údajů mezi členskými státy, upravovat tuto otázku v této směrnici.
Provádění a uplatňování této směrnice musí být v souladu se zásadami ochrany osobních údajů, zejména pokud jde o nevyžádaná obchodní sdělení a odpovědnost zprostředkovatelů.
Tato směrnice nemůže bránit anonymnímu užívání otevřených sítí, jako je internet.
(15) Důvěrnost komunikace je zaručena článkem 5 směrnice 97/66/ES.
V souladu s touto směrnicí zakazují členské státy všechny typy protiprávního zadržování nebo sledování komunikace jinými osobami, než je odesílatel a příjemce, ledaže jsou tyto činnosti podle práva povolené.
(16) Vyloučení ziskových her z oblasti působnosti této směrnice se týká pouze hazardních her, loterií a sázek, které vyžadují peněžité vklady.
Toto neplatí pro propagační soutěže a hry, jejichž cílem je podpora prodeje zboží či služeb a u nichž případné platby slouží pouze k nabytí propagovaného zboží či služeb.
(17) Právo Společenství již obsahuje ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti technických norem a předpisů [21], jakož i ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 98/84/ES ze dne 20. listopadu 1998 o právní ochraně služeb s podmíněným přístupem a služeb tvořených podmíněným přístupem [22] definici služeb informační společnosti.
Tato definice zahrnuje všechny služby běžně poskytované na dálku za úhradu na individuální žádost příjemce služeb prostřednictvím elektronických přístrojů pro zpracování (včetně digitální komprese) a ukládání dat.
Tato definice se nevztahuje na služby uvedené ve směrném seznamu příkladů v příloze V směrnice 98/34/ES, které nezahrnují zpracování a ukládání dat.
(18) Služby informační společnosti zahrnují širokou škálu hospodářských činností, které probíhají on-line.
Tyto činnosti mohou spočívat zejména v on-line prodeji zboží.
Činnosti, jako je dodávka zboží jako taková nebo poskytování služeb off-line, zde nejsou zahrnuty.
Služby informační společnosti se neomezují výhradně na služby umožňující uzavírání smluv on-line, ale vztahují se rovněž, pokud jde o hospodářskou činnost, na služby, které nehradí ti, kdo je přijímají, jako např. služby poskytující informace on-line nebo obchodní sdělení nebo ty služby, které poskytují nástroje umožňující vyhledávání dat, přístup k datům a získávání dat.
Služby informační společnosti zahrnují rovněž služby, které spočívají v předávání informací prostřednictvím komunikační sítě, v poskytování přístupu ke komunikační síti nebo v shromažďování informací poskytovaných příjemcem služby.
Televizní vysílání ve smyslu směrnice 89/552/EHS ani rozhlasové vysílání nejsou službami informační společnosti, neboť nejsou poskytovány na individuální žádost.
Naopak službami informační společnosti jsou služby, které jsou poskytovány z místa na místo, jako je video na přání nebo poskytování obchodního sdělení elektronickou poštou.
Používání elektronické pošty nebo jiných rovnocenných individuálních komunikačních prostředků fyzickými osobami mimo rámec jejich obchodní nebo profesní činnosti včetně jejich používání pro uzavírání smluv mezi těmito osobami není službou informační společnosti.
Smluvnívztah mezi zaměstnancem a zaměstnavatelem není službou informační společnosti.
Činnosti, které pro svou povahu nelze vykonávat na dálku a elektronickou cestou, jako povinná účetní kontrola společnosti nebo lékařská konzultace vyžadující fyzické vyšetření pacienta, nejsou službami informační společnosti.
(19) Místo usazení poskytovatele by mělo být určeno v souladu s judikaturou Soudního dvora, podle níž pojem usazení zahrnuje účinný výkon hospodářské činnosti prostřednictvím stálé provozovny po neurčitou dobu.
Tento požadavek je splněn i v případě, že je společnost založena na dobu určitou.
Místem usazení společnosti poskytující služby prostřednictvím internetových stránek na internetu není místo, kde se nachází technické zařízení, jehož prostřednictvím společnost provozuje internetové stránky, ani místo, kde jsou internetové stránky přístupné, ale místo, kde společnost vykonává svou hospodářskou činnost.
V případech, kdy má poskytovatel několik míst usazení, je důležité určit, z kterého místa usazení je daná služba poskytována.
V případech, kdy je obtížné určit z několika míst usazení místo, ze kterého je daná služba poskytována, je místem usazení místo, kde má poskytovatel pro danou službu středisko činností.
(20) Definice "příjemce služby" zahrnuje všechny druhy užívání služeb informační společnosti jak osobami, které poskytují informace na veřejných sítích, jako je internet, tak osobami, které na internetu informace vyhledávají pro soukromé či profesní účely.
(21) Budoucí harmonizace Společenství týkající se služeb informační společnosti a budoucí právní předpisy přijaté na vnitrostátní úrovni v souladu s právem Společenství nejsou dotčeny rozsahem působnosti koordinované oblasti.
Koordinovaná oblast zahrnuje pouze požadavky na on-line činnosti, jako jsou informace on-line, reklama on-line, prodej on-line a uzavírání smluv on-line, a netýká se právních požadavků členských států na zboží, jako jsou bezpečnostní normy, povinnosti týkající se označování nebo odpovědnosti za zboží, ani požadavků členských států na dodávky či přepravu zboží včetně distribuce léčivých přípravků.
Koordinovaná oblast nezahrnuje výkon předkupního práva týkajícího se určitého zboží, např. uměleckých děl, orgány veřejné moci.
(22) Dohled nad službami informační společnosti probíhá na místě původu činnosti, aby byla zajištěna účinná ochrana cílů obecného zájmu.
Proto je nezbytné zaručit, aby příslušný orgán tuto ochranu zajišťoval nejen pro občany své země, ale i pro všechny občany Společenství.
Pro zlepšení vzájemné důvěry mezi členskými státy je nezbytné jasně upřesnit tuto odpovědnost členského státu původu služby.
Aby bylo možno účinně zajistit volný pohyb služeb a právní jistotu pro poskytovatele a příjemce, měly by být služby informační společnosti v zásadě podřízeny právní úpravě členského státu, v němž je poskytovatel usazen.
(23) Předmětem této směrnice není ani vytvoření dodatečných pravidel mezinárodního práva soukromého týkajících se kolizního práva, ani neřeší pravomoc soudů. Předpisy použitelného práva určeného podle pravidel mezinárodního práva soukromého nesmí omezovat volný pohyb služeb informační společnosti ve smyslu této směrnice.
(24) V souvislosti s touto směrnicí a bez ohledu na zásadu dohledu na služby informační společnosti v místě původu, jsou za podmínek této směrnice členské státy oprávněny přijímat opatření omezující volný pohyb služeb informační společnosti.
(25) Vnitrostátní soudní orgány včetně občanskoprávních soudů, které řeší soukromoprávní spory, se mohou v souladu s podmínkami vymezenými v této směrnici odchýlit od volného pohybu služeb v informační společnosti.
(26) Členské státy mohou v souladu s podmínkami vymezenými v této směrnici uplatňovat své vnitrostátní předpisy trestního práva a trestního řízení, aby mohla být přijata veškerá opatření pro vyšetřování a další nezbytná opatření pro odhalování a stíhání trestných činů, aniž by tato opatření bylo nezbytné oznamovat Komisi.
(27) Tato směrnice spolu s budoucí směrnicí Evropského parlamentu a Rady o prodeji finačních služeb spotřebitelům na dálku přispívá k vytvoření právního rámce pro poskytování finančních služeb on-line.
Tato směrnice nemá vliv na budoucí podněty v oblasti finančních služeb, zejména pokud jde o harmonizaci pravidel jednání v této oblasti.
Možnost členských států omezit za určitých okolností volný pohyb služeb informační společnosti za účelem ochrany spotřebitele vytvořená touto směrnicí se rovněž vztahuje na opatření v oblasti finančních služeb, zejména na opatření na ochranu investorů.
(28) Závazek členských států nepodmiňovat přístup k činnosti poskytovatelů služeb informační společnosti předchozím povolením neplatí pro poštovní služby, na které se vztahuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/67/ES ze dne 15. prosince 1997 o společných pravidlech pro rozvoj vnitřního trhu poštovních služeb Společenství a zvyšování kvality služby [23], které spočívají ve fyzickém předávání tištěných sdělení elektronické pošty, a neplatí rovněž pro dobrovolné akreditační systémy, zejména pro poskytovatele služeb elektronického podpisu a osvědčování.
(29) Obchodní sdělení mají rozhodující význam pro financování služeb informační společnosti a pro rozvoj různých nových bezplatných služeb.
V zájmu ochrany spotřebitelů a poctivosti obchodu musí obchodní sdělení, jako jsou slevy, zvláštní nabídky, propagační soutěže a hry splňovat určité požadavky průhlednosti.
Těmito povinnostmi není dotčena směrnice 97/7/ES.
Touto směrnicí dále nejsou dotčeny stávající směrnice o obchodních sděleních, zejména směrnice 98/43/ES.
(30) Zasílání nevyžádaných obchodních sdělení elektronickou poštou může být pro spotřebitele a poskytovatele služeb informační společnosti nevýhodné a může narušovat řádné fungování interaktivních sítí.
Otázka souhlasu příjemce s určitými formami nevyžádaných obchodních sdělení není předmětem této směrnice, ale je již upravena, zejména směrnicemi 97/7/ES a 97/66/ES.
V členských státech, které povolují zasílání nevyžádaných obchodních sdělení prostřednictvím elektronické pošty, by mělo být podporováno a usnadňováno zavádění zařízení na vhodné filtrování těchto sdělení podniky.
Kromě toho musí být nevyžádaná obchodní sdělení v každém případě jasně rozeznatelná, aby mohla být zlepšována průhlednost a usnadňována funkčnost těchto zařízení zaváděných podniky.
Nevyžádaná obchodní sdělení zasílaná elektronickou poštou nesmí pro příjemce představovat žádné dodatečné výdaje.
(31) Členské státy, které připouštějí zasílání nevyžádaných obchodních sdělení elektronickou poštou bez předchozího souhlasu příjemce poskytovatelům služeb usazeným na jejich území, musí dbát na to, aby poskytovatelé pravidelně nahlíželi do seznamu, do nějž se mohou zapisovat fyzické osoby, které si nepřejí, aby jim byly takové informace zasílány, a aby tento seznam respektovali.
(32) S cílem odstranit překážky rozvoje přeshraničních služeb ve Společenství, které mohou na internetu nabízet příslušníci regulovaných povolání, je nezbytné na úrovni Společenství zajistit dodržování právních předpisů upravujících výkon povolání, zejména předpisů na ochranu spotřebitelů nebo veřejného zdraví.
Nejvýhodnějším nástrojem pro stanovení profesních pravidel upravujících obchodní sdělení jsou kodexy chování platné na úrovni Společenství.
Mělo by být podporováno vytváření či případné úpravy těchto pravidel, aniž je dotčena autonomie profesních subjektů a sdružení.
(33) Tato směrnice doplňuje právo Společenství a vnitrostátní právo pro regulovaná povolání, přičemž zachovává souvislý rámec předpisů použitelných pro tuto oblast.
(34) Každý členský stát přizpůsobí své právní předpisy obsahující zejména formální požadavky, které by mohly bránit používání smluv uzavřených elektronickou formou.
Přezkum právních předpisů vyžadujících přizpůsobení by měl probíhat systematicky a měl by zahrnovat všechny fáze a akty nezbytné při uzavírání smluv včetně archivace smlouvy.
Výsledkem přizpůsobení by měla být možnost uzavírat smlouvy elektronickou cestou.
Právní účinek elektronických podpisů je předmětem směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/93/ES ze dne 13. prosince 1999 o zásadách Společenství pro elektronické podpisy [24].
Potvrzení poskytovatele služeb o přijetí může spočívat v poskytnutí placené služby on-line.
(35) Touto směrnicí není dotčena možnost členských států zachovat či stanovit pro smlouvy obecné či zvláštní právní požadavky, které lze splnit elektronickými prostředky, zejména požadavky na bezpečnost elektronických podpisů.
(36) Členské státy mohou zachovat omezení pro používání elektronicky uzavíraných smluv, pokud jde o smlouvy, pro něž právo vyžaduje zásah soudů, orgánů veřejné moci nebo povolání vykonávajících veřejnou moc.
Tato možnost platí rovněž pro smlouvy, k jejichž účinnosti vůči třetím osobám je vyžadován zásah soudů, orgánů veřejné moci nebo povolání vykonávajících veřejnou moc, a pro smlouvy vyžadující právní osvědčení nebo notářské ověření.
(37) Závazek členských států odstranit překážky používání elektronicky uzavíraných smluv se týká pouze překážek vyplývajících z právních požadavků a nikoli z praktických překážek způsobených nemožností využít v některých případech elektronické prostředky.
(38) Závazek členských států odstranit překážky používání elektronicky uzavíraných smluv se provádí v souladu s právními požadavky smluv obsažených v právu Společenství.
(39) Výjimky z předpisů platných pro smlouvy uzavírané výhradně prostřednictvím elektronické pošty nebo obdobné individuální komunikace uvedené v této směrnici, jež se týkají poskytovaných informací a podávání objednávek, by neměly vést k tomu, aby poskytovatelé služeb informační společnosti měli možnost tyto předpisy obcházet.
(40) Stávající a vznikající rozdíly mezi právními předpisy a judikaturami členských států týkajícími se odpovědnosti poskytovatelů služeb jednajících jako zprostředkovatelé brání řádnému fungování vnitřního trhu zejména tím, že ztěžují rozvoj přeshraničních služeb a narušují hospodářskou soutěž.
Poskytovatelé služeb jsou za určitých okolností povinni jednat, aby předešli a zastavili protiprávní jednání.
Tato směrnice by měla tvořit vhodný podklad pro vypracování rychlých a spolehlivých metod na odstranění protiprávních informací a na znemožnění přístupu k nim.
Příslušné metody by měly být vypracovány na základě dobrovolných dohod mezi všemi zúčastněnými stranami a měly by být podporovány členskými státy.
Je v zájmu všech stran zúčastněných na poskytování služeb informační společnosti, aby tyto metody byly přijaty a uplatňovány.
Ustanovení této směrnice o odpovědnosti by neměla jednotlivým stranám bránit v rozvíjení a účinném provádění technických ochranných a identifikačních systémů, jakož i technických kontrolních přístrojů zpřístupněných digitální technikou v mezích stanovených směrnicemi 95/46/ES a 97/66/ES.
(41) Tato směrnice vytváří rovnováhu mezi různými zájmy a stanoví zásady, na nichž se mohou zakládat dohody a normy přijaté podniky.
(42) Odchylky v úpravě odpovědnosti stanovené v této směrnici zahrnují pouze případy, v nichž je činnost poskytovatele služeb informační společnosti omezena na technický postup provozování komunikační sítě a na zprostředkovávání přístupu k této síti, na níž jsou informace poskytnuté třetími osobami přenášeny nebo dočasně ukládány za jediným účelem zlepšení účinnosti přenosu.
Tato činnost má čistě technickou, automatickou a pasivní podobu, což znamená, že poskytovatel služeb informační společnosti nezná ani nekontroluje přenášené či ukládané informace.
(43) Poskytovatel služeb může využívat výjimečnou úpravu pro "prostý přenos" a pro ukládání do vyrovnávací paměti (tzv. "caching"), pokud žádným způsobem nesouvisí s přenášenou informací.
To mimo jiné znamená, že informaci, kterou přenáší, nepozměňuje.
Tento požadavek nezahrnuje zásahy technické povahy během přenosu, neboť tyto nemění celistvost přenášené informace.
(44) Poskytovatel služeb, který úmyslně spolupracuje s jedním z příjemců svých služeb, aby se dopouštěl protiprávního jednání, poskytuje více než "prostý přenos" nebo ukládání do vyrovnávací paměti a nemůže tedy využívat výjimky z odpovědnosti stanovené pro tento typ činnosti.
(45) Omezení odpovědnosti zprostředkujících poskytovatelů služeb podle této směrnice se nedotýká možnosti podávání různých druhů žalob na zdržení se jednání.
Tyto žaloby na zdržení se jednání mohou mít zejména podobu rozhodnutí soudů nebo správních orgánů vyžadujících ukončení protiprávních jednání nebo předcházení protiprávním jednáním včetně odstranění protiprávních informací nebo zamezení přístupu k nim.
(46) Aby mohl poskytovatel služby informační společnosti spočívající v ukládání informací využívat omezení odpovědnosti, musí, jakmile zjistí protiprávní činnost nebo se o ní dozví, neprodleně přijmout veškerá opatření k odstranění daných informací nebo znemožnění přístupu k nim.
V souvislosti s jejich odstraněním nebo znemožněním přístupu k nim musí dodržovat zásadu svobody projevu a s ní spojené postupy stanovené na vnitrostátní úrovni.
Touto směrnicí nejsou dotčeny možnosti členských států vymezit zvláštní požadavky, které je třeba neprodleně splnit před odstraněním informací nebo znemožněním přístupu k nim.
(47) Zákaz ukládat poskytovatelům služeb povinnost dohledu uložený členským státům platí pouze pro povinnosti obecné povahy.
Zákaz se netýká povinnosti dohledu ve zvláštních případech, a zejména nebrání rozhodnutím vnitrostátních orgánů přijímaným v souladu s vnitrostátními předpisy.
(48) Touto směrnicí není nijak dotčena možnost členských států požadovat od poskytovatelů služeb ukládajících informace poskytované příjemcům jejich služeb, aby jednali se zabezpečením, které lze od nich rozumně vyžadovat a které je vymezeno ve vnitrostátních právních předpisech, s cílem odhalit některé druhy protiprávní činnosti a zamezit jim.
(49) Členské státy a Komise mají podporovat vypracování kodexů chování.
To nenarušuje dobrovolnou povahu těchto kodexů a možnost zúčastněných stran svobodně se rozhodnout, zda tento kodex dodržovat.
(50) Je důležité, aby navrhovaná směrnice o harmonizaci některých aspektů autorského práva a příbuzných práv v informační společnosti a tato směrnice vstoupily v platnost ve stejný okamžik, aby vytvořily jasný právní rámec pro otázky odpovědnosti zprostředkovatelů při porušení autorského práva a souvisejících práv na úrovni Společenství.
(51) Každý členský stát je v případě potřeby povinen změnit vnitrostátní předpisy, které by mohly ohrozit využívání způsobů mimosoudního urovnávání sporů elektronickou cestou.
Tato změna musí umožnit právně a fakticky skutečné a účinné fungování těchto způsobů včetně přeshraničních případů.
(52) Účinný výkon svobod poskytovaných vnitřním trhem vyžaduje, aby byl obětem zaručen účinný přístup k urovnávání sporů.
Škody, které mohou vzniknout v souvislosti se službami informační společnosti, se vyznačují rychlostí a zeměpisnou rozšířeností.
Vzhledem k této zvláštní povaze a k nezbytnosti dbát na to, aby vnitrostátní orgány nezpochybnily důvěru, kterou si musí vzájemně prokazovat, vyzývá tato směrnice členské státy, aby poskytly možnosti obrátit se na soud.
Členské státy mají ověřit, zda existuje potřeba poskytovat přístup k soudním řízením elektronickými prostředky.
(53) Směrnice 98/27/ES, která se vztahuje na služby informační společnosti, předpokládá postup pro podání žaloby na zdržení se jednání, který je zaměřen na ochranu kolektivních spotřebitelských zájmů.
Tento postup přispívá k volnému pohybu služeb v informační společnosti tím, že zajišťuje vysokou úroveň ochrany spotřebitelů.
(54) Sankcemi stanovenými v této směrnici nejsou dotčeny jakékoli jiné sankce nebo opravné prostředky stanovené ve vnitrostátním právu.
Členské státy nejsou povinny stanovit trestně právní sankce za porušení vnitrostátních právních předpisů přijatých k provedení této směrnice.
(55) Touto směrnicí není dotčeno právo rozhodné pro závazkové smluvní vztahy vyplývající ze smluv uzavřených spotřebiteli.
Tato směrnice nemůže mít tedy za následek odnětí ochrany spotřebiteli, kterou mu zaručují kogentní předpisy pro smluvní závazky podle práva členského státu, v němž má obvyklý pobyt.
(56) Pokud jde o výjimku upravenou touto směrnicí pro závazky ze smluv ve smlouvách uzavřených spotřebiteli, musí být tyto závazky vykládány tak, že zahrnují informování o podstatných prvcích smlouvy včetně práv spotřebitelů, která mají určující vliv na rozhodnutí uzavřít smlouvu.
(57) Podle stávající judikatury Soudního dvora je členský stát dále oprávněn přijímat opatření vůči poskytovateli služeb usazenému v jiném členském státě, jehož činnost je výhradně či převážně zaměřena na území prvního členského státu, pokud si zvolil místo usazení s cílem obejít právní předpisy, které by se na poskytovatele vztahovaly, pokud by byl usazen na území prvního členského státu.
(58) Tuto směrnici nelze uplatňovat na služby poskytovatelů usazených ve třetích zemích.
Vzhledem ke globálnímu rozměru elektronických služeb je však třeba zabezpečit soudržnost přepisů Společenství s mezinárodními předpisy.
Touto směrnicí nejsou dotčeny výsledky jednání probíhajících v mezinárodních organizacích (mimo jiné WTO, OECD, Uncitral).
(59) Aby bylo zamezeno rozdělení vnitřního trhu a mohl být vytvořen náležitý evropský právní rámec, je i přes globální povahu elektronické komunikace nezbytná koordinace vnitrostátních právních opatření na úrovni Evropské unie.
Tato koordinace by měla rovněž přispívat k vytvoření společné a silné pozice při jednáních na mezinárodních fórech.
(60) Aby byl umožněn nerušený vývoj elektronického obchodu, musí být právní rámec jasný a jednoduchý, předvídatelný a soudržný s pravidly platnými na mezinárodní úrovni, aby nebyla narušena konkurenceschopnost evropského průmyslu a aby nebránil inovačním opatřením v tomto odvětví.
(61) Má-li trh skutečně fungovat v globalizovaném prostředí elektronickými prostředky, musí se Evropská unie shodnout s velkými neevropskými prostory, aby vytvořily slučitelné právní předpisy a postupy.
(62) Spolupráce se třetími zeměmi by měla být v oblasti elektronického obchodu posílena, a to zejména s kandidátskými zeměmi, s rozvojovými zeměmi a s ostatními obchodními partnery Evropské unie.
(63) Přijetí této směrnice nebrání členským státům, aby braly ohled na různé sociální, společenské a kulturní vlivy spojené s nástupem informační společnosti.
Zejména nesmí bránit opatřením určeným k dosažení sociálních, kulturních a demokratických cílů, která by členské státy mohly přijmout v souladu s právem Společenství z důvodu jejich jazykové rozmanitosti, vnitrostátních a regionálních zvláštností, jakož i kulturního dědictví, a opatřením k zajištění a zachování přístupu veřejnosti k co nejširší škále služeb informační společnosti.
Rozvoj informační společnosti musí v každém případě zajistit přístup občanů Společenství k evropskému kulturnímu dědictví poskytovanému v digitálním prostředí.
(64) Elektronická komunikace představuje pro členské státy jedinečný prostředek k poskytování veřejných služeb v oblasti kultury, vzdělání a jazyka.
(65) Rada ve svém usnesení ze dne 19. ledna 1999 o spotřebitelském rozměru informační společnosti [25] zdůraznila, že ochrana spotřebitelů v informační společnosti si zaslouží zvláštní pozornost.
Komise posoudí, do jaké míry jsou stávající pravidla ochrany spotřebitelů v informační společnosti nedostatečná, a zjistí případné mezery ve stávající právní úpravě a aspekty, které by mohly vyžadovat přijetí doplňujících opatření.
Komise by měla případně předložit dodatečné specifické návrhy na doplnění zjištěných mezer,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Cíl a oblast působnosti
1. Cílem této směrnice je přispět k řádnému fungování vnitřního trhu tím, že zajistí volný pohyb služeb informační společnosti mezi členskými státy.
2. Je-li to pro dosažení cíle uvedeného v odstavci 1 potřebné, dbá tato směrnice o sblížení některých vnitrostátních ustanovení platných pro služby informační společnosti, která se týkají vnitřního trhu, usazování poskytovatelů služeb, obchodních sdělení, elektronických smluv, odpovědnosti zprostředkovatelů, kodexů chování, mimosoudního urovnávání sporů, soudních postupů a spolupráce mezi členskými státy.
3. Tato směrnice doplňuje právo Společenství platné pro služby informační společnosti, aniž je dotčena úroveň ochrany, zejména v oblasti veřejného zdraví a zájmů spotřebitelů, jak vyplývá z právních nástrojů Společenství a vnitrostátních právních předpisů, které je provádějí, nebude-li tím omezen volný pohyb služeb informační společnosti.
4. Tato směrnice nevytváří dodatečná pravidla mezinárodního práva soukromého ani neupravuje pravomoc soudů.
5. Tato směrnice se nevztahuje na:
a) daňovou oblast;
b) otázky týkající se služeb informační společnosti upravené ve směrnicích 95/46/ES a 97/66/ES;
c) otázky týkající se dohod či praxe upravených kartelovým právem;
d) následujících činností služeb informační společnosti:
- činnost notářů nebo obdobných povolání, zahrnují-li přímou a zvláštní účast na výkonu veřejné moci,
- zastupování klienta a hájení jeho zájmů před soudy,
- ziskové hry spojené s peněžitým vkladem v případě hazardních her včetně loterií a sázek.
6. Touto směrnicí nejsou dotčena opatření na úrovni Společenství a na vnitrostátní úrovni, která v souladu s právem Společenství podporují kulturní a jazykovou rozmanitost a zajišťují ochranu pluralismu.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
a) "službami informační společnosti" služby ve smyslu čl. 1 odst. 2 směrnice 98/34/ES ve znění směrnice 98/48/ES;
b) "poskytovatelem" každá fyzická nebo právnická osoba, která poskytuje určitou službu informační společnosti;
c) "usazeným poskytovatelem" poskytovatel, který účinně vykonává prostřednictvím stálého zařízení po neurčitou dobu hospodářskou činnost; existence a používání technických prostředků a technologií nezbytných k poskytování služby nevytváří samy o sobě usazení poskytovatele;
d) "příjemcem služby" každá fyzická nebo právnická osoba, která k profesním či jiným účelům využívá služeb informační společnosti, zejména pro vyhledávání či zpřístupňování informací;
e) "spotřebitelem" každá fyzická osoba, která jedná za účelem nespadajícím do její profesní či obchodní činnosti;
f) "obchodním sdělením" všechny formy sdělení určeného k přímé či nepřímé podpoře zboží či služeb nebo obrazu podniku, organizace nebo osoby, která je činná v oblasti obchodu, průmyslu, řemesel nebo vykonává regulované povolání; níže uvedené údaje jako takové nepředstavují formu obchodního sdělení:
- informace umožňující přímý přístup k činnosti podniku, organizace nebo osoby, zejména název domény nebo adresa elektronické pošty,
- sdělení týkající se zboží, služeb nebo obrazu podniku, organizace nebo osoby získané nezávisle, zejména jsou-li poskytovány bez finančního protiplnění;
g) "regulovaným povoláním" všechna povolání ve smyslu čl. 1 písm. d) směrnice Rady 89/48/EHS ze dne 21. prosince 1988 o obecném systému pro uznávání vysokoškolských diplomů vydaných po ukončení nejméně tříletého odborného vzdělávání a přípravy [26] nebo ve smyslu čl. 1 písm. f) směrnice Rady 92/51/EHS ze dne 18. června 1992 o druhém obecném systému pro uznávání odborného vzdělávání a přípravy, která doplňuje směrnici 89/48/EHS [27];
h) "koordinovanou oblastí" požadavky stanovené právními řády členských států pro poskytovatele služeb informační společnosti nebo pro služby informační společnosti, bez ohledu na to, zda mají obecnou povahu či zda byly pro ně zvláště určené.
i) koordinovaná oblast souvisí s požadavky, které má poskytovatel služeb plnit a které se týkají:
- přístupu k činnosti služby informační společnosti, např. požadavky na kvalifikaci, povolení nebo oznámení,
- výkonu činnosti služby informační společnosti, např. požadavky na chování poskytovatele služby, kvalitu nebo obsah služby včetně požadavků na reklamu a smlouvy nebo na odpovědnost poskytovatele služby;
ii) koordinovaná oblast nezahrnuje požadavky jako:
- požadavky na zboží jako takové,
- požadavky na doručování zboží,
- požadavky na služby, které nejsou poskytovány elektronickou cestou.
Článek 3
Vnitřní trh
1. Každý členský stát dbá, aby služby informační společnosti poskytované poskytovatelem usazeným na jeho území dodržovaly platné vnitrostátní předpisy z příslušné koordinované oblasti.
2. Členské státy nemohou z důvodů spadajících do koordinované oblasti omezovat volný pohyb služeb informační společnosti z jiného členského státu.
3. Odstavce 1 a 2 se neuplatní v oblastech uvedených v příloze.
4. Členské státy mohou pro určitou službu informační společnosti přijmout opatření odchylující se od odstavce 2, jsou-li splněny níže uvedené podmínky:
a) opatření jsou:
i) nezbytná z jednoho z níže uvedených důvodů:
- veřejný pořádek, zejména předcházení, vyšetřování, odhalování a stíhání v trestní oblasti, zejména ochrana mladistvých a boj proti podněcování k nenávisti z důvodu rasy, pohlaví, víry nebo národnosti a proti útokům na lidskou důstojnost,
- ochrana veřejného zdraví,
- veřejná bezpečnost včetně ochrany vnitrostátní bezpečnosti a obrany,
- ochrana spotřebitelů včetně investorů;
ii) přijata vůči určité službě informační společnosti, která poškozuje cíle uvedené v bodu i) nebo která představuje závažné a podstatné ohrožení těchto cílů;
iii) úměrná těmto cílům;
b) členský stát předběžně a aniž je dotčeno soudní řízení včetně předběžného řízení a kroků uskutečněných v rámci trestního vyšetřování:
- požádá členský stát uvedený v odstavci 1 o přijetí opatření, a tento stát je nepřijme nebo jsou jeho opatření nedostatečná,
- oznámí Komisi a členskému státu uvedenému v odstavci 1 svůj záměr přijmout tato opatření.
5. Členské státy se mohou v naléhavých případech odchýlit od podmínek uvedených v odst.
4 písm. b). V tomto případě oznámí opatření co nejdříve Komisi a členskému státu uvedenému v odstavci 1 s uvedením důvodů, na základě kterých se členský stát domnívá, že se jedná o naléhavý případ.
6. Aniž je dotčena možnost členských států přijímat a uplatňovat dotčená opatření, musí Komise co nejdříve posoudit, zda jsou oznámená opatření v souladu s právem Společenství; dojde-li k závěru, že opatření není slučitelné s právem Společenství, požádá dotčený členský stát, aby od přijetí plánovaných opatření upustil nebo aby dotčená opatření neprodleně ukončil.
KAPITOLA II
ZÁSADY
Oddíl 1 — Požadavky na usazování a na informování
Článek 4
Zásada vyloučení předchozího povolení
1. Členské státy dbají, aby přístup k činnosti poskytovatele služeb informační společnosti a její výkon nepodléhal povinnosti předchozího povolení ani žádnému jinému požadavku se stejným účinkem.
2. Odstavcem 1 nejsou dotčena povolovací řízení, která se netýkají zvláště a výhradně služeb informační společnosti nebo na která se vztahuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/13/ES ze dne 10. dubna 1997 o společném rámci pro obecná povolení a individuální licence v oblasti telekomunikačních služeb [28].
Článek 5
Obecná informační povinnost
1. Vedle ostatních informačních požadavků podle práva Společenství dbají členské státy, aby poskytovatel služeb umožnil příjemcům služby a příslušným orgánům snadný, přímý a trvalý přístup přinejmenším k těmto informacím:
a) jméno poskytovatele služeb;
b) zeměpisná adresa, na níž je poskytovatel služeb usazen;
c) údaje, které umožňují rychlé navázání kontaktu s poskytovatelem služeb a přímou a účinnou komunikaci s ním, včetně adresy jeho elektronické pošty;
d) je-li poskytovatel služeb zapsán v obchodním rejstříku nebo v obdobném veřejném rejstříku, obchodní rejstřík, v němž je zapsán, a jeho identifikační číslo, nebo obdobné identifikační prostředky uvedené v rejstříku;
e) podléhá-li jeho činnost povolovacímu režimu, údaje o příslušném kontrolním orgánu;
f) pokud jde o regulovaná povolání:
- profesní sdružení nebo obdobný subjekt, u něhož je poskytovatel zapsán,
- profesní označení a členský stát, v němž bylo uděleno,
- odkaz na profesní pravidla uplatňovaná v členském státu, v němž je poskytovatel usazen, a na prostředky přístupu k nim;
g) vykonává-li poskytovatel služby činnost podléhající dani z přidané hodnoty, identifikační číslo podle čl. 22 odst. 1 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních a správních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně [29].
2. Vedle ostatních informačních požadavků podle práva Společenství dbají členské státy alespoň na to, aby, zmiňují-li služby informační společnosti ceny, byly tyto jasně a jednoznačně uvedeny, a zejména, aby upřesňovaly, zda jsou v cenách zahrnuty daně a poplatky za dodávku.
Oddíl 2 — Obchodní sdělení
Článek 6
Informační povinnosti
Vedle ostatních informačních požadavků podle práva Společenství dbají členské státy na to, aby obchodní sdělení, která jsou součástí služby informační společnosti nebo která tuto službu tvoří, splňovala alespoň tyto podmínky:
a) obchodní sdělení musí být jasně rozeznatelná;
b) fyzická nebo právnická osoba, na jejíž objednávku obchodní sdělení probíhá, musí být jasně rozeznatelná;
c) jsou-li v členském státě, v němž je poskytovatel usazen, povolené propagační nabídky jako slevy, prémie a dary, musí být jako takové jasně rozeznatelné a podmínky pro jejich využívání musí být snadno přístupné, jakož i zřetelně a jednoznačně uvedené;
d) jsou-li v členském státě, v němž je poskytovatel usazen, povolené propagační soutěže nebo hry, musí být jako takové jasně označené a podmínky účasti v nich musí být snadno přístupné a zřetelně a jednoznačně uvedené.
Článek 7
Nevyžádaná obchodní sdělení
1. Vedle ostatních požadavků práva Společenství zajistí členské státy, které povolují nevyžádaná obchodní sdělení zaslaná elektronickou poštou, aby příjemce mohl tato obchodní sdělení poskytovatele služeb usazeného na jejich území při jejich přijetí jasně a jednoznačně rozeznat.
2. Aniž je dotčena směrnice 97/7/ES a směrnice 97/66/ES, přijmou členské státy opatření, aby zaručily, že poskytovatelé služeb, kteří zasílají nevyžádaná obchodní sdělení elektronickou poštou, budou pravidelně nahlížet do seznamů, do nichž se mohou zapisovat fyzické osoby, které si nepřejí, aby jim byly takové informace zasílány, a že je budou respektovat.
Článek 8
Regulovaná povolání
1. Členské státy zajistí, aby používání obchodních sdělení, která jsou součástí služby informační společnosti nabízené příslušníkem regulovaného povolání nebo která tuto službu představují, bylo povoleno s výhradou dodržování profesních předpisů upravujících zejména nezávislost, důstojnost a čest povolání, jakož i profesní tajemství a poctivý přístup k zákazníkům a ostatním členům daného povolání.
2. Aniž je dotčena autonomie profesních subjektů a sdružení, členské státy a Komise podporují profesní sdružení a subjekty, aby na úrovni Společenství vypracovaly kodexy chování, a upřesnily tak druh informací, které lze poskytovat v souladu s pravidly uvedenými v odstavci 1 pro účely obchodních sdělení.
3. Při vypracování návrhů pro iniciativy Společenství, které se mohou ukázat nezbytné pro zajištění řádného fungování vnitřního trhu s ohledem na informace uvedené v odstavci 2, přihlíží Komise k příslušným kodexům chování platným na úrovni Společenství a jedná v úzké spolupráci s dotčenými profesními sdruženími a subjekty.
4. Tato směrnice se použije vedle směrnic Společenství upravujících přístup k činnostem regulovaných povolání a jejich výkon.
Oddíl 3 — Uzavírání smluv elektronickou cestou
Článek 9
Nakládání se smlouvami
1. Členské státy zajistí, aby jejich právní řády umožňovaly uzavírání smluv elektronickou cestou.
Členské státy zejména zajistí, aby právní úprava platná pro uzavírání smluv nebránila používání elektronických smluv ani nevedla k tomu, že tyto smlouvy budou, z důvodu uzavření elektronickou cestou, zbaveny právních účinků a platnosti.
2. Členské státy mohou stanovit, že odstavec 1 se nevztahuje na všechny smlouvy nebo na některé z nich, které patří do jedné z těchto kategorií:
a) smlouvy, které zakládají nebo převádějí práva k nemovitostem s výjimkou práv z nájmů;
b) smlouvy, pro něž právo vyžaduje zásah soudů, orgánů veřejné moci nebo povolání vykonávajících veřejnou moc;
c) smlouvy o zárukách a jistotách, které uzavírají osoby mimo svou profesní nebo obchodní činnost;
d) smlouvy v oblasti rodinného nebo dědického práva.
3. Členské státy sdělí Komisi kategorie uvedené v odstavci. 2, pro něž se neuplatní odstavec 1. Členské státy předloží Komisi každých pět let zprávu o uplatňování odstavce 2 a uvedou v ní důvody, pro něž je třeba, podle jejich názoru, zachovat kategorie uvedené v odst. 2 písm. b), na něž se nevztahuje odstavec 1.
Článek 10
Informační povinnosti
1. Vedle ostatních informačních požadavků podle práva Společenství zajistí členské státy, aby, s výjimkou odlišných ujednání stran, kterými nejsou spotřebitelé, poskytoval poskytovatel služby alespoň níže uvedené informace v jasné, srozumitelné a jednoznačné podobě a před tím, než příjemce služby podá objednávku:
a) jednotlivé technické kroky vedoucí k uzavření smlouvy;
b) zda je smlouva po svém uzavření poskytovatelem služby archivována a zda je přístupná;
c) technické prostředky pro zjištění a opravu omylů vzniklých při zadávání dat před podáním objednávky;
d) jazyky nabízené pro uzavření smlouvy.
2. Členské státy zajistí, aby, s výjimkou odlišných ujednání stran, kterými nejsou spotřebitelé, poskytovatel služby uvedl všechny případné kodexy chování, kterým podléhá, včetně informací o tom, jak jsou tyto kodexy přístupné elektronickou cestou.
3. Smluvní ustanovení a obecné obchodní podmínky musí být příjemci poskytnuty v takové formě, aby je mohl uchovávat a reprodukovat.
4. Odstavce 1 a 2 se nepoužijí pro smlouvy uzavírané výhradně výměnou elektronické pošty nebo obdobnou individuální komunikací.
Článek 11
Podání objednávky
1. Členské státy zajistí, aby, s výjimkou odlišných ujednání stran, kterými nejsou spotřebitelé, podá-li příjemce služby objednávku technickými prostředky, se uplatnily následující zásady:
- poskytovatel služby je povinen příjemci neprodleně elektronickou cestou potvrdit příjem objednávky,
- objednávka a potvrzení o přijetí byly považovány za přijaté, pokud strany, kterým jsou určeny, k nim mají přístup.
2. Členské státy zajistí, aby, s výjimkou odlišných ujednání stran, kterými nejsou spotřebitelé, poskytovatel služby poskytl příjemci služby odpovídající, účinné a dostupné technické prostředky, jejichž prostřednictvím bude moci rozeznat a opravit chybná vstupní data před podáním objednávky.
3. Ustanovení odst. 1 první odrážky a odstavce 2 neplatí pro smlouvy, které jsou uzavírány výhradně výměnou elektronické pošty nebo obdobnou individuální komunikací.
Oddíl 4 — Odpovědnost poskytovatelů zprostředkovatelských služeb
Článek 12
"Prostý přenos"
1. Členské státy zajistí, aby v případě poskytování služby informační společnosti spočívající v přenosu informací poskytnutých příjemcem služby komunikační sítí nebo ve zprostředkování přístupu ke komunikační síti, nebyl poskytovatel služby odpovědný za přenášené informace, pokud:
a) není původcem přenosu;
b) nevolí příjemce přenášené informace a
c) nevolí a nezmění obsah přenášené informace.
2. Přenos informací a zprostředkování přístupu ve smyslu odstavce 1 zahrnuje automatické krátkodobé přechodné ukládání přenášených informací, pokud toto ukládání slouží výhradně pro uskutečnění přenosu v komunikační síti a pokud jeho délka nepřesahuje obvyklou dobu přenosu.
3. Tímto článkem není dotčena možnost soudního nebo správního orgánu požadovat od poskytovatele služby v souladu s právním řádem členských států, aby ukončil porušování práv nebo mu předešel.
Článek 13
Ukládání do vyrovnávací paměti ("caching")
1. Členské státy zajistí, aby v případě služby informační společnosti spočívající v přenosu informací poskytovaných příjemcem služby nebyl poskytovatel služby odpovědný za automatické dočasné přechodné ukládání, které slouží pouze pro co možná nejúčinnější následný přenos informace na žádost jiných příjemců služby, pokud:
a) poskytovatel služby informaci nezmění;
b) poskytovatel služby vyhoví podmínkám přístupu k informaci;
c) poskytovatel služby dodržuje pravidla o aktualizaci informace, která jsou stanovena způsobem obecně uznávaným a používaným v průmyslu;
d) poskytovatel služby nepřekročí povolené používání technologie obecně uznávané a používané v průmyslu s cílem získat údaje o užívání informace;
e) poskytovatel služby ihned přijme opatření vedoucí k odstranění jím uložené informace nebo ke znemožnění přístupu k ní, jakmile zjistí, že informace byla na výchozím místě přenosu ze sítě odstraněna nebo k ní byl znemožněn přístup nebo soud nebo jiný správní orgán nařídil odstranění této informace nebo znemožnění přístupu k ní.
2. Tímto článkem není dotčena možnost soudního nebo správního orgánu požadovat od poskytovatele služby v souladu s právním řádem členských států, aby ukončil porušování práv nebo mu předešel.
Článek 14
Shromažďování informací
1. Členské státy zajistí, aby v případě služby informační společnosti spočívající v ukládání informací poskytovaných příjemcem služby nebyl poskytovatel služby odpovědný za informace ukládané na žádost příjemce, pokud:
a) poskytovatel nebyl účinně seznámen s protiprávní činností nebo informací a ani s ohledem na nárok na náhradu škody si není vědom skutečností nebo okolností, z nichž by byla zjevná protiprávní činnost nebo informace, nebo
b) poskytovatel, jakmile se o tomto dozvěděl, jednal s cílem odstranit tyto informace nebo k nim znemožnit přístup.
2. Odstavec 1 se nepoužije, pokud je příjemce závislý na poskytovateli nebo podléhá jeho dohledu.
3. Tímto článkem není dotčena možnost soudního nebo správního orgánu požadovat od poskytovatele služby v souladu s právním řádem členských států, aby ukončil protiprávní jednání nebo mu předešel, ani možnost členských států zavést postupy, které umožní odstranění nebo znemožní přístup k informaci.
Článek 15
Neexistence obecné povinnosti dohledu
1. Členské státy neukládají poskytovatelům služeb uvedených v článcích 12, 13 a 14 obecnou povinnost dohlížet na jimi přenášené nebo ukládané informace nebo obecnou povinnost aktivně vyhledávat skutečnosti a okolnosti poukazující na protiprávní činnost.
2. Členské státy mohou poskytovatelům služeb informační společnosti uložit povinnost, aby neprodleně informovali příslušné orgány veřejné moci o pravděpodobných protiprávních činnostech vykonávaných poskytovateli služeb nebo o protiprávních informacích, které tito poskytovatelé, poskytují, nebo aby sdělili příslušným orgánům veřejné moci na jejich žádost informace, na jejichž základě lze zjistit totožnost příjemců jejich služeb, s nimiž uzavřeli dohodu o shromažďování informací.
KAPITOLA III
PROVÁDĚNÍ
Článek 16
Kodexy chování
1. Členské státy a Komise podporují:
a) vypracovávání kodexů chování na úrovni Společenství, které přispějí k řádnému provádění článků 5 až 15, obchodními, profesními nebo spotřebitelskými sdruženími nebo subjekty;
b) dobrovolné předkládání návrhů kodexů chování Komisi na vnitrostátní úrovni nebo na úrovni Společenství;
c) dostupnost kodexů chování elektronickou cestou v jazycích společenství;
d) informování členských států a Komise obchodními, profesními a spotřebitelskými sdruženími a organizacemi o hodnocení používání svých kodexů chování a o jejich dopadech na praxi, zvyky a obyčeje v elektronickém obchodu;
e) vypracovávání kodexů chování pro účely ochrany mladistvých a lidské důstojnosti.
2. Členské státy a Komise podporují spotřebitelská sdružení nebo organizace, které zastupují spotřebitele, aby se podílely na vypracovávání a používání kodexů chování týkajících se jejich zájmů a vypracovávaných v souladu s odst.
1 písm. a). Aby bylo přihlédnuto ke zvláštním potřebám zrakově postižených osob a obecně zdravotně postižených osob, měla by být případně konzultována sdružení, která je zastupují.
Článek 17
Mimosoudní urovnávání sporů
1. Členské státy zajistí, aby jejich právní předpisy v případě neshod mezi poskytovatelem služby informační společnosti a jejím příjemcem nebránily využívání postupů pro mimosoudní urovnávání sporů, které upravuje vnitrostátní právo, včetně postupů využívajících elektronické prostředky.
2. Členské státy podporují orgány pověřené mimosoudním urovnáváním sporů, zejména sporů v oblasti spotřebitelského práva, aby zajišťovaly dotčeným stranám odpovídající procesní záruky.
3. Členské státy vyzvou orgány pověřené mimosoudním urovnáváním sporů, aby Komisi informovaly o důležitých rozhodnutích, která vydaly v souvislosti se službami informační společnosti, a aby jí poskytly všechny další informace o praxi, zvycích a obyčejích elektronického obchodu.
Článek 18
Soudní prostředky
1. Členské státy zajistí, aby soudní prostředky dostupné ve vnitrostátním právu pro oblast služeb informační společnosti umožnily rychlé přijetí opatření včetně předběžných opatření s cílem ukončit zjištěné porušování práva a předejít dalšímu poškození dotčených zájmů.
2. Příloha směrnice 98/27/ES se doplňuje takto:
"11. Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/31/ES ze dne 8. června 2000 o některých právních aspektech služeb informační společnosti, zejména elektronického obchodu na vnitřním trhu ("směrnice o elektronickém obchodu") (Úř. věst.
L 178, 17.7.2000, s. 1)."
Článek 19
Spolupráce
1. Členské státy mají k dispozici dostatečné nástroje pro dohled a vyšetřování, nezbytné pro účinné provádění této směrnice a zajistí, aby jim poskytovatelé služeb dodávali požadované informace.
2. Členské státy spolupracují s ostatními členskými státy; za tímto účelem určí jedno či několik kontaktních míst a údaje o nich sdělí ostatním členským státům a Komisi.
3. Členské státy poskytují v co nejkratších lhůtách v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy pomoc a informace požadované jinými členskými státy nebo Komisí, včetně využívání elektronických prostředků.
4. Členské státy zřídí kontaktní místa přístupná alespoň elektronickou cestou, na něž se mohou příjemci a poskytovatelé služeb obrátit, aby:
a) získali obecné informace o svých smluvních právech a povinnostech, jakož i o postupech pro podávání stížností a žalob v případě sporů, včetně praktických aspektů využívání těchto postupů;
b) získali údaje o orgánech, sdruženích nebo subjektech, od nichž mohou získat další informace či praktickou pomoc.
5. Členské státy podporují, aby Komisi byly sdělovány informace o důležitých správních a soudních rozhodnutích přijatých na jejich území v souvislosti se spory, které se týkají služeb informační společnosti, jakož i praxe, zvyků a obyčejů v elektronickém obchodu.
Komise tato rozhodnutí sdělí ostatním členským státům.
Článek 20
Sankce
Členské státy stanoví sankce, které budou použity v případě porušení vnitrostátních předpisů přijatých k provedení této směrnice, a přijmou veškerá nezbytná opatření k zajištění jejich výkonu.
Takto stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
KAPITOLA IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 21
Přezkum
1. Komise předloží Evropskému parlamentu, Radě a Hospodářskému a sociálnímu výboru před 17. červencem 2003 a poté každé dva roky zprávu o uplatňování této směrnice doplněnou případnými návrhy na přizpůsobení této směrnice právnímu, technickému a hospodářskému vývoji v oblasti služeb informační společnosti, zejména pokud jde o předcházení trestné činnosti, o ochranu mladistvých, ochranu spotřebitelů a řádné fungování vnitřního trhu.
2. Při posuzování nezbytnosti upravit tuto směrnici zpráva zkoumá zejména potřebu předkládat návrhy týkající se odpovědnosti poskytovatelů služeb hypertextových odkazů, nástrojů pro vytváření vnitrostátních verzí programů, postupů k zaznamenávání a odstraňování protiprávních obsahů (postupy "notice and take down") a následném přiznání odpovědnosti v souvislosti s odstraněním obsahu.
Zpráva rovněž zkoumá, zda je nezbytné stanovit dodatečné podmínky pro vyloučení odpovědnosti podle článků 12 a 13 s ohledem na technický vývoj a zda je možné uplatňovat zásady vnitřního trhu pro zasílání nevyžádaných obchodních sdělení elektronickou poštou.
Článek 22
Provádění
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 17. ledna 2002.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 23
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 24
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Komise 2000/32/ES
ze dne 19. května 2000,
kterou se po dvacáté šesté přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 67/548/EHS o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek [1]
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 67/548/EHS ze dne 27. června 1967 o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek [2], naposledy pozměněnou směrnicí Evropského parlamentu a Rady 1999/33/ES [3], a zejména na článek 28 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příloha I směrnice 67/548/EHS obsahuje seznam nebezpečných látek společně s podrobnými údaji o klasifikaci a označování každé látky.
Současné vědecké a technické poznatky ukazují, že by měl být seznam nebezpečných látek v uvedené příloze přizpůsoben.
Některé jazykové verze směrnice vyžadují opravy určitých oddílů předmluvy a tabulky A v příloze I.
(2) Příloha III směrnice 67/548/EHS obsahuje seznam vět udávajících povahu zvláštních rizik spojených s nebezpečnými látkami a přípravky.
Příloha IV směrnice 67/548/EHS obsahuje seznam vět s bezpečnostními pokyny týkajícími se nebezpečných látek a přípravků.
Příloha VI směrnice 67/548/EHS obsahuje návod ke klasifikaci a k označování nebezpečných látek a přípravků.
Některé jazykové verze směrnice vyžadují opravy určitých oddílů příloh III, IV a VI.
(3) V příloze V směrnice 67/548/EHS se stanoví metody pro stanovení fyzikálně-chemických vlastností, toxicity a ekotoxicity látek a přípravků.
Je nezbytné přizpůsobit tuto přílohu technickému pokroku.
(4) Příloha IX směrnice 67/548/EHS obsahuje předpisy týkající se uzávěrů odolných proti otevření dětmi.
Tyto předpisy by měly být přizpůsobeny a aktualizovány.
Je nezbytné rozšířit oblast, kde se uzávěry odolné proti otevření dětmi používají.
(5) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobení technickému pokroku směrnic pro odstranění technických překážek obchodu na úseku nebezpečných látek a přípravků,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 67/548/EHS se mění takto:
1. Příloha I se mění takto:
a) odpovídající poznámka v předmluvě se nahrazuje poznámkou Q v příloze 1A této směrnice;
b) odpovídající řádky v tabulce A se nahrazují řádky v příloze 1B této směrnice;
c) odpovídající položky se nahrazují položkami v příloze 1C této směrnice;
d) vkládají se položky v příloze 1D této směrnice.
2. Odpovídající věta v příloze III se nahrazuje standardní větou označující specifickou rizikovost v příloze 2 této směrnice.
3. Příloha IV se mění takto:
a) odpovídající pokyny v příloze IV se nahrazují standardními pokyny pro bezpečné zacházení v příloze 3A této směrnice;
b) odpovídající pokyny v příloze IV se nahrazují kombinovanými standardními pokyny pro bezpečné zacházení v příloze 3B této směrnice.
4. Část B přílohy V se mění takto:
a) kapitola B.10 se nahrazuje textem v příloze 4A této směrnice;
b) kapitola B.11 se nahrazuje textem v příloze 4B této směrnice;
c) kapitola B.12 se nahrazuje textem v příloze 4C této směrnice;
d) kapitoly B.13 a B.14 se nahrazují textem v příloze 4D této směrnice;
e) kapitola B.17 se nahrazuje textem v příloze 4E této směrnice;
f) kapitola B.23 se nahrazuje textem v příloze 4F této směrnice.
Název kapitoly B.23 ve vysvětlivce se mění odpovídajícím způsobem;
g) vkládá se text v příloze 4G této směrnice.
5. Zrušuje se čtvrtá odrážka obecného úvodu k části C přílohy V.
6. Odpovídající texty v příloze VI se nahrazují texty v příloze 5 této směrnice.
7. Příloha IX se mění způsobem uvedeným v příloze 6 této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. června 2001.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí takový odkaz být učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice, a srovnávací tabulku mezi směrnicí a přijatými vnitrostátními ustanoveními.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2000/33/ES
ze dne 25. dubna 2000,
kterou se po dvacáté sedmé přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 67/548/EHS o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek [1]
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 67/548/EHS ze dne 27. června 1967 o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek [2], naposledy pozměněnou směrnicí Evropského parlamentu a Rady 1999/33/ES [3], a zejména na článek 28 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V příloze V směrnice 67/548/EHS se stanoví metody pro stanovení fyzikálně-chemických vlastností, toxicity a ekotoxicity látek a přípravků.
Je nezbytné přizpůsobit tuto přílohu technickému pokroku.
(2) Podle čl. 7 odst. 2 směrnice Rady 86/609/EHS ze dne 24. listopadu 1986 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se ochrany zvířat používaných pro pokusné a jiné vědecké účely [4] nesmí být pokus, při němž má být použito zvíře, proveden, je-li rozumně a prakticky dostupná jiná vědecky uspokojivá metoda.
(3) Komise zamýšlí zařadit do přílohy V směrnice 67/548/EHS určité alternativní zkušební metody, při nichž nejsou používána zvířata, s cílem zpřístupnit je pro zkoušení chemických látek podle čl. 3 odst. 1 směrnice 67/548/EHS.
(4) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobení technickému pokroku směrnic o odstranění technických překážek obchodu na úseku nebezpečných látek a přípravků,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Text příloh I a II této směrnice se vkládá do části B přílohy V směrnice 67/548/EHS.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. října 2001.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice, a srovnávací tabulku mezi směrnicí a přijatými vnitrostátními ustanoveními.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/34/ES
ze dne 22. června 2000,
kterou se mění směrnice Rady 93/104/ES o některých aspektech úpravy pracovní doby, aby se její oblast působnosti rozšířila na odvětví a činnosti vyňaté z oblasti působnosti uvedené směrnice
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 137 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3] s ohledem na společný návrh schválený dohodovacím výborem dne 3. dubna 2000,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 137 Smlouvy stanoví, že Společenství podporuje a doplňuje činnost členských států v oblasti zlepšování pracovního prostředí tak, aby bylo chráněno zdraví a bezpečnost pracovníků.
Směrnice přijaté na základě uvedeného článku by však neměly ukládat žádná správní, finanční ani právní omezení bránící zakládání a rozvoji malých a středních podniků.
(2) Směrnice Rady 93/104/ES ze dne 23. listopadu 1993 o některých aspektech úpravy pracovní doby [4] stanoví minimální požadavky na bezpečnost a zdraví v oblasti úpravy pracovní doby týkající se doby denního odpočinku, přestávek, odpočinku v týdnu, maximální délky týdenní pracovní doby, dovolené za kalendářní rok a aspektů noční práce, práce na směny a rozvržení práce.
Uvedenou směrnici je třeba pozměnit z následujících důvodů.
(3) Silniční, letecká, železniční, námořní a vnitrozemská říční a jezerní doprava, mořský rybolov, ostatní práce na volném moři a činnosti lékařů při jejich vzdělávání jsou z oblasti působnosti směrnice Rady 93/104/ES vyňaty.
(4) Komise ve svém návrhu ze dne 20. září 1990 nevyňala žádné odvětví ani činnost z oblasti působnosti směrnice Rady 93/104/ES a Evropský parlament ve svém stanovisku ze dne 20. února 1991 nepřijal žádné výjimky tohoto druhu.
(5) Zdraví a bezpečnost pracovníků na pracovišti musí být chráněny ne proto, že pracují v určitém odvětví nebo vykonávají určitou činnost, ale že jsou pracovníky.
(6) S přihlédnutím k odvětvovým právním předpisům vztahujícím se na mobilní pracovníky je nutné současně probíhající a doplňkové přibližování pro předpisy o bezpečnosti dopravy a zdraví a bezpečnosti dotyčných pracovníků.
(7) Je třeba vzít v úvahu zvláštní povahu činností na moři a lékařů při vzdělávání.
(8) Musí být zejména zajištěna ochrana zdraví a bezpečnosti mobilních pracovníků ve vyňatých odvětvích a činnostech.
(9) Stávající ustanovení o dovolené za kalendářní rok a posuzování zdravotního stavu při noční práci a práci na směny by měla být rozšířena na mobilní pracovníky ve vyňatých odvětvích a činnostech.
(10) Stávající ustanovení o pracovní době a odpočinku musí být přizpůsobena mobilním pracovníkům ve vyňatých odvětvích a činnostech.
(11) Všichni pracovníci musí mít dostatečnou dobu odpočinku.
Pojem "odpočinek" musí být vyjádřen v jednotkách času, tj. ve dnech, hodinách nebo jejich zlomcích.
(12) Evropská dohoda o pracovní době námořníků byla provedena směrnicí Rady [5] na návrh Komise v souladu s čl. 139 odst.
2 Smlouvy. Proto se ustanovení této směrnice nevztahují na námořníky.
(13) V případě "nájemných rybářů", kteří jsou zaměstnanci, je na členských státech, aby v souladu s článkem 7 směrnice Rady 93/104/ES stanovily podmínky pro získání nároku a poskytnutí dovolené za kalendářní rok včetně úpravy způsobů výplaty.
(14) Zvláštní předpisy stanovené v ostatních právních aktech Společenství, které se týkají například doby odpočinku, pracovní doby, dovolené za kalendářní rok a noční práce u některých kategorií pracovníků, musí mít přednost před ustanoveními směrnice Rady 93/104/ES ve znění této směrnice.
(15) S ohledem na judikaturu Soudního dvora Evropských společenství musí být zrušeno ustanovení o nedělním odpočinku.
(16) V rozsudku ve věci C-84/94 Spojené království vs. Rada [6] Soudní dvůr rozhodl, že směrnice Rady 93/104/ES je v souladu se zásadami subsidiarity a proporcionality uvedenými v článku 5 Smlouvy. Není důvodu předpokládat, že se tento rozsudek nevztahuje na srovnatelná pravidla týkající se některých aspektů úpravy pracovní doby ve vyňatých odvětvích a činnostech,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 93/104/ES se mění takto:
1. V článku 1 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. Tato směrnice se vztahuje na všechna odvětví činností, veřejná i soukromá, ve smyslu článku 2 směrnice 89/391/EHS, aniž jsou dotčeny články 14 a 17 této směrnice.
Aniž je dotčen čl. 2 bod 8, nevztahuje se tato směrnice na námořníky, jak jsou definováni ve směrnici Rady 1999/63/ES ze dne 21. června 1999 o dohodě o úpravě pracovní doby námořníků uzavřené mezi Svazem provozovatelů námořních plavidel Evropského společenství [European Community Shipowners' Association (ECSA)] a Federací odborů pracovníků v dopravě v Evropské unii [Federation of Transport Workers' Unions in the European Union (FST)] [7].".
2. V článku 2 se doplňují nové body, které znějí:
"7. "mobilním pracovníkem" se rozumí každý pracovník zaměstnaný jako člen posádky v podniku, který poskytuje služby v osobní dopravě nebo přepravě zboží po silnici, letecky nebo vnitrozemskou plavbou;
8. "prací na moři" se rozumí práce vykonávaná hlavně na zařízení na moři nebo z něj (včetně vrtných zařízení), spojená přímo nebo nepřímo s průzkumem, těžbou nebo dobýváním nerostných zdrojů, včetně uhlovodíků, a potápěním v souvislosti s takovými činnostmi prováděném ze zařízení na moři nebo z plavidla;
9. "dostatečným odpočinkem" se rozumí, že pracovníci mají pravidelné doby odpočinku, jejichž trvání je vyjádřeno v jednotkách času a které jsou dostatečně dlouhé a souvislé, aby zajistily, že v důsledku únavy nebo jiného nepravidelného rozvržení práce nedojde k jejich zranění nebo zranění dalších pracovníků nebo ostatních osob ani ke krátkodobému nebo dlouhodobému poškození zdraví."
3. V článku 5 se zrušuje tento pododstavec: "Minimální doba odpočinku uvedená v prvním pododstavci zpravidla zahrnuje neděli."
4. Článek 14 se nahrazuje tímto:
"Článek 14
Specifičtější ustanovení Společenství
Tato směrnice se nepoužije, pokud jiné nástroje Společenství obsahují specifičtější požadavky týkající se úpravy pracovní doby pro některá povolání nebo pracovní činnosti."
5. V článku 17 se bod 2.1 nahrazuje tímto:
"2.1 od článků 3, 4, 5, 8 a 16:
a) v případě činností, při nichž jsou pracoviště pracovníka a jeho bydliště od sebe vzdálená, včetně prací na moři, nebo při nichž jsou od sebe vzdálená různá pracoviště pracovníka;
b) v případě činností souvisejících se zajištěním ostrahy nebo dozoru vyžadujících neustálou přítomnost za účelem ochrany majetku nebo osob, zejména v případě hlídačů a správců nebo bezpečnostních firem;
c) v případě činností zahrnujících nutnost nepřetržité služby nebo výroby, jako jsou zejména
i) služby týkající se přijímání, léčby nebo péče poskytované v nemocnicích nebo podobných ústavech, včetně činností doktorů při vzdělávání, v ubytovacích zařízeních a ve věznicích;
ii) pracovníci v přístavech a na letištích;
iii) služby tisku, rozhlasu, televize, kinematografické produkce, poštovní a telekomunikační služby, ambulance, požární služby a služby civilní ochrany;
iv) výroba, rozvod a distribuce plynu, vody a elektřiny, svoz odpadků z domácností a zařízení k jejich spalování;
v) odvětví, kde práce nemůže být přerušena z technických důvodů;
vi) činnosti výzkumu a vývoje;
vii) zemědělství;
viii) pracovníci přepravy cestujících v pravidelné městské dopravě;
d) v případě předvídatelného nárůstu činnosti, zejména
i) v zemědělství;
ii) v cestovním ruchu;
iii) v poštovních službách;
e) pro osoby pracující v železniční dopravě,
i) jejichž činnosti jsou občasné;
ii) kteří tráví svou pracovní dobu ve vlaku, nebo
iii) jejichž činnosti jsou závislé na jízdních řádech a na zajištění nepřetržitosti a pravidelnosti dopravy."
6. V čl. 17 odst. 2 se vkládá nový bod, který zní:
"2.4 od článků 6 a čl. 16 odst. 2 v případě lékařů při jejich vzdělávání:
a) od článku 6 pro pětileté přechodné období od 1. srpna 2004:
i) je-li to nezbytné, mohou členské státy získat doplňkovou lhůtu nepřesahující dva roky s přihlédnutím k obtížím při dodržování ustanovení o pracovní době v souvislosti s jejich odpovědností v oblasti organizace a poskytování zdravotních služeb a lékařské péče.
Nejméně šest měsíců před koncem přechodného období uvědomí dotyčný členský stát Komisi a předloží jí své odůvodnění takovým způsobem, aby mohla po náležitých konzultacích zaujmout stanovisko v tříměsíční lhůtě od přijetí těchto informací.
Nesouhlasí-li členský stát se stanoviskem Komise, odůvodní své rozhodnutí.
Sdělení a odůvodnění členského státu a stanovisko Komise se zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství a předá Evropskému parlamentu;
ii) je-li to nezbytné, mohou členské státy získat jednoroční doplňkovou lhůtu s přihlédnutím ke zvláštním obtížím při dodržování výše uvedených povinností.
Dodržují postup popsaný v bodě i).
V rámci přechodného období
iii) členské státy zajistí, aby v žádném případě počet týdenních pracovních hodin nepřesahoval průměr 58 hodin během prvních tří let přechodného období, průměr 56 hodin během následujících dvou let a průměr 52 hodin po zbývající období;
iv) zaměstnavatel včas konzultuje zástupce zaměstnanců za účelem, je-li to možné, dosažení dohody o opatřeních použitelných během přechodného období.
V mezích stanovených v bodě iii) se tato dohoda může vztahovat na
- průměrný počet týdenních pracovních hodin během přechodného období a
- opatření, která mají být přijata ke snížení týdenní pracovní doby na průměr 48 hodin před koncem přechodného období;
b) od čl. 16 odst. 2, pokud referenční období nepřesahuje dvanáct měsíců během první části přechodného období uvedeného v písm. a) bodě iii) a následně šest měsíců."
7. Vkládají se nové články, které znějí:
"Článek 17a
Mobilní pracovníci a práce na moři
1. Články 3, 4, 5 a 8 se nevztahují na mobilní pracovníky.
2. Členské státy však přijmou nezbytná opatření k zajištění toho, aby mobilní pracovníci měli nárok na dostatečný odpočinek kromě případů uvedených v čl. 17 bodu 2.2.
3. S výhradou dodržování obecných zásad o ochraně bezpečnosti a zdraví pracovníků a s výhradou konzultací se zúčastněnými sociálními partnery a úsilí pro posílení všech důležitých forem sociálního dialogu včetně jednání, přejí-li si je strany, mohou členské státy z objektivních nebo technických důvodů nebo z důvodů souvisejících s organizací práce u pracovníků, kteří vykonávají hlavně práci na moři, prodloužit referenční období uvedené v čl. 16 bodu 2 na dvanáct měsíců.
4. Po konzultaci s členskými státy a zaměstnavateli a zaměstnanci na evropské úrovni Komise k 1. srpnu 2005 přezkoumá provádění ustanovení o zdraví a bezpečnosti pracovníků na moři, aby v případě potřeby předložila vhodné změny.
Článek 17b
Pracovníci na palubě námořních rybářských plavidel
1. Články 3, 4, 5, 6 a 8 se nevztahují na pracovníky na palubě námořních rybářských plavidel plujících pod vlajkou členského státu.
2. Členské státy však přijmou nezbytná opatření k zajištění toho, aby každý pracovník na palubě námořního rybářského plavidla plujícího pod vlajkou členského státu měl nárok na dostatečný odpočinek, a k omezení pracovní doby na týdenní průměr 48 hodin vypočítaný na základě referenčního období nepřesahujícího 12 měsíců.
3. V mezích stanovených v odstavcích 2, 4 a 5 přijmou členské státy, s ohledem na nutnost chránit bezpečnost a zdraví těchto pracovníků, nezbytná opatření k zajištění toho, aby
a) pracovní doba byla omezena na maximální počet hodin, který v daném období nelze překročit, nebo
b) aby v daném období byla zajištěna minimální doba odpočinku.
Maximální počet pracovních hodin nebo minimální počet hodin odpočinku upřesní právní a správní předpisy, kolektivní smlouvy nebo dohody mezi sociálními partnery.
4. Meze pracovní doby nebo doby odpočinku jsou tyto:
a) maximální pracovní doba nesmí překročit
i) 14 hodin v období 24 hodin a
ii) 72 hodin v období 7 dnů,
nebo
b) minimální doba odpočinku nesmí být kratší než
i) 10 hodin v období 24 hodin a
ii) 77 hodin v období 7 dnů.
5. Dobu odpočinku lze rozdělit nejvýše na dvě části, z nichž jedna je dlouhá nejméně šest hodin a interval mezi dvěma po sobě následujícími dobami odpočinku nesmí překročit čtrnáct hodin.
6. V souladu s obecnými zásadami ochrany zdraví a bezpečnosti pracovníků a z objektivních a technických důvodů souvisejících s organizací práce mohou členské státy povolit odchylky, včetně stanovení referenčních období, od omezení stanovených v odstavcích 2, 4 a 5.
Tyto odchylky musí být pokud možno v souladu se stanovenými normami, ale mohou vzít v úvahu častější nebo delší dobu dovolené nebo poskytnutí náhradní dovolené pracovníkům.
Tyto odchylky mohou být stanoveny prostřednictvím
i) právních a správních předpisů, a je-li to možné, prováděním konzultací se zástupci příslušných zaměstnavatelů a zaměstnanců za účelem posílení všech forem sociálního dialogu, nebo
ii) kolektivních smluv a dohod mezi sociálními partnery.
7. Kapitán rybářského plavidla na moři má právo požadovat od pracovníka na palubě pracovní dobu nezbytnou pro bezprostřední bezpečnost plavidla, osob na palubě nebo nákladu, nebo k poskytnutí pomoci ostatním plavidlům nebo osobám v tísni na moři.
8. Členské státy mohou stanovit, že pracovníci na palubě námořních rybářských plavidel, kteří na základě vnitrostátních právních předpisů nebo zvyklostí nesmí provozovat svou činnost během určitého období kalendářního roku přesahujícího jeden měsíc, si vybírají dovolenou za kalendářní rok v souladu s článkem 7 ve výše uvedeném období."
Článek 2
1. Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. srpna 2003, nebo zajistí, aby sociální partneři nejpozději do uvedeného dne zavedli nezbytná opatření dohodou; členské státy musí přijmout veškerá nezbytná opatření, která jim kdykoli umožní zajistit výsledky této směrnice.
S ohledem na lékaře při vzdělávání je tato lhůta stanovena do 1. srpna 2004.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Tato opatření přijatá členskými státy uvedená v odstavci 1 musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
3. Aniž je dotčeno právo členských států rozvíjet, s ohledem na měnící se okolnosti, různá právní, správní nebo smluvní ustanovení v oblasti pracovní doby, dokud nejsou splněny minimální požadavky stanovené touto směrnicí, neodůvodňuje provádění této směrnice snížení obecné úrovně ochrany pracovníků.
4. Členské státy sdělí Komisi znění ustanovení vnitrostátních právních předpisů již přijatých nebo které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Komise po konzultaci s členskými státy a sociálními partnery na evropské úrovni nejpozději do 1. srpna 2009 přezkoumá provádění ustanovení pro pracovníky na palubě rybářských plavidel na moři a ověří, zda jsou tato ustanovení i nadále vhodná, zejména s ohledem na zdraví a bezpečnost, aby v případě potřeby předložila vhodné změny.
Článek 4
Komise nejpozději do 1. srpna 2005 a po konzultaci s členskými státy a zaměstnavateli a zaměstnanci přezkoumá provádění ustanovení pro pracovníky v oboru přepravy cestujících pravidelné městské dopravy, aby v případě potřeby předložila vhodné změny k zajištění souvislého a přiměřeného přístupu v tomto odvětví.
Článek 5
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 6
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/35/ES
ze dne 29. června 2000
o postupu proti opožděným platbám v obchodních transakcích
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3] s ohledem na společný návrh schválený dohodovacím výborem dne 4. května 2000,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V usnesení o jednotném programu ve prospěch malých a středních podniků a živnostenského sektoru [4] vybídl Evropský parlament Komisi, aby předložila návrhy zabývající se problematikou opožděných plateb.
(2) Dne 12. května 1995 přijala Komise doporučení o platebních lhůtách v obchodních transakcích [5].
(3) V usnesení o doporučení Komise o platebních lhůtách v obchodních transakcích [6] vyzval Evropský parlament Komisi, aby zvážila přeměnu svého doporučení na návrh směrnice Rady a předložila jej co nejdříve.
(4) Dne 29. května 1997 přijal Hospodářský a sociální výbor stanovisko k Zelené knize Komise o veřejných zakázkách v Evropské unii: Zkoumání cesty vpřed [7].
(5) Dne 4. června 1997 zveřejnila Komise akční plán pro jednotný trh, který zdůrazňuje, že opožděné platby stále více představují závažnou překážku pro úspěšné fungování jednotného trhu.
(6) Dne 17. července 1997 zveřejnila Komise zprávu o opožděných platbách v obchodních transakcích [8], která shrnuje výsledky hodnocení účinků doporučení Komise ze dne 12. května 1995.
(7) Podniky, zejména malé a střední, jsou zatíženy značnými administrativními a finančními břemeny, které jsou důsledkem nepřiměřeně dlouhých platebních lhůt a opožděných plateb.
Tyto problémy jsou navíc hlavní příčinou platební neschopnosti, která je hrozbou životaschopnosti podniků a následně vede ke ztrátě mnoha pracovních míst.
(8) Smluvní platební lhůty se v některých členských státech výrazně liší od průměru Společenství.
(9) Rozdíly mezi pravidly platebních operací a jejich praktickým prováděním v členských státech představují překážku řádného fungování vnitřního trhu.
(10) Tyto skutečnosti vedou k podstatnému omezení obchodních transakcí mezi členskými státy.
To je v rozporu s článkem 14 Smlouvy, protože podnikům má být umožněno obchodovat v rámci celého vnitřního trhu za podmínek, které zajišťují, že přeshraniční operace nemají za následek vyšší rizika než v případě tuzemského prodeje.
Jsou-li tuzemské a přeshraniční operace prováděny podle značně odlišných pravidel, může dojít k narušení hospodářské soutěže.
(11) Nejnovější statistické údaje naznačují, že od přijetí doporučení ze dne 12. května 1995 přinejlepším nedošlo v oblasti opožděných plateb v mnoha členských státech ke zlepšení.
(12) Cíle boje proti opožděným platbám v rámci vnitřního trhu nemůže být dosaženo uspokojivě jednotlivými členskými státy, a proto jej může být lépe dosaženo na úrovni Společenství.
Tato směrnice nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
Tato směrnice je tedy zcela v souladu s požadavky zásady subsidiarity a proporcionality, jak jsou stanoveny v článku 5 Smlouvy.
(13) Tato směrnice by se měla omezovat na platby, které jsou úhradou za obchodní transakce, a neupravovat transakce se spotřebiteli, úroky ve spojení s jinými platbami, např. platby podle právních předpisů upravujících šeky a směnky, platby představující náhradu škody, včetně plateb od pojišťovacích společností.
(14) Skutečnost, že do oblasti působnosti této směrnice spadají svobodná povolání, neznamená, že je členské státy musí pro účely, které nespadají do oblasti působnosti této směrnice, považovat za podniky nebo podnikatele.
(15) Tato směrnice pouze definuje pojem "exekuční titul", neupravuje však různé druhy výkonu rozhodnutí na základě tohoto titulu, ani podmínky, za nichž může být výkon rozhodnutí práva na základě tohoto titulu zastaven nebo odložen.
(16) Opožděná platba představuje porušení smlouvy, které je v mnoha členských státech pro dlužníky finančně přitažlivé vzhledem k nízkým úrokům z prodlení za opožděné platby nebo pomalému řízení k dosažení náhrady.
Je nezbytné změnit tento trend a zajistit takové důsledky opožděné platby, které od takového chování odrazují, a proto je nezbytná rozhodná změna včetně náhrady nákladů, které věřitelům vzniknou.
(17) O přiměřené náhradě nákladů vymáhání dluhu je třeba uvažovat bez dotčení vnitrostátních předpisů, na jejichž základě může soudce věřiteli přiznat jakoukoli další náhradu škody, která byla způsobena opožděnou platbou dlužníka, přičemž rovněž přihlédne ke skutečnosti, že vzniklé náklady mohou již být kompenzovány úroky z prodlení z opožděné platby.
(18) Tato směrnice bere v úvahu dlouhé smluvní platební lhůty, a zejména existenci určitých kategorií smluv, v jejichž rámci mohou být opodstatněny delší platební lhůty v kombinaci s omezením smluvní svobody nebo vyššími úroky z prodlení.
(19) Tato směrnice by měla zakázat zneužití smluvní svobody v neprospěch věřitele.
Pokud dohoda slouží především účelu dosažení další dlužníkovy likvidity na úkor věřitele nebo pokud hlavní smluvní strana stanoví pro své dodavatele a subdodavatele platební podmínky, které nejsou opodstatněné ve srovnání s podmínkami, které stanovila sama pro sebe, lze takové počínání považovat za okolnosti zakládající zneužití.
Touto směrnicí nejsou dotčeny vnitrostátní předpisy týkající se způsobu uzavírání smluv nebo upravující platnost smluvních podmínek, které jsou vůči výrazně v neprospěch dlužníka.
(20) Důsledky opožděné platby mohou být odrazující pouze tehdy, jsou-li doprovázeny řízením k dosažení nápravy, které je z pohledu věřitele rychlé a účinné.
V souladu se zásadou nediskriminace, která je uvedena v článku 12 Smlouvy, musí být tato řízení dostupná všem věřitelům usazeným ve Společenství.
(21) Je žádoucí zajistit, aby věřitelé mohli využít výhrady vlastnictví na nediskriminačním základě na celém území Společenství, jestliže je doložka výhrady vlastnictví platná podle vnitrostátního práva použitelného na základě mezinárodního práva soukromého.
(22) Tato směrnice musí upravovat veškeré obchodní transakce bez ohledu na to, zda jsou prováděny mezi soukromými nebo veřejnými podniky nebo mezi podniky a orgány veřejné moci, s ohledem na skutečnost, že orgány veřejné moci provádějí značný počet plateb podnikům.
Tato směrnice proto musí rovněž upravovat veškeré obchodní transakce mezi hlavními smluvními stranami a jejich dodavateli a subdodavateli.
(23) Článek 5 této směrnice požaduje, aby vymáhání nesporných pohledávek bylo ukončeno v krátké době v souladu s vnitrostátními právními předpisy, nepožaduje však po členských státech, aby přijaly zvláštní řízení nebo konkrétním způsobem měnily své platné právní postupy,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Oblast působnosti
Tato směrnice se vztahuje na veškeré platby, které jsou úhradou za obchodní transakce.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
1. "obchodní transakcí" transakce mezi podniky nebo mezi podniky a orgány veřejné moci, která vede k dodání zboží nebo poskytnutí služeb za úplatu,
"orgánem veřejné moci" jakýkoli smluvní orgán nebo subjekt, jak je definován směrnicemi o veřejných zakázkách (92/50/EHS [9], 93/36/EHS [10], 93/37/EHS [11] a 93/38/EHS [12],
"podnikem" jakákoli organizace, která provozuje nezávislou hospodářskou nebo odbornou činnost, i když je prováděna jedinou osobou;
2. "opožděnou platbou" překročení smluvní nebo zákonné platební lhůty;
3. "výhradou vlastnictví" smluvní dohoda, na jejímž základě si prodávající ponechává vlastnické právo ke zboží až do úplného zaplacení kupní ceny;
4. "úrokovou sazbou používanou Evropskou centrální bankou pro hlavní refinanční operace" úroková sazba používaná v případě nabídkových řízení s pevnou úrokovou sazbou.
V případě, že hlavní refinanční operace proběhla podle pravidel pro nabídkové řízení s proměnlivou úrokovou sazbou, je výslednou sazbou marginální úroková sazba dosažená v tomto nabídkovém řízení.
Toto platí v případě aukcí s jedinou sazbou i v případě aukcí s vícenásobnou sazbou;
5. "exekučním titulem" jakékoli rozhodnutí, rozsudek, příkaz nebo platební rozkaz vydaný soudem nebo jiným příslušným orgánem, ať již k okamžité úhradě nebo platbě na splátky, který umožňuje věřiteli uplatnit svou pohledávku vůči dlužníkovi prostřednictvím výkonu rozhodnutí; zahrnuje rozhodnutí, rozsudek, příkaz nebo platební rozkaz, který je předběžně vykonatelný, a zůstává vykonatelný, i pokud proti němu dlužník uplatní opravný prostředek.
Článek 3
Úrok z prodlení v případě opožděné platby
1. Členské státy zajistí, že
a) úrok z prodlení podle písmene d) se stává splatným dnem následujícím po dni splatnosti nebo po uplynutí platební lhůty, které jsou stanoveny ve smlouvě;
b) jestliže den splatnosti ani platební lhůta nejsou ve smlouvě stanoveny, stává se úrok z prodlení splatným automaticky bez nutnosti upomínky:
i) 30 dnů po dni, kdy dlužník obdrží fakturu nebo jiný rovnocenný dokument vyzývající k provedení platby, nebo
ii) jestliže není datum obdržení faktury nebo jiného rovnocenného dokumentu vyzývajícího k provedení platby jednoznačné, 30 dnů po dni obdržení zboží nebo služeb, nebo
iii) jestliže dlužník obdrží fakturu nebo jiný rovnocenný dokument vyzývající k provedení platby dříve než zboží nebo služby, 30 dnů po obdržení zboží nebo služeb, nebo
iv) jestliže přejímka nebo prohlídka zboží nebo služeb, jejímž prostřednictvím se zjišťuje, zda zboží nebo služby byly dodány v souladu se smlouvou, jsou prováděny podle zákona nebo smlouvy a jestliže dlužník obdrží fakturu nebo jiný rovnocenný dokument vyzývající k provedení platby dříve anebo v den, kdy probíhá přejímka nebo prohlídka, 30 dnů po dni přejímky nebo prohlídky;
c) věřitel má právo na úrok z prodlení, pokud
i) splnil své smluvní a zákonné povinnosti a
ii) neobdržel splatnou částku včas, s výjimkou případu, kdy za takové prodlení není dlužník odpovědný;
d) výše úroku z prodlení v případě opožděné platby ("zákonná sazba"), kterou je dlužník povinen zaplatit, je součtem úrokové sazby pro hlavní refinanční operace použité Evropskou centrální bankou během její poslední hlavní refinanční operace, provedené před prvním kalendářním dnem daného pololetí ("referenční sazba") a nejméně sedmi procentních bodů ("navýšení"), pokud není ve smlouvě uvedeno jinak.
V členských státech, které se neúčastní třetí etapy hospodářské a měnové unie, odpovídá tato referenční sazba rovnocenné úrokové sazbě stanovené jejich centrální bankou.
V obou případech se referenční sazba platná první kalendářní den daného pololetí použije na období následujících šesti měsíců;
e) kromě případů, kdy dlužník není za prodlení odpovědný, je věřitel oprávněn požadovat na dlužníkovi přiměřenou náhradu za veškeré náklady spojené s vymáháním, které mu v souvislosti s opožděnou platbou dlužníka vznikly.
Tato náhrada nákladů musí ve vztahu k dluhu v daném případě dodržovat zásady průhlednosti a přiměřenosti.
Při dodržení výše uvedených zásad mohou členské státy, pokud jde o náhradu nákladů vymáhání, stanovit pro různé výše dluhu pevnou maximální částku.
2. Pro některé kategorie smluv definovaných vnitrostátním právem mohou členské státy stanovit lhůtu nejvýše 60 dnů, po jejímž uplynutí se úrok z prodlení stává splatným, za předpokladu, že smluvním stranám zamezí v překročení této lhůty nebo stanoví závaznou úrokovou sazbu úroku z prodlení, která výrazně překračuje zákonnou sazbu.
Členské státy stanoví, že dohoda o dni splatnosti nebo o důsledcích opožděné platby, která není v souladu s odst. 1 písm. b) až d) a odstavcem 2, není vymahatelná nebo zakládá nárok na náhradu škody, jestliže při zvážení všech okolností případu, včetně poctivých obchodních zvyklostí a povahy zboží, je tato dohoda výrazně v neprospěch věřitele.
Při určení, zda se jedná o dohodu výrazně v neprospěch věřitele, bude mimo jiné vzato v úvahu, zda má dlužník objektivní důvody odchýlit se od odst. 1 písm. b) až d) a odstavce 2.
Je-li taková dohoda shledána hrubě nespravedlivou, použijí se zákonná ustanovení, pokud vnitrostátní soud nestanoví jiné podmínky, které jsou spravedlivé.
4. V zájmu věřitelů a soutěžitelů zajistí členské státy existenci odpovídajících a účinných opatření proti dalšímu používání smluvních podmínek, které jsou výrazně v neprospěch věřitele ve smyslu odstavce 3.
5. Opatření uvedená v odstavci 4 zahrnují předpis, podle nichž mohou organizace, které mají (případně úředně uznaný) oprávněný zájem na zastupování malých a středních podniků, v souladu s odpovídajícím vnitrostátním právem podat žalobu k příslušnému soudu nebo správnímu orgánu ve věci smluvních podmínek navržených pro obecné použití, které jsou výrazně v neprospěch věřitele ve smyslu odstavce 3, a tak použít vhodné a účinné prostředky bránící dalšímu používání těchto smluvních podmínek.
Článek 4
Výhrada vlastnictví
1. Členské státy v souladu s vnitrostátními právními předpis použitelnými na základě mezinárodního práva soukromého stanoví, že si prodávající ponechává vlastnické právo ke zboží až do jeho úplného zaplacení, je-li doložka výhrady vlastnictví mezi kupujícím a prodávajícím výslovně dohodnuta před dodáním zboží.
2. Členské státy mohou přijmout nebo zachovat v platnosti ustanovení o zálohách v hotovosti, které již byly dlužníkem složeny.
Článek 5
Vymáhání nesporných pohledávek
1. Členské státy zajistí, aby exekuční titul, bez ohledu na výši dluhu, mohl být získán zpravidla ve lhůtě 90 kalendářních dnů od podání žaloby věřitelem nebo podání návrhu soudu nebo jinému příslušnému orgánu, za předpokladu, že dluh nebo okolnosti řízení nejsou předmětem sporu.
Tuto povinnost musí členské státy splnit v souladu se svými vnitrostátními právními a správními předpisy.
2. Vnitrostátní právní a správní předpisy musí stanovit stejné podmínky pro všechny věřitele usazené v Evropském společenství.
3. Lhůta 90 kalendářních dnů uvedená v odstavci 1 nezahrnuje:
a) lhůtu pro doručení písemností;
b) žádné prodlení způsobené věřitelem, jako je doba věnovaná opravě žaloby nebo návrhu.
4. Tímto článkem nejsou dotčena ustanovení Bruselské úmluvy o příslušnosti a výkonu rozhodnutí v občanských a obchodních věcech [13].
Článek 6
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 8. srpna 2002.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy mohou zachovat nebo uvést v účinnost předpisy, které jsou pro věřitele výhodnější, než je nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí.
3. Při provedení této směrnice mohou členské státy vyloučit:
a) dluhy, které jsou předmětem úpadkového řízení vedeného proti dlužníkovi;
b) smlouvy, které byly uzavřeny před 8. srpnem 2002, a
c) pohledávky na úrok z prodlení nižší než 5 EUR.
4. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
5. Dva roky po 8. srpnu 2002 přezkoumá Komise mimo jiné zákonnou sazbu, smluvní platební lhůty a opožděné platby a vyhodnotí jejich dopad na obchodní transakce a účinnost této úpravy v praxi.
Výsledky tohoto přezkumu i dalších přezkumů sdělí Evropskému parlamentu a Radě spolu s případnými návrhy na zdokonalení této směrnice.
Článek 7
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 8
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Evropského parlamentu A Rady 2000/36/ES
ze dne 23. června 2000
o kakaových a čokoládových výrobcích určených k lidské spotřebě
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu se závěry zasedání Evropské rady v Edinburghu ve dnech 11. a 12. prosince 1992, které byly potvrzeny závěry zasedání Evropské rady v Bruselu ve dnech 10. a 11. prosince 1993, by měly být některé vertikální směrnice týkající se potravin zjednodušeny, aby v nich byly zohledněny pouze základní požadavky, které musí výrobky splňovat, aby se mohly volně pohybovat v rámci vnitřního trhu.
(2) Směrnice Rady 73/241/EHS ze dne 24. července 1973 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se kakaových a čokoládových výrobků určených k lidské spotřebě [4] byla podložena skutečností, že rozdíly mezi vnitrostátními právními předpisy o různých druzích kakaových a čokoládových výrobků by mohly bránit volnému pohybu těchto výrobků, a měly by tak přímý vliv na vytváření a fungování společného trhu.
(3) Účelem výše uvedené směrnice bylo tedy stanovit společné definice a pravidla, pokud jde o složení, výrobní specifikace, balení a označování kakaových a čokoládových výrobků, aby byl zajištěn jejich volný pohyb ve Společenství.
(4) Tyto definice a pravidla by měly být změněny, aby byl zohledněn technologický pokrok a změny obliby u spotřebitelů, a měly by být uvedeny do souladu s obecnými právními předpisy Společenství o potravinách, zejména s právními předpisy o označování, náhradních sladidlech a ostatních povolených přídatných látkách, látkách určených k aromatizaci, extrakčních rozpouštědlech a metodách analýzy.
(5) Přídavek jiných rostlinných tuků než kakaového másla do čokoládových výrobků je v některých členských státech povolen až do maximálního obsahu 5 %.
(6) Přídavek jiných rostlinných tuků než kakaového másla do čokoládových výrobků až do maximálního obsahu 5 % by měl být povolen ve všech členských státech.
Tyto rostlinné tuky by měly být rovnocenné kakaovému máslu, a měly by tedy být vymezeny podle technických a vědeckých kritérií.
(7) Má-li být zaručena jednotná povaha vnitřního trhu, musí být všechny čokoládové výrobky spadající do oblasti působnosti této směrnice v oběhu ve Společenství pod prodejními názvy stanovenými v příloze I této směrnice.
(8) Podle obecných pravidel pro označování potravin stanovených ve směrnici Rady 79/112/EHS ze dne 18. prosince 1978 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin určených k prodeji konečnému spotřebiteli, jejich obchodní úpravy a související reklamy [5] je povinný zejména seznam složek podle článku 6.
Podle této směrnice se má směrnice 79/112/EHS vztahovat na kakaové a čokoládové výrobky s cílem poskytnout spotřebitelům správné informace.
(9) V případě čokoládových výrobků, do nichž byly přidány jiné rostlinné tuky než kakaové máslo, by měly být spotřebitelům vedle seznamu složek zaručeny správné, nestranné a objektivní informace.
(10) Na druhé straně se směrnicí 79/112/EHS nevylučuje uvádět na etiketě čokoládových výrobků, že nebyly přidány jiné rostlinné tuky než kakaové máslo, za předpokladu, že tato informace je správná, nestranná, objektivní a neuvádí spotřebitele v omyl.
(11) Některé prodejní názvy, které jsou touto směrnicí vyhrazeny, jsou ve skutečnosti používány ve složených prodejních názvech, které jsou v určitých členských státech uznávány pro pojmenování výrobků, které se nedají zaměnit s výrobky vymezenými v této směrnici.
Takové názvy by tedy měly být zachovány.
Použití takových názvů by však mělo být v souladu se směrnicí 79/112/EHS, a zejména článkem 5 uvedené směrnice.
(12) Vývoj vnitřního trhu od přijetí směrnice 73/241/EHS umožňuje, aby se na "čokoládu na vaření" pohlíželo stejně jako na "čokoládu".
(13) Odchylka stanovená směrnicí 73/241/EHS, která umožňuje, aby Spojené království a Irsko povolily na svém území použít název "mléčná čokoláda" k pojmenování "mléčné čokolády s vysokým obsahem mléka", by měla být zachována; avšak anglický název "milk chocolate with high milk content" by měl být nahrazen názvem "family milk chocolate".
(14) Podle zásady proporcionality tato směrnice v souladu s článkem 5 Smlouvy nepřekračuje to, co je nezbytné pro dosažení jejích cílů.
(15) Kakao, kakaové máslo a řada jiných rostlinných tuků používaných při výrobě čokolády jsou vyráběny především v rozvojových zemích.
Je v zájmu obyvatel rozvojových zemí, aby dohody byly uzavírány na co nejdelší dobu.
Komise by proto měla zvážit, jakým způsobem by mohlo Společenství tento zájem podpořit v případě kakaového másla a jiných rostlinných tuků (například podporou vzájemně výhodného obchodu).
(16) Opatření nezbytná k provedení této směrnice by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [6].
(17) Aby nedocházelo k vytváření nových překážek volného oběhu, neměly by členské státy přijímat pro dotyčné výrobky vnitrostátní předpisy, které nejsou stanoveny v této směrnici,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Tato směrnice se vztahuje na kakaové a čokoládové výrobky určené k lidské spotřebě ve smyslu přílohy I.
Článek 2
1. Jiné rostlinné tuky než kakaové máslo, jež jsou vymezeny a uvedeny v příloze II, smějí být přidány do těch čokoládových výrobků, které jsou vymezeny v příloze I oddílu A bodech 3, 4, 5, 6, 8 a 9.
Tento přídavek nesmí překročit 5 % konečného výrobku po odečtení celkové hmotnosti jakýchkoli jiných jedlých složek použitých podle přílohy I oddílu B, přičemž nesmí být snížen minimální obsah kakaového másla nebo celkové kakaové sušiny.
2. Čokoládové výrobky, které podle odstavce 1 obsahují jiné rostlinné tuky než kakaové máslo, smějí být uváděny na trh ve všech členských státech za předpokladu, že údaje na jejich etiketě podle článku 3 jsou doplněny dobře viditelným a zřetelným údajem: "kromě kakaového másla obsahuje rostlinné tuky".
Tento údaj musí být uveden ve stejném zorném poli jako seznam složek, musí být od něj zřetelně oddělen a musí být uveden alespoň stejně velkým tučným písmem v jeho blízkosti; bez ohledu na tento požadavek může být prodejní název uveden také na jiném místě.
3. Případné změny přílohy II se přijímají postupem stanoveným v článku 95 Smlouvy.
4. Nejpozději do 3. února 2006 Komise podle potřeby předloží podle článku 95 Smlouvy a s ohledem na výsledky související studie důsledků této směrnice pro hospodářství těch zemí, které vyrábějí kakao a jiné rostlinné tuky než kakaové máslo, návrh změny přílohy II.
Článek 3
Směrnice 79/112/EHS se vztahuje na výrobky vymezené v příloze I za těchto podmínek:
1. Prodejní názvy uvedené v příloze I jsou vyhrazeny pouze pro výrobky tam uvedené a musí být při obchodování s nimi použity pro jejich pojmenování.
Tyto prodejní názvy však mohou být podle předpisů nebo zvyklostí členského státu, v němž je výrobek prodáván konečnému spotřebiteli, použity doplňkově také pro pojmenování jiných výrobků, které se nedají zaměnit s výrobky vymezenými v příloze I.
2. Jsou-li výrobky vymezené v příloze I oddílu A bodech 3, 4, 5, 6, 7 a 10 prodávány ve směsi, mohou být prodejní názvy nahrazeny názvem "směs čokolády" nebo "kolekce plněné čokolády" nebo podobnými názvy.
V tomto případě může být uveden jeden seznam složek pro všechny výrobky ve směsi.
3. Na etiketě kakaových čokoládových výrobků vymezených v příloze I oddílu A bodu 2 písm. c) a d) a bodech 3, 4, 5, 8 a 9 musí být údaj o celkovém obsahu kakaové sušiny uveden slovy: "kakaová sušina nejméně… %".
4. Na etiketě výrobků uvedených v příloze I oddílu A bodu 2 písm. b) a d) (druhá část věty) musí být uveden obsah kakaového másla.
5. Prodejní názvy "čokoláda", "mléčná čokoláda" a "čokoládová poleva" stanovené v příloze I mohou být doplněny informacemi nebo popisem týkajícími se znaků kvality za předpokladu, že výrobek obsahuje
- v případě čokolády nejméně 43 % celkové kakaové sušiny, při obsahu nejméně 26 % kakaového másla,
- v případě mléčné čokolády nejméně 30 % celkové kakaové sušiny a nejméně 18 % mléčné sušiny (při obsahu nejméně 4,5 % mléčného tuku) získané ze zahuštěného nebo sušeného plnotučného mléka, polotučného mléka nebo odstředěného mléka, smetany nebo zahuštěné nebo sušené smetany, másla nebo mléčného tuku,
- v případě čokoládové polevy nejméně 16 % tukuprosté kakaové sušiny.
Článek 4
V případě výrobků vymezených v příloze I nebudou členské státy přijímat vnitrostátní předpisy, které nejsou stanoveny v této směrnici.
Článek 5
1. Opatření nezbytná k provedení této směrnice, pokud jde o věci uvedené níže, se přijímají regulativním postupem stanoveným v čl. 6 odst. 2:
- uvedení této směrnice do souladu s obecnými předpisy Společenství upravujícími potraviny,
- přizpůsobení přílohy I oddílu B bodu 2 a oddílů C a D technickému pokroku.
2. Nejpozději do 3. srpna 2003, a aniž je dotčen čl. 2 odst. 3, přezkoumá Evropský parlament a Rada na návrh Komise odstavec 1 tohoto článku, aby byl případně dále rozšířen postup přizpůsobení technickému a vědeckému pokroku.
Článek 6
1. Komisi je nápomocen Stálý výbor pro potraviny zřízený rozhodnutím Rady 69/414/EHS [7] (dále jen "výbor").
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 uvedeného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 7
Směrnice Rady 73/241/EHS se zrušuje s účinkem od 3. srpna 2003.
Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici.
Článek 8
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 3. srpna 2003.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Tyto předpisy se uplatňují tak, aby
- povolily uvádění výrobků vymezených v příloze I na trh, pokud vyhovují definicím a pravidlům stanoveným v této směrnici, od 3. srpna 2003,
- zakázaly uvádění výrobků, které nevyhovují této směrnici, na trh od 3. srpna 2003.
Uvádění na trh výrobků, které nevyhovují této směrnici, ale byly označeny před 3. srpnem 2003 v souladu se směrnicí Rady 73/241/EHS, je však povoleno do vyprodání zásob.
3. Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí takový odkaz být učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 9
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 10
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Komise 2000/39/ES
ze dne 8. června 2000
o stanovení prvního seznamu směrných limitních hodnot expozice na pracovišti k provedení směrnice Rady 98/24/ES o bezpečnosti a ochraně zdraví zaměstnanců před riziky spojenými s chemickými činiteli používanými při práci
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 98/24/ES ze dne 7. dubna 1998 o bezpečnosti a ochraně zdraví zaměstnanců před riziky spojenými s chemickými činiteli používanými při práci [1], a zejména na čl. 3 odst. 2 uvedené směrnice,
s ohledem na stanovisko Poradního výboru pro bezpečnost, hygienu a ochranu zdraví při práci,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle směrnice 98/24/ES Komise navrhuje evropské cíle formou směrných limitních hodnot expozice na pracovišti pro ochranu zaměstnanců před riziky spojenými s chemickými činiteli používanými při práci, které mají být stanoveny na úrovni Společenství.
(2) Při plnění tohoto úkolu je Komisi nápomocen Vědecký výbor pro limitní hodnoty expozice chemickým činitelům při práci, který byl zřízen rozhodnutím Komise 95/320/ES [2].
(3) Pro každý chemický činitel používaný při práci, pro který se stanoví směrná limitní hodnota expozice na pracovišti na úrovni Společenství, mají členské státy s ohledem na limitní hodnotu Společenství stanovit vlastní limitní hodnotu expozice na pracovišti, jejíž povahu určí podle vnitrostátních právních předpisů a zvyklostí.
(4) Směrné limitní hodnoty expozice na pracovišti je nutno považovat za důležitou součást celkového přístupu k zajištění ochrany zdraví zaměstnanců na pracovišti před riziky vyplývajícími z nebezpečných chemikálií.
(5) Na základě směrnice Rady 80/1107/EHS ze dne 27. listopadu 1980 o ochraně zaměstnanců před riziky spojenými s expozicí chemickým, fyzikálním a biologickým činitelům při práci [3] byl směrnicemi Komise 91/322/EHS [4] a 96/94/ES [5] stanoven první a druhý seznam směrných limitních hodnot.
(6) Směrnice 80/1107/EHS byla od 5. května 2001 zrušena směrnicí 98/24/ES.
(7) Je vhodné znovu přijmout v rámci směrnice 98/24/ES směrné limitní hodnoty, které byly stanoveny směrnicemi 91/322/EHS a 96/94/ES na základě směrnice 80/1107/EHS.
(8) Seznam uvedený v příloze této směrnice obsahuje látky uvedené v příloze směrnice 96/94/ES a kromě toho řadu dalších činitelů používaných při práci, pro které Vědecký výbor pro limitní hodnoty expozice chemickým činitelům při práci po zhodnocení nejnovějších vědeckých údajů o zdravotních dopadech, které jsou k dispozici, s ohledem na použitelné měřicí metody doporučil směrné limitní hodnoty expozice na pracovišti.
S ohledem na výše uvedené a v zájmu jasnosti by směrnice 96/94/ES měla být nově přepracována.
(9) Pro některé látky je nezbytné stanovit krátkodobé limitní hodnoty s přihlédnutím ke krátkodobé expozici.
(10) Pro některé činitele používané při práci musí být pro zajištění nejlepší možné ochrany vzata v úvahu i možnost pronikání kůží.
(11) Tato směrnice představuje konkrétní příspěvek k vytvoření sociálního rozměru vnitřního trhu.
(12) Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 17 směrnice Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci [6],
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Tato směrnice stanoví na úrovni Společenství směrné limitní hodnoty expozice na pracovišti pro chemické činitele vymezené v příloze.
Článek 2
Členské státy stanoví pro chemické činitele vymezené v příloze vnitrostátní limitní hodnoty expozice na pracovišti s přihlédnutím k hodnotám Společenství.
Článek 3
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. prosince 2001.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Směrnice 96/94/ES se zrušuje s účinkem ode dne uvedeného v čl. 3 odst. 1.
Článek 5
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/40/ES
ze dne 26. června 2000
o sbližování právních předpisů členských států týkajících se ochrany proti podjetí zepředu u motorových vozidel a o změně směrnice Rady 70/156/EHS
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rada rozhodnutím 97/836/ES [4] se souhlasem Evropského parlamentu zmocnila Společenství přistoupit k dohodě Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů o přijetí jednotných technických pravidel pro kolová vozidla, zařízení a části, které se mohou montovat nebo užívat na kolových vozidlech, a o podmínkách pro vzájemné uznávání schválení typu udělených na základě těchto pravidel, uzavřené dne 20. března 1958 a revidované dne 16. října 1995.
(2) Společenství při svém přistoupení k uvedené dohodě přijalo určitý soubor předpisů přijatých na základě této dohody. Tento soubor zahrnuje předpis EHK OSN č.
93 [5] o ochraně proti podjetí zepředu pro nákladní vozidla o hmotnosti vyšší než 3,5 t.
(3) Ke snížení počtu obětí nehod na evropských pozemních komunikacích je nutné začlenit neprodleně opatření stanovená předpisem EHK č. 93, do postupu pro ES schvalování typu zavedeného směrnicí Rady 70/156/EHS [6], aby se zdokonalila ochrana proti zranění cestujících v osobních vozidlech a lehkých nákladních vozidlech při jejich střetu s přední částí těžkých nákladních vozidel, a umožnit výrobcům těchto zařízení a vozidel vybavených těmito zařízeními získat ES schválení typu, pokud splní technické požadavky uvedeného předpisu.
(4) V souladu se zásadami subsidiarity a proporcionality vyjádřenými v článku 5 dohody nemůže být cílů této směrnice uspokojivě dosaženo na úrovni členských států z důvodu rozsahu a účinků akce navržené pro danou oblast, a může jich být proto lépe dosaženo na úrovni Společenství.
Směrnice nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné pro dosažení jejího cíle, totiž ES schvalování typu.
(5) Tato směrnice je jednou ze zvláštních směrnic, již je třeba dodržet, aby se vyhovělo postupu ES schválení typu.
Ustanovení směrnice 70/156/EHS týkající se vozidel a systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků vozidel se vztahují i na tuto směrnici.
(6) S ohledem na značný počet silničních nehod zahrnujících i nákladní vozidla s hmotností vyšší než 3,5 tuny, a tedy pro zlepšení bezpečnosti provozu po pozemních komunikacích, by se měla ustanovení týkající se těchto vozidel stát touto směrnicí povinnými pro tuto kategorii vozidel bez čekání na dokončení ES schválení typu pro tuto kategorii.
(7) Směrnice 70/156/EHS by proto měla být změněna,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Pro účely této směrnice se:
"vozidlem" rozumí každé motorové vozidlo podle definice v části A přílohy II směrnice 70/156/EHS;
"zařízením na ochranu proti podjetí zepředu" rozumí zařízení na ochranu proti podjetí zepředu, které je určeno stát se částí vozidla a které může být schváleno jako samostatný technický celek podle článku 2 směrnice 70/156/EHS.
Článek 2
1. Od 10. srpna 2001 nebo, pokud zveřejnění podle článku 3 proběhlo až po 10. únoru 2001, po uplynutí šesti měsíců od zveřejnění nesmějí členské státy z důvodů týkajících se ochrany vozidla proti podjetí zepředu
a) odmítnout udělit ES schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu pro typ vozidla nebo typ zařízení na ochranu proti podjetí zepředu jako samostatný technický celek, ani
b) zakázat registraci, prodej nebo uvedení do provozu vozidla nebo zařízení na ochranu proti podjetí zepředu jako samostatného technického celku,
pokud toto vozidlo nebo samostatný technický celek splňuje požadavky této směrnice.
2. Od 10. srpna 2003 členské státy
a) nesmějí již udělit ES schválení typu ani vnitrostátní schválení typu pro typ vozidla nebo pro typ zařízení na ochranu proti podjetí zepředu jako samostatný technický celek a
b) odmítnou registraci, prodej nebo uvedení do provozu nových vozidel nebo nových zařízení na ochranu proti podjetí zepředu jako samostatných technických celků
z důvodů týkajících se ochrany proti podjetí zepředu, pokud nejsou splněny požadavky této směrnice.
3. Správní ustanovení, jimiž se řídí ES schvalování typu, jsou uvedena v příloze I.
Oblast působnosti této směrnice a technické požadavky, které je nutno splnit pro získání ES schválení typu, jsou uvedeny v příloze II.
Článek 3
Předpis č. 93 Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů bude zveřejněn v Úředním věstníku Evropských společenství do 10. února 2001.
Článek 4
Směrnice 70/156/EHS se mění takto:
1. Příloha I se mění takto:
a) bod 2.3.4 se nahrazuje tímto:
"2.3.4 Šířka nejpřednější nápravy (měřená v bodech největší vzdálenosti vnějších bočnic pneumatik s vyloučením vyboulení v blízkosti styku pneumatiky se zemí): …".
b) vkládají se nové body, které znějí:
"9.22 Ochrana proti podjetí zepředu
9.22.1 Výkres součástí vozidla majících vztah k ochraně proti podjetí zepředu, tj. výkres vozidla nebo podvozku s polohou a upevněním nejširší přední nápravy, výkres uchycení nebo upevnění zařízení na ochranu proti podjetí zepředu.
Pokud ochrana proti podjetí není tvořena zvláštním zařízením, musí výkres zřetelně ukázat, že byly dodrženy požadované rozměry: …
9.22.2 V případě zvláštního zařízení úplný popis nebo výkres zařízení na ochranu proti podjetí zepředu (včetně uchycení a upevnění) nebo číslo schválení typu, jestliže zařízení bylo schváleno jako samostatný technický celek: …".
2. Příloha IV se mění takto:
a) v části I se vkládá nová položka, která zní:
M1 _BAR_ M2 _BAR_ M3 _BAR_ N1 _BAR_ N2 _BAR_ N3 _BAR_ O1 _BAR_ O2 _BAR_ O3 _BAR_ O4 _BAR_
b) v části II se vkládá nová položka, která zní:
57. Ochrana proti podjetí zepředu _BAR_ 93 _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ —" _BAR_
Článek 5
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 10. srpna 2001.
Pokud však ke zveřejnění podle článku 3 dojde až po 10. únoru 2001, splní členské státy tuto povinnost šest měsíců po dni zveřejnění.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Použijí tyto předpisy ode dne 10. srpna 2001, nebo dojde-li ke zveřejnění podle článku 3 až po 10. únoru 2001, od uplynutí šesti měsíců ode dne zveřejnění.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 6
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 7
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Komise 2000/41/ES
ze dne 19. června 2000,
kterou se podruhé odkládá termín, po němž budou zakázány zkoušky na zvířatech pro přísady nebo pro kombinace přísad kosmetických prostředků
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 76/768/EHS ze dne 27. července 1976 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se kosmetických prostředků [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2000/11/ES [2], a zejména na čl. 4 odst. 1 písm. i) uvedené směrnice,
po konzultaci s Vědeckým výborem pro kosmetické prostředky a nepotravinářské výrobky určené spotřebitelům,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Hlavním cílem směrnice 76/768/EHS je chránit lidské zdraví.
Za tímto účelem je nezbytné provádět určité toxikologické zkoušky pro zhodnocení bezpečnosti přísad a kombinací přísad používaných v kosmetických prostředcích pro lidské zdraví.
(2) Podle čl. 4 odst. 1 písm. i) směrnice 76/768/EHS by měly členské státy od 30. června 2000 zakázat uvádět na trh kosmetické prostředky obsahující přísady nebo kombinace přísad, které byly za účelem dodržení požadavků směrnice zkoušeny na zvířatech.
(3) Ve druhém pododstavci uvedeného ustanovení se rovněž stanoví, že Komise předloží návrh opatření pro odklad termínu provedení tohoto ustanovení, jestliže nebyl učiněn dostatečný pokrok při vývoji uspokojivých metod pro nahrazení zkoušek na zvířatech, a zejména v případech, kdy alternativní zkušební metody nebyly i přes veškeré přiměřené úsilí vědecky validovány s tím, že poskytují rovnocennou úroveň ochrany spotřebitele s přihlédnutím k metodikám OECD pro zkoušení toxicity.
(4) Vzhledem k tomu, že nejsou k dispozici vědecky validované alternativní metody ke zkouškám na zvířatech a OECD dosud nepřijala příslušné metodiky pro zkoušky toxicity v oblasti alternativních zkušebních metod, bylo nezbytné směrnicí Komise 97/18/ES již jednou odložit termín stanovený v čl. 4 odst. 1 písm. i) směrnice 76/768/EHS, a to v souladu s druhým pododstavcem uvedeného ustanovení.
(5) Dosud byly v Evropě validovány tři alternativní metody.
Je nepravděpodobné, že se stav vědeckých znalostí významně změní do 30. června 2000. Termín stanovený v čl.
4 odst. 1 písm. i) směrnice 76/768/EHS by tedy měl být v souladu s druhým pododstavcem uvedeného ustanovení a článkem 2 směrnice 97/18/ES podruhé odložen.
(6) Tyto tři metody byly zařazeny do přílohy V směrnice Rady 67/548/EHS ze dne 27. června 1967 o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek [3], naposledy pozměněné směrnicí Komise 2000/33/ES [4], a tím začleněny do práva Společenství.
(7) Ve směrnici Rady 86/609/EHS [5] ze dne 24. listopadu 1986 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se ochrany zvířat používaných pro pokusné a jiné vědecké účely [6] se stanoví, že se zkouška na zvířatech neprovede, jeli k dispozici alternativní metoda.
(8) Použití těchto metod je tedy závazné ve všech oblastech, včetně oblasti kosmetických prostředků.
(9) Komise předložila návrh směrnice, kterou se posedmé mění směrnice 76/768/EHS, s cílem vyřešit s konečnou platností problematiku pokusů na zvířatech v sektoru kosmetických prostředků.
Tento návrh by měl být přijat spolurozhodovacím postupem za účasti Evropského parlamentu a Rady.
(10) S ohledem na to, že je možné očekávat, že v příštích dvou letech budou k dispozici validované alternativní metody pro další zkoušky a že navržená směrnice bude do té doby přijata, je vhodné naposledy odložit termín do 30. června 2002.
(11) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobení směrnic týkajících se odstranění technických překážek obchodu v sektoru kosmetických prostředků technickému pokroku,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Ve směrnici 76/768/EHS se v první větě čl. 4 odst. 1 písm. i) datum "30. června 2000" nahrazuje datem "30. června 2002".
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 29. června 2000.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2000/42/ES
ze dne 22. června 2000,
kterou se mění přílohy směrnic Rady 86/362/EHS, 86/363/EHS a 90/642/EHS o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v obilovinách, v potravinách živočišného původu a v některých produktech rostlinného původu, včetně ovoce a zeleniny, a na jejich povrchu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 86/362/EHS ze dne 24. července 1986 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v obilovinách a na jejich povrchu [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2000/24/ES [2], a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 86/363/EHS ze dne 24. července 1986 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v potravinách živočišného původu a na jejich povrchu [3], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2000/24/ES, a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 90/642/EHS ze dne 27. listopadu 1990 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v některých produktech rostlinného původu, včetně ovoce a zeleniny, a na jejich povrchu [4], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2000/24/ES, a zejména na článek 7 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Rady 94/29/ES [5] a 94/30/ES [6] upřesnily maximální limity reziduí v přílohách směrnic 86/362/EHS, 86/363/EHS a 90/642/EHS pro benalaxyl, benfurakarb, karbofuran, karbosulfan, cyflutrin, ethefon, fenarimol, furathiokarb, lambdacyhalothrin, metalaxyl a propikonazol a zároveň stanovily, že nebudou-li přijaty do 30. června 1999 jiné limity, budou automaticky u řady komodit maximálními limity reziduí stanoveny na úrovni meze stanovitelnosti.
Tato lhůta byla směrnicí Komise 97/71/ES [7] prodloužena do 1. července 2000.
(2) Směrnice Rady 95/38/ES [8] a 95/39/ES [9] upřesnily maximální limity reziduí v přílohách směrnic 86/362/EHS, 86/363/EHS a 90/642/EHS pro aldikarb, amitraz, methidathion, methomyl, thiodikarb, pirimifosmethyl a thiabendazol a zároveň stanovily, že nebudou-li přijaty do 1. července 2000 jiné limity, budou automaticky u řady komodit maximálními limity reziduí stanoveny na úrovni meze stanovitelnosti.
(3) Směrnice Rady 96/32/ES [10] a 96/33/ES [11] upřesnily maximální limity reziduí v přílohách směrnic 86/362/EHS, 86/363/EHS a 90/642/EHS pro chlormekvat, diazinon, dikofol, disulfoton, endosulfan, fenbutatinoxid, mekarbam, forát, propoxur, propyzamid, triazofos a triforin a zároveň stanovily, že nebudou-li přijaty do 30. dubna 2000 jiné limity, budou automaticky u řady komodit maximálními limity reziduí stanoveny na úrovni meze stanovitelnosti.
Tato lhůta byla směrnicí Komise 97/71/ES prodloužena do 1. července 2000.
(4) Směrnice Komise 98/82/ES [12] upřesnila maximální limity reziduí v přílohách směrnic 86/362/EHS, 86/363/EHS a 90/642/EHS pro benomyl, karbendazim, thiofanátmethyl, chlorothalonil, fenvalerát (včetně jiných směsí izomerů), acefát a kvinalfos a zároveň stanovila, že nebudou-li přijaty do 1. července 2000 jiné limity, budou automaticky u řady komodit maximálními limity reziduí stanoveny na úrovni meze stanovitelnosti.
(5) Výše uvedené položky v přílohách směrnic zůstaly "otevřené" nebo byly stanoveny na omezenou dobu, neboť v okamžiku jejich přijetí nebyly k dispozici dostatečné údaje, aby mohly být stanoveny maximální limity reziduí na úrovni Společenství.
Účelem stanovení výše uvedené lhůty bylo poskytnout zúčastněným stranám dostatek času k předložení nezbytných údajů, které by umožnily v odůvodněných případech přijmout na úrovni Společenství vyšší maximální limity reziduí, než je mez stanovitelnosti.
Zúčastněným stranám byla lhůta sdělena.
Pro řadu otevřených položek byly dodatečné údaje poskytnuty, což umožnilo stanovit maximální limity reziduí.
Pokud nebyly dodatečné údaje poskytnuty, je vhodné stanovit maximální limity reziduí na úrovni meze stanovitelnosti.
(6) Obchodní partneři Společenství požadují na základě dodatečných údajů, aby byly pro některé pesticidy připuštěny větší odchylky u položek, pro něž již byly v přílohách k základním směrnicím stanoveny maximální limity reziduí na úrovni Společenství.
(7) Dostupné informace byly přezkoumány.
U řady položek jsou údaje dostatečné pro stanovení limitů reziduí nad mezí stanovitelnosti a je vhodné tak učinit.
U některých položek jsou dostupné informace nedostatečné a maximální limity reziduí musí být stanoveny na úrovni meze stanovitelnosti.
U jiných položek jsou informace dostatečné, ale ukazují, že by stanovení maximálních limitů reziduí nad úrovní meze stanovitelnosti mohlo vést k nepřijatelné akutní nebo chronické expozici spotřebitele těmto reziduím.
V takových případech je vhodné stanovit maximální limity reziduí na úrovni meze stanovitelnosti.
(8) Rozhodnutím Komise 98/270/ES ze dne 7. dubna 1998 o odnětí povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující jako účinnou látku fenvalerát [13] bylo uloženo členským státům odejmout do 7. dubna 1999 všechna povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující fenvalerát.
Použití esfenvalerátu je nadále povoleno.
Vzhledem k tomu, že současný popis reziduí "fenvalerát včetně jiných směsí izomerů" v přílohách směrnic 86/362/EHS, 86/363/EHS a 90/642/EHS nerozlišuje mezi rezidui, která pocházejí z použití fenvalerátu, a rezidui, která pocházejí z esfenvalerátu, je vhodné definici reziduí a maximální limit změnit tak, aby bylo zřejmé, že použití esfenvalerátu je nadále povoleno, zatímco použití fenvalerátu je zakázáno.
(9) Celoživotní expozice spotřebitelů pesticidům z potravin, které mohou rezidua těchto pesticidů obsahovat, byla odhadnuta a zhodnocena v souladu s postupy a praxí používanými v Evropském společenství, přičemž byly zohledněny pokyny vydané Světovou zdravotnickou organizací [14] a bylo vypočteno, že maximální limity reziduí stanovené v této směrnici nevedou k překročení přípustného denního příjmu.
(10) Akutní expozice spotřebitelů pesticidům prostřednictvím každé z potravin, které mohou rezidua těchto pesticidů obsahovat, byla odhadnuta a zhodnocena v souladu s postupy a praxí používanými v Evropském společenství, přičemž byly zohledněny pokyny vydané Světovou zdravotnickou organizací.
Bylo vypočteno, že maximální limity reziduí stanovené pro otevřené položky v této směrnici nevedou k akutním toxickým účinkům.
(11) Pro zajištění náležité ochrany spotřebitele proti expozici reziduím v produktech nebo na produktech, pro něž nebylo uděleno žádné povolení, je rozumné stanovit maximální limity reziduí na úrovni meze stanovitelnosti u všech produktů, které spadají do působnosti směrnic 86/362/EHS, 86/363/EHS a 90/642/EHS.
(12) Prostřednictvím Světové obchodní organizace byly vedeny konzultace s obchodními partnery Společenství ohledně limitů stanovených v této směrnici a jejich připomínky k těmto limitům byly zohledněny.
(13) Bylo zohledněno stanovisko Vědeckého výboru pro rostliny, zejména rady a doporučení týkající se ochrany spotřebitelů potravinářských produktů ošetřených pesticidy.
Výše uvedená metodika popsaná Světovou zdravotnickou organizací, používaná členskými státy zpravodaji a ověřená a zhodnocená Komisí v rámci Stálého fytosanitárního výboru, je v souladu s doporučeními Vědeckého výboru pro rostliny [15].
(14) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého fytosanitárního výboru,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Maximálními limity reziduí pesticidů uvedenými v příloze I této směrnice se nahrazují limity pro odpovídající pesticidy uvedené v části A přílohy II směrnice 86/362/EHS.
Článek 2
1. Maximálními limity reziduí pesticidů uvedenými v příloze II této směrnice se nahrazují limity pro odpovídající pesticidy uvedené v části A přílohy II směrnice 86/363/EHS.
2. Maximálními limity reziduí pesticidů uvedenými v příloze III této směrnice se nahrazují limity pro odpovídající pesticidy uvedené v části B přílohy II směrnice 86/363/EHS.
Článek 3
1. Maximálními limity reziduí pesticidů uvedenými v příloze IV této směrnice se nahrazují limity pro odpovídající pesticidy uvedené v příloze II směrnice 90/642/EHS.
2. Maximální limit reziduí pro acefát na broskvích se stanoví na 0,02 mg/kg [16].
Článek 4
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 28. února 2001.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Budou tyto předpisy používat od 1. června 2001.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 5
Tato směrnice vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 6
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Rady 2000/43/ES
ze dne 29. června 2000,
kterou se zavádí zásada rovného zacházení s osobami bez ohledu na jejich rasu nebo etnický původ
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 13 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Smlouva o Evropské unii představuje novou etapu v procesu vytváření co nejužšího svazku mezi národy Evropy.
(2) V souladu s článkem 6 Smlouvy o Evropské unii je Evropská unie založena na zásadách svobody, demokracie, dodržování lidských práv a základních svobod, jakož i právního státu, zásadách, které jsou společné členským státům, a ctí základní práva zaručená Evropskou úmluvou o ochraně lidských práv a základních svobod a ta, jež vyplývají z ústavních tradic společných členským státům, jako obecné zásady práva Společenství.
(3) Právo všech osob na rovnost před zákonem a na ochranu proti diskriminaci je obecným právem uznaným Všeobecnou deklarací lidských práv, Úmluvou OSN o odstranění všech forem diskriminace žen, Mezinárodní úmluvou o odstranění všech forem rasové diskriminace a Pakty OSN o občanských a politických právech a o hospodářských, sociálních a kulturních právech a Evropskou úmluvou o ochraně lidských práv a základních svobod, jichž jsou všechny členské státy signatáři.
(4) Je důležité dodržovat tato základní práva a svobody včetně svobody sdružování.
Je rovněž důležité v souvislosti s přístupem ke zboží a službám a s jejich poskytováním dodržovat ochranu soukromého a rodinného života a úkony prováděné v této souvislosti.
(5) Evropský parlament přijal několik usnesení o boji proti rasismu v Evropské unii.
(6) Evropská unie odmítá všechny teorie, které se pokoušejí určit existenci rozdílných lidských ras.
Používání výrazu "rasa" v této směrnici nijak neznamená přijetí takových teorií.
(7) Evropská rada na zasedání v Tampere ve dnech 15. a 16. října 1999 vyzvala Komisi, aby co možná nejrychleji předložila návrhy na provádění článku 13 Smlouvy o ES, pokud jde o boj proti rasismu a xenofobii.
(8) Hlavní směry politiky zaměstnanosti v roce 2000, schválené Evropskou radou na zasedání v Helsinkách ve dnech 10. a 11. prosince 1999, zdůrazňují potřebu podporovat trh práce prospívající sociálnímu začlenění tím, že formulují ucelenou soustavu politik zaměřených na boj proti diskriminaci skupin, jako jsou etnické menšiny.
(9) Diskriminace na základě rasy nebo etnického původu může ohrozit dosažení cílů Smlouvy o ES, zejména dosažení vysoké úrovně zaměstnanosti a sociální ochrany, zvyšování životní úrovně a kvality života, hospodářské a sociální soudržnosti a solidarity.
Může rovněž ohrozit cíl rozvíjet Evropskou unii jako prostor svobody, bezpečnosti a práva.
(10) Komise předložila sdělení o rasismu, xenofobii a antisemitismu v prosinci 1995.
(11) Rada přijala dne 15. července 1996 společnou akci (96/443/JHA) o boji proti rasismu a xenofobii [5], jíž se členské státy zavazují zajistit účinnou soudní spolupráci v oblasti protiprávního jednání založeného na rasistickém nebo xenofobním chování.
(12) Pro zajištění rozvoje demokratických a tolerantních společností, které umožňují účast všech jednotlivců bez ohledu na jejich rasu nebo etnický původ, je třeba provést zvláštní akci v oblasti diskriminace na základě rasy nebo etnického původu, která by překračovala rámec přístupu k zaměstnání a samostatně výdělečné činnosti a která by se vztahovala na oblasti, jako je výchova, sociální ochrana včetně sociálního zabezpečení a zdravotní péče, sociální výhody a přístup ke zboží a službám a k jejich dodávkám.
(13) Za tímto účelem musí být ve Společenství zakázána jakákoli přímá nebo nepřímá diskriminace na základě rasy nebo etnického původu v oblastech upravených v této směrnici.
Tento zákaz diskriminace by se měl rovněž vztahovat na státní příslušníky třetích zemí, ale nezahrnuje rozdíly v zacházení na základě státní příslušnosti a nejsou jím dotčena ustanovení upravující vstup a pobyt státních příslušníků třetích zemí a jejich přístup k zaměstnání a práci.
(14) Při zavádění zásady rovného zacházení bez ohledu na rasu nebo etnický původ usiluje Společenství v souladu s čl. 3 odst. 2 Smlouvy o ES o odstranění nerovností a o podporu rovnosti mezi muži a ženami, zejména z toho důvodu, že ženy jsou často obětmi několikanásobné diskriminace.
(15) Posouzení skutečností, které vedou ke zjištění, že došlo k přímé nebo nepřímé diskriminaci, náleží vnitrostátním soudním nebo jiným příslušným orgánům v souladu s vnitrostátním právem nebo zvyklostmi.
Ty mohou zejména stanovit, že nepřímá diskriminace může být zjištěna jakýmikoli prostředky včetně statistických údajů.
(16) Je důležité chránit všechny fyzické osoby proti diskriminaci na základě rasy nebo etnického původu.
Členské státy by rovněž měly zajistit, podle potřeby a v souladu s jejich vnitrostátními tradicemi a zvyklostmi, ochranu právnických osob, pokud jsou diskriminovány na základě rasy nebo etnického původu svých členů.
(17) Zákazem diskriminace by nemělo být dotčeno zachování nebo přijetí opatření určených k předcházení nebo k vyrovnání znevýhodnění skupiny osob určité rasy nebo etnického původu a tato opatření mohou umožňovat existenci organizací osob určité rasy nebo etnického původu, je-li jejich hlavním cílem podpora zvláštních potřeb těchto osob.
(18) Za výjimečných podmínek může být rozdílné zacházení odůvodněno, pokud charakteristika rasy nebo etnického původu představuje podstatný a určující profesní požadavek, a je-li jeho cíl legitimní a požadavek přiměřený.
Vymezení těchto okolností členský stát přiloží k informacím poskytovaným členskými státy Komisi.
(19) Osoby, které byly předmětem diskriminace na základě rasy nebo etnického původu by měly mít odpovídající prostředky právní ochrany.
Pro zajištění účinnější úrovně ochrany by sdružení nebo právnické osoby měly být rovněž zmocněny zahajovat s využitím postupů stanovených členskými státy řízení ve prospěch a na podporu jakékoli oběti, aniž jsou dotčeny vnitrostátní procesní předpisy týkající se zastupování a obhajoby před soudy.
(20) Účinné zavádění zásady rovnosti vyžaduje přiměřenou právní ochranu proti pronásledování.
(21) Předpisy týkající se důkazního břemene musí být upraveny, jakmile vznikne domněnka diskriminace, a pokud se tato situace prokáže, vyžaduje účinné zavádění zásady rovného zacházení, aby důkazní břemeno přešlo zpět na odpůrce.
(22) Členské státy nemusí uplatňovat předpisy o důkazním břemenu v řízeních, v nichž zjišťování skutečností náleží soudu nebo jinému příslušnému orgánu.
Mezi tato řízení patří ta, v nichž je žalobce zbaven povinnosti dokazovat skutečnosti, jejichž zjišťování náleží soudu nebo jinému příslušnému orgánu.
(23) Členské státy by měly podporovat dialog mezi sociálními partnery, jakož i s nevládními organizacemi, za účelem projednání různých forem diskriminace a boje proti nim.
(24) Ochrana proti diskriminaci na základě rasy nebo etnického původu by byla sama posílena existencí orgánu nebo orgánů v každém členském státě, jenžjež by byl(y) příslušný(é) pro analýzu aktuálních obtíží, pro zkoumání možných řešení a pro poskytování konkrétní pomoci obětem.
(25) Tato směrnice stanoví minimální požadavky a umožňuje tak členským státům zachovat nebo přijmout příznivějších ustanovení.
Provádění této směrnice nemůže odůvodňovat zhoršení stavu existujícího v každém členském státě.
(26) Členské státy by měly zavést účinné, přiměřené a odrazující sankce pro případy porušování povinností vyplývajících z této směrnice.
(27) Členské státy mohou pověřit sociální partnery na jejich společnou žádost, aby prováděli tuto směrnici, pokud jde o ustanovení vyplývající z kolektivních smluv, za podmínky, že členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření, která jim zajistí, že mohou kdykoli zaručit výsledky uložené touto směrnicí.
(28) V souladu se zásadami subsidiarity a proporcionality, jak jsou uvedeny v článku 5 Smlouvy o ES, nemůže být cílů této směrnice, totiž zajištění společné vysoké úrovně ochrany proti diskriminaci ve všech členských státech, dosaženo uspokojivě na úrovni členských států, a proto, z důvodů rozsahu či účinků akce, jich může být lépe dosaženo na úrovni Společenství.
Tato směrnice nepřekračuje rámec toho, co je pro dosažení těchto cílů nezbytné,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Účel
Účelem této směrnice je stanovit rámec pro boj s diskriminací na základě rasy nebo etnického původu s cílem zavést v členských státech zásadu rovného zacházení.
Článek 2
Pojem diskriminace
1. Pro účely této směrnice se "zásadou rovného zacházení" rozumí, že neexistuje žádná přímá nebo nepřímá diskriminace na základě rasy nebo etnického původu.
2. Pro účely odstavce 1 se
a) přímou diskriminací rozumí případ, kdy je s jednou osobou zacházeno z důvodu rasy nebo etnického původu méně příznivým způsobem, než je, bylo nebo by bylo s jinou osobou ve srovnatelné situaci;
b) nepřímou diskriminací rozumí případ, kdy by v důsledku navenek neutrálního předpisu, kritéria nebo zvyklosti byla znevýhodněna osoba určité rasy nebo etnického původu v porovnání s jinými osobami, ledaže uvedený předpis, kritérium nebo zvyklost je objektivně odůvodněn legitimním cílem a ledaže prostředky k dosažení tohoto cíle jsou přiměřené a nezbytné.
3. Obtěžování se považuje za diskriminaci ve smyslu odstavce 1, pokud dojde k nežádoucímu chování souvisejícímu s rasou nebo etnickým původem, které má za účel nebo za následek narušení důstojnosti osoby a vytvoření zastrašující, nepřátelské, zahanbující, ponižující nebo urážející atmosféry.
V této souvislosti může být výraz obtěžování vymezen v souladu s vnitrostátními právními předpisy a zvyklostmi členských států.
4. Jakékoli chování spočívající v navádění k diskriminaci osob na základě rasy nebo etnického původu se považuje za diskriminaci ve smyslu odstavce 1.
Článek 3
Oblast působnosti
1. V rámci pravomocí svěřených Společenství se tato směrnice vztahuje na všechny osoby z veřejného i soukromého sektoru včetně veřejných subjektů, pokud jde o
a) podmínky přístupu k zaměstnání, samostatně výdělečné činnosti nebo do pracovního poměru včetně kritérií výběru a podmínek náboru, bez ohledu na obor činnosti a na úroveň profesní hierarchie, včetně pracovního postupu;
b) přístup ke všem typům a úrovním odborného poradenství, odborného vzdělávání, dalšího odborného vzdělávání a rekvalifikace, včetně získávání praktických zkušeností;
c) podmínky zaměstnání a pracovní podmínky včetně podmínek propouštění a odměňování;
d) členství a účast v organizaci zaměstnanců nebo zaměstnavatelů nebo v jakékoli organizaci, jejíž členové vykonávají určité povolání, včetně výhod poskytovaných těmito organizacemi;
e) sociální ochranu včetně sociálního zabezpečení a zdravotní péče;
f) sociální výhody;
g) vzdělání;
h) přístup ke zboží a službám, které jsou k dispozici veřejnosti, včetně ubytování, a jejich dodávky.
2. Tato směrnice se netýká rozdílů v zacházení na základě státní příslušnosti a nejsou jí dotčeny předpisy a podmínky upravující vstup a pobyt státních příslušníků třetích zemí a osob bez státní příslušnosti na území členských států, a dále se netýká rozdílů v jakémkoli zacházení souvisejícím s právním postavením dotčených státních příslušníků třetích zemí a osob bez státní příslušnosti.
Článek 4
Podstatné a určující profesní požadavky
Aniž je dotčen čl. 2 odst. 1 a 2, mohou členské státy stanovit, že rozdíl v zacházení na základě charakteristik souvisejících s rasou nebo etnickým původem nepředstavuje diskriminaci, pokud z povahy profesní činnosti nebo z podmínek jejího výkonu vyplývá, že tyto charakteristiky představují podstatný a určující profesní požadavek, je-li jeho cíl legitimní a požadavek přiměřený.
Článek 5
Pozitivní činnost
Pro zajištění plné rovnosti v praxi nebrání zásada rovného zacházení žádnému členskému státu zachovávat nebo přijímat zvláštní opatření pro předcházení nevýhodám souvisejícím s rasou nebo etnickým původem a pro jejich vyrovnání.
Článek 6
Minimální požadavky
1. Členské státy mohou přijmout nebo zachovat předpisy, které jsou příznivější pro ochranu zásady rovného zacházení než ustanovení této směrnice.
2. Provádění této směrnice nesmí být v žádném případě důvodem pro snížení úrovně ochrany proti diskriminaci, kterou členské státy již poskytují v oblastech upravených touto směrnicí.
KAPITOLA II
OCHRANA A VÝKON PRÁVA
Článek 7
Ochrana práv
1. Členské státy zajišťují, aby soudní nebo správní řízení, případně včetně dohodovacích řízení směřující k dodržování povinností podle této směrnice, byla dostupná všem osobám, které se cítí poškozeny nedodržováním zásady rovného zacházení, i když vztahy, ve kterých mělo dojít k diskriminaci, již skončily.
2. Členské státy zajistí, aby sdružení, organizace nebo právnické osoby, které mají v souladu s kritérii stanovenými jejich vnitrostátními právními předpisy oprávněný zájem na zajištění dodržování této směrnice, mohly ve prospěch nebo na podporu žalobce s jeho souhlasem zahájit jakékoli soudní nebo správní řízení určené pro vymáhání plnění povinností vyplývajících z této směrnice.
3. Odstavce 1 a 2 se nedotýkají vnitrostátních právních předpisů o lhůtách pro podávání žalob v případě zásady rovnosti zacházení.
Článek 8
Důkazní břemeno
1. Členské státy přijmou v souladu se svými právními řády nezbytná opatření, aby, jakmile se osoba cítí poškozena nedodržením zásady rovného zacházení a předloží soudu nebo jinému příslušnému orgánu skutečnosti nasvědčující tomu, že došlo k přímé nebo nepřímé diskriminaci, příslušelo odpůrci prokázat, že nedošlo k porušení zásady rovného zacházení.
2. Odstavec 1 nebrání členským státům přijmout pravidla o dokazování, která jsou pro žalobce příznivější.
3. Odstavec 1 se nevztahuje na trestní řízení.
4. Odstavce 1, 2 a 3 jsou rovněž použitelné na všechna řízení zahájená v souladu s čl. 7 odst. 2.
5. Členské státy nemusí uplatňovat odstavec 1 na řízení, v nichž zjišťování skutečností přísluší soudu nebo příslušnému orgánu.
Článek 9
Ochrana před pronásledováním
Členské státy zavedou do svých vnitrostátních právních řádů nezbytná opatření pro ochranu osob před jakýmkoli nepříznivým zacházením nebo nepříznivými následky, které jsou reakcí na žalobu nebo na zahájení řízení zaměřených na dodržování zásady rovného zacházení.
Článek 10
Šíření informací
Členské státy zajistí, aby s předpisy přijatými k provedení této směrnice, jakož i předpisy, které jsou již platné, byly seznámeny dotčené osoby všemi odpovídajícími prostředky a na celém území.
Článek 11
Sociální dialog
1. Členské státy v souladu se svými tradicemi a vnitrostátními zvyklostmi přijmou vhodná opatření na podporu dialogu mezi sociálními partnery, aby bylo podporováno rovné zacházení včetně sledování praxe na pracovištích, kolektivních smluv, pracovních řádů a výzkumu nebo výměny zkušeností a osvědčené praxe.
2. Je-li to v souladu s vnitrostátními tradicemi a zvyklostmi, podpoří členské státy sociální partnery, aniž je dotčena jejich samostatnost, aby na příslušné úrovni uzavírali dohody, které stanoví pravidla proti diskriminaci v oblastech uvedených v článku 3 spadajících do oblasti působnosti kolektivního vyjednávání.
Tyto dohody dodržují minimální požadavky stanovené v této směrnici a ve vnitrostátních prováděcích předpisech.
Článek 12
Dialog s nevládními organizacemi
Členské státy podporují dialog s dotčenými nevládními organizacemi, které mají v souladu s vnitrostátními zvyklostmi a právními předpisy oprávněný zájem přispívat k boji proti diskriminaci na základě rasy nebo etnického původu, za účelem podpory zásady rovného zacházení.
KAPITOLA III
SUBJEKTY PRO PODPORU ROVNÉHO ZACHÁZENÍ
Článek 13
1. Členské státy určí jeden nebo několik subjektů pověřených podporou rovného zacházení se všemi osobami bez diskriminace na základě rasy nebo etnického původu.
Mohou být součástí orgánů pověřených ochranou lidských práv nebo ochranou práv osob na vnitrostátní úrovni.
2. Členské státy zajistí, aby do pravomoci těchto subjektů spadalo
- aniž je dotčeno právo obětí a sdružení, organizací a dalších právnických osob uvedených v čl. 7 odst. 2, poskytování nezávislé pomoci obětem diskriminace při podávání návrhů na zahájení řízení z důvodu diskriminace,
- příprava nezávislých studií týkajících se diskriminace,
- zveřejňování nezávislých zpráv a podávání doporučení k jakékoli otázce související s touto diskriminací.
KAPITOLA IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 14
Soulad
Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby
a) byly zrušeny právní a správní předpisy odporující zásadě rovnosti zacházení;
b) byla nebo mohla být prohlášena za od počátku neplatná nebo byla pozměněna ustanovení odporující zásadě rovného zacházení, která jsou uvedena ve smlouvách nebo kolektivních smlouvách, vnitřních řádech podniků, jakož i v pravidlech, kterými se řídí ziskové nebo neziskové organizace a nezávislé profese a organizace pracovníků a zaměstnavatelů.
Článek 15
Sankce
Členské státy stanoví systém sankcí za porušování vnitrostátních ustanovení přijatých podle této směrnice a přijmou všechna opatření nezbytná k zajištění jejich uplatňování.
Takto stanovené sankce, které mohou zahrnovat vyplácení náhrad oběti, musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Členské státy oznámí tyto předpisy Komisi nejpozději do 19. července 2003 a co nejdříve veškeré následné změny, které se jich týkají.
Článek 16
Provedení
Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 19. července 2003 nebo mohou pověřit sociální partnery na jejich společnou žádost provedením této směrnice, pokud jde o ustanovení kolektivních smluv.
V těchto případech členské státy zajistí, aby nejpozději do 19. července 2003 sociální partneři zavedli nezbytná opatření dohodou, přičemž členské státy jsou povinny přijmout všechna nezbytná opatření, která jim umožní kdykoli zaručit výsledky požadované touto směrnicí.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 17
Zpráva
1. Členské státy sdělí Komisi do 19. července 2005 a poté každých pět let veškeré informace nezbytné k tomu, aby Komise vypracovala zprávu pro Evropský parlament a Radu o uplatňování této směrnice.
2. Zpráva Komise vezme podle potřeby v úvahu názor Evropského střediska pro sledování rasismu a xenofobie a stanovisko sociálních partnerů a dotčených nevládních organizací.
V souladu se zásadou systematického přihlížení k otázce rovných příležitostí pro muže a ženy zpráva mimo jiné obsahuje zhodnocení dopadu přijatých opatření na ženy a muže.
S ohledem na získané informace zahrnuje tato zpráva, je-li to nezbytné, návrhy na přezkoumání a aktualizaci této směrnice.
Článek 18
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Směrnice Rady 2000/44/ES
ze dne 30. června 2000,
kterou se mění směrnice 92/12/EHS, pokud jde o dočasná množstevní omezení u výrobků podléhajících spotřební dani, které se dovážejí do Švédska z jiných členských států
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 93 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na konzultace s Hospodářským a sociálním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Čl. 26 odst. 3 směrnice Rady 92/12/EHS ze dne 25. února 1992 o obecné úpravě, držení, pohybu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani [2] zaručuje Švédsku právo i nadále do 30. června 2000 využívat omezení uvedená v aktu o přistoupení z roku 1994 ohledně množství alkoholických nápojů a tabákových výrobků, které smí být dovezeny na území Švédska, aniž by jednotlivci, kteří mají tyto výrobky pro vlastní potřebu, museli platit další spotřební daň.
(2) Tato odchylka byla udělena, protože v Evropě bez hranic, kde se sazby spotřební daně značně liší, by okamžité úplné odstranění omezení související se spotřební daní způsobilo nepřijatelné rozdíly v obchodech a příjmech a narušení hospodářské soutěže ve Švédsku, které tradičně využívá vysokých spotřebních daní u zmiňovaných výrobků jako důležitého zdroje příjmů a zároveň i ze zdravotních a sociálních důvodů.
(3) Finsku a Dánsku bylo schváleno využívání podobných omezení do 31. prosince 2003.
(4) Švédsko požádalo o schválení, aby mohlo i nadále využívat omezení, a to po stejnou dobu jako Finsko a Dánsko, neboť potřebuje více času na přizpůsobení své politiky u alkoholu situaci, kdy nebudou platit omezení.
(5) Zároveň se Švédsko zavazuje v několika krocích zvýšit stávající množstevní omezení na alkoholické nápoje a tabákové výrobky přivážené na území Švédska z jiných členských států, aby se postupně přizpůsobilo pravidlům Společenství stanoveným v článcích 8 a 9 směrnice 92/12/EHS a zabezpečilo úplné odstranění omezení uvnitř Společenství na tyto výrobky, a to do 31. prosince 2003.
(6) Článek 26 směrnice 92/12/EHS představuje odchylku od jedné z nejzákladnějších zásad vnitřního trhu, konkrétně práva jeho občanů převážet zboží nakoupené pro vlastní spotřebu v rámci Společenství, aniž by jim vznikla povinnost platit nové daně, a proto je nutné dopad uvedeného článku co nejvíce omezit.
(7) Je tudíž vhodné poskytnout další čas na provedení úprav ve Švédsku a na stanovení kroků postupné liberalizace omezení, dokud nebudou zcela odstraněna k danému datu s tím, že se konečný termín stanovený v čl. 26 odst. 3 směrnice 92/12/EHS prodlužuje na již dále neobnovitelné období do 31. prosince 2003.
(8) S ohledem na hospodářský význam této směrnice je nutné se tímto problémem zabývat jako problémem naléhavým tak, jak je stanoveno v oddílu I bodě 3 protokolu k Amsterodamské smlouvě o úloze vnitrostátních parlamentů v Evropské unii,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 92/12/EHS se mění takto:
1. Čl. 26 odst. 3 se nahrazuje tímto:
"3. Aniž je dotčen článek 8, je Švédsko oprávněno využívat u alkoholických nápojů a tabákových výrobků množstevní omezení stanovená v příloze.
Oprávnění se vztahuje na množství alkoholických nápojů a tabákových výrobků, které mohou na švédské území dovážet jednotlivci pro svou osobní spotřebu bez další platby spotřební daně.
Toto ustanovení se použije do dne 31. prosince 2003."
2. Doplňuje se příloha připojená k této směrnici.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. července 2000.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem 1. července 2000.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Komise 2000/45/ES
ze dne 6. července 2000,
kterou se stanoví analytické metody Společenství pro stanovení vitamínu A, vitamínu E a tryptofanu v krmivech
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/373/EHS ze dne 20. července 1970, kterou se zavádí metody odběru vzorků a analýzy Společenství pro úřední kontrolu krmiv [1], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska [2], a zejména na článek 2 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že:
(1) Směrnice 70/373/EHS stanoví, že úřední kontroly krmiv za účelem zjištění, zda jsou splněny požadavky právních a správních předpisů na jakost a složení krmiv, musí být prováděny za použití metod Společenství pro odběr vzorků a analýzy.
(2) Směrnice Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech [3], naposledy pozměněná nařízením Komise (ES) č. 2439/1999 ze dne 17. listopadu 1999 [4], stanoví, že obsah vitamínu A a vitamínu E musí být uváděn na etiketách, pokud jsou tyto látky přidány do premixů a krmiv.
(3) Směrnice Rady 79/373/EHS ze dne 2. dubna 1979 o uvádění krmných směsí na trh [5], naposledy pozměněná směrnicí Komise 2000/16/ES [6], a směrnice Rady 93/74/EHS ze dne 13. září 1993 o krmivech určených ke zvláštním účelům výživy [7], naposledy pozměněná směrnicí 96/25/ES [8], stanoví, že aminokyseliny musí být uváděny na etiketách krmiv.
(4) Musí být stanoveny analytické metody pro kontrolu těchto látek.
(5) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro krmiva,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Členské státy zajistí, aby se úřední kontroly obsahu vitamínu A, vitamínu E a tryptofanu v krmivech a premixech prováděly metodami stanovenými v příloze.
Článek 2
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. srpna 2000.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Budou tyto předpisy používat od 1. září 2000.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
SmĚrnice Evropského parlamentu A Rady 2000/46/ES
ze dne 18. září 2000
o přístupu k činnosti institucí elektronických peněz, o jejím výkonu a o obezřetnostním dohledu nad touto činností
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 47 odst. 2 první a třetí větu této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky [3],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozsah činnosti úvěrových institucí ve smyslu čl. 1 bodu 1 prvního pododstavce písm. b) směrnice 2000/12/ES [5] je omezen.
(2) Je třeba vzít v úvahu specifické vlastnosti těchto institucí a učinit vhodná opatření nutná pro koordinaci a harmonizaci právních a správních předpisů členských států týkajících se přístupu k činnosti institucí elektronických peněz, výkonu této činnosti a obezřetnostního dohledu nad ní.
(3) Pro účely této směrnice lze elektronické peníze považovat za elektronickou náhradu mincí a bankovek, které se ukládají na elektronickém médiu, jako jsou čipová karta nebo paměť počítače, a které jsou obecně určeny pro uskutečňování elektronických plateb v omezené výši.
(4) Cílem zvoleného postupu je pouze základní harmonizace nutná a postačující k zajištění vzájemného uznávání povolení institucí elektronických peněz a obezřetnostního dohledu nad nimi, což umožní vydávání jediné licence uznávané v celém Společenství a má zajistit důvěru držitelů a uplatnění zásady výkonu obezřetnostního dohledu domovským členským státem.
(5) V obecné souvislosti s rychle se rozvíjejícím elektronickým obchodem je žádoucí vytvořit právní rámec, který přispěje k tomu, aby elektronické peníze plně rozvinuly své potenciální výhody, a který zejména odstraní překážky technologických inovací.
Tato směrnice proto zavádí právní rámec, neutrální z hlediska technologií, který harmonizuje obezřetnostní dohled nad institucemi elektronických peněz v rozsahu nezbytném pro zajištění jejich řádné a obezřetné činnosti a zejména jejich finanční celistvosti.
(6) Úvěrovým institucím je již na základě bodu 5 přílohy I směrnice 2000/12/ES povoleno vydávat a spravovat platební prostředky včetně elektronických peněz a provádět tuto činnost v celém Společenství pod podmínkou vzájemného uznávání a jednotného systému obezřetnostního dohledu, který je vůči nim uplatňován v souladu s evropskými bankovními směrnicemi.
(7) Zavedení zvláštního režimu obezřetnostního dohledu pro instituce elektronických peněz, jenž se sice opírá o režim obezřetnostního dohledu platný pro jiné úvěrové instituce, a zejména o směrnici 2000/12/ES s výjimkou hlavy V kapitol 2 a 3 uvedené směrnice, avšak je od tohoto režimu odlišný, je odůvodněné a vhodné, neboť vydávání elektronických peněz vzhledem k jejich specifické povaze elektronické náhrady mincí a bankovek samo o sobě nepředstavuje přijímání vkladů ve smyslu článku 3 směrnice 2000/12/ES, pokud jsou přijaté peněžní prostředky ihned proměněny na elektronické peníze.
(8) Přijímání vkladů od veřejnosti výměnou za elektronické peníze, jehož výsledkem je kladný zůstatek na účtu vydávající instituce, představuje přijímání vkladů nebo jiných splatných peněžních prostředků ve smyslu směrnice 2000/12/ES.
(9) Pro zajištění důvěry držitelů je nutné, aby bylo možno elektronické peníze zpětně vyměnit.
Zpětná výměna sama o sobě neznamená, že peněžní prostředky přijaté výměnou za elektronické peníze mají být považovány za vklady nebo jiné splatné peněžní prostředky ve smyslu směrnice 2000/12/ES.
(10) Při zpětné výměně by se mělo vždy vycházet z nominální hodnoty.
(11) Z důvodů reakce na specifická rizika spojená s vydáváním elektronických peněz musí být tento režim obezřetnostního dohledu cílenější, a tedy méně těžkopádný než režim obezřetnostního dohledu platný pro úvěrové instituce, zejména pokud jde o snížené kapitálové požadavky a nepoužití směrnice 93/6/EHS [6] a hlavy V kapitoly 2 oddílů II a III směrnice 2000/12/ES.
(12) Je však nutné zachovat rovné podmínky pro činnost institucí elektronických peněz a ostatních úvěrových institucí vydávajících elektronické peníze a tím zajistit korektní hospodářskou soutěž přinášející výhody uživatelům.
Toho je dosaženo tím, že zmíněné méně těžkopádné rysy systému obezřetnostního dohledu platného pro instituce elektronických peněz jsou vyváženy ustanoveními přísnějšími než u ostatních úvěrových institucí, zejména pokud jde o omezení obchodních činností, které smějí instituce elektronických peněz vykonávat, a především omezení jejich investic požadavkem obezřetnosti, jehož cílem je zajistit, aby jejich závazky vyplývající z vydaných elektronických peněz byly neustále kryty dostatečně likvidními málo rizikovými aktivy.
(13) Dokud není harmonizován obezřetnostní dohled nad činnostmi úvěrových institucí svěřenými formou outsourcingu jiným subjektům, je vhodné, aby instituce elektronických peněz používaly řádné a obezřetné řízení a kontrolní postupy.
S ohledem na to, že provozní a jiné pomocné funkce související s vydáváním elektronických peněz mohou provádět podniky, které nepodléhají obezřetnostnímu dohledu, je důležité, aby instituce elektronických peněz měly zavedeny vnitřní struktury odpovídající finančním a nefinančním rizikům, jimž jsou vystaveny.
(14) Vydávání elektronických peněz může ovlivnit finanční stabilitu a plynulý provoz platebních systémů.
Posuzování integrity systémů elektronických peněz vyžaduje úzkou spolupráci.
(15) Je vhodné umožnit příslušným orgánům, aby upustily od uplatňování některých nebo všech požadavků vyplývajících z této směrnice na instituce elektronických peněz, které vykonávají činnost pouze na území vlastního členského státu.
(16) Přijetí této směrnice představuje nejvhodnější prostředek, jak dosáhnout požadovaných cílů.
Tato směrnice se omezuje na minimum nutné pro dosažení těchto cílů a nejde nad rámec toho, co je nezbytné.
(17) Mělo by být připraveno přezkoumání této směrnice s ohledem na zkušenosti z vývoje trhu a ochranu držitelů elektronických peněz.
(18) Při přijetí této směrnice byl konzultován Poradní výbor pro bankovnictví,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Oblast působnosti, definice a omezení činnosti
1. Tato směrnice se vztahuje na instituce elektronických peněz.
2. Nevztahuje se na instituce uvedené v čl. 2 odst. 3 směrnice 2000/12/ES.
3. Pro účely této směrnice se:
a) "institucí elektronických peněz" rozumí podnik nebo jakákoli právnická osoba jiná než úvěrová instituce vymezená v čl. 1 bodu 1 prvním pododstavci písm. a) směrnice 2000/12/ES, která vydává platební prostředky v podobě elektronických peněz;
b) "elektronickými penězi" rozumí peněžní hodnota vyjádřená pohledávkou za vydávající institucí a
i) uchovávaná na elektronickém médiu;
ii) vydávaná proti přijetí peněžních prostředků, jejichž hodnota není nižší než vydávaná peněžní hodnota;
iii) přijímaná jako platební prostředek jinými podniky, než je vydávající instituce.
4. Členské státy zakáží osobám nebo podnikům, které nejsou úvěrovými institucemi vymezenými v čl. 1 bodu 1 prvním pododstavci směrnice 2000/12/ES, profesionálně provozovat činnost vydávání elektronických peněz.
5. Obchodní činnost institucí elektronických peněz se mimo vydávání elektronických peněz omezuje na:
a) poskytování úzce souvisejících finančních a nefinančních služeb, jako je správa elektronických peněz vykonáváním provozních a jiných pomocných funkcí souvisejících s jejich vydáváním a vydávání a správa jiných platebních prostředků s výjimkou poskytování úvěrů v jakékoli podobě, a
b) uchovávání údajů na elektronických médiích pro jiné podniky nebo veřejné instituce.
Instituce elektronických peněz nesmějí mít účast v jiných podnicích s výjimkou případů, kdy takové podniky vykonávají provozní nebo jiné pomocné funkce související s elektronickými penězi vydávanými nebo rozšiřovanými danou institucí.
Článek 2
Použití bankovních směrnic
1. Není-li výslovně stanoveno jinak, vztahují se na instituce elektronických peněz pouze odkazy na úvěrové instituce uvedené ve směrnici 91/308/EHS [7] a směrnici 2000/12/ES s výjimkou hlavy V kapitoly 2 uvedené směrnice.
2. Články 5, 11, 13, 19, čl. 20 odst. 7 a články 51 a 59 směrnice 2000/12/ES se nepoužijí. Opatření pro vzájemné uznávání uvedená ve směrnici 2000/12/ES se nevztahují na obchodní činnost institucí elektronických peněz s výjimkou vydávání elektronických peněz.
3. Přijímání peněžních prostředků ve smyslu čl. 1 odst. 3 písm. b) bodu ii) nepředstavuje vklad ani jiné splatné peněžní prostředky ve smyslu článku 3 směrnice 2000/12/ES, pokud jsou přijaté peněžní prostředky ihned vyměněny za elektronické peníze.
Článek 3
Zpětná výměna
1. Držitel elektronických peněz může v době jejich platnosti požádat vydávající instituci o jejich zpětnou výměnu v nominální hodnotě za mince a bankovky nebo převodem na účet bez účtování cen s výjimkou cen nezbytných k provedení operace.
2. Smlouva mezi vydávající institucí a držitelem musí jasně stanovovat podmínky pro zpětnou výměnu.
3. Smlouva může stanovit minimální hodnotu pro zpětnou výměnu.
Minimální hodnota nesmí překročit 10 eur.
Článek 4
Požadavky na počáteční kapitál a na disponibilní kapitál
1. Instituce elektronických peněz musí mít počáteční kapitál ve smyslu čl. 34 odst. 2 bodů 1 a 2 směrnice 2000/12/ES ve výši nejméně 1 milion eur. Odchylně od odstavců 2 a 3 nesmí jejich kapitál ve smyslu směrnice 2000/12/ES klesnout pod tuto hranici.
2. Instituce elektronických peněz musí mít neustále k dispozici kapitál ve výši nejméně 2 % svých celkových finančních závazků z vydaných elektronických peněz počítaných buď v okamžité výši, nebo ve výši průměru za posledních šest měsíců, podle toho, která částka je vyšší.
3. Je-li instituce elektronických peněz činná méně než šest měsíců, počítáno ode dne zahájení činnosti včetně, musí mít k dispozici kapitál ve výši nejméně 2 % svých celkových finančních závazků z vydaných elektronických peněz počítaných buď v okamžité výši, nebo ve výši plánované pro šestiměsíční období.
Částka celkových finančních závazků z vydaných elektronických peněz odhadovaná pro šestiměsíční období musí být doložena obchodním plánem případně pozměněným podle požadavků příslušných orgánů.
Článek 5
Omezení investiční činnosti
1. Instituce elektronických peněz musí investovat peněžní prostředky nejméně ve výši svých finančních závazků z vydaných elektronických peněz pouze do těchto aktiv:
a) aktiva, která mají podle čl. 43 odst. 1 písm. a) bodů 1), 2), 3) a 4) a čl. 44 odst. 1 směrnice 2000/12/ES nulovou úvěrovou rizikovou váhu a která jsou dostatečně likvidní;
b) vklady na viděnou u úvěrových institucí zóny A ve smyslu směrnice 2000/12/ES a
c) dluhové instrumenty, které
i) jsou dostatečně likvidní;
ii) nespadají pod odst. 1 písm. a);
iii) příslušné orgány uznávají jako kvalifikované pozice ve smyslu čl. 2 odst. 12 směrnice 93/6/ES a
iv) byly vydány jinými podniky, než které mají kvalifikovanou účast ve smyslu článku 1 směrnice 2000/12/ES v dané instituci elektronických peněz nebo které musí být uváděny v konsolidovaných účtech těchto podniků.
2. Investice uvedené v odst. 1 písm. b) a c) nesmějí převýšit dvacetinásobek kapitálu dané instituce elektronických peněz a musí podléhat omezením nejméně tak přísným, jako jsou omezení uplatňovaná na úvěrové instituce v souladu s hlavou V kapitolou 2 oddílem III směrnice 2000/12/ES.
3. K zajištění tržních rizik vyplývajících z vydávání elektronických peněz a z investic zmíněných v odstavci 1 mohou instituce elektronických peněz využívat dostatečně likvidních úrokových a devizových podrozvahových pozic, které mají podobu derivátových nástrojů obchodovaných na kapitálových trzích (tedy ne v přímých obchodech), pokud podléhají požadavkům na denní margin nebo pokud jde o devizové kontrakty s původní splatností nejvýše 14 kalendářních dnů.
Použití derivátových nástrojů podle první věty je přípustné pouze tehdy, je-li záměrem plné vyloučení tržních rizik a je-li tohoto záměru v rámci možností dosaženo.
4. Členské státy zavedou vhodná omezení tržních rizik, kterým se mohou vystavovat instituce elektronických peněz v souvislosti s investicemi zmíněnými v odstavci 1.
5. Pro účely použití odstavce 1 se aktiva ohodnocují pořizovací nebo tržní cenou, podle toho, která je nižší.
6. Jestliže hodnota aktiv zmíněných v odstavci 1 klesne pod úroveň finančních závazků z vydaných elektronických peněz, musí příslušné orgány zajistit, aby daná instituce elektronických peněz učinila vhodná opatření k okamžité nápravě této situace.
Za tímto účelem a pouze na omezenou dobu mohou příslušné orgány instituci povolit, aby její finanční závazky z vydaných elektronických peněz byly kryty jinými aktivy než těmi, která jsou uvedena v odstavci 1, a to až do výše maximálně 5 % těchto závazků nebo celkového kapitálu instituce.
Článek 6
Ověřování specifických požadavků příslušnými orgány
Příslušné orgány zajistí, aby byly nejméně dvakrát ročně prováděny výpočty prokazující splnění článků 4 a 5, a to buď přímo institucemi elektronických peněz, které je sdělí spolu s jakýmikoli požadovanými dílčími údaji příslušným orgánům, nebo příslušnými orgány s využitím údajů dodaných institucemi elektronických peněz.
Článek 7
Řádná a obezřetná činnost
Instituce elektronických peněz musí mít řádné a obezřetné řízení, administrativní a účetní postupy a dostatečné vnitřní kontrolní mechanismy.
Ty by měly odpovídat finančním a nefinančním rizikům, kterým je instituce vystavena, včetně technických a procedurálních rizik a rizik, která vyplývají ze spolupráce s podnikem vykonávajícím provozní nebo pomocné funkce vztahující se k obchodní činnosti instituce.
Článek 8
Výjimky
1. Členské státy mohou povolit svým příslušným orgánům, aby upustily od uplatňování některých nebo všech ustanovení této směrnice a uplatňování směrnice 2000/12/ES na instituce elektronických peněz v případech, kdy buď
a) z celkové obchodní činnosti instituce ve smyslu čl. 1 odst. 3 písm. a) této směrnice vyplývají celkové finanční závazky z vydaných elektronických peněz v takové výši, že obvykle nepřekračují 5 milionů eur a nikdy nepřekročí 6 milionů eur, nebo
b) elektronické peníze vydávané touto institucí jsou přijímány jako platební prostředek pouze jejími dceřinými společnostmi vykonávajícími provozní nebo jiné pomocné funkce týkající se elektronických peněz vydávaných či rozšiřovaných touto institucí, mateřskou společností této instituce nebo dceřinými společnostmi této mateřské společnosti, nebo
c) elektronické peníze vydávané touto institucí přijímá jako platební prostředek pouze omezené množství podniků, které lze snadno rozeznat podle:
i) jejich umístění ve stejných prostorách nebo v jiné omezené oblasti nebo
ii) jejich těsné finanční nebo obchodní vazby na vydávající instituci, jako je např. společný marketingový nebo distribuční plán.
Smluvní ujednání, na jejichž základě jsou elektronické peníze vydávány, musí stanovovat, že kapacita elektronického paměťového zařízení, které mají držitelé k dispozici pro provádění plateb, nesmí být vyšší než 150 eur.
2. Instituce elektronických peněz, pro kterou byla vydána výjimka ve smyslu odstavce 1, nemůže využívat výhod vzájemného uznávání stanovených směrnicí 2000/12/ES.
3. Členské státy požadují, aby každá instituce elektronických peněz, u níž bylo upuštěno od uplatňování této směrnice a směrnice 2000/12/ES, podávala pravidelné zprávy o své činnosti včetně celkové výše závazků souvisejících s elektronickými penězi.
Článek 9
Ochrana předchozího stavu
Instituce elektronických peněz podléhající této směrnici, které zahájily činnost v souladu s předpisy platnými v členském státě, ve kterém mají správní ústředí, před nabytím účinnosti předpisů přijatých k provedení této směrnice, nebo datem uvedeným v čl. 10 odst. 1, podle toho, které nastane dříve, se považují za povolené. Členské státy uloží těmto institucím elektronických peněz povinnost předložit veškeré potřebné informace příslušným orgánům, které posoudí do šesti měsíců od nabytí účinnosti předpisů přijatých k provedení této směrnice, zda tyto instituce splňují požadavky této směrnice, jaká opatření musí být učiněna, aby bylo jejich splnění zajištěno, nebo zda je přiměřené odnětí povolení. Není-li zajištěno splnění požadavků do šesti měsíců od data uvedeného v čl. 10 odst. 1, nemůže po tomto datu instituce elektronických peněz využívat výhod plynoucích ze vzájemného uznávání.
Článek 10
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 27. dubna 2002.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 11
Přezkoumání
Komise předloží nejpozději do 27. dubna 2005 Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování této směrnice, zejména o:
- opatřeních na ochranu držitelů elektronických peněz, včetně případné potřeby zavést záruční systém,
- kapitálových požadavcích,
- výjimkách a
- případné potřebě zakázat výplatu úroků z peněžních prostředků přijatých výměnou za elektronické peníze,
která bude podle potřeby doplněna návrhem na její změnu.
Článek 12
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 13
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Rady 2000/47/ES
ze dne 20. července 2000,
kterou se mění směrnice 69/169/EHS a 92/12/EHS, pokud jde o dočasná množstevní omezení při dovozu piva do Finska
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 93 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 26 směrnice Rady 92/12/EHS ze dne 25. února 1992 o obecné úpravě, držení, pohybu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani [4] zaručuje Finsku právo na podržení množstevního limitu 15 litrů piva nakoupeného v jiných členských státech a osvobozeného od daní ve Finsku tak, jak je stanoveno v aktu o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska.
(2) Finsko by mělo přijmout opatření, která by zajistila, aby dovoz piva ze třetích zemí nebyl povolován za výhodnějších podmínek, než jsou podmínky pro dovoz piva z jiných členských států.
(3) Článek 26 směrnice Rady 92/12/EHS povoluje Finsku i nadále, a to do 31. prosince 2003, využívat stejná omezení uplatněná 31. prosince 1996 na množství zboží, které smí být dovezeno na jeho území, aniž by podléhalo další spotřební dani, přičemž tato omezení jsou postupně odstraňována.
(4) Články 4 a 5 směrnice Rady 69/169/EHS ze dne 28. května 1969 o harmonizaci právních a správních předpisů týkajících se osvobození od daní z obratu a spotřebních daní při dovozu v rámci mezinárodní turistiky [5] stanoví možnost udělit osvobození od daně z obratu i spotřební daně u zboží podléhajícímu dani, které je obsaženo v zavazadlech turistů přijíždějících ze třetích zemí, pokud není určeno k obchodním účelům.
(5) Článek 26 směrnice Rady 92/12/EHS představuje odchylku od jedné z nejzákladnějších zásad vnitřního trhu, konkrétně práva jeho občanů převážet zboží nakoupené pro vlastní spotřebu v rámci Společenství, aniž by jim vznikla povinnost hradit nové daně, a proto je nutné dopad uvedeného článku co nejvíce omezit.
(6) V této souvislosti je tedy vhodné zvýšit stávající množstevní limit na nákup piva z jiných členských států v několika krocích tak, aby se Finsko postupně přizpůsobilo pravidlům Společenství stanoveným v článcích 8 a 9 směrnice 92/12/EHS a zabezpečilo úplné odstranění limitů u piva uvnitř Společenství do 31. prosince 2003 tak, jak je stanoveno v čl. 26 odst. 1 výše uvedené směrnice.
(7) Finsko zaznamenalo v důsledku zvýšeného soukromého dovozu piva mimo jiné problémy v politice týkající se alkoholu, v sociální a zdravotní oblasti, ale i v oblasti veřejného pořádku.
(8) Finsko požádalo o odchylku, aby mohlo využívat omezení na dovoz piva ze třetích zemí, který není nižší než 6 litrů.
(9) Je třeba vzít v úvahu zeměpisnou polohu Finska, hospodářské potíže finských maloobchodníků sídlících v příhraničních oblastech a významnou ztrátu příjmů způsobenou zvýšeným dovozem piva ze třetích zemí.
(10) Proto je nutné povolit Finsku využívat omezení na dovoz piva ze třetích zemí, kdy limit není nižší než 6 litrů.
(11) Je vhodné, aby tato odchylka trvala o dva roky déle než omezení na dovoz piva do Finska z jiných členských států, což umožní, aby se finští maloobchodníci přizpůsobili nové situaci,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
V článku 5 směrnice 69/169/EHS se doplňuje nový odstavec, který zní:
"9. Odchylně od čl. 4 odst. 1 se Finsku povoluje využívat do 31. prosince 2005 množstevní limit, který nebude nižší než 6 litrů, na dovoz piva ze třetích zemí."
Článek 2
V čl. 26 odst. 1 druhém pododstavci směrnice 92/12/EHS se doplňuje nová věta, která zní:"Finsko zvýší množstevní omezení na pivo alespoň na 24 litrů od vstupu finských právních předpisů nahrazujících čl. 5 odst. 9 směrnice 69/169/EHS v platnost, dále na alespoň 32 litrů od 1. ledna 2001 a na alespoň 64 litrů od 1. ledna 2003."
Článek 3
1. Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. listopadu 2000.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2000/48/ES
ze dne 25. července 2000,
kterou se mění přílohy směrnic Rady 86/362/EHS a 90/642/EHS o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v obilovinách a v některých produktech rostlinného původu, včetně ovoce a zeleniny, a na jejich povrchu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 86/362/EHS ze dne 24. července 1986 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v obilovinách a na jejich povrchu [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2000/42/ES [2], a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 90/642/EHS ze dne 27. listopadu 1990 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v některých produktech rostlinného původu, včetně ovoce a zeleniny, a na jejich povrchu [3], naposledy pozměněnou směrnicí 2000/42/ES, a zejména na článek 7 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [4], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2000/10/ES [5], a zejména na čl. 4 odst. 1 písm. f) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnicí Komise 98/47/ES [6] byla do přílohy I směrnice 91/414/EHS zařazena nová účinná látka, azoxystrobin, pouze pro použití jako fungicid, aniž však byly upřesněny zvláštní podmínky, které by mohly mít vliv na plodiny ošetřené přípravky na ochranu rostlin obsahujícími azoxystrobin.
(2) Maximální limity pro rezidua azoxystrobinu ve všech komoditách spadajících do působnosti směrnic 86/362/EHS a 90/642/EHS a na jejich povrchu byly stanoveny směrnicí Komise 1999/71/ES [7].
(3) Při stanovení těchto maximálních limitů pro rezidua azoxystrobinu bylo konstatováno, že s ohledem na nové informace a údaje by tyto limity měly být nadále přehodnocovány a měněny.
Podle směrnice 1999/71/ES by dočasné vnitrostátní maximální limity pro ostatní obiloviny, ovoce a zeleninu měly být stanoveny členskými státy v rámci povolování přípravků na ochranu rostlin obsahujících azoxystrobin a měly by být podle čl. 4 odst.
1 písm. f) směrnice 91/414/EHS oznámeny Komisi. Pro usnadnění tohoto postupu byly některé limity ve směrnici 1999/71/ES stanoveny dočasně, a tím bylo umožněno, aby členské státy udělily další povolení pro nová použití a oznámily je Komisi postupem podle výše uvedeného článku.
V uvedeném článku se stanoví, že existuje-li dočasný maximální limit Společenství a vede-li nové povolené použití k limitům vyšším, stanoví členský stát, který povolení uděluje, dočasný vnitrostátní maximální limit reziduí podle čl. 4 odst.
(4) Pro zajištění náležité ochrany spotřebitele proti expozici reziduím v produktech nebo na produktech, pro něž nebylo uděleno žádné povolení, bylo považováno za vhodné stanovit při přijímání směrnice 1999/71/ES dočasné maximální limity reziduí na úrovni meze stanovitelnosti pro tyto produkty.
Stanovení takových dočasných maximálních limitů na úrovni Společenství nebrání tomu, aby členské státy udělily dočasná povolení pro použití azoxystrobinu pro tyto produkty podle čl. 4 odst.
(5) Při povolování přípravku na ochranu rostlin musí členské státy uplatňovat jednotné zásady stanovené v příloze VI směrnice 91/414/EHS, a to zejména při posuzování souladu dokumentace předložené žadatelem o povolení s požadavky přílohy III směrnice 91/414/EHS.
V části A oddílu 8 přílohy III směrnice 91/414/EHS se požaduje, aby žadatel předložil určité informace, zejména navržené maximální limity reziduí včetně jejich celkového odůvodnění a odhadu možné a skutečné dietární expozice a expozice jinými cestami.
Podle části B bodu 2.4.2 a části C bodu 2.5 přílohy VI směrnice 91/414/EHS jsou členské státy povinny zhodnotit předložené informace o účincích reziduí na zdraví lidí a zvířat a na životní prostředí a při vydání rozhodnutí o povolení zajistit, aby tato rezidua pocházela z minimálních množství přípravku na ochranu rostlin, která jsou nezbytná pro náležité ošetření v souladu se správnou zemědělskou praxí a která jsou aplikována tak, aby množství reziduí při sklizni, při porážce nebo při uskladnění bylo co nejmenší.
(6) Byly předloženy nové údaje o použití azoxystrobinu na rýži, banány, rajčata a na tykvovitou zeleninu s jedlou a nejedlou slupkou.
Po zhodnocení těchto údajů se považuje za vhodné změnit dočasné maximální limity reziduí pro tyto produkty stanovené ve směrnici 1999/71/ES.
(7) Technické a vědecké hodnocení látky azoxystrobin pro účely jejího zařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS bylo uzavřeno dne 22. dubna 1998 formou hodnotící zprávy Komise o azoxystrobinu.
V této zprávě byl přijatelný denní příjem (ADI) látky azoxystrobin stanoven na 0,1 mg/kg tělesné hmotnosti na den.
Celoživotní expozice spotřebitelů potravin ošetřených azoxystrobinem byla odhadnuta a zhodnocena v souladu s postupy a praxí používanými v Evropském společenství, přičemž byly zohledněny pokyny Světové zdravotnické organizace [8] a bylo vypočteno, že maximální limity reziduí stanovené v této směrnici nevedou k překročení tohoto přijatelného denního příjmu.
(8) V průběhu hodnocení a diskuse, které předcházely zařazení azoxystrobinu do přílohy I směrnice 91/414/EHS, nebyly zaznamenány žádné akutní toxické účinky vyžadující stanovení akutní referenční dávky.
(9) Prostřednictvím Světové obchodní organizace byly vedeny s obchodními partnery Společenství konzultace o limitech stanovených v této směrnici a jejich připomínky k těmto limitům byly zohledněny.
Komise prozkoumá na základě předložení přijatelných údajů možnost stanovení přípustné odchylky od maximálních limitů reziduí u určitých kombinací pesticidu a plodiny pro dovoz.
(10) Byly zohledněny rady a doporučení Vědeckého výboru pro rostliny, týkající se zejména ochrany spotřebitelů potravin ošetřených pesticidy.
(11) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého fytosanitárního výboru,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
V části A přílohy II směrnice 86/362/EHS se doplňuje tato položka:
"Rezidua pesticidů _BAR_ Maximální limit v mg/kg _BAR_ _BAR_ _BAR_
Článek 2
Maximální limity pro azoxystrobin uvedené v příloze II směrnice 90/642/EHS se nahrazují maximálními limity reziduí uvedenými v příloze této směrnice.
Článek 3
1. Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
2. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději 31. března 2001.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
3. Přijaté předpisy se použijí od 1. dubna 2001.
4. Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Komise 2000/51/ES
ze dne 26. července 2000,
kterou se mění směrnice 95/31/ES, kterou se stanoví specifická kritéria pro čistotu náhradních sladidel pro použití v potravinách
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/107/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se potravinářských přídatných látek povolených pro použití v potravinách určených k lidské spotřebě [1], ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/34/ES [2], a zejména na čl. 3 odst. 3 písm. a) uvedené směrnice,
po konzultaci s Vědeckým výborem pro potraviny,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/35/ES ze dne 30. června 1994 o náhradních sladidlech pro použití v potravinách [3], ve znění směrnice 96/83/ES [4], uvádí seznam látek, které mohou být použity jako náhradní sladidla v potravinách.
(2) Směrnice Komise 95/31/ES ze dne 5. července 1995, kterou se stanoví specifická kritéria pro čistotu náhradních sladidel pro použití v potravinách [5], ve znění směrnice 98/66/ES [6], stanoví kritéria pro čistotu náhradních sladidel uvedených ve směrnici 94/35/ES.
(3) Ve světle technického pokroku je nezbytné změnit kritéria pro čistotu stanovená ve směrnici 95/31/ES pro mannitol (E 421) a pro maltitol – sirup (E 965 (ii)), a je proto nezbytné uvedenou směrnici změnit.
(4) Je nezbytné vzít v úvahu specifikace a analytické techniky pro náhradní sladidla, která jsou stanovena v Codex Alimentariusa která určil společný výbor odborníků FAO/WHO pro potravinářské přídatné látky (JECFA).
(5) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potraviny,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
V příloze směrnice 95/31/ES se znění týkající se mannitolu (E 421) a maltitolu – sirupu (E 965 (ii)) nahrazuje zněním uvedeným v příloze této směrnice.
Článek 2
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 30. června 2001.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2000/52/ES
ze dne 26. července 2000,
kterou se mění směrnice 80/723/EHS o zprůhlednění finančních vztahů mezi členskými státy a veřejnými podniky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 86 odst. 3 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Komise 80/723/EHS [1] naposledy pozměněná směrnicí 93/84/EHS [2] ukládá členským státům, aby zajistily průhlednost finančních vztahů mezi veřejnou mocí a veřejnými podniky.
Směrnice 80/723/EHS vyžaduje, aby členské státy uchovávaly určité finanční informace a předkládaly je Komisi na požádání a jiné informace aby jí předkládaly v podobě výročních zpráv.
(2) Různá odvětví hospodářství, kterým byla v minulosti vlastní existence národních, regionálních nebo místních monopolů, byly nebo jsou částečně nebo plně otevírány hospodářské soutěži na základě Smlouvy nebo předpisů přijatých členskými státy a Společenstvím.
Tento proces zdůraznil, jaký význam má zajistit, aby byla pravidla hospodářské soutěže obsažená ve Smlouvě v těchto odvětvích spravedlivě a účinně uplatňována, zejména aby nedocházelo k zneužívání dominantního postavení ve smyslu článku 82 Smlouvy a státní podpory ve smyslu článku 87 Smlouvy, pokud nejsou slučitelné s pravidly společného trhu, aniž je dotčeno možné použití čl. 86 odst.
(3) V takovýchto odvětvích členské státy často udělují zvláštní nebo výlučná práva určitým podnikům nebo poskytují určitým podnikům pověřeným poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu náhrady ve formě plateb či jinak.
Tyto podniky rovněž často vstupují do hospodářské soutěže s jinými podniky.
(4) Podle čl. 86 odst. 2 a 3 Smlouvy je v zásadě záležitostí členského státu, zda pověří určitý podnik poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu, které sám stanoví, přičemž úkolem Komise je dohlížet na správné uplatňování uvedeného článku.
1 Smlouvy požaduje, aby pokud jde o veřejné podniky a podniky, kterým členské státy udělily zvláštní nebo výlučná práva, nepřijmou tyto státy ani neponechají v platnosti opatření odporující pravidlům Smlouvy. Ustanovení čl.
2 Smlouvy se vztahuje na podniky pověřené poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu. Ustanovení čl.
86 odst. 3 Smlouvy vyžadují, aby Komise dohlížela na uplatňování článku 86 a vydávala členským státům potřebné směrnice a rozhodnutí.
Výkladová ustanovení přiložená ke Smlouvě Protokolem o systému veřejnoprávního vysílání v členských státech uvádějí, že ustanovení Smlouvy o založení Evropského společenství se nedotýkají pravomocí členských států financovat veřejnoprávní vysílání, pokud je takové financování poskytováno organizacím pro veřejnoprávní vysílání k plnění veřejných služeb, jak jsou svěřeny, vymezeny a organizovány v každém členském státě, a pokud takové financování neovlivňuje obchodní podmínky a hospodářskou soutěž ve Společenství v míře, která by byla v rozporu se společným zájmem, přičemž se přihlíží k naplnění veřejné služby.
Aby mohla zaručit uplatňování článku 86 Smlouvy, musí mít Komise k dispozici nezbytné informace.
K tomu je třeba stanovit podmínky pro dosažení průhlednosti.
(6) Složité situace spojené s různými formami veřejných a soukromých podniků, jímž byla udělena zvláštní nebo výlučná práva nebo které byly pověřeny poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu, s rozmanitostí činností, které může vykonávat jediný podnik, a s různým stupněm liberalizace trhu v různých členských státech by mohly ztížit uplatňování pravidel hospodářské soutěže a zejména článku 86 Smlouvy.
Je proto nezbytné, aby měly členské státy a Komise k dispozici podrobné údaje o vnitřní finanční a organizační struktuře těchto podniků, zejména oddělené a spolehlivé účetnictví různých činností prováděných jedním a týmž podnikem.
Tyto informace nejsou vždy dostupné nebo nejsou vždy dostatečně podrobné a spolehlivé.
(7) Takové účty by měly dokládat rozdíl mezi jednotlivými činnostmi, náklady a výnosy spojené s každou z nich a způsoby přičítání nebo přidělování nákladů a výnosů.
Takové oddělené účetnictví by mělo být k dispozici jednak pro výrobky nebo služby, na které členský stát udělil zvláštní nebo výlučné právo nebo pověřil podnik poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu, jednak pro ostatní výrobky nebo služby, které podnik vyrábí nebo poskytuje.
Povinnost oddělení účetnictví by se neměla vztahovat na podniky, jejichž činnost je omezena na poskytování služeb obecného hospodářského zájmu a které nevykonávají činnosti mimo hranice těchto služeb.
Zdá se, ženení nutné požadovat oddělení účetnictví v rámci služeb obecného hospodářského zájmu nebo v rámci zvláštních nebo výlučných práv, pokud to není nutné pro rozdělení nákladů a výnosů mezi dotyčné služby a výrobky a služby a výrobky nespadající mezi služby obecného hospodářského zájmu nebo zvláštní či výlučná práva.
(8) Nejúčinnějším prostředkem zajištění spravedlivého a účinného uplatnění pravidel hospodářské soutěže na tyto podniky je požadavek, aby členské státy zajistily, že příslušné podniky budou vést oddělené účetnictví.
Komise přijala sdělení o službách obecného hospodářského zájmu v Evropě [3], ve kterém zdůrazňuje jejich důležitost.
Je nutné vzít v úvahu význam dotčených odvětví, které mohou zahrnovat služby obecného zájmu, silné postavení na trhu, které mohou dané podniky mít, a zranitelnost začínající hospodářské soutěže v odvětvích, která byla liberalizována.
V souladu se zásadou přiměřenosti je nutné a vhodné stanovit pravidla pro povinnost vést oddělené účetnictví, aby bylo dosaženo základního cíle průhlednosti.
Tato směrnice nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné pro dosažení sledovaných cílů, v souladu s čl. 5 třetím pododstavcem Smlouvy.
(9) V některých odvětvích vyžadují předpisy přijaté Společenstvím, aby členské státy a některé podniky vedly oddělené účetnictví.
Je nezbytné zajistit rovné zacházení se všemi hospodářskými činnostmi v rámci Společenství a rozšířit povinnost vést oddělené účetnictví na všechny srovnatelné situace.
Tato směrnice by neměla měnit zvláštní pravidla stanovená pro stejné účely jinými předpisy Společenství a neměla by se vztahovat na činnosti podniků, na které se vztahují uvedené předpisy.
(10) S ohledem na omezený možný dopad na hospodářskou soutěž a za účelem odstranění nadměrné administrativní zátěže není prozatím nutné vyžadovat po podnicích s celkovým ročním čistým obratem pod 40 milionů EUR vedení odděleného účetnictví.
S ohledem na omezený možný dopad na obchod mezi členskými státy není prozatím nutné vyžadovat vedení odděleného účetnictví u některých druhů služeb.
Tato směrnice by se měla uplatňovat, aniž by byla dotčena jakákoli jiná pravidla týkající se sdělování informací Komisi členskými státy.
(11) Zdá se, že v případech, kdy byla stanovena náhrada za poskytování služeb obecného hospodářského zájmu na přiměřené období otevřeným, průhledným a nediskriminačním postupem, není nutné vyžadovat po podnicích vedení odděleného účetnictví.
(12) Článek 295 Smlouvy stanoví, že Smlouva se nijak nedotýká úpravy vlastnictví, uplatňované v členských státech.
Při uplatňování pravidel hospodářské soutěže by nemělo docházet k žádné neopodstatněné diskriminaci mezi veřejnými a soukromými podniky.
Tato směrnice by se měla vztahovat na veřejné i soukromé podniky.
(13) Členské státy mají různé územně správní členění.
Tato směrnice by se měla vztahovat na veřejnou moc na všech úrovních ve všech členských státech.
(14) Je proto třeba pozměnit směrnici 80/723/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 80/723 se mění takto:
1. Název se nahrazuje tímto:
"Směrnice Komise 80/723/EHS ze dne 25. června 1980 o zprůhlednění finančních vztahů mezi členskými státy a veřejnými podniky a o finanční průhlednosti uvnitř jednotlivých podniků."
2. Články 1 a 2 se nahrazují tímto:
"Článek 1
1. Členské státy zajistí za podmínek stanovených v této směrnici, že finanční vztahy mezi veřejnou mocí a veřejnými podniky jsou průhledné a zřetelně ukazují
a) veřejné prostředky poskytované veřejnou mocí přímo daným veřejným podnikům;
b) veřejné prostředky poskytované veřejnou mocí prostřednictvím veřejných podniků nebo finančních institucí;
c) skutečné použití těchto veřejných prostředků.
2. Aniž jsou dotčeny zvláštní předpisy přijaté Společenstvím, zajistí členské státy, aby se finanční a organizační struktura každého podniku, který je povinen vést oddělené účty, správně promítala do oddělených účtů tak, aby zřetelně ukazovaly
a) náklady a výnosy spojené s různými činnostmi;
b) podrobný popis způsobů, kterými jsou náklady a výnosy přičítány nebo přidělovány různým činnostem.
Článek 2
1. Pro účely této směrnice se rozumí
a) "veřejnou mocí" veškerá veřejná moc, včetně státu a regionálních, místních a všech ostatních územní samosprávných celků;
b) "veřejným podnikem" jakýkoli podnik, nad nímž může veřejná moc přímo nebo nepřímo vykonávat rozhodující vliv vlastnictvím takového podniku, svou finanční účastí v něm nebo pravidly, jimiž je řízen;
c) "veřejným podnikem v odvětví zpracovatelského průmyslu" jakýkoli podnik, jehož hlavní činnost, vymezená jako činnost představující nejméně 50 % ročního obratu, je v odvětví zpracovatelského průmyslu. Jedná se o podniky, jejichž činnosti spadají do kategorie D — Zpracovatelský průmysl (jež zahrnuje podkategorie DA až DN) klasifikace NACE (rev. 1) [4];
d) "podnikem povinným vést oddělené účty" jakýkoli podnik, kterému členský stát udělil zvláštní nebo výlučná práva podle čl. 86 odst. 1 Smlouvy nebo podnik pověřený poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu podle čl. 86 odst. 2 Smlouvy, který je příjemcem státní podpory v jakékoli podobě, včetně subvencí, podpor nebo náhrad v souvislosti s těmito službami, a který provozuje i jiné činnosti;
e) "různými činnostmi" jednak veškeré výrobky nebo služby, na které byla podniku udělena zvláštní nebo výlučná práva, nebo veškeré služby obecného hospodářského zájmu, kterými byl podnik pověřen, a jednak každý jiný samostatný výrobek nebo služba, jehož výrobou nebo poskytováním se podnik zabývá;
f) "výlučnými právy" práva, která členský stát uděluje jednomu podniku prostřednictvím jakéhokoli právního nebo správního nástroje, který mu vyhrazuje právo poskytovat služby nebo vykonávat činnost na určitém území,
g) "zvláštními právy" práva, která členský stát uděluje omezenému počtu podniků prostřednictvím jakéhokoli právního nebo správního nástroje, který na určitém území
- omezuje počet těchto podniků, které jsou oprávněny poskytovat služby nebo vykonávat činnost podle jiných než objektivních, poměrných a nediskriminačních kritérií, na dva nebo více,
- určuje podle takových kritérií několik konkurenčních podniků oprávněných poskytovat služby nebo vykonávat činnost nebo
- přiznává jednomu nebo více podnikům podle takových kritérií právními nebo správními předpisy výhody, které výrazně ovlivňují schopnost jakéhokoli jiného podniku poskytovat stejné služby nebo vykonávat stejnou činnost na tomtéž území v zásadě za stejných podmínek.
2. Má se za to, že veřejná moc má rozhodující vliv, pokud ve vztahu k určitému podniku přímo či nepřímo
a) drží většinu upsaného základního kapitálu takového podniku;
b) kontroluje většinu hlasů spojených s akciemi vydanými takovým podnikem nebo
c) mohou jmenovat více než polovinu členů správního, řídícího nebo dozorčího orgánu takového podniku."
3. V článku 3 se slova "podle článku 1" nahrazují slovy "podle čl. 1 odst. 1".
4. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 3a
1. Aby byla zajištěna průhlednost podle čl. 1 odst. 2, přijmou členské státy opatření nezbytná k tomu, aby v kterémkoli podniku povinném vést oddělené účty
a) byly vnitřní účty odpovídající různým činnostem oddělené;
b) byly veškeré náklady a výnosy správně přičteny nebo rozděleny na základě důsledně uplatňovaných a objektivně zdůvodnitelných zásad analytického účetnictví;
c) byly zásady analytického účetnictví, podle kterých se jednotlivé účty vedou, jasně stanoveny.
2. Odstavec 1 se vztahuje pouze na činnosti, na které se nevztahují zvláštní předpisy Společenství, a jsou jím dotčeny povinnosti členských států nebo podniků vyplývající ze Smlouvy nebo z těchto zvláštních předpisů."
5. Články 4 a 5 se nahrazují tímto:
"Článek 4
1. Co se týče průhlednosti podle čl. 1 odst. 1, nevztahuje se tato směrnice na finanční vztahy mezi veřejnou mocí a
a) veřejnými podniky, které se zabývají službami, jejichž poskytování nemůže podstatně ovlivnit obchod mezi členskými státy;
b) centrálními bankami;
c) veřejnými úvěrovými institucemi, pokud se jedná u vklady veřejných prostředků, které u nich uloží veřejná moc za obvyklých obchodních podmínek;
d) veřejnými podniky, jejichž čistý roční obrat nedosáhl celkové výše 40 milionů EUR během dvou finančních let předcházejících roku, kdy byly poskytnuty nebo použity prostředky zmíněné v čl. 1 odst.
1. Avšak pro veřejné úvěrové instituce je odpovídajícím kritériem celková bilance 800 milionů EUR.
2. Co se týče průhlednosti podle čl. 1 odst. 2, nevztahuje se tato směrnice na
a) podniky, které se zabývají službami, jejichž poskytování nemůže podstatně ovlivnit obchod mezi členskými státy;
b) veřejnými podniky, jejichž čistý roční obrat nedosáhl celkové výše 40 milionů EUR během dvou finančních let předcházejících roku, ve kterém využívaly zvláštního nebo výlučného práva uděleného členským státem podle čl. 86 odst. 2 Smlouvy; avšak pro veřejné úvěrové instituce je odpovídajícím kritériem celková bilance 800 milionů EUR;
c) podniky pověřené poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu podle čl. 86 odst. 2 Smlouvy, jestliže státní podpora v jakékoli podobě, včetně subvencí, podpor nebo náhrad, kterou obdržely, byla stanovena na přiměřené období otevřeným, průhledným a nediskriminačním postupem.
Článek 5
1. Členské státy zajistí, že údaje o finančních vztazích uvedených v čl. 1 odst. 1 jsou uchovávány k dispozici Komisi po dobu pěti let od konce finančního roku, v němž byly veřejné prostředky poskytnuty daným veřejným podnikům. Byly-li však veřejné prostředky použity v dalším finančním roce, běží pětiletá lhůta od konce tohoto finančního roku.
2. Členské státy zajistí, že údaje o finanční a organizační struktuře podniků uvedené v čl. 1 odst. 2 jsou uchovávány k dispozici Komisi po dobu pěti let od konce finančního roku, ke kterému se vztahují.
3. Shledá-li to Komise nezbytným, sdělí jí členské státy na její žádost údaje podle odstavců 1 a 2, případně spolu s podklady nezbytnými k jejich posouzení, zejména o sledovaných cílech."
6. V čl. 5a odst. 3 se slovo "ECU" nahrazuje slovem "EUR".
7. V čl. 6 odst. 1 se slova "podle čl. 5 odst. 2" nahrazují slovy "podle čl. 5 odst. 3".
Článek 2
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. července 2001.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Ustanovení čl. 1 odst. 2 směrnice 80/723/EHS ve znění této směrnice se použije ode dne 1. ledna 2002.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/53/ES
ze dne 18. září 2000
o vozidlech s ukončenou životností
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 175 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy, s ohledem na společný návrh schválený dohodovacím výborem dne 23. května 2000 [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Odlišná vnitrostátní opatření týkající se vozidel s ukončenou životností by měla být harmonizována, aby byl za prvé minimalizován vliv vozidel s ukončenou životností na životní prostředí a přispělo se tak k ochraně, zachování a zlepšení kvality životního prostředí a úspor energie, a za druhé aby bylo zajištěno řádné fungování vnitřního trhu a zamezilo se narušení hospodářské soutěže ve Společenství.
(2) Vyžaduje se rámec na úrovni Společenství, který by zajistil soudržnost mezi přístupy členských států k dosažení výše uvedených cílů, zejména pokud jde o projektování vozidel s ohledem na jejich recyklaci a využití, na požadavky na sběrná a zpracovatelská zařízení a na dosažení cílů opětného použití, recyklace a využití, s přihlédnutím k zásadě subsidiarity a zásadě "znečišťovatel platí".
(3) Vozidla s ukončenou životností každoročně ve Společenství produkují 8 až 9 milionů tun odpadu, se kterým se musí řádně nakládat.
(4) V zájmu uplatňování zásady opatrnosti a prevence a v souladu se strategií Společenství pro nakládání s odpady je nutné se v co nejširší míře vyhnout vzniku odpadů.
(5) Další základní zásadou je, že odpad by měl být opětně používán a využíván a přednost má být dána opětnému použití a recyklaci.
(6) Členské státy by měly přijmout opatření směřující k tomu, aby hospodářské subjekty zavedly systémy pro sběr, zpracování a využití vozidel s ukončenou životností.
(7) Členské státy by měly zajistit, aby poslední uživatel nebo majitel mohli vozidlo s ukončenou životností předat autorizovanému zpracovatelskému zařízení bez jakýchkoli výdajů v důsledku toho, že vozidlo má nulovou nebo zápornou tržní hodnotu.
Členské státy by měly zajistit, aby výrobci hradili veškeré náklady nebo jejich značnou část na zavedení těchto opatření.
Obvyklé fungování trhu by tím nemělo být narušeno.
(8) Tato směrnice by se měla vztahovat na vozidla a na vozidla s ukončenou životností včetně jejich součástí a materiálů, jakož i na náhradní a výměnné díly, aniž jsou dotčeny platné normy v oblasti bezpečnosti, znečišťování ovzduší a boje proti hlučnosti.
(9) Tato směrnice se opírá, je-li to nezbytné, o terminologii užívanou v několika stávajících směrnicích, zejména ve směrnici Rady 67/548/EHS ze dne 27. června 1967 o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek [4], ve směrnici Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [5] a ve směrnici Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech [6].
(10) Dobová vozidla, to znamená historická vozidla nebo vozidla se sběratelskou hodnotou nebo určená pro muzea, která jsou udržovaná řádným způsobem slučitelným s ochranou životního prostředí buď v provozuschopném stavu, nebo rozebrané na součásti, nejsou zahrnuta v definici odpadu ve smyslu směrnice 75/442/EHS a tato směrnice se na ně tedy nevztahuje.
(11) Je důležité, aby preventivní opatření byla uplatňována počínaje fází projektování vozidla, zejména v podobě snižování a kontroly nebezpečných látek obsažených ve vozidlech, aby se tak předešlo unikání těchto látek do životního prostředí, aby se usnadnila recyklace a zabránilo se odstraňování nebezpečného odpadu.
Zakázáno by mělo být zejména používání olova, rtuti, kadmia a šestimocného chromu.
Tyto těžké kovy lze používat pouze v určitých případech podle seznamu, který je pravidelně revidován.
To pomůže zajistit, aby určité materiály a součásti nezůstávaly ve zbytcích po drcení a nebyly spalovány ani ukládány na skládku.
(12) Recyklace všech plastů z vozidel s ukončenou životností by měla být trvale zlepšována.
Komise v současné době posuzuje vlivy PVC na životní prostředí.
Na základě této práce Komise případně předloží návrhy na použití PVC rovněž s ohledem na vozidla.
(13) Požadavky na demontáž, opětné použití a recyklaci vozidel s ukončenou životností a jejich součásti by měly být začleněny do projektování a výroby nových vozidel.
(14) Měl by být podporován rozvoj trhu s recyklovanými materiály.
(15) Aby bylo zajištěno vozidel s ukončenou životností, aniž je ohroženo životního prostředí, měly by být zavedeny příslušné sběrné systémy.
(16) Mělo by být zavedeno osvědčení o likvidaci vozidla, jehož předložení podmiňuje vyřazení vozidel s ukončenou životností z registru.
Členské státy, které nemají systém vyřazení z registru zavedou systém, podle kterého je osvědčení o likvidaci vozidla oznamováno příslušnému orgánu při převozu vozidla s ukončenou životností do zpracovatelského zařízení.
(17) Tato směrnice nebrání členským státům, aby případně prováděly dočasná odhlášení vozidel.
(18) Podniky pro sběr a zpracování by měly mít možnost vykonávat svou činnost, pouze získají-li povolení nebo, je-li povolení nahrazeno registrací, jsou-li splněny zvláštní podmínky.
(19) Měla by být podporována možnost recyklace a využívání vozidel.
(20) Je důležité stanovit požadavky na skladování a zpracování, aby se předešlo negativním vlivům na životní prostředí a zabránilo se narušení obchodu a hospodářské soutěže.
(21) aby bylo možné dosáhnout výsledků v krátkodobém výhledu a poskytovat provozovatelům, spotřebitelům a orgánům veřejné moci nezbytnou dlouhodobou perspektivu, měly by být stanoveny kvantifikované cíle pro opětné použití, recyklaci a využití, které by měly hospodářské subjekty splňovat.
(22) Výrobci by měli zajistit, aby byla vozidla projektována a vyráběna způsobem, který umožní dosažení kvantifikovaných cílů pro opětné použití, recyklaci a využití.
Za tímto účelem bude Komise podporovat vypracování evropských norem a přijme další nezbytná opatření, aby změnila příslušné evropské právní předpisy týkající se schvalování typů motorových vozidel.
(23) Členské státy by měly zajistit, aby při provádění této směrnice byla zachována hospodářská soutěž, zejména s ohledem na přístup malých a středních podniků na trh sběru, demontáže, zpracování a recyklace.
(24) Aby byla usnadněna demontáž a zpracování, a zejména recyklace vozidel s ukončenou životností, měli by výrobci vozidel poskytovat autorizovaným zpracovatelským zařízením všechny nezbytné informace pro demontáž, zejména s ohledem na nebezpečné materiály.
(25) Ve všech případech, kdy je to nezbytné, by mělo být podporováno vypracování evropských norem.
Výrobci a dodavatelé materiálů by měli pro součásti a materiály používat normy označování, které stanoví Komise společně s příslušným výborem.
Při vypracování těchto norem přihlédne Komise vhodným způsobem k práci, která v této oblasti probíhá v rámci příslušných mezinárodních fór.
(26) Je nezbytné disponovat údaji o vozidlech s ukončenou životností v celém Společenství, aby bylo kontrolováno provádění cílů této směrnice.
(27) Spotřebitelé musí být vhodně informováni, aby mohli přizpůsobit své chování a své postoje; za tímto účelem by informace měly poskytovat dotčené hospodářské subjekty.
(28) Členské státy se mohou rozhodnout, že určitá ustanovení provedou formou dohod s dotčeným hospodářským odvětvím, budou-li splněny určité podmínky.
(29) Přizpůsobování požadavků na zpracovatelská zařízení a na užívání nebezpečných látek vědeckému a technickému pokroku, jakož i přijetí minimálních norem pro osvědčení o likvidaci vozidla, vzory pro databázi a provádění opatření nezbytných pro kontrolu plnění kvantifikovaných cílů by měla zajišťovat Komise v rámci postupu projednávání ve výboru.
(30) Opatření k provádění této směrnice by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [7].
(31) Členské státy mohou uplatňovat ustanovení této směrnice přede dnem uvedeným ve směrnici, pokud tato opatření budou slučitelná se Smlouvou,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Cíle
Tato směrnice stanoví opatření přednostně zaměřená na předcházení vzniku odpadů z vozidel a dále na opětné použití, recyklaci a jiné formy využití vozidel s ukončenou životností a jejich součástí, aby bylo sníženo množství odpadu k odstranění a zlepšena účinnost všech hospodářských subjektů zasahujících do životního cyklu vozidel, pokud jde o ochranu životního prostředí, a zejména hospodářských subjektů přímo zapojených do zpracování vozidel s ukončenou životností.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
1. "vozidlem" jakékoli vozidlo kategorie M1 nebo N1 vymezené v příloze II části A směrnice 70/156/EHS a tříkolová motorová vozidla vymezená ve směrnici 92/61/EHS, avšak s výjimkou motorových tříkolek;
2. "vozidlem s ukončenou životností" vozidlo, které je odpadem ve smyslu čl. 1 písm. a) směrnice 75/442/EHS;
3. "výrobcem" výrobce vozidel nebo profesionální dovozce vozidla do členského státu;
4. "prevencí" opatření zaměřená na snížení množství vozidel s ukončenou životností, jejich materiálů a látek a jejich škodlivosti pro životní prostředí;
5. "zpracováním" jakákoli činnost po předání vozidla s ukončenou životností do zařízení pro odstranění znečišťujících látek, pro demontáž, hrubé rozdělení, drcení, využití nebo pro přípravu na odstranění odpadu z drcení, a všechny další operace prováděné pro využití nebo odstranění vozidla s ukončenou životností a jeho součástí;
6. "opětným použitím" jakákoli operace, při které se součásti vozidel s ukončenou životností používají pro stejný účel, pro který byly původně určeny;
7. "recyklací" přepracování odpadů ve výrobním procesu pro původní použití nebo pro jiné účely s výjimkou energetického využití.
Energetickým využitím se rozumí použití hořlavého odpadu jako prostředku pro výrobu energie formou přímého spalování spolu s jiným odpadem či bez něj, ale s využitím tepla;
8. "využíváním" jakákoli operace vyjmenovaná v příloze II části B směrnice 75/442/EHS;
9. "odstraňováním" jakákoli operace vyjmenovaná v příloze II části A směrnice 75/442/EHS;
10. "hospodářskými subjekty" výrobci, distributoři, subjekty provádějící sběr, pojišťovny motorových vozidel, subjekty provádějící demontáž, drcení, využití, recyklaci vozidel a ostatní účastníci zpracování vozidel s ukončenou životností včetně jejich součástí a materiálů;
11. "nebezpečnou látkou" jakákoli látka, která je považována za nebezpečnou ve smyslu směrnice 67/548/EHS;
12. "drticím zařízením" jakékoli zařízení používané pro hrubé rozdělení nebo pro rozbíjení vozidel s ukončenou životností včetně zařízení pro získání opětně použitelného kovového odpadu;
13. "informacemi pro demontáž" všechny informace požadované pro správné zpracování vozidel s ukončenou životností šetrné vůči životnímu prostředí.
Tyto informace poskytují autorizovaným zpracovatelským zařízením výrobci vozidel a jejich součástí v podobě příruček nebo s využitím elektronických médií (např. CD-ROM, on-line služby).
Článek 3
Oblast působnosti
1. Tato směrnice se vztahuje na vozidla a na vozidla s ukončenou životností včetně jejich součástí a materiálů. Toto ustanovení se použije, aniž je dotčen čl. 5 odst. 4 třetí pododstavec, nezávisle na způsobu, jakým bylo vozidlo udržováno nebo opravováno během používání, a nezávisle na tom, zda je vozidlo vybaveno součástmi, které dodává výrobce nebo jinými součástmi, jejichž montáž jako náhradních nebo výměnných dílů splňuje příslušná ustanovení Společenství nebo členských států.
2. Tato směrnice se uplatňuje, aniž jsou dotčeny platné právní předpisy Společenství a členských států, zejména pokud jde o bezpečnostní normy, emise do ovzduší a boj proti hlučnosti a ochranu půd a vod.
3. Pokud výrobce vyrábí nebo dováží pouze vozidla, na která se nevztahuje směrnice 70/156/EHS ve smyslu jejího čl. 8 odst. 2 písm. a), mohou členské státy vyjmout tohoto výrobce a jeho vozidla z působnosti čl. 7 odst. 4 a článků 8 a 9 této směrnice.
4. Vozidla pro zvláštní účely uvedená v čl. 4 odst. 1 písm. a) druhé odrážce směrnice 70/156/EHS jsou vyňata z oblasti působnosti článku 7 této směrnice.
5. Pro tříkolová motorová vozidla se uplatňuje pouze čl. 5 odst. 1 a 2 a článek 6 této směrnice.
Článek 4
Prevence vzniku odpadu
1. V zájmu podpory prevence vzniku odpadu podporují členské státy zejména:
a) výrobce vozidel ve spolupráci s výrobci materiálů a vybavení, aby ve vozidlech omezili používání nebezpečných látek a snižovali je v nejvyšší možné míře počínaje projektováním vozidel, zejména aby předcházeli jejich úniku do životního prostředí, usnadnili recyklaci a vyhnuli se nutnosti odstraňovat nebezpečný odpad;
b) projektování a konstrukci nových vozidel, které plně respektují a usnadňují demontáž, opětné použití a využití, zejména recyklaci vozidel s ukončenou životností a jejich součástí a materiálů;
c) konstruktéry vozidel ve spolupráci s výrobci materiálů a vybavení, aby začleňovali rostoucí množství recyklovaných materiálů do vozidel a jiných výrobků, v zájmu rozvoje trhu s recyklovanými materiály.
2. a) Členské státy zajistí, aby materiály a součásti vozidel uvedené na trh po 1. červenci 2003 neobsahovaly olovo, rtuť, kadmium nebo šestimocný chrom kromě případů uvedených v příloze II a za podmínek v ní upřesněných;
b) postupem podle článku 11 Komise pravidelně pozměňuje, v závislosti na vědeckém a technickém pokroku, přílohu II, aby:
i) případně stanovila maximální hodnoty koncentrace, do jejichž výše bude tolerován výskyt látek uvedených v písmenu a) ve specifických materiálech a součástech vozidel;
ii) vyňala určité materiály a součásti vozidel z ustanovení písmene a), je-li použití dotčených látek nevyhnutelné;
iii) vypustila materiály a součásti vozidel z přílohy II, je-li možné se použití těchto látek vyhnout;
iv) určila podle podbodů i) a ii) materiály a součásti vozidel, které lze před dalším zpracováním odstranit; tyto materiály a součásti jsou označeny nebo jiným vhodným způsobem identifikovány;
c) Komise poprvé pozmění přílohu II nejpozději do 21. října 2001.
V žádném případě nesmí být žádná z výjimek uvedených v příloze II vypuštěna před 1. lednem 2003.
Článek 5
Sběr
1. Členské státy přijmou opatření nezbytná, aby:
- hospodářské subjekty zavedly systémy sběru všech vozidel s ukončenou životností, a je-li to technicky možné, i sběru použitých dílů tvořících odpad a vyjmutých z osobních automobilů při jejich opravách;
- byla na jejich území vhodným způsobem dostupná sběrná zařízení.
2. Členské státy rovněž přijmou opatření nezbytná, aby všechna vozidla s ukončenou životností byla předána do autorizovaných zpracovatelských zařízení.
3. Členské státy zavedou systém, podle něhož lze vyřadit vozidlo s ukončenou životností z registru pouze po předložení osvědčení o likvidaci vozidla.
Toto osvědčení se uděluje držiteli nebo vlastníkovi při převozu vozidla s ukončenou životností do zpracovatelského zařízení.
Zpracovatelská zařízení, která získala povolení v souladu s článkem 6, jsou oprávněna udělovat osvědčení o likvidaci vozidla.
Členské státy mohou povolit výrobcům, prodejcům a subjektům provádějícím sběr zmocněným autorizovaným zpracovatelským zařízením udělovat osvědčení o likvidaci vozidla, pokud zaručí, že vozidlo s ukončenou životností bude převezeno do autorizovaného zpracovatelského zařízení, a pokud budou zaregistrováni u orgánů veřejné moci.
Udělování osvědčení o likvidaci vozidla zpracovatelskými zařízeními nebo prodejci nebo subjekty provádějícími sběr zmocněnými autorizovaným zpracovatelským zařízením je neopravňuje požadovat finanční náhrady s výjimkou případů výslovně určených členskými státy.
Členské státy, které nemají ke dni vstupu této směrnice v platnost systém vyřazování z registru, zavedou systém, podle něhož je osvědčení o likvidaci vozidla ohlášeno dotčenému příslušnému orgánu při převozu vozidla s ukončenou životností do zpracovatelského zařízení, a vyhoví podmínkám tohoto odstavce.
Členské státy, které využijí tohoto pododstavce, uvědomí Komisi o důvodech této volby.
4. Členské státy přijmou opatření nezbytná, aby předání vozidla autorizovanému zpracovatelskému zařízení v souladu s odstavcem 3 probíhalo bez jakýchkoli výdajů pro posledního držitele nebo vlastníka vozidla v důsledku toho, že vozidlo má nulovou nebo zápornou tržní hodnotu.
Členské státy přijmou opatření nezbytná, aby výrobci hradili veškeré náklady na provádění tohoto opatření nebo jejich podstatnou část nebo aby přijímali vozidla s ukončenou životností za stejných podmínek, jaké jsou uvedeny v prvním pododstavci.
Členské státy mohou stanovit, že předávání vozidel s ukončenou životností nebude zcela zdarma, pokud vozidlo s ukončenou životností neobsahuje podstatné součásti vozidla, zejména motor a karoserii nebo obsahuje odpad, který byl k němu přidán.
Komise pravidelně kontroluje provádění prvního pododstavce, aby zajistila, že nepovede k narušení trhu, a bude-li to nezbytné navrhne Evropskému parlamentu a Radě změnu tohoto ustanovení.
5. Členské státy přijmou opatření nezbytná, aby příslušné orgány vzájemně uznávaly a přijímaly osvědčení o likvidaci vozidla udělená v jiných členských státech v souladu s odstavcem 3.
Za tímto účelem Komise nejpozději do 21. října 2001 vypracuje minimální požadavky platné pro osvědčení o likvidaci vozidla.
Článek 6
Zpracování
1. Členské státy přijmou opatření, aby všechna vozidla s ukončenou životností byla skladována (i dočasně) a zpracovávána v souladu s obecnými požadavky stanovenými v článku 4 směrnice 75/442/EHS a v souladu s minimálními technickými požadavky stanovenými v příloze I této směrnice, aniž jsou dotčeny vnitrostátní předpisy upravující ochranu zdraví a životního prostředí.
2. Členské státy přijmou opatření nezbytná, aby všechna zařízení nebo podniky, které provádějí zpracovatelské operace, získaly povolení od příslušných orgánů nebo aby u nich byly registrovány v souladu s články 9, 10 a 11 směrnice 75/442/EHS.
11 odst. 1 písm. b) směrnice 75/442/EHS může být uplatněna pro operace využití odpadu z vozidel s ukončenou životností po jejich zpracování v souladu s přílohou I bodem 3 této směrnice, pokud příslušné orgány před registrací prověří:
a) druh a množství odpadu ke zpracování;
b) obecné technické požadavky, které mají být dodržovány;
c) potřebná bezpečnostní opatření
pro dosažení cílů uvedených v článku 4 směrnice 75/442/EHS.
Tato inspekce se koná jednou ročně. Členské státy, které výjimku využijí, oznámí výsledky Komisi.
3. Členské státy přijmou opatření nezbytná, aby všechna zařízení nebo podniky, které provádějí zpracovatelské operace, splňovaly alespoň tyto povinnosti podle přílohy I:
a) vozidla s ukončenou životností jsou před dalším zpracováním rozebrána nebo jsou provedena obdobná opatření, aby se omezily jakékoli negativní dopady na životní prostředí. Součásti nebo materiály, které jsou označeny nebo jinak identifikovány v souladu s čl.
4 odst. 2, jsou před dalším zpracováním odstraněny;
b) nebezpečné materiály a součásti jsou odstraněny a odděleny selektivním způsobem, aby nekontaminovaly následný odpad z drcení vozidel s ukončenou životností;
c) rozebrání a skladování se provádí tak, aby byla zajištěna možnost součásti vozidla opětně použít a využít a zejména recyklovat.
Zpracování s cílem zbavit vozidla s ukončenou životností znečišťujících látek uvedené v příloze I bod 3 se provádí co nejdříve.
4. Členské státy přijmou opatření nezbytná, aby povolení nebo registrace uvedené v odstavci 2 zahrnovaly všechny podmínky nutné pro splnění požadavků podle odstavců 1, 2 a 3.
5. Členské státy podporují zařízení nebo podniky, které provádějí zpracování, aby zavedly schválené systémy péče o životní prostředí.
Článek 7
Opětné použití a využití
1. Členské státy přijmou opatření nezbytná, aby podpořily opětné použití k tomu vhodných součástí a využití součástí, které nelze opětně použít, přičemž se dává přednost recyklaci, je-li vhodná z hlediska životního prostředí, aniž jsou dotčeny požadavky na bezpečnost vozidla a požadavky týkající se životního prostředí, zejména znečišťování ovzduší a boje proti hlučnosti.
2. Členské státy přijmou opatření nezbytná, aby hospodářské subjekty dosáhly těchto cílů:
a) nejpozději dne 1. ledna 2006 bude pro všechna vozidla s ukončenou životností míra opětného použití a využití stanovena na nejméně 85 % průměrné hmotnosti vozidla a rok.
Ve stejné lhůtě bude míra opětného použití a recyklace zvýšena na nejméně 80 % průměrné hmotnosti vozidla a rok.
Pro vozidla vyrobená před 1. lednem 1980 mohou členské státy stanovit nižší cíle, nikoli však nižší než 75 % pro opětné použití a využití a než 70 % pro opětné použití a recyklaci.
Členské státy, které využijí tohoto pododstavce, oznámí Komisi a ostatním členským státům své důvody;
b) nejpozději dne 1. ledna 2015 bude pro všechna vozidla s ukončenou životností míra opětného použití a využití zvýšena na nejméně 95 % průměrné hmotnosti vozidla a rok.
Ve stejné lhůtě bude míra opětného použití a recyklace zvýšena na neméně 85 % průměrné hmotnosti vozidla a rok.
Nejpozději do 31. prosince 2005 Evropský parlament a Rada přezkoumají cíle uvedené v písmenu b) na základě zprávy Komise doplněné návrhem.
Ve své zprávě Komise přihlédne k vývoji složení materiálů vozidel a k dalším relevantním aspektům souvisejícím se životním prostředím a týkajícím se vozidel.
Komise postupem podle článku 11 zavede pravidla nezbytná pro kontrolu plnění cílů podle tohoto odstavce členskými státy.
Přitom Komise přihlédne ke všem relevantním faktorům, zejména k dostupnosti údajů a k otázce vývozu a dovozu vozidel s ukončenou životností.
Komise přijme tato opatření nejpozději do 21. října 2002.
3. Na základě návrhu Komise stanoví Evropský parlament a Rada cíle pro opětné použití a využití a pro opětné použití a recyklaci pro období po roce 2015.
4. V zájmu přípravy změny směrnice 70/156/EHS bude Komise podporovat vypracování evropských norem týkajících se možnosti demontáže, využití a recyklace vozidel.
Jakmile budou normy schváleny a v každém případě nejpozději před koncem roku 2001, změní Evropský parlament a Rada na základě návrhu Komise směrnici 70/156/EHS, aby vozidla, jejichž typy byly schváleny podle zmíněné směrnice a jež jsou uváděna na trh po třech letech po změně směrnice 70/156/EHS, bylo možné opětně použít nebo recyklovat nejméně v rozsahu 85 % hmotnosti vozidla a opětně použít nebo využít nejméně v rozsahu 95 % hmotnosti vozidla.
5. Při navrhování změny směrnice 70/156/EHS týkající se možnosti demontáže, využití a recyklace vozidel přihlíží Komise podle potřeby k nutnosti zajistit, aby opětné použití součástí neohrozilo bezpečnost nebo životní prostředí.
Článek 8
Normy označování/informace pro demontáž
1. Členské státy přijmou opatření nezbytná, aby výrobci v součinnosti s výrobci materiálu a vybavení používali normy pro označování součástí a materiálů, zejména aby usnadnily identifikaci součástí a materiálů, které lze opětně použít a využít.
2. Nejpozději 21. října 2001 stanoví Komise postupem podle článku 11 normy uvedené v odstavci 1 tohoto článku.
Přitom Komise přihlédne k práci probíhající v této oblasti v rámci příslušných mezinárodních fór a případně k ní přispěje.
3. Členské státy přijmou opatření nezbytná, aby výrobci poskytovali pro každý typ nového vozidla uvedeného na trh informace pro demontáž ve lhůtě šesti měsíců po tomto uvedení na trh.
Tyto informace uvádí v rozsahu potřebném pro zpracovatelská zařízení, aby splnila povinnosti podle této směrnice, jednotlivé součásti a materiály vozidla a umístění všech nebezpečných látek ve vozidlech, zejména pro splnění cílů uvedených v článku 7.
4. Aniž je dotčeno obchodní a průmyslové tajemství, přijmou členské státy opatření nezbytná, aby výrobci součástí používaných ve vozidlech poskytovali autorizovaným zpracovatelským zařízením v rozsahu požadovaném těmito zařízeními příslušné informace pro demontáž, skladování a zkoušky součástí, které lze opětně použít.
Článek 9
Vypracování zpráv a informace
1. Každé tři roky podávají členské státy Komisi zprávu o provádění této směrnice.
Zpráva je vypracována na základě dotazníku nebo osnovy, které vypracuje Komise postupem podle článku 6 směrnice 91/692/EHS [8] s cílem vytvořit databáze vozidel s ukončenou životností a jejich zpracování.
Zpráva obsahuje relevantní informace o možných strukturálních změnách v oblasti prodeje motorových vozidel a v odvětví sběru, demontáže, drcení a využívání a recyklace, které by způsobovaly narušení hospodářské soutěže mezi členskými státy nebo v uvnitř členských států.
Dotazník nebo osnova jsou zaslány členským státům šest měsíců před začátkem období, na které se zpráva vztahuje.
Zpráva je Komisi předána do devíti měsíců od konce tříletého období, na které se vztahuje.
První zpráva se vztahuje na období tří let, které začíná dne 21. dubna 2002.
Na základě výše uvedených informací zveřejní Komise zprávu o provádění této směrnice do devíti měsíců od přijetí zpráv od členských států.
2. Členské státy požadují, aby dotčené hospodářské subjekty v každém případě zveřejňovaly informace o:
- projektech vozidel a jejich součástech s ohledem na možnost jejich využití a recyklace,
- zpracování vozidel s ukončenou životností způsobem šetrným k životnímu prostředí, zejména o odčerpání všech kapalin a informace pro demontáž,
- vývoji a optimalizaci způsobů opětného použití, recyklace a využití vozidel s ukončenou životností a jejich součástí,
- pokroku dosaženém v oblasti využití a recyklace s cílem snížit množství odpadu k odstranění a zvýšit míru jeho využití a recyklace.
Výrobce musí tyto informace zpřístupnit potenciálním kupcům vozidel.
Informace jsou začleněny do propagačních materiálů zveřejněných při uvádění nového vozidla na trh.
Článek 10
Provádění
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 21. dubna 2002.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
3. Budou-li cíle uvedené v této směrnici dosaženy, mohou členské státy transponovat ustanovení čl. 4 odst. 1, čl. 5 odst. 1, čl. 7 odst. 1, čl. 8 odst. 1a 3 a čl. 9 odst. 2 a upřesnit prováděcí pravidla k čl. 5 odst. 4 formou dohod mezi příslušnými orgány a dotčenými hospodářskými sektory. Tyto dohody musí splňovat tyto požadavky:
a) dohody jsou vymahatelné;
b) dohody musí upřesnit cíle a odpovídající lhůty;
c) dohody jsou zveřejněny v úředním věstníku dotčeného členského státu nebo v úředním dokumentu rovněž přístupném veřejnosti a jsou předány Komisi;
d) výsledky dosažené při uplatňování dohody jsou pravidelně kontrolovány, sdělovány příslušným orgánům a Komisi a zpřístupňovány veřejnosti za podmínek stanovených v dohodě;
e) příslušné orgány přijmou opatření k posuzování výsledků dosažených v rámci dohody;
f) v případě neplnění dohody jsou členské státy povinny provádět příslušná ustanovení této směrnice formou přijímání právních a správních opatření.
Článek 11
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocný výbor zřízený podle článku 18 směrnice 75/442/EHS (dále jen "výbor").
2. Odkazuje-li se na tento článek, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Období uvedené v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je stanoveno na tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
4. Komise postupem podle tohoto článku přijme:
a) minimální požadavky uvedené v čl. 5 odst. 5 pro osvědčení o likvidaci vozidla;
b) pravidla uvedená v čl. 7 odst. 2 třetím pododstavci;
c) formáty pro vytvoření systému databází uvedeném v článku 9;
d) změny nezbytné pro přizpůsobení příloh této směrnice vědeckému a technickému pokroku.
Článek 12
Vstup v platnost
1. Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
2. Ustanovení čl. 5 odst. 4 se použije:
- ode dne 1. července 2002 pro vozidla uvedená na trh od tohoto data,
- ode dne 1. ledna 2007 pro vozidla uvedená na trh před datem uvedeným v první odrážce.
3. Členské státy mohou používat čl. 5 odst. 4 před daty uvedenými v odstavci 2.
Článek 13
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/54/ES
ze dne 18. září 2000
o ochraně zaměstnanců před riziky spojenými s expozicí biologickým činitelům při práci (sedmá samostatná směrnice ve smyslu čl.
16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 137 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [1],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Rady 90/679/EHS ze dne 26. listopadu 1990 o ochraně zaměstnanců před riziky spojenými s expozicí biologickým činitelům při práci (sedmá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst.
1 směrnice 89/391/EHS) [3] byla několikrát podstatně změněna [4]. Za účelem jasnosti a srozumitelnosti je proto třeba směrnici 90/679/EHS kodifikovat.
(2) Pro zaručení bezpečnosti a zdraví zaměstnanců je nezbytné dodržování minimálních požadavků určených k zajištění vyšší úrovně bezpečnosti a ochrany zdraví, pokud jde o ochranu zaměstnanců před riziky spojenými s expozicí biologickým činitelům při práci.
16 odst. 1 směrnice Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci [5].
Uvedená směrnice se proto vztahuje v plném rozsahu na expozici zaměstnanců biologickým činitelům, aniž jsou dotčena přísnější nebo zvláštní ustanovení této směrnice.
(4) Vedením záznamů mohou být získány důkladnější znalosti rizik spojených s expozicí biologickým činitelům při práci.
(5) Seznam a klasifikace biologických činitelů musí být pravidelně přezkoumávány a revidovány na základě nových vědeckých poznatků.
(6) U některých biologických činitelů je třeba uvádět vedle klasifikace i další podrobnosti.
(7) Zaměstnavatelé musí sledovat nejnovější technologický vývoj za účelem zlepšování ochrany zdraví a bezpečnosti zaměstnanců.
(8) Musí být přijata preventivní opatření na ochranu zdraví a bezpečnosti zaměstnanců vystavených působení biologických činitelů.
(9) Tato směrnice představuje konkrétní příspěvek k vytvoření sociálního rozměru vnitřního trhu.
(10) Na základě rozhodnutí Rady 74/325/EHS [6] konzultuje Komise při vypracovávání návrhů v této oblasti Poradní výbor pro bezpečnost, hygienu a ochranu zdraví při práci.
Výbor byl také konzultován při vypracování návrhů směrnic Rady převzatých do této směrnice.
(11) Touto směrnicí nejsou dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení uvedených v příloze VIII části B,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět
1. Účelem této směrnice je ochrana zaměstnanců před riziky pro jejich zdraví a bezpečnost, které vznikají nebo by mohly vzniknout z expozice biologickým činitelům při práci, a prevence těchto rizik.
Tato směrnice stanoví konkrétní minimální požadavky v této oblasti.
2. Směrnice 89/391/EHS se vztahuje v plném rozsahu na celou oblast uvedenou v odstavci 1, aniž jsou dotčena přísnější nebo zvláštní ustanovení této směrnice.
3. Tato směrnice se uplatňuje, aniž jsou dotčeny směrnice Rady 90/219/EHS [7] a směrnice Rady 90/220/EHS [8].
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
a) "biologickými činiteli" mikroorganismy, včetně těch, které byly geneticky upravovány, buněčné kultury a lidští endoparazité, kteří mohou vyvolat jakoukoli infekci, alergii nebo otravu;
b) "mikroorganismem" mikrobiologická jednotka, buněčná či nebuněčná, schopná množení nebo přenosu genetického materiálu;
c) "buněčnou kulturou"in vitro růst buněk odvozených od mnohobuněčných organismů.
"Biologické činitele" se třídí do čtyř rizikových skupin podle úrovně rizika infekce:
1. biologickým činitelem skupiny 1 se rozumí takový, u něhož není pravděpodobné, že by mohl způsobit onemocnění člověka;
2. biologickým činitelem skupiny 2 se rozumí takový, který může způsobit onemocnění člověka a mohl by představovat nebezpečí pro zaměstnance; jeho rozšíření mezi obyvatelstvem není pravděpodobné; zpravidla je možná účinná profylaxe nebo léčba;
3. biologickým činitelem skupiny 3 se rozumí takový, který může způsobit závažné onemocnění člověka a představuje závažné nebezpečí pro zaměstnance; může představovat riziko rozšíření mezi obyvatelstvem, ale zpravidla je možná účinná profylaxe nebo léčba;
4. biologickým činitelem skupiny 4 se rozumí takový, který způsobuje závažné onemocnění člověka a představuje závažné nebezpečí pro zaměstnance; může představovat vysoké riziko rozšíření mezi obyvatelstvem; zpravidla není možná účinná profylaxe nebo léčba.
Článek 3
Oblast působnosti – určení a hodnocení rizik
1. Tato směrnice se vztahuje na činnosti, při nichž zaměstnanci jsou nebo mohou být vystaveni působení biologických činitelů při výkonu svého povolání.
2. V případě jakékoli činnosti, která může zahrnovat riziko expozice biologickým činitelům, musí být určena povaha, stupeň a trvání expozice zaměstnanců, aby bylo možné vyhodnotit všechna rizika pro zdraví a bezpečnost zaměstnanců a stanovit opatření, která je třeba přijmout.
V případě, že činnosti zahrnují expozici biologickým činitelů z několika skupin, musí být hodnoceno riziko na základě nebezpečí, které představují všechny přítomné nebezpečné biologické činitele.
Toto hodnocení musí být opakováno pravidelně a vždy při změně podmínek, jež mohou ovlivnit změnu expozice zaměstnanců biologickým činitelům.
Zaměstnavatel musí poskytnout odpovědným orgánům na jejich žádost informace použité k vypracování tohoto hodnocení.
3. Hodnocení uvedené v odstavci 2 se provede na základě všech dostupných informací, včetně
a) klasifikace biologických činitelů, které představují nebo by mohly představovat nebezpečí pro lidské zdraví, uvedené v článku 18;
b) doporučení příslušných úřadů, která uvádějí, že by určitý biologický činitel měl být sledován za účelem ochrany zdraví zaměstnanců, kteří při výkonu své práce jsou nebo mohou být vystaveni jeho působení;
c) informací o onemocněních, jimiž se zaměstnanci mohou v souvislosti s výkonem své práce nakazit;
d) možných účinků vyvolávajících alergie nebo otravy v souvislosti s výkonem práce zaměstnancem;
e) poznatků o nemoci, kterou zaměstnanec trpí a která má přímou spojitost s jeho prací.
Článek 4
Uplatnění různých článků v souvislosti s hodnocením rizik
1. Pokud z výsledků hodnocení uvedeného v článku 3 vyplývá, že se expozice nebo možná expozice týká biologického činitele skupiny 1, bez poznatelného rizika pro zdraví zaměstnanců, články 5 až 17 a článek 19 se nepoužijí.
Je však třeba dodržovat bod 1 přílohy VI.
2. Pokud z výsledků hodnocení uvedeného v článku 3 vyplývá, že činnost nezahrnuje vědomý záměr pracovat s biologickým činitelem nebo jej používat, ale může mít za následek vystavení zaměstnance působení biologického činitele, například v průběhu činností, jejichž směrný seznam je v příloze I, použijí se články 5, 7, 8, 10, 11, 12, 13 a 14, ledaže z výsledků hodnocení uvedeného v článku 3 vyplývá, že to není potřebné.
KAPITOLA II
POVINNOSTI ZAMĚSTNAVATELŮ
Článek 5
Nahrazení
Pokud to dovoluje povaha činnosti, musí se zaměstnavatel vyhnout používání škodlivého biologického činitele tím, že jej nahradí biologickým činitelem, který v podmínkách, v nichž je používán, a podle současného stavu znalostí není nebezpečný nebo je méně nebezpečný pro zdraví zaměstnanců.
Článek 6
Snižování rizik
1. Pokud výsledky hodnocení uvedeného v článku 3 odhalí riziko pro zdraví nebo bezpečnost zaměstnanců, musí být expozici zaměstnanců zamezeno.
2. Pokud to není technicky proveditelné, s přihlédnutím k činnosti a hodnocení rizika uvedeného v článku 3, musí být riziko expozice sníženo na úroveň potřebnou k ochraně zdraví a bezpečnosti zaměstnanců, zejména uplatněním následujících opatření, s ohledem na výsledky hodnocení uvedeného v článku 3:
a) udržování počtu exponovaných nebo pravděpodobně exponovaných zaměstnanců na nejnižší možné úrovni;
b) návrh pracovních postupů a opatření technické kontroly k zamezení nebo minimalizování úniku biologických činitelů na pracovišti;
c) opatření kolektivní ochrany nebo, pokud není možné zabránit expozici jinými prostředky, osobní ochranné prostředky;
d) hygienická opatření, jejichž cílem je prevence nebo snížení nahodilého přenosu nebo úniku biologického činitele z pracoviště;
e) použití značení pro biologické riziko, které je zobrazeno v příloze II, a dalších odpovídajících výstražných značek;
f) vypracování plánů pro případ nehod zahrnujících biologické činitele;
g) provádění zkoušek, pokud je to nezbytné a technicky možné, na přítomnost biologických činitelů používaných při práci mimo primární jim vymezený prostor;
h) prostředky pro bezpečné shromažďování, ukládání a odstraňování odpadu zaměstnanci, případně po odpovídajícím zpracování, včetně používání bezpečných a rozpoznatelných nádob;
i) opatření nezbytná pro bezpečnou manipulaci s biologickými činiteli a jejich přepravu v rámci pracoviště.
Článek 7
Informace pro příslušné orgány
1. Pokud výsledky hodnocení uvedeného v článku 3 odhalí riziko pro zdraví nebo bezpečnost zaměstnanců, poskytne zaměstnavatel příslušnému orgánu na jeho žádost vhodné informace o:
a) výsledcích hodnocení;
b) činnostech, při nichž zaměstnanci byli nebo mohli být vystaveni působení biologických činitelů;
c) počtu exponovaných zaměstnanců;
d) jménu a způsobilosti osoby odpovědné za bezpečnost a ochranu zdraví při práci;
e) přijatých preventivních a ochranných opatřeních, včetně pracovních postupů a metod;
f) nouzovém plánu na ochranu zaměstnanců před expozicí biologickým činitelům skupiny 3 a 4 při jejich úniku z vymezeného prostoru.
2. Zaměstnavatel je povinen neprodleně informovat příslušný orgán o jakékoli nehodě nebo mimořádné události, které by mohly mít za následek únik biologického činitele a které by mohly vyvolat u člověka závažnou infekci nebo onemocnění.
3. Seznam uvedený v článku 11 a zdravotní dokumentace uvedená v článku 14 musí být při ukončení činnosti podniku předloženy příslušnému orgánu v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo zvyklostmi.
Článek 8
Hygiena a individuální ochrana
1. Zaměstnavatelé jsou povinni v případě všech činností, u nichž je riziko pro zdraví nebo bezpečnost zaměstnanců v důsledku práce s biologickými činiteli, přijmout vhodná opatření, aby zajistili, že:
a) zaměstnanci nejedí nebo nepijí v pracovních prostorech, kde je riziko zamoření biologickými činiteli;
b) zaměstnanci jsou vybaveni vhodným ochranným oděvem nebo jiným vhodným zvláštním oděvem;
c) pro zaměstnance jsou zařízeny odpovídající a vhodné umývárny a hygienická zařízení, kde mohou být i oční kapky nebo kožní antiseptické prostředky;
d) všechny nezbytné ochranné prostředky jsou
- řádně uloženy na určeném místě,
- kontrolovány a čištěny, pokud možno před každým použitím a v každém případě po použití,
- v případě poškození opraveny anebo vyměněny před dalším použitím;
e) jsou vypracovány postupy pro odebírání a zpracování vzorků lidského nebo živočišného původu a manipulaci s nimi.
2. Pracovní oděvy a ochranné prostředky, včetně ochranných oděvů uvedených v odstavci 1, které mohou být zamořeny biologickými činiteli, musí být odstraněny před tím, než zaměstnanec opustí pracovní prostor, a dříve, než se přikročí k opatřením uvedeným v druhém pododstavci, musí být uloženy odděleně od ostatního oblečení.
Zaměstnavatel musí zajistit, aby tyto oděvy a ochranné prostředky byly dezinfikovány a vyčištěny a, je-li to nezbytné, zničeny.
3. Náklady na opatření uvedená v odstavcích 1 a 2 nesmějí nést zaměstnanci.
Článek 9
Informování a školení zaměstnanců
1. Zaměstnavatel přijme vhodná opatření k zajištění, aby zaměstnanci nebo jejich zástupci v podniku nebo závodě získali dostatečné a vhodné školení na základě všech dostupných informací, zejména formou informací a pokynů, týkajících se:
a) možných rizik pro zdraví;
b) předběžných opatření k zabránění expozici;
c) hygienických požadavků;
d) nošení a používání ochranných prostředků a oděvů;
e) opatření, která mají zaměstnanci učinit v případě nehod a k předcházení nehodám.
2. Školení musí být:
a) prováděno před zahájením práce, jejíž součástí je kontakt s biologickými činiteli;
b) upravováno s přihlédnutím k novým nebo změněným rizikům;
c) v případě potřeby pravidelně opakováno.
Článek 10
Informování zaměstnanců ve zvláštních případech
1. Zaměstnavatelé zajistí, aby na pracovištích byly písemné pokyny, a popřípadě vyvěšená upozornění zahrnující alespoň postup v případě:
a) závažné nehody nebo mimořádné události při manipulaci s biologickými činiteli;
b) manipulace s biologickým činitelem skupiny 4.
2.
Zaměstnanci neprodleně nahlásí jakoukoli nehodu nebo mimořádnou událost při manipulaci s biologickými činiteli nadřízenému nebo osobě odpovědné za bezpečnost a ochranu zdraví při práci.
3. Zaměstnavatel neprodleně uvědomí zaměstnance nebo zástupce zaměstnanců o jakékoli nehodě či mimořádné události, která může mít za následek únik biologického činitele a která by mohla způsobit člověku závažnou infekci nebo onemocnění.
Dojde-li k závažné nehodě nebo mimořádné události, informuje dále zaměstnavatel co nejrychleji zaměstnance nebo jejich zástupce v podniku nebo závodě o její příčině a o opatřeních, která byla nebo mají být přijata k nápravě.
4. Každý zaměstnanec má přístup k informacím ze seznamu uvedeného v článku 11, které se jej osobně týkají.
5. Zaměstnanci nebo zástupci zaměstnanců v podniku nebo závodě mají přístup k neosobním informacím obecné povahy.
6. Zaměstnavatel poskytne zaměstnancům nebo jejich zástupcům na jejich žádost informace stanovené čl. 7 odst. 1.
Článek 11
Seznam exponovaných zaměstnanců
1. Zaměstnavatel vede seznam zaměstnanců vystavených působení biologickým činitelů skupiny 3 a skupiny 4 s vyznačením typu vykonávané práce a v rámci možností s uvedením biologických činitelů, kterým byli vystaveni, a popřípadě i se záznamy o expozici, nehodách a mimořádných událostech.
2. Seznam podle odstavce 1 musí být uchováván minimálně po dobu deseti let od ukončení expozice v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo zvyklostmi.
Seznam je uchováván po delší dobu, nejdéle po čtyřicet let po poslední známé expozici, v případě expozic schopných způsobit infekce:
a) biologickými činiteli, o kterých je známo, že mohou vyvolat trvalé nebo latentní infekce;
b) které z hlediska současného poznání nemohou být diagnostikovány, dokud se nemoc po mnoha letech neprojeví;
c) které před tím, než se onemocnění projeví, mají zvláště dlouhou inkubační dobu;
d) které způsobují onemocnění, která čas od času opětovně propukají navzdory léčení;
e) které mohou mít závažné dlouhodobé následky.
3. K seznamu uvedenému v odstavci 1 mají přístup lékař uvedený v článku 14 nebo orgán příslušný pro ochranu zdraví a bezpečnost při práci a jakákoli jiná osoba odpovědná za ochranu zdraví a bezpečnost při práci.
Článek 12
Projednání se zaměstnanci a jejich účast
V souladu s článkem 11 směrnice 89/391/EHS projednávají zaměstnavatelé se zaměstnanci nebo jejich zástupci záležitosti, na které se vztahuje tato směrnice, a umožňují jejich účast.
Článek 13
Oznámení příslušnému orgánu
1. Příslušnému orgánu se musí předem oznámit, jsou-li poprvé používány:
a) biologické činitele skupiny 2;
b) biologické činitele skupiny 3;
c) biologické činitele skupiny 4.
Oznámení musí být provedeno nejméně 30 dní před zahájením prací.
S výhradou odstavce 2 se rovněž předem oznámí, je-li poprvé používán další biologický činitel skupiny 4 a jakýkoli další biologický činitel skupiny 3, pokud zaměstnavatel sám provádí prozatímní klasifikaci tohoto biologického činitele.
2. Laboratoře zajišťující diagnostickou službu pro biologické činitele skupiny 4 musí provést pouze počáteční oznámení o svém záměru.
3. Nové oznámení musí být provedeno, kdykoli dojde k podstatným změnám v procesech nebo postupech významných z hlediska bezpečnosti a ochrany zdraví při práci, které způsobí, že původní oznámení neodpovídá skutečnosti.
4. Oznámení uvedené v odstavcích 1, 2 a 3 musí obsahovat:
a) název a sídlo podniku nebo závodu;
b) jméno a způsobilost osoby odpovědné za bezpečnost a ochranu zdraví na pracovišti;
c) výsledky hodnocení uvedeného v článku 3;
d) druh biologického činitele;
e) plánovaná ochranná a preventivní opatření.
KAPITOLA III
RŮZNÁ USTANOVENÍ
Článek 14
Lékařský dohled
1. Členské státy přijmou v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo zvyklostmi opatření pro zajištění odpovídajícího lékařského dohledu nad zaměstnanci, u nichž výsledky hodnocení uvedeného v článku 3 odhalí riziko pro zdraví nebo bezpečnost.
2. Opatření uvedená v odstavci 1 musí umožňovat, je-li to vhodné, provedení odpovídající lékařské prohlídky každého zaměstnance
a) před expozicí,
b) a dále v pravidelných intervalech.
Tato opatření musí umožňovat přímé uplatňování individuálních lékařských opatření a pracovně lékařských opatření.
3. Hodnocení uvedené v článku 3 by mělo určit zaměstnance, pro které jsou nezbytná zvláštní ochranná opatření.
V případě potřeby by měly být k dispozici účinné očkovací látky pro zaměstnance, kteří dosud nejsou imunní vůči biologickým činitelům, jimž jsou nebo mohou být vystaveni.
Pokud zaměstnavatel dává k dispozici očkovací látku, měl by vzít v úvahu doporučená pravidla vymezená v příloze VII.
Je-li zjištěno, že zaměstnanec trpí infekcí nebo onemocněním, které by mohlo být důsledkem expozice, navrhne lékař či orgán příslušný pro lékařský dohled nad zaměstnanci tento lékařský dohled i pro ostatní zaměstnance, kteří byli vystaveni podobné expozici.
V tom případě se provede nové hodnocení rizika expozice v souladu s článkem 3.
4. Pokud je zajištěn lékařský dohled, je třeba uchovávat osobní zdravotní dokumentaci po dobu nejméně deseti let po skončení expozice v souladu s vnitrostátními právními předpisy a zvyklostmi.
Ve zvláštních případech uvedených v čl. 11 odst. 2 druhém pododstavci je třeba uchovávat osobní zdravotní dokumentaci po delší dobu, nejdéle po čtyřicet let po poslední známé expozici.
5. Lékař nebo orgán příslušný pro lékařský dohled navrhují pro každého zaměstnance ochranná nebo preventivní opatření.
6. Zaměstnancům musí být poskytovány informace a rady týkající se lékařského dohledu, kterému se mohou podrobit po skončení expozice.
7. V souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo zvyklostmi
a) mají zaměstnanci přístup k výsledkům lékařského dohledu, které se jich týkají, a
b) dotyční zaměstnanci nebo zaměstnavatel mohou požádat o přezkoumání výsledků lékařského dohledu.
8. Praktická doporučení pro lékařský dohled nad zaměstnanci jsou uvedena v příloze IV.
9. Všechny případy onemocnění a úmrtí, u kterých bylo v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo zvyklostmi zjištěno, že jsou způsobeny expozicí biologickým činitelům při práci, musí být oznámeny příslušnému orgánu.
Článek 15
Zařízení zdravotnické a veterinární péče jiná než diagnostické laboratoře
1. Pro účely hodnocení uvedeného v článku 3 musí být věnována zvláštní pozornost:
a) pochybnostem o přítomnosti biologických činitelů u lidských pacientů nebo u zvířat a u vzorků nebo látek, které jim byly odebrány;
b) nebezpečí, které představují biologické činitele, o nichž je známo, že jsou přítomny u lidských pacientů nebo zvířat a ve vzorcích nebo látkách, které jim byly odebrány, nebo je podezření na jejich přítomnost;
c) rizikům vyplývajícím z povahy práce.
2. Ve zdravotnických nebo veterinárních zařízeních musí být přijata vhodná opatření na ochranu zdraví a bezpečnosti dotyčných zaměstnanců.
Tato opatření musí zejména zahrnovat:
a) upřesnění náležitých postupů dekontaminace a dezinfekce a
b) zavedení postupů umožňujících bezpečnou manipulaci s kontaminovaným odpadem a jeho odstranění.
3. Na izolačních odděleních, kde jsou pacienti nebo zvířata, kteří jsou, nebo je podezření, že by mohli být, nakaženi biologickými činiteli skupiny 3 nebo skupiny 4, je třeba zvolit některá bezpečnostní opatření uvedená v příloze V sloupci A ke snížení rizika infekce na nejnižší míru.
Článek 16
Zvláštní opatření pro průmyslové procesy, laboratoře a místnosti pro laboratorní zvířata
1. V laboratořích, včetně diagnostických laboratoří, a v místnostech pro laboratorní zvířata, která byla záměrně nakažena biologickými činiteli skupiny 2, 3 nebo 4 nebo která jsou nebo je podezření, že by mohla být, nosiči těchto činitelů, musí být přijata tato opatření:
a) Laboratoře vykonávající práci, jejíž součástí je manipulace s biologickými činiteli skupiny 2, 3 nebo 4 pro účely výzkumu, rozvoje, výuky nebo diagnostiky, stanoví v souladu s přílohou V bezpečnostní opatření ke snížení rizika infekce na nejnižší míru.
b) Na základě hodnocení uvedeného v článku 3 je třeba určit opatření v souladu s přílohou V po stanovení požadované úrovně bezpečnosti pro biologické činitele podle stupně rizika.
Činnosti, jejichž součástí je manipulace s biologickým činitelem, musí být prováděny:
- pouze v pracovních prostorech, které odpovídají alespoň úrovni bezpečnosti 2, v případě biologického činitele skupiny 2,
- pouze v pracovních prostorech, které odpovídají alespoň úrovni bezpečnosti 3, v případě biologického činitele skupiny 3,
- pouze v pracovních prostorech, které odpovídají alespoň úrovni bezpečnosti 4, v případě biologického činitele skupiny 4.
c) Laboratoře manipulující s materiálem, u kterého existuje pochybnost o přítomnosti biologických činitelů, které mohou způsobit onemocnění člověka, ale jejichž cílem není práce s biologickými činiteli jako takovými (např. jejich kultivace nebo koncentrace), musí přijmout alespoň úroveň bezpečnosti 2.
Úrovně bezpečnosti 3 a 4 musí být používány, je-li to třeba, pokud je známo nebo je podezření, že jsou nezbytné, kromě případů, kdy pravidla vydaná příslušnými vnitrostátními orgány povolují nižší úroveň bezpečnosti.
2. V případě průmyslových procesů, při nichž se používá biologických činitelů skupiny 2, 3 nebo 4, musí být přijata tato opatření:
a) Bezpečnostní zásady uvedené v odst. 1 písm. b) druhém pododstavci se vztahují i na průmyslové procesy na základě praktických opatření a náležitých postupů uvedených v příloze VI.
b) V souladu s hodnocením rizika spojeného s používáním biologických činitelů skupiny 2, 3 nebo 4 mohou příslušné orgány rozhodnout o vhodných opatřeních, která musí být uplatňována na průmyslové použití těchto biologických činitelů.
3. Pro všechny činnosti, na které se vztahují odstavce 1 a 2 a u nichž nebylo možno provést závěrečné hodnocení biologického činitele, ale lze předpokládat, že jeho používání může znamenat závažné riziko pro zdraví zaměstnanců, platí, že mohou být vykonávány jen v pracovních prostorech, kde úroveň bezpečnosti odpovídá alespoň úrovni 3.
Článek 17
Využití údajů
Komise má přístup k využívání údajů shromážděných příslušnými vnitrostátními orgány na základě informací uvedených v čl. 14 odst. 9.
Článek 18
Klasifikace biologických činitelů
1. Klasifikace Společenství se provede na základě definic v čl. 2 druhém pododstavci bodech 2 až 4 (skupiny 2 až 4).
2. Až do vypracování klasifikace Společenství třídí členské státy biologické činitele, které představují nebo mohou představovat riziko pro zdraví člověka, na základě definic v čl. 2 druhém pododstavci bodech 2 až 4 (skupiny 2 až 4).
3. Pokud není možné biologický činitel, který má být hodnocen, jednoznačně zařadit do jedné ze skupin vymezených v čl. 2 druhém pododstavci, musí být zařazen do nejvyšší rizikové skupiny z těch, které přicházejí v úvahu.
Článek 19
Přílohy
Úpravy příloh čistě technického rázu v souvislosti s technickým rozvojem a se změnami v mezinárodních předpisech či specifikacích a nových poznatcích v oblasti biologických činitelů se přijímají postupem podle článku 17 směrnice 89/391/EHS.
Článek 20
Informování Komise
Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 21
Zrušení
Zrušuje se směrnice 90/679/EHS ve znění směrnic uvedených v příloze VIII části A, aniž jsou dotčeny povinnosti členských států, pokud jde o lhůtu pro provedení uvedenou v příloze VIII části B.
Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze IX.
Článek 22
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 23
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Evropského parlamentu A Rady 2000/55/ES
ze dne 18. září 2000
o požadavcích na energetickou účinnost předřadníků k zářivkám
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Je důležité podporovat opatření, která mají zajistit řádné fungování vnitřního trhu a zároveň přispívají k úspoře energie, ochraně životního prostředí a ochraně spotřebitele.
(2) Na zářivkové osvětlení připadá ve Společenství významný podíl spotřeby elektrické energie, a tedy i celkové spotřeby energie.
Různé modely předřadníků k zářivkám dostupné na trhu Společenství mají u stejného typu světelného zdroje velmi rozdílnou spotřebu, tj. velice odlišnou energetickou účinnost.
(3) Cílem této směrnice je snížit spotřebu energie u předřadníků k zářivkám postupným přechodem od méně účinných předřadníků k účinnějším, které mohou přinést značnou úsporu energie.
(4) Některé členské státy mají v úmyslu vydat vlastní předpisy týkající se účinnosti předřadníků k zářivkám, které by mohly vytvářet překážky obchodu s těmito výrobky v rámci Společenství.
(5) Je žádoucí, aby návrhy na sblížení právních a správních předpisů členských států týkajících se ochrany zdraví, bezpečnosti, ochrany životního prostředí a ochrany spotřebitele byly založeny na vysoké úrovni této ochrany.
Tato směrnice zajišťuje vysokou úroveň ochrany životního prostředí i ochrany spotřebitele tím, že usiluje o podstatné zvýšení energetické účinnosti předřadníků.
(6) V souladu se zásadami subsidiarity a proporcionality stanovenými v článku 5 Smlouvy nelze cílů těchto opatření uspokojivě dosáhnout na úrovni členských států; s ohledem na rozsah a účinky navržených opatření může být těchto cílů lépe dosaženo na úrovni Společenství.
Ustanovení této směrnice nesahají mimo rámec opatření nutných k jejich dosažení.
(7) K zajištění řádného provádění této směrnice je nezbytný účinný prováděcí systém, který by výrobcům zaručoval korektní podmínky hospodářské soutěže a chránil práva spotřebitelů.
(8) Uplatňuje se rozhodnutí Rady 93/465/EHS ze dne 22. července 1993 o modulech pro různé fáze postupů posuzování shody a o pravidlech pro připojování a používání označení shody CE, které jsou určeny k použití ve směrnicích technické harmonizace [4], s výjimkou týkající se označování a stažení z trhu, kde určitá odchylka od uvedeného rozhodnutí je oprávněna druhem výrobku a zvláštní situací na trhu.
(9) V zájmu mezinárodního obchodu je třeba všude, kde to je možné, používat mezinárodní normy.
Spotřeba elektrické energie v předřadnících je stanovena normou EN 50294 z prosince 1998, vydanou na základě mezinárodních norem Evropským výborem pro normalizaci v elektrotechnice.
(10) Předřadníky k zářivkám, které splňují požadavky této směrnice na spotřebu elektrické energie, musí být opatřeny označením CE a provázeny příslušnými technickými informacemi, aby byl umožněn jejich volný pohyb.
(11) Tato směrnice se vztahuje pouze na předřadníky k zářivkám napájené z elektrické sítě,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Tato směrnice se vztahuje na předřadníky k zářivkám napájené z elektrické sítě definované v bodu 3.4 evropské normy EN 50294 z prosince 1998 (dále jen "předřadníky").
2. Z oblasti působnosti této směrnice jsou vyňaty:
- předřadníky, které tvoří nedílnou součást světelného zdroje,
- předřadníky, které jsou určeny zvláště pro svítidla zabudovaná do nábytku, a předřadníky, které tvoří nevyměnitelnou součást svítidla a nemohou být odděleně od něj zkoušeny (podle bodu 2.1.3 evropské normy EN 60920), a
- předřadníky určené na vývoz ze Společenství jako samostatné součástky nebo vestavěné do svítidel.
3. Předřadníky se klasifikují podle přílohy I.
Článek 2
1. Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření, aby během první etapy mohly být předřadníky uváděny na trh jako samostatné součástky nebo vestavěné do svítidel pouze tehdy, jestliže spotřeba energie předřadníku nepřekračuje maximální příkon obvodů předřadník-světelný zdroj stanovený pro jednotlivé kategorie předřadníků v přílohách I, II a III.
2. Výrobce předřadníků, jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství nebo osoba odpovědná za uvádění na trh předřadníků jako samostatných součástek nebo předřadníků vestavěných do svítidel odpovídá za zajištění, že každý předřadník, který je uváděn na trh jako samostatná součástka nebo vestavěný do svítidla, splňuje požadavky odstavce 1.
Článek 3
1. Členské státy nesmějí na svém území zakazovat, omezovat nebo bránit uvádění na trh předřadníků jako samostatných součástek nebo předřadníků vestavěných do svítidel, jestliže jsou opatřeny označením CE osvědčujícím jejich shodu s ustanoveními této směrnice.
2. Pokud nemají důkazy svědčící o opaku, členské státy předpokládají, že předřadníky jako samostatné součástky nebo předřadníky vestavěné do svítidel opatřené označením CE požadovaným podle článku 5, splňují ustanovení této směrnice.
Článek 4
1. Aniž jsou dotčeny články 5 a 6, řídí se postupy posuzování shody předřadníků jako samostatných součástek nebo předřadníků vestavěných do svítidel a pravidla pro připojování a používání označení CE ustanoveními modulu A podle rozhodnutí Rady 93/465/EHS a kritérii stanovenými v uvedeném rozhodnutí a v obecných pokynech v jeho příloze.
2. Období uvedené v bodu 2 modulu A rozhodnutí Rady 93/465/EHS je pro účely této směrnice tři roky.
3. a) Technická dokumentace podle bodu 3 modulu A rozhodnutí Rady 93/465/EHS musí obsahovat:
i) jméno a adresu výrobce;
ii) celkový popis vzoru postačující pro jeho jednoznačnou identifikaci;
iii) informace, popřípadě doplněné výkresem, týkající se hlavních vlastností konstrukce modelu a zejména prvků, které významně ovlivňují jeho spotřebu elektrické energie;
iv) návod k použití;
v) výsledky měření spotřeby elektrické energie provedeného podle pododstavce c);
vi) údaje týkající se shody těchto měření s požadavky na spotřebu elektrické energie stanovenými v příloze I.
b) Technickou dokumentaci vypracovanou v rámci provádění jiného právního předpisu Společenství je možno použít, pokud splňuje uvedené požadavky.
c) Výrobci předřadníků odpovídají za stanovení spotřeby energie každého předřadníku podle postupů uvedených v evropské normě EN 50294 z prosince 1998 a za prokázání shody s požadavky článků 2 a 9.
Článek 5
Předřadníky uváděné na trh jako samostatné součástky nebo vestavěné do svítidel musí být opatřeny označením CE skládajícím se z iniciál "CE".
Označení CE musí být viditelné, čitelné a nesmazatelné a musí být připojeno k předřadníkům a jejich obalu.
Jestliže se předřadníky uvádějí na trh vestavěné do svítidel, připojuje se označení CE na svítidla a na jejich obal.
Článek 6
1. Pokud členský stát zjistí, že označení CE bylo připojeno neoprávněně, výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství uvede předřadník do shody s ustanoveními této směrnice a ukončí jejich porušování za podmínek určených členským státem.
Není-li výrobce ani jeho zplnomocněný zástupce usazen ve Společenství, tuto povinnost má osoba, která uvádí předřadníky na trh jako samostatné součástky nebo vestavěné do svítidel.
2. Nejsou-li předřadníky ve shodě s ustanoveními této směrnice, přijme členský stát veškerá nezbytná opatření podle článku 7, aby zakázal uvádění na trh nebo prodej daných předřadníků.
Článek 7
1. Každé opatření přijaté členským státem podle této směrnice, které obsahuje zákaz uvádění na trh nebo do prodeje předřadníků jako samostatných součástek nebo předřadníků vestavěných do svítidel, musí být přesně odůvodněno.
Toto opatření musí být neprodleně oznámeno výrobci, jeho zplnomocněnému zástupci usazenému ve Společenství nebo osobě, která uvádí předřadníky na trh, spolu s informací o tom, jaké má podle právních předpisů platných v daném členském státě zákonné možnosti opravného prostředku, a o lhůtách pro jeho uplatnění.
2. O každém takovém opatření daný členský stát neprodleně uvědomí Komisi s uvedením důvodů svého rozhodnutí.
Komise seznámí s touto informací ostatní členské státy.
Článek 8
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do jednoho roku od jejího vstupu v platnost.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Členské státy použijí tyto předpisy používat po uplynutí lhůty osmnácti měsíců ode dne vstupu této směrnice v platnost.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění ustanovení vnitrostátních právních a správních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
3. Členské státy povolí, aby v období 18 měsíců ode dne vstupu této směrnice v platnost byly uváděny na trh předřadníky jako samostatné součástky nebo předřadníky vestavěné do svítidel, které splňují podmínky, jaké platily na jejich území v době vstupu této směrnice v platnost.
Článek 9
1. Po pěti letech od vstupu této směrnice v platnost, tj. během druhé etapy, musí maximální příkon obvodů předřadník-světelný zdroj odpovídat hodnotám uvedeným v příloze IV, zejména v souvislosti s článkem 2.
2. Nejpozději do 31. prosince 2005 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zhodnocení dosažených výsledků v porovnání s očekávanými.
S ohledem na přechod do třetí etapy zvyšování energetické účinnosti pak Komise v případě potřeby předloží po konzultaci se zainteresovanými stranami návrhy týkající se dalšího zvýšení energetické účinnosti předřadníků.
Stanovení maximálního příkonu obvodů předřadník-světelný zdroj a termínu jeho vstupu v platnost musí vycházet z předpokladů, které budou v té době ekonomicky a technicky odůvodněné.
Komise rovněž vezme v úvahu jakákoli další opatření, která by mohla být vhodná ke zvýšení vlastní energetické účinnosti předřadníků a ke stimulaci používání energeticky úsporných ovládacích zařízení pro světelné zdroje.
Článek 10
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2000/56/ES
ze dne 14. září 2000,
kterou se mění směrnice Rady 91/439/EHS o řidičských průkazech
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/439/EHS ze dne 29. července 1991 o řidičských průkazech [1], naposledy pozměněnou směrnicí 97/26/ES [2], a zejména na čl. 7a odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Seznam harmonizovaných kódů Společenství uvedený v přílohách I a Ia směrnice 91/439/EHS je třeba upravit.
(2) Seznam harmonizovaných kódů Společenství vyžaduje další specifikaci s ohledem na vědecký a technický pokrok v této oblasti a další praktické zkušenosti získané při předchozích úpravách.
(3) Minimální požadavky na řídičské zkoušky stanovené v příloze II směrnice 91/439/EHS musí být revidovány s ohledem na vědecký a technický pokrok v této oblasti.
(4) Revize přílohy II je nezbytná v zájmu další harmonizace řidičských zkoušek ve Společenství a uvedení zkušebních požadavků do souladu s požadavky denního dopravního provozu. Pro praktické zkoušky by měla být zavedena hodnotící kritéria v zájmu posílení další harmonizace.
(5) Revize přílohy II je přímo zaměřená na zlepšení bezpečnosti provozu na pozemních komunikacích. Proto by minimální požadavky na teoretické a praktické zkoušky měly být zvýšeny.
(6) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro řidičské průkazy,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 91/439/EHS se mění takto:
1. Příloha I a příloha Ia se mění, v souladu s přílohou I této směrnice.
2. Příloha II se nahrazuje zněním uvedeným v příloze II této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. září 2003.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2000/57/ES
ze dne 22. září 2000,
kterou se mění přílohy směrnic Rady 76/895/EHS a 90/642/EHS o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v ovoci a zelenině a v některých produktech rostlinného původu, včetně ovoce a zeleniny, a na jejich povrchu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 76/895/EHS ze dne 23. listopadu 1976 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v ovoci a zelenině a na jejich povrchu [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2000/24/ES [2], a zejména na článek 5 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 90/642/EHS ze dne 27. listopadu 1990 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v některých produktech rostlinného původu, včetně ovoce a zeleniny, a na jejich povrchu [3], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2000/42/ES [4],
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [5], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2000/10/ES [6], a zejména na článek 7 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle ustanovení směrnice 91/414/EHS přísluší povolování přípravků na ochranu rostlin určených k použití na určité plodiny členským státům.
Tato povolení se musí zakládat na hodnocení účinků na zdraví lidí a zvířat a na hodnocení vlivu na životní prostředí.
Při těchto hodnoceních se přihlíží k expozici obsluhy a ostatních přítomných osob, vlivu na půdní, vodní a vzdušný ekosystém a vlivu na lidi a zvířata v důsledku dietárního příjmu ošetřených plodin.
(2) U produktů rostlinného původu, včetně ovoce a zeleniny, jsou maximální limity reziduí odrazem minimálních použitých množství pesticidů potřebných pro dosažení účinné ochrany rostlin, aplikovaných takovým způsobem, že množství reziduí je co nejmenší a toxikologicky přijatelné, zejména pokud jde o ochranu životního prostředí a odhadovaný dietární příjem.
(3) Maximální limity reziduí jsou stanoveny na úrovni meze stanovitelnosti, jestliže povolená použití přípravků na ochranu rostlin nevedou k přítomnosti detekovatelných množství reziduí pesticidů v potravinách nebo na jejich povrchu, nebo jestliže nejsou povolena žádná použití, nebo jestliže použití povolená členskými státy nebyla podložena nezbytnými údaji, anebo jestliže použití ve třetích zemích vedoucí k přítomnosti reziduí v potravinách nebo na potravinách, které mohou být uvedeny do oběhu na trhu Společenství, nebyla podložena těmito nezbytnými údaji.
(4) Maximální limity reziduí pesticidů by měly být neustále přezkoumávány.
Limity mohou být změněny, aby byla zohledněna nová použití, nové informace a údaje, a měly by být neodkladně přezkoumány za účelem jejich snížení zvláště v případě, kdy je Komise, zejména podle článku 4 směrnice 76/895/EHS a článku 8 směrnice 90/642/EHS, na základě nových nebo přehodnocených informací upozorněna na obavy týkající se dietární expozice spotřebitelů.
(5) Komisi byly sděleny informace o nových použitích nebo o změnách v použití pesticidů spadajících do působnosti této směrnice.
Informace, kterými byla tato použití podložena, byly vyhodnoceny a je vhodné změnit maximální limity reziduí v přílohách směrnic.
(6) Celoživotní expozice spotřebitelů těmto pesticidům z potravin, které mohou rezidua těchto pesticidů obsahovat, byla odhadnuta a zhodnocena v souladu s postupy a praxí používanými v Evropském společenství, přičemž byly zohledněny pokyny vydanými Světovou zdravotnickou organizací [7] a bylo vypočteno, že maximální limity reziduí stanovené v této směrnici nevedou k překročení přijatelného denního příjmu.
(7) Tam, kde to přicházelo v úvahu, byla akutní expozice spotřebitelů těmto pesticidům z každé z potravin, které mohou rezidua těchto pesticidů obsahovat, odhadnuta a zhodnocena v souladu s postupy a praxí používanými v Evropském společenství, přičemž byla zohledněna doporučení Světové zdravotnické organizace, a nebyl zjištěn žádný důvod k obavám z akutního příjmu.
(8) V článku 4 směrnice Komise 98/82/ES [8] o stanovení maximálních limitů reziduí jsou až do přijetí maximálních limitů reziduí, přezkoumaných na základě hodnocení podle čl. 8 odst.
2 směrnice 91/414/EHS, pro veškeré zemědělské produkty dočasně stanoveny maximální limity reziduí vinklozolinu pro některé komodity.
Toto hodnocení dosud není ukončeno. Je však vhodné snížit expozici spotřebitelů reziduím vinklozolinu tím, že se sníží maximální limity reziduí vinklozolinu pro určité komodity.
Je rovněž vhodné, aby byly tyto přehodnocené limity stanoveny dočasně do ukončení výše uvedeného hodnocení.
(9) Všechny pesticidy, pro něž jsou touto směrnicí stanoveny maximální limity reziduí, musí být hodnoceny v rámci směrnice 91/414/EHS.
Maximální limity reziduí stanovené touto směrnicí bude nezbytné přezkoumat pro každý jednotlivý případ na základě rozhodnutí Komise případně vydaných v návaznosti na hodnocení podle čl. 8 odst.
(10) Prostřednictvím Světové obchodní organizace byly vedeny konzultace s obchodními partnery Společenství ohledně limitů stanovených v této směrnici a jejich připomínky k těmto limitům byly zohledněny.
Komise prozkoumá na základě předložení přijatelných údajů možnost stanovení přípustné odchylky od maximálních limitů reziduí u určitých kombinací pesticidu a plodiny pro dovoz.
(11) Bylo zohledněno stanovisko Vědeckého výboru pro rostliny, zejména rady a doporučení týkající se ochrany spotřebitelů potravin ošetřených pesticidy.
(12) Tato směrnice je v souladu se stanoviskem Stálého fytosanitárního výboru,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
V příloze II směrnice 76/895/EHS se hodnota "3" pro folpet v hroznech moštových nahrazuje hodnotou "10".
Článek 2
Příloha II směrnice 90/642/EHS se mění takto:
1. Hodnota "1" pro maleinhydrazid v mrkvi a v pastináku se nahrazuje hodnotou "30".
2. Hodnota "0,1" pro glyfosát v bavlníkových semenech se nahrazuje hodnotou "10".
3. Hodnoty "0,05" pro dithiokarbamáty maneb, mankozeb, metiram, propineb a zineb v olivách se nahrazují hodnotou "5".
4. Doplňuje se nová položka pro rezidua pesticidu difenylamin s těmito maximálními limity reziduí:
jablka: _BAR_ 5 mg/kg, _BAR_ hrušky: _BAR_ 10 mg/kg, _BAR_
všechny ostatní komodity: _BAR_ 0,05* mg/kg, přičemž jde o mez stanovitelnosti. _BAR_ 5.
Hodnoty "3" a "2" pro vinklozolin v rajčatech a v broskvích se nahrazují hodnotami "0,05*" a "0,05*". Tyto přehodnocené hodnoty jsou dočasné.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. března 2001.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Budou tyto předpisy používat od 1. dubna 2001.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Komise 2000/58/ES
ze dne 22. září 2000,
kterou se mění přílohy směrnic Rady 86/362/EHS, 86/363/EHS a 90/642/EHS o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v obilovinách, v potravinách živočišného původu a v některých produktech rostlinného původu, včetně ovoce a zeleniny, a na jejich povrchu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 86/362/EHS ze dne 24. července 1986 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v obilovinách a na jejich povrchu [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2000/48/ES [2], a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 86/363/EHS ze dne 24. července 1986 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v potravinách živočišného původu a na jejich povrchu [3], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2000/42/ES [4], a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 90/642/EHS ze dne 27. listopadu 1990 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v některých produktech rostlinného původu, včetně ovoce a zeleniny, a na jejich povrchu [5], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2000/57/ES [6], a zejména na článek 7 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [7], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2000/10/ES [8], a zejména na čl. 4 odst. 1 písm. f) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnicí Komise 1999/1/ES [9] byla do přílohy I směrnice 91/414/EHS zařazena nová účinná látka, kresoxim-methyl, pouze pro použití jako fungicid, aniž však byly upřesněny zvláštní podmínky, které mohou mít dopad na plodiny ošetřené přípravky na ochranu rostlin obsahujícími kresoxim-methyl.
(2) Výše uvedené zařazení do přílohy I se zakládalo na posouzení předložených informací týkajících se navrženého použití jako fungicidu na obiloviny, jádrové ovoce a vinnou révu. Některé členské státy předložily v souladu s čl.
4 odst. 1 písm. f) směrnice 91/414/EHS informace o jiných použitích.
Předložené informace byly posouzeny a jsou dostatečné pro stanovení určitých maximálních limitů reziduí.
(3) Neexistují-li žádné maximální limity reziduí ve Společenství ani dočasné maximální limity, stanoví členské státy podle čl. 4 odst. 1 písm. f) směrnice 91/414/EHS před tím, než budou moci vydat povolení, dočasné vnitrostátní maximální limity reziduí.
(4) Technické a vědecké hodnocení látky kresoxim-methyl pro účely jejího zařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS bylo dokončeno dne 16. října 1998 formou hodnotící zprávy Komise o kresoxim-methylu.
V této zprávě byl přijatelný denní příjem (ADI) látky kresoxim-methyl stanoven na 0,4 mg/kg tělesné hmotnosti na den.
Celoživotní expozice spotřebitelů potravin ošetřených látkou kresoxim-methyl byla odhadnuta a zhodnocena v souladu s postupy a praxí používanými v Evropském společenství, přičemž byly zohledněny pokyny Světové zdravotnické organizace [10] a bylo vypočítáno, že maximální limity reziduí stanovené v této směrnici nevedou k překročení tohoto přijatelného denního příjmu.
(5) V průběhu hodnocení a diskuse, které předcházely zařazení látky kresoxim-methyl do přílohy I směrnice 91/414/EHS, nebyly zaznamenány žádné akutní toxické účinky vyžadující stanovení akutní referenční dávky.
(6) Pro určité zemědělské produkty již byly podmínky použití látky kresoxim-methyl definovány takovým způsobem, že je možné stanovit konečné maximální limity reziduí.
(7) K zajištění náležité ochrany spotřebitele proti expozici reziduím v produktech nebo na produktech, pro něž nebylo uděleno žádné povolení, je rozumné stanovit dočasné maximální limity reziduí na úrovni meze stanovitelnosti pro všechny tyto produkty spadající do působnosti směrnic 86/362/EHS, 86/363/EHS a 90/642/EHS.
Stanovení takových dočasných maximálních limitů reziduí na úrovni Společenství nebrání tomu, aby členské státy stanovily dočasné maximální limity reziduí pro kresoxim-methyl podle čl. 4 odst.
1 písm. f) směrnice 91/414/EHS a její přílohy VI, zejména části B oddílu 2.4.2.3. Doba čtyř let je považována za dostatečnou pro stanovení většiny dalších použití látky kresoxim-methyl.
Po uplynutí této doby by se dočasné maximální limity reziduí měly stát konečnými.
(8) Prostřednictvím Světové obchodní organizace byly vedeny konzultace s obchodními partnery Společenství ohledně limitů stanovených v této směrnici a jejich připomínky k těmto limitům byly zohledněny.
Možnost stanovení přípustných odchylek od maximálních limitů reziduí pro dovoz u určitých kombinací pesticidu a plodiny bude Komise zkoumat na základě předložení přijatelných údajů.
(9) Byla zohledněna stanoviska Vědeckého výboru pro rostliny, zejména rady a doporučení týkající se ochrany spotřebitelů potravinářských výrobků ošetřených pesticidy.
(10) Tato směrnice je v souladu se stanoviskem Stálého fytosanitárního výboru,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
V části A přílohy II směrnice 86/362/EHS se doplňují tato rezidua pesticidů:
Rezidua pesticidů _BAR_ Maximální limit v mg/kg _BAR_ _BAR_ _BAR_
Článek 2
V části B přílohy II směrnice 86/363/EHS se doplňují tato rezidua pesticidů:
Rezidua pesticidů _BAR_ Maximální limit v mg/kg _BAR_
Článek 3
V příloze II směrnice 90/642/EHS se doplňují maximální limity reziduí pro kresoxim-methyl uvedené v příloze této směrnice.
Článek 4
1. Jsou-li maximální limity reziduí pro kresoxim-methyl označeny písmenem, znamená to, že jsou dočasné v souladu s čl. 4 odst. 1 písm. f) směrnice 91/414/EHS.
2. Po uplynutí čtyř let ode dne vstupu této směrnice v platnost přestanou být dočasné maximální limity reziduí stanovené pro kresoxim-methyl v této směrnici dočasnými a stanou se konečnými limity ve smyslu čl. 4 odst. 1 směrnic 86/362/EHS a 86/363/EHS a článku 3 směrnice 90/642/EHS.
Článek 5
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději 31. března 2001.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Budou tyto předpisy používat od 1. dubna 2001.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 6
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/59/ES
ze dne 27. listopadu 2000
o přístavních zařízeních pro příjem lodního odpadu a zbytků lodního nákladu
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 80 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [3],
jednajíc v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [4] a ve světle společného znění schváleného dohodovacím výborem ze dne 18. července 2000,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Politika Společenství v oblasti životního prostředí směřuje k dosažení vysokého stupně jeho ochrany.
Je založena na zásadě prevence a zásadě "znečišťovatel platí", a dále na nutnosti přijímat preventivní opatření.
(2) Jedna z důležitých oblastí politiky Společenství v oblasti námořní dopravy se týká snížení znečištění moří.
Tohoto cíle lze dosáhnout dodržováním mezinárodních smluv, kodexů a usnesení za současného zachování svobody plavby, jak je stanovena Úmluvou Organizace spojených národů o mořském právu, a svobody poskytování služeb podle právních předpisů Společenství.
(3) Společenství je vážně znepokojeno znečištěním moří a pobřeží členských států způsobeným vypouštěním odpadu a zbytků lodního nákladu, a zejména uplatňováním Mezinárodní úmluvy o prevenci znečištění z lodí z roku 1973, pozměněné protokolem z roku 1978 (Marpol 73/78), která upravuje, jaké odpady lze z lodí do mořského životního prostředí vypouštět, a požaduje, aby strany úmluvy v přístavech zajistily odpovídající zařízení pro příjem odpadu.
Všechny členské státy Marpol 73/78 ratifikovaly.
(4) Ochranu mořského prostředí lze zvýšit omezením vypouštění lodního odpadu a zbytků lodního nákladu do moře.
Toho lze dosáhnout zvýšením dostupnosti a využíváním přístavních zařízení a zdokonalením režimu prosazování.
Rada v usnesení ze dne 8. června 1993 o společné politice bezpečnosti na moři [5] zařadila mezi své prioritní činnosti rozvoj dostupnosti a využívání zařízení pro příjem odpadu ve Společenství.
(5) Směrnice Rady 95/21/ES ze dne 19. června 1995 o uplatňování mezinárodních norem pro bezpečnost lodí, zabránění znečištění a životní a pracovní podmínky na lodích, které využívají přístavy Společenství a plují ve výsostných vodách členských států (státní přístavní inspekce) [6] stanoví, že lodě nadměrně hrozící poškozením mořského prostředí nesmějí vyplout na moře.
(6) Znečištění moří překračuje svou povahou hranice států.
S ohledem na zásadu subsidiarity je nejúčinnějším způsobem zajištění společných norem v oblasti ochrany životního prostředí platných pro lodě a přístavy v rámci Společenství společná akce na úrovni Společenství.
(7) S ohledem na zásadu proporcionality je odpovídajícím právním nástrojem směrnice, neboť stanoví rámec pro jednotné a povinné uplatňování norem v oblasti životního prostředí členských států při současném zachování volnosti členského státu rozhodnout, které prováděcí nástroje nejlépe vyhovují jeho vnitřnímu systému.
(8) Měl by být zajištěn soulad se stávajícími regionálními dohodami, jako je Úmluva o ochraně mořského prostředí v oblasti Baltského moře z roku 1974, revidovaná roku 1992.
(9) V zájmu zlepšení prevence znečištění a v zájmu zamezení narušení hospodářské soutěže by požadavky na životní prostředí měly platit pro všechny lodě nezávisle na tom, pod jakou vlajkou plují, a ve všech přístavech Společenství by měla být zpřístupněna odpovídající zařízení pro příjem odpadu.
(10) Odpovídající přístavní zařízení pro příjem odpadu by měla splňovat požadavky uživatelů, od velkých obchodních lodí po nejmenší rekreační lodě, a požadavky životního prostředí, aniž by způsobovala lodím, které tato zařízení používají, nepřiměřené zdržení.
Povinnost zajistit dostupnost odpovídajících přístavních zařízení pro příjem odpadu ponechává členským státům vysoký stupeň svobody uspořádat příjem odpadu tím nejvhodnějším způsobem a povoluje mimo jiné vytvářet pevné zařízení pro příjem nebo určit poskytovatele služeb, kteří v případě potřeby přivezou do přístavu mobilní jednotky pro příjem odpadu.
Tato povinnost rovněž zahrnuje povinnost poskytnout všechny služby nebo jinak zajistit vše potřebné k řádnému a odpovídajícímu využití těchto zařízení.
(11) Přiměřenost zařízení může být zlepšena moderními plány pro příjem odpadu a manipulaci s ním, vytvořených po projednání s příslušnými stranami.
(12) Efektivitu přístavních zařízení pro příjem odpadu lze zvýšit tím, že by lodě svou potřebu použít tato zařízení oznamovaly předem.
Takové oznámení by rovněž poskytlo důležité informace pro účinné plánování odpadového hospodářství.
Odpad z rybářských a rekreačních lodí s maximální kapacitou 12 osob by mohl být přijímán přístavními zařízeními bez předchozího ohlášení.
(13) Vypouštění lodního odpadu do moře lze snížit stanovením požadavku, aby všechny lodě předaly svůj odpad do přístavních zařízení na příjem odpadu dříve, než opustí přístav.
Za účelem sladění hladkého provozu námořní dopravy s ochranou životního prostředí by měly být umožněny odchylky od tohoto požadavku, podmíněné dostatečnou skladovací kapacitou lodě, možností předat odpad v jiném přístavu, aniž by hrozilo nebezpečí jeho vypuštění do moře, a přísnějšími požadavky na předání přijatými v souladu s mezinárodními právními předpisy.
(14) V souladu se zásadou "znečišťovatel platí" by náklady na zařízení pro příjem odpadu včetně jeho úpravy a odstranění měly být hrazeny loďmi.
V zájmu ochrany životního prostředí by měl systém poplatků zvýhodňovat vykládku odpadu do přístavních zařízení před vypouštěním do moře.
Toho lze dosáhnout nejsnadněji tak, že všechny lodě přispívají na náklady na příjem a zpracování lodního odpadu, aby se snížily ekonomické výhody vypouštění odpadu do moře.
S ohledem na zásadu subsidiarity by si členské státy měly v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy a běžnou praxí zachovat pravomoc stanovit, zda a v jaké míře budou poplatky závislé na množství skutečně vyloženého odpadu zahrnuty do systému úhrady nákladů za použití přístavních zařízení pro příjem odpadu.
Poplatky za použití těchto zařízení by měly být spravedlivé, nediskriminační a průhledné.
(15) Lodě vytvářející omezené množství lodního odpadu by měly mít v systému úhrady nákladů výhodnější podmínky.
Výběr těchto lodí by byl prováděn na základě společných kritérií.
(16) Za účelem zmírnění nadměrné zátěže zúčastněných osob by lodě zajišťující pravidelnou dopravu s častými a pravidelnými zastávkami v přístavech mohly být osvobozeny od určitých povinností vyplývajících z této směrnice, existuje-li dostatek důkazů, že stávající ujednání zajišťují předání odpadu a platbu poplatků.
(17) Zbytky lodního nákladu by měly být předávány do přístavních zařízení pro příjem odpadu v souladu s úmluvou Marpol 73/78.
Marpol 73/78 požaduje, aby zbytky z nákladů byly předávány do přístavních zařízení pro příjem odpadu v rozsahu nutném k dodržení podmínek čištění cisteren.
Jakýkoliv poplatek za takové předání by měl být hrazen uživatelem přijímacího zařízení; uživatel je většinou určen ve smluvním ujednání mezi zúčastněnými stranami nebo jinými místními ujednáními.
(18) Je nutné provádět cílené kontroly dodržování této směrnice.
Počet takovýchto kontrol a uložených pokut by měl být dostatečný k tomu, aby odradil od nedodržování této směrnice.
Z důvodů zajištění účinnosti a účelného vynaložení nákladů by tyto kontroly mohly být prováděny v rámci směrnice 95/21/ES, pokud je uplatňována.
(19) Členské státy by měly zajistit vhodný správní rámec fungování přístavních zařízení pro příjem odpadu.
Podle úmluvy Marpol 73/78 by zprávy o nedostatečnosti přístavních zařízení pro příjem odpadu měly být zasílány Mezinárodní námořní organizaci (IMO).
Tytéž informace by z informačních důvodů měly být zároveň zaslány Komisi.
(20) Provádění této směrnice by usnadnil informační systém pro identifikaci znečišťujících nebo potenciálně znečišťujících lodí, který by pomohl při hodnocení jejího provádění.
Informační systém SIRENAC, zřízený na základě Pařížského memoranda o státní přístavní inspekci, poskytuje velké množství dodatečných informací potřebných k tomuto účelu.
(21) Je nezbytné, aby byl Komisi při účinném uplatňování této směrnice nápomocen výbor složený ze zástupců členských zemí.
Jelikož opatření nutná k provádění této směrnice jsou opatřeními obecného významu ve smyslu článku 2 rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [7], měla by být tato opatření přijata regulativním postupem stanoveným v článku 5 uvedeného rozhodnutí.
(22) Některá ustanovení této směrnice lze tímto postupem a bez rozšíření její oblasti působnosti změnit, aby bylo možno vzít v úvahu opatření Společenství nebo IMO, které vstoupí v platnost, s cílem zajistit její harmonizované provádění,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Účel
Účelem této směrnice je omezit vypouštění lodního odpadu a zbytků lodního nákladu do moře, zejména pak nedovolené vypouštění odpadu z lodí používajících přístavy Společenství, zlepšením dostupnosti a využívání přístavních zařízení pro příjem lodního odpadu a zbytků lodního nákladu, což také posílí ochranu mořského prostředí.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se:
a) "lodí" rozumí námořní plavidlo jakéhokoliv typu působící na moři, včetně křídlových člunů, vznášedel, ponorek a plovoucích lodí;
b) "Marpol 73/78" rozumí Mezinárodní úmluva o prevenci znečištění z lodí z roku 1973, pozměněná protokolem z roku 1978, ve znění platném ke dni přijetí této směrnice;
c) "lodním odpadem" rozumí veškerý odpad včetně splašků a zbytků jiných než zbytků lodního nákladu, který se vytváří během provozu lodi a spadá do působnosti příloh I, IV a V Marpol 73/78, a odpad zbylý po vyložení lodního nákladu, jak ho definují směrnice pro provádění přílohy V Marpol 73/78;
d) "zbytky lodního nákladu" rozumí zbytky jakéhokoliv materiálu v podpalubí lodi nebo v cisternách, které zůstanou po dokončení vykládky a čištění a zahrnují přebytky z nakládky/vykládky a rozlití;
e) "přístavním zařízením pro příjem odpadu" rozumí jakékoliv pevné, plovoucí nebo pohyblivé zařízení, které je schopné přijímat lodní odpad nebo zbytky lodního nákladu;
f) "rybářskou lodí" rozumí jakákoliv loď vybavená nebo využívaná k lovu ryb nebo jiných mořských živočichů pro obchodní účely;
g) "rekreační lodí" rozumí loď jakéhokoliv typu bez ohledu na způsob pohonu, určená pro sportovní nebo rekreační účely;
h) "přístavem" rozumí místo nebo zeměpisná oblast vybavená takovými úpravami nebo zařízeními, která umožňují přistání lodí včetně rybářských a rekreačních lodí.
Aniž jsou dotčeny definice v písmenech c) a d), jsou "lodní odpad" a "zbytky lodního nákladu" považovány za odpad ve smyslu čl. 1 písm. a) směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech [8].
Článek 3
Oblast působnosti
Tato směrnice se vztahuje na:
a) všechny lodě včetně rybářských a rekreačních lodí bez ohledu na to, pod jakou vlajkou plují, směřující do přístavu členského státu nebo působící v něm, s výjimkou všech válečných lodí, pomocných válečných plavidel nebo jiných lodí v majetku státu nebo jím provozovaných a využívaných dočasně pouze pro vládní neobchodní účely a
b) všechny přístavy členských států, které běžně využívají lodě spadající pod písmeno a).
Členské státy přijmou taková opatření, která zajistí, aby lodě vyloučené z oblasti působnosti této směrnice podle písmene a) předchozího pododstavce, předávaly svůj lodní odpad a zbytky lodního nákladu způsobem v rozumné a proveditelné míře odpovídajícím této směrnici.
Článek 4
Přístavní zařízení pro příjem odpadu
1. Členské státy zajistí dostupnost přístavních zařízení pro příjem odpadu, které splňují potřeby lodí běžně využívajících přístav, aniž by docházelo k jejich nepřiměřenému zpožďování.
2. Aby zařízení pro příjem odpadu splňovalo svůj účel, musí být schopno přijímat všechny druhy a množství lodního odpadu a zbytků lodního nákladu lodí běžně využívajících přístav s ohledem na provozní potřeby uživatelů přístavu, velikost a zeměpisnou polohu přístavu, typ lodí připlouvajících do přístavu a výjimky uvedené v článku 9.
3. Členské státy vytvoří v souladu s postupy dohodnutými Mezinárodní námořní organizací (IMO) postupy hlášení nedostatků zařízení pro příjem odpadu státu přístavu.
Článek 5
Plány pro příjem a zpracování odpadu
1. Po konzultacích se zúčastněnými osobami, zejména s uživateli přístavu nebo jejich zástupci, je vypracován odpovídající plán pro příjem a zpracování odpadu s ohledem na požadavky článků 4, 6, 7, 10 a 12.
Podrobné požadavky na vytvoření takových plánů jsou stanoveny v příloze 1.
2. Plány pro příjem a zpracování odpadu podle odstavce 1 lze z důvodů efektivity vypracovat na regionální úrovni s vhodným zapojením přístavu, jsou-li určeny potřeby a dostupnost zařízení pro příjem odpadu pro každý přístav.
3. Členské státy vyhodnotí a schválí plán pro příjem a zpracování odpadu, sledují jeho provádění a podrobují jej opětovnému schválení nejméně každé tři roky a vždy po provedení významnějších změn v provozu přístavu.
Článek 6
Oznámení
1. Velitel lodi jiné než rybářské nebo rekreační s kapacitou více než 12 osob směřující do přístavu Společenství pravdivě a přesně vyplní formulář v příloze II a oznámí tyto informace orgánu nebo subjektu určenému k tomuto účelu členským státem, ve kterém se přístav nachází,
a) nejméně 24 hodin před příjezdem, je-li znám přístav určení, nebo
b) jakmile je znám přístav určení, je-li tato informace známa méně než 24 hodin před příjezdem, nebo
c) nejpozději při vyplutí z předchozího přístavu, je-li délka cesty kratší než 24 hodin.
Členské státy mohou rozhodnout, že tyto informace budou oznámeny provozovateli přístavního zařízení pro příjem odpadu, který je předá příslušnému orgánu.
2. Informace podle odstavce 1 se uchovávají na palubě přinejmenším do dalšího přístavu určení a na žádost jsou poskytovány orgánům členských států.
Článek 7
Předání lodního odpadu
1. Velitel lodí využívající přístav Společenství předá před opuštěním tohoto přístavu veškerý lodní odpad přístavnímu zařízení pro příjem odpadu.
2. Bez ohledu na odstavec 1 může loď pokračovat do následujícího přístavu, aniž by předala lodní odpad, pokud z informací podaných v souladu s článkem 6 a přílohou II vyplývá, že je na lodi dostatek skladovacího prostoru pro veškerý lodní odpad, který byl a bude vytvořen během plánované cesty do přístavu určení.
Existují-li důvody k domněnce, že v zamýšleném přístavu určení nejsou k dispozici dostatečné prostory pro uskladnění odpadu, nebo není-li tento přístav znám, a tudíž existuje riziko, že odpad bude vypuštěn na moři, přijmou členské státy odpovídající opatření, aby zabránily znečištění prostředí, a je-li to nutné, požádají loď o předání odpadu před odplutím z přístavu.
3. Odstavec 2 se použije, aniž jsou dotčeny přísnější požadavky na předávání odpadu pro lodě přijaté v souladu s mezinárodními právními předpisy.
Článek 8
Poplatky za lodní odpad
1. Členské státy dbají na uhrazení nákladů na přístavní zařízení pro příjem odpadu, včetně zpracování a odstranění odpadu, z poplatků vybíraných od lodí.
2. Systém úhrady nákladů na použití zařízení pro příjem odpadu nesmí žádným způsobem být podnětem k tomu, aby lodě vypouštěly odpad na moři.
Proto platí pro lodě jiné než rybářské a rekreační s kapacitou více než 12 osob tyto zásady:
a) všechny lodě připlouvající do přístavu členského státu výrazně přispívají na náklady podle odstavce 1, bez ohledu na skutečné využívání těchto zařízení.
Za tímto účelem lze poplatek zahrnout do poplatku za použití přístavu nebo lze uložit samostatný poplatek za odpad.
Poplatky lze rozlišovat mimo jiné podle kategorie, typu a velikosti lodě;
b) pokud existuje část nákladů neuhrazená z poplatku podle písmen a), je hrazena podle typu a množství lodního odpadu, který loď skutečně předá;
c) poplatky lze snížit, je-li vliv lodi na životní prostředí, její konstrukce, vybavení a provoz takové, že velitel lodi může prokázat, že tato loď vytváří snížené množství lodního odpadu.
3. Za účelem zajištění spravedlivých, transparentních a nediskriminačních poplatků odrážejících náklady na zařízení a nabízené, popřípadě využité služby, by všichni uživatelé přístavu měli být informováni o výši poplatků a základu, podle kterého se poplatky vypočítávají.
4. Komise do tří let ode dne uvedeného v čl. 16 odst. 1 předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu hodnotící dopad různých systémů úhrady nákladů přijatých v souladu s odstavcem 2 na mořské prostředí a strukturu toku odpadu. Tato zpráva bude vypracována ve spolupráci s příslušnými orgány členských států a zástupci přístavů.
Bude-li to třeba, předloží Komise na základě hodnocení návrh na změnu této směrnice zavedením systému týkajícího se plateb přiměřeného procentního podílu, nejméně však jedné třetiny nákladů podle odstavce 1, který se týká všech lodí kotvících v přístavu členského státu bez ohledu na skutečné využití zařízení, nebo zavedením systému s rovnocennými účinky.
Článek 9
Výjimky
1. Provozují-li lodě pravidelnou dopravu s častými a pravidelnými zastávkami v přístavech a je-li dostatečně prokázáno, že je zajištěno předání lodního odpadu a placení poplatků v přístavech na trase lodi, mohou členské státy, ve kterých dané přístavy leží, tyto lodě osvobodit od povinností podle článku 6, čl. 7 odst. 1 a článku 8.
2. Členské státy informují Komisi o výjimkách udělených v souladu s odstavcem 1 pravidelně nejméně jednou ročně.
Článek 10
Předání zbytků lodního nákladu
Velitel lodi využívající přístav Společenství zajistí předání zbytků lodního nákladu přístavnímu zařízení pro příjem odpadu v souladu s ustanoveními Marpol 73/78.
Veškeré poplatky za předání zbytků lodního nákladu hradí uživatel tohoto zařízení.
Článek 11
Prosazování
1. Členské státy zajistí, aby jakákoliv loď mohla být podrobena prohlídce za účelem ověření, zda dodržuje články 7 a 10, a provedení dostatečného počtu takových prohlídek.
2. Při prohlídkách lodí jiných než rybářských a rekreačních s kapacitou vyšší než 12 cestujících
a) věnují členské státy při výběru lodi k prohlídce zvláštní pozornost
- lodím, které nesplnily ohlašovací povinnost podle článku 6,
- lodím, u kterých kontrola informací poskytnutých velitelem lodi v souladu s článkem 6 odhalila jiné důvody se domnívat, že se loď neřídí touto směrnicí;
b) takovou prohlídku lze případně provést v rámci směrnice 95/21/ES, pokud se používá; nezávisle na použitém rámci prohlídek se uplatní požadavek 25 % prohlídek stanovený v této směrnici;
c) není-li příslušný orgán spokojený s výsledky prohlídky, zajistí, aby loď neopustila přístav, dokud nepředá lodní odpad a zbytky lodního nákladu zařízení na příjem odpadu v souladu s články 7 a 10;
d) je-li jasně prokázáno, že loď vyplula na moře, aniž by splnila články 7 a 10, je o tom informován příslušný orgán následujícího přístavu a této lodi, aniž je dotčeno uplatňování sankcí podle článku 13, není povoleno opustit přístav, dokud nebude provedeno podrobné vyhodnocení otázek souladu s touto směrnicí, jako je například přesnost veškerých informací poskytnutých v souladu s článkem 6.
3. Členské státy vytvoří pro rybářské a rekreační lodě s kapacitou menší než 12 osob kontrolní postupy v požadovaném rozsahu k zajištění dodržování požadavků této směrnice, které se na ně vztahují.
Článek 12
Doplňující opatření
1. Členské státy
a) přijmou veškerá nezbytná opatření k zajištění, aby velitelé lodí, provozovatelé zařízení pro příjem odpadu a další zúčastněné osoby byly řádně informováni o požadavcích, které se na ně podle této směrnice vztahují, a aby je dodržovali;
b) jmenují pro výkon funkcí obsažených v této směrnici vhodné orgány nebo subjekty;
c) přijmou opatření pro zajištění spolupráce příslušných orgánů a obchodních organizací k zajištění účinného uplatňování této směrnice;
d) zajistí řádné prověření informací oznámených veliteli lodí podle článku 6;
e) zajistí, aby formality týkající se použití přístavních zařízení pro příjem odpadu byly jednoduché a rychlé, aby podněcovaly velitele k použití těchto zařízení a aby nedocházelo k nepřiměřenému zpožďování lodí;
f) zajistí poskytnutí kopie zprávy o nedostatcích přístavních zařízení pro příjem odpadu podle čl. 4 odst. 3 Komisi;
g) zajistí, aby zacházení, zpracování nebo odstranění odpadu a zbytků lodního nákladu bylo prováděno v souladu se směrnicí 75/442/EHS a dalšími příslušnými právními předpisy Společenství o odpadech, zejména směrnicí Rady 75/439/EHS ze dne 16. června 1975 o nakládání s odpadními oleji [9] a směrnicí Rady 91/689/EHS ze dne 12. prosince 1991 o nebezpečných odpadech [10].
h) zajistí v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy, aby kterákoliv osoba zapojená do předávání nebo příjmu lodního odpadu nebo zbytků lodního nákladu mohla požadovat náhradu škody způsobené nadměrným zpožděním.
Předání lodního odpadu nebo zbytků lodního nákladu je ve smyslu článku 79 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [11], považováno za propuštění do volného oběhu.
Celní orgány v souladu s článkem 45 celního kodexu Společenství nevyžadují podání hromadného celního prohlášení.
3. Členské státy a Komise spolupracují na vytvoření vhodného informačního a kontrolního systému, který zahrnuje minimálně celé Společenství, aby
- se zlepšila identifikace lodí, které nepředaly svůj lodní odpad a zbytky lodního nákladu v souladu s touto směrnicí,
- se ujistily o dosažení cílů stanovených v článku 1 směrnice.
4. Členské státy a Komise spolupracují na vytvoření společných kritérií pro identifikaci lodí uvedených v čl. 8 odst. 2 písm. c).
Článek 13
Sankce
Členské státy vytvoří systém sankcí za porušení vnitrostátních předpisů přijatých na základě této směrnice a přijmou všechna opatření nezbytná k zajištění uplatňování těchto sankcí.
Takto stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Článek 14
Regulativní výbor
1. Komisi je nápomocen výbor zřízený čl. 12 odst. 1 směrnice 93/75/EHS [12] (dále jen "výbor").
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 uvedeného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 15
Pozměňovací postup
Přílohy této směrnice, definice v čl. 2 písm. b), odkazy na nástroje Společenství a odkazy na nástroje IMO lze změnit postupem podle čl. 14 odst. 2, za účelem uvedení do souladu s opatřeními Společenství nebo IMO, které vstoupí v platnost, pokud tyto změny nerozšiřují oblast působnosti této směrnice.
Dále lze tímto postupem měnit přílohy této směrnice, je-li nezbytné zdokonalit režim vytvořený touto směrnicí, pokud tyto změny nerozšiřují oblast působnosti této směrnice.
Článek 16
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 28. prosince 2002. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Pokud jde o splašky uvedené v čl. 2 písm. c), odkládá se provedení této směrnice o 12 měsíců po vstupu přílohy IV úmluvy Marpol 73/78 v platnost, přičemž se v této úmluvě rozlišuje mezi novými a stávajícími loděmi.
2. Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 17
Hodnocení
1. Členské státy předloží každé tři roky Komisi zprávu o stavu provádění této směrnice.
2. Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě hodnotící zprávu o fungování systému, jak stanoví tato směrnice, vypracovanou na základě zpráv členských států uvedených v odstavci 1, podle potřeby spolu s návrhy na provádění této směrnice.
Článek 18
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 19
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES
ze dne 23. října 2000,
kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 175 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [3],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [4] a s ohledem na společný návrh schválený dohodovacím výborem dne 18. července 2000,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Voda není běžný obchodní produkt, ale spíše dědictví, které je třeba chránit, střežit a podle toho s ním nakládat.
(2) Závěry semináře ministrů o vodní politice Společenství ve Frankfurtu v roce 1988 zdůraznily potřebu právních předpisů Společenství, které by se týkaly ekologické kvality.
Rada ve svém usnesení ze dne 28. června 1988 [5] požádala Komisi, aby předložila návrhy na zlepšení ekologické kvality povrchových vod Společenství.
(3) Prohlášení Semináře ministrů o podzemních vodách konaného v roce 1991 v Haagu vyjádřilo potřebu opatření, která by odvrátila dlouhodobé zhoršování jakosti a snižování množství sladkých vod, a požadovalo, aby byl do roku 2000 uskutečněn program činností zaměřený na udržitelné hospodaření se zdroji sladkých vod a jejich ochranu.
Rada v usneseních ze dne 25. února 1992 [6] a ze dne 20. února 1995 [7] vznesla požadavek na akční program pro podzemní vody a revizi směrnice Rady 80/68/EHS ze dne 17. prosince 1979 o ochraně podzemních vod před znečišťováním některými nebezpečnými látkami [8] jako součást celkové politiky ochrany sladkých vod.
(4) Vody ve Společenství podléhají vzrůstajícím nárokům vyplývajícím ze stále rostoucích požadavků na dostatečné množství vody dobré jakosti ke všem účelům.
Dne 10. listopadu 1995 uvedla Evropská agentura pro životní prostředí ve své zprávě "Životní prostředí v Evropské unii — 1995" aktualizované sdělení o stavu životního prostředí, které potvrdilo potřebu opatření na ochranu vod Společenství jak z hlediska jakosti, tak i množství.
(5) Dne 18. prosince 1995 přijala Rada závěry požadující mimo jiné vypracování návrhu nové rámcové směrnice, která by stanovila základní zásady udržitelné vodní politiky v Evropské unii a vyzvala Komisi k předložení návrhu.
(6) Dne 21. února 1996 schválila Komise sdělení Evropskému parlamentu a Radě o vodní politice Evropského společenství, které stanoví zásady vodní politiky Společenství.
(7) Dne 9. září 1996 předložila Komise návrh rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady o akčním programu pro integrovanou ochranu podzemních vod a hospodaření s nimi [9].
V tomto návrhu Komise zdůraznila potřebu stanovení postupů pro regulaci odběrů sladkých vod a pro monitorování jakosti a množství sladkých vod.
(8) Dne 29. května schválila Komise sdělení Evropskému parlamentu a Radě o uvážlivém využívání a zachování mokřadů, které uznalo jejich důležitou funkci pro ochranu vodních zdrojů.
(9) Je nezbytné vytvořit provázanou vodní politiku Společenství.
(10) Rada dne 25. června 1996, Výbor regionů dne 19. září 1996, Hospodářský a sociální výbor dne 26. září 1996 a Evropský parlament 23. října 1996 vyzvaly Komisi, aby předložila návrh směrnice Rady, kterou se ustanoví rámec evropské vodní politiky.
(11) Podle článku 174 Smlouvy má politika Společenství pro životní prostředí přispět k prosazování cílů zachování, ochrany a zvýšení kvality životního prostředí, při uvážlivém a rozumném využívání přírodních zdrojů a má být založena na zásadě předběžné opatrnosti, přijímání preventivních opatření, a především na zásadě nápravy škod na životním prostředí u zdroje a na zásadě, že znečišťovatel má platit.
(12) Ve smyslu článku 174 Smlouvy má Společenství vzít při přípravě své politiky životního prostředí v úvahu dostupné vědecké a odborné údaje, podmínky životního prostředí v různých oblastech Společenství a hospodářský a sociální rozvoj Společenství jako celku a vyvážený rozvoj svých regionů, jakož i potenciální přínosy a náklady související s prováděním nebo nedostatkem opatření.
(13) Ve Společenství existují rozdílné podmínky a potřeby, které vyžadují různá specifická řešení.
Tato rozdílnost má být zohledněna při plánování a provádění opatření k zajištění ochrany a udržitelného užívání vod v rámci povodí.
Rozhodnutí mají být přijímána na úrovni, která má nejblíže k místům, kde je voda ovlivňována nebo užívána.
Přednost má být dávána působnosti členských států v rámci jejich pravomocí prostřednictvím návrhů programů opatření přizpůsobených regionálním a místním podmínkám.
(14) Úspěšnost této směrnice závisí na úzké spolupráci a provázané činnosti na úrovni Společenství, členských států a na místní úrovni, jakož i na informovanosti, konzultacích a zapojení veřejnosti včetně uživatelů.
(15) Zásobování vodou je službou v obecném zájmu, jak je vyjádřeno ve sdělení Komise o službách v obecném zájmu v Evropě [10].
(16) Je nutná hlubší integrace udržitelného hospodaření s vodou do ostatních oblastí politiky Společenství, jako je energetika, doprava, zemědělství, rybářství, regionální politika a turistika.
Tato směrnice má poskytnout základ pro pokračující dialog a rozvoj strategií k dalšímu sbližování oblastí politik.
Tato směrnice může též významně přispět ke spolupráci mezi členskými státy v dalších oblastech, mimo jiné v rámci Perspektivy evropského územního rozvoje (ESDP).
(17) Účinná a důsledná vodní politika musí vzít v úvahu zranitelnost vodních ekosystémů ležících v blízkosti pobřeží a ústí řek, zálivů nebo relativně uzavřených moří, neboť jejich rovnováha je silně ovlivněna jakostí vnitrozemských vod, které do nich ústí.
Ochrana stavu vod v rámci povodí přinese hospodářský užitek tím, že přispěje k ochraně rybích populací, včetně rybích populací v pobřežních oblastech.
(18) Vodní politika Společenství vyžaduje průhledný, účinný a provázaný právní rámec.
Společenství má zajistit obecné zásady a celkový rámec pro příslušná opatření.
Tato směrnice má takový rámec poskytnout a koordinovat, integrovat a v delší perspektivě dále rozvíjet společné zásady a struktury pro ochranu a udržitelné užívání vod v rámci Společenství v souladu se zásadami subsidiarity.
(19) Tato směrnice usiluje o udržení a zlepšení vodního prostředí ve Společenství. Tento účel se v první řadě týká jakosti příslušných vod.
Řízení množství je podpůrným prvkem při dosahování dobré jakosti vod, a proto mají být rovněž přijata opatření týkající se množství, která podporují cíl spočívající v zajištění dobré jakosti.
(20) Kvantitativní stav útvaru podzemní vody může mít vliv na ekologickou kvalitu povrchových vod a suchozemských ekosystémů spojených s takovým útvarem podzemní vody.
(21) Společenství a členské státy jsou smluvními stranami různých mezinárodních dohod obsahujících důležité závazky na ochranu mořských vod před znečišťováním, zejména Úmluvy o ochraně mořského prostředí v oblasti Baltského moře, podepsané v Helsinkách dne 9. dubna 1992 a schválené rozhodnutím Rady 94/157/ES [11], Úmluvy na ochranu mořského prostředí severovýchodního Atlantiku, podepsané v Paříži dne 22. září 1992 a schválené rozhodnutím Rady 98/249/ES [12] a Úmluvy o ochraně Středozemního moře před znečišťováním, podepsané dne 16. února 1976 v Barceloně a schválené rozhodnutím Rady 77/585/EHS [13] a jejím Protokolem o ochraně Středozemního moře před znečišťováním z pozemních zdrojů, podepsaným v Aténách dne 17. května 1980 a schváleným rozhodnutím Rady 83/101/EHS [14].
Tato směrnice má napomoci Společenství a členským státům splnit tyto závazky.
(22) Tato směrnice má přispět k postupnému snižování vypouštění nebezpečných látek do vod.
(23) Je třeba společných zásad pro koordinaci úsilí členských států ke zlepšení ochrany vod Společenství z hlediska množství a jakosti, k podpoře udržitelného užívání vod, k řešení problémů na vodách přesahujících hranice států, k ochraně vodních a suchozemských ekosystémů a mokřadů přímo na nich závislých a k zachování a rozvoji potenciálního užívání vod Společenství.
(24) Dobrá jakost vody přispěje k zajištění zásobování obyvatelstva pitnou vodou.
(25) Má být stanovena obecná definice stavu vod, pokud jde o jejich jakost, a ve vztahu k účelům ochrany životního prostředí i definice množství.
Mají být stanoveny environmentální cíle k tomu, aby bylo dosaženo dobrého stavu povrchových a podzemních vod v celém Společenství a na úrovni Společenství zabráněno zhoršování stavu vod.
(26) Členské státy mají usilovat o dosažení přinejmenším dobrého stavu vod prostřednictvím stanovení a zavedení nezbytných opatření v rámci integrovaných programů opatření, a to s ohledem na stávající požadavky Společenství.
Pokud dobrý stav vody již existuje, má být udržován.
U podzemních vod má být navíc v rámci požadavku dobrého stavu identifikován a zvrácen jakýkoli významný a trvalý vzestupný trend koncentrace kterékoli znečišťující látky.
(27) Konečným cílem této směrnice je dosáhnout odstranění prioritních nebezpečných látek a přispět k dosažení koncentrací látek v mořském prostředí, které jsou blízké hodnotám jejich přirozeného výskytu.
(28) Povrchové a podzemní vody jsou v zásadě obnovitelné přírodní zdroje; obzvláště úkol zajistit dobrý stav podzemních vod vyžaduje včasné zásahy a trvalé dlouhodobé plánování ochranných opatření s ohledem na přirozené zpoždění při jejich vytváření a obnově.
Tento časový posun ve zlepšení stavu je třeba vzít v úvahu v harmonogramech při stanovování opatření zaměřených na dosažení dobrého stavu podzemních vod a zvrácení každého významného a trvalého vzestupného trendu koncentrace kterékoli znečišťující látky v podzemních vodách.
(29) Při snaze dosáhnout cílů stanovených touto směrnicí a při tvorbě programu opatření k jejich zajištění mohou členské státy rozdělit program opatření na etapy, aby rozložily náklady na jeho provádění.
(30) K zajištění plného a důsledného provedení této směrnice má být jakékoli prodloužení lhůty podloženo odpovídajícími, jasnými a průhlednými kritérii a zdůvodněno členskými státy v plánech povodí.
(31) V případech, kdy je vodní útvar natolik ovlivněn lidskou činností nebo jsou jeho přírodní poměry takové, že by dosažení dobrého stavu bylo neproveditelné nebo neúměrně nákladné, mohou být na základě odpovídajících, jasných a průhledných kritérií stanoveny méně přísné environmentální cíle a měly by být podniknuty všechny možné kroky, aby se zamezilo jakémukoli dalšímu zhoršování stavu vod.
(32) Ve specifických podmínkách mohou existovat důvody pro výjimky z požadavku na zamezení dalšího zhoršování nebo dosažení dobrého stavu, pokud je neúspěch výsledkem neočekávaných nebo výjimečných okolností, zejména povodní nebo suchých období, nebo z důvodů nadřazeného veřejného zájmu, nově změněných fyzikálních poměrů v útvaru povrchové vody nebo změn hladin u útvarů podzemní vody, za předpokladu, že se podstoupí všechny dostupné kroky ke zmírnění nepříznivých vlivů na stav vodního útvaru.
(33) Cíl dosažení dobrého stavu vod má být uplatňován pro každé povodí, aby tak mohla být koordinována opatření ve vztahu k povrchovým a podzemním vodám náležejícím ke stejnému ekologickému, hydrologickému a hydrogeologickému systému.
(34) Za účelem ochrany životního prostředí je třeba většího provázání kvalitativních a kvantitativních aspektů jak povrchových, tak podzemních vod se zřetelem na přirozené odtokové poměry v rámci hydrologického cyklu.
(35) V povodích, kde může mít užívání vod přeshraniční účinky, mají být požadavky na dosažení environmentálních cílů stanovené touto směrnicí, a zvláště všechny programy opatření, koordinovány v celé oblasti povodí.
Pro povodí přesahující hranice Společenství mají členské státy usilovat o zajištění odpovídající koordinace s příslušnými třetími zeměmi.
Tato směrnice má přispět k plnění závazků Společenství podle mezinárodních úmluv o ochraně vod a hospodaření s nimi, zejména Úmluvy Organizace spojených národů o ochraně a využívání vodních toků přesahujících hranice států a mezinárodních jezer, schválené rozhodnutím Rady 95/308/ES [15], a každé návazné dohody o jejím uplatnění.
(36) Je nutné, aby byly provedeny analýzy charakteristik povodí a dopadů lidské činnosti, stejně jako ekonomická analýza užívání vod.
Vývoj stavu vod má být sledován členskými státy na systematickém a srovnatelném základě v rámci celého Společenství.
Tyto informace jsou nezbytné k tomu, aby poskytly spolehlivý základ členským státům k vytvoření programů opatření směřujících k dosažení cílů stanovených touto směrnicí.
(37) Členské státy mají určit vody užívané pro odběr pitné vody a zajistit dosažení souladu se směrnicí Rady 80/778/EHS ze dne 15. července 1980 o jakosti vody určené k lidské spotřebě [16].
(38) Využití ekonomických nástrojů může být vhodné jako součást programu opatření.
Přitom má být vzata v úvahu zásada návratnosti nákladů na vodohospodářské služby, včetně nákladů na životní prostředí a vodní zdroje spojených s poškozením nebo nepříznivým dopadem na vodní prostředí, a to zejména v souladu se zásadou, že znečišťovatel platí.
Pro tento účel bude nezbytná ekonomická analýza vodohospodářských služeb založená na dlouhodobé předpovědi nabídky a poptávky po vodě v oblasti povodí.
(39) Je zapotřebí snížit dopad nehod, v důsledku kterých jsou vody havarijně znečištěny, nebo jim předcházet.
Cíleně zaměřená opatření by měla být součástí programu opatření.
(40) S ohledem na prevenci a omezování znečišťování má být vodní politika Společenství založena na sdruženém přístupu s využitím omezování znečišťování u zdroje stanovením mezních hodnot emisí a norem environmentální kvality.
(41) Pokud jde o množství vody, mají být stanoveny všeobecné zásady pro omezení odběrů a vzdouvání vody, aby byla zajištěna environmentální udržitelnost dotčených vodních systémů.
(42) Společné normy environmentální kvality a mezní hodnoty emisí pro určité skupiny nebo druhy znečišťujících látek mají být jako minimální požadavky stanoveny právními předpisy Společenství.
Opatření k přijetí takových norem mají být zajištěna na úrovni Společenství.
(43) Znečišťování vypouštěním, emisemi nebo úniky prioritních nebezpečných látek se musí zastavit nebo postupně odstranit.
Evropský parlament a Rada se mají na návrh Komise dohodnout na látkách, které se budou přednostně zohledňovat při přijímání opatření, a na specifických opatřeních, která mají být přijata proti znečišťování vod těmito látkami, přičemž je třeba vzít v úvahu všechny významné zdroje a stanovit rentabilní a proporcionální úroveň a kombinaci omezujících opatření.
(44) Při identifikaci prioritních nebezpečných látek by měla být vzat v úvahu zásada předběžné opatrnosti, opírající se zejména o určení všech potenciálně nepříznivých účinků příslušného výrobku a odborné posouzení rizika.
(45) Členské státy mají přijmout opatření k odstranění znečištění povrchových vod prioritními látkami a k postupnému snižování znečišťování dalšími látkami, což by jinak znemožnilo členským státům dosáhnout příslušných cílů pro útvary povrchových vod.
(46) Pro zajištění účasti veřejnosti včetně uživatelů vody na sestavování a aktualizaci plánů povodí je nezbytné poskytovat patřičné informace o plánovaných opatřeních a podávat zprávu o postupu jejich realizace s ohledem na zapojení veřejnosti před přijetím konečných rozhodnutí o nutných opatřeních.
(47) Tato směrnice má vytvořit mechanismy přístupu k překážkám bránícím postupu při zlepšování stavu vod tam, kde spadají mimo působnost právních předpisů Společenství vztahujících se k vodě, a to s ohledem na vytvoření vhodných strategií Společenství pro jejich překonání.
(48) Komise má každoročně předložit aktualizovaný plán všech záměrů, které má v úmyslu navrhnout pro oblast vod.
(49) Jako součást této směrnice mají být stanoveny technické specifikace zajišťující provázaný přístup v rámci Společenství.
Kritéria pro hodnocení stavu vod jsou důležitým krokem vpřed.
Přizpůsobování určitých technických prvků technickému pokroku a normalizace monitorování, metod odběru vzorků a rozborů mají být přijaty postupem výboru.
K podpoře důkladného pochopení a důsledného uplatnění kritérií pro charakterizaci oblastí povodí a hodnocení stavu vod může Komise přijmout pokyny určující způsob použití těchto kritérií.
(50) Opatření nezbytná pro zavedení této směrnice mají být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [17].
(51) Provedením této směrnice má být dosaženo přinejmenším stejného stupně ochrany vod, jaký je zajištěn určitými předchozími předpisy, které by tudíž měly být zrušeny, jakmile budou ustanovení této směrnice plně provedena.
(52) Ustanovení této směrnice přebírají rámec pro omezování znečišťování nebezpečnými látkami, zavedený směrnicí 76/464/EHS [18].
Ta má být proto zrušena, jakmile budou ustanovení této směrnice plně provedena.
(53) Má být zajištěno plné provedení a vymahatelnost stávajících environmentálních právních předpisů k ochraně vod.
Je zapotřebí zajistit řádné uplatnění ustanovení provádějících tuto směrnici v rámci Společenství prostřednictvím odpovídajících sankcí podle právních předpisů členských států.
Takové sankce by měly být účinné, přiměřené a odrazující,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Účel
Účelem této směrnice je stanovit rámec pro ochranu vnitrozemských povrchových vod, brakických vod, pobřežních vod a podzemních vod, který:
a) zabrání dalšímu zhoršování a ochrání a zlepší stav vodních ekosystémů, a s ohledem na jejich potřebu vody, suchozemských ekosystémů a mokřadů, které přímo závisejí na vodních ekosystémech;
b) podpoří udržitelné užívání vod založené na dlouhodobé ochraně dosažitelných vodních zdrojů;
c) usiluje o zvýšenou ochranu a zlepšení vodního prostředí, mimo jiné též prostřednictvím specifických opatření pro cílené snižování vypouštění, emisí a úniků prioritních látek a zastavení nebo postupné odstranění vypouštění, emisí a úniků prioritních nebezpečných látek;
d) zajistí cílené snižování znečišťování podzemních vod a zabrání jejich dalšímu znečišťování a
e) přispěje ke zmírnění účinků povodní a období sucha, a tím také k
- zajištění dostatečných zásob povrchových vod a podzemních vod dobré jakosti potřebných pro udržitelné, vyvážené a vyrovnané užívání vod,
- významnému snížení znečišťování podzemních vod,
- ochraně teritoriálních a mořských vod a
- dosažení cílů příslušných mezinárodních dohod včetně těch, které jsou zaměřeny na předcházení a odstraňování znečištění mořského prostředí, v souladu s opatřeními Společenství podle čl. 16 odst. 3 k zastavení nebo postupnému odstranění vypouštění, emisí a úniků prioritních nebezpečných látek, s konečným cílem dosáhnout v mořském prostředí koncentrací blízkých hodnotám pozadí pro přirozeně se vyskytující látky a blízkých nule pro uměle vyráběné syntetické látky.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se:
"povrchovými vodami" rozumějí vnitrozemské vody s výjimkou vod podzemních, brakické a pobřežní vody; ve vztahu k problematice chemického stavu se též zahrnou teritoriální vody;
"podzemními vodami" rozumějí veškeré vody pod zemským povrchem v pásmu nasycení a v přímém kontaktu s horninovým prostředím nebo půdním podložím;
"vnitrozemskými vodami" rozumějí veškeré stojaté nebo tekoucí vody na zemském povrchu a všechny podzemní vody na straně pevniny od základní čáry, od které se měří šířka teritoriálních vod;
"řekou" rozumí útvar vnitrozemské vody tekoucí v převážné části po zemském povrchu, který ale může téci v části toku pod povrchem;
"jezerem" rozumí útvar stojaté vnitrozemské povrchové vody;
"brakickými vodami" rozumějí útvary povrchové vody poblíž ústí řek, které jsou svou povahou částečně slané v důsledku své blízkosti k pobřežním vodám, avšak jsou podstatně ovlivněné přítokem sladké vody;
"pobřežními vodami" rozumějí povrchové vody, které se nacházejí směrem k pevnině od čáry, jejíž každý bod je ve vzdálenosti jedné námořní míle směrem do moře z nejbližšího bodu základní čáry, od které se měří šířka teritoriálních vod, a které případně dosahují až k vnější hranici brakických vod;
"umělým vodním útvarem" rozumí útvar povrchové vody vytvořený lidskou činností;
"silně ovlivněným vodním útvarem" rozumí útvar povrchové vody, který má v důsledku fyzických změn způsobených lidskou činností podstatně změněný charakter, jak jej vymezil členský stát v souladu s ustanoveními přílohy II;
"útvarem povrchové vody" rozumí samostatný a významný prvek povrchové vody, jako jsou jezero, nádrž, tok, řeka nebo kanál, část toku, řeky nebo kanálu, brakické vody nebo úsek pobřežních vod;
"zvodnělou vrstvou" rozumí podzemní vrstva nebo souvrství hornin nebo jiných geologických vrstev o dostatečné pórovitosti a propustnosti umožňující buď významné proudění podzemních vod, nebo odběr významných množství podzemních vod;
"útvarem podzemních vod" rozumí příslušný objem podzemních vod ve zvodnělé vrstvě nebo vrstvách;
"povodím" rozumí území, ze kterého veškerý povrchový odtok odtéká sítí potoků, řek a případně i jezer do moře v jediném vyústění, ústí nebo deltě toku;
"dílčím povodím" rozumí území, ze kterého veškerý povrchový odtok odtéká systémem potoků, řek a případně i jezer do určitého místa vodního toku (obvykle jezero nebo soutok řek);
"oblastí povodí" rozumí území pevniny a moře tvořené jedním nebo více sousedícími povodími, společně s podzemními a pobřežními vodami, které k nim přísluší, určené podle čl. 3 odst.
"příslušným orgánem" rozumí orgán nebo orgány určené podle čl. 3 odst. 2 nebo 3;
"stavem povrchových vod" rozumí obecné vyjádření stavu útvaru povrchové vody určené buď ekologickým, nebo chemickým stavem, podle toho, který je horší;
"dobrým stavem povrchových vod" rozumí takový stav útvaru povrchové vody, kdy je jeho jak ekologický, tak chemický stav přinejmenším "dobrý";
"stavem podzemních vod" rozumí obecné vyjádření stavu útvaru podzemní vody určené buď ekologickým, nebo chemickým stavem, podle toho, který je horší;
"dobrým stavem podzemních vod" rozumí takový stav útvaru podzemní vody, kdy je jeho jak kvantitativní, tak chemický stav přinejmenším "dobrý";
"ekologickým stavem" rozumí vyjádření kvality struktury a funkce vodních ekosystémů spojených s povrchovými vodami klasifikovanými v souladu s přílohou V;
"dobrým ekologickým stavem" rozumí stav útvaru povrchové vody klasifikovaný v souladu s přílohou V;
"dobrým ekologickým potenciálem" rozumí stav silně ovlivněného nebo umělého vodního útvaru podle klasifikace v souladu s příslušnými ustanoveními přílohy V;
"dobrým chemickým stavem povrchových vod" rozumí chemický stav nezbytný ke splnění environmentálních cílů pro povrchové vody podle čl. 4 odst. 1 písm. a), tj. takový chemický stav útvaru povrchové vody, ve kterém koncentrace znečišťujících látek nepřesahují normy environmentální kvality stanovené v příloze IX, podle čl. 16 odst. 7 a podle dalších příslušných právních předpisů Společenství, které stanoví normy environmentální kvality na úrovni Společenství;
"dobrým chemickým stavem podzemních vod" rozumí chemický stav útvaru podzemní vody, který splňuje všechny podmínky stanovené v tabulce 2.3.2 přílohy V;
"kvantitativním stavem" rozumí vyjádření stupně ovlivnění útvaru podzemní vody přímými nebo nepřímými odběry;
"dosažitelným zdrojem podzemní vody" rozumí dlouhodobé roční průměrné množství celkového doplňování útvaru podzemní vody snížené o dlouhodobé průměrné roční množství odtoku nutného pro dosažení cílů ekologické kvality u souvisejících povrchových vod určených podle článku 4, aby nedošlo k jakémukoli významnému zhoršení ekologického stavu těchto vod a vyloučilo se jakékoli významné poškození souvisejících suchozemských ekosystémů;
"dobrým kvantitativním stavem" rozumí stav definovaný v tabulce 2.1.2 přílohy V;
"nebezpečnými látkami" rozumějí látky nebo skupiny látek, které jsou toxické, perzistentní a náchylné k bioakumulaci, a další látky nebo skupiny látek, které v obdobné míře vyvolávají znepokojení;
"prioritními látkami" rozumějí látky určené v souladu s čl. 16 odst. 2 a uvedené v příloze X. Mezi těmito látkami jsou "prioritní nebezpečné látky", což jsou látky určené v souladu s čl. 16 odst. 3 a 6, pro které musí být přijata opatření v souladu s čl. 16 odst. 1 a 8;
"znečišťující látkou" rozumí jakákoli látka schopná způsobit znečištění, zejména látky uvedené v příloze VIII;
"přímým vypouštěním do podzemních vod" rozumí vypouštění znečisťujících látek do podzemních vod, aniž by prošly filtrací půdou nebo půdním podložím;
"znečišťováním" rozumí přímé nebo nepřímé zavádění, jako důsledek lidské činnosti, látek nebo tepla do ovzduší, vody nebo půdy, které může být škodlivé pro lidské zdraví nebo pro kvalitu vodních ekosystémů nebo suchozemských ekosystémů přímo na nich závislých, má za následek poškození hmotného majetku nebo zhoršuje či narušuje hodnoty životního prostředí a další legitimní způsoby jeho užívání;
"environmentálními cíli" rozumějí cíle stanovené v článku 4;
"normou environmentální kvality" rozumí koncentrace určité znečišťující látky nebo skupiny látek ve vodě, sedimentech nebo živých organismech, která nemá být z důvodu ochrany lidského zdraví a životního prostředí překročena;
"sdruženým přístupem" rozumí omezování vypouštění a emisí do povrchových vod podle přístupu stanoveného v článku 10;
"vodou určenou k lidské spotřebě" rozumí totéž jako ve směrnici 80/778/EHS ve znění směrnice 98/83/ES;
"vodohospodářskými službami" a) odběr, vzdouvání, jímání, úpravu a rozvod povrchových nebo podzemních vod;
b) odvádění a čištění odpadních vod s následným vypouštěním do povrchových vod; "využíváním vod"
rozumějí vodohospodářské služby spolu s jakoukoli další činností podle článku 5 a podle přílohy II, s významným vlivem na stav vod.
Toto pojetí se vztahuje k účelům článku 1 a k ekonomické analýze zpracované podle článku 5 a podle přílohy III písm. b);
"mezní hodnotou emisí"
rozumějí množství vyjádřená určitými specifickými ukazateli, koncentracemi nebo úrovněmi emisí, které nesmějí být v jednom časovém období nebo v několika časových obdobích překročeny.
Mezní hodnoty emisí mohou být rovněž stanoveny pro určité skupiny, třídy nebo kategorie látek, zejména těch, které jsou uvedeny v článku 16.
Mezní hodnoty emisí pro jednotlivé látky se obvykle uplatní v místě, kde emise opouštějí určité zařízení, přičemž se při jejich určování nebere v úvahu ředění.
Při nepřímém vypouštění do vod lze při určování mezních hodnot emisí daného zařízení vzít v úvahu účinek čistírny odpadních vod za předpokladu, že je zaručena stejná úroveň ochrany životního prostředí jako celku, a že přitom nedojde ke zvýšení úrovně znečištění v životním prostředí;
"omezováním emisí" rozumějí opatření určující specifické požadavky na omezování emisí, např. stanovením mezní hodnoty emisí nebo jinak určenými mezními hodnotami nebo podmínkami týkajícími se účinků, povahy nebo jiné vlastnosti emisí nebo provozních podmínek, které emise ovlivňují.
Užití pojmu "omezováním emisí" v této směrnici se v žádném ohledu nepovažuje za nový výklad příslušných ustanovení jakýchkoli jiných směrnic.
Článek 3
Koordinace správních opatření v rámci oblastí povodí
1. Členské státy vymezí jednotlivá povodí na svém území a pro účely této směrnice je přiřadí jednotlivým oblastem povodí.
Malá povodí mohou být případně spojena s většími povodími nebo se sousedícími malými povodími tak, aby se vytvořily jednotlivé oblasti povodí.
Pokud podzemní vody zcela nesledují určité povodí, vymezí se a přiřadí k nejbližší nebo nejvhodnější oblasti povodí.
Pobřežní vody se vymezí a přiřadí k nejbližší nebo nejvhodnější oblasti nebo oblastem povodí.
2. Členské státy zajistí patřičná správní opatření, včetně určení příslušného orgánu pro uplatnění pravidel této směrnice v rámci každé oblasti povodí, jež leží na jejich území.
3. Členské státy zajistí, aby povodí rozkládající se na území více než jednoho členského státu bylo přiřazeno k mezinárodní oblasti povodí.
Na žádost zúčastněných členských států podnikne Komise kroky, aby přiřazení k takovýmto mezinárodním oblastem povodí usnadnila.
Každý členský stát zajistí patřičná správní opatření, včetně určení příslušného orgánu pro uplatnění pravidel této směrnice v části mezinárodní oblasti povodí, jež leží na jeho území.
4. Členské státy zajistí, aby požadavky této směrnice na dosažení environmentálních cílů stanovených v článku 4, a zejména všechny programy opatření byly koordinovány v celé oblasti povodí.
V mezinárodních oblastech povodí zajistí dotyčné členské státy tuto koordinaci společně a mohou pro tento účel využít stávajících struktur vyplývajících z mezinárodních dohod.
Na žádost dotyčných členských států podnikne Komise kroky, aby ustanovení programů opatření usnadnila.
5. Pokud oblast povodí přesahuje území Společenství, usiluje dotyčný členský stát nebo státy o zajištění odpovídající koordinace s příslušnými třetími zeměmi se záměrem dosáhnout cílů této směrnice v rámci celé oblasti povodí.
Členské státy přitom zajistí uplatnění pravidel této směrnice na svém území.
6. Členské státy mohou určit za příslušný orgán pro účely této směrnice stávající vnitrostátní nebo mezinárodní subjekt.
7. Členské státy určí příslušný orgán do dne uvedeného v článku 24.
8. Členské státy předají Komisi seznam svých příslušných orgánů a příslušných orgánů všech mezinárodních subjektů, kterých jsou členy, nejpozději do šesti měsíců ode dne uvedeného v článku 24.
Ke každému příslušnému orgánu budou poskytnuty údaje podle přílohy I.
9. Členské státy uvědomí Komisi o jakékoli změně v údajích poskytnutých podle odstavce 8 do tří měsíců od vstupu této změny v platnost.
Článek 4
Environmentální cíle
1. Při uskutečňování programů opatření uvedených v plánech povodí:
a) pro povrchové vody
i) členské státy provedou potřebná opatření k zamezení zhoršení stavu všech útvarů povrchových vod s výhradou uplatnění odstavců 6 a 7 a aniž je dotčen odstavec 8;
ii) členské státy zajistí ochranu, zlepšení stavu a obnovu všech útvarů povrchových vod, s ohledem na ustanovení bodu iii) pro umělé a silně ovlivněné vodní útvary, s cílem dosáhnout dobrého stavu povrchových vod nejpozději do 15 let ode dne vstupu této směrnice v platnost, v souladu s ustanoveními podle přílohy V, s výhradou prodloužení lhůty podle odstavce 4 a uplatnění odstavců 5, 6 a 7 a aniž je dotčen odstavec 8;
iii) členské státy zajistí ochranu a zlepšení stavu všech umělých a silně ovlivněných vodních útvarů s cílem dosáhnout dobrého ekologického potenciálu a dobrého chemického stavu povrchových vod nejpozději do 15 let ode dne vstupu této směrnice v platnost, v souladu s ustanoveními podle přílohy V, s výhradou prodloužení lhůty podle odstavce 4 a uplatnění odstavců 5, 6 a 7 a aniž je dotčen odstavec 8;
iv) členské státy provedou nezbytná opatření v souladu s čl. 16 odst. 1 a 8 s cílem postupně snížit znečišťování prioritními látkami a zastavit nebo postupně odstranit emise, vypouštění a úniky prioritních nebezpečných látek,
aniž jsou dotčeny příslušné mezinárodní dohody zúčastněných stran uvedené v článku 1;
b) pro podzemní vody
i) členské státy provedou nezbytná opatření k zamezení nebo omezení vstupů znečišťujících látek do podzemních vod a k zamezení zhoršení stavu všech útvarů podzemních vod s výhradou uplatnění odstavců 6 a 7 a aniž je dotčen odstavec 8 tohoto článku a s výhradou uplatnění čl. 11 odst. 3 písm. j);
ii) členské státy zajistí ochranu, zlepšení stavu a obnovu všech útvarů podzemních vod a zajišťují vyvážený stav mezi odběrem podzemních vod a jejich doplňováním s cílem dosáhnout dobrého stavu podzemních vod nejpozději do 15 let ode dne vstupu této směrnice v platnost, v souladu s přílohou V, s výhradou prodloužení lhůty podle odstavce 4 a uplatnění odstavců 5, 6 a 7, aniž je dotčen odstavec 8 tohoto článku a s výhradou čl. 11 odst. 3 písm. j);
iii) členské státy provedou za účelem účinného snížení znečišťování podzemních vod nezbytná opatření k tomu, aby zvrátily jakýkoli významný a trvající vzestupný trend koncentrace jakékoli znečišťující látky jako důsledku dopadů lidské činnosti.
Opatření ke zvrácení trendů musí být provedena v souladu s odstavci 2, 4 a 5 článku 17, přičemž se vezmou v úvahu příslušné normy stanovené v odpovídajících právních předpisech Společenství, s výhradou uplatnění odstavců 6 a 7 a aniž je dotčen odstavec 8;
c) pro chráněné oblasti
členské státy dosáhnou souladu se všemi normami a cíli nejpozději do 15 let ode dne vstupu této směrnice v platnost, pokud právní předpisy Společenství, podle kterých byly jednotlivé chráněné oblasti zřízeny, nestanoví jinak.
2. Pokud se na příslušný vodní útvar vztahuje více než jeden cíl uvedený v odstavci 1, uplatní se vždy nejpřísnější z nich.
3. Členské státy mohou vymezit útvar povrchové vody jako umělý nebo silně ovlivněný, pokud by:
a) změny hydromorfologických vlastností, které by byly nutné k dosažení dobrého ekologického stavu tohoto útvaru, měly výrazně nepříznivé účinky na:
i) širší okolí;
ii) plavbu, včetně přístavních zařízení, nebo rekreaci;
iii) činnosti, pro něž je voda jímána, jako je zásobování pitnou vodou, výroba elektrické energie nebo závlahy;
iv) úpravu vodních poměrů, ochranu před povodněmi, odvodňování, nebo
v) jiné stejně důležité udržitelné rozvojové činnosti člověka;
b) užitečných funkcí poskytovaných umělými nebo ovlivněnými charakteristikami vodního útvaru nemohlo být, z důvodů technické neproveditelnosti nebo pro neúměrné náklady, rozumně dosaženo jinými prostředky, jež by byly z hlediska životního prostředí významně lepší.
Takové vymezení vodních útvarů a jeho důvody se výslovně uvedou v plánech povodí požadovaných podle článku 13 a přezkoumávaných každých šest let.
4. Lhůty stanovené podle odstavce 1 mohou být prodlouženy za účelem postupného dosahování cílů pro vodní útvary za předpokladu, že se neprojeví další zhoršení stavu dotčeného vodního útvaru, a to při splnění všech následujících podmínek:
a) členské státy dojdou k závěru, že všech potřebných zlepšení stavu vodních útvarů nelze rozumně dosáhnout ve lhůtách uvedených ve zmíněném odstavci, a to nejméně z jednoho z těchto uvedených důvodů:
i) míra požadovaného zlepšení může být z důvodů technické proveditelnosti dosažena pouze postupnými kroky, které lhůty přesahují;
ii) dosažení odpovídajícího zlepšení v rámci dané lhůty by bylo neúměrně nákladné;
iii) přírodní podmínky nedovolují včasné zlepšení stavu daného vodního útvaru;
b) prodloužení lhůty a jeho důvody se jmenovitě uvedou a vysvětlí v plánu povodí požadovaném podle článku 13;
c) prodloužení lhůty se omezí na období maximálně dvou následných aktualizací plánu povodí s výjimkou případů, kdy přírodní podmínky jsou takové, že stanovených cílů nemůže být v těchto obdobích dosaženo;
d) souhrn opatření požadovaných podle článku 11, která jsou považována za nezbytná k postupnému dosažení požadovaného stavu vodního útvaru v prodloužené lhůtě, důvody jakéhokoli významného zpoždění funkčnosti těchto opatření a očekávaný časový plán jejich provedení jsou uvedeny v plánu povodí.
Přehled provádění těchto opatření a souhrn všech dodatečných opatření tvoří součást aktualizovaného plánu povodí.
5. Členské státy mohou připustit pro specifické vodní útvary dosažení méně přísných environmentálních cílů než těch, které jsou uvedeny v odstavci 1, pokud jsou tyto vodní útvary ovlivněny lidskou činností do míry určené v souladu s čl. 5 odst. 1 nebo pokud jsou jejich přírodní podmínky takové, že by dosažení těchto cílů bylo neproveditelné nebo neúměrně nákladné, a pokud jsou splněny všechny tyto podmínky:
a) environmentálních a sociálně-ekonomických potřeb zajišťovaných takovou lidskou činností nemůže být dosaženo jinými prostředky, které by z hlediska životního prostředí byly významně lepší a nevyžadovaly by neúměrné náklady;
b) členské státy zajistí, aby:
- povrchové vody dosáhly nejvyššího možného ekologického a chemického stavu, při daných vlivech, kterým nebylo možné se rozumně vyhnout v důsledku povahy lidské činnosti nebo znečištění;
- podzemní vody dosáhly nejmenších možných změn oproti dobrému stavu podzemních vod, při daných vlivech, kterým nebylo možné se rozumně vyhnout v důsledku povahy lidské činnosti nebo znečištění;
c) nedojde k dalšímu zhoršení stavu dotčeného vodního útvaru;
d) stanovení méně přísných environmentálních cílů a příslušné důvody se jmenovitě uvedou v plánu povodí podle článku 13 a tyto cíle budou každých šest let přezkoumány.
6. Dočasné zhoršení stavu vodních útvarů není porušením požadavků této směrnice, pokud je výsledkem okolností přírodní povahy nebo vyšší moci, které jsou výjimečné nebo nemohly být rozumně předpokládány, zejména extrémních povodní a déletrvajících suchých období, nebo důsledkem okolností způsobených haváriemi, které nebylo možné rozumně předvídat, a budou-li splněny všechny následující podmínky:
a) přijmou se všechny schůdné kroky s cílem předejít dalšímu zhoršování stavu a za účelem neustoupit od dosažení cílů této směrnice u ostatních vodních útvarů neovlivněných uvedenými mimořádnými okolnostmi;
b) podmínky, za kterých mohou být okolnosti označeny za mimořádné nebo rozumně nepředvídatelné, jsou uvedeny, včetně zavedení příslušných ukazatelů, v plánu povodí;
c) opatření, která mají být přijata za takovýchto mimořádných okolností, jsou zahrnuta do programů opatření a neoslabí obnovu kvality daného vodního útvaru po skončení mimořádných okolností;
d) důsledky mimořádných nebo rozumně nepředvídatelných okolností se každoročně přezkoumají a s ohledem na důvody stanovené v odst. 4 písm. a) se přijmou všechna proveditelná opatření s cílem obnovit v co možná nejkratším čase ve vodním útvaru stav, který byl před mimořádnou událostí, a
e) souhrn důsledků mimořádných okolností a opatření, která byla nebo mají být přijata v souladu s písmeny a) a d), se uvede v nejbližší aktualizaci plánu povodí.
7. Členské státy neporuší tuto směrnici, pokud:
- nedosažení dobrého stavu podzemních vod, dobrého ekologického stavu nebo případně dobrého ekologického potenciálu nebo neúspěch při předcházení zhoršování stavu útvaru povrchové nebo podzemní vody jsou důsledkem nových změn fyzikálních poměrů v útvaru povrchové vody nebo změn hladin útvarů podzemních vod, nebo
- neúspěch při zamezení zhoršování stavu útvaru povrchové vody z velmi dobrého na dobrý je důsledkem nových trvalých činností, které souvisejí s lidským rozvojem, a
jsou-li splněny všechny následující podmínky:
a) jsou učiněny všechny schůdné kroky k omezení nepříznivých vlivů na stav vodního útvaru;
b) důvody těchto změn nebo úprav jsou výslovně uvedeny a vysvětleny v plánu povodí požadovaném podle článku 13 a dané cíle se každých šest let přezkoumávají;
c) důvody těchto změn nebo úprav vyplývají z nadřazeného veřejného zájmu nebo pokud jsou přínosy pro životní prostředí a společnost při dosahování cílů stanovených v odstavci 1 převáženy přínosy nových změn pro lidské zdraví, udržení ochrany obyvatel nebo udržitelný rozvoj, a
d) prospěšné cíle, které z těchto změn nebo úprav vodního útvaru vyplývají, nelze z důvodů technické neproveditelnosti nebo pro neúměrné náklady dosáhnout jinými prostředky, jež by byly z hlediska životního prostředí významně lepší.
8. Při uplatňování odstavců 3, 4, 5, 6 a 7 členské státy zabezpečí, že nedojde k trvalému vyloučení nebo ústupkům při dosahování cílů požadovaných touto směrnicí v jiných vodních útvarech ležících v téže oblasti povodí a že uplatňování je v souladu se zaváděním jiných předpisů Společenství v oblasti životního prostředí.
9. Je třeba učinit kroky k zajištění toho, aby uplatňování nových ustanovení, včetně uplatňování odstavců 3, 4, 5, 6 a 7, zaručilo přinejmenším stejnou úroveň ochrany jako stávající právní předpisy Společenství.
Článek 5
Charakteristiky oblasti povodí, přezkoumání environmentálních důsledků lidské činnosti a ekonomická analýza využívání vod
1. Každý členský stát zajistí, aby byla pro každou oblast povodí a pro část mezinárodní oblasti povodí ležící na jeho území zpracována:
- analýza jejích charakteristik,
- přezkoumání dopadů lidské činnosti na stav povrchových vod a podzemních vod a
- ekonomická analýza využívání vod,
a to podle technických specifikací uvedených v přílohách II a III a ve lhůtě nejpozději do čtyř let ode dne vstupu této směrnice v platnost.
2. Analýzy a přezkoumání uvedené v odstavci 1 se přehodnotí a podle potřeby aktualizují nejpozději do 13 let ode dne vstupu této směrnice v platnost a dále každých šest let.
Článek 6
Registr chráněných oblastí
1. Členské státy zajistí zřízení registru nebo registrů všech oblastí nacházejících se v každé oblasti povodí, které byly podle příslušných právních předpisů Společenství na ochranu povrchových a podzemních vod nebo na zachování stanovišť a druhů živočichů a rostlin přímo závislých na vodě vymezeny jako oblasti vyžadující zvláštní ochranu.
Členské státy zajistí, aby registry byly dokončeny nejpozději do čtyř let ode dne vstupu této směrnice v platnost.
2. Registr nebo registry zahrnou všechny vodní útvary určené podle čl. 7 odst. 1 a chráněné oblasti uvedené v příloze IV.
3. Registr nebo registry chráněných oblastí se pro každou oblast povodí průběžně přezkoumávají a aktualizují.
Článek 7
Vody využívané k odběru pitné vody
1. Členské státy určí pro každou oblast povodí:
- všechny vodní útvary využívané k odběru vody určené k lidské spotřebě, pokud poskytují průměrně více než 10 m3 vody za den nebo slouží více než 50 osobám, a
- vodní útvary uvažované pro tento účel.
V souladu s přílohou V členské státy monitorují vodní útvary, které podle přílohy V poskytují průměrně více než 100 m3 vody za den.
2. Kromě splnění cílů podle článku 4 v souladu s požadavky této směrnice pro povrchové vody, včetně norem kvality stanovených na úrovni Společenství podle článku 16, zajistí členské státy pro každý vodní útvar určený podle odstavce 1, aby za použitého režimu úpravy vody a v souladu s právními předpisy Společenství splnila upravená voda požadavky směrnice 80/778/EHS ve znění směrnice 98/83/ES.
3. Členské státy zajistí nezbytnou ochranu vodních útvarů určených s cílem zabránit zhoršování jejich kvality, čímž přispějí ke snížení stupně úpravy potřebného pro výrobu pitné vody.
Pro tyto vodní útvary mohou členské státy zřídit ochranná pásma.
Článek 8
Monitorování stavu povrchových vod, podzemních vod a chráněných oblastí
1. Členské státy zajistí zřízení programů pro monitorování stavu vod za účelem zajištění provázaného a úplného přehledu o stavu vod v každé oblasti povodí:
- pro povrchové vody tyto programy zahrnou:
i) objem a hladinu nebo průtok vody v rozsahu, který je relevantní pro ekologický a chemický stav a ekologický potenciál, a
ii) ekologický a chemický stav a ekologický potenciál;
- pro podzemní vody zahrnou tyto programy monitorování chemického a kvantitativního stavu,
- pro chráněné oblasti se tyto programy doplní o požadavky právních předpisů Společenství, podle nichž byly jednotlivé chráněné oblasti zřízeny.
2. Tyto programy musí být proveditelné nejpozději do šesti let ode dne vstupu této směrnice v platnost, pokud příslušné právní předpisy nestanoví jinak.
Takové monitorování je v souladu s požadavky uvedenými v příloze V.
3. Technické specifikace a normalizované metody analýzy a monitorování stavu vod se stanoví postupem podle článku 21.
Článek 9
Návratnost nákladů na vodohospodářské služby
1. Členské státy vezmou v úvahu zásadu návratnosti nákladů na vodohospodářské služby, včetně environmentálních nákladů a nákladů na využívané zdroje, s ohledem na ekonomickou analýzu provedenou podle přílohy III, a zejména v souladu se zásadou, že znečišťovatel platí.
Do roku 2010 členské státy zajistí,
- aby politika poplatků v oblasti vody vytvořila uživatelům dostatečné podněty k tomu, aby užívali vodní zdroje efektivně, a tím přispěli k dosažení environmentálních cílů této směrnice,
- aby různá hospodářská odvětví, rozčleněná přinejmenším na průmysl, domácnosti a zemědělství, přiměřeně přispívala k úhradě nákladů na vodohospodářské služby, a to na základě ekonomické analýzy provedené v souladu s přílohou III a v duchu zásady, že znečišťovatel platí.
Členské státy přitom mohou přihlédnout k sociálním, environmentálním a ekonomickým důsledkům úhrady, jakož i ke geografickým a klimatickým podmínkám dotčené oblasti či oblastí.
2. Členské státy podají v plánech povodí informaci o plánovaných krocích směřujících k provedení odstavce 1, které přispějí k dosažení environmentálních cílů této směrnice, a o výnosech z různých způsobů využívání vody k uhrazení nákladů na vodohospodářské služby.
3. Tento článek nijak nebrání financování konkrétních preventivních nebo nápravných opatření směřujících k dosažení cílů této směrnice.
4. Členské státy neporuší tuto směrnici, pokud se rozhodnou v souladu se zavedenou praxí neuplatňovat ustanovení druhé věty odstavce 1 a s tím souvisejících ustanovení odstavce 2 pro dané využívání vod tam, kde to nenaruší účely a dosažení cílů této směrnice.
Členské státy uvedou důvody pro neúplné uplatnění druhé věty odstavce 1 v plánech povodí.
Článek 10
Sdružený přístup k bodovým a difúzním zdrojům znečišťování
1. Členské státy zajistí, aby všechna vypouštění do povrchových vod podle odstavce 2 byla omezována podle sdruženého přístupu uvedeného v tomto článku.
2. Členské státy zabezpečí zavedení nebo provedení:
a) omezování emisí na základě nejlepších dostupných technologií, nebo
b) odpovídajících mezních hodnot emisí, nebo
c) v případě difúzních vlivů, omezování znečištění, popřípadě zahrnující nejlepší environmentální postupy
podle:
- směrnice Rady 96/61/ES ze dne 24. září 1996 o integrované prevenci a omezování znečištění [19],
- směrnice Rady 91/271/EHS ze dne 21. května 1991 o čištění městských odpadních vod [20],
- směrnice Rady 91/676/EHS ze dne 12. prosince 1991 o ochraně vod před znečištěním dusičnany ze zemědělských zdrojů [21],
- směrnic přijatých podle článku 16 této směrnice,
- směrnic uvedených v příloze IX,
- jakýchkoli dalších příslušných právních předpisů Společenství
nejpozději do 12 let ode dne vstupu této směrnice v platnost, pokud příslušné právní předpisy nestanoví jinak.
3. Pokud jakostní cíl nebo norma kvality, ať už jsou stanoveny na základě této směrnice, na základě směrnic uvedených v příloze IX, nebo na základě jakéhokoli jiného právního předpisu Společenství, vyžadují přísnější podmínky, než které by vyplývaly z uplatnění odstavce 2, bude v souladu s tím stanoveno přísnější omezování emisí.
Článek 11
Program opatření
1. Každý členský stát vzhledem k výsledkům analýz požadovaných podle článku 5 a k dosažení cílů stanovených podle článku 4 zajistí, aby byl pro každou oblast povodí nebo část mezinárodní oblasti povodí ležící na jeho území vypracován program opatření.
Tyto programy mohou odkazovat na opatření, která vyplývají z právních předpisů přijatých na vnitrostátní úrovni a pokrývají celé území členského státu.
Členský stát může případně přijmout opatření uplatňovaná pro všechny oblasti povodí nebo pro všechny části mezinárodních oblastí povodí ležící na jeho území.
2. Každý program opatření musí zahrnovat "základní" opatření uvedená dále v odstavci 3, a je-li to nutné, i "doplňující" opatření.
3. "Základní opatření" představují minimální požadavky, které mají respektovat a zahrnovat:
a) opatření vyžadovaná k provádění právních předpisů Společenství pro ochranu vod, včetně opatření požadovaných podle právních předpisů v článku 10 a v části A přílohy VI;
b) opatření považovaná za odpovídající účelům článku 9;
c) opatření na podporu účinného a udržitelného využívání vody za účelem zabránění ústupkům při dosahování cílů podle článku 4;
d) opatření ke splnění požadavků článku 7, včetně opatření na ochranu jakosti vody za účelem snížení stupně úpravy potřebného k výrobě pitné vody;
e) omezení odběrů sladkých povrchových a podzemních vod a vzdouvání sladkých povrchových vod, včetně registru nebo registrů odběrů vod a požadavku na předchozí povolení k odběrům a vzdouvání vod.
Tato opatření budou pravidelně přezkoumána a podle potřeby aktualizována.
Členské státy mohou z těchto omezení vyjmout ty odběry nebo vzdouvání vod, které nemají významný dopad na stav vodních útvarů;
f) omezení umělé infiltrace nebo doplňování útvarů podzemních vod, včetně požadavku na předchozí povolení.
Použitá voda může pocházet z jakéhokoli povrchového nebo podzemního zdroje za předpokladu, že použití tohoto zdroje nepovede k ústupkům v dosažení environmentálních cílů stanovených pro tento zdroj nebo nadlepšovaný či doplňovaný útvar podzemní vody.
Tato omezení budou pravidelně přezkoumána a podle potřeby aktualizována;
g) pro bodové zdroje vypouštění, které mohou způsobit znečištění, požadavek na předchozí omezení prostřednictvím např. zákazu vnosu znečišťujících látek do vod nebo předchozího povolení nebo registrace založené na všeobecně závazných pravidlech stanovujících postupy omezování emisí příslušných znečišťujících látek, včetně omezování v souladu s články 10 a 16.
Tato omezení budou pravidelně přezkoumána a podle potřeby aktualizována;
h) pro difúzní zdroje, které mohou způsobit znečištění, opatření k zabránění nebo omezení vnosů znečišťujících látek.
Opatření mohou mít podobu požadavku na předchozí omezení, jako je zákaz vnosu znečišťujících látek do vod, předchozího povolení nebo registrace založené na všeobecně závazných pravidlech, pokud takový požadavek není jinak stanoven v rámci právních předpisů Společenství.
Tato omezení budou pravidelně přezkoumána a podle potřeby aktualizována;
i) pro jakékoli jiné významné nepříznivé vlivy na stav vod podle článku 5 a přílohy II, zejména opatření k zajištění odpovídajících hydromorfologických podmínek vodního útvaru, které umožní dosažení požadovaného ekologického stavu nebo dobrého ekologického potenciálu pro vodní útvary označené jako umělé nebo silně ovlivněné.
Omezení sledující tento účel mohou mít podobu požadavku na předchozí povolení nebo registrace založené na všeobecně závazných pravidlech, pokud takový požadavek není jinak stanoven v rámci právních předpisů Společenství.
Tato omezení budou pravidelně přezkoumána a podle potřeby aktualizována;
j) zákaz přímého vypouštění znečišťujících látek do podzemních vod s ohledem na následující ustanovení:
Členské státy mohou vydat povolení pro zpětné vtlačování geotermálně užívané vody do téže zvodnělé vrstvy.
Mohou též vydat povolení s vymezením podmínek pro:
- vtlačování vody obsahující látky, které vznikají při činnostech spojených s průzkumem a těžbou ropných látek nebo s důlní činností, a vtlačování vody pro technické účely do geologických struktur, ze kterých byly vytěženy ropné nebo jiné látky, nebo do geologických struktur, které jsou z důvodů přírodních poměrů trvale nevhodné pro jiné účely.
Toto vtlačování nesmí obsahovat jiné látky než ty, které vznikly při výše uvedených činnostech,
- zpětné vtlačování podzemní vody čerpané z dolů a lomů nebo čerpané v souvislosti s výstavbou nebo údržbou stavebních děl,
- vtlačování zemního plynu nebo zkapalněného ropného plynu (LPG) pro účely skladování do geologických struktur, které jsou z důvodu přírodních poměrů trvale nevhodné pro jiné účely,
- vtlačování zemního plynu nebo zkapalněného ropného plynu (LPG) pro účely skladování do jiných geologických struktur, pokud existuje nadřazená potřeba zajištění zásobování plynem a pokud je vtlačování prováděno tak, aby se zamezilo jakémukoli současnému nebo budoucímu ohrožení jakosti jakýchkoli souvisejících podzemních vod,
- konstrukční, inženýrské a jiné stavební práce a podobné činnosti na zemském povrchu nebo pod ním, které přicházejí do kontaktu s podzemními vodami.
Pro tyto účely mohou členské státy stanovit, že tyto činnosti mohou být prováděny, jako by byly povoleny, za předpokladu, že budou prováděny v souladu s obecně závaznými pravidly, která členský stát pro tyto činnosti stanoví,
- vypouštění malých množství látek k vědeckým účelům pro charakterizování, ochranu nebo zlepšení stavu vodních útvarů, přičemž je toto vypouštění omezeno na množství nezbytně nutné k těmto účelům,
pokud takovéto vypouštění neovlivní dosažení environmentálních cílů přijatých pro daný útvar podzemní vody;
k) opatření, která jsou v souladu s opatřeními podle článku 16, k odstranění znečišťování povrchových vod látkami určenými v seznamu prioritních látek přijatém na základě čl. 16 odst. 2 a k postupnému snižování znečišťování dalšími látkami, které by jinak členským státům bránily dosáhnout cílů pro útvary povrchových vod stanovených v článku 4;
l) jakákoli opatření potřebná k předcházení významným únikům znečišťujících látek z technických zařízení a k předcházení nebo zmírnění důsledků událostí způsobujících havarijní znečištění, jako např. v důsledku povodní, a to včetně detekčních nebo varovných systémů k těmto účelům a pro havárie, které nemohly být rozumně předvídány, včetně všech přiměřených opatření ke snížení ohrožení vodních ekosystémů.
4. "Doplňující opatření" jsou opatření navržená a provedená k doplnění základních opatření za účelem dosažení cílů stanovených podle článku 4.
Část B přílohy VI obsahuje seznam takových vzorových opatření.
Členské státy mohou rovněž přijmout další doplňující opatření s cílem zabezpečit dodatečnou ochranu nebo zlepšení vod, na něž se vztahuje tato směrnice, a to včetně provedení odpovídajících mezinárodních dohod zmíněných v článku 1.
5. Pokud monitorování nebo jiné údaje naznačují, že cílů stanovených pro příslušný vodní útvar podle článku 4 nebude pravděpodobně dosaženo, zajistí členský stát, aby:
- byly vyšetřeny příčiny možného nesplnění,
- byla příslušně ověřena a přezkoumána odpovídající povolení a oprávnění,
- byly příslušně přezkoumány a upraveny monitorovací programy a
- byla přijata dodatečná opatření, která mohou být potřebná pro dosažení těchto cílů, popřípadě včetně stanovení přísnějších environmentálních kvalitativních cílů podle postupů stanovených v příloze V.
Jsou-li tyto příčiny důsledkem okolností přírodní povahy nebo vyšší moci, které jsou výjimečné a nemohly být rozumně předvídány, zejména extrémní povodně a období déletrvajícího sucha, může členský stát označit doplňující opatření za prakticky neuskutečnitelná, s výhradou čl. 4 odst. 6.
6. Při provádění opatření podle odstavce 3 podniknou členské státy všechny příslušné kroky, aby se nezvýšilo znečištění mořských vod.
Aniž jsou dotčeny stávající právní předpisy, nesmí uplatnění opatření podle odstavce 3 v žádném případě vést k přímému ani k nepřímému zvýšení znečištění povrchových vod.
Tento požadavek se neuplatní, pokud by jeho důsledkem bylo zvýšené znečištění životního prostředí jako celku.
7. Programy opatření se stanoví nejpozději do devíti let ode dne vstupu této směrnice v platnost a všechna opatření musí být proveditelná nejpozději do 12 let od tohoto data.
8. Programy opatření budou přezkoumány a podle potřeby aktualizovány nejpozději do 15 let ode dne vstupu této směrnice v platnost a dále každých šest let.
Všechna nová nebo revidovaná opatření ustanovená podle aktualizovaného programu musí být proveditelná do tří let od svého přijetí.
Článek 12
Problémy, které nelze řešit na úrovni členského státu
1. Pokud se členský stát setká s problémem, který ovlivňuje hospodaření s jeho vodami, a nemůže být tímto členským státem vyřešen, může tento problém oznámit Komisi a jakémukoli dalšímu členskému státu, jehož se to týká, a doporučit přitom jeho řešení.
2. Komise odpoví na každé oznámení nebo doporučení členského státu nejpozději do šesti měsíců.
Článek 13
Plány povodí
1. Členské státy zajistí, aby byl pro každou oblast povodí ležící zcela na jejich území zpracován plán povodí.
2. V případě mezinárodní oblasti povodí zcela ležící na území Společenství zabezpečí členské státy koordinaci s cílem vypracování jednotného mezinárodního plánu povodí.
Pokud takový mezinárodní plán povodí není zpracován, členské státy zpracují k dosažení cílů této směrnice plány povodí, které zahrnou přinejmenším ty části mezinárodní oblasti povodí, jež leží na jejich území.
3. U mezinárodních oblastí povodí přesahujících hranice Společenství usilují členské státy o vypracování jednotného plánu povodí, a pokud to není možné, zahrne plán minimálně tu část mezinárodní oblasti povodí, která leží na území dotyčného členského státu.
4. Plán povodí obsahuje informace podrobně uvedené v příloze VII.
5. Plány povodí mohou být doplněny vypracováním podrobnějších programů a plánů pro dílčí povodí, odvětví, problém nebo typ vod, které se budou zabývat jednotlivými aspekty hospodaření s vodou.
Provedení těchto opatření nezbavuje členské státy žádné povinnosti uvedené v ostatních částech této směrnice.
6. Plány povodí se zveřejní nejpozději do devíti let ode dne vstupu této směrnice v platnost.
7. Plány povodí budou přezkoumány a aktualizovány nejpozději do 15 let ode dne vstupu této směrnice v platnost a následně po každých šesti letech.
Článek 14
Informování veřejnosti a konzultace
1. Členské státy podpoří aktivní zapojení všech zúčastněných stran při provádění této směrnice, zejména při vypracování, přezkoumání a aktualizaci plánů povodí.
Členské státy zajistí, aby pro každou oblast povodí byly k připomínkám veřejnosti, včetně uživatelů zveřejněny a zpřístupněny:
a) časový plán a program prací pro vypracování plánu, včetně prohlášení o konzultačních opatřeních, která mají být přijata, nejméně tři roky před začátkem období, kterého se plán týká;
b) předběžný přehled významných problémů hospodaření s vodou zjištěných v povodí, a to nejméně dva roky před začátkem období, kterého se plán týká;
c) kopie návrhu plánu povodí, a to nejméně jeden rok před začátkem období, kterého se plán týká.
Na žádost musí být umožněn přístup k podkladovým dokumentům a informacím použitým pro vypracování návrhu plánu povodí.
2. Členské státy poskytnou nejméně šest měsíců na písemné připomínky k těmto dokumentům, aby byly umožněny aktivní zapojení a konzultace.
3. Odstavce 1 a 2 se rovněž uplatní pro aktualizované plány povodí.
Článek 15
Podávání zpráv
1. Členské státy zašlou kopie plánů povodí a všechny jejich pozdější aktualizace Komisi a všem dalším členským státům, jichž se to týká, a to do tří měsíců od jejich zveřejnění:
a) pro oblasti povodí, které leží zcela na území členského státu, všechny plány povodí zahrnující toto státní území a zveřejněné podle článku 13;
b) pro mezinárodní oblasti povodí alespoň tu část plánů povodí, která zahrnuje území členského státu.
2. Členské státy předloží souhrnné zprávy o:
- analýzách požadovaných podle článku 5 a
- monitorovacích programech podle článku 8,
zpracované pro potřeby prvního plánu povodí do tří měsíců od jejich dokončení.
3. Členské státy předloží do tří let od zveřejnění každého plánu povodí nebo jeho aktualizace podle článku 13 dílčí zprávu, která popíše pokrok dosažený při provádění plánovaného programu opatření.
Článek 16
Strategie proti znečišťování vod
1. Evropský parlament a Rada přijmou specifická opatření proti znečišťování vod jednotlivými znečišťujícími látkami nebo jejich skupinami, které představují významné riziko pro vodní prostředí nebo jeho prostřednictvím, a to včetně rizik pro vody využívané k odběru pitné vody.
Pro tyto znečišťující látky se příslušná opatření zaměří na postupné omezování a pro prioritní nebezpečné látky definované v čl. 2 odst.
30 na zastavení nebo postupné odstranění vypouštění, emisí a úniků. Tato opatření se přijímají na základě návrhů předložených Komisí v souladu s postupy uvedenými ve Smlouvě.
2. Komise předloží návrh seznamu prioritních látek vybraných z látek, které představují významné riziko pro vodní prostředí nebo jeho prostřednictvím.
Pro následná opatření se látky rozdělí podle priority na základě rizika pro vodní prostředí nebo jeho prostřednictvím, přičemž riziko se určí podle:
a) hodnocení rizik podle nařízení Rady (EHS) č. 793/93 [22], směrnice Rady 91/414/EHS [23] a směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/8/ES [24], nebo
b) hodnocení rizik zaměřeného (metodou podle nařízení (EHS) č. 793/93) výhradně na akvatickou ekotoxicitu a na toxicitu pro člověka prostřednictvím vodního prostředí.
Je-li to nutné pro splnění časového plánu stanoveného v odstavci 4, látky pro opatření se rozdělí podle priority na základě rizika pro vodní prostředí nebo jeho prostřednictvím, přičemž riziko se určí zjednodušeným postupem hodnocení rizika na základě vědeckých zásad s důrazem na:
- zjištění vlastního rizika spojeného s danou látkou, zejména s její akvatickou ekotoxicitou a toxicitou pro člověka prostřednictvím expozice vodnímu prostředí a
- zjištění rozšíření kontaminace prostředí získané prostřednictvím monitorování a
- jiné prokázané faktory, které mohou indikovat možnost rozšíření kontaminace prostředí, jako je produkce nebo používaný objem dané látky a způsoby jejího užití.
3. Návrh Komise také určí prioritní nebezpečné látky.
Přitom vezme Komise v úvahu výběr uvažovaných látek, jež jsou předmětem příslušných právních předpisů Společenství týkajících se nebezpečných látek nebo příslušných mezinárodních dohod.
4. Komise přezkoumá přijatý seznam prioritních látek nejpozději do čtyř let ode dne vstupu této směrnice v platnost a poté nejpozději každé čtyři roky a předloží případné návrhy.
5. Při přípravě svého návrhu vezme Komise v úvahu doporučení Vědeckého výboru pro toxicitu, ekotoxicitu a životní prostředí, členských států, Evropského parlamentu, Evropské agentury pro životní prostředí, výzkumných programů Společenství, mezinárodních organizací, ve kterých je Společenství zastoupeno, evropských obchodních organizací včetně těch, které zastupují malé a střední podniky, evropských organizací ochrany životního prostředí a další příslušné informace, které zaznamená.
6. Komise předloží návrhy na omezení prioritních látek za účelem:
- postupného snižování vypouštění, emisí a úniků příslušných látek, a zejména
- zastavení nebo postupného odstranění vypouštění, emisí a úniků látek určených podle odstavce 3, včetně příslušného časového plánu.
Tento časový plán nepřekročí období 20 let od přijetí těchto návrhů Evropským parlamentem a Radou v souladu s tímto článkem.
Přitom Komise zjistí odpovídající rentabilní a úměrnou úroveň a kombinaci kontroly výrobků a výrobních procesů, a to jak pro bodové, tak difúzní zdroje, a vezme v úvahu hodnoty jednotných mezních hodnot emisí Společenství pro kontrolu výrobních procesů.
Je-li to vhodné, mohou být na úrovni Společenství podniknuta opatření pro kontrolu výrobních procesů po jednotlivých odvětvích.
Pokud kontroly výrobků zahrnují přezkoumání příslušných povolení vydaných podle směrnice 91/414/EHS a směrnice 98/8/ES, provedou se tato přezkoumání v souladu s těmito směrnicemi.
Každý návrh kontrol upřesní postup jejich přezkoumání, aktualizaci a posouzení jejich efektivnosti.
7. Komise předloží návrhy norem jakosti použitelných pro koncentrace prioritních látek v povrchových vodách, v sedimentech nebo biotě.
8. Komise v souladu s odstavci 6 a 7 předloží návrhy přinejmenším k omezování emisí z bodových zdrojů a pro normy environmentální kvality do dvou let od začlenění příslušné látky do seznamu prioritních látek.
Pro látky začleněné do prvního seznamu prioritních látek, v případě absence úmluvy na úrovni Společenství do šesti let ode dne vstupu této směrnice v platnost, stanoví členské státy normy environmentální kvality pro tyto látky pro všechny povrchové vody ovlivněné vypouštěním těchto látek a stanoví omezení hlavních zdrojů vypouštění těchto látek, které jsou mimo jiné založeny na zvážení všech technických možností snížení znečišťování.
Pro látky následně začleněné do seznamu prioritních látek, v případě absence úmluvy na úrovni Společenství, uskuteční členské státy tato opatření do pěti let ode dne začlenění těchto látek do seznamu.
9. Komise může připravit strategie proti znečišťování vod jakýmikoli jinými znečišťujícími látkami nebo jejich skupinami, včetně jakéhokoli znečištění, které vznikne jako následek havárií.
10. V rámci přípravy svých návrhů ve smyslu odstavců 6 a 7 přezkoumá Komise rovněž všechny směrnice uvedené v příloze IX.
Ve lhůtě podle odstavce 8 navrhne Komise revizi omezení v příloze IX pro všechny látky začleněné do seznamu prioritních látek a navrhne odpovídající opatření, včetně možného zrušení omezení podle přílohy IX pro všechny ostatní látky.
Všechna omezení v příloze IX, pro která se navrhuje přezkoumání, se zrušují ke lhůtě, kdy příslušné revize vstoupí v platnost.
11. Seznam prioritních látek podle odstavců 2 a 3 navržený Komisí se po přijetí Evropským parlamentem a Radou stane přílohou X této směrnice.
Jeho revize zmíněná v odstavci 4 proběhne stejným postupem.
Článek 17
Strategie k předcházení a omezování znečišťování podzemních vod
1. Evropský parlament a Rada přijmou specifická opatření k předcházení a omezování znečišťování podzemních vod. Tato opatření se zaměří na dosažení dobrého chemického stavu podzemních vod v souladu s čl. 4 odst. 1 písm. b) a během dvou let od vstupu této směrnice v platnost budou na základě předloženého návrhu přijata Komisí postupem podle Smlouvy.
2. Při navrhování opatření vezme Komise v úvahu analýzu zpracovanou podle článku 5 a přílohy II.
Jsou-li k dispozici údaje, jsou tato opatření navržena dříve a zahrnují:
a) kritéria pro hodnocení dobrého chemického stavu podzemních vod podle přílohy II oddílu 2.2 a přílohy V oddílů 2.3.2 a 2.4.5;
b) kritéria pro zjišťování významného a trvalého vzestupného trendu a pro definování počátku změny trendu, což se využije v souladu s přílohou V oddílem 2.4.4.
3. Opatření vyplývající z uplatnění odstavce 1 se zahrnou do programů opatření vyžadovaných podle článku 11.
4. Při nedostatku kritérií podle odstavce 2 na úrovni Společenství stanoví příslušná kritéria členské státy, a to nejpozději do pěti let ode dne vstupu této směrnice v platnost.
5. Při nedostatku kritérií podle odstavce 4 na vnitrostátní úrovni se za počátek obratu trendu považuje maximum ze 75 % úrovně norem jakosti stanovených ve stávajících právních předpisech Společenství, které se vztahují na podzemní vody.
Článek 18
Zpráva Komise
1. Komise uveřejní zprávu o provádění této směrnice nejpozději do 12 let ode dne vstupu této směrnice v platnost a dále každých šest let a předloží ji Evropskému parlamentu a Radě.
2. Zpráva obsahuje:
a) přehled pokroku při provádění této směrnice;
b) přehled stavu povrchových a podzemních vod Společenství vypracovaný ve spolupráci s Evropskou agenturou pro životní prostředí;
c) přehled plánů povodí předložených podle článku 15, včetně doporučení pro zlepšení budoucích plánů;
d) souhrn stanovisek k jednotlivým zprávám nebo doporučením předloženým Komisi členskými státy podle článku 12;
e) souhrn všech návrhů, opatření k omezování a strategií zpracovaných podle článku 16;
f) souhrn stanovisek k připomínkám Evropského parlamentu a Rady k předchozím zprávám o provádění.
3. Komise rovněž zveřejní zprávu o postupu provádění směrnice založenou na souhrnných zprávách členských států předložených podle čl. 15 odst. 2 a postoupí ji Evropskému parlamentu a členským státům nejpozději do dvou let od lhůt uvedených v článcích 5 a 8.
4. V průběhu tří let od zveřejnění jednotlivých zpráv podle odstavce 1 zveřejní Komise dílčí zprávu o pokroku při provádění na základě průběžných zpráv členských států zmíněných v čl. 15 odst. 3. Tuto zprávu předloží Evropskému parlamentu a Radě.
5. V návaznosti na cyklus podávání zpráv svolá Komise v přiměřenou dobu konferenci zúčastněných stran z jednotlivých členských států o vodní politice Společenství, aby vyjádřily připomínky ke zprávám Komise o provádění a aby si vyměnily zkušenosti.
Mezi účastníky konference by měli být zástupci příslušných orgánů, Evropského parlamentu, nevládních organizací, sociální a hospodářští partneři, spotřebitelské organizace, zástupci akademické obce a další experti.
Článek 19
Plány pro budoucí opatření Společenství
1. Komise pro informaci předloží výboru uvedenému v článku 21 jednou za rok přehledný plán opatření, která mají dopad na právní předpisy v oblasti vody, jež má v úmyslu navrhnout v blízké budoucnosti, včetně všech opatření, která vyplývají z návrhů, opatření k omezování a strategií podle článku 16.
První takovou prezentaci připraví Komise nejpozději do dvou let ode dne vstupu této směrnice v platnost.
2. Komise přezkoumá tuto směrnici nejpozději do 19 let ode dne jejího vstupu v platnost a navrhne veškeré její nezbytné změny.
Článek 20
Technická přizpůsobení směrnice
1. Přílohy I, III a oddíl 1.3.6 přílohy V mohou být přizpůsobeny vědeckému a technickému pokroku postupem podle článku 21 se zřetelem na období, ve kterém se přezkoumávají a aktualizují plány povodí podle článku 13.
Je-li to nezbytné, může Komise vydat pokyny pro provádění příloh II a V v souladu s postupy podle článku 21.
2. Pro předávání a zpracování údajů, včetně statistických a kartografických dat, mohou být technické formáty pro účely odstavce 1 přizpůsobeny postupy podle článku 21.
Článek 21
Řídící výbor
1. Komisi je nápomocen výbor (dále jen "výbor").
2. Odkazuje-li se na tento článek, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 uvedeného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 22
Zrušující a přechodná ustanovení
1. Následující předpisy se zrušují po uplynutí sedmi let ode dne vstupu této směrnice v platnost:
- směrnice Rady 77/440/EHS ze dne 16. června 1975 o požadované jakosti povrchových vod určených v členských státech k odběru pitné vody [25],
- rozhodnutí Rady 77/795/EHS ze dne 12. prosince 1977, kterým se zakládá společný postup výměny informací o jakosti sladkých povrchových vod ve Společenství [26],
- směrnice Rady 79/869/EHS ze dne 9. října 1979 o metodách stanovení a četnosti vzorkování a rozborů povrchových vod určených v členských státech k odběru pitné vody [27].
2. Následující předpisy se zrušují po uplynutí 13 let ode dne vstupu této směrnice v platnost:
- směrnice Rady 78/659/EHS ze dne 18. července 1978 o jakosti sladkých vod vyžadujících ochranu nebo zlepšení pro podporu života ryb [28],
- směrnice Rady 79/923/EHS ze dne 30. října 1979 o požadované jakosti vod pro měkkýše [29],
- směrnice Rady 80/68/EHS ze dne 17. prosince 1979 o ochraně podzemních vod před znečišťováním určitými nebezpečnými látkami a
- směrnice Rady 76/464/EHS s výjimkou článku 6, který se zrušuje dnem vstupu této směrnice v platnost.
3. Na směrnici 76/464/EHS se vztahují tato přechodná ustanovení:
a) seznam prioritních látek podle článku 16 této směrnice nahradí seznam látek ve sdělení Komise Radě ze dne 22. června 1982;
b) pro účely článku 7 směrnice 76/464/EHS mohou členské státy uplatňovat zásady pro určení problémů znečišťování a látek, které je způsobují, stanovení norem jakosti a přijímání opatření podle této směrnice.
4. Environmentální cíle uvedené v článku 4 a normy environmentální kvality stanovené v příloze IX a podle čl. 16 odst. 7 a členskými státy podle přílohy V pro látky, které nejsou v seznamu prioritních látek, a podle čl. 16 odst. 8, pokud jde o prioritní látky, pro které dosud nebyly stanoveny normy Společenství, se považují za normy environmentální kvality pro účely čl. 2 odst. 7 a článku 10 směrnice 96/61/ES.
5. Pokud některá látka na seznamu prioritních látek podle článku 16 není zahrnuta do přílohy VIII této směrnice nebo do přílohy III směrnice 96/61/ES, bude do těchto příloh doplněna.
6. Environmentální cíle útvarů povrchových vod stanovené v rámci prvního plánu povodí, požadovaném touto směrnicí, budou jako minimum uplatňovat normy jakosti nejméně tak přísné jako normy požadované pro provádění směrnice 76/464/EHS.
Článek 23
Sankce
Členské státy stanoví sankce za porušení vnitrostátních ustanovení přijatých na základě této směrnice.
Takto stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Článek 24
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 22. prosince 2003.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Komise o nich uvědomí ostatní členské státy.
Článek 25
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem zveřejnění v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 26
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/61/ES
ze dne 10. října 2000,
kterou se mění směrnice Rady 94/55/ES o sbližování právních předpisů členských států týkajících se silniční přepravy nebezpečných věcí
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 71 odst.1 písm. c) této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem podle článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Normalizační práce Evropského výboru pro normalizaci (CEN) týkající se zajišťování kvality při přepravě nebezpečných věcí nebyla ještě dokončena.
Z tohoto důvodu nemůže Komise v současné době vypracovat odpovídající zprávu o na toto téma. Proto je nezbytné změnit lhůtu stanovenou v čl.
1 odst. 2 čtvrtém pododstavci směrnice 94/55/ES [4].
(2) Práce Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů (EHK OSN) na předpisech o těžištích cisternových vozidel stanovených v příloze B k Evropské dohodě o mezinárodní přepravě nebezpečných věcí po silnici (AGRD) nebyla zatím dokončena. Proto je nezbytné změnit lhůtu stanovenou v čl.
5 odst. 3 písm. b) směrnice 94/55/ES.
(3) Mělo by být stanoveno, že některé členské státy mohou vzhledem ke svým podnebným podmínkám uplatňovat pro určité dopravní prostředky přísnější předpisy.
(4) Normalizační práce výboru CEN týkající se nádrží a cisteren nebyla ještě dokončena. Proto je nezbytné změnit lhůtu stanovenou v čl.
6 odst. 4 směrnice 94/55/ES.
(5) Je nezbytné zajistit soulad mezi ustanoveními směrnice 94/55/ES a změnami požadovanými k přizpůsobení jejích příloh vědeckému a technickému pokroku.
(6) Lhůty stanovené v čl. 6 odst.
4 směrnice 94/55/ES pro určité dopravní prostředky by měly být prodlouženy. Dotyčné dopravní prostředky a nejzazší začátek uplatňování směrnice 94/55/ES by měly být stanoveny postupem podle článku 9 uvedené směrnice.
(7) Odchylky stanovené v čl. 6 odst. 9 směrnice 94/55/ES by měly být stanoveny postupem podle článku 9 uvedené směrnice.
(8) Členským státům by mělo být povoleno přijmout odchylky pro provoz místní přepravy, přičemž na povolení pro tento účel by měl být použit postup podle článku 9 směrnice 94/55/ES.
(9) Opatření nezbytná pro provedení této směrnice by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [5].
(10) Měly by být upřesněny podmínky, které musí být splněny, aby bylo možné považovat určitou přepravu za "výjimečnou přepravu".
(11) Směrnice 94/55/ES by proto měla být změněna,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 94/55/ES se mění takto:
1. V čl. 1 odst. 2 se písmeno c) nahrazuje tímto:
"c) zajišťování kvality v podnicích, provádějí-li vnitrostátní přepravu uvedenou v bodě 1 přílohy C.
Oblast působnosti vnitrostátních předpisů obsahujících požadavky stanovené tímto písmenem se nesmí rozšiřovat.
Uvedené předpisy pozbývají účinnosti, jestliže jsou právními předpisy Společenství závazně stanovena odpovídající opatření.
Nejpozději do dvou let po vstupu v platnost evropské normy pro zajištění kvality přepravy nebezpečných věcí podá Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu, ve které zhodnotí bezpečnostní hlediska upravená tímto ustanovením společně s vhodným návrhem na prodloužení jeho platnosti, nebo na jeho zrušení."
2. Článek 5 se mění takto:
a) v odstavci 2 se slova "podle bodu 10 599 přílohy B" nahrazují slovy "podle zvláštního ustanovení uvedeného v bodě 2 přílohy C";
b) v odstavci 3:
- se písmeno b) nahrazuje tímto:
- "b) Členské státy si však mohou zachovat zvláštní vnitrostátní předpisy o těžišti cisternových vozidel registrovaných na svých územích až do případné změny zvláštního ustanovení v bodě 3 přílohy C, nejpozději však, v souladu se změněnou verzí AGRD účinnou od 1. července 2001, do 30. června 2001, pokud jde o cisternová vozidla podléhající zvláštnímu ustanovení v odstavci 3 přílohy C, a do 30. června 2005, pokud jde o jiná cisternová vozidla.";
- se doplňuje nové písmeno, které zní:
- "c) Členské státy, ve kterých je okolní teplota pravidelně nižší než -20 oC, mohou uložit přísnější normy ohledně provozní teploty materiálů používaných na plastové obaly, cisterny a jejich vybavení určené k použití ve vnitrostátní silniční přepravě nebezpečných věcí na svém území, dokud nebudou do příloh zahrnuta ustanovení o příslušných referenčních teplotách pro různá podnebná pásma."
3. Článek 6 se mění takto:
a) odstavec 3 se nahrazuje tímto:
"3. Na svém území může členský stát povolit použití vozidel vyrobených před 1. lednem 1997, která nevyhovují této směrnici, ale byla vyrobena v souladu s vnitrostátními právními předpisy platnými k 31. prosinci 1996, pokud jsou tato vozidla udržována v požadovaném bezpečnostním stavu.
Cisterny a vozidla vyrobené od 1. ledna 1997, které nevyhovují příloze B, ale byly vyrobeny v souladu s požadavky této směrnice platnými ke dni jejich výroby, mohou být nadále používány pro vnitrostátní přepravu až do doby určené postupem podle článku 9.";
b) odstavec 4 se nahrazuje tímto:
"4. Členský stát může zachovat vnitrostátní přepisy platné ke dni 31. prosince 1996 o konstrukci, použití a přepravních podmínkách pro nové nádrže ve smyslu zvláštních ustanovení podle bodu 4 přílohy C a pro nové cisterny, které nevyhovují přílohám A a B, do doby, než budou přílohy A a B doplněny o odkazy na normy pro konstrukci a použití cisteren a nádrží, a tyto odkazy budou mít stejnou právní sílu jako tato směrnice, nejpozději však do 30. června 2001.
Nádrže a cisterny vyrobené před 1. červencem 2001 a udržované v požadovaném bezpečnostním stavu smějí být nadále používány za původních podmínek.
Tyto lhůty se prodlužují pro nádrže a cisterny, pro které neexistují podrobné technické požadavky nebo pro které nebyly do příloh A a B doplněny dostatečné odkazy na odpovídající evropské normy.
Nádrže a cisterny uvedené v druhém pododstavci a nejzazší lhůta pro začátek uplatňování této směrnice ohledně těchto nádrží a cisteren budou stanoveny postupem podle článku 9.";
c) na konec odstavce 6 se doplňují slova:"…, s výjimkou plastového obalu, jehož objem nepřekračuje dvacet litrů; v tom případě může být výše uvedená lhůta prodloužena nejdéle do 30. června 2001.";
d) odstavec 9 se nahrazuje tímto:
"9. Členský stát může přijmout méně přísná ustanovení, než jsou ustanovení uvedená v přílohách A a B této směrnice, pro přepravu malých množství určitých nebezpečných věcí s výjimkou látek se střední nebo vysokou radioaktivitou, jestliže to Komisi oznámí předem a nejpozději do 31. prosince 2002 nebo do dvou let po nejzazší lhůtě pro uplatňování pozměněného znění příloh A a B této směrnice.
Pro místní přepravu omezenou na své území mohou členské státy přijmout předpisy odchylující se od ustanovení příloh, jestliže to Komisi oznámí předem a nejpozději do 31. prosince 2002 nebo do dvou let po nejzazší lhůtě pro uplatňování pozměněného znění příloh A a B této směrnice.
Při uplatňování odchylek stanovených v prvním a druhém pododstavci musí být vyloučena jakákoli diskriminace.
Bez ohledu na výše uvedené mohou členské státy, jestliže to Komisi předem oznámí, přijmout předpisy obdobné předpisům přijatým ostatními členskými státy na základě tohoto odstavce.
Komise přezkoumá, zda podmínky stanovené v tomto odstavci byly splněny, a postupem podle článku 9 rozhodne, zda dotyčné členské státy mohou dané odchylky přijmout.;";
e) v odst. 10 druhém pododstavci se slova "bodů 2 010 a 10602 příloh A a B" nahrazují slovy "zvláštních ustanovení podle bodu 5 přílohy C";
f) odstavec 11 se nahrazuje tímto:
"11. 11. Členský stát může na svém území vydat povolení pro provozování výjimečné přepravy nebezpečných věcí, která je buď zakázána přílohami A a B, nebo je prováděna za odlišných podmínek, než jsou stanoveny v přílohách A a B, jestliže je tato výjimečná přeprava jasně definována a časově omezena.";
g) v odstavci 12 se slova "bodů 2010 a 10602 příloh A a B" nahrazují slovy "zvláštních ustanovení uvedených v bodě 5 přílohy C".
4. V článku 8 se slova "příloh A a B" nahrazují slovy "příloh A, B a C".
5. Článek 9 se nahrazuje tímto:
"Článek 9
1. Komisi je nápomocen Výbor pro přepravu nebezpečných věcí.
2. Odkazuje-li se na tento článek, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.";
6. Text uvedený v příloze k této směrnici se doplňuje jako příloha C.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. května 2001.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/62/ES
ze dne 10. října 2000,
kterou se mění směrnice Rady 96/49/ES o sbližování právních předpisů členských států týkajících se železniční přepravy nebezpečných věcí
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 71 odst. 1 písm. c) této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 96/49/ES [4] stanoví přechodná ustanovení, která zůstávají platná do 1. ledna 1999, aby Evropskému výboru pro normalizaci (CEN) bylo umožněno dokončení některých normalizačních prací ohledně nádrží a cisteren.
Tato práce nebyla ještě dokončena.
(2) Dopravní vybavení zahrnuté do odchylky podle čl. 5 odst. 2 písm. c) směrnice 96/49/ES by mělo být lépe definováno.
(3) Aby bylo umožněno členským státům používat po určitou dobu železniční vozy a cisterny, které nevyhovují novým ustanovením přílohy směrnice 96/49/ES, měla by být stanovena přechodná ustanovení pro železniční vozy a cisterny vyrobené k 1. lednu 1997 nebo po tomto dni a užívané výlučně pro vnitrostátní přepravu.
(4) Lhůty stanovené v čl. 6 odst.
4 směrnice 96/49/ES týkající se určitého vybavení by měly být prodlouženy; dotyčné vybavení a nejzazší začátek uplatňování směrnice 96/49/ES by měly být stanoveny postupem podle článku 9 uvedené směrnice.
(5) Odchylky uvedené v čl. 6 odstavce 9, 11 a 14 směrnice 96/49/ES by měly být stanoveny postupem podle článku 9 uvedené směrnice.
(6) Opatření nezbytná pro provedení této směrnice by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [5].
(7) Měly by být upřesněny podmínky, které musí být splněny, aby bylo možné považovat určitou přepravu za "výjimečnou přepravu".
(8) Směrnice 96/49/ES by proto měla být změněna,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 96/49/ES se mění takto:
1. V čl. 5 odst. 2 písm. c) se slova "provozní teplotu materiálů používaných…" nahrazují slovy "provozní teplotu materiálů používaných pro obaly z umělých hmot, cisterny a jejich vybavení…".
2. Článek 6 se mění takto:
a) odstavec 3 se nahrazuje tímto:
"3. Na svém území může členský stát povolit použití železničních vozů vyrobených před 1. lednem 1997, které nevyhovují této směrnici, ale byly vyrobeny v souladu s vnitrostátními právními předpisy platnými k 31. prosinci 1996, pokud jsou tyto vozy udržovány v požadovaném bezpečnostním stavu.
Cisterny a vozy vyrobené od 1. ledna 1997, které nevyhovují příloze, ale byly vyrobeny v souladu s požadavky této směrnice platnými ke dni jejich výroby, mohou být nadále používány pro vnitrostátní přepravu až do doby určené postupem podle článku 9.";
b) v odstavci 4:
- v první větě se datum "31. prosince 1998" nahrazuje datem "30. července 2001" a v druhé větě se datum "1. lednem 1999" nahrazuje datem "1. červencem 2001",
- doplňují se nové pododstavce, které znějí: "Lhůty 30. červen 2001 a 1. červenec 2001 se prodlužují pro nádrže a cisterny, pro které neexistují podobné technické požadavky nebo pro které nebyly do přílohy doplněny dostatečné odkazy na odpovídající evropské normy.
Nádrže a cisterny uvedené v druhém pododstavci a nejzazší lhůta pro uplatňování této směrnice ohledně těchto nádrží a cisteren budou stanoveny postupem podle článku 9.";
c) odstavec 9 se nahrazuje tímto:
"9. Členský stát může přijmout méně přísná ustanovení, než jsou ustanovení uvedená v příloze této směrnice, pro přepravu malých množství určitých nebezpečných věcí s výjimkou látek se střední nebo vysokou radioaktivitou, jestliže to Komisi oznámí předem a nejpozději do 31. prosince 2002 nebo do dvou let po nejzazší lhůtě pro uplatňování pozměněného znění přílohy této směrnice.
Tyto odchylky se použijí bez diskriminace.
Bez ohledu na výše uvedené mohou členské státy, jestliže to Komisi předem oznámí, přijmout předpisy obdobné předpisům přijatým ostatními členskými státy na základě tohoto odstavce.
Komise přezkoumá, zda podmínky stanovené v tomto odstavci byly splněny, a postupem podle článku 9 rozhodne, zda dotyčné členské státy mohou dané odchylky přijmout.";
d) odstavec 10 se nahrazuje tímto:
"10. Členský stát může na svém území vydat povolení pro provozování výjimečné přepravy nebezpečných věcí, která je buď zakázána přílohou, nebo je prováděna za odlišných podmínek, než jsou stanoveny v příloze, jestliže je tato výjimečná přeprava jasně definována a časově omezena.";
e) odstavec 11 se nahrazuje tímto:
"11. Jestliže to Komisi předem oznámí, mohou členské státy na jednotlivých určených trasách na svém území povolit jako součást vymezeného průmyslového procesu pravidelnou přepravu nebezpečných věcí zakázanou přílohou nebo prováděnou za podmínek odlišných od podmínek stanovených v příloze, pokud je tato přeprava místní povahy a je důsledně kontrolována za jasně vymezených podmínek.
Komise prozkoumá, zda jsou podmínky stanovené v prvním pododstavci splněny, a postupem podle článku 9 rozhodne, zda dané členské státy mohou tuto přepravu povolit.";
f) odstavec 14 se nahrazuje tímto:
"14. Jestliže to Komisi předem oznámí, mohou členské státy v případě místní přepravy na krátké vzdálenosti uvnitř obvodu přístavů, letišť nebo průmyslových stavenišť povolit přepravu nebezpečných věcí za podmínek méně přísných, než které jsou stanoveny v příloze.
Komise prozkoumá, zda jsou podmínky stanovené v prvním pododstavci splněny, a postupem podle článku 9 rozhodne, zda dané členské státy mohou tuto přepravu povolit."
3. Článek 9 se nahrazuje tímto:
"Článek 9
1. Komisi je nápomocen Výbor pro přepravu nebezpečných věcí, zřízený článkem 9 směrnice 94/55/ES [6].
2. Odkazuje-li se na tento článek, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného nařízení.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád."
Článek 2.
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. května 2001.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3.
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Směrnice Komise 2000/63/ES
ze dne 5. října 2000,
kterou se mění směrnice 96/77/ES, kterou se stanoví specifická kritéria pro čistotu potravinářských přídatných látek jiných než barviva a náhradní sladidla
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/107/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se potravinářských přídatných látek povolených pro použití v potravinách určených k lidské spotřebě [1], ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/34/ES [2], a zejména na čl. 3 odst. 3 písm. a) uvedené směrnice,
po konzultaci s Vědeckým výborem pro potraviny,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Je nezbytné stanovit kritéria pro čistotu pro všechny přídatné látky jiné než barviva a náhradní sladidla, které jsou uvedeny ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 95/2/ES ze dne 20. února 1995 o potravinářských přídatných látkách jiných než barviva a náhradní sladidla [3], naposledy pozměněné směrnicí 98/72/ES [4].
(2) Směrnice Komise 96/77/ES ze dne 2. prosince 1996, kterou se stanoví specifická kritéria pro čistotu potravinářských přídatných látek jiných než barviva a náhradní sladidla [5], naposledy pozměněná směrnicí 98/86/ES [6], stanoví kritéria pro čistotu řady potravinářských přídatných látek.
Tato směrnice by měla být nyní doplněna o kritéria pro čistotu dalších potravinářských přídatných látek uvedených ve směrnici 95/2/ES.
(3) Na základě technického vývoje je nezbytné změnit kritéria pro čistotu butylovaného hydroxyanisolu (BHA) stanovená směrnicí 96/77/ES, a je proto nezbytné uvedenou směrnici změnit.
(4) Je nezbytné vzít v úvahu specifikace a analytické techniky pro přídatné látky stanovené v Codex Alimentarius stanovené společným výborem odborníků FAO/WHO pro potravinářské přídatné látky (JECFA).
(5) Potravinářské přídatné látky, pokud jsou připraveny výrobními metodami nebo s použitím výchozích materiálů, které se významně liší od těch, jež jsou zahrnuty v hodnocení Vědeckého výboru pro potraviny, nebo pokud se liší od těch, jež jsou uvedeny v této směrnici, by měly být podrobeny hodnocení Vědeckým výborem pro potraviny se záměrem provést úplné hodnocení s důrazem na kritéria pro čistotu.
(6) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potraviny,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 96/77/ES se mění takto:
1) V příloze se znění týkající se látky E 320 — butylovaný hydroxyanisol (BHA) nahrazuje zněním v příloze I této směrnice.
2) V příloze se doplňuje znění přílohy II této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 31. března 2001.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
3. Výrobky uvedené na trh nebo označené před 31. březnem 2001, které nejsou v souladu s touto směrnicí, mohou být prodávány až do vyčerpání zásob.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/64/ES
ze dne 7. listopadu 2000,
kterou se mění směrnice Rady 85/611/EHS, 92/49/EHS, 92/96/EHS a 93/22/EHS, pokud se týká výměny informací se třetími zeměmi
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 47 odst. 2 první a třetí větu této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Rady 85/611/EHS [4], 92/49/EHS [5], 92/96/EHS [6] a 93/22/EHS [7] povolují výměnu informací mezi příslušnými orgány a mezi některými jinými orgány a institucemi uvnitř jednoho členského státu nebo mezi členskými státy.
Zmíněné směrnice rovněž povolují, aby členské státy uzavřely dohody o spolupráci, které stanoví výměnu informací s příslušnými orgány třetích zemí.
(2) Z důvodů souladu se směrnicí 98/33/ES [8] by mělo být povolení uzavírat dohody o výměně informací s třetími zeměmi rozšířeno na výměnu informací s některými jinými orgány nebo institucemi v těchto zemích za podmínky, že u sdělovaných informací bude vhodným způsobem zaručeno zachování profesního tajemství.
(3) Je proto nezbytné přiměřeně pozměnit směrnice 85/611/EHS, 92/49/EHS, 92/96/EHS a 93/22/EHS,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
V článku 50 směrnice 85/611/EHS se odstavec 4 nahrazuje tímto:
"4. Členské státy mohou s příslušnými orgány třetích zemí nebo s orgány nebo institucemi třetích zemí, jak jsou vymezeny v odstavcích 6 a 7, uzavírat dohody o spolupráci s ustanoveními o výměně informací pouze tehdy, pokud je ohledně sdělovaných informací zaručena ochrana profesního tajemství alespoň na stejné úrovni jako podle tohoto článku.
Výměna informací musí být určena k plnění úkolů uvedených orgánů nebo institucí v oblasti dozoru.
Pocházejí-li informace z jiného členského státu, lze je předávat pouze s výslovným souhlasem příslušných orgánů, které je poskytly, a případně pouze pro účely, ke kterým tyto orgány udělily souhlas."
Článek 2
V článku 16 směrnice 92/49/EHS, v článku 15 směrnice 92/96/EHS a v článku 25 směrnice 93/22/EHS se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. Členské státy mohou s příslušnými orgány třetích zemí nebo s orgány nebo institucemi třetích zemí, jak jsou vymezeny v odstavcích 5 a 5a, uzavírat dohody o spolupráci s ustanoveními o výměně informací pouze tehdy, pokud je ohledně sdělovaných informací zaručena ochrana profesního tajemství alespoň na stejné úrovni jako podle tohoto článku.
Výměna informací musí být určena k plnění úkolů uvedených orgánů nebo institucí v oblasti dozoru.
Pocházejí-li informace z jiného členského státu, lze je předávat pouze s výslovným souhlasem příslušných orgánů, které je poskytly, a případně pouze pro účely, ke kterým tyto orgány udělily souhlas."
Článek 3
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 17. listopadu 2002.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 5
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Rady 2000/65/ES
ze dne 17. října 2000,
kterou se mění směrnice 77/388/EHS v otázce určování daňového dlužníka u daně z přidané hodnoty
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 93 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Stávající pravidla stanovená v článku 21 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně [4] pro určování daňových dlužníků představují vážné problémy pro hospodářské subjekty, a zejména pro malé podniky.
(2) Směrnice Rady 76/308/EHS ze dne 15. března 1976 o vzájemné pomoci při vymáhání pohledávek vyplývajících z operací, které jsou součástí systému financování Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu, zemědělských dávek a cel, daně z přidané hodnoty a některých spotřebních daní [5], směrnice Rady 77/799/EHS ze dne 19. prosince 1977 o vzájemné pomoci příslušných úřadů členských států v oblasti přímých daní [6] a nařízení Rady (EHS) č. 218/92 ze dne 27. ledna 1992 o správní spolupráci v oblasti nepřímých daní (DPH) [7] upravují vzájemnou pomoc mezi členskými státy při správném stanovování a vymáhání DPH.
(3) Zpráva Komise o druhé etapě projektu SLIM (zjednodušení právních předpisů pro vnitřní trh) doporučuje prozkoumat možnosti a prostředky reformy systému daňového zastupování podle článku 21 směrnice 77/388/EHS.
(4) Jediná změna, která může podstatně zjednodušit společný režim DPH obecně, a zejména určování daňového dlužníka, je zrušení možnosti, podle které mohou členské státy vyžadovat povinné ustanovení daňového zástupce.
(5) Ustanovení daňového zástupce by tedy mělo být v budoucnu pro osoby povinné k dani neusazené v daném členském státě pouze dobrovolné.
(6) Podle článku 22 směrnice 77/388/EHS mohou členské státy přímo ukládat neusazeným osobám povinným k dani stejné povinnosti jako osobám povinným k dani, které jsou v daném členském státě usazeny, včetně povinností uvedených v čl. 22 odst. 8.
(7) Je-li neusazená osoba povinná k dani rezidentem země, pro kterou neexistuje právní nástroj upravující vzájemnou pomoc obdobnou té, jaká platí uvnitř Společenství, měly by mít členské státy nadále možnost požadovat, aby tato osoba za sebe označila jako daňového dlužníka daňového zástupce nebo aby určila svého zmocněnce.
(8) Členské státy by měly i nadále moci označovat podle svého uvážení daňového dlužníka u daně při dovozu.
(9) Je třeba, aby členské státy mohly i nadále stanovit, že za odvod daně ručí společně a nerozdílně jiná osoba než daňový dlužník.
(10) Článek 10 směrnice 77/388/EHS by měl být upřesněn, aby se zabránilo některým druhům daňových úniků v případě trvajících dodávek.
(11) Je proto třeba změnit směrnici 77/388/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 77/388/EHS se mění takto:
1. V čl. 10 odst. 2 prvním pododstavci se za druhou větu vkládá nová věta, která zní:"Členské státy mohou v některých případech stanovit, že při trvajících plněních se dodání zboží a poskytování služeb, která probíhají po určitou dobu, považují alespoň jednou ročně za uskutečněné."
2. V čl. 28f odst. 1 (kterým se mění čl. 17 odst. 2, 3 a 4 uvedené směrnice) v čl. 17 odst. 4 písm. a) se slova "s čl. 21 odst. 1 písm. a)" nahrazují slovy "s čl. 21 odst. 1 písm. a) a c)."
3. V čl. 28c části E "Jiná osvobození od daně" bodě 3 páté odrážce se slova "s čl. 21 odst. 1 písm. a) třetím pododstavcem" nahrazují slovy "s čl. 21 odst. 1 písm. c)".
4. V článku 28g (kterým se nahrazuje článek 21 uvedené směrnice) se článek 21 nahrazuje tímto:
"Článek 21
Daňoví dlužníci vůči finančním orgánům
1. V rámci vnitřního systému jsou povinny odvádět daň z přidané hodnoty:
a) osoba povinná k dani uskutečňující zdanitelná dodání zboží nebo poskytnutí služeb, s výjimkou případů uvedených v písmenech b) a c).
Uskutečňuje-li zdanitelné dodání zboží nebo poskytnutí služeb osoba povinná k dani, která není usazena v tuzemsku, mohou členské státy za podmínek, které si určí, stanovit, že daňovým dlužníkem je osoba, pro niž se dodání zboží nebo poskytnutí služeb uskutečnilo;
b) osoba povinná k dani, které poskytuje služby uvedené v čl. 9 odst. 2 písm. e) osoba povinná k dani, která není usazena v tuzemsku, nebo osoba, která má identifikační číslo pro daň z přidané hodnoty v tuzemsku a které poskytuje služby uvedené v čl. 28b částech C, D, E a F osoba povinná k dani, která není usazena v tuzemsku;
c) osoba, pro niž se dodání zboží uskutečňuje, jestliže jsou splněny tyto podmínky:
- zdanitelným plněním je dodání zboží za podmínek stanovených v čl. 28c části E bodě 3,
- osobou, pro niž se dodání zboží uskutečňuje, je jiná osoba povinná k dani nebo právnická osoba nepovinná k dani, která má identifikační číslo pro daň z přidané hodnoty v tuzemsku,
- faktura vystavená osobou povinnou k dani, která není usazena v tuzemsku, vyhovuje podmínkám čl. 22 odst. 3.
Členské státy mohou nicméně přijmout odchylku od této povinnosti, ustanovila-li osoba povinná k dani, která není usazena v tuzemsku, v této zemi svého daňového zástupce;
d) každá osoba, která uvádí daň z přidané hodnoty na faktuře nebo jiném dokladu sloužícím jako faktura;
e) osoba uskutečňující zdanitelné pořízení zboží uvnitř Společenství.
2. Odchylně od odstavce 1:
a) je-li daňovým dlužníkem podle odstavce 1 osoba povinná k dani, která není usazena v tuzemsku, mohou jí členské státy povolit, aby jako daňového dlužníka označila daňového zástupce.
Tato možnost je vázána na splnění podmínek a postupů, které stanoví každý členský stát;
b) uskutečňuje-li zdanitelné plnění osoba povinná k dani, která není usazena v tuzemsku, a se zemí, ve které má tato osoba sídlo nebo v níž je usazena, neexistuje právní nástroj, který by upravoval vzájemnou pomoc rozsahem obdobnou té, jakou stanovují směrnice 76/308/EHS [8] a 77/799/EHS [9] a nařízení Rady (EHS) č. 218/92 ze dne 27. ledna 1992 o správní spolupráci v oblasti nepřímých daní (DPH) [10], mohou členské státy přijmout opatření, která stanoví, že daňovým dlužníkem je daňový zástupce ustanovený osobou povinnou k dani, která není usazena v tuzemsku.
3. V situacích uvedených v odstavcích 1 a 2 mohou členské státy stanovit, že za odvod daně ručí společně a nerozdílně jiná osoba než daňový dlužník.
4. Při dovozu je povinna odvést daň z přidané hodnoty osoba nebo osoby, které jako daňové dlužníky označí nebo uzná členský stát, do kterého je zboží dováženo."
5. V článku 28h (kterým se nahrazuje článek 22 uvedené směrnice) se článek 22 mění takto:
a) v odst. 1 písm. c) se první odrážka nahrazuje tímto:
"— každé osoby povinné k dani s výjimkou osob uvedených v čl. 28a odst. 4, která uskutečňuje v tuzemsku dodání zboží nebo poskytování služeb, z nichž jí vzniká nárok na odpočet, kromě dodání zboží nebo poskytování služeb, z nichž odvádí daň výhradně zákazníci podle čl. 21 odst. 1 písm. a), b) nebo c). Členské státy nejsou nicméně povinny přidělit identifikační číslo pro účely daně některým osobám povinným k dani uvedeným v čl. 4 odst. 3;"
b) odstavec 7 se nahrazuje tímto:
"7. Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby osoby, které se podle čl. 21 odst. 1 a 2 považují za daňové dlužníky namísto osoby povinné k dani, která není usazena v tuzemsku, splnily povinnosti stanovené v tomto článku týkající se prohlášení a odvodu daně; rovněž přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby osoby, které podle čl. 21 odst. 3 ručí společně a nerozdílně za odvod daně, splnily povinnosti stanovené v tomto článku pro odvod daně."
6. Bez ohledu na body 2, 3 a 5 tohoto článku se v celé směrnici slova "čl. 21 odst. 2" nahrazují slovy "čl. 21 odst. 4".
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. prosince 2001.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice, a srovnávací tabulku mezi ustanoveními této směrnice a přijatými vnitrostátními předpisy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Směrnice Evropského parlamentu a rady 2000/69/ES
ze dne 16. listopadu 2000
o mezních hodnotách pro benzen a oxid uhelnatý v ovzduší
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 175 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem podle článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě zásad stanovených v článku 174 Smlouvy předpokládá program Evropského společenství pro politiku a opatření týkající se životního prostředí a udržitelného rozvoje (pátý akční program pro životní prostředí) [4] doplněný rozhodnutím č. 2179/98/ES Evropského parlamentu a Rady [5] o jeho přezkoumání, zejména změny právních předpisů o látkách znečišťujících ovzduší.
Program doporučuje stanovit dlouhodobé cíle týkající se kvality ovzduší.
Článek 174 Smlouvy požaduje, aby se ve vztahu k ochraně lidského zdraví a životního prostředí uplatňovala zásada předběžné opatrnosti.
(2) Článek 152 Smlouvy stanoví, že požadavky na ochranu zdraví mají tvořit součást jiných přístupů Společenství. Ustanovení čl.
3 odst. 1 písm. p) Smlouvy stanoví, že činnosti Společenství mají zahrnovat příspěvek k dosažení vysokého stupně ochrany zdraví.
(3) Podle čl. 4 odst. 5 směrnice Rady 96/62/ES ze dne 27. září 1996 o posuzování a řízení kvality vnějšího ovzduší [6] má Rada přijmout právní předpisy podle odstavce 1 a ustanovení podle odstavců 3 a 4 uvedeného článku.
(4) Směrnice 96/62/ES požaduje, aby byly vypracovány akční plány pro oblasti, v nichž koncentrace znečišťujících látek v ovzduší přesahují mezní hodnoty včetně všech dočasných uplatnitelných mezí tolerance s cílem zajistit splnění mezních hodnot ve stanovených termínech.
(5) Směrnice 96/62/ES stanoví, že číselné mezní hodnoty mají být založeny na výsledcích práce mezinárodních vědeckých skupin činných v tomto oboru.
Komise má při přezkoumávání základů pro stanovení mezních hodnot a prahových hodnot přihlížet k nejnovějším výsledkům vědeckého výzkumu v příslušných oblastech epidemiologie a ekologických výzkumů a k nejnovějším pokrokům metrologie.
(6) Opatření nezbytná pro provádění této směrnice je potřebné přijmout v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [7].
(7) Změny nezbytné pro přizpůsobení vědeckotechnickému pokroku se mohou týkat výlučně kritérií a měřicích metod pro posouzení koncentrací benzenu a oxidu uhelnatého nebo podrobných ujednání o zasílání informací Komisi a nemusí mít přímý nebo nepřímý vliv na změnu mezních hodnot.
(8) Mezní hodnoty stanovené v této směrnici představují minimální požadavky; podle článku 176 Smlouvy mohou členské státy ponechat nebo zavádět zesílená ochranná opatření; přísnější mezní hodnoty se mohou zavádět zejména na ochranu zdraví obzvláště zranitelných skupin obyvatelstva, jako jsou děti a hospitalizovaní pacienti.
Každý členský stát může požadovat, aby mezní hodnoty byly dodržovány k dřívějšímu datu, než stanoví tato směrnice.
(9) Benzen je lidský genotoxický karcinogen a žádnou prahovou hodnotu, pod kterou neohrožuje lidské zdraví, nelze stanovit.
(10) Pokud je však obtížné dosáhnout mezní hodnoty stanovené touto směrnicí pro benzen z důvodu rozptylových charakteristik specifických pro danou lokalitu nebo rozhodujících klimatických podmínek v dané lokalitě a jestliže by uplatňování opatření vedlo k vážným sociálně hospodářským problémům, mohou členské státy za zvláštních podmínek požádat Komisi o prodloužení termínu.
(11) Pro usnadnění přezkoumání této směrnice v roce 2004 by Komise a členské státy měly zvážit podporu výzkumu, aby se usnadnilo přezkoumání této směrnice v roce 2004, Komise a členské státy by měly uvažovat o podpoře výzkumu účinků benzenu a oxidu uhelnatého zaměřeného též na znečištění ovzduší v uzavřených či venkovních prostorách.
(12) Pro posouzení kvality ovzduší s ohledem na získání údajů srovnatelných v rámci Společenství mají zásadní význam normalizované, přesné měřicí techniky a společná kritéria pro volbu umístění měřicích stanic.
(13) Informace o koncentracích benzenu a oxidu uhelnatého by měly být zasílány Komisi formou pravidelných zpráv.
(14) Veřejnost by měla mít snadný přístup k aktuálním informacím o koncentracích benzenu a oxidu uhelnatého v ovzduší,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Cíle
Cíli této směrnice jsou:
a) stanovení mezních hodnot koncentrací benzenu a oxidu uhelnatého v ovzduší za účelem vyvarování se, předcházení nebo snížení škodlivého působení na lidské zdraví a životní prostředí jako celek;
b) posouzení koncentrací benzenu a oxidu uhelnatého v ovzduší na základě jednotných metod a kritérií;
c) získání vhodných informací o koncentracích benzenu a oxidu uhelnatého v ovzduší a zajištění, aby tyto údaje byly zpřístupněny veřejnosti;
d) udržení kvality ovzduší tam, kde je dobrá, a zlepšení kvality ovzduší v ostatních případech s ohledem na benzen a oxid uhelnatý.
Článek 2
Definice
Používají se definice uvedené v článku 2 směrnice 96/62/ES.
Pro účely této směrnice se rozumí
a) "horním prahem posouzení" hodnota podle přílohy III, pod nímž lze podle čl. 6 odst. 3 směrnice 96/62/ES použít kombinaci měření a modelování k posouzení kvality ovzduší;
b) "dolním prahem posouzení" hodnota podle přílohy III, pod nímž podle čl. 6 odst. 4 směrnice 96/62/ES stačí k posouzení kvality ovzduší použít jen modelování nebo technik objektivního odhadu;
c) "stacionárním měřením" měření prováděná podle čl. 6 odst. 5 směrnice 96/62/ES.
Článek 3
Benzen
1. Členské státy učiní nezbytná opatření k zajištění toho, že koncentrace benzenu v ovzduší posuzované podle článku 5 nepřekročí mezní hodnoty podle přílohy I, a to podle termínů v uvedené příloze.
Mez tolerance stanovená v příloze I se uplatní podle článku 8 směrnice 96/62/ES.
2. Pokud je obtížné splnit mezní hodnoty podle přílohy I z důvodu rozptylových charakteristik specifických pro danou lokalitu nebo rozhodujících klimatických podmínek, jako jsou nízká rychlost větru nebo podmínky podporující vypařování, a pokud by provedení opatření mělo vyústit do vážných sociálně-ekonomických problémů, může členský stát požádat o časově omezené prodloužení termínu. Postupem podle čl. 12 odst. 2 směrnice 96/62/ES může Komise na žádost členského státu a aniž je dotčen čl. 8 odst. 3 této směrnice poskytnout jednorázové prodloužení termínu trvající až 5 let, pokud dotyčný členský stát:
- označí příslušné zóny nebo aglomerace,
- předloží nezbytné zdůvodnění žádosti o prodloužení termínu,
- prokáže, že již přijal veškerá přiměřená opatření ke snížení koncentrací příslušných znečišťujících látek a ke zmenšení oblasti, ve které byla mezní hodnota překročena, a
- nastíní budoucí vývoj s ohledem na opatření, která přijme podle čl. 8 odst. 3 směrnice 96/62/ES.
Mezní hodnota pro benzen, která bude povolena v prodlouženém období, však nesmí přesáhnout 10 μg/m3.
Článek 4
Oxid uhelnatý
Členské státy učiní nezbytná opatření k zajištění toho, že koncentrace oxidu uhelnatého v ovzduší posuzované podle článku 5 nepřekročí mezní hodnoty podle přílohy II, a to podle termínů v uvedené příloze.
Mez tolerance stanovená v příloze II se uplatní podle článku 8 směrnice 96/62/ES.
Článek 5
Posouzení koncentrací
1. Dolní a horní prahy posouzení pro benzen a oxid uhelnatý jsou hodnoty, které jsou uvedeny v oddíle 1 přílohy III.
Klasifikace každé zóny nebo aglomerace podle článku 6 směrnice 96/62/EHS se přezkoumá nejpozději každých 5 let postupem stanoveným v oddílu II přílohy III této směrnice.
Při výrazných změnách činností významných pro koncentrace benzenu nebo oxidu uhelnatého se klasifikace se přezkoumá dříve.
2. Kritéria pro určení polohy míst odběru vzorků pro měření benzenu a oxidu uhelnatého v ovzduší jsou stanovena v příloze IV.
V příloze V je stanoven minimální počet míst odběru vzorků pro stacionární měření koncentrace každé příslušné znečišťující látky, která je třeba zřídit v každé zóně nebo aglomeraci, ve které se vyžaduje stacionární měření, pokud se údaje o koncentracích v zóně nebo aglomeraci získávají výhradně měřením.
3. V zónách nebo aglomeracích, v nichž se údaje ze stacionárního měření doplňují údaji z jiných zdrojů, jako jsou emisní inventury, orientační měření a modelování kvality ovzduší, musí počet stacionárních měřicích stanic, který se má zřídit, a prostorové rozlišení ostatních technik dostačovat pro zjišťování koncentrací znečišťujících látek podle oddílu I přílohy IV a oddílu I přílohy VI.
4. Pro zóny a aglomerace, pro něž se nepožadují žádná měření, lze užít modelování nebo techniky objektivního odhadu.
5. Referenční metody pro rozbor a odběr vzorků benzenu a oxidu uhelnatého jsou stanoveny podle oddílů I a II přílohy VII.
Oddíl III přílohy VII určí referenční techniky pro modelování ovzduší, pokud budou dostupné.
6. Termín, do kterého členské státy uvědomí Komisi o metodách použitých pro předběžné posouzení kvality ovzduší podle písm. d) čl. 11 odst. 1 směrnice 96/62/ES, je stanoven v článku 10 této směrnice.
7. Změny nezbytné pro přizpůsobení tohoto článku a příloh III až VII vědeckotechnického pokroku se přijímají postupem podle čl. 6 odst. 2, ale nemusí vést k žádným přímým nebo nepřímým změnám mezních hodnot.
Článek 6
Výbor
1. Komisi je nápomocen výbor uvedený v čl. 12 odst. 2 směrnice 96/62/ES (dále jen "výbor").
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 7
Informování veřejnosti
1. Členské státy zajistí, aby veřejnosti a příslušným organizacím, jako jsou organizace na ochranu životního prostředí, spotřebitelské svazy, zájmová zastoupení citlivých skupin obyvatel, a jiným příslušným orgánům zabývajícím se ochranou zdraví, byly například prostřednictvím rozhlasu, tisku, oznamovacích tabulí počítačových sítí, teletextu, telefonu nebo faxu systematicky poskytovány aktuální informace o koncentracích benzenu a oxidu uhelnatého v ovzduší.
Údaje o koncentracích benzenu v ovzduší a o průměrných hodnotách za posledních 12 měsíců se aktualizují minimálně jednou za tři měsíce, a pokud je to možné, aktualizují se každý měsíc.
Údaje o koncentracích oxidu uhelnatého v ovzduší vyjádřené jako klouzavý průměr za osm hodin se aktualizují minimálně jednou denně, a pokud je to možné, aktualizují se každou hodinu.
Informace uvedené v druhém pododstavci musí přinejmenším udávat každé překročení uvedených mezních hodnot koncentrací za dobu průměrování uvedenou v přílohách I a II.
Musí také obsahovat krátké posouzení, pokud jde o mezní hodnoty a příslušné informace o účincích na zdraví.
2. Jsou-li veřejnosti zpřístupněny plány nebo programy podle čl. 8 odst. 3 směrnice 96/62/ES, zpřístupňuje je členský stát i organizacím uvedeným v odstavci 1. To zahrnuje rovněž dokumentaci požadovanou podle bodu II přílohy VI této směrnice.
3. Informace poskytované veřejnosti a organizacím podle odstavců 1 a 2 musí být jasné, srozumitelné a přístupné.
Článek 8
Zpráva a přezkoumání
1. Nejpozději do 31. prosince 2004 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o zkušenostech při uplatňování této směrnice, zejména o nejnovějších výsledcích vědeckých výzkumů týkajících se účinků působení na lidské zdraví, přičemž zvláštní pozornost se věnuje citlivým skupinám obyvatelstva, o ekosystémech vystavených účinkům benzenu a oxidu uhelnatého a o technickém vývoji včetně pokroku dosaženého v metodách měření a jiných způsobech posouzení koncentrací benzenu a oxidu uhelnatého v ovzduší.
2. Pokud jde o benzen a oxid uhelnatý, zohlední zpráva zmíněná v odstavci 1 především:
a) současnou kvalitu a trendy ovzduší do roku 2010 a po tomto roce;
b) možnosti dalších snížení znečišťujících emisí ze všech příslušných zdrojů, přičemž se bere v úvahu technická proveditelnost a efektivnost nákladů;
c) vazby mezi znečišťujícími látkami a možnostmi uplatnění společné strategie pro dosažení cílů týkajících se kvality ovzduší a souvisejících cílů Společenství;
d) současné a budoucí požadavky na informování veřejnosti a výměnu informací mezi členskými státy a Komisí;
e) zkušenosti získané při provádění této směrnice v členských státech, včetně zejména podmínek stanovených v příloze IV, za kterých se měření uskutečnilo.
3. S ohledem na zachování vysokého stupně ochrany lidského zdraví a životního prostředí může být zpráva podle odstavce 1 doprovázena návrhy na změnu této směrnice, která by mohla dále prodloužit harmonogram splnění mezních hodnot pro benzen stanovených v příloze I a kterou lze schválit podle čl. 3 odst. 2.
Článek 9
Sankce
Členské státy stanoví sankce za porušení vnitrostátních předpisů přijatých podle této směrnice.
Sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Článek 10
Provádění
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 13. prosince 2002.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 11
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/70/ES
ze dne 16. listopadu 2000,
kterou se mění směrnice Rady 93/42/EHS s ohledem na zdravotnické prostředky obsahující stabilní deriváty z lidské krve nebo lidské plazmy
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy Stanovisko [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Návrh Komise se týkal, kromě diagnostických zdravotnických prostředků in vitro, také změny směrnice Rady 93/42/EHS ze dne 14. června 1993 o zdravotnických prostředcích [4] za účelem rozšíření její oblasti působnosti na zdravotnické prostředky vyráběné za použití neživých tkání a látek lidského původu pocházejících z těchto tkání.
Tato změna však nebyla zařazena do směrnice 98/79/ES [5] při jejím přijetí.
(2) Účelem této směrnice je proto změna směrnice 93/42/EHS tak, aby byly do její oblasti působnosti zahrnuty pouze prostředky, které obsahují jako svou integrální součást látky pocházející z lidské krve nebo plazmy.
Zdravotnické prostředky obsahující jiné látky pocházející z lidských tkání zůstávají však nadále mimo oblast působnosti uvedené směrnice.
(3) Základním cílem všech pravidel v oblasti výroby, distribuce nebo používání zdravotnických prostředků musí být zajištění ochrany zdraví veřejnosti.
(4) Vnitrostátní předpisy zajišťující bezpečnost a ochranu zdraví pacientů, uživatelů a případně jiných osob s ohledem na použití zdravotnických prostředků musí být harmonizovány, aby byl zajištěn volný pohyb těchto prostředků v rámci vnitřního trhu.
(5) Zdravotnické prostředky obsahující jako svou integrální součást látky pocházející z lidské krve nebo plazmy mají stejný účel jako jiné zdravotnické prostředky.
Neexistuje proto důvod zacházet s nimi odlišně, pokud jde o jejich volný pohyb.
(6) Zdravotnické prostředky obsahující jako svou integrální součást látku pocházející z lidské krve nebo plazmy, která může působit na lidské tělo doplňujícím účinkem k účinku prostředku, musí být v souladu s ustanoveními směrnice 93/42/EHS a ostatními dokumenty, které uvedenou směrnici doplňují.
(7) Pokud je derivát z lidské krve použit samostatně, může být považován za složku léčivého přípravku ve smyslu směrnice Rady 89/381/EHS [6].
Pokud je součástí zdravotnického prostředku, musí být látka podrobena příslušným kontrolám analogicky se směrnicemi Rady 75/318/EHS [7] a 89/381/EHS.
Tyto kontroly vykonají orgány zmocněné k provádění výše uvedené směrnice,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 93/42/EHS se mění takto:
1. Článek 1 se mění takto:
a) vkládá se nový odstavec, který zní:
"4 a. Pokud prostředek obsahuje jako svou integrální součást látku, která může být při samostatném použití považována za složku léčivého přípravku nebo za léčivý přípravek pocházející z lidské krve nebo lidské plazmy ve smyslu článku 1 směrnice 89/381 [8] a která může působit na lidské tělo doplňujícím účinkem k účinku prostředku, dále jen "derivát z lidské krve";, musí být prostředek posuzován a schvalován v souladu s touto směrnicí.";
b) v odstavci 5 se bod e) nahrazuje tímto:
"e) lidská krev, výrobky z krve, plazma nebo krevní složky lidského původu s výjimkou derivátů z lidské krve;".
2. Příloha I se mění takto:
a) v bodu 7.4 se doplňují nové pododstavce, které znějí:
"Pokud prostředek obsahuje jako svou integrální součást derivát z lidské krve, vyžádá si oznámený subjekt vědecké stanovisko Evropské agentury pro hodnocení léčivých přípravků (EMEA) o jakosti a bezpečnosti derivátu, s ohledem na příslušné předpisy Společenství, a zejména analogicky s ustanoveními směrnic 75/318/EHS a 89/381/EHS.
Užitečnost derivátu jako součásti zdravotnického prostředku bude ověřena s ohledem na určený účel prostředku.
V souladu s čl. 4 odst. 3 směrnice 89/381/EHS bude vzorek z každé šarže nerozplněného a/nebo konečného přípravku derivátu z lidské krve zkoušen ve státní laboratoři nebo v laboratoři určené k tomuto účelu členským státem.";
b) v bodu 13.3 se doplňuje nové písmeno, které zní:
"n) v případě prostředku ve smyslu čl. 1 odst. 4a označení, že tento prostředek obsahuje derivát z lidské krve."
3. Příloha II se mění takto:
a) v bodu 3.2 písm. c) se pátá odrážka nahrazuje tímto:
"— prohlášení udávající, zda prostředek obsahuje či neobsahuje jako svou integrální součást látku nebo derivát z lidské krve podlebodu 7.4 přílohy I, a údaje o zkouškách provedených v této souvislosti požadovaných k posouzení bezpečnosti, jakosti a užitečnosti této látky nebo derivátu z lidské krve, s ohledem na určený účel prostředku.";
b) v bodu 4.3 se druhý a třetí pododstavec nahrazují těmito pododstavci:
"V případě prostředků uvedených v bodu 7.4 přílohy I prvním pododstavci bude oznámený subjekt před přijetím rozhodnutí, pokud jde o hlediska uvedená v daném bodu, konzultovat některý z příslušných subjektů určených členskými státy v souladu se směrnicí 65/65/EHS.
Oznámený subjekt při svém rozhodování patřičně zohlední postoje vyjádřené při této konzultaci.
Své konečné rozhodnutí sdělí příslušnému subjektu, kterého se záležitost týká.
V případě prostředků uvedených v bodu 7.4 přílohy II druhém pododstavci musí být k dokumentaci týkající se prostředku připojeno vědecké stanovisko EMEA.
Oznámený subjekt při svém rozhodování stanovisko EMEA patřičně zohlední.
Oznámený subjekt nesmí vydat certifikát, pokud je vědecké stanovisko EMEA nepříznivé.
Své konečné rozhodnutí sdělí EMEA.";
c) doplňuje se nový bod, který zní:
"8. Použití pro prostředky uvedené v čl. 1 odst. 4a:
Po dokončení výroby každé šarže prostředků uvedených v čl. 1 odst. 4a uvědomí výrobce oznámený subjekt o uvolnění šarže prostředků a zašle mu úřední certifikát o uvolnění šarže derivátu z lidské krve použitého v prostředku vydaný státní laboratoří nebo laboratoří určenou k tomuto účelu členským státem v souladu s čl. 4 odst. 3 směrnice 89/381/EHS."
4. Příloha III se mění takto:
a) v bodu 3 se šestá odrážka nahrazuje tímto:
"— prohlášení udávající, zda prostředek obsahuje či neobsahuje jako svou integrální součást látku nebo derivát z lidské krve podle bodu 7.4 přílohy I, a údaje o zkouškách provedených v této souvislosti požadovaných k posouzení bezpečnosti, jakosti a užitečnosti této látky nebo derivátu z lidské krve, s ohledem na určený účel prostředku.";
b) v bodu 5 se druhý a třetí pododstavec nahrazují těmito pododstavci:
"V případě prostředků uvedených v bodu 7.4 přílohy I prvním pododstavci bude oznámený subjekt před přijetím rozhodnutí, pokud jde o hlediska uvedená v daném bodu, konzultovat některý z příslušných subjektů určených členskými státy v souladu se směrnicí 65/65/EHS.
Oznámený subjekt při svém rozhodování patřičně zohlední postoje vyjádřené při této konzultaci.
Své konečné rozhodnutí sdělí příslušnému subjektu, kterého se záležitost týká.
V případě prostředků uvedených v příloze I bodu 7.4 druhém pododstavci musí být k dokumentaci týkající se prostředku připojeno vědecké stanovisko EMEA.
Oznámený subjekt při svém rozhodování stanovisko EMEA patřičně zohlední.
Oznámený subjekt nesmí vydat certifikát, pokud je vědecké stanovisko EMEA nepříznivé.
Své konečné rozhodnutí sdělí EMEA."
5. V příloze IV se doplňuje nový bod, který zní:
"9. Použití na prostředky uvedené v čl. 1 odst. 4a:
V případě bodu 5, po dokončení výroby každé šarže prostředků uvedených v čl. 1 odst. 4a, a v případě ověření podle bodu 6, uvědomí výrobce oznámený subjekt o uvolnění této šarže prostředků a zašle mu úřední certifikát o uvolnění šarže derivátu z lidské krve použitého v prostředku vydaný státní laboratoří nebo laboratoří určenou k tomuto účelu členským státem v souladu s čl. 4 odst. 3 směrnice 89/381/EHS."
6. V příloze V se doplňuje nový bod, který zní:
"7. Po dokončení výroby každé šarže prostředků uvedených v čl. 1 odst. 4a uvědomí výrobce oznámený subjekt o uvolnění šarže prostředků a zašle mu úřední certifikát o uvolnění šarže derivátu z lidské krve použitého v prostředku vydaný státní laboratoří nebo laboratoří určenou k tomuto účelu členským státem v souladu s čl. 4 odst. 3 směrnice 89/381/EHS."
7. V části III bodu 4.1 přílohy IX se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Všechny prostředky obsahující jako svou integrální součást derivát z lidské krve spadají do třídy III."
Článek 2
Prováděcí a přechodná ustanovení
1. Členské státy do 13. prosince 2001 přijmou a zveřejní právní a správní přepisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Členské státy použijí tyto předpisy ode dne 13. června 2002.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
3. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby oznámené subjekty, které jsou podle článku 16 směrnice 93/42/EHS odpovědné za posuzování shody, vzaly v úvahu veškeré příslušné informace týkající se vlastností a funkční způsobilosti těchto prostředků, zejména včetně výsledků všech zkoušek a ověřování již provedených podle dřívějších vnistrostátních právních a správních předpisů týkajících se těchto prostředků.
4. V období pěti let od vstupu této směrnice v platnost budou členské státy akceptovat uvádění na trh těchto prostředků, které jsou v souladu s pravidly platnými na jejich území k datu vstupu této směrnice v platnost.
Po dobu dalších dvou let se uvedené prostředky mohou uvádět do provozu.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Komise 2000/71/ES
ze dne 7. listopadu 2000,
kterou se přizpůsobují technickému pokroku měřicí metody stanovené v přílohách I, II, III a IV směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/70/ES podle článku 10 uvedené směrnice
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 98/70/ES ze dne 13. října 1998 o jakosti benzinu a motorové nafty a o změně směrnice Rady 93/12/ES [1], a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 98/70/ES stanoví environmentální specifikace pro bezolovnatý benzin a motorovou naftu.
Přílohy I až IV uvedené směrnice obsahují zkušební metody spolu s daty jejich vydání, kterými se určuje jakost benzinu a motorové nafty se zřetelem k těmto environmentálním specifikacím.
(2) Specifikace jakosti benzinu a motorové nafty jsou rovněž stanoveny v evropských normách 228 a 590 s cílem zajistit správnou funkci těchto výrobků.
Tyto normy byly nedávno aktualizovány a dne 29. října 1999 přijaty Evropským výborem pro normalizaci, přičemž byly též aktualizovány nebo na základě technického pokroku změněny zkušební metody pro některé ukazatele jakosti, které jsou rovněž obsaženy v environmentálních specifikacích v přílohách I až IV směrnice 98/70/ES.
Zkušební metody podle příloh I až IV by měly být v souladu s metodami podle evropských norem 228 a 590, aby se usnadnilo provádění uvedené směrnice a zajistila její aktualizace se zřetelem k technickému pokroku.
(3) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem výboru uvedeného v článku 10 směrnice 98/70/ES zřízeného mimo jiné proto, aby byl Komisi nápomocen při přizpůsobování uvedené směrnice technickému pokroku,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Přílohy I až IV směrnice 98/70/ES se nahrazují přílohami I až IV této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. ledna 2001.
Neprodleně o tom uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2000/72/ES
ze dne 22. listopadu 2000,
kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 93/31/EHS o stojanech dvoukolových motorových vozidel
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/61/EHS ze dne 30. června 1992 o schvalování typu dvoukolových a tříkolových motorových vozidel [1], naposledy pozměněnou směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2000/7/ES [2], a zejména na článek 16 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 93/31/EHS ze dne 14. června 1993 o stojanech dvoukolových motorových vozidel [3], a zejména na článek 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 93/31/EHS je jednou ze zvvláštních směrnic pro postup ES schvalování typu zavedeného směrnicí 92/61/EHS.
V důsledku toho se stanovení směrnice 92/61/EHS o systémech, konstrukčních částech a samostatných technických celcích vozidel vztahují i na tuto směrnici.
(2) Technologický vývoj nyní dovoluje přizpůsobit směrnici 93/31/EHS technickému pokroku.
K zajištění řádného fungování systému schvalování typu jako celku je nutné některé požadavky zmíněné směrnice vyjasnit nebo doplnit.
(3) Za tím účelem by mělo být stanoveno oddělené provádění zkoušek podélné a příčné stability při zkouškách stability na skloněném povrchu.
(4) opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování technickému pokroku zřízeného článkem 13 směrnice 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [4], naposledy pozměněné směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2000/40/ES [5],
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha směrnice 93/31/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Od 1. ledna 2002 nesmějí členské státy z důvodů týkajících se stojanů
- odmítnout udělit ES schválení typu pro určitý typ dvoukolového vozidla nebo
- zakázat registraci, prodej nebo uvedení do provozu dvoukolových vozidel,
jestliže jejich stojany splňují požadavky směrnice 93/31/EHS ve znění této směrnice.
2. Od 1. července 2002 členské státy odmítnou udělit ES schválení typu pro každý nový typ dvoukolového vozidla z důvodů týkajících se stojanů, jestliže nejsou splněny požadavky směrnice 93/31/EHS ve znění této směrnice.
Článek 3
1. Členské státy přijmou a zveřejní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. prosince 2001.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Použijí tyto předpisy od 1. ledna 2002.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem vyhlášení
Směrnice Komise 2000/73/ES
ze dne 22. listopadu 2000,
kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 93/92/EHS o montáži zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci na dvoukolová a tříkolová motorová vozidla
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/61/EHS ze dne 30. června 1992 o schvalování typu dvoukolových a tříkolových motorových vozidel [1], naposledy pozměněnou směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2000/7/ES [2], a zejména na článek 16 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 93/92/EHS ze dne 29. října 1993 o montáži zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci na dvoukolová a tříkolová motorová vozidla [3], a zejména na článek 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 93/92/EHS je jednou ze zvláštních směrnic pro postup ES schvalování typu zavedeného směrnicí 92/61/EHS.
V důsledku toho se ustanovení směrnice 92/61/EHS o systémech, konstrukčních částech a samostatných technických celcích vozidel se vztahují i na tuto směrnici.
(2) Technologický vývoj nyní dovoluje přizpůsobit směrnici 93/32/EHS technickému pokroku.
K zajištění řádného fungování systému schvalování typu jako celku je nutné některé požadavky zmíněné směrnice vyjasnit nebo doplnit.
(3) Pro dosažení tohoto cíle by mělo být stanoveno, že světelná zařízení schválená podle odpovídajících směrnic jako typ pro vozidla kategorií M1 a N1 se smějí montovat i na dvoukolová a tříkolová vozidla.
Rovněž by měla být zavedena opatření dovolující volitelně montovat na tříkolové mopedy a na lehké čtyřkolky přední mlhové světlomety, zadní mlhové svítilny, zpětné světlomety a výstražná signalizační zařízení, a směrnice 93/92/ES by měla být doplněna vhodnými pokyny pro montáž takových zařízení.
Znění určitých bodů v anglickém a nizozemském znění by mělo být uvedeno do souladu s odpovídajícími body v ostatních jazykových zněních.
(4) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování technickému pokroku zřízeného článkem 13 směrnice 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [4], naposledy pozměněné směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2000/40/ES [5],
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Přílohy II až VI směrnice 93/92/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Od 1. ledna 2002 nesmějí členské státy z důvodů týkajících se montáže zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci:
- odmítnout udělit ES schválení typu pro určitý typ dvoukolového nebo tříkolového vozidla nebo
- zakázat registraci, prodej nebo uvedení do provozu dvoukolových a tříkolových vozidel,
jestliže montáž zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci vyhovuje požadavkům směrnice 93/92/EHS ve znění této směrnice.
2. Od 1. července 2002 členské státy odmítnou udělit ES schválení typu pro jakýkoli typ dvoukolového nebo tříkolového vozidla z důvodů týkajících se montáže zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci, jestliže nejsou splněny požadavky směrnice 93/92/EHS ve znění této směrnice.
Článek 3
1. Členské státy přijmou a zveřejní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. prosince 2001.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Použijí tyto předpisy od 1. ledna 2002.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2000/74/ES
ze dne 22. listopadu 2000,
kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 93/29/EHS o označení ovládačů, sdělovačů a indikátorů pro dvoukolová a tříkolová motorová vozidla
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/61/EHS ze dne 30. června 1992 o schvalování typu dvoukolových a tříkolových motorových vozidel [1], naposledy pozměněnou směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2000/7/ES [2], a zejména na článek 16 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 93/29/EHS ze dne 14. června 1993 o označení ovládačů, sdělovačů a indikátorů pro dvoukolová a tříkolová motorová vozidla [3], a zejména na článek 16 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 93/29/EHS je jednou ze zvláštních směrnic pro postup EHS schvalování typu zavedeného směrnicí 92/61/EHS.
V důsledku toho se ustanovení směrnice 92/61/EHS o systémech, konstrukčních částech a samostatných technických celcích vozidel vztahují i na tuto směrnici.
(2) Technologický vývoj nyní dovoluje přizpůsobit směrnici 93/29/EHS technickému pokroku.
K zajištění řádného fungování systému schvalování typu jako celku je nutné některé požadavky zmíněné směrnice vyjasnit nebo doplnit.
(3) Pro dosažení tohoto cíle by se měla označení a identifikace některých značek uvést do shody se směrnicí 78/316/EHS ze dne 21. prosince 1977 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se vnitřní výbavy motorových vozidel (označení ovládačů, sdělovačů a indikátorů) [4], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 93/91/EHS [5], a měly by se objasnit některé informace v informačním dokumentu.
(4) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování technickému pokroku zřízeného článkem 13 směrnice 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [6], naposledy pozměněné směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2000/40/ES [7],
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Přílohy I a II směrnice 93/29/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Od 1. ledna 2002 nesmějí členské státy z důvodů týkajících se označení ovládačů, sdělovačů a indikátorů
- odmítnout udělit ES schválení typu pro typ dvoukolového nebo tříkolového vozidla nebo
- zakázat registraci, prodej nebo uvedení do provozu dvoukolových a tříkolových vozidel,
jestliže označení ovládačů, sdělovačů a indikátorů vyhovuje požadavkům směrnice 93/29/EHS ve znění této směrnice.
2. Od 1. července 2002 členské státy odmítnou udělit ES schválení typu pro jakýkoli nový typ dvoukolového nebo tříkolového vozidla z důvodů týkajících se značení ovládačů, sdělovačů a indikátorů, jestliže nejsou splněny požadavky směrnice 93/29/EHS ve znění této směrnice.
Článek 3
1. Členské státy přijmou a zveřejní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. prosince 2001.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Použijí tyto předpisy od 1. ledna 2002.
Tato opatření přijatá členskými státy musejí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Rady 2000/75/ES
ze dne 20. listopadu 2000,
kterou se stanoví zvláštní ustanovení týkající se tlumení a eradikace katarální horečky ovcí
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/119/EHS ze dne 17. prosince 1992, kterou se zavádějí obecná opatření Společenství pro tlumení některých chorob zvířat a zvláštní opatření týkající se vezikulární choroby prasat [1], a zejména na druhou odrážku článku 15 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s článkem 15 směrnice 92/119/EHS by měla být zavedena zvláštní opatření pro tlumení a eradikaci katarální horečky ovcí.
(2) Epidemiologické znaky katarální horečky ovcí jsou srovnatelné s epidemiologickými znaky moru koní.
(3) Rada přijala směrnici 92/35/EHS, kterou se stanoví pravidla a opatření pro tlumení moru koní [2].
(4) Pro účely tlumení katarální horečky ovcí by proto měla být jako vzor použita opatření stanovená ve směrnici 92/35/EHS pro tlumení moru koní, přičemž je s ohledem na vlastnosti chovu druhů vnímavých ke katarální horečce ovcí nezbytné provést vhodné úpravy.
(5) Měla by být stanovena pravidla převážení vnímavých druhů a jejich spermatu, vajíček a embryí z oblastí, na které se vztahují omezení v důsledku vzplanutí nákazy.
(6) Při vzplanutí katarální horečky ovcí se použije článek 3 rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [3].
(7) Měl by být zaveden postup pro úzkou spolupráci mezi členskými státy a Komisí,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Touto směrnicí se stanoví pravidla a opatření pro tlumení a eradikaci katarální horečky ovcí.
Článek 2
Pro účely této směrnice se rozumí:
"hospodářstvím" : jakékoliv zemědělské nebo jiné zařízení, na kterém jsou přechodně nebo trvale držena nebo chována zvířata druhů vnímavých ke katarální horečce ovcí;
"vnímavými druhy" : všichni přežvýkavci;
"zvířetem nebo zvířaty" : zvíře nebo zvířata vnímavých druhů s výjimkou volně žijící zvěře, pro kterou mohou být postupem podle čl. 20 odst. 2 přijata zvláštní ustanovení;
"majitelem nebo držitelem" : jakékoliv fyzické či právnické osoby, které jsou oprávněnými držiteli zvířat nebo jsou za úplatu či bezplatně pověřeny jejich držením;
"vektorem" : hmyz druhu Culicoides imicola nebo jakýkoliv jiný hmyz rodu Culicoides, který může přenášet katarální horečku ovcí a který se podle stanoviska Vědeckého veterinárního výboru identifikuje postupem podle čl. 20 odst. 2;
"podezřením" : výskyt klinického příznaku katarální horečky ovcí u vnímavých druhů společně se souborem epidemiologických údajů, na jejichž základě může být výskyt této choroby důvodně předpokládán;
"potvrzením" : prohlášení příslušného orgánu založené na laboratorních výsledcích, že se v určitém pásmu vyskytuje virus katarální horečky ovcí; v případě epidemie však může příslušný orgán potvrdit přítomnost choroby též na základě klinických a/nebo epidemiologických výsledků;
"příslušným orgánem" : ústřední orgán členského státu pověřený prováděním veterinárních kontrol nebo jím pověřený veterinární orgán;
"úředním veterinárním lékařem" : veterinární lékař určený příslušným orgánem.
Článek 3
Členské státy zajistí, že podezření na výskyt viru katarální horečky ovcí nebo jeho potvrzení je povinně a neprodleně oznámeno příslušnému orgánu.
Článek 4
1. Pokud v hospodářství, které se nachází v regionu, na nějž se nevztahují omezení ve smyslu této směrnice, je jedno nebo více zvířat podezřelých, že jsou nakažena katarální horečkou ovcí, členské státy zajistí, aby úřední veterinární lékař neprodleně využil úřední metody šetření k potvrzení nebo vyloučení přítomnosti choroby.
2. Jakmile je oznámeno podezření na výskyt dotčené choroby, úřední veterinární lékař:
a) podrobí podezřelé hospodářství úřednímu dozoru;
b) provede:
i) soupis zvířat, v němž u každého druhu uvede počet zvířat, která uhynula nebo by mohla být nakažena, a tento soupis aktualizuje, aby se brala v úvahu zvířata nově narozená a uhynulá po dobu trvání podezření; údaje tohoto soupisu musejí být na požádání předloženy a mohou být kontrolovány při každé návštěvě;
ii) soupis míst, na nichž vektor může přežívat nebo žít, a zejména míst, na nichž se může rozmnožovat;
iii) epidemiologické šetření v souladu s článkem 7;
c) bude hospodářství pravidelně navštěvovat a při každé příležitosti provede důkladné klinické vyšetření nebo pitvu zvířat, která jsou mrtvá nebo podezřelá z choroby, a v případě potřeby chorobu potvrdí laboratorní zkouškou;
d) zajistí, aby:
i) byl jakýkoliv přesun zvířat z hospodářství nebo na hospodářství zakázán;
ii) byla zvířata v době, kdy jsou vektory aktivní, uzavřena, pokud uzná, že jsou k dispozici prostředky k provedení tohoto opatření;
iii) zvířata, budovy používané k chovu zvířat a jejich okolí (zejména prostředí, která jsou ekologicky příznivá pro populaci Culicoides) byly pravidelně ošetřovány povolenými insekticidy.
Příslušný orgán určí rozsah ošetření, přičemž vezme v úvahu odolnost použitého insekticidu a povětrnostní podmínky, aby se co nejvíce zabránilo napadení vektory;
iv) byla mrtvá těla uhynulých zvířat v hospodářství zlikvidována, odstraněna, spálena nebo pohřbena v souladu se směrnicí Rady 90/667/EHS ze dne 27. listopadu 1990 o veterinárních pravidlech pro zneškodňování a zpracování živočišného odpadu, jeho uvádění na trh a pro ochranu před patogenními původci v krmivech živočišného původu, též z ryb, a o změně směrnice 90/425/EHS [4].
3. Dokud nejsou provedena opatření uvedená v odstavci 2, přijme majitel nebo držitel zvířete, které je podezřelé, že je nakaženo katarální horečkou ovcí, všechna bezpečnostní opatření, aby vyhověl ustanovením odst. 2 písm. d) bodů i) a ii).
4. Příslušný orgán může opatření uvedená v odstavci 2 použít rovněž pro jiná hospodářství, pokud vzhledem k jejich umístění, zeměpisné poloze nebo stykům s hospodářstvím, kde je podezření potvrzeno, existuje důvodné podezření na možnost nákazy.
5. Kromě ustanovení odstavce 2 lze postupem podle čl. 20 odst. 2 stanovit zvláštní ustanovení pro přírodní rezervace, v nichž žijí zvířata volně.
6. Úřední veterinární lékař nezruší opatření tohoto článku, dokud příslušný orgán nevyloučí podezření na přítomnost katarální horečky ovcí.
Článek 5
Očkování proti katarální horečce ovcí lze provádět pouze v souladu s ustanoveními této směrnice.
Článek 6
1. Je-li přítomnost katarální horečky ovcí úředně potvrzena, úřední veterinární lékař:
a) přistoupí k porážkám, které jsou považovány za nutné, aby se zamezilo šíření epidemie, a informuje o tom Komisi;
b) zařídí likvidaci, neškodné odstranění, spálení nebo zakopání mrtvých těl uvedených zvířat v souladu se směrnicí 90/667/EHS;
c) rozšíří opatření stanovená v článku 4 na hospodářství nacházející se v okruhu 20 km (zahrnutá v ochranném pásmu) od zamořeného(-ých) hospodářství;
d) provede opatření přijatá postupem podle čl. 20 odst.
2, zejména pokud jde o zahájení programu očkování nebo jiného, alternativního opatření; je-li to nezbytné, může program očkování zahájit příslušný orgán členského státu, přičemž o tom informuje Komisi;
e) provede epidemiologické šetření v souladu s článkem 7.
Odchylně od písmene c) však mohou být ustanovení, která se týkají přesunu zvířat v daném pásmu, přijata postupem podle čl. 20 odst. 2.
Příslušný orgán může pásmo uvedené v odst. 1 písm. c) na základě epidemiologických, zeměpisných, ekologických či meteorologických okolností rozšířit či zmenšit, přičemž o tom uvědomí Komisi.
3. Pokud se pásmo uvedené v odst. 1 písm. c) nachází na území více členských států, spolupracují příslušné orgány dotčených členských států ne vymezení uvedeném pásmu. Pokud je to nezbytné, pásmo se vymezí postupem podle čl. 20 odst. 2.
Článek 7
1. Epidemiologické šetření zahrnuje:
a) délku doby, po kterou v hospodářství může být katarální horečka ovcí přítomna;
b) možný původ katarální horečky ovcí v hospodářství a určení ostatních hospodářství, v nichž mohla být zvířata infikována nebo nakažena ze stejného zdroje;
c) přítomnost a rozšíření vektorů choroby;
d) přesun zvířat z dotčených hospodářství a do nich nebo odstranění mrtvých těl z dotčených hospodářství.
2. Za účelem plné koordinace všech opatření nezbytných k zajištění co nejrychlejší eradikace katarální horečky ovcí a provedení epidemiologického šetření je zřízena krizová jednotka.
Obecná pravidla týkající se národních krizových jednotek a krizových jednotek Společenství se stanoví postupem podle čl. 20 odst. 2.
Článek 8
1. Členské státy zajistí, aby příslušný orgán kromě opatření podle článku 6 vymezil ochranné pásmo a pásmo dozoru.
Při vymezování pásem se přihlédne k zeměpisným, správním, ekologickým a epizootologickým faktorům spojeným s katarální horečkou ovcí a k systému kontroly.
2. a) Ochranné pásmo se skládá z části území Společenství o poloměru alespoň 100 km okolo každého zamořeného hospodářství.
b) Pásmo dozoru se skládá z části území Společenství rozprostírající se alespoň 50 km za ochranným pásmem, ve které nebylo posledních 12 měsíců prováděno očkování.
c) Pokud se taková pásma nacházejí na území několika členských států, spolupracují na vymezení pásem uvedených pod písm. a) a b) příslušné orgány dotčených členských států.
d) Je-li to nutné, vymezí se ochranné pásmo a pásmo dozoru postupem podle čl. 20 odst. 2.
3. Za účelem změny ohraničení pásem definovaných v odstavci 2 může být na základě řádně odůvodněné žádosti členského státu přijato postupem podle čl. 20 odst. 2 přijato rozhodnutí, jež přihlédne k:
a) zeměpisné situaci a ekologickým faktorům;
b) meteorologickým podmínkám;
c) přítomnosti a šíření vektoru;
d) výsledkům epizootiologických studií provedených v souladu s článkem 7;
e) výsledkům laboratorních vyšetření;
f) použití opatření pro tlumení, a to zejména opatření na dezinsekci.
Článek 9
1. Členské státy zajistí, aby se v ochranném pásmu použila tato opatření:
a) identifikace všech hospodářství v pásmu, která chovají zvířata;
b) příslušný orgán zahájí program epizootologického dozoru, jehož základem je sledování ověřovacích skupin skotu (nebo v případě jejich nepřítomnosti jiných druhů přežvýkavců) a populací vektoru; tento program může být stanoven postupem podle čl. 20 odst. 2;
c) zvířata nesmějí ochranné pásmo opustit. Postupem podle čl.
20 odst. 2 však může být zejména pro zvířata z té části ochranného pásma, kde je prokázána nepřítomnost viru a vektorů, rozhodnuto o výjimkách z tohoto zákazu.
2. Kromě opatření uvedených v odstavci 1 může být postupem podle čl. 20 odst. 2 nebo z podnětu členského státu, který o tom uvědomí Komisi, přijato rozhodnutí provést v ochranném pásmu očkování zvířat proti katarální horečce ovcí a jejich označení.
Článek 10
Členské státy zajistí, aby:
1. se v pásmu dozoru použila opatření stanovená v čl. 9 odst. 1;
2. v pásmu dozoru bylo zakázáno veškeré očkování proti katarální horečce ovcí.
Článek 11
Opatření přijatá v souladu s články 6, 8, 9 a 10 se změní nebo zruší postupem podle čl. 20 odst. 2.
Článek 12
Odchylně od článků 9 a 10 se ustanovení o přesunu zvířat do ochranného pásma a pásma dozoru nebo z těchto pásem stanoví postupem podle čl. 20 odst. 2.
V případě přijetí rozhodnutí podle prvního odstavce se pravidla použitelná pro obchod stanoví stejným postupem.
Článek 13
Pokud je v určitém regionu epizootie katarální horečky ovcí obzvláště závažná, přijmou se veškerá dodatečná opatření, která mají dotčené členské státy provést, postupem podle čl. 20 odst. 2.
Článek 14
Členské státy zajistí, že příslušné orgány přijmou všechna nezbytná opatření, aby všechny osoby usazené v ochranném pásmu a pásmu dozoru byly plně informovány o platných omezeních a provedly kroky nezbytné pro řádné provádění příslušných opatření.
Článek 15
1. V každém členském stát se určí národní laboratoř, která bude odpovědná za laboratorní zkoušky stanovené touto směrnicí.
Tyto národní laboratoře a jejich pravomoci a povinnosti jsou uvedeny v příloze I.
2. Národní laboratoře uvedené v příloze I spolupracují s referenční laboratoří Společenství uvedenou v článku 16.
Článek 16
Referenční laboratoř Společenství pro katarální horečku ovcí je uvedena v příloze II.
Aniž je dotčeno rozhodnutí 90/424/EHS a zejména článek 28 uvedeného rozhodnutí, jsou úkoly této laboratoře definovány v části B přílohy II.
Článek 17
Pokud je nezbytné zajistit jednotné používání této směrnice, znalci Komise provedou ve spolupráci s příslušnými orgány kontroly na místě.
Za tímto účelem mohou prostřednictvím kontroly reprezentativního počtu hospodářství ověřit, zda příslušné orgány kontrolují dodržování této směrnice.
Komise informuje členské státy o výsledcích provedených kontrol.
Členský stát, na jehož území se kontrola provádí, poskytne znalcům při plnění jejich mise veškerou nezbytnou pomoc.
Obecná prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle čl. 20 odst. 2.
Článek 18
1. Každý členský stát vypracuje pohotovostní plán, v němž upřesní, jakým způsobem použije opatření stanovená v této směrnici.
Tento plán by měl umožnit přístup k zařízením, k vybavení, k pracovníkům a k dalším vhodným prostředkům, které jsou nezbytné pro rychlou a účinnou eradikaci choroby.
2. Kritéria, která se zohlední při vypracování plánu podle odstavce 1, jsou uvedena v příloze III. Plány vypracované podle těchto kritérií se předloží Komisi nejpozději do tří měsíců od zahájení používání této směrnice.
Komise plány přezkoumá, aby určila, zda umožňují dosažení žádaného cíle, a navrhne dotčenému členskému státu požadované změny, zejména s cílem zajistit jejich slučitelnost s plány ostatních členských států.
Komise schválí plány, v případě nutnosti pozměněné, postupem podle čl. 20 odst. 2.
Plány mohou být následně stejným postupem změněny nebo doplněny, aby se přihlédlo k vývoji situace.
Článek 19
V případě potřeby se Rada může kvalifikovanou většinou usnést, že tuto směrnici na návrh Komise změní.
Přílohy se změní postupem podle čl. 20 odst. 2.
Nezbytná prováděcí pravidla k této směrnici se stanoví postupem podle čl. 20 odst. 2.
Článek 20
1. Komisi je nápomocen Stálý veterinární výbor.
2. V případě odkazů na tento odstavec se použijí články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES [5].
Období uvedené v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES se stanoví na patnáct dnů.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 21
Komise může postupem podle čl. 20 odst. 2 přijmout na dobu dvou let přechodná opatření, aby se usnadnil přechod na nový režim stanovený touto směrnicí.
Článek 22
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. ledna 2002.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Přijímají-li členské státy tato ustanovení, musí v nich být učiněn odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob, jakým má být tento odkaz učiněn, si určí členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 23
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/76/ES
ze dne 4. prosince 2000
o spalování odpadů
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 175 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [3],
v souladu s postupem podle článku 251 Smlouvy [4], a podle společného textu schváleného dohodovacím výborem dne 11. října 2000,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Pátý akční program Evropského společenství pro životní prostředí: Směrem k udržitelnosti, program Evropského společenství pro politiku a akce zaměřené na životní prostředí a udržitelný rozvoj, doplněný rozhodnutím č. 2179/98/ES o jeho přezkoumání [5] stanoví jako cíl, že by neměly být překračovány kritické zátěže a úrovně některých znečišťujících látek, jako jsou např. oxidy dusíku (NOx) a oxid siřičitý (SO2), těžké kovy a dioxiny, zatímco v požadavcích na kvalitu ovzduší je cílem, aby všichni lidé byli účinně chráněni proti prokázaným zdravotním rizikům ze znečištěného ovzduší.
Tento program dále jako cíl stanoví snížení emisí dioxinů ze zjištěných zdrojů o 90 % do roku 2005 vzhledem k úrovni z roku 1985 a nejméně 70 % snížení kadmia (Cd), rtuti (Hg) a olova (Pb) ze všech zdrojů emisí vzhledem k úrovni z roku 1995.
(2) Protokol o perzistentních organických znečišťujících látkách podepsaný Společenstvím v rámci Úmluvy Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů (EHK OSN) o dálkovém znečišťování ovzduší přesahujícím hranice státu stanoví právně závazné mezní hodnoty emisí dioxinů a furanů na úrovni 0,1 ng/m3; hodnoty ekvivalentů toxicity (TE) pro zařízení spalující více než 3 t/h tuhého komunálního odpadu, na úrovni 0,5 ng/m3 TE pro zařízení spalující více než 1 t/h odpadů ze zdravotnických zařízení a na úrovni 0,2 ng/m3 TE pro zařízení spalující více než 1 t/h nebezpečného odpadu.
(3) Protokol o těžkých kovech podepsaný Společenstvím v rámci Úmluvy EHK OSN o dálkovém znečišťování ovzduší přesahujícím hranice států stanoví právně závazné mezní hodnoty emisí částic 10 mg/m3 pro spalování nebezpečného odpadu a odpadu ze zdravotnických zařízení a mezní hodnoty emisí rtuti 0,05 mg/m3 pro spalování nebezpečného odpadu a 0,08 mg/m3 pro spalování komunálního odpadu.
(4) Mezinárodní agentura pro výzkum rakoviny a Světová zdravotnická organizace naznačují, že některé polycyklické aromatické uhlovodíky (PAU) jsou karcinogenní.
Členské státy proto mohou kromě mezních hodnot pro jiné znečišťující látky stanovit i mezní hodnoty emisí pro PAU.
(5) v souladu se zásadami subsidiarity a proporcionality stanovenými v článku 5 Smlouvy je nutné přijmout opatření na úrovni Společenství.
Zásada předběžných opatření představuje základ pro další opatření.
Tato směrnice je záměrně omezena na minimální požadavky týkající se spalovacích a spoluspalovacích zařízení.
(6) Článek 174 dále stanoví, že politika životního prostředí Společenství musí přispívat k ochraně lidského zdraví.
(7) proto je k dosažení vysoké úrovně ochrany životního prostředí a lidského zdraví nutno stanovit a dodržovat přísné provozní podmínky, technické požadavky a mezní hodnoty emisí pro zařízení spalující nebo spoluspalující odpady ve Společenství.
Tyto mezní hodnoty by měly přispět k prevenci nebo co největšímu omezení negativních účinků na životní prostředí a následně ohrožení lidského zdraví.
(8) Sdělení Komise o přezkoumání strategie Společenství pro nakládání s odpady přiřazuje nejvyšší prioritu prevenci vzniku odpadů, následovanou jejich opětovným používáním, využíváním a nakonec bezpečným odstraněním odpadů; Rada ve svém usnesení [6] o strategii Společenství týkající se nakládání s odpady ze dne 24. února 1997 znovu potvrdila své přesvědčení, že prevence vzniku odpadů by měla být nejvyšší prioritou každé racionální politiky odpadového hospodářství ve vztahu k minimalizaci produkce odpadů a nebezpečných vlastností odpadů.
(9) Rada v uvedeném usnesení ze dne 24. února 1997 také zdůrazňuje význam kritérií Společenství týkajících se využívání odpadu, nutnost uplatňování vhodných emisních norem u spalovacích zařízení, nutnost počítat s opatřeními k monitorování stávajících spalovacích zařízení a nutnost zvážení změn právních předpisů Společenství Komisí ve vztahu ke spalování odpadu s využitím energie s cílem zamezit rozsáhlým pohybům odpadů ke spalování nebo spoluspalování ve Společenství.
(10) Je nutné stanovit přísná pravidla pro všechna zařízení spalující nebo spoluspalující odpad s cílem zamezit pohybu odpadů přes hranice do zařízení provozovaných s nižšími náklady v důsledku méně přísných environmentálních norem.
(11) Sdělení Komise "energie pro budoucnost: obnovitelné zdroje energie", Bílá kniha strategie Společenství a akční plán berou v úvahu zejména využívání biomasy k energetickým účelům.
(12) Směrnice Rady 96/61/ES [7] stanoví integrovaný přístup k předcházení a omezování znečišťování, ve kterém všechna hlediska environmentální účinnosti zařízení jsou zvažována jednotným způsobem.
Zařízení pro spalování nebo spoluspalování komunálního odpadu s kapacitou nad 3 t/h a zařízení pro odstraňování nebo využívání nebezpečného odpadu s kapacitou přesahující 10 t/d jsou zahrnuty do rozsahu působnosti uvedené směrnice.
(13) Dodržování mezních hodnot emisí stanovených v této směrnici by mělo být pokládáno za nezbytnou, ale nikoli postačující podmínku pro splnění požadavků směrnice 96/61/ES.
Splnění těchto požadavků může obsáhnout i přísnější mezní hodnoty emisí pro znečišťující látky předpokládané touto směrnicí, mezní hodnoty emisí pro další látky, další složky prostředí a další potřebné podmínky.
(14) V posledních deseti letech byly získány praktické zkušenosti s provozováním technologií ke snížení znečišťujících emisí ze spaloven odpadů.
(15) Směrnice Rady 89/369/EHS [8] a 89/429/EHS [9] o předcházení a snižování znečišťování ovzduší ze spaloven komunálního odpadu přispěly ke snížení a omezení emisí do ovzduší ze spaloven.
Nyní by měla být přijata přísnější pravidla a uvedené směrnice by měly být následně zrušeny.
(16) Rozdíl mezi odpadem nebezpečným a odpadem neklasifikovaným jako nebezpečný je založen v zásadě na vlastnostech odpadu před jeho spalováním nebo spoluspalováním, ale nikoli na rozdílech v emisích.
Měly by platit stejné mezní hodnoty emisí pro spalování nebo spoluspalování nebezpečného odpadu jako pro spalování nebo spoluspalování odpadu neklasifikovaného jako nebezpečný, přičemž by měly být zachovány různé technologie a podmínky spalování nebo spoluspalování a různá opatření monitorování při přijímání odpadu.
(17) Při provádění této směrnice by členské státy měly vzít v úvahu směrnici Rady 1999/30/ES ze dne 22. dubna 1999 o mezních hodnotách pro oxid siřičitý, oxidy dusíku, hmotné částice a olovo ve vnějším ovzduší [10].
(18) Spalování nebezpečného odpadu s obsahem více než 1 % halogenovaných organických látek, vyjádřených jako chlor, musí splňovat určité provozní podmínky s cílem rozložit organické znečišťující látky, jako jsou např. dioxiny, v maximální možné míře.
(19) Při spalování odpadu který obsahuje chlor vznikají zbytky ze spalin.
S těmito zbytky by mělo být nakládáno způsobem, který minimalizuje jejich množství a škodlivost.
(20) Mohou existovat důvody pro povolování specifických výjimek z mezních hodnot emisí pro některé znečišťující látky během vymezeného časového období a za specifických podmínek.
(21) Měla být by vypracována kritéria pro některé vytříděné spalitelné frakce odpadu neklasifikovaného jako nebezpečný a nevhodného k recyklaci s cílem umožnit povolování snížení frekvence pravidelného měření.
(22) Jednotný text o spalování odpadu zlepší právní jednoznačnost a prosaditelnost.
Měla by existovat jednotná směrnice o spalování nebo spoluspalování odpadu nebezpečného i odpadu neklasifikovaného jako nebezpečný, přičemž je plně brána v úvahu věcná náplň a struktura směrnice Rady 94/67/ES ze dne 16. prosince 1994 o spalování nebezpečných odpadů [11].
Proto by i směrnice Rady 94/67/ES měla být zrušena.
(23) Článek 4 směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech [12] požaduje, aby členské státy učinily opatření nezbytná k zajištění, aby odpady byly využívány nebo odstraňovány bez ohrožení lidského zdraví a poškozování životního prostředí.
Články 9 a 10 směrnice 75/442/EHS pro tento účel stanoví, že jakékoli zařízení nebo podnik zpracovávající odpad musí k tomu získat povolení od příslušného orgánu mimo jiné vzhledem k preventivním opatřením, která je nutno učinit.
(24) Požadavky na využití tepla vzniklého procesem spalování nebo spoluspalování a na minimalizaci a recyklaci zbytků vznikajících při provozu spalovacích nebo spoluspalovacích zařízení napomohou ke splnění cílů článku 3 směrnice 75/442/EHS, který se týká hierarchie priorit nakládání s odpady.
(25) Z rozsahu této směrnice jsou vyloučena spalovací a spoluspalovací zařízení spalující pouze živočišné odpady v působnosti směrnice 90/667/EHS [13].
Komise zamýšlí navrhnout revidování požadavků směrnice 90/667/EHS z hlediska zajištění vysoké environmentální úrovně spalování a spoluspalování živočišných odpadů.
(26) Povolení pro spalovací a spoluspalovací zařízení musí rovněž splnit jakékoli použitelné požadavky stanovené ve směrnicích 91/271/EHS [14], 96/61/ES, 96/62/ES [15], 76/464/EHS [16] a 1999/31/ES [17].
(27) Při spoluspalování odpadů v zařízeních určených původně nikoli ke spalování odpadů by nemělo být povoleno uvolňování vyšších emisí znečišťujících látek v té části objemu spalin, která vzniká spoluspalováním odpadů, než je tomu v zařízeních určených ke spalování odpadů, a proto by spoluspalování odpadů mělo podléhat příslušným omezením.
(28) K zajištění dodržování mezních hodnot emisí pro znečišťující látky jsou požadovány měřicí metody vysoké úrovně pro monitorování emisí.
(29) Zavedení mezních hodnot emisí pro vypouštění odpadních vod z procesu čištění spalin ze spalovacích a spoluspalovacích zařízení omezí přenos znečišťujících látek z ovzduší do vod.
(30) Měla by být stanovena ustanovení pro případy, že se překročí mezní hodnoty emisí, a pro technicky nevyhnutelné odstávky, poruchy nebo selhání čisticích zařízení nebo měřicích zařízení.
(31) S cílem zajistit průhlednost procesu povolování ve Společenství by veřejnost měla mít přístup k informacím s cílem umožnit veřejnosti zapojit se do procesu rozhodování o žádostech o nová povolení a jejich následných změn.
Veřejnost by měla mít přístup ke zprávám o fungování a monitorování zařízení spalujících více než 3 t/h, aby byla informována o jejich případných vlivech na životní prostředí a na lidské zdraví.
(32) Komise by měla předložit, jak Evropskému parlamentu tak Radě, zprávu založenou na zkušenostech s uplatňováním této směrnice, na nově získaných vědeckých poznatcích, na stavu technického vývoje, na dosaženém pokroku v postupech omezování emisí a na zkušenostech získaných v odpadovém hospodářství a s provozem spaloven, a na zkušenostech s vývojem environmentálních požadavků, s cílem popřípadě navrhnout přizpůsobení příslušných ustanovení této směrnice.
(33) Opatření nutná pro provádění této směrnice mají být přijata podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [18].
(34) Členské státy by měly stanovit pravidla pro sankce za porušení této směrnice a zajistit, že jsou prováděny; tyto sankce měly být účinné, přiměřené a odrazující,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Cíle
Cílem této směrnice je předcházet negativním účinkům spalování a spoluspalování odpadu na životní prostředí, zejména znečišťování ovzduší, půdy a vod povrchových i podzemních, a z toho vyplývající ohrožení lidského zdraví, nebo tyto účinky podle možností omezit.
Tohoto cíle bude dosaženo přísnějšími provozními podmínkami a technickými požadavky, prostřednictvím mezních hodnot emisí pro zařízení na spalování a spoluspalování odpadů ve Společenství a prostřednictvím splnění požadavků směrnice 75/442/EHS.
Článek 2
Rozsah
1. Tato směrnice se vztahuje na zařízení na spalování a spoluspalování odpadů.
2. Z oblasti působnosti této směrnice jsou však vyňata:
a) zařízení, kde jsou zpracovávány pouze následující odpady:
i) rostlinný odpad ze zemědělství a lesnictví,
ii) rostlinný odpad z potravinářského průmyslu, pokud je vznikající teplo využíváno,
iii) vláknitý rostlinný odpad z výroby prvotní buničiny a z výroby papíru z buničiny, pokud je spoluspalován v místě vzniku a pokud je vznikající teplo využíváno,
iv) odpadní dřevo s výjimkou odpadního dřeva, které může obsahovat halogenované organické sloučeniny nebo těžké kovy v důsledku jeho ošetření konzervačními prostředky nebo nátěrovými hmotami, včetně takového odpadního dřeva, které pochází ze stavebního a demoličního odpadu,
v) odpadní korek,
vi) radioaktivní odpad,
vii) těla uhynulých zvířat v působnosti směrnice 90/667/EHS, aniž jsou dotčeny její další ,
viii) odpad vznikající při průzkumu a těžbě ložisek ropy a zemního plynu z námořních zařízení a spalovaný na palubě těchto zařízení;
b) pokusná zařízení využívaná k výzkumu, vývoji a zkoušení s cílem zlepšit proces spalování, která zpracují méně než 50 tun odpadu ročně.
Článek 3
Definice
Pro účely této směrnice se:
1. "odpadem" rozumí tuhý nebo kapalný odpad definovaný v čl. 1 písm. a) směrnice 75/442/EHS;
2. "nebezpečným odpadem" rozumí tuhý nebo kapalný odpad definovaný v čl. 1 odst. 4 směrnice 91/689/EHS ze dne 12. prosince 1991 o nebezpečných odpadech [19].
Specifické požadavky stanovené v této směrnici pro nebezpečné odpady se nevztahují na následující nebezpečné odpady:
a) spalitelné kapalné odpady, včetně odpadních olejů definovaných v článku 1 směrnice Rady 75/439/EHS ze dne 16. června 1975 o nakládání s odpadními oleji [20] za předpokladu, že tyto oleje splňují následující kritéria:
i) hmotnostní obsah polychlorovaných aromatických uhlovodíků, např. polychlorovaných bifenylů (PCB) nebo pentachlorfenolu (PCP) nepřesahuje koncentrace stanovené v příslušných právních předpisech Společenství;
ii) tyto odpady nejsou považovány za nebezpečné kvůli obsahu jiných složek uvedených v seznamu přílohy II směrnice 91/689/EHS v množství nebo v koncentracích, které jsou neslučitelné s cíli stanovenými v článku 4 směrnice 75/442/EHS; a
iii) čisté spalné teplo je nejméně 30 MJ/kg;
b) jakékoli spalitelné kapalné odpady, které nemohou v odpadním plynu přímo vznikajícím jejich spálením způsobit jiné emise, než jsou emise z plynových olejů definovaných v čl. 1 odst. 1 směrnice 93/12/EHS [21], nebo vyšší koncentrace emisí, než vzniknou spálením takto definovaného plynového oleje;
3. "smíšeným komunálním odpadem" rozumí odpad z domácností stejně jako živnostenský, průmyslový odpad a odpad z úřadů, který je svou charakteristikou a složením podobný odpadu z domácností, ale s výjimkou frakcí uvedených v příloze k rozhodnutí 94/3/ES [22] pod číslem 20 01, které jsou sbírány odděleně u zdroje a s výjimkou dalších odpadů uvedených v této příloze pod číslem 20 02;
4. "spalovacím zařízením" rozumí stacionární nebo mobilní technická jednotka a zařízení určené k tepelnému zpracování odpadů, s využitím tepla vzniklého spalováním nebo bez něho.
To zahrnuje spalování oxidaci odpadu stejně jako další způsoby tepelného zpracování, jako je např. pyrolýza, zplynování nebo plazmové procesy, pokud jsou látky tímto zpracováním vzniklé následně spáleny.
Tato definice se vztahuje na areál a celé spalovací zařízení, včetně všech spalovacích linek, příjmu odpadu, skladování, zařízení pro předběžnou úpravu odpadů na místě, systém odpad-palivo a systém přívodu vzduchu, kotle, zařízení pro čištění spalin, místní zařízení pro zpracování nebo skladování zbytků a jímání odpadních vod, komín, zařízení a systémy pro řízení spalovacích podmínek a pro jejich monitorování a zaznamenávání;
5. "spoluspalovacím zařízením" rozumí stacionární nebo mobilní zařízení, jehož hlavním účelem je výroba energie nebo hmotných produktů, a
- které využívá odpad jako normální nebo přídavné palivo; nebo
- ve kterém je odpad tepelně zpracován za účelem jeho odstranění.
Pokud spoluspalování probíhá tak, že hlavním účelem zařízení není výroba energie nebo hmotných produktů, ale spíše tepelné zpracování odpadů, pokládá se takové zařízení za spalovnu ve smyslu odstavce 4.
Tato definice se vztahuje na areál a celé zařízení, včetně všech spoluspalovacích linek, příjmu odpadu, skladování, zařízení pro předběžnou úpravu odpadů na místě, systém přívodu odpadu, paliva a vzduchu, kotle, zařízení pro čištění spalin, místní zařízení pro zpracování nebo skladování zbytků a jímání odpadních vod, zařízení komína a zařízení a systémy pro řízení spalovacích podmínek a pro jejich a monitorování a zaznamenávání;
6. "stávajícím spalovacím nebo spoluspalovacím zařízením" rozumí takové zařízení na spalování nebo spoluspalování, které:
a) je v provozu a má povolení podle stávajících právních předpisů Společenství vydané před 28. prosincem 2002, nebo
b) je povoleno nebo registrováno pro spalování nebo spoluspalování a má povolení vydané před 28. prosincem 2002 podle stávajících právních předpisů Společenství za předpokladu, že zařízení je uvedeno do provozu nejpozději do 28. prosince 2003, nebo
c) je z hlediska příslušného orgánu předmětem úplné žádosti o povolení podané před 28. prosincem 2002 za podmínky, že zařízení bude uvedeno do provozu nejpozději 28. prosince 2004;
7. "jmenovitou kapacitou" rozumí součet kapacit spalování všech pecí, z nichž se spalovací zařízení skládá, jak je uvedl výrobce a potvrdil provozovatel, přičemž bylo vzato v úvahu zejména spalné teplo odpadu vyjádřené jako množství odpadu spálené za hodinu;
8. "emisemi" rozumí přímé nebo nepřímé uvolňování látek, vibrací, tepla nebo hluku z jednotlivých nebo rozptýlených zdrojů v zařízení do ovzduší, vody nebo půdy;
9. "mezní hodnotou emisí" rozumí hmotnost vyjádřená určitými specifickými ukazateli koncentrace nebo míry emise, která nesmí být překročena během jedné nebo více časových období;
10. "dioxiny a furany" rozumí polychlorované p-dibenzodioxiny a dibenzofurany uvedené v příloze I;
11. "provozovatelem" rozumí fyzická nebo právnická osoba, která provozuje nebo řídí zařízení, nebo v případech, kdy tak stanoví vnitrostátní právní předpisy, osoba, na kterou byly převedeny rozhodující ekonomické pravomoci nad technickým fungováním zařízení;
12. "povolením" rozumí písemné rozhodnutí (nebo několik písemných rozhodnutí) vydané příslušným orgánem, jímž se povoluje provoz zařízení za jistých podmínek, které zaručují, že zařízení splňuje všechny požadavky této směrnice.
Povolení se může týkat jednoho nebo více zařízení nebo částí zařízení provozovaných v téže lokalitě týmž provozovatelem;
13. "zbytkem" rozumí jakýkoli kapalný nebo tuhý materiál (včetně zbytkového popela a strusky, létavého popílku a kotelního prachu, reakčních produktů z čištění plynů, kalu z čištění odpadních vod, upotřebených katalyzátorů a upotřebeného aktivního uhlí) definovaný jako odpad v čl. 1 písm. a) směrnice 75/442/EHS, který vzniká při procesu spalování nebo spoluspalování, čištění spalin nebo odpadních vod nebo při jiných procesech probíhajících v zařízení na spalování nebo spoluspalování.
Článek 4
Žádost a povolení
1. Aniž je dotčen článek 11 směrnice 75/442/EHS nebo článek 3 směrnice 91/689/EHS, žádné spalovací nebo spoluspalovací zařízení nesmí být provozováno bez povolení k této činnosti.
2. Aniž je dotčena směrnice 96/61/ES, žádost o povolení provozovat spalovací nebo spoluspalovací zařízení musí obsahovat popis opatření určených k zajištění toho, že
a) zařízení je navrženo, vybaveno a bude provozováno způsobem který splňuje požadavky této směrnice, přičemž jsou brány v úvahu kategorie odpadů, které v něm budou spalovány;
b) teplo vznikající při procesech spalování nebo spoluspalování je podle možností využíváno, např. kombinovanou výrobou tepla a elektřiny, výrobou technologické páry nebo dálkovým vytápěním;
c) množství vznikajících zbytků a jejich škodlivost budou minimalizovány a zbytky budou podle možnosti recyklovány;
d) odstranění zbytků, jejichž vzniku nebylo možno předejít, nelze snížit jejich množství nebo je recyklovat, bude provedeno v souladu s vnitrostátními právními předpisy a s právem Společenství.
3. Povolení bude uděleno pouze pokud žadatel prokáže, že navrhované metody měření emisí do ovzduší splňují požadavky přílohy III, a v případě emisí do vod splňují požadavky přílohy III odstavce 1 a 2.
4. Povolení vydané příslušným orgánem pro zařízení na spalování nebo spoluspalování, kromě splnění všech použitelných požadavků stanovených ve směrnicích 91/271/EHS, 96/61/ES, 96/62/ES, 76/464/EHS a 1999/31/ES, musí:
a) výslovně uvádět kategorie odpadů, které lze spalovat.
Tento výčet bude přinejmenším uvádět kategorie podle Evropského katalogu odpadů (EWC), pokud je to možné, a popřípadě budou uvedeny údaje o množství odpadů;
b) obsahovat údaj o celkové kapacitě zařízení pro spalování nebo spoluspalování odpadu;
c) specifikovat postupy odběru vzorků a měření pro splnění povinností uložených vzhledem k pravidelným měřením všech látek znečišťujících ovzduší a vodu.
5. Povolení vydané příslušným orgánem pro zařízení na spalování nebo spoluspalování nebezpečného odpadu musí kromě požadavků uvedených v odstavci 4 obsahovat:
a) seznam množství různých kategorií nebezpečného odpadu, které mnohou být zpracovány;
b) specifikaci minimálních a maximálních hmotnostních toků těchto nebezpečných odpadů, jejich minimální a maximální spalné teplo a jejich maximální obsah znečišťujících látek, jako jsou např. PCB, PCP, chlor, fluor, síra, těžké kovy.
6. Aniž jsou dotčena ustanovení Smlouvy, mohou si členské státy stanovit seznamy kategorií odpadu uvedených v povolení, které mohou být spoluspalovány v určitých kategoriích zařízení na spoluspalování.
7. Aniž je dotčena směrnice 96/61/ES, musí příslušný orgán pravidelně přehodnocovat a v případě nutnosti aktualizovat podmínky povolení.
8. V případě, že provozovatel spalovacího nebo spoluspalovacího zařízení předpokládá změny provozu, které zasáhnou spalování nebo spoluspalování nebezpečného odpadu, bude tato změna pokládána za podstatnou změnu podle čl. 2 odst. 10 písm. b) směrnice 96/61/ES a platí pak článek 12 odst. 2 směrnice 96/61/ES.
9. Jestliže spalovací nebo spoluspalovací zařízení neplní podmínky stanovené v povolení, zejména mezní hodnoty emisí do ovzduší a do vody, učiní příslušný orgán opatření k prosazení splnění těchto podmínek.
Článek 5
Dodávka a příjem odpadu
1. Provozovatel spalovacího nebo spoluspalovacího zařízení musí učinit všechna opatření týkající se dodávky a příjmu odpadu s cílem předcházení nebo maximálního omezování negativních účinků na životní prostředí, zejména znečišťování ovzduší, půdy a vod povrchových i podzemních, obtěžování zápachem a hlukem a přímých ohrožení lidského zdraví.
Tato opatření musí přinejmenším splnit požadavky stanovené v odstavcích 3 a 4.
2. Provozovatel spalovacího nebo spoluspalovacího zařízení stanoví hmotnost každé kategorie odpadu, pokud možno podle Evropského katalogu odpadů, před přijetím odpadu do spalovacího nebo spoluspalovacího zařízení.
3. Před přijetím nebezpečného odpadu do spalovacího nebo spoluspalovacího zařízení musí mít provozovatel dostupné informace o odpadu pro účely ověření, zda přijetím odpadu neporuší mimo jiné požadavky povolení specifikované v čl. 4 odst. 4. Tyto informace musí obsahovat:
a) veškeré administrativní údaje o procesu vzniku odpadu obsažené v dokumentech uvedených v odstavci 4 písm. a);
b) fyzikální, a pokud možno i chemické složení odpadu a všechny další údaje nutné k vyhodnocení vhodnosti odpadu pro zamýšlený spalovací proces;
c) nebezpečné vlastnosti odpadu, látky, se kterými se nemá směšovat, a předběžná opatření nutná při manipulaci s daným odpadem.
4. Před přijetím nebezpečného odpadu do spalovacího nebo spoluspalovacího zařízení musí provozovatel provést přinejmenším následující postupy přejímky:
a) kontrolu dokumentů požadovaných směrnicí 91/689/EHS a popřípadě i dokumentů požadovaných nařízením Rady (EHS) č. 259/93 ze dne 1. února 1993 o dozoru nad přepravou odpadů v rámci Evropského společenství, do něj a z něj a o její kontrole [23] a dokumentů požadovaných v předpisech o přepravě nebezpečných nákladů;
b) odběr reprezentativních vzorků, pokud to není nežádoucí, jako např. u infekčních klinických odpadů, pokud možno ještě před vyložením, aby bylo možno ověřit soulad údajů stanovených podle odstavce 3 s danými odpady provedením kontroly a aby bylo umožněno příslušným orgánům stanovit charakteristiku zpracovávaných odpadů.
Tyto vzorky budou uchovávány nejméně po dobu jednoho měsíce po spálení odpadu.
5. Příslušný orgán může povolit výjimky z odstavů 2, 3 a 4 průmyslovým zařízením a podnikům spalujícím nebo spoluspalujícím pouze vlastní odpad v místě jeho vzniku za předpokladu, že požadavky této směrnice jsou splněny.
Článek 6
Provozní podmínky
1. Spalovací zařízení musí být provozována s cílem dosáhnout takové úrovně spalování, aby obsah celkového organického uhlíku ve strusce a ve zbytkovém popelu byl nižší než 3 % nebo aby jejich ztráty po spálení byly nižší než 5 % hmotnosti suchého materiálu.
Podle potřeby musí být použity vhodné metody předběžné úpravy odpadu.
Spalovací zařízení musí být navržena, vybavena, postavena a provozována tak, aby byl plyn vznikající při procesu ohřát, po posledním vstřiku spalovacího vzduchu, řízeným a stejnoměrným způsobem i za nejméně příznivých podmínek, na teplotu 850 °C, měřeno v blízkosti vnitřní stěny nebo v jiném reprezentativním místě spalovací komory schváleném příslušným orgánem, na dobu dvou sekund.
Pokud je spalován nebezpečný odpad s obsahem halogenovaných organických látek (vyjádřených jako chlor) vyšším než 1 %, musí tato teplota dosáhnout 1100 °C na dobu nejméně dvou sekund.
Každá linka spalovacího závodu či zařízení musí být vybavena nejméně jedním pomocným hořákem.
Tento hořák se musí automaticky zapnout, pokud teplota spalin po posledním vstřiku spalovacího vzduchu poklesne pod stanovenou teplotu 850 °C nebo 1100 °C podle spalovaného odpadu.
Tento hořák musí být rovněž využíván během uvádění zařízení do provozu a jeho odstavování s cílem zajistit, že příslušná úroveň teploty (850 °C nebo 1100 °C podle spalovaného odpadu) bude ve spalovací komoře udržena po celou tuto dobu, dokud je ve spalovací komoře nějaký nespálený odpad.
Během uvádění zařízení do provozu a jeho odstavování nebo pokud teplota ve spalovací komoře poklesne pod příslušnou stanovenou úroveň (850 °C nebo 1100 °C podle spalovaného odpadu), nesmí pomocný hořák spalovat palivo, které může způsobit emise vyšší, než jsou emise vznikající spalováním plynového oleje, definované v čl. 1 odst. 1 směrnice Rady 75/716/EHS, zkapalněného plynu nebo zemního plynu.
2. Spoluspalovací zařízení musí být navržena, vybavena, postavena a provozována tak, aby byl plyn vznikající při procesu ohřát, po posledním vstřiku spalovacího vzduchu, řízeným a stejnoměrným způsobem i za nejméně příznivých podmínek na teplotu 850 °C na dobu dvou sekund.
Pokud je spoluspalován nebezpečný odpad s obsahem halogenovaných organických látek (vyjádřených jako chlor) vyšším než 1 %, musí tato teplota dosáhnout 1100 °C.
3. Zařízení pro spalování a spoluspalování musí mít a provozovat automatický systém, který zabrání přívodu odpadu:
a) při uvádění do provozu, dokud není dosaženo stanovené teploty 850 °C nebo 1100 °C (podle spalovaného odpadu) nebo teploty stanovené podle odstavce 4;
b) kdykoli není dodržena stanovená teplota 850 °C nebo 1100 °C (podle spalovaného odpadu) nebo teplota stanovená podle odstavce 4;
c) kdykoli nepřetržitá měření požadovaná touto směrnicí prokáží, že je v důsledku poruch nebo selhání čisticích zařízení překročena jakákoli mezní hodnota emisí.
4. Za předpokladu, že jsou splněny požadavky stanovené tuto směrnicí, může příslušný orgán povolit podmínky odlišné od podmínek stanovených v odstavci 1 a pro teplotu v odstavci 3 a upřesněné v povolení pro určité kategorie odpadu a pro jisté tepelné procesy.
Členské státy mohou stanovit pravidla, kterými se tato povolení řídí.
Tyto změny provozních podmínek nesmějí vést ke vzniku většího množství zbytků s vyšším obsahem organických znečišťujících látek v porovnání se zbytky, které by bylo možno předpokládat při splnění podmínek stanovených v odstavci 1.
Za předpokladu, že jsou splněny požadavky stanovené tuto směrnicí, může příslušný orgán povolit podmínky odlišné od podmínek stanovených v odstavci 2 a pro teplotu v odstavci 3 a upřesněné v povolení pro určité kategorie odpadu a pro určité tepelné procesy.
Členské státy mohou stanovit pravidla, kterými se tato povolení řídí.
Tato povolení budou podmíněna přinejmenším splněním ustanovení o mezních hodnotách emisí stanovených v příloze V pro celkový organický uhlík a pro oxid uhelnatý (CO).
V případě spoluspalování vlastního odpadu v místě jeho vzniku, ve stávajících kotlích spalujících kůru v papírnách a celuloskách, jsou taková povolení podmíněna přinejmenším splněním ustanovení o mezních hodnotách emisí stanovených v příloze V pro celkový organický uhlík.
Všechny provozní podmínky určené podle tohoto odstavce a výsledky ověření jejich plnění sdělí členské státy Komisi jako součást údajů poskytovaných v souladu s požadavky na podávání zpráv.
5. Spalovací a spoluspalovací zařízení musí být navržena, vybavena, postavena a provozována tak, aby byly vyloučeny emise do ovzduší, které způsobují významné znečištění přízemních vrstev ovzduší; zejména aby spaliny byly vypouštěny v souladu s příslušnými normami Společenství pro kvalitu ovzduší regulovaným způsobem komínem, jehož výška musí být vypočtena tak, aby bylo chráněno lidské zdraví a životní prostředí.
6. Veškeré teplo vznikající při spalování nebo spoluspalování musí být využito v co největší míře.
7. Infekční klinický odpad by měl být umístěn přímo do spalovací pece, aniž by byl předem smíšen s jinými kategoriemi odpadu a aniž by se s ním přímo manipulovalo.
8. Řízení zařízení pro spalování nebo spoluspalování musí být svěřeno fyzické osobě, která má k tomuto řízení pravomoc.
Článek 7
Mezní hodnoty emisí do ovzduší
1. Spalovací zařízení musí být navržena, vybavena, postavena a provozována tak, aby ve spalinách nebyly překračovány mezní hodnoty emisí do ovzduší stanovené v příloze V.
2. Spoluspalovací zařízení musí být nařízení, vybavena, postavena a provozována tak, aby ve spalinách nebyly překračovány mezní hodnoty emisí do ovzduší stanovené v příloze II.
Pokud ve spoluspalovacích zařízeních více než 40 % tepla vznikajícího spalováním pochází z nebezpečných odpadů, je nutno uplatnit mezní hodnoty emisí do ovzduší stanovené v příloze V.
3. Výsledky měření provedených k ověření toho, zda jsou dodrženy mezní hodnoty emisí do ovzduší, musí být přepočteny s ohledem na podmínky stanovené v článku 11.
4. V případě spoluspalování neupraveného smíšeného komunálního odpadu se uplatní mezní hodnoty emisí do ovzduší stanovené v příloze V a příloha II se neuplatní.
5. Aniž jsou dotčena ustanovení Smlouvy, mohou členské státy stanovit mezní hodnoty emisí pro polycyklické aromatické uhlovodíky nebo pro jiné znečišťující látky.
Článek 8
Vypouštění odpadních vod z čištění spalin
1. Odpadní vody z čištění spalin vypouštěné ze spalovacího nebo spoluspalovacího zařízení musí být předmětem povolení vydávaného příslušnými orgány.
2. Vypouštění odpadních vod, které vznikají čištěním spalin, do vodního prostředí, se co nejvíce omezí, minimálně v souladu s mezními hodnotami emisí stanovenými v příloze IV.
3. S výhradou zvláštních ustanovení v povolení mohou být odpadní vody z čištění spalin vypouštěny do vodního prostředí po oddělené úpravě za podmínky, že:
a) jsou dodrženy požadavky příslušných ustanovení Společenství a vnitrostátních a místních ustanovení ve formě mezních hodnot emisí; a
b) hmotnostní koncentrace znečišťujících látek uvedených v příloze IV nepřekračují mezní hodnoty emisí stanovených v této příloze.
4. Mezní hodnoty emisí se uplatní v bodě, ve kterém jsou odpadní vody ze zařízení na čištění spalin obsahující znečišťující látky uvedené v příloze IV vypouštěny ze spalovacího a spoluspalovacího zařízení.
Pokud jsou odpadní vody z čištění spalin čištěny v místě svého vzniku společně s odpadními vodami z jiných zdrojů ve spalovacím zařízení, provede provozovatel měření uvedená v článku 11:
a) v toku odpadních vod z procesů čištění spalin před příjmem do společného zařízení na čištění odpadních vod;
b) v toku či tocích ostatních odpadních vod před jejich příjmem do společného zařízení na čištění odpadních vod;
c) v bodě konečného vypouštění odpadních vod po čištění ze spalovacího nebo spoluspalovacího zařízení.
Provozovatel musí zpracovat příslušné výpočty hmotnostní bilance s cílem stanovit míry emisí v odpadních vodách vypouštěných ze zařízení, které odpovídají odpadním vodám vznikajícím při čištění spalin s cílem kontroly dodržování mezních hodnot emisí, které jsou stanoveny v příloze IV pro tok odpadních vod z procesu čištění spalin.
Za žádných okolností se nesmí provádět ředění odpadních vod pro účel splnění mezních hodnot emisí stanovených v příloze IV.
5. Pokud jsou odpadní vody z čištění spalin obsahující znečišťující látky uvedené v příloze IV čištěny mimo spalovací nebo spoluspalovací zařízení v čistírně odpadních vod určené pouze k čištění tohoto druhu odpadních vod, mezní hodnoty emisí stanovené v příloze IV musí být uplatněny v místě, ve kterém jsou tyto vody vypouštěny z čistírny odpadních vod.
Pokud tato čistírna odpadních vod, umístěná mimo spalovací nebo spoluspalovací zařízení, není určena pouze k čištění odpadních vod ze spalování, musí provozovatel zpracovat výpočty hmotnostních bilancí, jak stanoví odst. 4 písm. a), b) a c), s cílem stanovit míry emisí v místě konečného vypouštění odpadních vod vznikajících při čištění spalin, aby se tak provedla kontrola dodržování mezních hodnot emisí stanovených v příloze IV pro tok odpadních vod z procesu čištění spalin.
Za žádných okolností se nesmí provádět ředění odpadních vod pro účel splnění mezních hodnot emisí stanovených v příloze IV.
6. Povolení musí:
a) zavést mezní hodnoty emisí pro znečišťující látky uvedené v příloze IV v souladu s odstavcem 2 a s cílem splnit požadavky odst. 3 písm. a);
b) stanovit provozní kontrolní ukazatele pro odpadní vody, alespoň pro pH, teplotu a průtok.
7. Prostory spalovacích nebo spoluspalovacích zařízení, včetně přilehlých skladovacích prostor pro odpady, musí být navrženy a provozovány tak, aby se v souladu s ustanoveními příslušných právních předpisů Společenství zabránilo nepovolenému nebo náhodnému uvolnění jakýchkoli znečišťujících látek do půdy, povrchových i podzemních vod.
Kromě toho musí být zajištěna skladovací kapacita dostatečná k zachycení odtoků znečištěných srážkových vod z prostoru spalovacího nebo spoluspalovacího zařízení nebo znečištěných vod vznikajících při rozlití kapalin nebo hašení požárů.
Tato skladovací kapacita musí být dostatečná, aby bylo možno zajistit testování a v případě nutnosti i čištění těchto vod před jejich vypouštěním.
8. Aniž jsou dotčena ustanovení Smlouvy, mohou členské státy stanovit mezní hodnoty emisí pro polycyklické aromatické uhlovodíky nebo pro jiné znečišťující látky.
Článek 9
Zbytky
Zbytky vznikající z provozu spalovacího nebo spoluspalovacího zařízení musí být minimalizovány, pokud jde o jejich množství a škodlivost.
Zbytky musí být recyklovány pokud možno přímo v tomto zařízení nebo mimo toto zařízení v souladu s příslušnými právními předpisy ES.
Přeprava a dočasné skladování suchých zbytků ve formě prachu, jako je např. kotelní prach a suché zbytky vznikající čištěním spalin, se musí uskutečňovat tak, aby nedošlo k jejich rozptýlení do prostředí, tj. v uzavřených kontejnerech.
Před určením postupů pro odstranění nebo recyklaci zbytků ze spalovacích nebo spoluspalovacích zařízení musí být provedeny potřebné zkoušky k zjištění fyzikálních a chemických charakteristik a znečišťujícího potenciálu různých zbytků ze spalování.
Rozbor se musí zaměřit na celkový rozpustný oddíl a rozpustný podíl těžkých kovů.
Článek 10
Kontrola a monitorování
1. Pro monitorování ukazatelů, podmínek a hmotnostních koncentrací příslušných pro proces spalování nebo spoluspalování musí být instalováno měřicí zařízení a používány měřicí techniky.
2. Požadavky na měření se stanoví v povolení nebo v podmínkách spojených s povolením vydaným příslušným orgánem.
3. Náležitá instalace a funkčnost zařízení automatických systémů monitorování pro emise do ovzduší a do vod je předmětem kontroly, dozoru a každoročního přezkoušení.
Nejméně každé tři roky se provede kalibrace (rekalibrace) pomocí souběžně provedených měření referenčními metodami.
4. Umístění míst odběru vzorků a měření musí být stanoveno příslušným orgánem.
5. Pravidelná měření emisí do ovzduší a do vod musí být prováděna v souladu s přílohou III body 1 a 2.
Článek 11
Požadavky na měření
1. Členské státy zajistí, aby byly splněny odstavce 2 až 12 a 17 týkající se ovzduší a odstavce 14 až 17 týkající se vody, a to buď prostřednictvím specifikace podmínek v povolení, nebo obecně závaznými pravidly.
2. V zařízeních pro spalování nebo spoluspalování musí být prováděna následující měření týkající se látek znečišťujících ovzduší v souladu s přílohou III:
a) průběžná měření následujících látek: NOx za předpokladu, že jsou stanoveny mezní hodnoty emisí, CO, celkové tuhé znečišťující látky, celkový organický uhlík, HCl, HF, a SO2;
b) průběžná měření následujících provozních ukazatelů procesu: teploty měřené v blízkosti vnitřní stěny nebo v jiném reprezentativním místě spalovací komory schváleném příslušným orgánem, koncentrace kyslíku, tlaku, teploty a obsahu vodní páry ve spalinách;
c) nejméně dvakrát ročně měření těžkých kovů, dioxinů a furanů; avšak nejméně jedno měření musí být provedeno každé tři měsíce během prvních dvanácti měsíců provozu.
Členské státy mohou stanovit frekvenci měření, pokud stanovily mezní hodnoty emisí pro polycyklické aromatické uhlovodíky nebo jiné znečišťující látky.
3. Doba zdržení, minimální teplota a obsah kyslíku ve spalinách musí být předmětem náležitého ověření, alespoň při uvádění zařízení na spalování nebo spoluspalování do provozu, a to za nejméně příznivých předpokládaných provozních podmínek.
4. Od průběžného měření HF je možné upustit, jestliže je dosaženo takového stupně čištění od HCl, které zaručí, že mezní hodnoty emisí pro HCl nebudou překročeny.
V takovém případě lze měření HF provádět pravidelně, jak stanoví odst. 2 písm. c).
5. Průběžné měření obsahu vodních par nebude požadováno, jestliže jsou vzorky spalin před vlastním rozborem vysušeny.
6. Pravidelné měření látek HCl, HF a SO2, stanovené v odst. 2 písm. c), namísto jejich průběžného měření, může být schváleno příslušným orgánem v povolení provozu zařízení pro spalování nebo spoluspalování, pokud provozovatel může prokázat, že emise těchto znečišťujících látek nemohou být za žádných okolností vyšší, než jsou předepsané mezní hodnoty emisí.
7. Příslušný orgán může v povolení snížit frekvenci pravidelného měření pro těžké kovy z dvojího měření ročně na jedno měření za dva roky, a pro dioxiny a furany z dvojího měření ročně na jedno měření za rok za předpokladu, že emise z procesů spalování a spoluspalování leží pod úrovní 50 % mezních hodnot emisí stanovených v souladu s příslušnou přílohou, tj. s přílohou II nebo V, a to za předpokladu, že jsou splněna již dostupná kritéria pro relevantní požadavky, která budou vypracována postupem podle článku 17.
Tato kritéria se stanoví na základě druhého pododstavce písm. a) a d).
Do 1. ledna 2005 může být schváleno uvedené snížení frekvence dokonce i tehdy, když taková kritéria dostupná nebudou, za předpokladu, že
a) odpady určené ke spoluspalování nebo spalování sestávají pouze z určitých tříděných spalitelných frakcí odpadů neklasifikovaných jako nebezpečné, které jsou nevhodné k recyklaci a vykazují určité vlastnosti a které jsou dále specifikovány na základě posouzení uvedeného v bodě d);
b) pro tyto odpady existují vnitrostátní kritéria kvality, která byla sdělena Komisi;
c) spoluspalování a spalování těchto odpadů je v souladu s příslušnými plány pro nakládání s odpady uvedenými v článku 7 směrnice 75/442/EHS;
d) provozovatel může příslušnému orgánu prokázat, že emise jsou za všech okolností významně nižší, než jsou mezní hodnoty emisí stanovené v přílohách II nebo V pro těžké kovy a dioxiny a furany; toto posouzení musí být založeno na údajích o kvalitě příslušných odpadů a na měření emisí příslušných znečišťujících látek;
e) v povolení jsou specifikována kritéria kvality a nový interval pro pravidelná měření; a
f) veškerá rozhodnutí o frekvenci měření uvedená v tomto odstavci, doplněná informacemi o množství a kvalitě příslušných odpadů, musí být každoročně sdělena Komisi.
8. Výsledky měření provedených k ověření toho, zda jsou splněny mezní hodnoty emisí, musí být přepočteny vzhledem k následujícím podmínkám a pro následující obsahy kyslíku, podle vzorce uvedeného v příloze VI:
a) teplota 273 K, tlak 101,3 kPa, 11 % kyslíku, suchý plyn, ve spalinách spalovacích zařízení;
b) teplota 273 K, tlak 101,3 kPa, 3 % kyslíku, suchý plyn ve spalinách ze spalování odpadního oleje definovaného ve směrnici 75/439/EHS;
c) pokud jsou odpady spalovány nebo spoluspalovány v atmosféře obohacené kyslíkem, výsledky měření mohou být přepočteny vzhledem k obsahu kyslíku stanovenému příslušným orgánem podle zvláštních podmínek konkrétních případů;
d) v případě spoluspalování musí být výsledky měření přepočteny vzhledem k celkovému obsahu kyslíku vypočtenému v příloze II.
Pokud jsou emise znečišťujících látek sníženy čištěním spalin ve spalovacím nebo spoluspalovacím zařízení pro nebezpečné odpady, přepočtení vzhledem k obsahům kyslíku stanoveným v prvním pododstavci bude provedeno pouze tehdy, pokud měřený obsah kyslíku ve stejném období, v němž proběhlo měření znečišťujících látek, překračuje příslušný standardní obsah kyslíku.
9. Veškeré výsledky měření musí být zaznamenány, zpracovány a předkládány v náležité úpravě s cílem umožnit příslušným orgánům ověřit splnění schválených provozních podmínek a mezních hodnot emisí stanovených v této směrnici v souladu s postupy, o nichž rozhodnou uvedené příslušné orgány.
10. Mezní hodnoty emisí do ovzduší budou pokládány za splněné, pokud
a) - žádná z denních průměrných hodnot nepřekročí žádnou mezní hodnotu emisí stanovenou v příloze V a) nebo v příloze II;
- 97 % ze všech denních průměrných hodnot v roce nepřekročí mezní hodnotu emisí stanovenou v příloze V e) v první odrážce;
b) buď žádná z půlhodinových průměrných hodnot nepřekročí žádnou mezní hodnotu emisí stanovenou v příloze V b) ve sloupci A, nebo, kde je to vhodné, 97 % všech půlhodinových průměrných hodnot v roce nepřekročí žádnou mezní hodnotu emisí stanovenou v příloze V b) ve sloupci B;
c) žádná z průměrných hodnot za období odběru vzorků stanovené pro těžké kovy a dioxiny a furany nepřekročí mezní hodnoty emisí stanovené v příloze V c) a d) nebo v příloze II;
d) jsou splněna ustanovení přílohy V e) ve druhé odrážce nebo přílohy II.
11. Půlhodinové průměrné hodnoty a desetiminutové průměrné hodnoty musí být stanoveny během účinné provozní doby (včetně doby uvádění do provozu a odstavování, jestliže není spalován žádný odpad) ze změřených hodnot po odečtení hodnoty intervalu spolehlivosti specifikované v bodě 3 přílohy III.
Denní průměrné hodnoty se stanoví z těchto platných průměrných hodnot.
Pro získání platných denních průměrných hodnot nesmí být vyřazeno více než pět půlhodinových průměrných hodnot během dne v důsledku nefunkčnosti nebo údržby systému průběžného měření.
Za rok nesmí být zrušeno více než 10 % denních průměrných hodnot v důsledku špatné funkce nebo údržby systému průběžného měření.
12. Průměrné hodnoty za období odběru vzorků a průměrné hodnoty v případě pravidelného měření HF, HCl SO2 musí být stanoveny v souladu s požadavky čl. 10 odst. 2 a 4 a přílohy III.
13. Komise postupem podle článku 17 a jakmile budou ve Společenství dostupné vhodné měřicí postupy, rozhodne o datu, od kterého budou průběžně měřeny těžké kovy, dioxiny a furany v souladu s přílohou III.
14. V místě vypouštění odpadních vod musí být prováděna následující měření:
a) průběžná měření ukazatelů uvedených v čl. 8 odst. 6 písm. b);
b) místní (bodové) denní měření celkových nerozpuštěných látek; členské státy mohou rovněž stanovit měření reprezentativních vzorků úměrně průtoku za období 24 hodin;
c) minimálně jednou za měsíc měření znečišťujících látek uvedených v čl. 8 odst. 3 s ohledem na body 2 až 10 přílohy IV v reprezentativních vzorcích vypouštěných vod, odebíraných úměrně průtoku, za období 24 hodin;
d) měření dioxinů a furanů nejméně každých šest měsíců; avšak v průběhu prvních dvanácti měsíců provozu musí být tato měření prováděna každé tři měsíce.
Členské státy mohou stanovit frekvenci měření, pokud stanovily mezní hodnoty emisí pro polycyklické aromatické uhlovodíky nebo jiné znečišťující látky.
15. Monitorování hmotnosti znečišťujících látek v čištěné odpadní vodě musí být prováděno v souladu s právními předpisy Společenství a bude stanoveno v povolení stejně jako frekvence těchto měření.
16. Mezní hodnoty emisí pro vodu budou pokládány za splněné, pokud:
a) pro celkové nerozpuštěné látky (znečišťující látka č. 1) 95 % a 100 % měřených hodnot nepřekročí příslušné mezní hodnoty emisí stanovené v příloze IV;
b) pro těžké kovy (znečišťující látky č. 2 až 10) nanejvýše jedna měřená hodnota za rok překročí příslušné mezní hodnoty emisí stanovené v příloze IV; nebo, jestliže daný členský stát stanoví povinnost měřit více než 20 vzorků ročně, pokud nejvýše 5 % těchto vzorků překročí příslušné mezní hodnoty emisí stanovené v příloze IV;
c) pro dioxiny a furany (znečišťující látky č. 11) měření provedené jednou za dva roky nepřekročí příslušnou mezní hodnotu těchto emisí stanovenou v příloze IV.
17. Pokud by provedená měření ukázala, že mezní hodnoty emisí do ovzduší nebo do vod stanovené v této směrnici byly překročeny, musí o tom být příslušné orgány neprodleně uvědoměny.
Článek 12
Přístup k informacím a účast veřejnosti
1. Aniž je dotčena směrnice Rady 90/313/EHS [24] a směrnice 96/61/ES, musí být žádosti o nová povolení pro spalovací a spoluspalovací zařízení zpřístupněny veřejnosti na jednom nebo více místech, k nimž má veřejnost přístup, např. úřadovny místních úřadů, a to na přiměřenou dobu, která umožní veřejnosti vznášet k žádostem připomínky před tím, než příslušný orgán vydá rozhodnutí.
Toto rozhodnutí, včetně alespoň kopie povolení a všech jeho dalších doplňků a změn, musí být rovněž zpřístupněny veřejnosti.
Pro spalovací a spoluspalovací zařízení s jmenovitou kapacitou dvě a více tun za hodinu a bez ohledu na článek 15 odst. 2 směrnice 96/61/ES musí být veřejnosti zpřístupněny rovněž výroční zprávy poskytované provozovateli těchto zařízení příslušným orgánům o funkci a monitorování zařízení.
Tato zpráva musí přinejmenším popsat stav průběhu procesů a emisí do ovzduší a do vody v porovnání s emisními normami stanovenými touto směrnicí.
Veřejnosti musí být zpřístupněn seznam spalovacích a spoluspalovacích zařízení s jmenovitou kapacitou menší než dvě tuny za hodinu, který musí být sestaven příslušným orgánem.
Článek 13
Mimořádné provozní podmínky
1. Příslušný orgán musí v povolení stanovit maximální přípustnou dobu technicky nutných odstávek, poruch či selhání čisticích nebo měřicích zařízení, během kterých koncentrace regulovaných látek v emisích do ovzduší a v čištěných odpadních vodách mohou překračovat předepsané mezní hodnoty emisí.
2. V případě poruchy musí provozovatel omezit nebo odstavit provoz co možná nejdříve do doby, než může být obnoven normální provoz.
Aniž je dotčen článek 6 odst. 3 písm. c), spalovací a spoluspalovací zařízení nesmí za žádných okolností pokračovat ve spalování odpadů po období delší než čtyři hodiny bez přerušení, pokud jsou překročeny mezní hodnoty emisí; kromě toho kumulovaná doba provozu za těchto podmínek za jeden rok nesmí dosáhnout 60 hodin.
Tento šedesátihodinový limit se vztahuje na ty provozní linky celého zařízení, které jsou napojeny na stejné zařízení na čištění spalin.
4. Celkový obsah prachu v emisích ze spalovacího zařízení do ovzduší nesmí za žádných okolností překročit hodnotu 150 mg/m3 vyjádřenou jako půlhodinový průměr; kromě toho nesmí být překročeny mezní hodnoty emisí do ovzduší pro CO a pro celkový organicky vázaný uhlík (TOC).
Všechny ostatní podmínky uvedené v článku 6 musí být splněny.
Článek 14
Podmínky přezkoumání
Aniž je dotčena směrnice 96/61/ES, podá Komise Evropskému parlamentu a Radě do 31. prosince 2008 zprávu o zkušenostech s prováděním této směrnice, zejména v případech nových zařízení, o pokroku dosaženém v postupech omezování emisí a o zkušenostech v oblasti nakládání s odpady.
Zpráva se musí rovněž týkat stavu vývoje technologií, zkušeností z provozu zařízení a vývoje environmentálních požadavků.
Tato zpráva bude obsahovat specifický oddíl o uplatnění přílohy II.1.1. a zejména o ekonomické a technické proveditelnosti pro stávající cementářské pece, jak je uvedeno v poznámce pod čarou k příloze II.1.1 o mezních hodnotách emisí NOx pro nové cementářské pece stanovené v této příloze.
Zpráva bude popřípadě doplněna o návrhy na přezkoumání příslušných ustanovení této směrnice.
Komise však před zpracováním uvedené zprávy popřípadě navrhne změny přílohy II.3, jestliže hlavní toky odpadů budou směrovány do typů spoluspalovacích zařízení jiných, než která uvádí přílohy II.1 a II.2.
Článek 15
Podávání zpráv
Zprávy o provádění této směrnice se zpracovávají postupem podle článku 5 směrnice Rady 91/692/EEC.
První zpráva zahrne nejméně první úplné tříleté období po 28. prosinci 2002 a je v souladu s obdobím uvedeným v článku 17 směrnice 94/67/ES a v čl. 16 odst.
3 směrnice 96/61/ES. K tomuto účelu Komise vypracuje v přiměřené době vhodný dotazník.
Článek 16
Přizpůsobení směrnice
V souladu s postupem podle čl. 17 odst. 2 pozmění Komise články 10, 11 a 13 a přílohy I a III s cílem přizpůsobit je technickému pokroku nebo novým poznatkům týkajícím se přínosů snížení emisí pro zdraví.
Článek 17
Regulativní výbor
1. Komisi je nápomocen regulativní výbor.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Lhůta určená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES se stanoví na tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 18
Zrušení
S účinkem od 28. prosince 2005 se zrušuje:
a) čl. 8 odst. 1 a příloha směrnice 75/439/EHS;
b) směrnice 89/369/EHS;
c) směrnice 89/429/EHS;
d) směrnice 94/67/ES.
Článek 19
Sankce
Členské státy stanoví sankce použitelné při porušení vnitrostátních ustanovení přijatých podle této směrnice.
Tyto sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Členské státy oznámí tato ustanovení Komisi nejpozději do 28. prosince 2002 a neprodleně oznámí i všechny následné změny, které tato ustanovení ovlivní.
Článek 20
Přechodná ustanovení
1. Aniž jsou dotčena specifická přechodná ustanovení příloh této směrnice, ustanovení této směrnice se pro stávající zařízení použijí od 28. prosince 2005.
2. Pro nová zařízení, tj. pro zařízení která nejsou považována za "stávající spalovací nebo spoluspalovací zařízení" podle definice uvedené v čl. 3 odst. 6 nebo odst. 3 tohoto článku, se tato směrnice použije od 28. prosince 2002, namísto směrnic uvedených v článku 18.
3. Stacionární nebo mobilní zařízení, jejichž účelem je výroba energie nebo hmotných produktů, která jsou v provozu a mají, pokud je to požadováno, povolení v souladu se stávajícími právními předpisy Společenství a ve kterých bylo započato spoluspalování nejpozději do 28. prosince 2004, musí být považována za stávající spoluspalovací zařízení.
Článek 21
Provádění
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 28. prosince 2002.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si určí členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 22
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 23
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Evropského Parlamentu a Rady 2000/77/ES
ze dne 14. prosince 2000,
kterou se mění směrnice Rady 95/53/ES, kterou se stanoví zásady organizace úředních kontrol v oblasti výživy zvířat
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 152 odst. 4 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3] s ohledem na společný návrh schválený dohodovacím výborem dne 11. října 2000,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Rady 95/53/ES [4] stanoví zásady, podle nichž musí být prováděny úřední kontroly v oblasti výživy zvířat.
Zkušenosti ukázaly, že v případě potřeby by měla existovat možnost definovat přesněji tyto zásady na úrovni Společenství tak, aby byl vytvořen spolehlivý harmonizovaný postup a aby byl zaveden nový systém kontrol pro produkty ze třetích zemí používané ve výživě zvířat.
(2) K zajištění náležité ochrany zdraví lidí i zvířat a životního prostředí by odborníkům Komise a členských států mělo být umožněno provádět kontroly na místě nejen ve Společenství, ale i ve třetích zemích, zejména pokud se vyskytne jakýkoliv problém, který by mohl ovlivnit zdravotní nezávadnost krmiv uvedených do oběhu ve Společenství.
(3) Komise by nadto měla mít možnost vysílat v případě potřeby odborníky na kontroly prováděné na místě v rámci Společenství, aby si ověřila dodržování předpisů Společenství a případně přijmout opatření Společenství.
(4) Ze stejného důvodu je nutné zavést systém ochranných opatření.
Tento systém musí Komisi umožnit přijímat opatření odpovídající situaci.
(5) Směrnicí 95/53/ES Rada stanovila zásadu organizování každoročních koordinovaných kontrolních programů Společenství založených na doporučení Komise.
(6) Ve zvláštních případech odůvodněných zdravím lidí nebo zvířat by členské státy měly na svém území provádět zvýšené kontroly.
V takových případech by Komise v zájmu jednotného a účinného provádění kontrol a šetření měla být pověřena stanovením zvláštních koordinovaných kontrolních programů.
(7) Opatření nezbytná k provedení této směrnice musí být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [5].
(8) Směrnice Rady 95/53/ES proto musí být změněna,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 95/53/ES se mění takto:
1. V článku 5 se doplňuje nový pododstavec, který zní: "Prováděcí pravidla k tomuto článku se případně stanoví postupem podle článku 23."
2. V článku 7 se doplňuje nový pododstavec, který zní: "Prováděcí pravidla k tomuto článku se případně stanoví postupem podle článku 23."
3. Vkládají se nové články, které znějí:
"Článek 9a
1. Pokud se na území třetího státu objeví nebo rozšíří problém, který by mohl představovat vážné nebezpečí pro zdraví lidí či zvířat nebo pro životní prostředí, Komise neprodleně, buď z vlastního podnětu, nebo na žádost některého členského státu, přijme v závislosti na vážnosti situace následující opatření postupem podle článku 23a:
- pozastaví dovoz produktů z celého území dotyčného třetího státu nebo jeho části anebo z jednoho či více dotčených provozoven, popřípadě i z třetí tranzitní země a/nebo
- stanoví pro produkty určené k dovozu z celého území dotyčného třetího státu nebo jeho části zvláštní podmínky.
2. V naléhavých případech však Komise může po informování členských států přijmout dočasná opatření uvedená v odstavci 1.
Postupem podle článku 23a předloží tato opatření ve lhůtě deseti pracovních dnů Stálému výboru pro krmiva, který rozhodne o jejich prodloužení, změně nebo zrušení.
Opatření přijatá Komisí se použijí až do té doby, než jsou nahrazena jiným právním aktem.
3. Informuje-li členský stát úředně Komisi o nutnosti přijetí ochranných opatření a nepřistoupí-li Komise k opatřením podle odstavce 1, může tento členský stát přijmout dočasná ochranná opatření týkající se dovozu.
Přijme-li členský stát taková opatření, neprodleně o tom informuje ostatní členské státy a Komisi.
Komise ve lhůtě deseti pracovních dnů předloží věc postupem podle článku 23 Stálému výboru pro krmiva, který rozhodne o prodloužení, změně nebo zrušení dočasných vnitrostátních ochranných opatřeních.
Článek 9b
1. Pokud je to nutné, mohou odborníci Komise a členských států provést kontroly na místě ve třetích zemích, aby ověřili, zda záruky nabízené těmito zeměmi pokud jde o výrobní podmínky a uvádění produktů do oběhu, mohou být považovány přinejmenším za rovnocenné s těmi, které jsou vyžadovány ve Společenství.
2. Kontroly uvedené v odstavci 1 se provádějí jménem Společenství, které nese odpovídající náklady.
3. Komise informuje členské státy o výsledcích kontrol uvedených v odstavci 1.
4. V případě potřeby se v souladu s postupem stanoveným v článku 23 přijmou prováděcí pravidla k tomuto článku."
4. Název kapitoly IV se nahrazuje tímto:
"OBECNÁ USTANOVENÍ A KONTROLY."
5. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 17a
1. Aniž je dotčeno ustanovení článku 15, mohou odborníci z Komise a členských států v míře nezbytné pro jednotné uplatňování požadavků této směrnice provádět kontroly na místě ve spolupráci s příslušnými vnitrostátními orgány, aby ověřili, zda jsou používána ustanovení této směrnice, zejména články 4, 5, 7, 11 a 12.
Odborníky z členských států jmenuje Komise na návrh členských států.
2. Členský stát, na jehož území je prováděna kontrola, poskytne odborníkům veškerou součinnost potřebnou při plnění jejich povinností.
3. Před vypracováním a uveřejněním závěrečné zprávy je výsledek kontrol projednán s příslušným orgánem dotčeného členského státu.
Komise informuje členské státy a Evropský parlament o výsledcích provedených kontrol.
4. Pokud se Komise nebo některý členský stát domnívá, že je pro to dán důvod, posoudí se výsledky kontroly ve Stálém výboru pro krmiva.
Komise přijme nezbytná rozhodnutí v souladu s postupem uvedeným v článku 23.
5. Komise sleduje situaci a postupem podle článku 23 změní nebo zruší rozhodnutí podle odstavce 4.
6. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 23."
6. V článku 22 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"4. Aniž jsou dotčeny odstavce 1, 2 a 3, Komise přijme nezbytná opatření postupem podle článku 23 v případech, kdy ochrana zdraví lidí či zvířat anebo životního prostředí vyžaduje rychlé zavedení omezených, zvláštních, koordinovaných kontrolních programů na úrovni Společenství.
Tyto programy se využívají zejména v situacích vyvolaných zvláštní událostí."
7. Článek 23 se nahrazuje tímto:
"Článek 23
1. Komisi je nápomocen Stálý výbor pro krmiva (dále jen "výbor").
2. Odkazuje-li se na tento článek, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 uvedeného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES jsou 3 měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád."
8. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 23a
1. Komisi je nápomocen Stálý výbor pro krmiva (dále jen "výbor").
2. Odkazuje-li se na tento článek, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 uvedeného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je 15 dnů.
3. Výbor přijme svůj jednací řád."
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 29. prosince 2001.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
3. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Směrnice Rady 2000/78/ES
ze dne 27. listopadu 2000,
kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 13 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s článkem 6 Smlouvy o Evropské unii je Evropská unie založena na zásadách svobody, demokracie, dodržování lidských práv a základních svobod a právního státu, zásadách, které jsou společné všem členským státům, a ctí základní práva zaručená Evropskou úmluvou o ochraně lidských práv a základních svobod a ta, jež vyplývají z ústavních tradic společných členským státům, jako obecné zásady práva Společenství.
(2) Zásada rovného zacházení mezi ženami a muži je pevně zakotvena v důležitém souboru právních předpisů Společenství, zejména ve směrnici Rady 76/207/EHS ze dne 9. února 1976 o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy, pokud jde o přístup k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání a pracovní podmínky [5].
(3) Při zavádění zásady rovného zacházení by Společenství mělo v souladu s čl. 3 odst. 2 Smlouvy o ES usilovat o odstranění nerovností a podporovat rovné zacházení pro muže a ženy, zejména z toho důvodu, že ženy jsou často obětí vícenásobné diskriminace.
(4) Právo všech osob na rovnost před zákonem a ochrana před diskriminací představují všeobecné právo uznané Všeobecnou deklarací lidských práv, Úmluvou OSN o odstranění všech forem diskriminace žen, pakty OSN o občanských a politických právech a o hospodářských, sociálních a kulturních právech a Evropskou úmluvou o ochraně lidských práv a základních svobod, jejímiž signatáři jsou všechny členské státy. Úmluva č.
111 Mezinárodní organizace práce (MOP) zakazuje diskriminaci v oblasti zaměstnání a povolání.
(5) Respektování těchto základních práv a svobod je zásadní.
Tato směrnice se nedotýká svobody sdružování, včetně práva zakládat odborové organizace s jinými osobami a vstupovat do odborových organizací k hájení svých zájmů.
(6) Charta základních sociálních práv pracovníků přijatá Společenstvím uznává důležitost boje proti všem formám diskriminace, včetně potřeby přijímat vhodná opatření k sociální a hospodářské integraci starších osob a zdravotně postižených osob.
(7) Jedním z cílů Smlouvy o ES je podpora koordinace politik zaměstnanosti členských států.
Za tímto účelem byla do Smlouvy o ES začleněna nová kapitola o zaměstnanosti jako prostředek k vypracování koordinované evropské strategie zaměstnanosti, a zejména na podporu odborně kvalifikovaných a přizpůsobivých pracovních sil.
(8) Hlavní zásady zaměstnanosti pro rok 2000, schválené Evropskou radou v Helsinkách dne 10. a 11. prosince 1999, zdůrazňují nutnost podporovat trh práce, který by byl příznivý vůči sociální integraci vypracováním komplexního svazku politik zaměřených na boj proti diskriminaci skupin, jako jsou zdravotně postižené osoby.
Zdůrazňují také potřebu věnovat zvláštní pozornost pomoci starším pracovníkům za účelem zvýšení jejich podílu mezi výdělečně činným obyvatelstvem.
(9) Zaměstnání a povolání jsou klíčovými prvky při zaručení rovných příležitostí pro všechny a velmi přispívají k plné účasti občanů na hospodářském, kulturním a sociálním životě a k osobnímu rozvoji.
(10) Dne 29. června 2000 přijala Rada směrnici 2000/43/ES, kterou se zavádí zásada rovného zacházení mezi osobami bez ohledu na jejich rasu nebo etnický původ [6]. Tato směrnice již poskytuje ochranu proti takovéto diskriminaci v oblasti zaměstnání a povolání.
(11) Diskriminace na základě náboženského vyznání nebo víry, zdravotního postižení, věku nebo sexuální orientace může ohrozit dosažení cílů Smlouvy o ES, zejména dosažení vysoké úrovně zaměstnanosti a sociální ochrany, zvyšování životní úrovně a kvality života, hospodářské a sociální soudržnosti, solidarity a volného pohybu osob.
(12) K tomuto účelu by měla být v celém Společenství zakázána jakákoli přímá nebo nepřímá diskriminace na základě náboženského vyznání nebo víry, zdravotního postižení, věku nebo sexuální orientace v oblastech zahrnutých touto směrnicí.
Tento zákaz diskriminace by se měl vztahovat také na státní příslušníky třetích zemí, avšak nepokrývá rozdíly v zacházení založené na státní příslušnosti a nedotýká se ustanovení o vstupu a pobytu státních příslušníků třetích zemí a o jejich přístupu k zaměstnání a povolání.
(13) Tato směrnice se nevztahuje na systémy sociálního zabezpečení a sociální ochrany, jejichž dávky nejsou považovány za odměnu ve smyslu přikládaném tomuto výrazu pro účely použití článku 141 Smlouvy o ES, ani na jakýkoli druh platby státu, jejímž účelem je poskytnutí přístupu k zaměstnání nebo zachování zaměstnání.
(14) Tato směrnice se nedotýká vnitrostátních předpisů, kterými se stanoví věk odchodu do důchodu.
(15) Posouzení skutečností, které vedou ke zjištění, že došlo k přímé nebo nepřímé diskriminaci, náleží vnitrostátním soudním nebo jiným příslušným orgánům v souladu s vnitrostátním právem nebo zvyklostmi. Ty mohou zejména stanovit, že nepřímá diskriminace může být zjištěna jakýmikoli prostředky včetně statistických údajů.
(16) Zavedení opatření k uspokojení potřeb zdravotně postižených osob na pracovišti hraje v boji proti diskriminaci na základě zdravotního postižení důležitou úlohu.
(17) Tato směrnice nevyžaduje, aby osoba, která není kvalifikovaná, schopná a k dispozici pro výkon podstatných funkcí daného pracovního místa nebo k absolvování daného vzdělávání, byla přijata, povýšena nebo zůstala zaměstnána nebo se účastnila odborného vzdělávání, aniž je dotčena povinnost poskytovat zdravotně postiženým osobám přiměřenou úpravu.
(18) Tato směrnice zejména nevyžaduje, aby ozbrojené síly, policie, vězeňské nebo záchranné služby přijímaly nebo zaměstnávaly osoby, které nemají požadovanou schopnost vykonávat řadu funkcí, jejichž vykonávání by se od nich mohlo požadovat se zřetelem k oprávněnému cíli zachování operační schopnosti těchto služeb.
(19) Kromě toho, aby členské státy mohly nadále chránit bojovou účinnost svých ozbrojených sil, mohou si zvolit, že neuplatní ustanovení této směrnice týkající se zdravotního postižení a věku u všech nebo u části svých ozbrojených sil.
Členské státy, které se rozhodnou pro tuto volbu, musí vymezit rozsah této výjimky.
(20) Měla by být přijímána vhodná opatření, tj. účinná a praktická opatření k přizpůsobení pracoviště zdravotnímu postižení, například přizpůsobením pracovních prostorů a zařízení, režimu pracovní doby, dělby úkolů nebo poskytnutím vzdělávacích nebo zaškolovacích opatření.
(21) Za účelem určení, zda určitá opatření představují neúměrné břemeno, je třeba vzít v úvahu zejména s nimi spojené finanční a jiné náklady, velikost a finanční prostředky organizace či podniku a možnost získání veřejných prostředků nebo jiné pomoci.
(22) Tato směrnice se nedotýká vnitrostátních právních předpisů o rodinném stavu a na něm závislých dávek.
(23) Za velmi omezených okolností může být rozdíl v zacházení odůvodněný v případech, kdy vlastnost týkající se náboženského vyznání či víry, zdravotního postižení, věku nebo sexuální orientace představuje oprávněný a rozhodující požadavek povolání, kdy cíl je legitimní a požadavek přiměřený.
Takové okolnosti musí být zařazeny do informací předkládaných členskými státy Komisi.
(24) Evropská unie v prohlášení č. 11 o postavení církví a nekonfesních organizací, připojené k závěrečnému aktu Amsterodamské smlouvy, výslovně uznává, že uznává a neovlivňuje postavení církví a náboženských sdružení či společenství v členských státech podle vnitrostátního právního řádu a že stejným způsobem uznává postavení ideových a nekonfesních organizací.
S ohledem na to si členské státy mohou podržet nebo stanovit specifická ustanovení o hlavních, oprávněných a odůvodněných požadavcích povolání, které lze vyžadovat pro vykonávání určité pracovní činnosti v nich.
(25) Zákaz diskriminace na základě věku je důležitou součástí dosahování cílů stanovených v hlavních zásadách zaměstnanosti a podporování různosti pracovních sil.
Rozdílná zacházení v souvislosti s věkem však mohou být za určitých okolností oprávněná, a proto vyžadují zvláštní ustanovení, která se mohou lišit podle situace v jednotlivých členských státech.
Je tudíž důležité rozlišovat mezi rozdílným zacházením, které je odůvodněné, zejména mezi oprávněnými cíli politiky zaměstnanosti, trhu práce a odborného vzdělávání, a diskriminací, která musí být zakázána.
(26) Zákaz diskriminace by se neměl dotknout zachování nebo přijetí opatření určených k předcházení nevýhodám nebo k vyrovnání nevýhod postihujících skupinu osob určitého náboženského vyznání či víry, zdravotního postižení, věku nebo sexuální orientace a tato opatření mohou povolovat existenci organizací osob určité náboženské víry či víry, zdravotního postižení, věku nebo sexuální orientace, je-li jejich hlavním cílem podpora uspokojování zvláštních potřeb těchto osob.
(27) Rada v doporučení 86/379/EHS ze dne 24. července 1986 o zaměstnávání zdravotně postižených osob ve Společenství [7] stanovila orientační rámec, který vyjmenovává příklady pozitivních akcí na podporu zaměstnávání a vzdělávání zdravotně postižených osob, a v usnesení ze dne 17. června 1999 o rovných možnostech zaměstnání pro zdravotně postižené osoby [8] zdůraznila význam věnování zvláštní pozornosti zejména přijímání, udržování v zaměstnání, vzdělávání a celoživotnímu učení zdravotně postižených osob.
(28) Tato směrnice stanoví minimální požadavky, čímž dává členským státům možnost volby zavedení nebo ponechání příznivějších ustanovení.
Provádění této směrnice nemá sloužit k ospravedlnění jakéhokoli zhoršení ve vztahu k situaci, která již v členském státě existuje.
(29) Osoby, které jsou předmětem diskriminace na základě náboženského vyznání či víry, zdravotního postižení, věku nebo sexuální orientace mají mít k dispozici přiměřené prostředky právní ochrany.
Pro zajištění účinnější úrovně ochrany musí být sdružení nebo právnické osoby také zmocněny účastnit se, za podmínek stanovených členskými státy, řízení jménem nebo na podporu kterékoli oběti diskriminace, aniž jsou dotčeny vnitrostátní právní předpisy o postupu týkajícím se zastupování nebo obhajoby před soudy.
(30) Účinné zavedení zásady rovnosti vyžaduje přiměřenou soudní ochranu před odvetami.
(31) Pravidla o důkazním břemenu musí být upravena pro případy, kdy určité skutečnosti nasvědčují diskriminaci, a pro účinné uplatnění zásady rovného zacházení musí v takových případech důkazní břemeno přejít na žalovaného.
Žalovanému však nepřísluší, aby prokazoval, že žalobce vyznává určité náboženské vyznání nebo víru anebo že má určité zdravotní postižení nebo věk či určitou sexuální orientaci.
(32) Členské státy nemusí uplatňovat předpisy o důkazním břemenu v řízeních, v nichž zjišťování skutečností náleží soudu nebo jinému příslušnému orgánu.
Mezi tato řízení patří ta, v nichž je žalobce zbaven povinnosti dokazovat skutečnosti, jejichž zjišťování náleží soudu nebo jinému příslušnému orgánu.
(33) Členské státy by měly podporovat dialog mezi sociálními partnery a v rámci vnitrostátní praxe také s nevládními organizacemi za účelem řešení jednotlivých forem diskriminace na pracovišti a boje proti nim.
(34) Potřeba podporovat mír a smír mezi hlavními náboženskými společenstvími v Severním Irsku vyžaduje začlenění zvláštních ustanovení do této směrnice.
(35) Členské státy musí stanovit účinné, přiměřené a odrazující sankce pro případy porušování povinností vyplývajících z této směrnice.
(36) Členské státy mohou svěřit sociálním partnerům na jejich společnou žádost provedení této směrnice, pokud jde o ustanovení kolektivních smluv, za předpokladu, že přijmou nezbytná opatření, aby zaručily v jakémkoli okamžiku výsledky požadované touto směrnicí.
(37) V souladu se zásadou subsidiarity uvedenou v článku 5 Smlouvy o ES nemůže být cílů této směrnice, zejména vytvoření stejných výchozích podmínek ve Společenství, pokud jde o rovnost v zaměstnání a povolání, dosaženo uspokojivě na úrovni členských států, a proto, z důvodů jejich rozsahu či účinků může být navrhovaných činností lépe dosaženo na úrovni Společenství.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku tato směrnice nepřekračuje rámec toho, co je k dosažení uvedeného cíle nezbytné,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Účel
Účelem této směrnice je stanovit obecný rámec pro boj s diskriminací na základě náboženského vyznání či víry, zdravotního postižení, věku nebo sexuální orientace v zaměstnání a povolání, s cílem zavést v členských státech zásadu rovného zacházení.
Článek 2
Pojem diskriminace
1. Pro účely této směrnice se "zásadou rovného zacházení" rozumí neexistence jakékoli přímé nebo nepřímé diskriminace na jakémkoli základě uvedeném v článku 1.
2. Pro účely odstavce 1 se
a) "přímou diskriminací" rozumí, pokud se s jednou osobou zachází méně příznivě, než se zachází nebo zacházelo nebo by se zacházelo s jinou osobou ve srovnatelné situaci na základě jednoho z důvodů uvedených v článku 1;
b) "nepřímou diskriminací" rozumí, pokud by v důsledku zdánlivě neutrálního ustanovení, kritéria nebo zvyklosti byla osoba určitého náboženského vyznání nebo víry, určitého zdravotního postižení, určitého věku nebo určité sexuální orientace v porovnání s jinými osobami znevýhodněna, ledaže
i) takové ustanovení, kritérium nebo praxe jsou objektivně odůvodněny legitimním cílem a prostředky k dosažení uvedeného cíle jsou přiměřené a nezbytné, nebo
ii) v případě osob s určitým zdravotním postižením jsou zaměstnavatel nebo kterákoli osoba či organizace, na které se tato směrnice vztahuje, povinny podle vnitrostátních právních předpisů učinit vhodná opatření v souladu se zásadami uvedenými v článku 5 za účelem odstranění nevýhod vyplývajících z takového ustanovení, kritéria nebo praxe.
3. Obtěžování se považuje za diskriminaci ve smyslu odstavce 1, pokud dojde k nežádoucímu chování souvisejícímu s kterýmkoli z důvodů uvedených v článku 1, které má za účel nebo za následek narušení důstojnosti osoby a vytvoření zastrašující, nepřátelské, ponižující, pokořující nebo urážlivé atmosféry.
V této souvislosti může být pojem obtěžování vymezen v souladu s vnitrostátními právními předpisy a zvyklostmi členských států.
4. Jakékoli chování směřující k navádění k diskriminaci osob z kteréhokoli z důvodů uvedených v článku 1 se považuje za diskriminaci ve smyslu odstavce 1.
5. Tato směrnice se nedotýká opatření stanovených vnitrostátními právními předpisy, která jsou v demokratické společnosti nutná pro veřejnou bezpečnost, udržování veřejného pořádku a předcházení trestním činům, pro ochranu zdraví a ochranu práv a svobod ostatních lidí.
Článek 3
Oblast působnosti
1. V rámci pravomocí svěřených Společenství se tato směrnice vztahuje na všechny osoby ve veřejném i soukromém sektoru, včetně veřejných subjektů, pokud jde o
a) podmínky přístupu k zaměstnání, samostatné výdělečné činnosti nebo k povolání, včetně kritérií výběru a podmínek náboru bez ohledu na obor činnosti a na všech úrovních profesní hierarchie včetně získávání praktických zkušeností;
b) přístup ke všem typům a úrovním poradenství pro volbu povolání, odborného vzdělávání, dalšího odborného vzdělávání a rekvalifikace včetně pracovní praxe;
c) podmínky zaměstnání a pracovní podmínky včetně podmínek propouštění a odměňování;
d) členství a činnost v organizaci zaměstnanců nebo zaměstnavatelů nebo v jakékoli organizaci, jejíž členové vykonávají určité povolání, včetně výhod poskytovaných těmito organizacemi.
2. Tato směrnice se netýká rozdílů v zacházení na základě státní příslušnosti a nejsou jí dotčeny ustanovení a podmínky upravující vstup a pobyt státních příslušníků třetích zemí a osob bez státní příslušnosti na území členských států a dále se netýká rozdílů v jakémkoli zacházení souvisejícím s právním postavením dotyčných státních příslušníků třetích zemí a osob bez státní příslušnosti.
3. Tato směrnice se nevztahuje na platby jakéhokoli druhu poskytované státními systémy nebo podobnými systémy, včetně systémů státního sociálního zabezpečení a sociální ochrany.
4. Členské státy mohou stanovit, že se tato směrnice, pokud se týká diskriminace na základě zdravotního postižení a věku, nevztahuje na ozbrojené síly.
Článek 4
Profesní požadavky
1. Bez ohledu na čl. 2 odst. 1 a 2 mohou členské státy stanovit, že rozdíl v zacházení na základě vlastností souvisejících s jedním z důvodů uvedených v článku 1 nepředstavuje diskriminaci, pokud z povahy dotyčné pracovní činnosti nebo z podmínek jejího výkonu vyplývá, že tyto vlastnosti představují podstatný a určující profesní požadavek, je-li cíl legitimní a požadavek přiměřený.
2. Členské státy mohou zachovat vnitrostátní právní předpisy platné ke dni přijetí této směrnice nebo převzít v budoucích právních předpisech vnitrostátní zvyklosti existující ke dni přijetí této směrnice, na základě kterých nepředstavuje v případě pracovních činností vykonávaných v církvích a jiných veřejných nebo soukromých organizacích, jejichž etika je založena na náboženském vyznání nebo víře, rozdíl v zacházení na základě náboženského vyznání či víry určité osoby diskriminaci, pokud z povahy dotyčných pracovních činností nebo z podmínek jejího výkonu vyplývá, že náboženské vyznání nebo víra osoby představuje podstatný, legitimní a odůvodněný profesní požadavek se zřetelem k etice organizace.
Tento rozdíl v zacházení se uplatňuje s přihlédnutím k ústavním ustanovením a zásadám členských států, jakož i k obecným zásadám právních předpisů Společenství, a neospravedlňuje diskriminaci na jiném základě.
Touto směrnicí, pokud jsou její ustanovení jinak dodržena, tedy není dotčeno právo církví a jiných veřejných či soukromých organizací, jejichž etika je založena na náboženském vyznání či víře, vyžadovat v souladu s vnitrostátními ústavami a právními předpisy od osob, které pro ně pracují, aby jednaly v dobré víře a s věrností etice dané organizace.
Článek 5
Přiměřené uspořádání pro zdravotně postižené osoby
Za účelem zaručení dodržování zásady rovného zacházení ve vztahu ke zdravotně postiženým osobám se těmto osobám poskytuje přiměřené uspořádání.
To znamená, že pokud to konkrétní případ vyžaduje, musí zaměstnavatel přijmout vhodná opatření, která dané zdravotně postižené osobě umožní přístup k zaměstnání, jeho výkon nebo postup v zaměstnání nebo absolvování odborného vzdělávání, pokud tato opatření pro zaměstnavatele neznamenají neúměrné břemeno.
Toto břemeno není neúměrné, je-li dostatečně vyváženo opatřeními existujícími v rámci politiky dotyčného členského státu v oblasti zdravotního postižení.
Článek 6
Opodstatněnost rozdílů v zacházení na základě věku
1. Bez ohledu na čl. 2 odst. 2 mohou členské státy stanovit, že rozdíly v zacházení na základě věku nepředstavují diskriminaci, jestliže jsou v souvislosti s vnitrostátními právními předpisy objektivně a rozumně odůvodněny legitimními cíli, zejména legitimními cíli politiky zaměstnanosti, trhu práce a odborného vzdělávání, a jestliže prostředky k dosažení uvedených cílů jsou přiměřené a nezbytné.
Tyto rozdíly v zacházení mohou zahrnovat zejména:
a) stanovení zvláštních podmínek pro přístup k zaměstnání a odbornému vzdělávání, pro zaměstnání a povolání včetně podmínek propuštění a odměňování, a to pro mladé pracovníky, starší osoby a osoby s pečovatelskými povinnostmi za účelem podpory jejich pracovního začlenění nebo zajištění jejich ochrany;
b) stanovení minimálních podmínek věku, odborné praxe nebo let služby pro přístup k zaměstnání nebo k určitým výhodám spojeným se zaměstnáním;
c) stanovení maximálního věku pro přijetí, který je založen na požadavcích dotyčného pracovního místa na odbornou přípravu nebo na potřebě přiměřené doby zaměstnání před odchodem do důchodu.
2. Bez ohledu na čl. 2 odst. 2 mohou členské státy stanovit, že v systémech sociálního zabezpečení v zaměstnání nepředstavuje stanovení věkových hranic pro přijetí nebo pro nárok na dávky v důchodu nebo invaliditě, včetně stanovení různých věkových hranic pro zaměstnance nebo skupiny či kategorie zaměstnanců v těchto systémech, a používání věkových kritérií při pojistně matematických výpočtech v souvislosti s těmito systémy diskriminaci na základě věku, pokud nepovede k diskriminaci na základě pohlaví.
Článek 7
Pozitivní činnost
1. Za účelem zajištění plné rovnosti v profesním životě nebrání zásada rovného zacházení žádnému členskému státu zachovávat nebo přijímat zvláštní opatření pro předcházení nevýhodám souvisejícím s kterýmkoli z důvodů uvedených v článku 1 a pro jejich vyrovnání.
2. Pokud jde o zdravotně postižené osoby, nedotýká se zásada rovného zacházení práva členských států zachovávat nebo přijímat ustanovení k ochraně zdraví a bezpečnosti při práci nebo opatření zaměřená na vytváření nebo zachování ustanovení nebo zařízení na ochranu nebo podporu zařazení těchto osob do pracovního prostředí.
Článek 8
Minimální požadavky
1. Členské státy mohou přijmout nebo zachovat ustanovení, která jsou příznivější pro ochranu zásady rovného zacházení než ustanovení této směrnice.
2. Provádění této směrnice nesmí být v žádném případě důvodem pro snížení úrovně ochrany proti diskriminaci, kterou členské státy již poskytují v oblastech upravených touto směrnicí.
KAPITOLA II
OPRAVNÉ PROSTŘEDKY A VÝKON PRÁVA
Článek 9
Ochrana práv
1. Členské státy zajišťují, aby soudní nebo správní řízení, včetně, považují-li to za vhodné, dohodovacích řízení, směřující k dodržování povinností podle této směrnice byla dostupná všem osobám, které se cítí poškozeny nedodržováním zásady rovného zacházení, i když vztahy, ve kterých mělo dojít k diskriminaci, již skončily.
2. Členské státy zajistí, aby sdružení, organizace nebo právnické osoby, které mají v souladu s kritérii stanovenými jejich vnitrostátními právními předpisy oprávněný zájem na zajištění dodržování této směrnice, mohly ve prospěch nebo na podporu žalobce s jeho souhlasem zahájit jakékoli soudní nebo správní řízení určené pro vymáhání plnění povinností podle této směrnice.
3. Odstavci 1 a 2 nejsou dotčeny vnitrostátní právní předpisy o lhůtách pro podávání žalob v případě zásady rovnosti zacházení.
Článek 10
Důkazní břemeno
1. Členské státy přijmou v souladu se svými vnitrostátními soudními systémy nezbytná opatření, aby pokud se určitá osoba cítí poškozena nedodržením zásady rovného zacházení a předloží soudu nebo jinému příslušnému orgánu skutečnosti nasvědčující tomu, že došlo k přímé nebo nepřímé diskriminaci, příslušelo žalovanému prokázat, že nedošlo k porušení zásady rovného zacházení.
2. Odstavec 1 nebrání členským státům přijmout pravidla o dokazování, která jsou pro žalobce příznivější.
3. Odstavec 1 se nevztahuje na trestní řízení.
4. Odstavce 1, 2 a 3 se rovněž vztahují na všechna řízení zahájená podle čl. 9 odst. 2.
5. Členské státy nemusí uplatňovat odstavec 1 na řízení, v nichž zjišťování skutečností přísluší soudu nebo příslušnému orgánu.
Článek 11
Pronásledování
Členské státy zavedou do svých vnitrostátních právních řádů nezbytná opatření pro ochranu zaměstnanců před propuštěním nebo jiným nepříznivým zacházením ze strany zaměstnavatele, které je reakcí na stížnost podanou v podniku nebo na soudní řízení zaměřené na dodržování zásady rovného zacházení.
Článek 12
Šíření informací
Členské státy zajistí, aby předpisy přijaté k provedení této směrnice a odpovídající předpisy, které jsou již platné v této oblasti, byly oznámeny dotyčným osobám všemi odpovídajícími prostředky, například na pracovištích, na celém území.
Článek 13
Sociální dialog
1. Členské státy přijmou v souladu se svými vnitrostátními tradicemi a zvyklostmi vhodná opatření na podporu dialogu mezi sociálními partnery, aby bylo podporováno rovné zacházení, včetně pomocí sledování praxe na pracovištích, kolektivních smluv, pracovních řádů a výzkumu nebo výměny zkušeností a osvědčené praxe.
2. Je-li to v souladu s vnitrostátními tradicemi a zvyklostmi, podpoří členské státy sociální partnery, aniž je dotčena jejich samostatnost, aby na příslušné úrovni uzavírali dohody, které stanoví pravidla proti diskriminaci v oblastech uvedených v článku 3 spadajících do oblasti působnosti kolektivního vyjednávání.
Tyto dohody dodržují minimální požadavky stanovené v této směrnici a ve vnitrostátních prováděcích předpisech.
Článek 14
Dialog s nevládními organizacemi
Členské státy podporují dialog s příslušnými nevládními organizacemi, které mají v souladu s vnitrostátními předpisy a zvyklostmi oprávněný zájem přispívat k boji proti diskriminaci z kteréhokoli z důvodů uvedených v článku 1 za účelem podpory zásady rovného zacházení.
KAPITOLA III
ZVLÁŠTNÍ USTANOVENÍ
Článek 15
Severní Irsko
1. K vypořádání se s nízkým zastoupením jednoho z hlavních náboženských společenství v policejní službě v Severním Irsku nepředstavují rozdíly v zacházení se zřetelem k přijímání do uvedené služby, včetně pomocných zaměstnanců, diskriminaci, pokud jsou tyto rozdíly v zacházení výslovně povoleny vnitrostátními právními předpisy.
2. V zájmu zachování rovnováhy možností zaměstnání pro učitele v Severním Irsku při podporování smíření historických rozporů mezi hlavními tamními náboženskými společenstvími se ustanovení této směrnice o náboženském vyznání či víře nevztahují na nábor učitelů do škol v Severním Irsku, pokud je to výslovně povoleno vnitrostátními právními předpisy.
KAPITOLA IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 16
Zajištění souladu
Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby
a) byly zrušeny právní a správní předpisy odporující zásadě rovnosti;
b) byla nebo mohla být prohlášena za neplatná od samého počátku nebo aby byla změněna ustanovení pracovních nebo kolektivních smluv, vnitřních řádů podniků a statutů svobodných povolání a organizací pracovníků a zaměstnavatelů, která odporují zásadě rovného zacházení.
Článek 17
Sankce
Členské státy stanoví sytém sankcí za porušování vnitrostátních předpisů přijatých k provedení této směrnice a přijmou všechna opatření nezbytná k zajištění jejich uplatňování.
Tyto sankce, které mohou zahrnovat náhradu škody poškozenému, musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Členské státy oznámí tyto předpisy Komisi nejpozději do 2. prosince 2003 a co nejdříve veškeré následné změny, které se jich týkají.
Článek 18
Provádění
Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 2. prosince 2003 nebo mohou prováděním této směrnice pověřit sociální partnery na jejich společnou žádost, pokud jde o ustanovení obsažená v kolektivních smlouvách.
V těchto případech členské státy zajistí, aby nejpozději do 2. prosince 2003 sociální partneři zavedli nezbytná ustanovení dohodou, přičemž členské státy jsou povinny přijmout všechna nezbytná opatření, která jim umožní kdykoli zaručit výsledky požadované touto směrnicí.
Neprodleně o tom uvědomí Komisi.
Za účelem přihlédnutí ke zvláštním podmínkám může být členským státům, je-li to nezbytné, poskytnuta dodatečná tříletá lhůta od 2. prosince 2003, to je celkem 6 let, k provedení ustanovení této směrnice o diskriminaci na základě věku a zdravotního postižení.
V tom případě neprodleně uvědomí Komisi.
Každý členský stát, který se rozhodne tuto dodatečnou lhůtu využít, každoročně podává Komisi zprávu o opatřeních přijatých k řešení této diskriminace na základě věku a zdravotního postižení a o dosaženém pokroku v provádění směrnice.
Komise podává každoročně zprávu Radě.
Opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 19
Zpráva
1. Členské státy sdělí Komisi nejpozději do 2. prosince 2003 a poté každých pět let veškeré informace nezbytné k tomu, aby Komise vypracovala zprávu pro Evropský parlament a Radu o uplatňování této směrnice.
2. Zpráva Komise vezme podle potřeby v úvahu hlediska sociálních partnerů a příslušných nevládních organizací.
V souladu se zásadou systematického přihlížení k otázce rovných příležitostí pro ženy a muže musí zpráva mimo jiné obsahovat zhodnocení dopadu přijatých opatření na ženy i muže.
S ohledem na získané informace zahrne zpráva, je-li to nezbytné, návrhy na přezkoumání a aktualizaci této směrnice.
Článek 20
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Směrnice Rady 2000/79/ES
ze dne 27. listopadu 2000
o Evropské dohodě o organizaci pracovní doby mobilních pracovníků v civilním letectví uzavřené mezi Sdružením evropských leteckých společností (AEA), Evropskou federací pracovníků v dopravě (ETF), Evropským sdružením technických letových posádek (ECA), Evropským sdružením leteckých společností (ERA) a Mezinárodním sdružením leteckých dopravců (IACA)
(Text s významem pro EHP)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 139 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Sociální partneři mohou v souladu s čl. 139 odst. 2 Smlouvy společně žádat, aby byly dohody uzavřené na úrovni Společenství prováděny rozhodnutím Rady na návrh Komise.
(2) Rada přijala směrnici 93/104/ES o některých aspektech úpravy pracovní doby [1].
Civilní letectví bylo jedním z odvětví a činností vyňatých z oblasti působnosti uvedené směrnice.
Evropský parlament a Rada přijaly směrnici 2000/34/ES, kterou se mění směrnice 93/104/ES, aby se její oblast působnosti rozšířila na odvětví a činnosti dříve z její oblasti působnosti vyňaté.
(3) Komise v souladu s čl. 138 odst. 2 Smlouvy konzultovala se sociálními partnery otázku možné zaměření akce Společenství týkající se odvětví a činností, na něž se směrnice 93/104/ES nevztahuje.
(4) Komise po takové konzultaci usoudila, že akce Společenství v této oblasti je účelná, a znovu konzultovala se sociálními partnery na úrovni Společenství obsah zamýšleného návrhu podle čl. 138 odst. 3 Smlouvy.
(5) Sdružení evropských leteckých společností (AEA), Evropská federace pracovníků v dopravě (ETF), Evropské sdružení technických letových posádek (ECA), Evropské sdružení regionálních leteckých společností (ERA) a Mezinárodní sdružení leteckých dopravců (IACA) informovaly podle čl. 138 odst. 4 Smlouvy Komisi o svém úmyslu zahájit postup.
(6) Uvedené organizace uzavřely dne 22. března 2000 Evropskou dohodu o organizaci pracovní doby mobilních zaměstnanců v civilním letectví.
(7) Tato dohoda obsahuje společnou žádost, aby Komise provedla dohodu rozhodnutím Rady na návrh Komise v souladu s čl. 139 odst. 2 Smlouvy.
(8) Tato směrnice a dohoda stanoví specifičtější požadavky týkající se organizace pracovní doby mobilních zaměstnanců v civilním letectví ve smyslu článku 14 směrnice 93/104/ES.
(9) Podle čl. 2 odst. 7 směrnice 93/104/ES se mobilním pracovníkem rozumí každý pracovník zaměstnaný jako člen posádky v podniku, který poskytuje služby v osobní dopravě nebo přepravě zboží po silnici, letecky nebo vnitrozemskou plavbou.
(10) Vhodným nástrojem pro provedení dohody je směrnice ve smyslu článku 249 Smlouvy.
(11) Vzhledem k vysoce integrované povaze odvětví civilního letectví a podmínkám hospodářské soutěže, které zde vládnou, nemůže být cílů této směrnice chránit zdraví a bezpečnost pracovníků dosaženo uspokojivě na úrovni členských států, a proto jich může být v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy lépe dosaženo na úrovni Společenství.
Tato směrnice nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(12) Pokud jde o pojmy použité v dohodě, které v ní nejsou zvlášť vymezeny, ponechává tato směrnice členským státům volnost vymezit je v souladu s vnitrostátními právními předpisy a zvyklostmi, obdobně jako u jiných směrnic z oblasti sociální politiky používajících obdobné pojmy, za předpokladu, že tyto definice odpovídají obsahu dohody.
(13) Komise vypracovala návrh směrnice v souladu se svým sdělením ze dne 20. května 1998 o přizpůsobení a podpoře sociálního dialogu na úrovni Společenství s ohledem na reprezentativnost podepsaných stran a právnost každého ustanovení dohody.
Podepsané strany jsou dohromady dostatečně reprezentativní, aby mohly zastupovat členy posádek zaměstnané u podniku, který poskytuje služby osobní dopravy a nákladní přepravy v civilní letecké dopravě.
(14) Komise vypracovala návrh směrnice v souladu s čl. 137 odst. 2 Smlouvy, který stanoví, že směrnice v oblasti sociální politiky "by neměly ukládat žádní správní, finanční ani právní omezení bránící zakládání a rozvoji malých a středních podniků".
(15) Tato směrnice a dohoda zavádějí minimální normy.
Členské státy nebo sociální partneři mohou zachovat nebo zavést příznivější ustanovení.
(16) Provádění této směrnice nesmí odůvodňovat zhoršení stavu existujícího v jednotlivých členských státech.
(17) Komise uvědomila Evropský parlament, Hospodářský a sociální výbor a Výbor regionů a zaslala jim návrh směrnice obsahující dohodu.
(18) Evropský parlament přijal dne 3. října 2000 usnesení o rámcové dohodě sociálních partnerů.
(19) Provedení dohody přispívá k dosažení cílů uvedených v článku 136 Smlouvy,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Účelem této směrnice je provedení evropské dohody o organizaci pracovní doby mobilních zaměstnanců v civilním letectví uzavřenou dne 22. března 2000 mezi organizacemi, které zastupují sociální partnery v odvětví civilního letectví: Sdružením evropských leteckých společností (AEA), Evropskou federací pracovníků v dopravě (ETF), Evropským sdružením technických letových posádek (ECA), Evropským sdružením regionálních leteckých společností (ERA) a Mezinárodním sdružením leteckých dopravců (IACA).
Znění dohody je obsaženo v příloze.
Článek 2
1. Členské státy mohou zachovat v platnosti nebo zavést úpravu příznivější, než jakou stanoví tato směrnice.
2. Provádění této směrnice za žádných okolností neodůvodňuje pokles obecné úrovně ochrany pracovníků v oblastech, na které se tato směrnice vztahuje.
Právo členských států nebo sociálních partnerů přijímat s ohledem na vývoj okolností právní nebo smluvní ustanovení, která se liší od ustanovení platných v okamžiku přijetí této směrnice, není dotčeno, pokud jsou zachovány minimální požadavky podle této směrnice.
Článek 3
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. prosince 2003, nebo zajistí, aby nejpozději k uvedenému dni sociální partneři zavedli nezbytná opatření dohodou.
Členské státy musí přijmout veškerá nezbytná opatření, která jim umožní kdykoli zaručit výsledky stanovené touto směrnicí.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Směrnice Komise 2000/80/ES
ze dne 4. prosince 2000,
kterou se mění příloha I směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh za účelem konsolidace dané přílohy a zařazení další účinné látky (lambda-cyhalothrin)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2000/68/ES [2], a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 ze dne 11. prosince 1992 o prováděcích ustanoveních pro první etapu pracovního programu uvedeného v čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2266/2000 [4], stanovilo prováděcí pravidla pro první etapu pracovního programu uvedeného v čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS (dále jen "směrnice"). Na základě tohoto nařízení byl nařízením Komise (ES) č. 933/94 ze dne 27. dubna 1994, kterým se stanoví účinné látky přípravků na ochranu rostlin a jmenují členské státy zpravodajové pro provádění nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 [5], naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 2230/95 [6], stanoven seznam účinných látek obsažených v přípravcích na ochranu rostlin, které mají být posouzeny s ohledem na jejich možné zařazení do přílohy I směrnice.
(2) Podle čl. 5 odst. 1 směrnice může být účinná látka zařazena do přílohy I na dobu nepřesahující 10 let, pokud lze přepokládat, že použití přípravků na ochranu rostlin obsahujících účinnou látku ani jejich rezidua nebudou mít žádné škodlivé účinky na zdraví lidí nebo zvířat nebo na podzemní vody a ani žádný jiný nepřijatelný vliv na životní prostředí.
(3) U lambda-cyhalothrinu byly účinky na lidské zdraví a životní prostředí posuzovány v souladu s ustanoveními nařízení (EHS) č. 3600/92 pro rozsah použití navrhovaný oznamovateli. Švédsko bylo jmenováno členským státem zpravodajem podle nařízení Komise (ES) č. 491/95 [7], kterým se mění nařízení (EHS) č. 3600/92 a nařízení (ES) č. 933/94, zejména s ohledem na začlenění určených orgánů veřejné moci a výrobců v Rakousku, Finsku a Švédsku do provádění první etapy pracovního programu uvedeného v čl. 8 odst. 2 směrnice. V souladu s čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EHS) č. 3600/92 předložilo Švédsko Komisi příslušnou hodnotící zprávu dne 12. června 1996.
(4) Hodnotící zprávu přezkoumaly členské státy a Komise v rámci Stálého rostlinolékařského výboru.
Toto přezkoumání bylo dokončeno dne 19. října 2000 formou zprávy Komise o přezkoumání látky lambda-cyhalothrin.
Pokud by bylo nutné zprávu o přezkoumání aktualizovat, aby byl zohledněn technický a vědecký rozvoj, bylo by zároveň nutné změnit v souladu s touto směrnicí podmínky pro zařazení lambda-cyhalothrinu do přílohy I směrnice.
(5) Dokumentační soubor a informace z přezkoumání byly také předloženy ke konzultaci Vědeckému výboru pro rostliny.
Ve svém stanovisku ze dne 28. ledna 2000 [8] výbor prohlásil, že by mělo být provedeno posouzení akutního rizika z dietárního příjmu pro spotřebitele a měla by být definována akutní referenční dávka.
Dále, s ohledem na ochranu životního prostředí, výbor zdůraznil, že musí být použita odpovídající opatření pro zmírnění rizika, aby se zabránilo nepřijatelným účinkům na vodní organismy a na necílové členovce včetně včel.
Tato doporučení byla vzata v úvahu v opatřeních stanovených touto směrnicí a v příslušné zprávě o přezkoumání.
(6) Z různých provedených zkoumání vyplynulo, že přípravky na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku obecně mohou splňovat požadavky stanovené v čl. 5 odst.
1 písm. a) a b) směrnice, zejména pokud jde o použití, která byla zkoumána a podrobně popsána ve zprávě o přezkoumání. Je tedy vhodné zařadit dotyčnou účinnou látku do přílohy I, aby bylo zajištěno, že ve všech členských státech může být povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících dotyčnou účinnou látku udělováno podle ustanovení směrnice.
(7) Směrnice stanoví, že po zařazení účinné látky do přílohy I musí členské státy během předepsaného období udělit, změnit nebo odejmout povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících účinnou látku.
Zejména by přípravky na ochranu rostlin neměly být povoleny do doby, než bude na základě dokumentačního souboru splňujícího požadavky v oblasti údajů přihlíženo k podmínkám spojeným se zařazením účinné látky do přílohy I a k jednotným zásadám stanoveným směrnicí.
(8) Před zařazením účinné látky do přílohy I musí být stanoveno přiměřené období umožňující členským státům a zúčastněným stranám připravit se na plnění nových požadavků, které z toho vyplynou.
Po zařazení účinné látky je nezbytné poskytnout členským státům přiměřené období k provedení ustanovení směrnice o přípravcích na ochranu rostlin obsahujících lambda-cyhalothrin.
Členské státy musí během tohoto období zejména přezkoumat stávající povolení a popřípadě udělit nová povolení podle ustanovení směrnice.
Delší období by mělo být stanoveno pro předložení a posouzení úplné dokumentace každého přípravku na ochranu rostlin v souladu s jednotnými zásadami stanovenými směrnicí.
U přípravků na ochranu rostlin obsahujících několik účinných látek může být úplné vyhodnocení na základě jednotných zásad provedeno až tehdy, budou-li všechny dotyčné účinné látky zařazeny do přílohy I směrnice.
(9) Je vhodné stanovit, aby konečné znění zprávy o přezkoumání (s výjimkou důvěrných informací) bylo trvale k dispozici u členských států nebo aby bylo jimi zpřístupněno k nahlédnutí všem zúčastněným stranám.
(10) Zpráva o přezkoumání je nezbytná k tomu, aby členské státy správně uplatnily příslušné části jednotných zásad stanovených ve směrnici tam, kde tyto zásady odkazují na zhodnocení údajů předložených za účelem zařazení účinné látky do přílohy I směrnice.
(11) Několik látek bylo zařazeno do přílohy I směrnice skupinou směrnic Komise, jmenovitě směrnicemi 97/73/ES [9], 98/47/ES [10], 1999/1/ES [11], 1999/73/ES [12], 1999/80/ES [13], 2000/10/ES [14], 2000/49/ES [15] a 2000/50/ES [16].
V zájmu srozumitelnosti a přehlednosti by měly být údaje o těchto účinných látkách uspořádány ve formě tabulky a dotyčné směrnice zrušeny bez dotčení povinností pro členské státy týkajících se lhůt k provedení a použitelnosti, které jsou stanoveny v příloze II.
(12) V zájmu soudržnosti a jednotného používání je vhodné stanovit, aby byla konečná zpráva o přezkoumání každé látky zohledněna při uplatňování jednotných zásad pro hodnocení a povolení přípravků na ochranu rostlin podle přílohy VI směrnice.
Všechny zprávy o přezkoumání (s výjimkou důvěrných informací) musejí být rovněž trvale k dispozici u členských států nebo musejí být zpřístupněny k nahlédnutí všem zúčastněným stranám.
(13) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru ze dne 19. října 2000,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice 91/414/EHS se nahrazuje přílohou I této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. července 2002.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Zejména pak v souladu se směrnicí 91/414/EHS podle potřeby změní nebo odejmou existující povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících účinnou látku lambda-cyhalothrin do uvedeného data.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Pokud jde o hodnocení a rozhodování podle jednotných zásad stanovených v příloze VI směrnice 91/414/EHS na základě dokumentace splňující požadavky přílohy III, je lhůta pro změnu nebo odnětí povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících lambda-cyhalothrin jako jedinou účinnou látku stanovena do 1. ledna 2006.
3. U přípravků na ochranu rostlin obsahujících lambda-cyhalothrin spolu s další účinnou látkou uvedenou v příloze I směrnice 91/414/EHS uplyne doba pro změnu nebo odnětí povolení po čtyřech letech od vstupu v platnost směrnice, kterou byla zařazena poslední z těchto účinných látek do přílohy I.
Článek 3
Směrnice uvedené ve třetím sloupci přílohy II se zrušují, aniž jsou dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt k provedení a zvláštních ustanovení uvedených v příloze II.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Ustanovení článku 2 týkající se účinné látky lambda-cyhalothrin a zařazení této účinné látky do přílohy I směrnice 91/414/EHS se použijí ode dne 1. ledna 2002.
Článek 5
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Komise 2000/81/ES
ze dne 18. prosince 2000,
kterou se mění přílohy směrnic Rady 86/362/EHS, 86/363/EHS a 90/642/EHS o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v obilovinách, v potravinách živočišného původu a v některých produktech rostlinného původu, včetně ovoce a zeleniny, a na jejich povrchu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 86/362/EHS ze dne 24. července 1986 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v obilovinách a na jejich povrchu [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2000/58/ES [2], a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 86/363/EHS ze dne 24. července 1986 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v potravinách živočišného původu a na jejich povrchu [3], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2000/58/ES, a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 90/642/EHS ze dne 27. listopadu 1990 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v některých produktech rostlinného původu, včetně ovoce a zeleniny, a na jejich povrchu [4], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2000/58/ES, a zejména na článek 7 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [5], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2000/68/ES [6], a zejména na čl. 4 odst. 1 písm. f) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnicí Komise 1999/73/ES [7] byla do přílohy I směrnice 91/414/EHS zařazena nová účinná látka, spiroxamin, pouze pro použití jako fungicid, aniž však byly upřesněny zvláštní podmínky, které mohou mít dopad na plodiny ošetřené přípravky na ochranu rostlin obsahujícími spiroxamin.
(2) Výše uvedené zařazení do přílohy I se zakládalo na posouzení předložených informací týkajících se navrženého použití jako fungicidu na obiloviny a vinnou révu. Některé členské státy předložily v souladu s čl.
4 odst. 1 písm. f) směrnice 91/414/EHS informace týkající se použití u obilovin a vinné révy.
Předložené informace byly posouzeny a jsou dostatečné pro stanovení určitých maximálních limitů reziduí.
(3) Pokud nebyl stanoven žádný maximální limit reziduí ve Společenství ani dočasný maximální limit, stanoví členské státy podle čl. 4 odst. 1 písm. f) směrnice 91/414/EHS před tím, než budou moci vydat povolení, dočasné vnitrostátní maximální limity reziduí.
(4) Technické a vědecké hodnocení látky spiroxamin pro účely jejího zařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS bylo dokončeno dne 12. května 1999 formou hodnotící zprávy Komise o spiroxaminu.
V této zprávě byl přijatelný denní příjem (ADI) látky spiroxamin stanoven na 0,025 mg/kg tělesné hmotnosti na den.
Celoživotní expozice spotřebitelů potravin ošetřených látkou spiroxamin byla odhadnuta a zhodnocena v souladu s postupy a praxí používanými v Evropském společenství, přičemž byly zohledněny pokyny Světové zdravotnické organizace [8] a bylo vypočteno, že maximální limity reziduí stanovené v této směrnici nevedou k překročení tohoto přijatelného denního příjmu.
(5) V průběhu hodnocení a diskuse, které předcházely zařazení látky spiroxamin do přílohy I směrnice 91/414/EHS, nebyly zaznamenány žádné akutní toxické účinky vyžadující stanovení akutní referenční dávky.
(6) Pro určité zemědělské produkty již byly podmínky použití látky spiroxamin definovány takovým způsobem, že je možné stanovit konečné maximální limity reziduí.
(7) K zajištění náležité ochrany spotřebitele proti expozici reziduím v produktech nebo na produktech, pro něž nebylo uděleno žádné povolení, je rozumné stanovit dočasné maximální limity reziduí na úrovni meze stanovitelnosti pro všechny tyto produkty spadající do působnosti směrnic 86/362/EHS, 86/363/EHS a 90/642/EHS.
Stanovení takových dočasných maximálních limitů reziduí na úrovni Společenství nebrání tomu, aby členské státy stanovily dočasné maximální limity reziduí pro spiroxamin podle čl. 4 odst.
1 písm. f) směrnice 91/414/EHS a její přílohy VI, zejména části B oddílu 2.4.2.3. Doba čtyř let je považována za dostatečnou pro stanovení většiny dalších použití látky spiroxamin.
Po uplynutí této doby by se dočasné maximální limity reziduí měly stát konečnými.
(8) Společenství oznámilo návrh směrnice Komise Světové obchodní organizaci a obdržené připomínky byly zohledněny při přípravě konečného znění směrnice.
Možnost stanovení přípustných odchylek od maximálních limitů reziduí pro dovoz u určitých kombinací pesticidu a plodiny bude Komise zkoumat na základě předložení přijatelných údajů.
(9) Byla zohledněna stanoviska Vědeckého výboru pro rostliny, zejména rady a doporučení týkající se ochrany spotřebitelů potravinářských výrobků ošetřených pesticidy.
(10) Tato směrnice je v souladu se stanoviskem Stálého fytosanitárního výboru,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
V části A přílohy II směrnice 86/362/EHS se doplňují tato rezidua pesticidů:
"Rezidua pesticidů _BAR_ Maximální limit v mg/kg _BAR_ _BAR_ _BAR_
Článek 2
V části B přílohy II směrnice 86/363/EHS se doplňují tato rezidua pesticidů:
"Rezidua pesticidů _BAR_ Maximální limity v mg/kg _BAR_
Článek 3
V příloze II směrnice 90/642/EHS se doplňuje obsah přílohy této směrnice.
Článek 4
1. Jsou-li maximální limity reziduí pro spiroxamin u zemědělských produktů uvedených v příloze II směrnic 86/362/EHS, 86/363/EHS a 90/642/EHS označeny písmenem "p)", znamená to, že jsou dočasné v souladu s čl. 4 odst. 1 písm. f) směrnice 91/414/EHS.
2. Po uplynutí čtyř let ode dne vstupu této směrnice v platnost přestanou být dočasné maximální limity reziduí stanovené pro spiroxamin v této směrnici dočasnými a stanou se konečnými limity ve smyslu čl. 4 odst. 1 směrnic 86/362/EHS a 86/363/EHS a článku 3 směrnice 90/642/EHS.
Článek 5
1. Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
2. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději 1. července 2001.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
3. Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 6
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Komise 2000/82/ES
ze dne 20. prosince 2000,
kterou se mění přílohy směrnic Rady 76/895/EHS, 86/362/EHS, 86/363/EHS a 90/642/EHS o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v ovoci a zelenině, v obilovinách, v potravinách živočišného původu a v některých produktech rostlinného původu, včetně ovoce a zeleniny, a na jejich povrchu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 76/895/EHS ze dne 23. listopadu 1976 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v ovoci a zelenině a na jejich povrchu [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2000/57/ES [2], a zejména na článek 5 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 86/362/EHS ze dne 24. července 1986 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v obilovinách a na jejich povrchu [3], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2000/81/ES [4], a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 86/363/EHS ze dne 24. července 1986 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v potravinách živočišného původu a na jejich povrchu [5], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2000/81/ES, a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 90/642/EHS ze dne 27. listopadu 1990 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v některých produktech rostlinného původu, včetně ovoce a zeleniny, a na jejich povrchu [6], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2000/81/ES, a zejména na článek 7 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) U obilovin a produktů rostlinného původu, včetně ovoce a zeleniny, musí maximální limity reziduí odrážet minimální použitá množství pesticidů potřebná pro dosažení účinné ochrany rostlin, aplikovaná takovým způsobem, aby bylo množství reziduí co nejmenší a toxikologicky přijatelné, zejména s ohledem na ochranu životního prostředí a odhad přijatelného denního příjmu u spotřebitelů.
U potravin živočišného původu musí maximální limity reziduí odrážet spotřebu obilovin a produktů rostlinného původu ošetřených pesticidy u zvířat, přičemž se zohlední případné přímé důsledky použití veterinárních léčiv.
(2) Maximální limity reziduí pesticidů by měly být neustále přezkoumávány a s ohledem na nové informace a údaje mohou být změněny.
Maximální limity reziduí (MLR) musí být stanoveny na úrovni meze stanovitelnosti, jestliže povolená použití přípravků na ochranu rostlin nevedou k detekovatelným množstvím reziduí pesticidů v potravinách nebo na jejich povrchu, nebo jestliže nejsou povolena žádná použití, nebo jestliže pro použití povolená členskými státy nebyly předloženy nezbytné údaje, anebo jestliže použití ve třetích zemích vedoucí k přítomnosti reziduí v potravinách nebo na potravinách, které mohou být uvedeny do oběhu na trhu Společenství, nebyla podložena těmito nezbytnými údaji.
(3) Rozhodnutími Komise nebyly zařazeny do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [7], naposledy pozměněné směrnicí Komise 2000/80/ES [8], účinné látky azinfos-ethyl (rozhodnutí Komise 95/276/ES [9]), profam (rozhodnutí Komise 96/586/ES [10]), dinoterb (rozhodnutí Komise 98/269/ES [11]), DNOC (rozhodnutí Komise 1999/164/ES [12]), pyrazofos (rozhodnutí Komise 2000/233/ES [13]), monolinuron (rozhodnutí Komise 2000/234/ES [14]), chlozolinát (rozhodnutí Komise 2000/626/ES [15]) a teknazen (rozhodnutí Komise 2000/725/ES [16]).
V těchto rozhodnutích se stanoví, že přípravky na ochranu rostlin obsahující tyto účinné látky již nesmí být používány ve Společenství.
Je tedy nezbytné doplnit všechna rezidua pesticidů, která jsou důsledkem použití těchto přípravků na ochranu rostlin, do příloh směrnic 86/362/EHS, 86/363/EHS a 90/642/EHS, aby byl umožněn řádný dozor a kontrola nad jejich použitím a aby byla zajištěna ochrana spotřebitele.
Z důvodů naplnění oprávněných očekávání, že bude možné využít existující zásoby pesticidů, jsou v rozhodnutích Komise o nezařazení některých účinných látek stanoveny lhůty pro postupný zákaz jejich používání a je vhodné, aby zásada, podle níž použití dotyčné látky není ve Společenství povoleno, ze které používání maximálních limitů reziduí vychází, nebyla uplatněna před uplynutím této lhůty stanovené pro dotyčnou látku.
(4) V příloze II směrnice 76/895/EHS, ve znění směrnice Komise 82/528/EHS [17], jsou stanoveny maximální limity reziduí látky azinfos-ethyl pro některé komodity, avšak členské státy byly zmocněny ke stanovení vyšší maximálních limitů reziduí.
Za účelem stanovení harmonizovaných maximálních limitů reziduí pesticidů na úrovni Společenství pro azinfos-ethyl v ovoci a zelenině a na jejich povrchu je nezbytné zařadit tyto maximální limity do směrnice 90/642/EHS.
Kromě toho by měly být změněny v důsledku odnětí povolení na úrovni Společenství.
(5) Maximální limity reziduí ve Společenství a limity doporučené Codexem Alimentarius jsou stanoveny a hodnoceny na základě podobných postupů.
Pro azinfos-ethyl, dinoterb, DNOC, monolinuron, profam a chlozolinát nebyly stanoveny v Codexu žádné maximální limity reziduí.
Omezený počet maximálních limitů reziduí stanoví Codex pro pyrazofos a teknazen; tyto limity byly zohledněny při stanovení maximálních limitů reziduí uvedených v této směrnici.
Společenství oznámilo návrh směrnice Komise Světové obchodní organizaci a obdržené připomínky byly zohledněny při přípravě konečného znění směrnice.
Možnost stanovení přípustných odchylek od maximálních limitů reziduí pro dovoz u určitých kombinací pesticidu a plodiny bude Evropské společenství zkoumat na základě předložení přijatelných údajů a přijatelného hodnocení příjmu spotřebiteli [18].
(6) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
V příloze II směrnice 76/895/EHS se zrušují položky týkající se látky azinfos-ethyl.
Článek 2
Do tabulky v části A přílohy II směrnice 86/362/EHS se doplňují rezidua těchto pesticidů: Rezidua pesticidů _BAR_ Maximální limity (mg/kg) _BAR_ Azinfos-ethyl _BAR_ 0,05 _BAR_ Chlozolinát _BAR_ 0,05 _BAR_
Dinoterb _BAR_ 0,05 _BAR_ DNOC _BAR_ 0,05 _BAR_
Článek 3
Příloha II směrnice 86/363/EHS se mění takto:
1. Do tabulky v části A se doplňují položky pro rezidua těchto pesticidů: Rezidua pesticidů _BAR_ Maximální limity (mg/kg) _BAR_
Azinfos-ethyl _BAR_ 0,05 _BAR_ 0,05 _BAR_ 0,05 _BAR_
Teknazen _BAR_ 0,05 _BAR_ 0,05 _BAR_ 0,05 _BAR_ 2. Do tabulky v části B se doplňují rezidua těchto pesticidů: Rezidua pesticidů _BAR_ Maximální limity (mg/kg) _BAR_
Monolinuron _BAR_ 0,05 _BAR_ 0,05 _BAR_ 0,05 _BAR_
Článek 4
Do tabulky v příloze II směrnice 90/642/EHS se doplňují položky pro rezidua pesticidů uvedené v příloze této směrnice.
Článek 5
1. Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení.
2. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. července 2001.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
3. Budou tyto předpisy používat od 1. července 2001 pro azinfos-ethyl, profam a dinoterb.
4. Budou tyto předpisy používat od 1. července 2002 pro DNOC, pyrazofos a monolinuron.
5. Budou tyto předpisy používat od 1. ledna 2003 pro chlozolinát a teknazen.
6. Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 6
Tato směrnice je určena členským státům.
SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2000/84/ES
ze dne 19. ledna 2001
o úpravě letního času
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise[1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru[2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy[3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Osmá směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/44/ES ze dne 22. července 1997 o úpravě letního času[4] zavedla ve všech členských státech společná data a hodiny začátku a konce letního času v letech 1998, 1999, 2000 a 2001.
(2) Vzhledem k tomu, že členské státy uplatňují úpravu letního času, je pro fungování vnitřního trhu důležité, aby bylo pro začátek a konec období letního času stanoveno společné datum a čas v celém Společenství.
(3) Vzhledem k tomu, že členské státy považují na nejvhodnější období letního času trvající od konce března do konce října, je vhodné, aby toto období bylo zachováno.
(4) Řádný chod některých odvětví, nejen dopravy a spojů, ale i jiných průmyslových odvětví, vyžaduje stálé a dlouhodobé plánování.
Úprava letního času by proto měla být stanovena na neurčitou dobu.
Článek 4 směrnice 97/44/ES v tomto ohledu stanoví, že úpravu letního času použitelnou od roku 2002 mají Evropský parlament a Rada přijmout do 1. ledna 2001.
(5) Z důvodů srozumitelnosti a přesnosti informací by měl být každých pět let zveřejněn časový plán pro zavádění letního času po dobu pěti následujících let.
(6) Uplatňování této směrnice by navíc mělo být sledováno prostřednictvím zprávy o dopadu těchto ustanovení na všechna dotčená odvětví, která by měla být předložena Evropskému parlamentu, Radě a Hospodářskému a sociálnímu výboru.
Zpráva by měla být vypracována na základě informací, které zpřístupní Komisi jednotlivé členské státy s dostatečným předstihem, aby mohla zprávu předložit ve stanovené lhůtě.
(7) Vzhledem k tomu, že úplné harmonizace časových plánů pro letní čas s cílem usnadnit dopravu a spoje nemůže být dosaženo uspokojivě na úrovni členských států, a proto jich může lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity uvedené v článku 5 Smlouvy.
Tato směrnice nepřekračuje rámec toho, co je k dosažení těchto cílů nezbytné.
(8) Ze zeměpisných důvodů by se společná úprava letního času neměla vztahovat na zámořská území členských států,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Pro účely této směrnice se "obdobím letního času" rozumí období roku, během nějž jsou hodiny posunuty o 60 minut vpřed oproti zbytku roku.
Článek 2
Od roku 2002 začíná období letního času v každém členském státě o 1.00 hodině ranní světového času (GMT) vždy poslední neděli v březnu.
Článek 3
Od roku 2002 končí období letního času v každém členském státě o 1.00 hodině ranní světového času (GMT) vždy poslední neděli v říjnu.
Článek 4
Komise zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství[5]poprvé při vyhlášení této směrnice a poté každých pět let sdělení obsahující časový plán s daty, ke kterým bude období letního času začínat a končit v následujících pěti letech.
Článek 5
Komise podá Evropskému parlamentu, Radě a Hospodářskému a sociálnímu výboru zprávu o dopadu této směrnice na dotčená odvětví nejpozději dne 31. prosince 2007.
Zprávu vypracuje na základě informací zpřístupněných Komisi jednotlivými členskými státy nejpozději dne 30. dubna 2007.
Komise případně předloží s ohledem na závěry zprávy vhodné návrhy.
Článek 6
Tato směrnice se nevztahuje na zámořská území členských států.
Článek 7
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. prosince 2001.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 8
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Obecné zásady Evropské centrální banky
ze dne 3. února 2000
o správě devizových rezerv Evropské centrální banky národními centrálními bankami a o právních podkladech pro operace s devizovými rezervami Evropské centrální banky
(ECB/2000/1)
(2000/516/ES)
RADA GUVERNÉRŮ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství (dále jen "Smlouva"), a zejména na čl. 105 odst. 2 třetí odrážku této smlouvy, a na čl. 3.1 třetí odrážku a články 12.1, 14.3 a 30.6 statutu Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky (dále jen "statut"),
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 30.1 statutu poskytují národní centrální banky členských států, které přijaly jednotnou měnu, Evropské centrální bance (ECB) devizové rezervy a ECB má plné právo devizové rezervy, které na ni byly převedeny, držet a spravovat.
(2) Podle článků 9.2 a 12.1 statutu může ECB některé své činnosti vykonávat prostřednictvím národních centrálních bank a může se obracet na národní centrální banky se žádostmi o provedení některých jejích operací, a ECB tak považuje národní centrální banky při správě devizových rezerv ECB za své mandatáře; ECB považuje za nutné, aby národní centrální banky jednající při správě devizových rezerv ECB jako její mandatáři uplatňovaly vzhledem k protistranám ECB kodex chování a dodržovaly některé další postupy.
(3) Účast národních centrálních bank na správě devizových rezerv převedených na ECB a transakce spojené s touto správou s sebou nese i nezbytnost připravovat pro operace s devizovými rezervami ECB právní podklady.
(4) V souladu s články 12.1 a 14.3 statutu tvoří obecné zásady ECB nedílnou součást práva Společenství,
PŘIJALA TYTO OBECNÉ ZÁSADY:
Článek 1
Definice
Pro účely těchto obecných zásad se:
- "zúčastněnými členskými státy" rozumějí všechny členské státy, které v souladu se Smlouvou přijaly jednotnou měnu,
- "národními centrálními bankami" rozumějí národní centrální banky zúčastněných členských států.
Článek 2
Postavení národních centrálních bank jako mandatářů ECB
1. Každá národní centrální banka provádí operace s devizovými rezervami ECB jako mandatář ECB a zahájením takových operací uznává své postavení mandatáře.
V souvislosti se všemi operacemi, které národní centrální banky provádějí na účet ECB, sdělí národní centrální banka při dojednávání každé operace všem stranám, že ECB má postavení mandanta, a to jak uvedením názvu, tak odkazem na číslo účtu či identifikační znak.
2. Národní centrální banka při provádění operací s devizovými rezervami ECB jako mandatář ECB podřídí své zájmy nebo zájmy jakéhokoli subjektu, pro nějž operace provádí, zájmům ECB.
3. Jestliže protistrana ECB požádá národní centrální banku, aby prokázala, že je oprávněna provádět jako mandatář ECB operace s devizovými rezervami ECB, prokáže národní centrální banka této smluvní straně tuto skutečnost.
Článek 3
Právní podklady
1. Veškeré operace s devizovými rezervami ECB se provádějí na základě právních podkladů, jak to požaduje tento článek.
2. Jako nedílná součást se ke každé standardní dohodě, podle níž budou prováděny zajištěné operace (mimo jiné včetně dohody o zpětném odkupu, dohody o zpětném odprodeji, dohody o operacích typu "buy/sell back", dohody o operacích typu "sell/buy back", dohody o půjčce cenných papírů a třístranné dohody o zpětném odkoupení) nebo mimoburzovní operace s deriváty týkající se devizových rezerv ECB, připojí dokument ve znění připojeném k těmto obecným zásadám jako příloha 1.
3. S každou protistranou musí existovat rámcová dohoda o vzájemném započtení pohledávek (nettingu) v některé z verzí připojených k těmto obecným zásadám jako příloha 2.
4. Všechny zajištěné operace s devizovými rezervami ECB včetně dohod o zpětném odkupu, dohod o zpětném odprodeji, dohod o operacích typu "buy/sell back" a dohody o operacích typu "sell/buy back", a všechny mimoburzovní operace s deriváty týkající se devizových rezerv ECB jsou právně podloženy jednou ze standardních dohod uvedených v příloze 3 těchto obecných zásad, a to ve znění průběžně schváleném či pozměněném ECB.
5. Poskytování finančních služeb, které se týkají devizových rezerv ECB, finančními zprostředkovateli, mimo jiné včetně bankovních, depozitních a investičních služeb poskytovaných korespondenty, uschovateli a depozitáři a zúčtovacími organizacemi pro deriváty obchodované na burze, je právně podloženo zvláštními dohodami průběžně schválenými ECB.
Článek 4
Závěrečná ustanovení
Tyto obecné zásady jsou určeny národním centrálním bankám zúčastněných členských států.
Tyto obecné zásady se použijí ode dne 3. února 2000.
Tyto obecné zásady budou zveřejněny
Konsolidované znění obecných zásad ECB/2000/6 ze dne 20. července 2000, kterými se provádí článek 52 statutu Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky po skončení přechodného období, ve znění obecných zásad ECB/2001/10
(2001/C 325/12)
RADA GUVERNÉRŮ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství (dále jen "Smlouva"), a zejména na čl. 106 odst. 1 této smlouvy, a na články 12.1, 14.3 a 52 statutu Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky (dále jen "statut"),
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 52 statutu zmocňuje Radu guvernérů Evropské centrální banky (ECB) k přijetí opatření nezbytných k zajištění toho, aby bankovky znějící na měny s neodvolatelně stanovenými směnnými kurzy byly vyměňovány národními centrálními bankami za jejich jmenovité hodnoty.
(2) Účelem článku 52 statutu je, aby byl po přijetí přepočítacích koeficientů podle čl. 123 odst.
4 Smlouvy zajištěn vysoký stupeň nahraditelnosti mezi národními měnovými jednotkami a mezi nimi a eurem. K tomuto účelu Rada guvernérů ECB zajistí, aby byla každá národní centrální banka připravena vyměnit jakoukoli bankovku vydanou národní centrální bankou jiného členského státu, na který se nevztahuje výjimka, za eurobankovky podle přepočítacích koeficientů.
(3) Národní centrální banky zajistí, aby bankovky ostatních zúčastněných členských států bylo možné buď vyměnit za eurobankovky a euromince, nebo je připsat na účet v souladu s vnitrostátními právními předpisy.
Národní centrální banky zajistí, aby výměna bankovek ostatních zúčastněných členských států za eurobankovky a euromince byla provedena za jmenovitou hodnotu.
Národní centrální banky jsou povinny tuto službu poskytovat samy nebo si určit zástupce, který bude tuto službu poskytovat jejich jménem.
(4) Rada guvernérů ECB je odhodlána zajistit, aby každá národní centrální banka byla připravena vyměnit jakoukoli bankovku vydanou národní centrální bankou jiného členského státu, na který se nevztahuje výjimka, za eurobankovky podle přepočítacích koeficientů.
(4a) Uznává se, že vážně poškozené bankovky nejsou zpravidla způsobilé k výměně, a zvlášť budou uvedeny některé kategorie bankovek, které budou vyloučeny z pravidel pro výměnu.
Některé národní centrální banky zúčastněných členských států zavedou systém značení s cílem usnadnit stahování bankovek národní měny z oběhu, a značené bankovky budou proto výslovně zmíněny mezi bankovkami nezpůsobilými k výměně.
Jeví se nezbytným zpřístupnit informace o postupech značení v různých členských státech na internetových stránkách ECB.
(5) V souladu s články 12.1 a 14.3 statutu tvoří obecné zásady ECB nedílnou součást práva Společenství,
PŘIJALA TYTO OBECNÉ ZÁSADY:
Článek 1
Definice
Pro účely těchto obecných zásad se
"národními centrálními bankami" rozumějí národní centrální banky členských států, které přijaly jednotnou měnu v souladu se Smlouvou;
"zúčastněnými členskými státy" rozumějí všechny členské státy, které přijaly jednotnou měnu v souladu se Smlouvou;
"bankovkami ostatních zúčastněných členských států" rozumějí bankovky vydané některou národní centrální bankou, které byly k 31. prosinci 2001 zákonným platidlem a které jsou předloženy jiné národní centrální bance nebo jejímu určenému zástupci k výměně;
"výměnou bankovek ostatních zúčastněných členských států" rozumí výměna bankovek vydaných některou národní centrální bankou a předložených jiné národní centrální bance nebo jejímu určenému zástupci k výměně za eurobankovky a euromince nebo k připsání peněžních prostředků na účet;
"značením" rozumí identifikace bankovek národní měny rozlišovacím specifickým znakem, např. děrováním, již provádějí pověřené instituce při provádění právních opatření přijatých na úrovni jednotlivých zúčastněných členských států s cílem usnadnit stahování bankovek národní měny z oběhu;
"jmenovitou hodnotou" rozumí hodnota vyplývající z přepočítacích koeficientů přijatých Radou EU podle čl. 123 odst. 4 Smlouvy, bez rozdílu mezi nákupními a prodejními kurzy.
Článek 2
Povinnost výměny za jmenovitou hodnotu
1. Národní centrální banky zajistí samy nebo prostřednictvím určeného zástupce, aby alespoň na jednom místě státního území bylo možné bankovky ostatních zúčastněných členských států buď vyměnit za eurobankovky a euromince, nebo je na požádání připsat na účet u instituce provádějící výměnu, jestliže vnitrostátní právní předpisy tuto možnost připouštějí, v obou případech za odpovídající jmenovitou hodnotu.
2. Národní centrální banky mohou omezit počet nebo celkovou hodnotu bankovek ostatních zúčastněných členských států, které jsou připraveny přijmout k určité transakci nebo v určitý den.
Článek 3
Bankovky způsobilé k výměně
Bankovky ostatních zúčastněných členských států, jež jsou způsobilé k výměně podle těchto obecných zásad, nesmějí být vážně poškozeny.
Nesmějí se zejména skládat z více než dvou částí téže bankovky spojených dohromady ani být poškozeny zařízeními na ochranu proti krádeži.
Nesmějí být navíc značeny ani poškozeny tak, aby nebylo možné ověřit přítomnost značení.
Článek 4
Závěrečná ustanovení
Tyto obecné zásady se vztahují na všechny bankovky ostatních zúčastněných členských států předložené k výměně mezi 1. lednem 2002 a 31. březnem 2002.
Tyto obecné zásady jsou určeny národním centrálním bankám zúčastněných členských států.
Tyto obecné zásady budou zveřejněny
Obecné zásady Evropské centrální banky
ze dne 31. srpna 2000
o nástrojích a postupech měnové politiky Eurosystému
(ECB/2000/7)
(2000/776/ES)
RADA GUVERNÉRŮ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství (dále jen "Smlouva"), a zejména na čl. 105 odst. 2 první odrážku této Smlouvy a na články 12.1 a 14.3 statutu Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky (ECB) (dále jen "statut"), ve spojení s čl. 3.1 první odrážkou, čl. 18.2 a čl. 20 odst. 1 tohoto statutu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dosažení jednotné měnové politiky vyžaduje definování nástrojů používaných národními centrálními bankami členských států, které v souladu se Smlouvou přijaly euro (dále jen "národní centrální banky" a "zúčastněné členské státy"), a Evropskou centrální bankou (Eurosystémem) při jednotném provádění této politiky ve všech zúčastněných členských státech.
(2) ECB je zmocněna přijmout obecné zásady pro provádění jednotné měnové politiky a národní centrální banky jsou povinny jednat v souladu s těmito obecnými zásadami.
(3) V souladu s články 12.1 a 14.3 statutu tvoří obecné zásady ECB nedílnou součást práva Společenství,
PŘIJALA TYTO OBECNÉ ZÁSADY:
Článek 1
Zásady, nástroje, postupy a kritéria pro provádění jednotné měnové politiky Eurosystému
Jednotná měnová politika se provádí v souladu se zásadami, nástroji, postupy a kritérii stanovenými v přílohách I a II těchto obecných zásad.
Národní centrální banky přijmou veškerá vhodná opatření pro provádění operací měnové politiky v souladu se zásadami, nástroji, postupy a kritérii stanovenými v přílohách I a II těchto obecných zásad.
Článek 2
Ověření
Nejpozději do 15. října 2000 zašlou národní centrální banky ECB podrobnosti o textech a prostředcích, jimiž hodlají vyhovět těmto obecným zásadám.
Článek 3
Závěrečná ustanovení
1. Tyto obecné zásady jsou určeny národním centrálním bankám zúčastněných členských států.
2. Tyto obecné zásady vstupují v platnost dnem 1. ledna 2001.
3. Tyto obecné zásady budou zveřejněny
OBECNÉ ZÁSADY EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY
ze dne 3. listopadu 1998
ve znění obecných zásad ze dne 16. listopadu 2000
o složení a ocenění devizových rezerv, metodách jejich prvního převodu a o denominaci a úročení odpovídajících pohledávek
(ECB/2000/15)
RADA GUVERNÉRŮ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY,
s ohledem na statut Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky (dále jen "statut"), a zejména na články 12.1, 14.3, 30 a 32 tohoto statutu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 30.1 statutu ve spojení s články 43.1 a 43.4 poskytují národní centrální banky členských států, které zavedly jednotnou měnu v souladu se Smlouvou o založení Evropského společenství (zúčastněné národní centrální banky), ECB devizové rezervy v jiných měnách než v měnách členských států, v eurech, v rezervních pozicích u Mezinárodního měnového fondu (MMF) a ve zvláštních právech čerpání až do protihodnoty rovnající se 50 miliardám EUR.
Podle článku 30.1 statutu rozhodne Rada guvernérů ECB o části, která by měla být ECB poskytnuta po jejím založení, a o částkách poskytovaných v pozdějších termínech.
Podle článku 30.1 statutu má dále ECB plné právo držet a spravovat devizové rezervy, které na ni byly převedeny, a využívat je pro účely stanovené ve statutu.
(2) Podle článku 30.2 statutu ve spojení s článkem 43.6 se příspěvky jednotlivých zúčastněných národních centrálních bank stanoví v poměru k jejich podílu na základním kapitálu ECB upsanému národními centrálními bankami členských státu, na které se nevztahuje výjimka.
(3) Podle článku 30.3 statutu připíše ECB ve prospěch každé národní centrální banky pohledávku ve výši jejího příspěvku.
Podle článku 30.3 statutu dále Rada guvernérů ECB rozhoduje o denominaci a úročení těchto pohledávek.
(4) Podle článku 30.6 statutu přijme Rada guvernérů ECB veškerá další opatření nezbytná k provedení článku 30 statutu.
(5) Podle článku 33.2 statutu může být v případě ztráty, kterou ECB zaznamená, schodek vyrovnán ze všeobecného rezervního fondu ECB a bude-li to nezbytné, z měnového příjmu příslušného účetního období, a to poměrně až do výše částek přidělených zúčastněným národním centrálním bankám podle článku 32.5 statutu.
Podle článku 32.5 statutu přijala Rada guvernérů ECB rozhodnutí ze dne 3. listopadu 1998 o přerozdělování měnových příjmů národních centrálních bank zúčastněných členských států a ztrát ECB za účetní období 1999 až 2001 [1].
(6) Podle článku 32.7 statutu přijme Rada guvernérů veškerá další opatření nezbytná k provedení článku 32 statutu.
(7) Podle článku 10.3 statutu ve spojení s článkem 43.4 mají hlasy v Radě guvernérů ECB váhu podle podílů národních centrálních bank členských států, na které se nevztahuje výjimka, na upsaném základním kapitálu ECB pro každé rozhodnutí, které se má přijmout podle článku 30 statutu.
(8) Podle článků 12.1 a 14.3 statutu tvoří obecné zásady ECB nedílnou součást práva Společenství,
PŘIJALA TYTO OBECNÉ ZÁSADY:
Článek 1
Definice
Pro účely těchto obecných zásad se
- "hotovostí" rozumí zákonná měna Spojených států amerických (americký dolar) nebo Japonska (japonský jen),
- "devizovými rezervami" rozumějí cenné papíry, zlato nebo hotovost,
- "zlatem" rozumějí trojské unce ryzího zlata nebo zlato ve formě "dobré londýnské zlaté cihly" (The London Good Delivery Bar) podle London Bullion Market Association,
- "zúčastněnými členskými státy" rozumějí členské státy, které přijaly jednotnou měnu ke dni 1. ledna 1999 v souladu se Smlouvou,
- "zúčastněnými národními centrálními bankami" rozumějí národní centrální banky zúčastněných členských států,
- "cennými papíry" rozumějí veškeré kvalifikované cenné papíry nebo finanční nástroje určené ECB,
- "přechodným obdobím" rozumí období mezi 1. lednem 1999 a 31. prosincem 2001.
Článek 2
Převody devizových rezerv zúčastněnými národními centrálními bankami
1. Každá zúčastněná národní centrální banka převede na ECB devizové rezervy v amerických dolarech nebo japonských jenech anebo denominované v amerických dolarech nebo japonských jenech a zlato ve výši protihodnoty vyjádřené v eurech, jak je stanoveno v příloze těchto obecných zásad.
2. Částka v amerických dolarech a japonských jenech a částka ve zlatě (v trojských uncích ryzího zlata) rovnající se částkám vyjádřeným v eurech, které jsou uvedeny v příloze těchto obecných zásad, se vypočtou na základě směnných kurzů mezi ECU a americkým dolarem nebo japonským jenem stanovených jako výsledek denního telekonferenčního postupu společné dohody dne 31. prosince 1998 v 11,30 hodin bruselského času mezi centrálními bankami, které se účastní tohoto postupu, a v případě zlata podle ceny v amerických dolarech za trojskou unci ryzího zlata stanovené podle systému každodenního určování ceny zlata v Londýně (londýnský fixing) v 10,30 hod. londýnského času dne 31. prosince 1998.
ECB potvrdí zúčastněným národním centrálním bankám takto vypočtené částky co nejdříve dne 31. prosince 1998.
3. Každá zúčastněná národní centrální banka převede na ECB portfolio cenných papírů a hotovosti v amerických dolarech nebo japonských jenech nebo denominované v amerických dolarech nebo japonských jenech v rámci pásem kolem modifikovaných durací taktických benchmarků stanovených ECB a v souladu s úvěrovými limity stanovenými ECB.
4. ECB stanoví termíny splatnosti pro cenné papíry a hotovost, která má být převedena na ECB, a každá zúčastněná národní centrální banka dá včas příkazy k převodu vlastnictví cenných papírů a k převodu hotovosti na ECB v termínech splatnosti.
Hodnota všech cenných papírů se vypočte na základě cen určených ECB a každá zúčastněná národní centrální banka převede cenné papíry a hotovost na účty stanovené ECB.
5. Každá zúčastněná národní centrální banka převede zlato v termínech stanovených ECB na účty a místa určená ECB.
Článek 3
Denominace, úročení a splatnost pohledávek odpovídajících příspěvku každé zúčastněné národní centrální banky
1. ECB připíše ve prospěch každé zúčastněné národní centrální banky pohledávku denominovanou v eurech, rovnající se celkovému příspěvku každé zúčastněné národní centrální banky na devizové rezervy vyjádřenému v eurech.
2. Celkové částky devizových rezerv vyjádřené v eurech převede každá zúčastněná národní centrální banka podle dodatku těchto obecných zásad.
3. Pohledávka, kterou připíše ECB ve prospěch každé zúčastněné národní centrální banky, se úročí sazbou rovnající se 85 % mezní úrokové sazby používané Evropským systémem centrálních bank při posledním hlavním refinancování.
Výpočet úroků pro každou zúčastněnou národní centrální banku provádí ECB denně s použitím metody výpočtu skutečný počet dnů/360.
4. Pohledávka se úročí na konci každého účetního období.
ECB uvědomí národní centrální banky o kumulovaných částkách čtvrtletně.
5. Pohledávky nejsou splatitelné.
Článek 4
Přechodný režim pro kurzové ztráty
1. Každá zúčastněná národní centrální banka se vzdá pohledávky připsané v její prospěch ECB v rozsahu stanoveném v odstavcích 2 a 4 v případě, že ECB zaznamená nerealizovanou ztrátu v kterémkoli účetním období během přechodného období v důsledku snížení hodnoty devizových rezerv ECB vyjádřené v eurech, vyplývající výlučně z výkyvů směnného kurzu nebo ceny zlata, pokud tento schodek nelze vyrovnat podle článku 33.2 statutu.
2. V případě nerealizovaných ztrát uvedených v odstavci 1 se schodek vzniklý výlučně z těchto ztrát pro příslušné účetní období vyrovná tak, že se každá národní centrální banka vzdá části původní hodnoty své pohledávky odpovídající jejímu podílu na těchto ztrátách do výše limitu uvedeného v odstavci 4.
3. Vyrovnání ztrát podle odstavce 2 se provádí jednou za rok společně s výpočtem měnového příjmu Evropského systému centrálních bank za dané účetní období.
4. Hodnota pohledávky, které se každá zúčastněná národní centrální banka vzdá, se stanoví v poměru k podílu každé národní centrální banky na kapitálu ECB upsanému centrálními bankami členských států bez výjimky.
Maximální kumulativní částka hodnoty pohledávky, které se každá zúčastněná národní centrální banka vzdá, nesmí během přechodného období překročit 20 % původní hodnoty pohledávky.
Článek 5
Závěrečná ustanovení
Tyto obecné zásady jsou určeny národním centrálním bankám zúčastněných členských států.
Tyto obecné zásady budou zveřejněny v Úředním věstníku Evropských společenství.
Komise Jednací řád Komise
(K(2000) 3614)
KAPITOLA I KOMISE …
Článek 1 Zásada jednání ve sboru …
Oddíl III Příprava a provádění rozhodnutí Komise …
Článek 16 Kabinety … Článek 17 Generální tajemník … Článek 18 Ověřování aktů Komise … KAPITOLA II ÚTVARY KOMISE … Článek 19 Struktura útvarů …
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 218 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na článek 131 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 28 odst. 1 a čl. 41 odst. 1 této smlouvy,
PŘIJALA TENTO JEDNACÍ ŘÁD:
KAPITOLA I
KOMISE
Článek 1
Komise jedná ve sboru v souladu s tímto jednacím řádem a pod politickým vedením svého předsedy.
Článek 2
Pod politickým vedením svého předsedy stanoví Komise své priority a každý rok přijímá svůj pracovní program.
Článek 3
Předseda může členům Komise přidělovat zvláštní oblasti působnosti, v jejichž rámci jsou výslovně odpovědni za přípravu práce Komise a provádění jejích rozhodnutí.
Tato přidělení může kdykoliv změnit.
Předseda může sestavit z členů Komise pracovní skupiny a jmenuje jejich předsedy.
Předseda zastupuje Komisi navenek.
Jmenuje členy Komise, kteří mu jsou při tom nápomocni.
Článek 4
Rozhodnutí Komise se přijímají:
a) na zasedáních
nebo
b) na základě písemného postupu v souladu s článkem 12
nebo
c) na základě zmocnění podle článku 13
nebo
d) na základě přenesení pravomoci v souladu s článkem 14.
Oddíl I
Zasedání Komise
Článek 5
Zasedání Komise svolává předseda.
Komise se zpravidla schází alespoň jednou týdně.
Sejde se rovněž pokaždé, kdy je to nutné.
Členové Komise jsou povinni účastnit se všech zasedání Komise.
Předseda posuzuje, zda členové mohou být za určitých okolností uvolněni.
Článek 6
Předseda stanoví pořad jednání každého zasedání, přičemž bere v úvahu zejména pracovní program uvedený v článku 2.
Aniž je dotčena pravomoc předsedy stanovit pořad jednání, jakýkoliv návrh, který je spojen s významnými výdaji, musí být předložen se souhlasem člena Komise odpovědného za rozpočet.
Jakýkoli bod navrhovaný členem Komise k zařazení na pořad jednání musí být předsedovi kromě výjimečných případů sdělen devět dní předem.
Pořad jednání a nezbytné pracovní dokumenty jsou členům Komise poskytnuty ve lhůtách a v pracovních jazycích stanovených Komisí v souladu s článkem 25.
Jakýkoli bod navrhovaný členem Komise ke stažení z pořadu jednání se se souhlasem předsedy přesouvá na následující zasedání.
Komise může na základě návrhu předsedy projednat jakýkoli bod, který není zařazen na pořad jednání nebo k němuž byly nezbytné pracovní podklady dodány se zpožděním.
Komise může většinou hlasů rozhodnout o tom, že bod zařazený na pořad jednání neprojedná.
Článek 7
Počet přítomných členů, jichž je zapotřebí k tomu, aby Komise byla usnášeníschopná, se rovná většině členů, jejichž počet je stanoven ve Smlouvě.
Článek 8
Komise přijímá rozhodnutí na základě návrhů jednoho nebo více svých členů.
Hlasování se provádí na žádost kteréhokoliv člena.
Hlasování se může uskutečnit na základě původního návrhu nebo návrhu pozměněného odpovědným členem či členy nebo předsedou.
Rozhodnutí Komise se přijímají většinou hlasů počtu členů uvedeného ve Smlouvě.
Tato většina je nutná bez ohledu na obsah a povahu rozhodnutí.
Článek 9
Zasedání Komise nejsou veřejná.
Jednání jsou důvěrná.
Článek 10
Pokud Komise nerozhodne jinak, zasedání se účastní generální tajemník.
Prováděcí pravidla k tomuto jednacímu řádu stanoví podmínky, za nichž se smí zasedání účastnit jiné osoby.
V případě nepřítomnosti člena Komise se zasedání může zúčastnit vedoucí jeho kabinetu a na vyzvání předsedy přednést stanovisko nepřítomného člena.
Komise může rozhodnout o tom, zda vyslechne jiné osoby.
Článek 11
Ze všech zasedání Komise se pořizuje zápis.
Návrh zápisu se předkládá Komisi ke schválení na následujícím zasedání.
Schválený zápis je ověřen podpisy předsedy a generálního tajemníka.
Oddíl II
Jiné rozhodovací postupy
Článek 12
Souhlas Komise s návrhem jednoho nebo více jejích členů lze získat prostřednictvím písemného postupu, pokud s tímto návrhem souhlasí přímo dotčená generální ředitelství a vysloví se pro něj právní služba.
Za tímto účelem se znění návrhu rozešle v písemné podobě všem členům Komise v jazycích stanovených Komisí v souladu s článkem 25 a s určením lhůty, během níž musí členové vyjádřit jakékoli výhrady nebo změny, k nimž by tento návrh mohl být podnětem.
Každý člen Komise může v průběhu písemného postupu požádat o projednání zmíněného návrhu.
V tomto smyslu zašle předsedovi odůvodněnou žádost.
Návrh, k němuž žádný ze členů Komise nepředložil výhrady nebo je vzal zpět před uplynutím lhůty stanovené pro písemný postup, se považuje za Komisí přijatý.
Přijaté návrhy jsou zaznamenány v denním zápisu, který je uveden v zápisu z jednání nejbližšího následujícího zasedání.
Článek 13
Za podmínky dodržení zásady sborové odpovědnosti může Komise zmocnit jednoho nebo více svých členů, aby přijali řídící nebo správní opatření jejím jménem a v mezích a za podmínek, jež stanoví.
Komise rovněž může pověřit se souhlasem předsedy jednoho nebo více svých členů, aby přijali konečné znění aktu nebo návrhu předkládaného jiným orgánům, jehož obsah byl již vymezen během jednání.
Pravomoci přidělené tímto způsobem lze dále přenášet na generální ředitele a vedoucí útvarů, pokud to není ve zmocňovacím rozhodnutí výslovně zakázáno.
Ustanoveními prvního, druhého a třetího pododstavce nejsou dotčena pravidla týkající se přenesení pravomocí ve finančních záležitostech nebo pravomocí přiznaných jmenovacímu orgánu nebo orgánu zmocněnému uzavírat pracovní smlouvy.
Článek 14
Za podmínky dodržení zásady sborové odpovědnosti může Komise přenést na generální ředitele nebo vedoucí útvarů pravomoc přijmout řídící nebo správní opatření jejím jménem a v mezích a za podmínek, jež stanoví.
Článek 15
Rozhodnutí přijatá na základě postupu zmocnění nebo postupu přenesení pravomoci jsou zaznamenána v denním zápisu, který je uveden v zápisu z jednání nejbližšího následujícího zasedání Komise.
Oddíl III
Příprava a provádění rozhodnutí Komise
Článek 16
Každý člen Komise může vytvořit svůj kabinet, který mu napomáhá při plnění jeho úkolů a při přípravě rozhodnutí Komise.
Příslušný člen Komise dává k plnění úkolů, jež mu byly svěřeny, pokyny dotčeným útvarům.
Článek 17
Při přípravě práce a zasedání Komise je předsedovi nápomocen generální tajemník.
Napomáhá rovněž předsedům pracovních skupin vytvořených podle čl. 3 druhého pododstavce při přípravě a konání zasedání těchto skupin.
Zajišťuje řádné uplatňování rozhodovacích postupů a dohlíží na provádění rozhodnutí uvedených v článku 4.
V průběhu přípravných činností zajišťuje nezbytnou koordinaci mezi útvary a dohlíží na dodržování pravidel pro předkládání dokumentů, které jsou předmětem jednání Komise.
Přijímá opatření nezbytná k úřednímu oznámení aktů Komise a jejich zveřejnění v Úředním věstníku Evropských společenství, jakož i k předání dokumentů Komise a jejích útvarů ostatním orgánům Evropských společenství.
Zabezpečuje úřední vztahy s ostatními orgány Evropských společenství, s výjimkou pravomocí, které se Komise rozhodne vykonávat sama nebo přidělit svým členům nebo útvarům.
Sleduje činnost ostatních orgánů Evropských společenství a průběžně o nich zpravuje Komisi.
Článek 18
Akty přijaté Komisí v průběhu zasedání se připojují neoddělitelným způsobem k souhrnnému zápisu vypracovanému na konci zasedání, na němž byly přijaty, v závazném jazyce nebo jazycích.
Tyto akty jsou ověřeny podpisem předsedy a generálního tajemníka umístěnými na poslední straně souhrnného zápisu.
Akty přijaté na základě písemného postupu se připojují neoddělitelným způsobem k dennímu zápisu uvedenému v článku 12 v závazném jazyce nebo jazycích.
Tyto akty jsou ověřeny podpisem generálního tajemníka umístěným na poslední straně denního zápisu.
Akty přijaté na základě postupu zmocnění se připojují neoddělitelným způsobem k dennímu zápisu uvedenému v článku 15 v závazném jazyce nebo jazycích.
Jsou ověřeny podpisem generálního tajemníka umístěným na poslední straně denního zápisu.
Akty přijaté na základě postupu přenesení pravomoci nebo na základě dalšího přenesení pravomoci v souladu s čl. 13 třetím pododstavcem se připojují neoddělitelným způsobem k dennímu zápisu uvedenému v článku 15 v závazném jazyce nebo jazycích.
Jsou ověřeny sebeověřovacím prohlášením podepsaným generálním ředitelem nebo vedoucím útvaru.
Pro účely tohoto jednacího řádu se výrazem "akty" rozumí jakýkoliv akt stanovený v článku 14 Smlouvy o ESUO, v článku 249 Smlouvy o ES a v článku 161 Smlouvy o Euratomu.
Pro účely tohoto jednacího řádu se výrazem "závazný jazyk nebo jazyky" v případě aktů s obecnou působností rozumí úřední jazyky Společenství a v ostatních případech jazyk nebo jazyky těch subjektů, jimž jsou určeny.
KAPITOLA II
ÚTVARY KOMISE
Článek 19
Komisi je při plnění jejích úkolů nápomocna řada útvarů členěných na generální ředitelství a služby, které jsou jim postaveny na roveň.
Generální ředitelství a jim na roveň postavené služby se obvykle dále dělí na ředitelství a ředitelství na oddělení.
Článek 20
K plnění zvláštních úkolů může Komise vytvořit zvláštní struktury, které se zabývají přesně vymezenými záležitostmi, a stanoví jejich pravomoci a pravidla činnosti.
Článek 21
Aby byla zajištěna efektivnost činnosti Komise, útvary pracují v těsné spolupráci a koordinovaným způsobem na přípravě nebo provádění rozhodnutí Komise.
Dříve než předloží dokument Komisi, konzultuje jej odpovědný útvar včas s ostatními útvary, které jsou s ním spjaty nebo kterých se z důvodu jejich pravomocí, odpovědnosti nebo povahy záležitosti týká, a uvědomí o zahájení konzultací generální sekretariát v případě, že se jich tento neúčastní.
S právní službou se povinně konzultují všechny předlohy aktů nebo návrhy právních aktů a všechny dokumenty, které by mohly mít právní následky.
S generálními ředitelstvími odpovědnými za rozpočet, zaměstnance a vnitřní správu se povinně konzultují všechny dokumenty, které by mohly mít podle případu dopad na rozpočet, finance, zaměstnance nebo vnitřní správu.
Podle potřeby se obdobně konzultují záležitosti s generálním ředitelstvím odpovědným za finanční kontrolu.
Odpovědný útvar usiluje o vytvoření návrhu, se kterým útvary, s nimiž jej konzultoval, mohou souhlasit.
Aniž je dotčen článek 12, připojí ke svému návrhu v případě nesouhlasu odlišná stanoviska dotčených útvarů.
KAPITOLA III
ZASTUPOVÁNÍ
Článek 22
V případě překážky výkonu funkce na straně předsedy vykonává jeho úkoly jeden z místopředsedů nebo členů ustanovených podle pořadí stanoveného Komisí.
Článek 23
V případě překážky výkonu funkce na straně generálního tajemníka vykonává jeho úkoly zástupce generálního tajemníka nebo, není-li to možné, úředník určený Komisí.
Článek 24
V případě překážky výkonu funkce na straně generálního ředitele vykonává jeho úkoly nejdéle sloužící přítomný zástupce generálního ředitele a v případě, že existuje více osob se stejnou délkou služby, nejstarší z nich nebo, jestliže tato funkce neexistuje, úředník určený Komisí.
Není-li žádná osoba určena, zastupuje jej nejbližší přítomný podřízený nejdéle sloužící v dané nejvyšší kategorii a třídě a v případě, že existuje více osob se stejnou délkou služby, nejstarší z nich.
Vedoucího oddělení zastupuje zástupce vedoucího oddělení, pokud tato funkce existuje.
V případě překážky výkonu funkce na straně jiného vedoucího pracovníka určí generální ředitel po dohodě s odpovědným členem Komise zastupujícího úředníka.
Není-li nikdo takový určen, zastupuje jej nejbližší přítomný podřízený nejdéle sloužící v dané nejvyšší kategorii a třídě a v případě, že existuje více osob se stejnou délkou služby, nejstarší z nich.
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 25
Komise podle potřeby stanoví prováděcí pravidla k tomuto jednacímu řádu.
Komise může přijmout doplňující opatření týkající se činnosti Komise a jejích útvarů, která se připojí jako příloha k tomuto jednacímu řádu.
Článek 26
Zrušuje se jednací řád ze dne 18. září 1999 ve znění rozhodnutí 2000/633/ES, ESUO a Euroatom.
Článek 27
Tento jednací řád vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2001.
Článek 28
Tento jednací řád bude zveřejněn
Nařízení Rady (ES) č. 7/2000
ze dne 21. prosince 1999,
kterým se mění nařízení (ES) č. 517/94 o společných pravidlech dovozu textilních výrobků pocházejících z některých třetích zemí, na které se nevztahují dvoustranné dohody, protokoly nebo jiná ujednání ani jiná zvláštní pravidla dovozu Společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 517/94 [1], a zejména přílohy III B a VI uvedeného nařízení stanoví roční množstevní limity pro některé výrobky pocházející z Bosny a Hercegoviny a z Chorvatska.
(2) Nařízení Rady (ES) č. 6/2000 ze dne 17. prosince 1999 o režimu dovozu produktů pocházejících z Republiky Bosna a Hercegovina a Chorvatské republiky do Společenství a dovozu vína pocházejícího z Bývalé jugoslávské republiky Makedonie a Republiky Slovinsko [2] zavádí rozdělení stávajících celkových povolení na jednotlivá povolení pro Bosnu a Hercegovinu a pro Chorvatsko.
(3) Je vhodné zvolit stejný přístup i k textilním výrobkům a rozdělit stávající celková množstevní omezení na zvláštní omezení pro Bosnu a Hercegovinu (30 %) a pro Chorvatsko (70 %) podle struktury výměny zboží a využití množstevních limitů za poslední tři roky (1996–1998) a upravit přílohy III B a VI nařízení (ES) č. 517/94.
(4) Rada ve složení pro obecné záležitosti, která se sešla dne 13. září 1999, vyzvala Komisi, aby přezkoumala možnosti zdokonalení současných opatření.
(5) Je vhodné zvýšit úrovně kvót pro Bosnu a Hercegovinu a pro Chorvatsko, přičemž za základ bude vzata míra růstu kvót podle kategorií stanovených v dodatkovém protokolu k Dohodě o spolupráci mezi Evropským hospodářským společenstvím a Socialistickou federativní republikou Jugoslávie v oblasti obchodu s textilními výrobky uzavřenou v souladu s rozhodnutím 90/649/EHS [3].
(6) Je vhodné v některých případech povolit vydávání dovozních povolení elektronickou formou.
(7) Úrovně kvót pro kategorii 6 uplatňované pro Bosnu a Hercegovinu a pro Chorvatsko na rok 1999 je třeba zvýšit, aby mohly být uspokojeny některé dosud nevyřízené žádosti o dovoz,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy III B a VI nařízení (ES) č. 517/94 se nahrazují přílohami I a II tohoto nařízení.
Článek 2
V článku 21 se doplňuje nový odstavec, který zní: "4.
Dovozní povolení mohou být vydávána elektronickou formou na žádost příslušného dovozce. Na řádně odůvodněnou žádost uvedeného dovozce a v souladu s odstavcem 3 tohoto článku může být dovozní povolení vydané elektronickou formou nahrazeno dovozním povolením na papíře vydaným příslušným orgánem toho členského státu, který vydal původní dovozní povolení.
Tento orgán však vydá písemné dovozní povolení až poté, co se ujistil, že elektronická forma povolení byla zrušena.
Komise může v souladu s postupem uvedeným v čl. 25 odst. 1, 2 a 3 přijmout opatření nezbytná k provedení tohoto odstavce."
Článek 3
Za účelem uspokojení některých dodatečných žádostí o dovozní povolení podaných v roce 1999 se v příloze III B v tabulkách "Republiky Bosna a Hercegovina a Chorvatská republika" v kategorii 6 ve sloupci "množství" údaj "1415" nahrazuje údajem "1465".
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 32/2000
ze dne 17. prosince 1999
o otevření a správě celních kvót Společenství závazných v rámci GATT a některých jiných celních kvót Společenství, o podrobných pravidlech pro úpravu těchto kvót a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 1808/95
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V rámci Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) se Společenství zavázalo, že otevře každý rok pro určitý počet produktů a za určitých podmínek celní kvóty Společenství se sníženou nebo nulovou celní sazbou.
(2) Nařízení Rady (ES) č. 1808/95 ze dne 24. července 1995 o otevření a správě celních kvót Společenství závazných v rámci GATT pro některé zemědělské produkty, průmyslové výrobky a produkty rybolovu a o podrobných pravidlech pro úpravu těchto kvót [1] bylo opakovaně a podstatným způsobem pozměněno; nyní, kdy jsou zapotřebí další úpravy, by uvedené nařízení mělo být z důvodů srozumitelnosti přepracováno a zjednodušeno v souladu s usnesením Rady ze dne 25. října 1996 [2].
(3) Toto nařízení se nepoužije na celní kvóty pro zemědělské produkty závazné v rámci GATT, na které se vztahuje nařízení Rady (ES) č. 3290/94 ze dne 22. prosince 1994 o úpravách a přechodných opatřeních nezbytných v odvětví zemědělství k provádění dohod uzavřených v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání [3].
(4) Po snížení celních sazeb sjednaných v rámci GATT jsou některé produkty, na které se dříve vztahovalo nařízení (ES) č. 1808/95, nyní osvobozeny od dovozního cla; proto nejsou zahrnuty do tohoto nařízení.
(5) Společenství uzavřelo s Kanadou dohodu ve formě výměny dopisů týkající se otevření celní kvóty ve výši 650000 tun pro novinový papír (pořadové číslo 09.0015), z čehož je v souladu s článkem XIII GATT 600000 tun každoročně do 30. listopadu vyhrazeno pouze pro produkty pocházející z Kanady; dohoda dále stanoví, že podíl kvóty vyhrazené pro dovoz z Kanady musí být povinně zvýšen o 5 % v případě, že bude vyčerpán před koncem daného roku.
(6) V souladu s nabídkou, kterou Evropské společenství učinilo v rámci Konference Organizace spojených národů o obchodu a rozvoji (Unctad), a se svým systémem všeobecných celních preferencí zavedlo Společenství od roku 1971 celní preference pro výrobky z juty a kokosových vláken pocházející z některých rozvojových zemí; tyto preference měly formu postupného snižování celních sazeb společného celního sazebníku a, od roku 1978 do 31. prosince 1994, úplného pozastavení těchto celních sazeb.
(7) Od 1. ledna 1995, kdy vstoupil v platnost nový systém všeobecných celních preferencí, do 31. prosince 1999 Společenství mimo GATT otevřelo prostřednictvím nařízení (ES) č.
764/96 [4] a 1401/98 [5] pro určitá množství výrobků z juty a kokosových vláken autonomní celní kvóty Společenství s nulovou celní sazbou; jelikož platnost systému všeobecných celních preferencí byla nařízením (ES) č. 2820/98 [6] prodloužena do 31. prosince 2000, měl by tento režim být rovněž prodloužen do 31. prosince 2001.
(8) V rámci svých vnějších vztahů se Společenství zavázalo Švýcarsku, že každoročně od 1. září do 31. srpna následujícího roku otevře celní kvótus nulovou celní sazbou zahrnující různé způsoby zpracování některých textilních výrobků v režimu pasivního zušlechťovacího styku; v souladu s doložkou nejvyšších výhod Švýcarsko a jiné třetí země mohou tuto kvótu využívat.
(9) Společenství oznámilo, že je připraveno pro určité ručně vyráběné výrobky a ručně tkané textilie každoročně otevřít celní kvóty Společenství s nulovou celní sazbou; přístup k těmto kvótám je však podmíněn předložením osvědčení o pravosti, které vydal příslušný orgán zvýhodněné země a které potvrzuje, že dotyčné zboží bylo ručně vyrobeno nebo utkáno, celním orgánům Společenství.
(10) Pro řádné fungování tohoto režimu je třeba vymezit "ručně vyráběné výrobky".
(11) Je třeba zavést systém aktualizace údajů o vládních úřadech oprávněných k vydávání osvědčení o pravosti.
(12) Správné používání režimu pro ručně vyráběné výrobky a textilie tkané na ručních stavech vyžaduje, aby byla přijata taková opatření, která by v případě nesrovnalostí nebo nedostatečnosti správní spolupráce umožňovala dočasně zcela nebo částečně odejmout přístup k těmto celním kvótám, a aby byly stanoveny postupy pro správní spolupráci vyžadované pro účely prověřování osvědčení o pravosti.
(13) V rámci systému všeobecných celních preferencí je rozvojovým zemím poskytnut přístup k celním kvótám pro ručně vyráběné výrobky a textilie tkané na ručních stavech; je proto třeba přijmout opatření, na základě kterých by Komise mohla po obdržení oficiální žádosti kandidátské země a po obdržení stanoviska Výboru pro celní kodex zařadit nové země v rámci systému všeobecných celních preferencí, které poskytují nezbytné záruky, pokud jde o prověření pravosti produktů, na seznam zvýhodněných zemí.
(14) Společenství má při plnění svých mezinárodních závazků otevírat celní kvóty; všichni dovozci ve Společenství by měli mít zaručen stejný a trvalý přístup k uvedeným kvótám a celní sazby stanovené pro kvóty by měly být uplatňovány bez přerušení pro veškerý dovoz dotyčných produktů do všech členských zemí až do vyčerpání kvót.
(15) Nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [7], stanovilo pravidla pro správu celních kvót, které mají být přiděleny chronologicky podle data přijetí prohlášení s návrhem na propuštění do volného oběhu.
(16) Z důvodů rychlosti a účinnosti by se komunikace mezi členskými státy a Komisí měla uskutečňovat, pokud možno, elektronickou cestou.
(17) Rozhodnutí Rady nebo Komise, kterými se mění kombinovaná nomenklatura a kódy Taric nebo kterými se upravují objemy kvót a celní sazby nemají za následek žádné podstatné změny; v zájmu zjednodušení by měla být přijata opatření, na základě kterých by Komise po obdržení stanoviska Výboru pro celní kodex mohla přijímat změny a technické úpravy tohoto nařízení.
(18) Toto nařízení by mělo být upraveno v případě změn existujících dohod uzavřených v rámci GATT, včetně snížení celních sazeb a v případě výrobků z juty a kokosových vláken při prodloužení systému všeobecných celních preferencím; je proto třeba přijmout opatření, na základě kterých by Komise po obdržení stanoviska Výboru pro celní kodex mohla přijímat příslušné změny tohoto nařízení, včetně příloh, pokud takto dojednané změny upřesňují produkty, jež mají na celní kvóty nárok, jejich objemy, celní sazby a kvótová období a případně podmínky pro vznik nároku.
(19) Definice ručně vyráběných výrobků a ručně tkaných textilií a osvědčení o pravosti mohou být v budoucnosti harmonizovány; je proto třeba přijmout opatření, na základě kterých by Komise po obdržení stanoviska Výboru pro celní kodex mohla měnit uvedené definice a nahrazovat vzory uvedené v přílohách VI a VII.
(20) Opatření nezbytná k provádění tohoto nařízení byla přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [8],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I
VŠEOBECNÝ REŽIM
Článek 1
1. Výrobky uvedené v přílohách I až V mají v rámci celních kvót Společenství nárok na sníženou celní sazbu v obdobích a v souladu s ustanoveními, která jsou uvedena v tomto nařízení a v uvedených přílohách.
2. Pro účely převodu částek vyjádřených v eurech na národní měny pro jiné členské státy, než které jsou uvedeny v nařízení Rady (ES) č. 974/98 ze dne 3. května 1998 o zavedení eura [9], se použije článek 18 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [10].
HLAVA II
ZVLÁŠTNÍ REŽIM PRO URČITÉ CELNÍ KVÓTY
Oddíl 1
Celní kvóta pro novinový papír
Článek 2
1. Od 30. listopadu každého roku může být jakákoliv část objemů kvót pro novinový papír uvedených v příloze 1, která nebyla využita do 29. listopadu a u níž není pravděpodobné, že by byla využita do 31. prosince, použita k pokrytí dovozu dotyčných výrobků z Kanady nebo jiné třetí země.
2. Pokud by závazná kvóta 600000 tun byla dovozem z Kanady vyčerpána a pro zbývající část kalendářního roku by nebyla otevřena autonomní kvóta o objemu vyšším než 30000 tun, zvýší Komise závaznou kvótu o dalších 5 %.
Komise zveřejní oznámení o navýšení kvóty v Úředním věstníku Evropských společenství, řadě C.
Oddíl 2
Celní kvóty pro ručně vyráběné a ručně tkané textilie
Článek 3
Celní kvóty pro ručně vyráběné výrobky jsou vyhrazeny pro výrobky uvedené v příloze IV, pro něž příslušné vládní orgány ve zvýhodněné zemi vydaly osvědčení o pravosti v souladu se vzorem uvedeným v příloze VI.
Článek 4
Celní kvóty pro ručně tkané textilie jsou vyhrazeny pro výrobky uvedené v příloze V, pro něž příslušné vládní orgány ve zvýhodněné zemi vydaly osvědčení o pravosti v souladu se vzorem uvedeným v příloze VII. Toto zboží se opatří razítkem, které schválily uvedené orgány na začátku a na konci každého kusu; odchylně může být každý kus opatření pečetí, kterou schválily orgány země výroby.
Článek 5
Výrobky uvedené v článcích 3 a 4 musí být do Společenství dopraveny přímo ze země výroby.
Za dopravené přímo se považuje:
a) zboží, jehož přeprava se uskutečňuje bez vstupu na území země, která není členským státem Společenství; zastávky v přístavech v zemích, které nejsou členy Společenství, se nepovažují za přerušení přímé přepravy, pokud není zboží v průběhu takové zastávky přeloženo;
b) zboží, jehož přeprava se uskutečňuje přes území jedné nebo více zemí, které nejsou členskými státy Společenství, nebo které se zde překládá, pokud se tranzit nebo překládka uskutečňuje na základě jediného přepravního dokladu vystaveného v zemi výroby.
Oddíl 2
Metody správní spolupráce v případě ručně vyráběných výrobků a ručně tkaných textilií
Článek 6
1. Přístup k celním kvótám stanoveným v článcích 3 a 4 může být kdykoliv dočasně zcela nebo částečně odejmut v případě nesrovnalostí nebo nedostatečnosti správní spolupráce vyžadované pro účely prověřování osvědčení o pravosti.
2. Rozhodnutí dočasně zcela nebo částečně odejmout nárok na celní kvóty uvedené v odstavci 1 se přijímá postupem podle čl. 10 odst. 2 po předchozích konzultacích Komise s dotyčnou zvýhodněnou zemí.
3. a) Je-li dočasně zcela nebo částečně odejmut přístup k celním kvótám, zveřejní Komise v řadě C Úředního věstníku oznámení, ve kterém uvede, že má odůvodněné pochybnosti o nároku na výhody podle tohoto nařízení, a zboží, výrobce a vývozce, kterých se to týká.
b) Na podíl celního dluhu odpovídajícího výhodám, které byly poskytnuty podle tohoto nařízení, se pohlíží tak, jako by nevznikl, pokud nevznikne po zveřejnění oznámení uvedeného v písmenu a) a netýká se zboží, výrobce nebo vývozce uvedeného v tomto oznámení nebo pokud nejsou splněny podmínky k použití druhé věty čl. 221 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2913/92.
Článek 7
1. Zvýhodněné země sdělí Komisi názvy a adresy vládních orgánů sídlících na jejich území, které jsou oprávněny vydávat osvědčení o pravosti a zašlou vzory razítek, která tyto orgánypoužívají, a názvy a adresy vládních orgánů odpovědných za prověřování daných osvědčení.
Razítka jsou platná ode dne, kdy Komise obdrží jejich vzory.
Komise zašle tyto informace, pokud možno elektronickou cestou, celním orgánům členských států.
Jestliže se jedná o aktualizaci předchozích sdělení, uvede Komise datum, kdy nová razítka vstupují v platnost podle údajů, které jí poskytly příslušné orgány zvýhodněných zemí.
Tyto informace jsou důvěrné; při propouštění zboží do volného oběhu však mohou příslušné celní orgány dovozci nebo jeho zástupci dovolit, aby se na vzory otisků razítek uvedených v tomto odstavci podíval.
2. Komise zveřejní v řadě C Úředního věstníku Evropských společenství názvy orgánů v zemích výroby, které jsou oprávněny vydávat osvědčení o pravosti a případně datum, kdy nové zvýhodněné země splnily požadavky stanovené v odstavci 1.
3. Následné prověření osvědčení o pravosti se provádí namátkou anebo vždy v případech, kdy mají celní orgány Společenství důvodné pochybnosti o pravosti dokumentu nebo o správnosti údajů týkajících se dotyčných výrobků.
4. Pro účely odstavce 1 celní úřady Společenství vrátí kopii osvědčení o pravosti příslušnému vládnímu orgánu ve zvýhodněné zemi vývozu a případně uvedou podstatné nebo formální důvody pro šetření.
Ke kopii osvědčení o pravosti se přikládá faktura nebo její kopie, jakož i všechny další příslušné dokumenty.
Celní orgány rovněž poskytnou veškeré získané informace nasvědčující tomu, že údaje uvedené v osvědčení jsou nepřesné.
Jestliže se uvedené úřady rozhodnou pozastavit přístup k celním kvótám až do výsledku prověření, nabídnou dovozci propuštění výrobků, avšak stanoví ochranná opatření, která považují za potřebná.
5. Pokud byla podána žádost o následné prověření podle odstavce 1, musí být prověření provedeno ve lhůtě šesti měsíců a jeho výsledky musí být sděleny celním orgánům Společenství.
Z výsledků musí být zřejmé, zda se napadené osvědčení o pravosti vztahuje na skutečně vyvezené výrobky a zda se na tyto výrobky vztahují výhody plynoucí z celních kvót.
6. Jestliže v případě odůvodněných pochybností po uplynutí šestiměsíční lhůty uvedené v odstavci 5 neobdrží celní orgány odpověď nebo jestliže odpověď obsahuje údaje, které nepostačují k rozhodnutí o pravosti daného dokladu nebo správnosti údajů týkajících se dotyčných výrobků, zašle se příslušným orgánům druhé sdělení.
Jestliže ve lhůtě čtyř měsíců od tohoto druhého sdělení nejsou celním orgánům sděleny výsledky prověření, o které požádaly, nebo jestliže tyto výsledky neumožňují rozhodnout o pravosti daného osvědčení, odmítnou tyto orgány, s výjimkou existence mimořádných okolností, uplatnit sazební opatření.
7. Pokud prověřovací postup nebo jakékoli jiné dostupné informace dávají podnět k domněnce, že nejsou dodržována ustanovení tohoto článku, provede zvýhodněná země vývozu z vlastního podnětu nebo na žádost Společenství potřebná šetření nebo přijme vhodná opatření, aby tato šetření byla provedena s požadovanou naléhavostí, aby byly takové přestupky odhaleny a aby jim bylo možno předcházet.
Společenství se za tímto účelem šetření může účastnit.
8. Pro účely následného prověření osvědčení o pravosti musí příslušný vládní orgán zvýhodněné země vývozu uchovávat kopie osvědčení a jakékoliv související vývozní dokumenty alespoň po dobu tří let.
HLAVA III
SPRÁVA CELNÍCH KVÓT
Článek 8
Celní kvóty uvedené v článku 1 spravuje Komise v souladu s články 308a až 308c nařízení (EHS) č. 2454/93.
Komunikace mezi členskými státy a Komisí v této souvislosti probíhá, pokud možno, elektronickou cestou.
Členské státy a Komise úzce spolupracují k zajištění toho, aby toto nařízení bylo dodržováno.
Každý členský stát zaručí dovozcům dotyčných výrobků stejný a trvalý přístup ke kvótám, dokud to dovolí zůstatek odpovídajícího objemu kvóty.
HLAVA IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 9
1. Předpisy nezbytné k provádění tohoto nařízení, zejména:
a) případné nezbytné změny a technické úpravy vyplývající ze změn kódů kombinované nomenklatury nebo kódů Taric;
b) nezbytné úpravy vyplývající:
- z uzavření dohod nebo výměn dopisů Radou v rámci GATT nebo na základě smluvních závazků Společenství vůči určitým zemím v rámci GATT, nebo
- z prodloužení systému všeobecných preferencí pro výrobky z juty a kokosových vláken;
c) zařazení rozvojových zemí na seznamy uvedené v přílohách IV a V na oficiální žádost kandidátské země, která poskytuje nezbytné záruky, pokud jde o prověření pravosti těchto výrobků;
d) změny a úpravy definic pro ručně vyráběné výrobky a ručně tkané textilie a vzorů osvědčení o pravosti
se přijímají postupem podle čl. 10 odst. 2.
2. Předpisy přijaté podle odstavce 1 Komisi neopravňují:
- převádět nevyužitá preferenční množství z jednoho období do druhého,
- měnit harmonogramy stanovené v dohodách nebo výměnách dopisů,
- podmiňovat přístup ke kvótám dovozními licencemi.
Článek 10
1. Komisi je nápomocen Výbor pro celní kodex zřízený článkem 247 nařízení (EHS) č. 2913/92.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
3. Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
Článek 11
Zrušuje se nařízení (ES) č. 1808/95.
Odkazy na nařízení (ES) č. 1808/95 se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze VIII.
Článek 12
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 49/2000
ze dne 10. ledna 2000,
kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 1139/98 o povinném uvádění údajů, které nejsou stanoveny ve směrnici 79/112/EHS, při označování určitých potravin vyrobených z geneticky modifikovaných organismů
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 79/112/EHS ze dne 18. prosince 1978 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin určených k prodeji konečnému spotřebiteli, jejich obchodní úpravy a související reklamy [1], naposledy pozměněnou směrnicí Evropského parlamentu a Rady 97/4/ES [2], a zejména na čl. 4 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 1139/98 [3] stanovilo povinné uvádění údajů, které nejsou stanoveny ve směrnici 79/112/EHS, při označování potravin a složek potravin vyrobených z geneticky modifikované sóji (Glycine max L.), na niž se vztahuje rozhodnutí Komise 96/281/ES [4], a z geneticky modifikované kukuřice (Zea mays L.), na niž se vztahuje rozhodnutí Komise 97/98/ES [5].
(2) Nařízení Rady (ES) č. 1139/98 potvrdilo, že nelze vyloučit náhodnou kontaminaci potravin DNA nebo bílkovinou, které jsou výsledkem genetické modifikace.
(3) V důsledku toho Rada v okamžiku přijetí nařízení Rady (ES) č. 1139/98 vyzvala Komisi, aby ověřila možnost stanovení nejnižších prahových hodnot pro přítomnost DNA nebo bílkovin, které jsou výsledkem genetické modifikace, aby tím byla vzata v úvahu otázka náhodné kontaminace.
(4) Přes skutečnost, že někteří producenti nepoužívají geneticky modifikované sójové boby (Glycine max L.) ani kukuřici (Zea mays L.) nebo výrobky z nich jako zdroj složek potravin, může v nich být látka pocházející z uvedených geneticky modifikovaných organismů přítomna v důsledku náhodné kontaminace například během pěstování, sklizně, dopravy, skladování nebo zpracování.
(5) V případech, kdy je přítomnost takové látky náhodná a představuje pouze malý podíl příslušné složky potraviny, neměly by se na tuto složku vztahovat požadavky na označování stanovené v nařízení (ES) č. 1139/98.
(6) Pro dosažení tohoto cíle je nezbytné stanovit nejnižší prahové množství pro náhodnou přítomnost látky pocházející z výše uvedené geneticky upravené sóji a kukuřice ve složkách potravin.
(7) Pro vyjasnění je vhodné stanovit prahové množství jako jednu hodnotu v procentech.
(8) Hodnota 1 % nejlépe vyhovuje účelu stanovení toleranční hodnoty, která zůstává nízká a zároveň bere v úvahu nezbytnou proveditelnost v celém produkčním řetězci.
Detekční metody již poskytují nebo v krátké době poskytnou nezbytné nástroje pro zavedení této hodnoty.
Hodnota 1 % však musí být považována za maximum, a producenti by se tedy měli snažit dosáhnout v praxi nejnižší možnou hodnotu náhodné přítomnosti výše uvedené látky.
(9) Je třeba vyjasnit, že hodnota 1 % by měla být toleranční hodnotou nejen pro množství náhodně přítomné látky pocházející z výše uvedených geneticky modifikovaných organismů, ale také pro náhodnou přítomnost veškeré takové látky a jakékoli jiné látky uvedené na trh podle nařízení (ES) č. 258/97 [6] a pocházející z jiných geneticky modifikovaných organismů.
(10) "Látkou pocházející z geneticky modifikovaných organismů" se rozumí ta součást každé složky, která pochází z geneticky modifikovaných organismů.
(11) Má-li být potvrzeno, že přítomnost této látky je náhodná, musí být producenti schopni poskytnout příslušným orgánům uspokojivé důkazy o tom, že učinili vhodná opatření pro vyloučení možnosti, že je jako výchozí suroviny použito geneticky modifikovaných sójových bobů (Glycine max L.) nebo kukuřice (Zea mays L.) nebo jakýchkoliv dalších přídatných geneticky modifikovaných organismů, z nichž pocházející látka byla uvedena na trh podle nařízení (ES) č. 258/97, nebo z nich pocházejících produktů.
(12) Za účelem souladu se směrnicí 79/112/EHS je vhodné toto prahové množství použít pro složky potravin jednotlivě.
(13) Je třeba vyjasnit, že stejný přístup musí být použit při stanovení seznamu složek potravin, na které se nevztahují požadavky na označování podle nařízení (ES) č. 1139/98, protože v nich nejsou přítomny žádné bílkoviny ani DNA pocházející z genetické modifikace ve smyslu čl. 1 odst. 1 uvedeného nařízení.
(14) Na složky potravin se v žádném případě nevztahují požadavky na označování stanovené v nařízení (ES) č. 1139/98, není-li v nich přítomna bílkovina ani DNA, které jsou výsledkem genetické modifikace ve smyslu čl. 1 odst. 1. S ohledem na tuto zásadu je třeba vyjasnit, že tento seznam není vyčerpávající.
(15) V některých případech se potraviny skládají z jediné složky.
Je tedy nezbytné vyjasnit, jak budou tyto potraviny hodnoceny pro účely sestavení výše uvedeného seznamu a pro použití prahové hodnoty.
(16) Směrnice 79/112/EHS se vztahuje na produkty dodávané jako takové nejen konečnému spotřebiteli, ale také zařízením společného stravování.
(17) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potraviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1139/98 se mění takto:
1. V čl. 1 odst. 1 se slova "konečnému spotřebiteli" nahrazují slovy "konečnému spotřebiteli nebo zařízením společného stravování".
2. Článek 2 se mění takto
a) Odstavec 2 se nahrazuje tímto:
"2. Na uvedené potraviny se nevztahují doplňující zvláštní požadavky na označování, pokud:
a) v jejich jednotlivých složkách potravin nebo v potravině skládající se z jediné složky není přítomna bílkovina ani geneticky modifikovaná DNA, které jsou výsledkem genetické modifikace ve smyslu čl. 1 odst. 1,
nebo
b) látka pocházející z geneticky modifikovaných organismů uvedených v čl. 1 odst. 1 společně s jakoukoli látkou uvedenou na trh podle nařízení (ES) č. 258/97 pocházející z jiných geneticky modifikovaných organismů je přítomna v jejich složkách potravin nebo v jednosložkové potravině podílem nepřesahujícím 1 % jednotlivých složek potravin nebo jednosložkové potraviny za podmínky, že tato přítomnost je náhodná.
Aby bylo možné určit, že přítomnost této látky je náhodná, musí být producenti schopni příslušným orgánům uspokojivě prokázat, že přijali vhodná opatření pro vyloučení možnosti, že je jako výchozí suroviny použito geneticky modifikovaných organismů (nebo výrobků z nich) uvedených v předchozím odstavci."
b) Vkládá se nový odstavec 2a, který zní:
"2a Pro usnadnění použití odst. 2 písm. a) se postupem stanoveným v článku 17 směrnice 79/112/EHS sestaví nevyčerpávající seznam složek potravin nebo jednosložkových potravin, v nichž není přítomna bílkovina ani DNA pocházející z genetické modifikace ve smyslu čl. 1 odst. 1, přičemž se vezme v úvahu technický vývoj, stanovisko Vědeckého výboru pro potraviny a všechna ostatní vhodná vědecká doporučení."
Článek 2
Požadavky na označování stanovené v nařízení (ES) č. 1139/98 se nevztahují na uvedené potraviny, které mají být jako takové dodávány zařízením společného stravování a které byly v souladu s právními předpisy vyrobeny a označeny ve Společenství nebo které byly v souladu s právními předpisy dovezeny do Společenství a propuštěny do volného oběhu před vstupem tohoto nařízení v platnost.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost devadesátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 50/2000
ze dne 10. ledna 2000
o označování potravin a složek potravin obsahujících přídatné látky a látky určené k aromatizaci, které byly geneticky modifikovány nebo vyrobeny z geneticky modifikovaných organismů
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 79/112/EHS ze dne 18. prosince 1978 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin určených k prodeji konečnému spotřebiteli, jejich obchodní úpravy a související reklamy [1], naposledy pozměněnou směrnicí Evropského parlamentu a Rady 97/4/ES [2], a zejména na čl. 4 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 258/97 ze dne 27. ledna 1997 o nových potravinách a nových složkách potravin [3] se nevztahuje na přídatné látky a látky určené k aromatizaci, které jsou určeny k použití v potravinách, neboť tyto látky, pokud jde o hodnocení jejich nezávadnosti, podléhají jiným ustanovením Společenství, jmenovitě směrnici Rady 89/107/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se potravinářských přídatných látek povolených pro použití v potravinách určených k lidské spotřebě [4], ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/34/ES [5], a směrnici Rady 88/388/EHS ze dne 22. června 1988 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se látek určených k aromatizaci pro použití v potravinách a výchozích materiálů pro jejich výrobu [6], ve znění směrnice Komise 91/71/EHS [7].
(2) Uvedené přídatné látky a látky určené k aromatizaci jsou také vyňaty z působnosti nařízení Rady (ES) č. 1139/98 ze dne 26. května 1998 o povinném uvádění údajů, které ne jsou stanoveny ve směrnici 79/112/EHS, při označování určitých potravin vyrobených z geneticky modifikovaných organismů [8].
(3) V důsledku tohoto vyjmutí nepodléhají přídatné látky a látky určené k aromatizaci, které byly geneticky modifikovány nebo vyrobeny z geneticky modifikovaných organismů a které se používají jako složky potravin, zvláštním ustanovením o označování uvedeným v článku 8 nařízení (ES) č. 258/97 ani ustanovením o označování uvedeným v článku 2 nařízení (ES) č. 1139/98.
(4) Je třeba, aby spotřebitelé byli informováni o použití přídatných látek nebo látek určených k aromatizaci, které byly geneticky modifikovány nebo vyrobeny genetickým inženýrstvím, tak, jak jsou informováni o přítomnosti jiných složek, které obsahují geneticky modifikované organismy nebo které jsou z nich vyrobeny.
(5) Některé členské státy oznámily svůj úmysl uložit na vnitrostátní úrovni povinnost uvádět na etiketách údaje informující spotřebitele o použití přídatných látek nebo látek určených k aromatizaci, které jsou vyrobeny z geneticky modifikovaných organismů.
(6) Takové předpisy mohou vytvářet nové překážky obchodu uvnitř Společenství.
(7) Komise ve svém rozhodnutí č. 98/613/ES ze dne 21. října 1998 o návrhu vyhlášky Rakouské republiky o označování geneticky modifikovaných přídatných látek a látek určených k aromatizaci, pokud jsou použity jako složky potravin [9], došla ve shodě se členskými státy k názoru, že nejpřijatelnějším řešením by bylo vypracovat předpisy Společenství o označování.
(8) Bylo by tedy vhodné stanovit povinnost uvést na etiketě dotyčných potravin, že použité přídatné látky nebo látky určené k aromatizaci jsou geneticky modifikovanými organismy, obsahují je nebo z nich byly vyrobeny, a to podle stejných zásad, jaké jsou stanoveny pro označování složek, které jsou složeny z geneticky modifikovaných organismů, obsahují je nebo z nich byly vyrobeny.
(9) Ustanovení tohoto nařízení se nevztahují na přídatné látky a látky určené k aromatizaci prodávané jako takové konečnému spotřebiteli.
Pro tyto přídatné látky a látky určené k aromatizaci by měla být zavedena samostatná opatření ukládající podobné povinné označování.
(10) Zejména v souladu s přístupem uvedeným v článku 8 nařízení (ES) č. 258/97 je nezbytné zajistit, aby byl konečný spotřebitel informován o jakémkoli charakteristickém znaku nebo vlastnosti potraviny, jakými jsou složení, výživová hodnota nebo výživové účinky nebo použití, pro které je potravina určena, na jejichž základě není nová potravina nebo složka potraviny nadále rovnocenná stávající potravině nebo složce potraviny.
Z tohoto důvodu musí přídatné látky nebo látky určené k aromatizaci, které byly geneticky modifikovány nebo vyrobeny z geneticky modifikovaných organismů a které nejsou rovnocenné stávajícím potravinám nebo složkám potravin, podléhat požadavkům na označování.
(11) V souladu s přístupem uvedeným v článku 8 nařízení (ES) č. 258/97 je nezbytné, aby požadavky na označování byly založeny na vědeckém hodnocení.
(12) Pro označování výše uvedených produktů by měla být formulována jasná pravidla, která umožní úřední dozor spolehlivým, snadno opakovatelným a proveditelným způsobem.
(13) Je rovněž nezbytné zajistit, aby uvedené požadavky na označování nebyly složitější, než je nezbytné, ale aby byly dostatečně podrobné, aby poskytly spotřebitelům údaje, které potřebují.
(14) Nařízení (ES) č. 1139/98 stanoví kritérium pro uplatnění požadavků na označování pro potraviny, které jsou vyrobeny z geneticky modifikované kukuřice a sóji.
(15) V tomto okamžiku je nejlepším kritériem splňujícím výše uvedené požadavky přítomnost geneticky modifikované bílkoviny nebo DNA v přídatných látkách a v látkách určených k aromatizaci použitých jako složky potraviny.
Tento přístup může být ve světle budoucího vývoje vědeckých poznatků přehodnocen.
(16) S ohledem na působnost a účinek jsou opatření Společenství zavedená tímto nařízením nejen potřebná, ale i nezbytná pro dosažení stanovených cílů.
(17) Náhodnou kontaminaci přídatných látek a látek určených k aromatizaci DNA nebo bílkovinou, které jsou výsledkem genetické modifikace, nelze vyloučit; proto je vhodné prověřit možnost stanovení prahu, aby se zamezilo označování v důsledku takové kontaminace.
(18) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potraviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Tímto nařízením se stanoví zvláštní doplňující požadavky na označování potravin a složek potravin, které jsou určeny konečným spotřebitelům nebo zařízením společného stravování (dále jen "dotyčné potraviny") a které obsahují přídatné látky nebo látky určené k aromatizaci, které jsou uvedeny v odstavci 2 (dále jen "dotyčné přídatné látky a látky určené k aromatizaci").
2. Dotyčnými přídatnými látkami a látkami určenými k aromatizaci jsou:
- přídatné látky, na které se vztahuje směrnice 89/107/EHS, nebo
- látky určené k aromatizaci pro použití v potravinách, na které se vztahuje směrnice 88/388/EHS,
jež jsou geneticky modifikovanými organismy, na které se vztahuje směrnice Rady 90/220/EHS [10], obsahují je nebo z nich byly vyrobeny.
Článek 2
Aniž jsou dotčeny ostatní požadavky předpisů Společenství o označování potravin, musí být na etiketě dotyčných potravin uvedeny následující informace pro konečné spotřebitele a zařízení společného stravování:
a) v souladu s čl. 4 odst. 1 jakékoli charakteristické znaky nebo vlastnosti potraviny, jako je
- složení,
- výživová hodnota a výživové účinky,
- použití, pro které jsou přídatné látky nebo látky určené k aromatizaci určeny,
na jejichž základě nejsou dotyčné přídatné látky nebo látky určené k aromatizaci rovnocenné stávajícím přídatným látkám nebo látkám určeným k aromatizaci;
b) skutečnost, že v dotyčných přídatných látkách nebo látkách určených k aromatizaci je přítomna látka, která není přítomna ve stávajících rovnocenných přídatných látkách nebo látkách určených k aromatizaci a která může mít vliv na zdraví některých skupin obyvatelstva;
c) skutečnost, že v dotyčných přídatných látkách nebo látkách určených k aromatizaci je přítomna látka, která není přítomna ve stávajících rovnocenných přídatných látkách nebo látkách určených k aromatizaci a která může vzbuzovat obavy etické povahy;
d) v souladu s čl. 4 odst. 2 přítomnost přídatné látky nebo látky určené k aromatizaci, které jsou organismem geneticky modifikovaným technikami genetické modifikace, jejichž nikoliv vyčerpávající seznam je uveden v oddíle A části 1 přílohy I směrnice 90/220/EHS, nebo které takové organismy obsahují.
Článek 3
Dotyčné přídatné látky nebo látky určené k aromatizaci se již nepovažují za rovnocenné ve smyslu čl. 2 písm. a), pokud vědecké posouzení založené na vhodné analýze stávajících údajů může prokázat, že hodnocené charakteristické znaky jsou odlišné ve srovnání s tradičními přídatnými látkami nebo látkami určenými k aromatizaci s ohledem na uznávané mezní hodnoty přirozených odchylek těchto znaků.
Tak je tomu v případě, když dotyčné přídatné látky nebo látky určené k aromatizaci obsahují bílkovinu nebo DNA, které jsou výsledkem genetické modifikace.
Článek 4
1. Doplňující zvláštní požadavky s ohledem na informace podle čl. 2 písm. a) jsou tyto:
V seznamu složek podle článku 6 směrnice 79/112/EHS se uvedou slova "vyrobeno z geneticky modifikované(ho)…" v kulatých závorkách bezprostředně za názvem dané přídatné látky nebo látky určené k aromatizaci.
Tato slova mohou být popřípadě uvedena v nápadně vyobrazené poznámce pod čarou vztahující se k seznamu složek, jež bude uvedena pomocí hvězdičky (*) u příslušné přídatné látky nebo látky určené k aromatizaci.
Tato slova musí být vytištěna písmem alespoň stejné velikosti jako písmo použité pro samotný seznam složek.
U dotyčných potravin, pro něž neexistuje seznam složek, musí být tato slova jasně uvedena při označení produktu.
2. Doplňující zvláštní požadavky s ohledem na informace podle čl. 2 písm. d) jsou tyto:
Slova "geneticky modifikováno" se uvedou v seznamu složek bezprostředně za uvedením dané přídatné látky nebo látky určené k aromatizaci.
Tato slova mohou být popřípadě uvedena v nápadně vyobrazené poznámce pod čarou vztahující se k seznamu složek, jež bude uvedena pomocí hvězdičky (*) u příslušné přídatné látky nebo látky určené k aromatizaci.
Tato slova musí být vytištěna písmem alespoň stejné velikosti jako písmo použité pro samotný seznam složek.
U dotyčných potravin, pro něž neexistuje seznam složek, musí být tato slova jasně uvedena při označení produktu.
Článek 5
Toto nařízení se nevztahuje na dotyčné potraviny, které byly v souladu s právními předpisy vyprodukovány a označeny ve Společenství nebo dovezeny do Společenství a uvedeny do volného oběhu před vstupem tohoto nařízení v platnost.
Článek 6
Toto nařízení vstupuje v platnost devadesátým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 99/2000
ze dne 29. prosince 1999
o poskytnutí pomoci partnerským státům ve východní Evropě a střední Asii
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 308 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na článek 203 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Po zasedání Evropské rady v Dublinu a v Římě v roce 1990 zavedlo Společenství program technické pomoci na podporu hospodářské reformy a obnovy v bývalém Svazu sovětských socialistických republik.
(2) Nařízení Rady (Euratom, ES) č. 1279/96 ze dne 25. června 1996 o poskytnutí pomoci na podporu hospodářské reformy a obnovy v nově vzniklých nezávislých státech bývalého Sovětského svazu a Mongolsku [2] určilo podmínky pro poskytování této pomoci a upravilo tuto činnost pro dobu od 1. ledna 1996 do 31. prosince 1999.
(3) Tato pomoc se již významně projevila na reformě v partnerských státech východní Evropy a střední Asie uvedených v příloze ("partnerské státy").
(4) Finanční referenční částka ve smyslu bodu 34 interinstitucionální dohody mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí ze dne 6. května 1999 o rozpočtové kázni a o zdokonalení rozpočtového procesu [3] je zahrnuta v tomto nařízení na celou dobu jejího trvání, aniž by ovlivňovala pravomoci rozpočtového orgánu, jak je vymezuje Smlouva.
(5) Tato pomoc bude plně účinná pouze v souvislosti s pokrokem v budování svobodných a otevřených demokratických společností respektujících lidská práva, práva menšin a práva domorodých obyvatel a v budování tržních hospodářských systémů.
(6) Je nezbytná další pomoc na podporu jaderné bezpečnosti v partnerských státech.
(7) Pokračující poskytování pomoci přispěje k dosažení společných cílů, zejména v souvislosti s dohodami o partnerství a spolupráci a dohodami o hospodářské spolupráci uzavřenými mezi partnerskými státy.
(8) Použitelnost ustanovení o pomoci podle tohoto nařízení by měla patřičně přihlédnout ke společné strategii přijaté Evropskou radou.
(9) Je vhodné stanovit pro tuto pomoc priority, které jsou mimo jiné určeny společnými zájmy Společenství a partnerských států.
(10) Pomoc by měla přihlížet k rozdílným potřebám a prioritám hlavních regionů zahrnutých do tohoto nařízení.
(11) Zkušenosti ukázaly, že tato pomoc Společenství bude daleko účinnější, bude-li zaměřena na omezený počet oblastí v každém partnerském státě.
(12) Měl by být povzbuzen rozvoj mezistátních hospodářských vazeb a obchodního styku příspívajících k hospodářské reformě a restrukturalizaci.
(13) Měla by být podporována spolupráce s regiony a subregiony, zejména ve vztahu k severském rozměru a černomořskému regionu.
(14) Měla by být podporována přeshraniční spolupráce, zejména co se týče hranic mezi partnerskými státy a Evropskou unií, mezi partnerskými státy a střední a východní Evropou a mezi partnerskými státy samotnými.
(15) Požadavky v současnosti probíhající hospodářské reformy a restrukturalizace, jakož i účinné správy tohoto programu vyžadují víceletý přístup.
(16) Dlouhodobá udržitelnost reformy si vyžaduje náležitý důraz na sociální hlediska reformy a na rozvoj občanské společnosti.
(17) Integrace hledisek životního prostředí do programu pomoci je zásadní pro dlouhodobou udržitelnost hospodářských reforem a rozvoje.
(18) Rozvoj lidských zdrojů, včetně vzdělávání a odborného vzdělávání, je pro reformu a restrukturalizaci velmi významný.
(19) Kvalita pomoci by měla být zlepšována výběrem části projektů na základě soutěže.
(20) K přiměřenému uspokojení většiny naléhavých potřeb partnerských států v současné etapě jejich hospodářské transformace je nutné uvolnit určitou část finančního přídělu k financování hospodářsky zdravých investic, zejména v oblasti přeshraniční spolupráce, podpory malých a středních podniků, infrastruktury životního prostředí a vybudování sítí strategicky důležitých pro Společenství.
(21) Pomoc Společenství by mohla být mnohdy účinnější a viditelnější, kdyby byla, kde je to vhodné, poskytována decentralizovaně.
(22) Měla by být zajištěna účinná soutěž mezi podniky, organizacemi a institucemi zúčastněnými v iniciativách financovaných programem.
(23) Pomoc Komise bude daleko účinnější, bude-li zajištěno zapojení partnerských států.
(24) Je vhodné, aby byl Komisi při provádění podpory Společenství nápomocen výbor sestavený ze zástupců členských států.
(25) Opúatření nezbytná k provedení tohoto rozhodnutí by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [4].
(26) Postupy pro veřejná nabídková řízení a zadávání zakázek by měly být v souladu s finančním nařízením o souhrnném rozpočtu Evropské unie ("finanční nařízení").
(27) Za účelem poskytnutí základu pro prováděcí předpisy, které se budou vztahovat na všechny programy vnější pomoci Společenství, by se měla ustanovení týkající se veřejných nabídkových řízení a zásady upravující zadávání zakázek uplatňovat do doby, dokud nevstoupí v platnost právní předpisy, kterými se mění hlava IX finančního nařízení.
(28) Společně s fyzickými a právnickými osobami v členských státech a partnerských státech by měla být účast ve veřejných nabídkových řízeních otevřená i pro fyzické a právnické osoby ze zemí zapojených do programu Phare a v případech, kdy se požadují zvláštní druhy kvalifikace, ze středomořských zemí.
(29) Zprávy o pokroku při provádění programu pomoci by měly být předkládány každý rok.
(30) Smlouvy nestanovily pro přijetí tohoto nařízení jiné pravomoci než pravomoci stanovené v článku 308 Smlouvy o ES a v článku 203 Smlouvy o ESAE,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Společenství provádí od 1. ledna 2000 do 31. prosince 2006 v souladu s kritérii stanovenými tímto nařízením program na podporu přechodu na tržní hospodářství a na posílení demokracie a právního státu v partnerských státech uvedených v příloze I (dále jen "partnerské státy").
Článek 2
1. Program je založen na zásadách a cílech stanovených v dohodách o partnerství a spolupráci a v dohodách o obchodní a hospodářské spolupráci, v souvislosti s nimiž se Společenství, jeho členské státy a partnerské státy společně snaží podporovat iniciativy společného zájmu.
2. Cílem programu je docílení maximálního účinku formou jeho zaměření na omezený počet významných iniciativ, bez vyloučení projektů menšího rozsahu, jsou-li vhodné.
Za tímto účelem níže uvedené orientační a akční programy zahrnují nejvýše tři z vhodných oblastí přeshraniční spolupráce uvedených v příloze II.
Mimo tyto tři oblasti se poskytne, je-li to vhodné, i podpora pro jadernou bezpečnost.
Program zohledňuje rozdílné potřeby a priority hlavních regionů zahrnutých do nařízení, a zejména potřebu podpořit demokracii a právní stát.
3. Zvláštní pozornost je věnována
- potřebě snížit ekologická rizika a znečišťování prostředí, včetně znečišťování přesahujícího hranice států,
- potřebě podporovat trvale udržitelné užívání přírodních zdrojů, včetně zdrojů energie, a
- sociálním hlediskům přechodu.
4. Program se zaměří na podporu mezistátní, meziregionální a přeshraniční spolupráce mezi partnerskými státy samotnými, mezi partnerskými státy a Evropskou unií a mezi partnerskými státy a státy střední a východní Evropy.
Mezistátní a meziregionální spolupráce slouží především k pomoci partnerským státům určovat a provádět akce, které je vhodnější podnikat na mnohonárodní úrovni než na úrovni vnitrostátní, jako jsou podpora sítí, spolupráce při ochraně životního prostředí a akce v oblasti spravedlnosti a vnitřních věcí.
Přeshraniční spolupráce slouží především k
a) pomoci pohraničním regionům při překonávání jejich specifických problémů rozvoje;
b) podpoře propojení sítí na obou stranách hranice, např. zřizováním hraničních přechodů;
c) urychlení transformačních procesů v partnerských státech cestou jejich spolupráce s příhraničními regiony v Evropské unii a střední a východní Evropě;
d) snížení příhraničních ekologických rizik a znečišťování prostředí.
5. V oblasti jaderné bezpečnosti se program zaměří na tři priority:
a) podporu účinné kultury jaderné bezpečnosti v souladu se zásadami Úmluvy o jaderné bezpečnosti, zejména prostřednictvím trvalé podpory normotvorných orgánů a na úrovni ústřední produkce prostřednictvím pomoci na místě samém, včetně dodávek zařízení tam, kde je taková pomoc nejpotřebnější;
b) podporu rozvoje a provádění strategie likvidace vyhořelého paliva a strategie hospodaření s jaderným odpadem, včetně severozápadního Ruska v souvislosti se širší mezinárodní spoluprací;
c) přispívání k příslušným mezinárodním iniciativám podporovaným Evropskou unií, jako je například iniciativa G7/EU o uzavření elektrárny v Černobylu.
Program rovněž podpoří použití účinných zajištění jaderných materiálů.
6. Program bere v úvahu
- vývoj a rozdílné potřeby a priority partnerských států, individuální i regionální, a mimo jiné i v souvislosti s rozšířením,
- absorpční schopnosti partnerských států,
- pokrok v budování demokratické a tržní reformy v partnerských státech.
Jsou prováděna opatření, která vezmou v úvahu tato kritéria:
- potřebu trvale udržitelného hospodářského rozvoje,
- sociální dopad reformních opatření,
- podporu rovných příležitostí pro ženy,
- trvale udržitelné využívání přírodních zdrojů a ohled na životní prostředí.
HLAVA I
ORIENTAČNÍ A AKČNÍ PROGRAMY
Článek 3
1. Pomoc se uplatní v rámci celostátních, regionálních a jiných programů.
2. Celostátní a regionální programy obsahují orientační a akční programy.
3. Orientační programy zahrnující tříletá až čtyřletá období se přijímají postupem podle čl. 13 odst. 2. Tyto programy definují základní cíle a hlavní směry pomoci Společenství v oblastech spolupráce stanovených v příloze II a pokud možno zahrnují orientační finanční odhady. Před zavedením orientačních programů projedná Komise s výborem uvedeným v čl. 13 odst. 1 priority, které mají být určeny společně s partnerskými státy.
4. Akční programy založené na orientačních programech zmíněných v odstavci 3 jsou přijímány na ročním nebo dvouletém základě postupem podle čl. 13 odst. 2. Tyto akční programy obsahují seznam projektů, jež mají být financovány v rámci spolupráce vytyčené v příloze II. Obsah programů je určen dostatečně podrobně, aby umožnil výboru uvedenému v čl. 13 odst. 1 vydat stanovisko.
5. Opatření navržená v celostátních akčních programech se odrazí ve finančních protokolech dohodnutých mezi Komisí a každým partnerským státem.
Tyto protokoly se zakládají na dialogu vedeném společným zájmem Společenství a partnerských států, zejména v souvislosti s dohodami o partnerství a spolupráci.
6. Vyžadují-li to okolnosti, mohou být orientační a akční programy během svého provádění změněny postupem podle čl. 13 odst. 2.
Článek 4
1. Kromě celostátních akčních programů se zavádí pro podporu zvyšování kvality podpůrný systém k zavedení prvku hospodářské soutěživosti do přidělování zdrojů.
K zajištění svého soustředění by měly být projekty financované v rámci tohoto systému připojeny k oblastem přeshraniční spolupráce stanoveným v celostátních orientačních programech zmíněných v článku 3.
2. Systém je zaváděn postupně a vezme v úvahu správní kapacitu různých partnerských států.
V prvním roce činnosti nepřesáhne rozsah systému 10 % celkového rozpočtu programu.
V následujících letech může být tento poměr zvyšován o 5 % ročně.
3. S ohledem na zkušenosti z předcházejících let, především co se týče zeměpisného rozmístění, je zvláštní úsilí věnováno podpoře účasti všech partnerských států na tomto systému, zejména těch, které mají v tomto systému potíže s dosažením pozitivních výsledků.
4. O ročním programu podpůrného systému, včetně kritérií pro výběr a rozsah projektů, se rozhodne postupem podle čl. 13 odst. 2.
HLAVA II
PODPOROVANÁ OPATŘENÍ
Článek 5
1. V rámci programů stanovených v hlavě I, které obsahují především technickou pomoc, jsou podporovány
- předávání odborných znalostí a know-how, včetně odborného výcviku,
- průmyslová spolupráce a partnerství pro budování institucí založené na spolupráci mezi veřejnými a soukromými subjekty Evropské unie a partnerských států,
- případ od případu přiměřené náklady na dodávky požadované při provádění pomoci. Ve zvláštních případech, včetně jaderné bezpečnosti, spravedlnosti a vnitřních věcí a přeshraniční spolupráce, mohou dodávky představovat značný podíl,
- investice a s nimi spojené činnosti. Pomoc může zahrnovat technickou pomoc k urychlení a podpoře investic. Pomoc může obsahovat rovněž financování investic, jak je uvedeno v příloze III, zejména v oblastech přeshraniční spolupráce, podporování malých a středních podniků, infrastruktury životního prostředí a sítí.
2. Pomoc rovněž zahrnuje náklady spojené s přípravou, prováděním, sledováním, auditem a vyhodnocováním programu, jakož i náklady týkající se informací.
3. Kde je to vhodné, mohou být opatření uskutečňována na decentralizovaném základě.
Koneční příjemci pomoci Společenství se plně zapojí do přípravy a provádění projektů.
Kde je to možné, provede se vytyčení a příprava projektů na regionální a místní úrovni.
4. Projekty jsou prováděny ve fázích, pokud se tím zabrání narušení spojitosti činností.
Podpora následných fází závisí na úspěšném provedení fází předcházejících.
5. Je podporována účast místních odborníků na provádění projektu.
HLAVA III
FINANČNÍ USTANOVENÍ
Článek 6
1. Finanční referenční částka pro provádění tohoto programu v období let 2000 až 2006 činí 3138 milionů eur.
Roční rozpočtové položky povoluje rozpočtový orgán v mezích finančního výhledu.
2. Pro financování investic podle přílohy III může být přiděleno nejvýše 20 % ročního rozpočtu.
Pro podpůrný systém podle článku 4 může být přiděleno nejvýše 20 % ročního rozpočtu.
Článek 7
1. Opatření uvedená v tomto nařízení financovaná ze souhrnného rozpočtu Evropské unie řídí Komise podle finančního nařízení, které se na ně vztahuje.
2. Komise dodržuje v souladu s finančním nařízením zásady řádného finančního řízení, a zejména zásady hospodárnosti a efektivity nákladů.
Článek 8
1. Pomoc Společenství je zpravidla poskytována formou grantů, na jejichž základě se vytvoří fondy k financování jiných projektů spolupráce nebo opatření.
2. Finanční rozhodnutí a z nich vyplývající smlouvy musí výslovně umožňovat, je-li to nezbytné, sledování, finanční dohled a kontrolu Komisí a Účetním dvorem prováděné v případě potřeby na místě.
Článek 9
1. Náklady na projekt v místní měně hradí Komise pouze v nezbytně nutném rozsahu.
2. Aktivně se podpoří spolufinancování projektů partnerskými státy.
3. Společenství nefinancuje platbu daní a cel a pořizování nemovitostí.
Článek 10
Následující ustanovení týkající se veřejných nabídkových řízení a zadávání zakázek a zásady pro zadávání zakázek stanovené v příloze IV jsou použitelné až do doby, kdy vstoupí v platnost právní předpisy, kterými se mění hlava IX finančního nařízení, za účelem vytvoření základu pro prováděcí předpisy, které se použijí pro všechny programy vnější pomoci Společenství.
Článek 11
1. Komise provádí akce v souladu s akčními programy stanovenými v čl. 3 odst. 4 a v souladu s hlavou IX finančního nařízení a odstavcem 12 tohoto nařízení.
2. Komise poskytne partnerským státům soubor pravidel pro definici projektu.
3. Zakázky na dodávky a stavební práce se zadávají formou veřejného nabídkového řízení, s výjimkou případů uvedených v článku 116 finančního nařízení.
4. Účast ve veřejném nabídkovém řízení a na zakázkách je otevřena za stejných podmínek pro všechny fyzické i právnické osoby v členských státech, partnerských státech a státech zapojených do programu Phare.
Komise může v jednotlivých případech povolit účast fyzických a právnických osob ze zemí Středomoří s tradičními hospodářskými, obchodními a zeměpisnými vazbami, jestliže dotyčné programy nebo projekty vyžadují zvláštní odbornosti, které mohou poskytnout zejména tyto země.
5. V případě spolufinancování může Komise povolit, avšak jen v jednotlivých případech, účast třetích zemí ve veřejném nabídkovém řízení a na zakázkách.
V těchto případech je účast podniků ze třetích zemí přípustná pouze za podmínky, je-li poskytnuta vzájemnost.
Článek 12
Při veřejných nabídkových řízeních pro zadávání zakázek v souladu s článkem 114 finančního nařízení musí být pro podávání nabídek stanovena lhůta nejméně 52 dní ode dne zveřejnění oznámení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Zakázky na poskytování služeb se zadají zpravidla na základě vyhlášení omezené soutěže a u operací do 200000 eur mimo veřejné nabídkové řízení.
HLAVA IV
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 13
1. Komisi je nápomocen Výbor pro otázky pomoci nově vzniklým nezávislým státům bývalého Sovětského svazu a Mongolsku (dále jen "výbor").
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se odstavce 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 14
Komise zajišťuje spolu s členskými státy a na základě vzájemné a pravidelné výměny informací, včetně výměny informací na místě, účinnou koordinaci úsilí vynakládaného v rámci pomoci poskytované Společenstvím a jednotlivými členskými státy s cílem zvýšení soudržnosti a doplňkovosti jejich programů spolupráce.
Zřídí se pravidelná koordinace mezi Komisí a členskými státy, včetně koordinace na místě, při jejich smlouvách s partnerskými státy, a to jak při vymezování programu, tak i ve fázi jeho provádění.
Při provádění programů přeshraniční spolupráce za účasti členských států, zemí Phare a partnerských států zajišťuje Komise účinnou koordinaci a spojitost s programy financovanými ze strukturálních fondů, s programy vnější pomoci Společenství a s iniciativami dvoustranné pomoci.
Kromě toho Komise zajišťuje koordinaci a spolupráci s mezinárodními finančními institucemi a jinými dárci.
V rámci pomoci poskytované podle tohoto nařízení podpoří Komise spolufinancování ze strany veřejných i soukromých subjektů v členských státech.
Článek 15
1. Komise předkládá každoročně zprávu o pokroku při provádění programu pomoci.
Tato zpráva rovněž zahrnuje vyhodnocení již poskytnuté pomoci, včetně účinnosti programu, jakož i informace o výsledcích sledování činností podniknutých v průběhu roku.
Zpráva je určena členským státům, Evropskému parlamentu, Radě, Hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů.
2. Na základě této zprávy může Komise předložit Radě návrhy na změnu tohoto nařízení.
3. Kromě toho Komise zpřístupní subjektům uvedeným v odstavci 1 statistické informace o zadaných zakázkách. Obsah a forma poskytovaných statistických informací bude projednána s výborem zmíněným v čl. 13 odst. 1.
Článek 16
Chybí-li pro pokračování spolupráce některý podstatný prvek, zejména v případech porušení demokratických zásad a lidských práv, může Rada na návrh Komise přijmout kvalifikovanou většinou rozhodnutí o vhodných opatřeních týkajících se pomoci partnerskému státu.
Týž postup se může použít jako poslední prostředek v případech vážného porušení povinností partnerských států podle dohod o partnerství a spolupráci.
Článek 17
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po zveřejnění
Nařízení Rady (ES) č. 104/2000
ze dne 17. prosince 1999
o společné organizaci trhu s produkty rybolovu a akvakultury
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 26, 36 a 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Základní ustanovení týkající se organizace trhu v rybářském odvětví musejí být přepracována s ohledem na vývoj trhu, změny, které nastaly v rybářských činnostech během posledních let a na nedostatky zjištěné při uplatňování nyní platných pravidel; vzhledem k počtu a složitosti nutných změn, by tato ustanovení bez úplného přepracováni nevykazovala jasnost, která je u každého právního předpisu vyžadována; mělo by se tedy přistoupit k nahrazení nařízení Rady (EHS) č.
3759/92 ze dne 17. prosince 1992 o společné organizaci trhu s produkty rybolovu a akvakultury [5] novým nařízením.
(2) V zájmu zjednodušení právních předpisů a s cílem usnadnit jejich užívání těm, kterým jsou určeny, by nové nařízení mělo rovněž obsahovat aktualizovaná a doplněná základní ustanovení nařízení Rady (EHS) č. 105/76 ze dne 19. ledna 1976 o uznávání organizací producentů v odvětví rybolovu [6] a nařízení Rady (EHS) č.
1772/82 ze dne 29. června 1982 o stanovení základních pravidel pro rozšiřování určitých pravidel zavedených organizacemi producentů v odvětví rybolovu [7]; tato nařízení by měla být následně zrušena.
(3) Společná zemědělská politika musí zejména zahrnovat společnou organizaci zemědělských trhů, jejichž forma se liší podle příslušných produktů.
(4) Rybářství je mimořádně důležité v hospodářství určitých pobřežních regionů Společenství; tato produkce představuje převažující část příjmů rybářů z těchto regionů; proto by měla být podporována stabilita trhu příslušnými opatřeními, prováděnými v souladu s mezinárodními závazky Společenství, zejména s ohledem na ustanovení Světové obchodní organizace o vnitřních podpůrných mechanismech a celních ujednáních.
(5) Produkce a uvádění produktů rybolovu na trh musí zohledňovat nutnost zajistit udržitelný vývoj rybářství; společná organizace trhu s těmito produkty proto musí zavádět opatření, která podporují lepší přizpůsobení nabídky poptávce z hlediska jakosti i množství, a která zvyšují hodnotu produktů na trhu jak prostřednictvím výše uvedeného záměru, tak zlepšením příjmu producentů prostřednictvím stabilizace cen na trhu.
(6) Jedním ze způsobů jak uplatňovat společnou organizaci trhu je používání společných obchodních norem pro dotčené produkty; je nutné, aby použití těchto norem odstranilo z trhu produkty nevyhovující kvality a aby usnadnilo obchodní vztahy na základě korektní hospodářské soutěže a přispělo tak ke zlepšení výnosnosti produkce.
(7) Z používání těchto norem vyplývá potřeba kontroly produktů, pro které jsou tyto normy stanoveny; měla by proto být stanovena opatření pro tuto kontrolu.
(8) Zejména v případě čerstvých nebo chlazených produktů rybolovu je vzhledem ke zvyšující se pestrosti nabídky nutné poskytnout spotřebiteli minimální informace o základních vlastnostech produktu; k tomuto účelu je na členských státech, aby pro dotčené produkty zavedly seznam obchodních označení přípustných na jejich území.
(9) Organizace producentů jsou základním článkem společné organizace trhu, na své úrovni zajišťují její decentralizované řízení; při stále silněji koncentrované poptávce je soustředění nabídky v rámci těchto organizací více než kdy jindy hospodářskou nutností upevňující pozici producentů na trhu; je třeba, aby se toto soustředění uskutečňovalo na dobrovolném a prospěšném základě vzhledem k rozsahu a efektivnosti služeb, které může organizace producentů poskytnout svým členům; proto by měly členské státy stanovit společná měřítka pro uznávání organizace producentů; členský stát může uznat, že organizace producentů je schopna přispívat k uskutečňování cílů společné organizace trhů, pouze pokud její stanovy jí a jejím členům ukládají určité povinnosti.
(10) Je vhodné podporovat snahy organizací producentů vedoucí ke zlepšování jakosti produktů rybolovu tím, že se za určitých podmínek stanoví zvláštní uznání těmto organizacím.
(11) K posílení činnosti těchto organizací a k napomáhání větší stabilitě na trhu by mělo být členským státům umožněno rozšířit za určitých podmínek na nečleny působící v určitém regionu pravidla, která organizace producentů působící v tomto regionu určila svým členům, zejména pravidla pro produkci a uvádění produktů na trh, včetně intervenčních pravidel; tento postup je podroben kontrole Komise, která může za určitých okolností prohlásit tato rozšíření pravidel za neplatná.
(12) Uplatňování výše uvedeného režimu s sebou nese náklady organizacím jejichž pravidla byla rozšířena; je tedy určeno, aby se nečlenové na těchto nákladech podílely; členské státy by také měly poskytnout těmto subjektům vyrovnávací platby za produkty, které ačkoli jsou v souladu s obchodními normami, nemohou být uvedeny na trh a jsou z trhu staženy.
(13) Měla by se ve všech případech vypracovat ustanovení zajišťující, že organizace producentů nezaujmou dominantní postavení ve Společenství.
(14) S cílem dlouhodobého a racionálního využívání zdrojů by měly organizace producentů usměrňovat produkci svých členů tak, aby odpovídala potřebám trhu a podporovat podmínky, které jejím členům zajistí nejlepší výnosy z úlovků, zejména jde-li o úlovky druhů, na které se vztahují kvótová omezení; z těchto důvodů se doporučuje, aby organizace producentů vypracovaly na začátku každého rybářského hospodářského roku návrh programu pro plánování produkce a předběžné regulace nabídky svých členů, případně zvláštní ustanovení pro obvykle těžko obchodovatelné produkty, a aby tento návrh předložily příslušným orgánům.
(15) S přihlédnutím k nákladům, které organizacím producentů přinesou tyto povinnosti, je oprávněné poskytnout těmtoorganizacím úměrné vyrovnávací platby po stanovené období.
(16) Členské státy by měly být oprávněny poskytnout organizacím producentů dodatečné podpory v rámci operačních programů podle nařízení Rady (ES) č. 2792/1999 ze dne 17. prosince 1999 o pravidlech a podmínkách pro strukturální pomoc Společenství v odvětví rybolovu [8].
(17) Mezioborové organizace založené z podnětu samostatných nebo již seskupených subjektů mohou, představují-li významnou část jednotlivých profesních skupin v odvětví produktů rybolovu, napomoci k lepšímu uvědomování si tržní reality, podpořit vývoj ekonomického chování, jež povede k lepší znalosti organizace produkce, úpravy produktů a jejich uvádění na trh; jakmile činnosti těchto mezioborových organizací mohou obecně přispět k uskutečnění cílů stanovených článkem 33 Smlouvy, zvláště cílů tohoto nařízení, je vhodné po vymezení forem dotčených činností udělit uznání těm organizacím, které podnikají kroky k dosažení uvedených cílů; za určitých podmínek by se měla vypracovat ustanovení o rozšíření pravidel těchto mezioborových organizací a o podílení se na výdajíchs tím souvisejících; tento postup je podroben kontrole Komise, která může za určitých okolností prohlásit tato rozšíření pravidel za neplatná.
(18) Měly by se upřesnit podmínky, za kterých mohou být dohody, rozhodnutí a dohodnuté postupy mezioborových organizací vyjmuty z použití článku 1 nařízení č. 26 [9].
(19) Ke zvládnutí situace na trhu, která v případě některých produktů rybolovu obzvláště důležitých pro příjem producentů, může vést k cenám, které mohou způsobit poruchy na trhu Společenství, je nezbytné stanovit, na základě nejnovějších technických údajů, orientační cenu pro každý rybářský hospodářský rok nebo v případě tuňáků produkční cenu Společenství, která je reprezentativní v oblastech produkce a která bude sloužit k určení cenových hladin při zásazích na trhu; z tohoto důvodu musí být orientační cena určena tak, aby odrážela situaci na trhu a předcházela nepřiměřeným výkyvům cen mezi jednotlivými rybářskými hospodářskými roky; orientační cena je základním prvkem k určení souhrnu ostatních intervenčních opatřeních; je tedy vhodné, aby Rada přijala na návrh Komise opatření k tomuto účelu.
(20) K stabilizaci cen by měly mít organizace producentů možnost zasáhnout na trhu zejména tím, že uplatní ceny, pod jejichž úrovní budou produkty členů těchto organizací staženy z trhu.
(21) V určitých případech a za určitých okolností je vhodné podpořit činnost organizací producentů tím, že jim bude poskytnuto finanční vyrovnání za množství produkce, která byla s konečnou platností stažena z trhu s produkty určenými k lidské spotřebě.
(22) Tato forma zásahu provedená organizací producentů by se však měla omezit na nadměrné soustředěné dodávky, které trh nemůže pojmout a kterým nelze předejít jiným druhem opatření; finanční vyrovnání musí být tedy omezeno na malý objem produkce.
(23) Aby byli rybáři podněcováni k lepšímu přizpůsobování nabídky potřebám trhu, měly by se stanovit různé úrovně finančního vyrovnání v závislosti na objemu produkce stažené z trhu.
(24) Soubor nových opatření zavedených tímto nařízením umožní organizacím producentů významně snížit používání úplného stažení z trhu; je tedy oprávněné během přechodného období progresivně snižovat jak množství, na které může být uplatněno finanční vyrovnání, tak výši finančního vyrovnání.
(25) V případě vážných poruch trhu by se měla přijmout příslušná opatření k uzpůsobení podmínek pro finanční vyrovnání za stažené produkty.
(26) Zejména z důvodu vzácnosti určitých druhů, se musí v rámci možností zabránit ničení ryb stažených z trhu; k tomuto účelu je třeba poskytnout podporu na zpracování, zajištění trvanlivosti a skladování určitého množství čerstvých produktů k lidské spotřebě stažených z trhu; na všechny druhy, které by mohly být staženy z trhu, se musí vztahovat toto opatření; tento mechanismus, který představuje jak formu zásahu, tak prostředek ke zvýšení výnosu z produktů rybolovu, musí být organizacemi producentů používán hojněji než úplné stahování produktů z trhu; mělo by se proto zvýšit množství, na které se tento mechanismus vztahuje.
(27) U některých druhů nedovolují regionální rozdíly v cenách okamžité začlenění do režimu finančního vyrovnání, které bylo organizacím producentů poskytnuto; je však třeba jak k podpoře větší stability trhu s dotčenými produkty, tak s ohledem na jejich vlastnosti a různorodé podmínky produkce a uvádění na trh, stanovit pro uvedené produkty program Společenství na podporu cen přizpůsobený jejich specifičnosti, založený na uplatňování cen za stažení stanovených nezávisle organizacemi producentů, a na poskytování, za určitých podmínek, paušální podpory těmto organizacím na produkty, na které se vztahovaly nezávislé zásahy.
(28) Měl by se stanovit zvláštní program podpory pro určité produkty zmrazené na plavidlech, a to formou podpory soukromého skladování těchto produktů, s určitými omezeními a za určitých podmínek, nemohou-li být prodávány na trhu za cenu vyšší než je cena určená na úrovni Společenství.
(29) Pokles dovozních cen tuňáka určeného pro konzervárenský průmysl může ohrozit úroveň příjmů producentů tohoto produktu ze Společenství; mělo by se proto stanovit, že v případě potřeby budou producentům poskytnuty vyrovnávací příspěvky; aby se zhospodárnilo uvádění stejnorodé produkce na trh, vyrovnávací příspěvek by se za určitých podmínek měl poskytnout pouze organizacím producentů.
(30) Aby nebyl podporován nepřirozený vývoj v produkci tuňáka a následný růst s tím spojených nákladů, měla by se stanovit omezení, v jejichž rámci může být tento příspěvek poskytnut organizacím producentů v závislosti na podmínkách zásobování zjištěných na trhu Společenství, a přezkoumat podmínky spuštění tohoto mechanismu.
(31) Aby bylo možné posoudit, zda se na trhu Společenství vyskytla situace spojená s vývojem úrovně cen na světovém trhu s tuňáky, která opravňuje k vyplácení vyrovnávacího příspěvku, je třeba se ujistit, že pokles cen na trhu Společenství byl vyvolán poklesem dovozních cen.
(32) Používání sazeb společného celního sazebníku je pozastaveno v celém rozsahu u některých produktů z tuňáka; není-li produkce Společenství v případě tuňáka dostatečná, měly by se pro zpracovatelský potravinářský průmysl těchto produktů zachovat dodavatelské podmínky srovnatelné s podmínkami, které se vztahují na vyvážející třetí země, aby nebylo bráněno jejich vývoji v rámci mezinárodních podmínek hospodářské soutěže; na škody, které tento režim může způsobit producentům tuňáků ve Společenství, se vztahuje vyrovnávací příspěvek stanovený k tomuto účelu.
(33) Pro zajištění dostatečného zásobování trhu Společenství surovinami pro zpracovatelský průmysl, za podmínek, které zpracovatelskému průmyslu umožní udržet konkurenceschopnost, by se mělo používání sazeb společného celního sazebníku pro některé produkty částečně nebo zcela pozastavit na dobu neurčitou.
(34) Použití výše popsaného režimu pozastavení cel však nesmí vést k dodávkám ze třetích zemí za neobvykle nízké ceny; využívání uvedeného pozastavení je tedy možné pouze při dodržování referenční ceny, vypočítané podle stanovených pravidel.
(35) Mohou-li výjimečné okolnosti vyvolané dovozy nebo vývozy způsobit nebo hrozí-li tím, že způsobí vážné poruchy, které by mohly vést k ohrožení cílů podle článku 33 Smlouvy, měla by být možné použit příslušná opatření v obchodu se třetími zeměmi, při dodržování mezinárodních závazků Společenství.
(36) Zkušenost ukázala, že je někdy nutné přijmout opatření velice rychle, aby bylo zajištěno zásobování trhu Společenství a dodržování mezinárodních závazků Společenství; aby mohla Komise čelit takovýmto situacím co nejpohotověji, měl by se stanovit postup pro rychlé přijímání nutných opatření.
(37) Uskutečnění jednotného trhu založeného na systému společných cen by bylo ohroženo udělením určitých podpor; v odvětví rybolovu by proto měla též platit ustanovení Smlouvy, podle kterých je možné prověřit podpory udělené členským státem a zakázat takové, které jsou neslučitelné s jednotným trhem.
(38) K provádění tohoto nařízení je zapotřebí vytvořit a udržovat systémy pro výměnu informací mezi Komisí a členskými státy; je nutné upřesnit náklady na takovýto systém, které budou částečně hrazené z rozpočtu Společenství.
(39) Výdaje vzniklé členským státům z plnění povinností vyplývajících z uplatňování tohoto nařízení by měly být hrazeny Společenstvím v souladu s nařízením Rady (ES) č. 1258/1999 ze dne 17. května 1999 o financování společné zemědělské politiky [10].
(40) Při provádění této společné organizace se musí rovněž přihlížet ke skutečnosti, že je v zájmu Společenství, aby se co nejvíce ochraňovala loviště ryb; není proto dovoleno financovat opatření, která se vztahují na množství ryb překračující množství případně přidělená jednotlivým členským státům.
(41) Je na členských státech, aby přijala všechna příslušná opatření, která zajistí dodržování tohoto nařízení a která zamezí podvodům a potlačí je.
(42) Aby bylo usnadněno provádění těchto ustanovení, měl by být stanoven postup, který naváže úzkou spolupráci mezi členskými státy a Komisí v rámci řídícího výboru.
(43) Opatření nezbytná pro uplatňování tohoto nařízení se přijmou v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [11].
(44) Společná organizace trhu v odvětví rybolovu musí souběžně a náležitě přihlížet k cílům uvedeným v článcích 33 a 131 Smlouvy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zřizuje se společná organizace trhu s produkty rybolovu, která zahrnuje cenový a obchodní režim a společná pravidla hospodářské soutěže.
Pro účely tohoto nařízení:
g) _BAR_ _BAR_ Těstoviny, též vařené nebo nadívané (masem nebo jinými nádivkami) nebo jinak upravené, jako špagety, makarony, nudle, lasagne, noky, ravioli, cannelloni; kuskus, též upravené: _BAR_
_BAR_ — Těstoviny nevařené, nenadívané ani jinak neupravené: _BAR_
190220 _BAR_ — Těstoviny nadívané, též vařené nebo jinak upravené: _BAR_
HLAVA I
OBCHODNÍ NORMY A INFORMACE PRO SPOTŘEBITELE
KAPITOLA 1
OBCHODNÍ NORMY
Článek 2
1. Společné obchodní normy i rozsah používání těchto norem mohou být vymezeny pro produkty uvedené v článku 1 nebo pro skupiny těchto produktů; tyto normy se mohou zejména vztahovat na třídění podle jakosti, velikosti nebo váhy, balení, úpravy a označování.
2. Pokud byly obchodní normy přijaty, pak produkty, na které se vztahují, mohou být vystaveny za účelem prodeje, nabízeny k prodeji, prodávány nebo jinak uváděny na trh pouze pokud odpovídají těmto normám, ledaže by existovala zvláštní ustanovení, která mohou být přijata v případě obchodu se třetími zeměmi.
3. Obchodní normy a pravidla jejich používání, včetně zvláštních ustanovení uvedených v odstavci 2, se přijmou postupem podle čl. 38 odst. 2.
Článek 3
1. Členské státy podrobí produkty, pro které byly přijaty společné obchodní normy, kontrole shody s těmito normami.
Tato kontrola se může konat v každém stupni uvádění produktu na trh, jakož i během přepravy.
2. Členské státy přijmou všechna vhodná opatření umožňující postih porušení článku 2.
3. Nejpozději do jednoho měsíce od vstupu každé obchodní normy v platnost, oznámí členské stá tyostatním členským státům a Komisi jméno a adresu orgánů pověřených kontrolou každého produktu nebo skupiny produktů, pro které byla tato norma přijata.
4. Prováděcí pravidla k odstavci 1 se podle potřeby stanoví postupem podle čl.
38 odst. 2, zejména s ohledem na nutnost zajistit koordinaci činností kontrolních orgánů i jednotný výklad a používání společných obchodních norem.
KAPITOLA 2
INFORMACE PRO SPOTŘEBITELE
Článek 4
1. Aniž jsou dotčena ustanovení směrnice 79/112/EHS [12], mohou být produkty uvedené v čl. 1 písm. a), b) a c) nabízeny k maloobchodnímu prodeji konečnému spotřebiteli, bez ohledu na způsob uvádění na trh, pouze pokud příslušná visačka nebo nálepka uvádějí:
a) obchodní označení druhu;
b) způsob produkce (odlov na moři nebo ve vnitřních vodách nebo chov);
c) oblast odlovu.
Tyto požadavky se však nevztahují na malá množství produktů, která rybář nebo producent akvakultury prodává přímo spotřebitelům.
K provedení odst. 1 písm. a) členské státy sestaví a zveřejní nejpozději do 1. ledna 2002 seznam obchodních označení přípustných na jejich území, alespoň pro všechny druhy uvedené v přílohách I až IV tohoto nařízení.
Tento seznam ke každému druhu uvede vědecký jméno, označení v úředním jazyku nebo jazycích členského státu, a případně i označení uznávané/á nebo povolené/á na místní nebo regionální úrovni.
3. Členské státy předají Komisi seznam obchodních označení uvedený v odstavci 2 nejpozději dva měsíce před datem uvedeným ve výše uvedeném odstavci.
Členské státy uznají označení uvedená jinými členskými státy pro stejný druh ve stejném jazyce.
4. Prováděcí pravidla k tomuto článku se podle potřeby stanoví postupem podle čl. 38 odst. 2.
HLAVA II
ORGANIZACE PRODUCENTŮ
KAPITOLA 1
PODMÍNKY PRO ZÍSKÁNÍ UZNÁNÍ ORGANIZACE PRODUCENTŮ, JEHO UDĚLENÍ A ODNĚTÍ
Článek 5
1. Pro účely tohoto nařízení se výrazem "organizace producentů" rozumí každá právnická osoba:
a) která byla ustavena z vlastního podnětu skupiny producentů produktu nebo produktů uvedených v odst. 1 písm. a), b) nebo c), pokud v případě zmrazených, upravených a zpracovaných produktů byly příslušné úkony provedeny na rybářských plavidlech;
b) která má především za cíl zajistit racionální výkon rybolovu a zlepšení prodejních podmínek svých členů tím, že přijme následující opatření:
1. podpora plánování produkce a její přizpůsobení poptávce z hlediska jakosti i množství, zejména zaváděním plánů odlovu;
2. podpora sdružování nabídky;
3. stabilizace cen;
4. podpora těch rybolovných metod, které vedou k udržitelnému rybolovu;
c) jejíž stanovy zavazují sdružené producenty, aby zejména:
1. při využívání rybolovných zdrojů, produkci a uvádění produktů na trh používali pravidla přijatá organizací producentů;
2. rozhodne-li dotyčný členský stát, že hospodaření s některými nebo se všemi jeho kvótami odlovu a/nebo používání rybolovných práv zajišťuje organizace producentů, uplatňovali opatření, které organizace za tímto účelem přijala;
3. zajistili, aby každé plavidlo bylo pro danou skupinu produktů součástí pouze jedné organizace producentů;
4. prostřednictvím organizace producentů prodávali celou svou produkci produktů, kvůli kterým do organizace vstoupili; organizace však může rozhodnout, že výše uvedený závazek se neuplatňuje pokud je prodej uskutečňován podle společných pravidel, která předtím stanovila;
5. poskytovali údaje, které po nich organizace producentů požaduje, aby mohla být určena opatření podle odst. 1 písm. b), pro splnění závazků vyplývajících z právních aktů nebo pro statistické účely;
6. zaplatili finanční příspěvky uvedené ve stanovách, které jsou určené k ustavení a zásobování intervenčního fondu podle čl. 17 odst. 3;
7. zůstali členy organizace alespoň po dobu tří let poté, co byla organizace uznána, a aby oznámili organizaci svůj úmysl vzdát se členství alespoň jeden rok před jejich odchodem;
d) jejíž stanovy obsahují ustanovení o:
1. pravidlech pro stanovení, přijetí a pozměnění pravidel uvedených v písm. c) bodu 1;
2. vyloučení jakékoli diskriminace mezi členy, založené zejména na jejich státní příslušnosti nebo místě usazení;
3. vybírání členských finančních příspěvků nutných k financování organizace producentů;
4. pravidlech, které sdruženým producentům zabezpečují demokratickou kontrolu jejich organizace a jejích rozhodnutí;
5. postihu v případě porušení statutárních závazků, zejména při neplacení finančních příspěvků a pravidel stanovených organizací producentů;
6. pravidlech pro příjímání nových členů;
7. účetních a rozpočtových pravidlech pro fungování organizace, včetně vedení odděleného účetnictví těch činností, na které se vztahuje uznání;
e) která byla uznána dotyčným členským státem za podmínek podle odstavce 2.
2. Členské státy uznají za organizace producentů ve smyslu tohoto nařízení seskupení producentů, která mají úřední sídlo na jejich území, která zde vykonávají dostatečnou hospodářskou činnost a která o to požádají, pokud
a) splňují požadavky podle odstavce 1 a podají o tom příslušné důkazy, včetně důkazu o tom, že sdružují minimální počet producentů a pokrývají minimální objem obchodovatelné produkce;
b) existují dostatečné záruky o řádném výkonu jejich činnosti jak z časového hlediska, tak z hlediska působnosti;
c) mají potřebnou právní způsobilost podle vnitrostátních právních předpisů.
3. Organizace producentů nesmějí zaujímat dominantní postavení na určitém trhu, není-li to nutné k uskutečňování cílů stanovených v článku 33 Smlouvy.
4. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle čl. 38 odst. 2.
Článek 6
1. Členské státy:
a) rozhodují o udělení uznání ve lhůtě tří měsíců od podání žádosti, ke které jsou přiloženy veškeré náležité podklady;
b) v pravidelných intervalech provádějí kontroly, aby se ujistili, že organizace producentů dodržují podmínky uznání; uznání může být organizaci producentů odňato, nesplňuje-li již podmínky uvedené v článku 5 nebo bylo-li toto uznání vydáno na základě chybných údajů; pokud organizace obdržela nebo využívá toto uznání podvodně, je jí odňato okamžitě se zpětným účinkem;
c) sdělí Komisi ve lhůtě dvou měsíců všechna rozhodnutí o udělení, odmítnutí nebo odnětí uznání.
2. Členský stát udělí uznání organizaci producentů, která má své sídlo na jeho území a část jejích členů jsou státními příslušníky jiného nebo jiných členských států, jsou-li dodržovány podmínky podle článku 5.
Členské státy, jejichž státní příslušníci jsou členy organizace producentů usazené na území jiného členského státu, navážou s tímto státem administrativní spolupráci nezbytnou k výkonu kontroly nad činností dotyčné organizace.
3. Organizaci producentů může být uděleno členským státem uznání výlučně pro určitou oblast činnosti, je-li označena v tomto ohledu za reprezentativní podle podmínek čl. 7 odst. 1.
4. Uznání může být členskými státy uděleno sdružení organizací producentů, splňuje-li podmínky podle článku 5.
Články 9 a 10 se však na takové sdružení nevztahují.
5. Aby bylo zajištěno dodržování článku 5 a odst. 1 písm. b) tohoto článku, provádí Komise kontroly, na jejichž základě může případně požadovat od členských států, aby rozhodly o odnětí uděleného uznání.
6. Na začátku každého roku nechá Komise zveřejnit v Úředním věstníku Evropských společenství, řadě C, seznam organizací producentů, které získaly uznání během předcházejícího roku, jakož i organizací, kterým bylo během stejného období uznání odebráno.
7. Prováděcí pravidla k tomuto článku a zejména podmínky odnětí uznání se stanoví postupem podle čl. 38 odst. 2.
KAPITOLA 2
ROZŠÍŘENÍ PRAVIDEL NA NEČLENY
Článek 7
1. Pokud je jedna organizace producentů považována za reprezentativní pro produkci a uvádění produktů na trh v oblasti nebo oblastech vykládky členského státu a požádá o uznání tohoto postavení příslušné vnitrostátní orgány, může členský stát požadovat po nečlenech této organizace, kteří uvádějí v oblasti reprezentativnosti organizace producentů na trh produkt nebo produkty podle článku 1, aby dodržovali:
a) pravidla pro produkci a uvádění na trh, která zavedla organizace s cílem dosáhnout cílů uvedených v čl. 5 odst. 1 písm. b);
b) pravidla přijatá organizací pro případy stahování z trhu a převody čerstvých nebo chlazených produktů uvedených v čl. 1 odst. 2 druhé odrážky písmen a) a c).
Pro produkty uvedené v příloze I však mohou být tato pravidla rozšířena na nečleny jen je-li cena uplatňovaná organizací producentů cenou za stažení nebo prodejní cenou Společenství, s výhradou přípustné odchylky stanovené v čl. 21 odst. 1 písm. a).
Členský stát může rozhodnout, že rozšíření pravidel uvedených v písmenech a) a b) se nevztahuje na určité kategorie prodeje.
2. Pravidla závazná podle odstavce 1 se uplatňují do prvního uvedení produktů na trhu během období, které nesmí být delší než dvanáct měsíců v regionálně ohraničené oblasti.
3. Členské státy neprodleně oznámí Komisi pravidla, která se rozhodla uložit jako závazná podle odstavce 1.
Ve lhůtě jednoho měsíce od data přijetí výše uvedeného oznámení může Komise požádat dotyčný členský stát, aby zcela nebo částečně pozastavil provádění rozhodnutí, není-li přesvědčena o platnosti tohoto rozhodnutí vzhledem k případům podle odstavce 4.
V podobném případě a ve lhůtě dvou měsíců od stejného data, Komise:
- potvrdí, že oznámená pravidla mohou být uložena jako závazná nebo
- zdůvodněným rozhodnutím prohlásí rozšíření pravidel, o kterém členský stát rozhodl, za neplatné na základě jednoho z případu uvedených v odst. 4 písmen a) a b).
V tomto případě se rozhodnutí Komise uplatňuje od data, kdy byla členskému státu odeslána žádost o pozastavení pravidel.
4. Komise prohlásí rozšíření podle odstavce 1 za od počátku neplatné:
a) zjistí-li, že tímto rozšířením je poškozován volný obchod nebo jsou ohroženy cíle článku 33;
b) zjistí-li, že na pravidlo, o jehož rozšíření bylo rozhodnuto, se vztahuje čl. 81 odst. 1 Smlouvy.
5. Při dodatečných kontrolách, může Komise kdykoli zjistit případy neplatnosti podle odstavce 4 a prohlásit dotčené rozšíření za od počátku neplatné.
6. Komise neprodleně informuje ostatní členské státy o všech fázích postupu uvedeného v odstavcích 3, 4 a 5.
7. Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření ke kontrole dodržování pravidel podle odstavce 1.
Neprodleně tato opatření sdělí Komisi.
8. V případě použití odstavce 1 může dotčený členský stát rozhodnout, že nečlenové musí organizaci uhradit ekvivalent všech nebo části poplatků hrazených producenty, kteří jsou členy organizace, jsou-li tyto poplatky určeny ke krytí administrativních nákladů vzniklých používáním režimu podle odstavce 1.
9. V případě použití odstavce 1 členské státy prostřednictvím organizací producentů zajistí případné stažení z trhu produktů, které nejsou v souladu s pravidly pro uvádění na trh nebo nemohly být prodány ani za cenu, jež by se alespoň rovnala ceně za stažení.
10. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle čl. 38 odst. 2.
Článek 8
1. V případě použití čl. 7 odst. 1 může členský stát poskytnout vyrovnávací platbu nečlenům organizace, kteří jsou usazeni ve Společenství, za produkty:
- které nemohu být uvedeny na trh podle čl. 7 odst. 1 písm. a)
nebo - které byly staženy z trhu podle čl. 7 odst. 1 písm. b).
Tato vyrovnávací platba je poskytnuta bez jakékoli diskriminace na základě státní příslušnosti nebo místa usazení příjemce.
Nesmí být vyšší než 60 % částky, která podle množství staženého z trhu vyplývá z uplatňování:
- ceny za stažení stanovené podle článku 20 pro produkty uvedené v příloze I písmenu A a B,
nebo - prodejní ceny stanovené podle článku 22 pro produkty uvedené v příloze I písmenu C,
2. Náklady vzniklé poskytnutím vyrovnávací platby podle odstavce 1 jsou hrazeny zúčastněným členským státem.
KAPITOLA 3
PLÁNOVÁNÍ PRODUKCE A UVÁDĚNÍ PRODUKTŮ NA TRH
Článek 9
1. Na začátku rybářského hospodářského roku vypracuje každá organizace producentů operační program rybářského hospodářského roku pro druhy uvedené v přílohách I, IV a V a předloží jej příslušným orgánům členského státu. Tento program zahrnuje:
a) strategii pro uvádění produktů na trh, která bude prováděna organizací producentů s cílem přizpůsobit objem a kvalitu nabídky potřebám trhu;
b) - plán odlovu pro druhy uvedené v přílohách I a IV, zejména pro druhy, na které se vztahují kvóty odlovu, tvoří-li tyto druhy významnou část výkladky členů organizace;
- plán produkce pro druhy uvedené v příloze V;
c) zvláštní preventivní opatření vedoucí ke přizpůsobení nabídky druhů, u kterých se během rybářského hospodářského roku obvykle objevují při jejich uvádění na trh potíže;
d) sankce postihující členy, kteří porušují rozhodnutí přijatá k provádění těchto plánů.
Operační program může být přepracován na základě nepředvídatelných okolností během rybářského hospodářského roku a toto přepracování je sděleno příslušným orgánům členského státu.
Organizace producentů, která byla nově uznána, nemusí sestavovat operační program během prvního roku od jejího uznání.
2. Operační program a všechna jeho přepracování musejí být schváleny příslušnými orgány členského státu.
3. Aniž je dotčen čl. 6 odst. 1 písm. b), zavedou členské státy příslušná kontrolní opatření, aby se přesvědčily, že organizace producentů plní závazky podle odstavce 1 a zjistí-li nedostatky při plnění těchto závazků, uplatní následující sankce:
a) organizace producentů, která opomněla vypracovat operační program pro rybářský hospodářský rok podle odstavce 1, neobdrží žádnou finanční podporu, která je poskytována pro intervence prováděné za podmínek podle hlavy IV za dotčený rybářský hospodářský rok;
b) organizace producentů, která nezavedla opatření uvedená v jejím operačním programu obdrží za dotčený rybářský hospodářský rok:
- v případě prvního opomenutí pouze 75 % finanční podpory poskytované pro intervence prováděné za podmínek podle hlavy IV,
- v případě druhého opomenutí pouze 50 % finanční podpory,
- v případě dalších opomenutí žádnou z uvedených finančních podpor.
Sankce uvedené v písmenu a) a b) se nepoužijí do 1. ledna 2002.
4. Členské státy neprodleně informují Komisi o případech uplatnění odst. 3 písm. a) nebo b).
5. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle čl. 38 odst. 2.
Článek 10
1. Aniž jsou dotčeny podpory, které mohou být poskytovány s cílem povzbuzovat ustavování organizací producentů a usnadnit jejich činnost podle čl. 15 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 2792/1999, mohou členské státy poskytovat po určitou dobu organizacím producentů vyrovnávací platbu jako náhradu za náklady plynoucí ze závazků, které jim ukládá článek 9.
Organizace producentů, které byly uznány před 1. lednem 2001 mohou dostávat vyrovnávací platbu po dobu pěti let od tohoto data.
Organizace producentů, které byly uznány později, mohou dostávat vyrovnávací platbu po dobu pěti let od roku, ve kterém jim bylo uznání uděleno.
2. Vyrovnávací platba uvedená v odstavci 1 se skládá z těchto částí:
a) pro druhy uvedené v přílohách I a IV, z částky poměrné k počtu členských plavidel stanovené podle degresivního vzorce metodou uvedenou v příloze VII písm. A a z paušální částky ve výši 500 eur za druh, na který se vztahuje čl. 9 odst. 1 písm. b) první odrážky, maximálně za deset druhů;
b) pro druhy uvedené v příloze V, z částky poměrné k úrovni reprezentativnosti organizace producentů stanovené metodou uvedenou v příloze VII písmenu B. Úroveň reprezentativnosti je vypočtena podle procenta produkce, které je prodáváno prostřednictvím organizace producentů v produkční oblasti, kterou členský stát považuje za dostatečně velkou, na základě měřítek, které pro účely uznávání stanovil.
3. Členské státy vyplácejí organizacím producentů vyrovnávací platbu ve lhůtě čtyř měsíců od konce roku, za který byla tato vyrovnávací platba poskytnuta, ověří-li jejich příslušné orgány, že přijímající organizace splnily závazky, které jim ukládá článek 9.
4. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle čl. 38 odst. 2.
Článek 11
Členské státy mohou poskytnout dodatečnou podporu organizacím producentů, které v rámci operačních programů uvedených v čl. 9 odst. 1 vypracují opatření vedoucí ke zlepšení uspořádání a fungování uvádění ryb na trh, jakož i opatření vedoucí k lepší rovnováze nabídky a poptávky, v souladu s nařízením (ES) č. 2792/1999 a zejména s jeho články 14 a 15.
Článek 12
1. Členské státy mohou podle čl. 5 odst. 1 udělit zvláštní uznání organizacím producentů uvádějícím na trh produkty, na které se vztahují společné obchodní normy stanovené nařízením (ES) č. 2406/96 [13] nebo produkty akvakultury, pokud tyto organizace předložily plán na zlepšení jakosti těchto produktů schválený příslušnými vnitrostátními orgány.
2. Hlavním cílem plánu uvedeného v odstavci 1 je, aby zahrnoval všechny stupně produkce a uvádění na trh.
Plán zejména stanoví:
- citelné zlepšení jakosti produktů na plavidle nebo během chovu,
- nejvhodnější uchování jakosti během úkonů spojených s odlovem, vykládkou, sběrem, dopravou a uváděním produktů na trh,
- uplatňování technologií a know-how vhodných k dosažení uvedených cílů,
- popis plánovaných opatření, včetně předběžných studií, odborné přípravy a investic.
3. Členské státy předají Komisi plány, které jim organizace producentů předložily.
Tyto plány mohou být schváleny příslušnými orgány členského státu až po jejich předání Komisi a po uplynutí lhůty 60 dnů, během kterých může Komise požadovat změny nebo plán zamítnout.
4. Zvláštní uznání udělené organizacím producentů v rámci tohoto článku je podmínkou pro nárok na finanční podporu podle čl. 15 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 2792/1999.
5. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle čl. 38 odst. 2.
HLAVA III
MEZIOBOROVÉ ORGANIZACE A DOHODY
KAPITOLA 1
PODMÍNKY PRO ZÍSKÁNÍ UZNÁNÍ MEZIOBOROVÝCH ORGANIZACÍ, JEHO UDĚLENÍ A ODNĚTÍ
Článek 13
1. Členské státy mohou ve smyslu tohoto nařízení uznat za mezioborové organizace právnické osoby usazené na jejich území, které o to požádají a které sdružují představitele činností spojených s produkcí, obchodem nebo zpracováním produktů uvedených v článku 1 pokud:
a) byly ustaveny z podnětu všech nebo části organizací a sdružení, které je tvoří,
b) zastupují významnou část produkce a obchodu a/nebo zpracování produktů rybolovu a produktů zpracovaných z produktů rybolovu v dotčené oblasti nebo oblastech, a jedná-li se o více oblastí, mohou prokázat minimální reprezentativnost v každém oboru, který zastupují a v každé dotčené oblasti;
c) samy nevykonávají činnosti produkce, zpracování nebo uvádění na trh produktů rybolovu nebo produktů zpracovaných z produktů rybolovu;
d) vykonávají dvě nebo více z níže uvedených činností v oblasti nebo oblastech Společenství za podmínek slučitelných s právními předpisy Společenství, zejména v případě hospodářské soutěže a s přihlédnutím k zájmům spotřebitelů, a nenarušují-li řádné fungování společné organizace trhů:
- zlepšení znalosti a transparentnosti produkce a trhu,
- přispívání k lepší koordinaci umisťování produktů rybolovu na trh, zejména prostřednictvím studií a průzkumů trhu,
- průzkum a rozvíjení technologií, které optimalizují fungování trhu, včetně informačních a komunikačních technologií,
- vypracování vzorových smluv, které jsou slučitelné s předpisy Společenství,
- poskytování informací a provádění průzkumů, které nasměrují produkci k produktům lépe přizpůsobeným potřebám trhu a chuti i očekávání spotřebitelů, zejména pokud jde o jakost produktů a metody výlovu, které mají podíl na udržitelnosti zdrojů,
- vypracování metod a nástrojů a organizace vzdělávacích činností, které mají za cíl zlepšení jakosti produktů,
- uplatnění a ochrana označení původu, jakostních značek nebo zeměpisných označení,
- vymezení pravidel pro odlovy a uvádění produktů rybolovu na trh, přísnějších než jsou ustanovení předpisů Společenství nebo členských států,
- lepší možností, které skýtají produkty rybolovu,
- propagace produktů rybolovu.
2. Předtím, než členské státy udělí uznání, oznámí Komisi, která mezioborové organizace požádaly o uznání a předloží veškeré příslušné informace vztahující se k reprezentativnosti těchto organizací a k jednotlivým činnostem, které vykonávají, jakož i všechny ostatní informace nutné k posouzení žádosti.
Komise může vyjádřit nesouhlas s udělením uznání ve lhůtě dvou měsíců od oznámení.
3. Členské státy:
a) rozhodují o udělení uznání ve lhůtě tří měsíců od podání žádosti, ke které jsou přiloženy všechny doplňující dokumenty;
b) provádějí v pravidelných intervalech kontroly dodržování podmínek uznání mezioborovým organizacím;
c) odebírají uznání pokud:
i) již nejsou dodržovány podmínky pro uznání stanovené tímto nařízením;
ii) mezioborová organizace jedná proti článku 14 nebo narušuje řádné fungování společné organizace trhů, aniž jsou dotčeny ostatní sankce jinak vyplývající z vnitrostátních právních předpisů;
d) sdělí Komisi ve lhůtě dvou měsíců všechna rozhodnutí o udělení, odmítnutí nebo odnětí uznání.
4. Komise zajistí dodržování odstavce 1 a odst. 3 písm. b) tím, že provádí kontroly a na jejich základě může případně požádat členské státy, aby odňaly uznání.
5. Uznání představuje oprávnění k činnostem uvedeným v odst. 1 písm. d), za podmínek stanovených tímto nařízením.
6. Komise zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství, řadě C, seznam uznaných mezioborových organizací spolu s uvedením hospodářské oblasti nebo oblasti, kde jsou činné, jakož i činnosti prováděné podle článku 15. Rovněž se zveřejňuje odnětí uznání.
7. Prováděcí pravidla k tomuto článku, a zejména jakou četností a za jakých podmínek členské státy podávají Komisi zprávu o činnostech mezioborových organizací, se stanoví postupem podle čl. 38 odst. 2.
KAPITOLA 2
PODMÍNKY DOHOD, ROZHODNUTÍ A JEDNÁNÍ VE VZÁJEMNÉ SHODĚ MEZIOBOROVÝCH ORGANIZACÍ
Článek 14
Odchylně od článku 1 nařízení č. 26, se čl. 81 odst. 1 Smlouvy nevztahuje na smlouvy, dohody a jednání ve vzájemné shodě uznaných mezioborových organizací, které byly uzavřeny s cílem provádět činnosti uvedené v čl. 13 odst. 1 písm. d) tohoto nařízení a které, aniž jsou dotčena opatření přijatá mezioborovými organizacemi v rámci používání zvláštních ustanovení právních předpisů Společenství:
a) neobsahují závazek k uplatňování stanovené ceny;
b) nezpůsobují rozdělování trhů uvnitř Společenství;
c) neuplatňují vůči dalším obchodním partnerům rozdílné podmínky, za kterých se uskutečňují rovnocenné transakce, čímž by je znevýhodnily v hospodářské soutěži;
d) nevylučují hospodářskou soutěž ve vztahu k podstatné části dotčených produktů;
e) nevytvářejí jiná omezení hospodářské soutěže, která nejsou nevyhnutelná k dosažení cílů společné rybářské politiky uskutečňovaných mezioborovou činností.
KAPITOLA 3
ROZŠÍŘENÍ DOHOD, ROZHODNUTÍ NEBO JEDNÁNÍ VE VZÁJEMNÉ VE SHODĚ NA NEČLENY
Článek 15
1. V případě, že jedna mezioborová organizace vykonávající činnost ve stanovené oblasti nebo oblastech členského státu je považována pro určitý produkt za reprezentativní, pokud jde o produkci a/nebo obchod a/nebo zpracování tohoto produktu, může dotyčný členský stát na žádost této organizace zavázat na určitou dobu ostatní samostatné nebo nesamostatné subjekty, které jsou činné v dotčené oblasti nebo oblastech, a nečleny této organizace k dodržování určitých dohod, rozhodnutí nebo jednání ve vzájemné shodě, které byly v rámci této organizace dohodnuty.
2. Mezioborová organizace je považována za reprezentativní ve smyslu odstavce 1, sdružuje-li alespoň dvě třetiny produkce a/nebo obchodu a/nebo zpracování dotčeného produktu nebo produktů v dotčené oblasti nebo oblastech členského státu.
Zahrnuje-li žádost o rozšíření pravidel na ostatní subjekty více oblastí, musí mezioborová organizace prokázat svou reprezentativnost pro každý obor, který zastupuje v každé dotčené oblasti.
3. Pravidla, o jejichž rozšíření lze požádat:
a) se musejí týkat:
- informací o produkci a trhu,
- produkčních pravidel, jež jsou přísnější než jak jsou předepsána v národních právních předpisech nebo v právních předpisech Společenství,
- vypracování vzorových smluv, které jsou slučitelné s právními předpisy Společenství,
- pravidla uvádění na trh;
b) musejí být v platnosti alespoň po dobu jednoho roku;
c) smějí být závazná nejvýše po dobu tří let;
d) nesmějí poškozovat ostatní subjekty členského státu usazené v jiných oblastech, ani subjekty jiných členských států.
Článek 16
1. Členské státy sdělí neprodleně Komisi pravidla, kterými míní zavázat skupinu subjektů stanovené oblasti nebo oblastí podle čl. 15 odst. 1. Komise rozhodne, že členský stát není oprávněn rozšířit pravidla pokud:
a) zjistí, že tímto rozšířením bude poškozen volný obchod nebo jsou ohroženy cíle článku 33 Smlouvy;
b) zjistí, že dohoda, rozhodnutí nebo jednání ve vzájemné shodě o jejichž rozšíření na ostatní producenty bylo rozhodnuto jsou v rozporu s ustanoveními čl. 81 odst. 1 Smlouvy;
c) zjistí nedodržování ustanovení článku 15 tohoto rozhodnutí.
Pravidla se mohou stát závaznými až dva měsíce poté, co Komise obdrží sdělení, ledaže by Komise oznámila během této lhůty, že nemá námitek proti uvedeným pravidlům.
Usoudí-li Komise na základě dodatečných kontrol, že platnost rozšíření není jistá vzhledem k okolnostem uvedeným v odst. 1 písm. a), b) nebo c), bude požadovat, aby dotyčný členský stát úplně nebo částečně pozastavil uplatňování rozhodnutí.
V podobném případě a ve lhůtě dvou měsíců od stejného data, Komise:
- povolí, aby pozastavení bylo ukončeno, nebo
- zdůvodněným rozhodnutím prohlásí rozšíření pravidel určených členským státem za neplatná, na základě jednoho z výše uvedených případů.
V tomto případě se rozhodnutí Komise platí od data, kdy byla členskému státu odeslána žádost o pozastavení.
3. Komise informuje výbor uvedený v čl. 38 odst. 1, v kterékoli fázi jednání, o všech rozhodnutích týkajících se rozšíření mezioborových dohod v rámci odstavce 1 a o všech pozastaveních nebo zrušeních stávajících pravidel v rámci odstavce 2.
4. Rozšiřují-li se pravidla pro produkt nebo produkty a představují-li operace uvedené v čl. 15 odst. 3 písm. a) prováděné uznanou mezioborovou organizací obecný hospodářský zájem pro hospodářské subjekty, jejichž činnosti jsou vázány na dotčený produkt nebo produkty, může členský stát, který udělil uznání, rozhodnout, že samostatné subjekty nebo seskupení nečlenů organizace, kteří mají prospěch z těchto operací, musejí organizaci uhradit ekvivalent plných nebo částečných finančních příspěvků placených členy, jsou-li tyto příspěvky určeny k uhrazení nákladů přímo vyplývajících z uskutečňování uvedených operací.
HLAVA IV
CENY A INTERVENCE
KAPITOLA 1
CENY
Článek 17
Obecná ustanovení
1. Pro produkty uvedené v článku 1 mohou organizace producentů stanovit cenu za stažení, pod jejíž úrovní neprodávávají produkty svých členů.
V takovém případě organizace producentů pro množství stažené z trhu:
- poskytne svým členům odškodné za produkty uvedené v příloze I písmen A a B a v příloze IV, které odpovídají normám přijatým v souladu s článkem 2,
- může udělit svým členům odškodné za ostatní produkty uvedené v článku 1.
Maximální úroveň ceny za stažení může být pro každý produkt uvedený v článku 1 stanovena podle odstavce 5.
2. Místo určení produktů stažených z trhu je stanoveno organizací producentů tak, aby nebyl narušen běžný obchod s dotčenými produkty.
3. Za účelem financování opatření zajišťujících stažení z trhu vytvoří organizace producentů intervenční fond, který bude naplňován poplatky vypočtenými na základě množství daného do prodeje nebo alternativně na základě systému stejného rozdělení.
4. Organizace producentů poskytnou vnitrostátním orgánům následující informace a ty je sdělí Komisi:
- seznam produktů, u kterých zamýšlejí uplatňovat systém uvedený v odstavci 1,
- období, během něhož platí cena za stažení,
- zamýšlené a používané jednotlivé úrovně cen za stažení.
5. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle čl. 38 odst. 2.
Článek 18
Orientační cena
1. Pro každý produkt uvedený v příloze I a pro každý produkt nebo skupinu produktů uvedených v příloze II, je před začátkem rybářského hospodářského roku stanovena orientační cena.
Tyto ceny se uplatňují v celém Společenství a jsou stanoveny pro každý rybářský hospodářský rok a pro každé období, na které je tento rok rozdělen.
2. Orientační cena se stanovuje:
- na základě průměru cen významné části produkce Společenství zaznamenaných na velkoobchodních trzích nebo v přístavech během třech posledních rybářských hospodářských let, bezprostředně předcházejících roku, pro který je cena stanovována,
- s ohledem na směr vývoje produkce a poptávky.
Při stanovování ceny je třeba také přihlédnout k potřebě:
- zajistit stabilitu tržních cen a vyhnout se vytváření přebytků ve Společenství,
- přispět k udržení úrovně příjmů producentů,
- zohledňovat zájmy spotřebitelů.
3. Rada stanoví kvalifikovanou většinou na návrh Komise orientační cenu uvedenou v odstavci 1.
Článek 19
Sdělování cenových záznamů
1. Během celého období uplatňování orientační ceny, sdělují členské státy Komisi cenové záznamy produktů podle čl. 18 odst. 1 na velkoobchodních trzích a v jejich přístavech.
2. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle čl. 38 odst. 2.
Článek 20
Cena Společenství za stažení
1. Cena Společenství za stažení se stanoví v závislosti na čerstvosti, velikosti nebo hmotnosti a způsobu úpravy produktu pro každý produkt uvedený v příloze I písmenu A a B tak, že se na orientační cenu stanovenou podle článku 18 použije přepočítávací koeficient.
Cena Společenství za stažení nesmí v žádném případě vyšší než 90 % orientační ceny.
2. Aby byl producentům z oblastí vykládky velmi vzdálených od hlavních spotřebitelských center Společenství zajištěn přístup na trhy za uspokojivých podmínek, mohou být ceny podle odstavce 1 pro každou oblast opatřeny vyrovnávacím koeficientem.
3. Prováděcí pravidla k tomuto článku a zejména určení procentní sazby orientační ceny sloužící k výpočtu ceny Společenství za stažení a určení oblastí vykládky podle odstavce 2, jakož i stanovení cen se stanoví postupem podle čl. 38 odst. 2.
KAPITOLA 2
INTERVENCE
Článek 21
Finanční vyrovnání za stažení z trhu
1. Členské státy poskytují finanční vyrovnání organizacím producentů, které provádějí stažení z trhu, v rámci článku 17, produktů uvedených v příloze I písmenu A a B, pokud:
a) cena za stažení uplatňovaná těmito organizacemi je rovna ceně Společenství za stažení stanovené v souladu s článkem 20, připouští se však toleranční rozpětí ± 10 % od této ceny s ohledem na sezónní kolísání tržní ceny;
b) produkty stažené z trhu odpovídají obchodním normám přijatým podle článku 2 a mají odpovídající jakost určenou postupem podle čl. 2 odst. 3;
c) cena za stažení uvedená v písmenu a) se uplatňuje po celý rybářský hospodářský rok pro každou skupinu dotčených výrobků; organizace producentů, která uplatňuje v rámci opatření podle čl.
5 odst. 1 zákaz odlovu nebo uvedení do prodeje určitých skupin produktů, však není povinna uplatňovat cenu Společenství za stažení pro tyto skupiny produktů.
2. Finanční vyrovnání se poskytuje pouze jsou-li produkty stažené z trhu prodávány k jinému účelu než k lidské spotřebě nebo takovým způsobem, který nenarušuje běžný obchods ostatními produkty.
3. Pro každý produkt podle odstavce 1:
a) je výše finančního vyrovnání rovna:
i) 85 % ceny za stažení uplatňované dotčenou organizací producentů pro množství stažená z trhu, která nejsou vyšší než 4 % ročního objemu dotčených produktů daných každý rok do prodeje;
ii) od rybářského hospodářského roku 2003, 55 % ceny za stažení uplatňované dotčenou organizací producentů pro množství stažená z trhu, která jsou vyšší než 4 % a pro pelagické druhy jsou nižší než 10 % a pro ostatní druhy než 8 % ročního objemu dotčeného produktu daného každý rok do prodeje, pro rybářský hospodářský rok 2001 činí tato částka 75 % a pro rybářský hospodářský rok 200265 %;
b) neposkytuje se žádné finanční vyrovnání pro množství stažená z trhu, která jsou pro pelagické druhy vyšší než 10 % a pro ostatní druhy než 8 % objemu daného do prodeje každou organizací producentů.
4. Pro výpočet výše finančního vyrovnání, které má být poskytnuto organizaci producentů, se zohledňuje produkce všech členů této organizace, včetně množství staženého z trhu jinou organizací podle článku 7.
5. Výše finančního vyrovnání je snížena o paušálně stanovenou hodnotu produktu určeného k jiným účelům než ke spotřebě nebo o čisté příjmy z prodeje produktů k lidské spotřebě podle odstavce 2.
Uvedená hodnota je stanovena na začátku rybářského hospodářského roku.
Její úroveň se však mění, jsou-li na trhu Společenství zjištěny zásadní a dlouhodobé výkyvy cen.
6. Provádí-li organizace producentů stažení z trhu podle odstavce 1, poskytuje svým členům za množství stažená z trhu odškodné, které se alespoň rovná částce finančního vyrovnání vypočteného podle odst. 3 písm. a), ke kterému se přidá částka rovnající se 10 % ceny za stažení uplatňované touto organizací.
Organizace producentů však může v rámci vnitřního sankčního systému poskytnout svým členům odškodné, které bude nižší než jak je uvedeno v předchozím pododstavci, je-li tento rozdíl dán do rezervního fondu čerpaného pouze v případě následných intervencí.
7. V případě vážných poruch trhu může Komise přijmout postupem podle čl. 38 odst. 2 opatření upravující ustanovení výše uvedeného odstavce 3. Přijatá opatření netrvají déle než šest měsíců.
8. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle čl. 38 odst. 2.
Článek 22
Prodejní cena Společenství
Pro každý produkt uvedený v příloze I písmenu C je stanovena prodejní cena Společenství podle podmínek shodných s podmínkami uvedenými v článku 20 pro stanovení ceny za stažení.
Článek 23
Překlenovací podpora
1. Nárok na překlenovací podporu mají:
i) produkty uvedené v příloze I písmenu A a B, a produkty stažené z trhu za cenu za stažení podle článku 20;
ii) produkty uvedené v příloze I písmenu C, které byly dány do prodeje, ale pro které se prokazatelně za prodejní cenu Společenství stanovenou podle článku 22 nenašel kupec.
Připouští se však toleranční rozpětí ± 10 % od těchto cen s ohledem na sezónní kolísání tržních cen.
2. Nárok na překlenovací podporu mají pouze taková množství, která:
a) byla dodána členem organizace producentů;
b) splňují určité požadavky pokud jde o jakost, velikost a způsob úpravy;
c) jsou buď zpracována, aby byla prodloužena jejich trvanlivost, a skladována nebo konzervována za určených podmínek a na určené období.
3. Pro každý z dotčených produktů může být podpora poskytnuta až do výše objemu odpovídajícího 18 % ročních objemů daných do prodeje, sníženém o procentní podíl výše uvedených množství, na která se vztahovalo finanční vyrovnání podle článku 21.
Výše této podpory nesmí být větší než výše technických a finančních nákladů na úkony, které jsou nutné ke zpracování produktů s cílem prodloužit jejich trvanlivost a k jejich skladování.
4. Zpracovatelské postupy podle tohoto článku jsou následující:
a) - zmrazování,
- solení,
- sušení,
- nakládání,
a případně
- vaření nebo pasterace;
b) filetování nebo sekání a případně odstranění hlav, jsou-li tyto úkony provázeny jednou ze zpracovatelských metod uvedených v písmenu a).
5. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle čl. 38 odst. 2.
Článek 24
Nezávislá stažení z trhu a převody prováděné organizacemi producentů
1. Pro produkty uvedené v příloze IV poskytnou členské státy paušální podporu organizacím producentům, které provádějí intervence v rámci článku 17 pokud:
a) tyto organizace producentů stanoví před začátkem rybářského hospodářského roku cenu za stažení, dále jen "autonomní cena za stažení"; tuto cenu uplatňují organizace producentů po celý hospodářský rok, připouští se toleranční rozpětí ± 10 %; tato cena však nesmí být vyšší než 80 % průměrné vážené ceny zaznamenané pro kategorie dotčených produktů během třech předcházejících rybářských hospodářských let v oblasti, kde je dotčená organizace producentů činná;
b) produkty stažené z trhu odpovídají obchodním normám přijatým podle článku 2 a mají odpovídající jakost určenou postupem podle čl. 2 odst. 3;
c) se odškodné poskytnuté členským producentům za množství stažená z trhu rovná autonomní ceně za stažení uplatňované organizacemi producentů.
2. Paušální podpora je poskytována za množství stažená z trhu, která byla dána do prodeje v souladu s čl. 5 odst. 1 a jsou prodávána tak, že není narušen běžný obchod s dotčenou produkcí.
3. Výše paušální podpory se rovná 75 % samostatné ceny za stažení, která je uplatňována během běžného rybářského hospodářského roku, tato částka je snížena o paušálně stanovenou hodnotu produktu prodávaného způsobem uvedeným v odstavci 2.
4. Paušální podpora se rovněž poskytuje za množství stažená z trhu, která jsou buď zpracována s cílem prodloužit jejich trvanlivost, a skladována nebo konzervována za určených podmínek a na určené období.
Výše paušální podpory nesmí být větší než výše technických a finančních nákladů na úkony, které jsou nutné ke zpracování produktů s cílem prodloužit jejich trvanlivost a k jejich skladování.
5. Množství, na která se vztahuje paušální podpora podle odstavce 2 nemohou být větší než 5 % ročních objemů dotčených produktů daných do prodeje v souladu s čl. 5 odst. 1.
Množství, na která se vztahuje paušální podpora podle odstavce 2 a 4, nemohou být dohromady větší než 10 % ročních objemů uvedených v prvním pododstavci.
6. Dotčené členské státy zavedou kontrolní režim zajišťující, že produkty, na které je požadována paušální podpora, mají na tuto podporu nárok.
Pro účely tohoto kontrolního režimu vedou příjemci paušální podpory skladní účetnictví splňující určená kritéria.
Členské státy zasílají Komisi v pravidelných intervalech tabulku uvádějící u každého produktu a kategorie produktu průměrné ceny zaznamenané na velkoobchodních trzích nebo v přístavech.
7. Na návrh Komise rozhodne Rada kvalifikovanou většinou, v závislosti na sblížení cen druhů uvedených v tomto článku, je-li vhodné je zahrnout do seznamu produktů uvedených v příloze I písmenu A.
8. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle čl. 38 odst. 2.
Článek 25
Podpora soukromému skladování
1. Pro každý produkt uvedený v příloze II je před začátkem rybářského hospodářského roku stanovena prodejní cena Společenství, na úrovni alespoň rovné 70 % a nanejvýš 90 % orientační ceny uvedené v čl. 18 odst. 1.
2. Podpora soukromému skladování může být poskytnuta organizacím producentů, které během celého rybářského hospodářského roku:
a) uplatňují čl. 5 odst. 1 na produkci a uvádění dotčených produktů na trh;
b) uplatňují prodejní cenu podle odstavce 1, připouští se však rozpětí ± 10 % od této ceny s ohledem na sezónní kolísání tržních cen;
3. Podpora soukromému skladování se poskytuje na produkty uvedené v příloze II, které byly dány do prodeje, ale pro které se prokazatelně za prodejní cenu Společenství stanovenou podle odstavce 1 nenašel kupec.
4. Nárok na podporu soukromému skladování mají pouze produkty,
a) které byly odloveny, zmrazeny na plavidle nebo vyloženy ve Společenství členem organizace producentů;
b) které byly skladovány po minimální dobu a vráceny na trh Společenství,
do maximální výše 15 % ročního objemu dotčeného produktu daného do prodeje organizací producentů.
5. Výše podpory soukromému skladování nesmí být větší než výše technických a nákladů a úroků pro maximální období tří měsíců.
Tato částka je určována každý měsíc degresivním způsobem.
6. Prováděcí pravidla k tomuto článku, včetně stanovení prodejní ceny podle odstavce 1, se stanoví postupem podle čl. 38 odst. 2.
KAPITOLA 3
TUŇÁK PRO ZPRACOVATELSKÝ PRŮMYSL
Článek 26
Produkční cena Společenství
1. Pro každý z produktů uvedených v příloze III stanoví Rada na návrh Komise kvalifikovanou většinou produkční cenu Společenství před začátkem rybářského hospodářského roku. Tato cena se stanoví v souladu s čl. 18. odst. 2 první a druhou odrážkou.
Při stanovení ceny je třeba také přihlédnout k potřebě:
- zohledňovat zásobovací podmínky zpracovatelského průmyslu Společenství,
- přispět k udržení úrovně příjmů producentů,
- zabránit vytváření přebytků ve Společenství.
Tyto ceny se uplatňují v celém Společenství a stanoví se pro každý rybářský hospodářský rok.
2. Členské státy sdělí Komisi průměrné měsíční ceny zaznamenané na jejich velkoobchodních trzích nebo v přístavech pro produkty původem ze Společenství uvedené v odstavci 1 a vymezené jejich obchodními vlastnostmi.
3. Prováděcí pravidla k tomuto článku a zejména stanovení vyrovnávacích koeficientů používaných pro různé druhy, velikosti a způsoby úpravy tuňáků se stanoví postupem podle čl. 38 odst. 2.
Článek 27
Příspěvek poskytovaný organizacím producentů
1. Organizacím producentů může být poskytnut příspěvek na množství produktů uvedených v příloze III, odlovených jejími členy, poté prodaných a dodaných zpracovatelskému průmyslu na celním území Společenství, a určených k průmyslové výrobě produktů kódu KN 1604.
Tento příspěvek se poskytuje, bylo-li za daného kalendářního čtvrtletí zjištěno, že současně:
- průměrná prodejní cena zaznamenaná na trhu Společenství
a - dovozní cena podle čl. 29 odst. 3 písm. d)
jsou pod spouštěcím prahem, který je roven 87 % produkční ceny daného produktu ve Společenství.
Před začátkem každého rybářského hospodářského roku, členské státy stanoví nebo zaktualizují a sdělí Komisi seznam průmyslových odvětví podle tohoto odstavce.
2. Výše příspěvku nesmí v žádném případě překročit:
- rozdíl mezi spouštěcím prahem a průměrnou prodejní cenou dotčeného produktu na trhu Společenství,
- ani paušální částku ve výši 12 % tohoto prahu.
3. Objem množství každého produktu, na který může být žádán příspěvek, je maximálně roven průměrným množstvím prodaným a dodaným za podmínek podle odstavce 1 během stejného čtvrtletí tří rybářských hospodářských roků, které předcházely čtvrtletí, za které se příspěvek vyplácí.
4. Výše příspěvku poskytnutého organizacím producentům se rovná:
- horní hranici uvedené v odstavci 2 pro množství dotčeného produktu prodaných podle odstavce 1, která nejsou vyšší než průměr množství prodaných a dodaných za stejných podmínek členy organizace producentů během stejného čtvrtletí tří rybářských hospodářských let předcházejících čtvrtletí, za které se příspěvek vyplácí,
- 50 % horní hranice uvedené v odstavci 2 za množství dotčeného produktu vyšší než množství vymezená v první odrážce, která se rovnají přebytkům množství plynoucích z rozdělení množství majících nárok podle odstavce 3 mezi organizace producentů.
Rozdělení se provádí mezi dotčenými organizacemi producentů úměrně k jejich produkci během stejného čtvrtletí tří rybářských hospodářských let předcházejícího čtvrtletí, pro které se příspěvek vyplácí.
5. Organizace producentů rozdělují poskytnutý příspěvek svým členům v poměru k objemu produkce, které členové prodali a dodali za podmínek podle odstavce 1.
6. Prováděcí pravidla k tomuto článku a zejména výše a podmínky poskytnutí příspěvku se stanoví postupem podle čl. 38 odst. 2.
HLAVA V
OBCHOD SE TŘETÍMI ZEMĚMI
KAPITOLA 1
CELNÍ ÚPRAVA
Článek 28
1. Aby bylo zajištěno odpovídající zásobování trhu Společenství surovinami pro zpracovatelský průmysl, pozastavují se úplně nebo částečně na dobu neurčitou sazby celního sazebníku pro některé produkty v souladu s přílohou VI tohoto nařízení.
2. Aby režim pozastavení cel podle odstavce 1 nepoškodil stabilizační opatření uvedená v článcích 20, 21, 22, 23, 25 a 26, poskytují se tato pozastavení při dovozech dotčených produktů je-li dodržována cena stanovená podle článku 29.
3. Pokud by v kterémkoli okamžiku došlo k vážným poruchám trhu i přes dodržování referenční ceny podle odstavce 2, pozastaví Rada kvalifikovanou většinou na návrh Komise opatření uvedená v odstavci 1.
KAPITOLA 2
REFERENČNÍ CENA
Článek 29
1. Referenční ceny platné ve Společenství se mohou stanovovat každoročně po skupinách produktů pro produkty uvedenév článku 1, na které se vztahuje:
a) režim snížení cel nebo pozastavení cel, pro které závazné podmínky u WTO stanoví dodržování referenční ceny;
b) jedno z opatření uvedené v čl. 28 odst. 1 nebo
c) režim, kromě režimů uvedených v písmenu a) a b), který stanoví dodržování referenční ceny a který je v souladu s mezinárodními závazky Společenství.
2. Pokud je celní hodnota určitého produktu, dovezeného ze třetích zemí v rámci jednoho z opatření podle odstavce 1, nižší než referenční cena, není pro dotčená množství poskytnuta výhoda příslušného sazebního režimu.
Členské státy neprodleně informují Komisi o případech použití opatření stanoveného v tomto odstavci.
3. Přijatá referenční cena se rovná:
a) u produktů uvedených v příloze I písmenu A a B ceně za stažení stanovené v souladu s čl. 20 odst. 1;
b) u produktů uvedených v příloze I písmenu C prodejní ceně Společenství stanovené v souladu s článkem 22;
c) u produktů uvedených v příloze II prodejní ceně Společenství stanovené v souladu s čl. 25 odst. 1;
d) u ostatních produktů se referenční cena stanoví zejména na základě váženého průměru celních hodnot zjištěných na dovozních trzích nebo v přístavech členských států během tří let bezprostředně předcházejících stanovení referenční ceny a s přihlédnutím k nutnosti zajistit, aby ceny odrážely situaci na trhu.
4. Členské státy pravidelně sdělují Komisi ceny a dovážená množství produktů uvedených v příloze I až IV, zaznamenané na jejich trzích nebo v přístavech.
Tyto ceny se rovnají celní hodnotě dotčených produktů.
5. Prováděcí pravidla k tomuto článku včetně stanovení referenční ceny se stanoví postupem podle čl. 38 odst. 2.
KAPITOLA 3
OCHRANNÁ OPATŘENÍ
Článek 30
1. Pokud je v důsledku dovozu nebo vývozu trh Společenství s jedním nebo více produkty uvedenými v článku 1 vážně narušen nebo hrozí-li, že bude vážně narušen, a tím budou ohroženy cíle stanovené v článku 33 Smlouvy, mohou být pro obchod se třetími zeměmi přijata nezbytná opatření, dokud toto narušení nebo jeho hrozba trvá.
2. Opatření podle odstavce 1 se uplatňují a zavádějí postupem podle článku 16 nařízení (ES) č. 3285/94 [14].
HLAVA VI
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 31
Je-li u jednoho nebo více produktů uvedených v článku 1 na trhu Společenství zjištěno zvýšení cen a problémy se zásobováním, které mohou ohrozit cíle článku 33 Smlouvy a bude-li tato situace pravděpodobně trvat, Rada na návrh Komise kvalifikovanou většinou přijme opatření nezbytná k nápravě situace.
Článek 32
Aniž jsou dotčena protikladná ustanovení přijatá podle článků 36 a 37 Smlouvy, se články 87, 88 a 89 Smlouvy vztahují na produkci a obchodování produktů uvedených v článku 1.
Článek 33
Aniž jsou dotčeny ostatní předpisy Společenství, učiní členské státy nezbytná opatření, která zajistí plavidlům plujícím pod vlajkou jednoho ze členských států rovný přístup do přístavů a k zařízením prvního uvedení na trh, jakož i k veškerému souvisejícímu vybavením a technickému zařízení.
Článek 34
1. Členské státy a Komise si vzájemně sdělují údaje nezbytné k provádění tohoto nařízení.
K tomuto účelu zavedou potřebné systémy komunikace a výměny informací, zajistí jejich provozní údržbu a uhradí náklady z toho plynoucí.
Náklady na systémy podle prvního pododstavce jsou částečně hrazeny z rozpočtu Společenství.
2. Prováděcí pravidla k tomuto článku, včetně určení výdajů z rozpočtu Společenství, se stanoví postupem podle čl. 38 odst. 2.
Článek 35
1. Výdaje spojené s poskytováním plateb stanovených tímto nařízením jsou brány jako výdaje týkající se intervenčních opatření ve smyslu čl. 2 odst. 2 nařízení (ES) č. 1258/1999.
2. Financování výdajů podle odstavce 1 je poskytováno na produkty pocházející z populace nebo skupiny populací pouze v omezeném množství, které bylo případně přiděleno dotčenému členskému státu na základě celkového objemu povolených odlovů dotčené populace nebo skupiny populací.
3. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle čl. 38 odst. 2.
Článek 36
Členské státy přijmou vhodná opatření zajišťující dodržování tohoto nařízení a opatření k prevenci a potlačování podvodů.
K tomuto účelu:
- pravidelně provádějí kontroly u příjemců finanční pomoci,
- je-li vhodné provést namátkovou kontrolu, přesvědčí se na základě analýzy rizik, že četnost a způsob provádění kontrol jsou přizpůsobeny na celém jejich území opatřením, která jsou předmětem kontroly, a jsou dostačující z hlediska objemu produktů obchodovaných nebo držených za účelem jejich uvedení na trh.
Článek 37
Opatření nezbytná k zavedení tohoto nařízení, pokud jde o záležitosti uvedené v článcích 2 až 7, 9, 10, 12, 13, 16, 17, 19, 20, 21, 23 až 27, 29, 34 a 35, se přijímají postupem podle čl. 38 odst. 2.
Článek 38
1. Komisi je nápomocen Řídící výbor pro produkty rybolovu (dále jen "výbor").
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 39
Výbor se může zabývat jakoukoli jinou otázku, kterou mu předloží jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce některého členského státu.
Článek 40
Toto nařízení se provádí tak, aby bylo současně a přiměřeně přihlíženo k cílům stanoveným v článcích 33 a 131 Smlouvy.
Článek 41
Nejpozději do 31. prosince 2005 předloží Komise Radě a Parlamentu hodnotící zprávu o výsledcích zavedení tohoto nařízení.
Článek 42
1. Nařízení (EHS) č. 3759/92, (EHS) č. 105/76 a (EHS) č. 1772/82 se zrušují s účinkem ode dne 1. ledna 2001.
2. Odkazy na zrušené nařízení (EHS) č. 3759/92 se považují za odkazy na toto nařízení, v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze VIII.
Článek 43
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Použije se ode dne 1. ledna 2001, s výjimkou článku 4, který se použije ode dne 1. ledna 2002.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (ES) č. 141/2000
ze dne 16. prosince 1999
o léčivých přípravcích pro vzácná onemocnění
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise[1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru[2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy[3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) některá onemocnění se vyskytují tak vzácně, že by náklady na vývoj a uvedení na trh léčivého přípravku pro diagnostiku, prevenci nebo léčbu onemocnění nebyly pokryty očekávaným prodejem léčivého přípravku; farmaceutický průmysl by nebyl ochoten vyvíjet léčivý přípravek za normálních tržních podmínek; takové léčivé přípravky se v anglickém znění nazývají "orphan medicinal products";
(2) pacienti trpící vzácnými onemocněními by měli mít právo na stejnou kvalitu léčby jako ostatní pacienti; je proto nutné podporovat farmaceutický průmysl ve výzkumu, vývoji a uvádění na trh příslušných léků; pobídky vývoje léčivých přípravků pro vzácná onemocnění existují ve Spojených státech amerických od roku 1983 a v Japonsku od roku 1993;
(3) v Evropské unii byla přijata až dosud jen omezená opatření, ať na vnitrostátní úrovni nebo na úrovni Společenství, k podpoře vývoje léčivých přípravků pro vzácná onemocnění; takové opatření je nejlépe přijmout na úrovni Společenství, aby se využilo nejširšího možného trhu a aby se zamezilo rozptýlení omezených zdrojů; opatření na úrovni Společenství jsou výhodnější než nekoordinovaná opatření členských států, která mohou vést k narušení hospodářské soutěže a překážkám obchodu uvnitř Společenství;
(4) léčivé přípravky pro vzácná onemocnění přicházející v úvahu pro pobídky by měly být snadno a jasně stanoveny; jako nejvhodnější se jeví dosáhnout tohoto výsledku vytvořením otevřeného a transparentního postupu Společenství pro stanovování potenciálních léčivých přípravků jako léčivých přípravků pro vzácná onemocnění;
(5) měla by být vytvořena objektivní kritéria pro stanovování; tato kritéria by měla být založena na prevalenci onemocnění, pro něž je diagnostika, prevence nebo léčba požadována; prevalence ne více než pět postižených osob z 10 000 je obecně považována za vhodnou prahovou hodnotu; léčivé přípravky určené pro život ohrožující, závažně invalidizující nebo závažná a chronická onemocnění by měly přicházet v úvahu, i když je prevalence vyšší než pět z 10 000;
(6) měl by být zřízen výbor složený z odborníků jmenovaných členskými státy pro posuzování žádostí o stanovení; v tomto výboru by měli být také tři zástupci asociací pacientů jmenovaní Komisí a tři další osoby také jmenované Komisí na doporučení Evropské agentury pro hodnocení léčivých přípravků (dále jen "agentura"); agentura by měla být odpovědná za přiměřenou koordinaci mezi Výborem pro léčivé přípravky pro vzácná onemocnění a Výborem pro hromadně vyráběné léčivé přípravky;
(7) pacienti s takovými onemocněními si zaslouží stejnou jakost, účinnost a bezpečnost léčivých přípravků jako ostatní pacienti; léčivé přípravky pro vzácná onemocnění by měly být proto předloženy k normálnímu procesu hodnocení; sponzoři léčivých přípravků pro vzácná onemocnění by měli mít možnost získat registraci Společenství; pro usnadnění udělení nebo udržování registrace Společenství by mělo být upuštěno alespoň částečně od poplatků, které se platí agentuře; takto vzniklá ztráta příjmů by měla být agentuře kompenzována z rozpočtu Společenství;
(8) zkušenost ve Spojených státech amerických a Japonsku ukazuje, že nejsilnější pobídkou pro průmysl, aby investoval do vývoje a uvádění na trh léčivých přípravků pro vzácná onemocnění, je existence výhledu na získání výhradního práva na trhu na určitý počet let, během nichž může být část investic nahrazena; ochrana údajů podle čl.
4 bodu 8 písm. a) bodu iii) směrnice Rady 65/65/EHS ze dne 26. ledna 1965 o sbližování právních a správních předpisů týkajících se léčivých přípravků[4] není dostatečnou pobídkou pro tento účel; členské státy jednající nezávisle nemohou zavést takové opatření bez úrovně Společenství, protože takové ustanovení by odporovalo směrnici 65/65/EHS; pokud by byla taková opatření přijata členskými státy nekoordinovaným způsobem, vytvořilo by to překážky obchodu uvnitř Společenství vedoucí k narušení hospodářské soutěže a k působení proti jednotnému trhu; výhradní právo na trhu by však mělo být omezeno na léčebnou indikaci, pro kterou byl léčivý přípravek stanoven jako léčivý přípravek pro vzácná onemocnění, aniž jsou dotčena existující práva duševního vlastnictví; v zájmu pacientů by nemělo výhradní právo na trhu udělené léčivému přípravku pro vzácná onemocnění bránit uvedení na trh podobného léčivého přípravku, který by mohl přinést významný užitek těm, kteří jsou postiženi onemocněním;
(9) sponzoři léčivých přípravků pro vzácná onemocnění stanovených podle tohoto nařízení by měli být oprávněni plně využít jakékoli pobídky udělené Společenstvím nebo členskými státy pro podporu výzkumu a vývoje léčivých přípravků pro diagnostiku, prevenci nebo léčbu takových onemocnění včetně vzácných nemocí;
(10) zvláštní program Biomed 2 čtvrtého rámcového programu pro výzkum a technologický vývoj (1994 až 1998) podpořil výzkum léčby vzácných nemocí, včetně metodik pro rychlá schémata pro vývoj léčivých přípravků pro vzácná onemocnění a soupisů léčivých přípravků pro vzácná onemocnění dostupných v Evropě; uvedené granty byly určeny k podpoře vytvoření mezinárodní spolupráce za účelem provádění základního a klinického výzkumu vzácných nemocí; výzkum vzácných nemocí je nadále prioritou Společenství, protože byl zařazen do pátého rámcového programu pro výzkum a technologický vývoj (1998 až 2002); toto nařízení vytváří právní rámec, který umožní rychlé a účinné provádění výsledků tohoto výzkumu;
(11) vzácné nemoci byly určeny jako prioritní oblast pro opatření Společenství v rámci opatření v oblasti ochrany veřejného zdraví; Komise ve svém sdělení týkajícím se programu opatření Společenství pro vzácné nemoci v rámci opatření v oblasti veřejného zdraví rozhodla, že dá vzácným nemocím prioritu v rámci ochrany veřejného zdraví; Evropský parlament a Rada přijaly rozhodnutí č.
1295/1999/ES ze dne 29. dubna 1999, kterým se přijímá program Společenství pro vzácné nemoci v rámci opatření v oblasti ochrany veřejného zdraví (1999 až 2003)[5], včetně opatření pro poskytování informací, pro zvládání skupin vzácných nemocí v populaci a pro podporu příslušných organizací pacientů; toto nařízení provádí jednu z priorit stanovenou v tomto programu opatření,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Účel
Účelem tohoto nařízení je stanovit postup Společenství pro stanovování léčivých přípravků jako léčivých přípravků pro vzácná onemocnění a poskytnout pobídky pro výzkum, vývoj a uvádění na trh stanovených léčivých přípravků pro vzácná onemocnění.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí
a) "léčivým přípravkem" humánní léčivý přípravek tak, jak je definován v článku 2 směrnice 65/65/EHS;
b) "léčivým přípravkem pro vzácná onemocnění" léčivý přípravek stanovený jako takový podle podmínek tohoto nařízení;
c) "sponzorem" jakákoli právnická nebo fyzická osoba se sídlem ve Společenství, která se uchází o stanovení nebo které již byl stanoven léčivý přípravek jako léčivý přípravek pro vzácná onemocnění;
d) "agenturou" Evropská agentura pro hodnocení léčivých přípravků.
Článek 3
Kritéria pro stanovování
1. Léčivý přípravek se stanoví jako léčivý přípravek pro vzácná onemocnění, jestliže sponzor může prokázat, že
a) je určen pro diagnostiku, prevenci nebo léčbu život ohrožujícího nebo chronicky invalidizujícího onemocnění postihujícího v okamžiku podání žádosti ne více než pět z 10 000 osob ve Společenství, nebo
je určen pro diagnostiku, prevenci nebo léčbu život ohrožujícího, závažně invalidizujícího nebo závažného a chronického onemocnění ve Společenství a že bez pobídek je nepravděpodobné, že by uvedení léčivého přípravku na trh ve Společenství vytvořilo dostatečný zisk pro odůvodnění nezbytných investic;
a
b) neexistuje uspokojivý způsob diagnostiky, prevence nebo léčby daného onemocnění registrovaný ve Společenství nebo, pokud takový způsob existuje, že léčivý přípravek přinese významný užitek těm, kteří jsou postiženi daným onemocněním.
2. Komise přijme ustanovení nezbytná pro provedení tohoto článku formou prováděcího nařízení v souladu s postupem stanoveným v článku 72 nařízení Rady (EHS) č. 2309/93[6].
Článek 4
Výbor pro léčivé přípravky pro vzácná onemocnění
1. V rámci agentury se zřizuje Výbor pro léčivé přípravky pro vzácná onemocnění (dále jen "výbor").
2. Úkolem výboru je
a) posoudit každou žádost o stanovení léčivého přípravku jako léčivého přípravku pro vzácná onemocnění, která je mu předložena podle tohoto nařízení;
b) radit Komisi při vytváření a vývoji politiky Evropské unie pro léčivé přípravky pro vzácná onemocnění;
c) pomáhat Komisi při mezinárodních jednáních v oblastech týkajících se léčivých přípravků pro vzácná onemocnění a při jednáních se skupinami podporujícími pacienty;
d) pomáhat Komisi při vypracování podrobných pokynů.
3. Výbor se skládá z jednoho člena určeného každým členským státem, tří členů určených Komisí, aby zastupovali organizace pacientů, a tří členů určených Komisí na základě doporučení agentury.
Členové výboru jsou jmenováni na období tří let, které může být prodlouženo.
Mohou být provázeni odborníky.
4. Výbor si zvolí předsedu na období tří let, které může být jednou prodlouženo.
5. Zástupci Komise a výkonný ředitel agentury nebo jeho zástupce se mohou účastnit všech schůzí výboru.
6. Agentura poskytne výboru sekretariát.
7. Od členů výboru se i po ukončení jejich povinností požaduje, aby neprozradili žádnou informaci, na niž se vztahuje profesní tajemství.
Článek 5
Postup pro stanovování a odstranění z registru
1. Aby byl léčivý přípravek stanoven jako léčivý přípravek pro vzácná onemocnění, předloží sponzor agentuře žádost v jakémkoli stadiu vývoje léčivého přípravku před podáním žádosti o registraci.
2. K žádosti se přiloží tyto údaje a dokumentace
a) jméno nebo název společnosti a stálá adresa sponzora,
b) účinné látky léčivého přípravku,
c) navržená léčebná indikace,
d) odůvodnění, že jsou splněna kritéria stanovená v čl. 3 odst. 1 a popis stadia vývoje včetně předpokládaných indikací.
3. Komise vypracuje po konzultaci s členskými státy, agenturou a zainteresovanými stranami podrobné pokyny pro požadovaný formát a obsah žádostí o stanovení.
4. Agentura ověří platnost žádosti a připraví výboru souhrnnou zprávu.
V případě potřeby může požádat sponzora o doplnění údajů a dokumentace přiložených k žádosti.
5. Agentura zajistí, aby výbor vydal stanovisko do 90 dnů od přijetí platné žádosti.
6. Výbor se při přípravě stanoviska snaží dosáhnout shody.
Není-li možno shody dosáhnout, přijímá se stanovisko dvoutřetinovou většinou hlasů členů výboru.
Stanovisko lze získat písemným postupem.
Zaujme-li výbor stanovisko, že žádost nesplňuje kritéria stanovená v čl. 3 odst.
1, informuje agentura neprodleně sponzora. Do 90 dnů od obdržení stanoviska může sponzor předložit podrobně zdůvodněné odvolání, které předloží agentura výboru.
Výbor na příští schůzi zváží, jestli má být jeho stanovisko přehodnoceno.
8. Agentura neprodleně předá konečné stanovisko výboru Komisi, která přijme rozhodnutí do 30 dnů od přijetí stanoviska.
Pokud za výjimečných okolností není návrh rozhodnutí v souladu se stanoviskem výboru, přijme se rozhodnutí podle postupu stanoveného v článku 73 nařízení (EHS) č. 2309/93.
Rozhodnutí je oznámeno sponzorovi a sděleno agentuře a příslušným orgánům členských států.
9. Stanovený léčivý přípravek se zapíše do registru Společenství pro léčivé přípravky pro vzácná onemocnění.
10. Každý rok předloží sponzor agentuře zprávu o stavu vývoje stanoveného léčivého přípravku.
11. Pro převod stanovení léčivého přípravku pro vzácná onemocnění na jiného sponzora předloží držitel stanovení zvláštní žádost agentuře.
Po konzultaci s členskými státy, agenturou a zainteresovanými stranami vypracuje Komise podrobné pokyny pro formu, v jaké se žádosti o převedení předkládají, obsah takových žádostí a všechny údaje o novém sponzorovi.
12. Stanovený léčivý přípravek pro vzácná onemocnění se odstraní z registru Společenství pro léčivé přípravky pro vzácná onemocnění
a) na žádost sponzora,
b) je-li před udělením registrace zjištěno, že kritéria stanovená v článku 3 již nejsou s ohledem na daný léčivý přípravek splněna,
c) na konci období výhradního práva na trhu, jak je stanoveno v článku 8.
Článek 6
Pomoc při přípravě protokolu
1. Sponzor léčivého přípravku pro vzácná onemocnění může před předložením žádosti o registraci požádat agenturu o radu k provádění různých zkoušek a hodnocení nezbytných pro prokázání jakosti, bezpečnosti a účinnosti léčivého přípravku podle čl. 51 písm. j) nařízení (EHS) č. 2309/93.
2. Agentura vypracuje postup pro vývoj léčivých přípravků pro vzácná onemocnění, zahrnující regulační podporu při vymezení obsahu žádosti o registraci ve smyslu článku 6 nařízení (EHS) č. 2309/93.
Článek 7
Registrace Společenství
1. Osoba odpovědná za uvedení léčivého přípravku pro vzácná onemocnění na trh může požádat, aby byla registrace léčivého přípravku udělena Společenstvím v souladu s ustanoveními nařízení (EHS) č. 2309/93, aniž by musela zdůvodnit, že léčivý přípravek vyhovuje podmínkám části B přílohy tohoto nařízení.
2. Zvláštní příspěvek Společenství, odlišný od příspěvku podle článku 57 nařízení (EHS) č.
2309/93, bude každý rok přidělen agentuře. Příspěvek použije agentura výhradně k částečnému nebo úplnému upuštění od všech poplatků splatných podle pravidel Společenství přijatých podle nařízení (EHS) č.
2309/93. Podrobnou zprávu o použití tohoto zvláštního příspěvku předloží výkonný ředitel agentury na konci každého roku.
Jakýkoli přebytek vzniklý v daném roce se převede a odečte od zvláštního příspěvku pro následující rok.
3. Registrace udělená léčivému přípravku pro vzácná onemocnění pokrývá jen ty léčebné indikace, které splňují kritéria stanovená v článku 3.
Tím není dotčena možnost požádat o oddělenou registraci pro další indikace mimo oblast působnosti tohoto nařízení.
Článek 8
Výhradní právo na trhu
1. Pokud je udělena registrace s ohledem na léčivý přípravek pro vzácná onemocnění podle nařízení (EHS) č. 2309/93 nebo pokud udělí registraci všechny členské státy v souladu s postupy pro vzájemné uznávání stanovenými články 7 a 7a směrnice 65/65/EHS nebo čl. 9 odst. 4 směrnice 75/319/EHS ze dne 20. května 1975 o sbližování právních a správních předpisů týkajících se léčivých přípravků[7] a aniž jsou dotčeny předpisy o duševním vlastnictví nebo jakákoli jiná ustanovení právních předpisů Společenství, Společenství a členské státy nepřijmou po dobu 10 let jinou žádost o registraci ani neudělí registraci ani nepřijmou žádost o rozšíření stávající registrace pro stejnou léčebnou indikaci s ohledem na podobný léčivý přípravek.
2. Tato doba však může být zkrácena na 6 let, pokud na konci pátého roku je s ohledem na daný léčivý přípravek potvrzeno, že kritéria stanovená v článku 3 již nejsou splněna, pokud je mimo jiné prokázáno na základě dostupných důkazů, že je přípravek dostatečně výnosný, takže zachování výhradního práva na trhu není odůvodnitelné.
V této souvislosti bude členský stát informovat agenturu, že kritérium, na jehož základě bylo uděleno výhradní právo na trhu, možná není splněno, a agentura pak zahájí postup podle článku 5.
Sponzor poskytne agentuře informace nezbytné pro tento účel.
3. Odchylně od odstavce 1 a bez dotčení předpisů o duševním vlastnictví nebo jakýchkoli jiných ustanovení právních předpisů Společenství lze registraci udělit pro stejnou léčebnou indikaci podobnému léčivému přípravku, jestliže
a) držitel rozhodnutí o registraci původního léčivého přípravku pro vzácná onemocnění dá souhlas druhému žadateli, nebo
b) držitel rozhodnutí o registraci původního léčivého přípravku pro vzácná onemocnění není schopen dodávat dostatečné množství léčivého přípravku, nebo
c) druhý žadatel může v žádosti prokázat, že druhý léčivý přípravek, třebaže je podobný již registrovanému léčivému přípravku pro vzácná onemocnění, je bezpečnější, účinnější nebo jinak klinicky nadřazený.
4. Komise přijme definici "podobného léčivého přípravku" a "klinické nadřazenosti" formou prováděcího nařízení v souladu s postupem stanoveným v článku 72 nařízení (EHS) č. 2309/93.
5. Komise vypracuje podrobné pokyny pro použití tohoto článku po konzultaci s členskými státy, agenturou a zainteresovanými stranami.
Článek 9
Jiné pobídky
1. Léčivé přípravky stanovené jako léčivé přípravky pro vzácná onemocnění podle ustanovení tohoto nařízení mohou získat pobídky poskytnuté Společenstvím a členskými státy pro podporu výzkumu, vývoje a dostupnosti léčivých přípravků pro vzácná onemocnění a zejména pomoc pro výzkum pro malé a střední podniky podle rámcových programů pro výzkum a technický rozvoj.
2. Před 22. červencem 2000 sdělí členské státy Komisi podrobné informace týkající se jakýchkoli opatření, která přijaly pro podporu výzkumu, vývoje a dostupnosti léčivých přípravků pro vzácná onemocnění nebo léčivých přípravků, které mohou být jako takové stanoveny.
Uvedené informace se pravidelně aktualizují.
3. Před 22. lednem 2001 zveřejní Komise podrobný soupis všech pobídek poskytnutých Společenstvím a členskými státy pro podporu výzkumu, vývoje a dostupnosti léčivých přípravků pro vzácná onemocnění.
Uvedený soupis se pravidelně aktualizuje.
Článek 10
Obecná zpráva
Před 22. lednem 2006 zveřejní Komise obecnou zprávu o zkušenostech získaných v důsledku používání tohoto nařízení společně se zprávou o užitku pro veřejné zdraví, kterého bylo dosaženo.
Článek 11
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Je použitelné ode dne přijetí prováděcích nařízení uvedených v čl. 3 odst. 2 a čl. 8 odst. 4.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 169/2000
ze dne 25. ledna 2000,
kterým se mění nařízení (ES) č. 280/98, kterým se stanoví odchylka od některých ustanovení nařízení Rady (ES) č. 2597/97, kterým se stanoví doplňující pravidla společné organizace trhu s mlékem a mléčnými výrobky, pokud jde o konzumní mléko vyráběné ve Finsku a Švédsku
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Akt o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl. 149 odst. 1 tohoto aktu,
vzhledem k těmto důvodům:
2596/97 [1] ve znění nařízení (ES) č. 2703/1999 [2] prodlužuje dobu, v níž mohou být přijímána přechodná opatření k usnadnění přechodu od režimu používaného v Rakousku, Finsku a Švédsku v době přistoupení k režimu vyplývajícímu z uplatňování společné organizace trhů.
S ohledem na požadavky týkající se obsahu tuku v konzumním mléce vyráběném ve Finsku a Švédsku byla tato doba prodloužena z 31. prosince 1999 do 31. prosince 2003.
(2) Je proto třeba prodloužit prováděcí opatření stanovená v nařízení Komise (ES) č. 280/98 [3].
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 1 nařízení (ES) č. 280/98 se slova "31. prosince 1999" nahrazuje slovy "31. prosince 2003".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 174/2000
ze dne 24. ledna 2000,
kterým se ruší nařízení (EHS) č. 3433/91, pokud jde o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu neplnitelných plynových kapesních kamínkových zapalovačů pocházejících z Japonska
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení rady (EHS) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1], a zejména na čl. 11 odst. 6 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
A. PŘEDCHOZÍ ŠETŘENÍ
1. Platná opatření
(1) Rada nařízením (EHS) č. 3433/91 [2] (dále jen "nařízení o konečném cle") uložila konečné antidumpingové clo z dovozu neplnitelných plynových kapesních kamínkových zapalovačů kódu KN ex96131000 pocházejících z Japonska, Čínské lidové republiky, Korejské republiky a Thajska.
Pro Japonsko byla celní sazba stanovena na 35,7 %.
(2) Nařízení o konečném cle bylo ohledně Číny v roce 1995 pozměněno nařízením (ES) č. 1006/95 [3].
Pokud jde o Thajsko, bylo v březnu 1997 nahrazeno nařízením (ES) č. 423/97 [4].
2. Zahájení přezkumu
(3) V květnu 1996 zveřejnila Komise oznámení o blížícím se pozbytí platnosti opatření týkajících se Japonska a Korejské republiky [5]. Po tomto oznámení Komise obdržela žádost o přezkum podle čl.
2 nařízení (ES) č. 384/96 (dále jen "základní nařízení") ohledně dovozů neplnitelných plynových kapesních kamínkových zapalovačů pocházejících z Japonska, předloženou Evropskou federací výrobců zapalovačů jménem společností BIC S.A. a Flamagas S.A. Tato žádost obdržela následně podporu společnosti Swedish Match S.A. Společnosti BIC S.A., Flamagas S.A. a Swedish Match S.A. představují téměř celou výrobu Společenství dotyčného výrobku.
(4) Žádost obsahovala dostatek zřejmých důkazů, že ukončení platnosti opatření pravděpodobně povede k novému výskytu dumpingových dovozů, které působí újmu.
Tato údajná pravděpodobnost byla dokládána důkazy o přítomnosti nevyužívaných kapacit v Japonsku, jakož i důkazy, že dovozy z Japonska by měly okamžitý stlačující účinek na ceny výrobců Společenství.
Dále bylo tvrzeno, že tato situace zhorší přetrvávající zranitelnost výrobního odvětví Společenství.
(5) Komise tudíž oznámila přezkum nařízení o konečném cle ohledně Japonska [6]. Tento přezkum byl zahájen v souladu s čl. 11 odst. 2 a čl. 11 odst. 3 základního nařízení jako mezitímní přezkum považovaný rovněž za vhodný. Pokud jde o Koreu, použitelnost opatření skončila [7].
3. Přezkumné šetření
(6) Komise úředně uvědomila jediného známého dotčeného výrobce ve vyvážející zemi, společnost Tokai Corporation, jejího spřízněného dovozce ve Společenství, společnost Tokai Corporation GmbH, zástupce vyvážející země a stěžovatele.
(7) Přímo dotčené strany obdržely příležitost oznámit svá stanoviska písemně a požádat o slyšení.
Jeden ze stěžovatelů si vyžádal slyšení, které mu bylo poskytnuto.
(8) Komise rozeslala všem známým dotčeným stranám dotazníky a obdržela podrobné informace od stěžujících si výrobců Společenství, jejich dceřinných společností, japonského vývozce a jeho spřízněného dovozce se sídlem ve Společenství.
(9) Komise si vyžádala a ověřila všechny informace, které považovala za nezbytné pro účely svého šetření a provedla šetření v provozovnách těchto společností:
Výrobci Společenství a jejich dceřinné společnosti
- BIC SA, (skupina BIC), Clichy, Francie
- BIC BJ 75, Redon, Francie
- BIC Deutschland GmbH & Co., Ettlingen, Německo
- BIRO BIC Ltd, Londýn, Spojené království
- Laforest BIC S.A., Tarragona, Španělsko
- Swedish Match Lighters B.V., Assen, Nizozemsko
- Swedish Match Lighters (včetně Cricket SA), Rillieux-la-Pape, Francie
- Arnold André GmbH & Co., KG, Bünde, Německo
- Flamagas S.A., Barcelona a Llinas del Valle, Španělsko
Výrobce v zemi původu
- Tokai Corporation, Tokio, Japonsko
(10) Za účelem určení dumpingu, újmy a zájmu Společenství zahrnul geografický rozsah šetření 15 členských států Společenství.
(11) Šetření dumpingu zahrnovalo období od 1. ledna 1996 do 30. září 1996 (dále jen "období šetření").
Přezkum újmy zahrnoval období od roku 1992 do konce období šetření.
(12) Šetření přesáhlo obvyklou dobu stanovenou v čl. 11 odst.
5 základního nařízení. Toto bylo dáno skutečností, že Komise usoudila, že původně shromážděné a přezkoumané údaje nepostačují k tomu, aby byly použity jako základ nového antidumpingového cla a že k přesnému posouzení pravděpodobnosti nového výskytu škodlivého dumpingu musí být v pokročilejší fázi setření provedena ověřovací návštěva u vývozce.
Šetření bylo navíc značně prodlouženo dvěma původními návrhy Komise zachovat antidumpingové clo, které daly vzniknout dlouhým diskusím v Radě.
B. DOTYČNÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
1. Dotyčný výrobek
(13) Posuzovaným výrobkem jsou neplnitelné plynové kapesní kamínkové zapalovače (dále jen "jednorázové kamínkové zapalovače") kódu KN ex96131000).
Žádost o zahrnutí jiných zapalovačů
(14) V tomto ohledu by mělo být připomenuto, že na trhu existují i jiné jednorázové zapalovače (tzv. elektronické nebo piezoelektrické), které nepodléhají antidumpingovým opatřením.
Dva měsíce po zahájení přezkumného šetření požádala společnost Swedish Match S.A. o rozšíření přezkumného šetření na elektronické (nebo piezoelektrické) zapalovače s tvrzením, že neplnitelné plynové kapesní kamínkové zapalovače a neplnitelné plynové elektronické zapalovače (dále jen "elektronické zapalovače") tvoří jednu společnou kategorii výrobku.
(15) Pokud jde o tuto žádost, mělo by být připomenuto, že řízení – zahájené v dubnu 1990 – se týká pouze neplnitelných plynových kapesních kamínkových zapalovačů a že již bylo vyhodnoceno (viz jmenovitě nařízení (EHS) č. 3433/91, které potvrzuje prozatímní závěry stanovené v 11. bodu odůvodnění nařízení Rady (EHS) č. 1386/91 (Úř. věst. L 133, 28.5.1991, s. 20)), že základní technické vlastnosti elektronických zapalovačů se významným způsobem liší od technických vlastností jednorázových kamínkových zapalovačů podléhajících v současnosti antidumpingovým clům. Žádost neobsahovala žádný důkaz, který by ukazoval, že tento závěr není již nadále přiměřený. Zejména neukazoval žádné změny v (základních) technických vlastnostech, jako například systém zapalování, obou druhů zapalovačů, které by zneplatnily závěry nařízení o konečném cle.
(16) Vzhledem k tomu, že předložené důkazy nebyly dostatečné k zahrnutí elektronických zapalovačů do šetření a že žádost byla podána opožděně stranou, která žádost o přezkum podpořila bez výhrad, žádost o rozšíření přezkumného šetření nemohla být vyslyšena.
Různé velikosti a modely
(17) Je třeba poznamenat, že dotyčný výrobek se vyrábí v různých velikostech a modelech.
Všechny tyto jednorázové kamínkové zapalovače mají stejné základní technické vlastnosti, stejné základní použití a plní stejnou funkci.
Bylo tudíž shledáno, že celá modelová řada jednorázových kamínkových zapalovačů tvoří jednu kategorii výrobků.
2. Obdobný výrobek
(18) Pokud jde o jednorázové kamínkové zapalovače vyráběné a prodávané na domácím trhu v Japonsku, vyšetřování ukázalo, že uvedené výrobky byly ve všech ohledech totožné nebo velice blízko připomínaly zapalovače vyvážené z dotyčné země do Společenství.
(19) Šetření rovněž stanovilo, že jednorázové kamínkové zapalovače dovážené z dotyčné země na straně jedné, a zapalovače vyráběné výrobním odvětvím Společenství a prodávané na trhu Společenství na straně druhé, se vyznačují obdobnými technickými vlastnostmi a jsou určeny ke stejnému použití.
Jednorázové kamínkové zapalovače vyráběné a prodávané výrobním odvětvím Společenství by tedy měly být považovány za stejné výrobky jako zapalovače dovážené z dotyčné země.
(20) Bylo tedy uzavřeno, že jednorázové kamínkové zapalovače vyráběné a prodávané ve Společenství, stejně jako zapalovače vyráběné a prodávané v Japonsku, by měly být považovány za stejné výrobky ve smyslu čl. 1 odst. 4 základního nařízení se zapalovači dováženými do Společenství z Japonska.
C. DUMPING
1. Obvyklá hodnota
(21) Stejně jako tomu bylo v původním šetření, jediným spolupracujícím japonským vyvážejícím výrobcem byla společnost Tokai Corporation.
V průběhu období šetření prodávala společnost na svém domácím trhu 20 různých modelů dotyčného výrobku.
Pouze dva z těchto modelů byly vyváženy do Společenství.
(22) Bylo zjištěno, že celkový domácí prodej dotyčného výrobku tohoto vývozce v průběhu období šetření byl reprezentační, neboť celkový objem uvedených prodejů přesáhl prahovou hodnotu 5 % vývozního prodeje stanovenou v čl. 2 odst.
2 základního nařízení. Domácí prodej každého ze dvou modelů výrobku vyvážených do Společenství byl rovněž reprezentační, protože splňoval tu samou 5 % podmínku.
2 odst. 4 základního nařízení musela Komise určit, zda-li byl domácí prodej každého modelu v souladu s obvyklým způsobem obchodování tím, že se sledovala poměr ziskových prodejů a celkového prodeje.
Šetření ukázalo, že všechny domácí prodeje provedené v průběhu období šetření byly ziskové.
Obvyklá hodnota byla tedy založena na váženém průměru prodejní ceny všech domácích transakcí obou dotyčných modelů.
2. Vývozní cena
(24) Veškerý objem vývozního prodeje učiněného dotyčným výrobcem v průběhu období šetření směřoval ke spřízněné společnosti ve Společenství. Vývozní ceny byly tudíž vytvořeny, v souladu s čl.
2 odst. 9 základního nařízení, na základě ceny při následném prodeji prvnímu nezávislému kupci upravené tak, aby zohledňovaly náklady vzniklé mezi dovozem a následným prodejem včetně celních poplatků, antidumpingových cel a 5 % ziskového rozpětí.
Toto rozpětí bylo stanoveno na základě ziskových rozpětí považovaných v tomto odvětví podnikání pro nespřízněné dovozce za přiměřené.
(25) Bylo-li nezbytné provést při tvorbě vývozních cen úpravy nákladů z důvodů obecných administrativních a prodejních výdajů, bylo tak učiněno na základě obratu.
3. Srovnání a dumpingové rozpětí
(26) V souladu s čl. 2 odst. 10 a čl. 2 odst. 11 základního nařízení byl vážený průměr obvyklé hodnoty každého modelu porovnán s váženým průměrem vývozní ceny modelu na stejné úrovni prodeje a na úrovni ceny ze závodu. Za účelem spravedlivého srovnání byly povoleny úpravy z důvodů odlišností ovlivňujících cenové srovnání, ke kterým byly předloženy uspokojivé důkazy. Úpravy byly tudíž provedeny ohledně přepravy, pojištění, úvěru a balení.
(27) Srovnání obvyklé hodnoty a vývozních cen ukázalo existenci dumpingu.
Dumpingové rozpětí vyjádřené jako procentní podíl hodnoty dovozů CIF hranice Společenství byla shledána ve výši 208,1 %.
D. VÝROBNÍ ODVĚTVÍ SPOLEČENSTVÍ
(28) V současném šetření společnost Tokai Seiki GmbH, dceřinná společnost společnosti Tokai Corporation, výrobce dotyčného výrobku ve Společenství a jediný spolupracující dovozce jednorázových kamínkových zapalovačů pocházejících z Japonska ve Společenství, nebyla zahrnuta v definici výrobního odvětví Společenství podle čl. 4 odst. 1 písm. a) základního nařízení, neboť byla jediným dovozcem dotyčného výrobku a 100 % dceřinnou společností společnosti Tokai Corporation Japan.
(29) Bez ohledu na výrobu společnosti Tokai Seiki GmbH představovali tři výrobci Společenství, kteří spolupracovali v současném šetření (včetně jejich dceřinných společností) téměř veškerou výrobu jednorázových kamínkových zapalovačů Společenství.
Tito tři spolupracující výrobci Společenství představují tedy výrobní odvětví Společenství ve smyslu článku 4 základního nařízení.
E. ÚJMA
1. Předběžná poznámka
(30) V 15. bodu odůvodnění nařízení o konečném cle bylo shledáno, že "kumulované dumpingové dovozy z Japonska, Čínské lidové republiky, Korejské republiky a Thajska způsobily výrobnímu odvětví Společenství závažnou újmu".
Vzhledem k tomu, že opatření proti Korejské republice přestalo mezitím platit a opatření vůči Čínské lidové republice a Thajsku byla pozměněna následkem mezitímních přezkumů, skutečný dopad dovozů pocházejících z Japonska, stejně jako možný dopad z hlediska nové újmy, musí být přezkoumány samostatně.
2. Spotřeba ve Společenství
(31) K výpočtu celkové zjevné spotřeby jednorázových kamínkových zapalovačů byly sečteny prodeje výrobců Společenství ve Společenství s celkovými dovozy pocházejícími ze třetích zemí deklarovanými pod položkou KN ex96131000.
Byla provedena úprava ohledně dovozů pocházejících z Číny pro období let 1994 a 1995 (viz 46. bod odůvodnění nařízení ES) č. 423/97).
Na tomto základě vzrostla zjevná roční spotřeba Společenství o 27 % z 617,7 milionů kusů v roce 1992 na 785,4 milionů kusů v roce 1996.
3. Faktory týkající se dovozů pocházejících z Japonska
Objem a podíl na trhu
(32) Od roku 1992 do období šetření klesly dovozy z Japonska vyjádřené v absolutních číslech na velice nízkou úroveň.
Indexované dovozní údaje byly 100 v roce 1992, 150 v roce 1993, 33 v roce 1994 a 83 v roce 1995, přičemž prodej uvedených dovozů během období šetření představuje pouhých 6,1.
Tržní podíl dovozů z Japonska poklesl z přibližně 0,5 % v letech 1992 a 1993 na 0,06 % v průběhu období šetření.
Přezkoumávané antidumpingové opatření tudíž účinně omezilo dopad dumpingových dovozů jednorázových kamínkových zapalovačů pocházejících z Japonska.
(33) V této souvislosti by mělo být však poznamenáno, že značná část celkových dovozů byla dumpingová.
V této souvislosti je třeba zmínit zejména dovozy z Mexika, Filipín a Thajska, jak je uvedeno v nařízení (ES) č. 423/97.
Cenové podbízení
(34) Komise spočítala, do jaké míry podbízely ceny požadované dovozcem na trhu Společenství ceny požadované výrobci Společenství.
Vzhledem k tomu, že všechny prodeje tohoto vývozce směřovaly k jeho spřízněnému dovozci, bylo toto srovnání provedeno na úrovni prodeje prvnímu nezávislému zákazníkovi a na základě váženého průměru prodejních cen bez jakýchkoli daní a rabatů spřízněného dovozce a výrobců Společenství.
Cena požadovaná spřízněným dovozcem nebyla upravena s přihlédnutím k zaplacenému antidumpingovému clu.
(35) Srovnání bylo provedeno na úrovni cen velkoodběratelům (takže s vynětím prodeje maloobchodníkům a reklamnímu odvětví). Cenové srovnání bylo dále provedeno pro holé zapalovače (avšak včetně zapalovačů, které dovozce prezentoval jako "zabalené"), neboť dovozce v průběhu období šetření nedovážel žádné potištěné zapalovače nebo zapalovače v pouzdrech.
(36) Výpočet cenového podbízení byl obdobně jako v původním šetření a v souladu s čl. 11 odst. 9 základního nařízení proveden pro zapalovače se stejným obsahem plynu (viz 13. bod odůvodnění nařízení (EHS) č. 3433/91).
(37) Na tomto základě bylo zjištěno, že průměrná cena dovážených výrobků podbízela vážený průměr ceny výrobců Společenství v průběhu období šetření o 22,9 %.
Tento údaj je nutno porovnat s průměrným podbízením ve výši 11,5 % shledaným v původním šetření.
Mělo by tudíž být uzavřeno, že úroveň cenového podbízení ze strany vývozce se zvýšila navzdory zvyšujícímu účinku, který antidumpingové clo ve výši 35,7 % muselo na ceny požadované spřízněným dovozcem mít.
4. Situace výrobního odvětví Společenství
Výroba
(38) Od roku 1992 do roku 1996 vzrostla výroba výrobního odvětví Společenství o 28 %.
Kapacita a využití kapacity
(39) Míra využití kapacity vzrostla ze 66 % v roce 1992 na 73 % v roce 1994, aby v průběhu období šetření klesla na 71 %.
Tento pokles se však časově shodoval se zvýšením kapacity.
Ačkoli bylo oznámeno zvýšení kapacity o téměř 25 %, jsou tato zvýšení poměrně nedávného data, neboť pokud jde o období v letech 1992 až 1994 kapacita se nikterak významně nezvýšila.
Objem prodeje
(40) Kusový prodej na trhu Společenství výrobním odvětvím Společenství vzrostl od roku 1992 do období šetření o 33 %.
Podíl na trhu
(41) Na rostoucím trhu tržní podíl výrobního odvětví Společenství poměrně stabilně klesal z 66,1 % v roce 1992 na 46,8 % v roce 1995, aby se poté nepatrně zvýšil na 53,6 % v průběhu období šetření.
Tento podíl na trhu je o něco nižší než tržní podíl z roku 1990 ve výši 57,3 % (viz 48. bod odůvodnění nařízení (ES) č. 423/97), ale ukazuje, že výrobní odvětví Společenství se začíná vzpamatovávat z účinků dumpingových dovozů.
Cenový vývoj a celková hodnota prodeje
(42) Bylo zjištěno, že vážený průměr prodejních cen výrobního odvětví Společenství poklesl od roku 1992 do období šetření o téměř 8 %.
Příznivý vývoj prodejního objemu se tudíž neodrážel plně v oblasti obratu: hodnota prodeje na trhu Společenství vzrostla pouze o 23 %.
(43) Trh se zapalovači je znám jako velice citlivý.
To znamená, že pokud je výrobní odvětví Společenství vystaveno levným dumpingovým dovozům, je buďto přinucen snížit své ceny, aby se pokusil uchovat si svůj podíl na trhu, objem výroby a využití kapacit, nebo se smířit se ztrátou tržního podílu, pokud se pokusí udržet své ceny.
Ziskovost
(44) Po několika letech ztrát se návratnost prodeje výrobního odvětví Společenství stala lehce pozitivní v roce 1991 a opět se zhoršila v roce 1992 (viz 55. bod odůvodnění nařízení (ES) č. 423/97.
(45) Pro současné šetření byl jako základ použit rok 1992.
Po dalším zhoršení v roce 1993 se finanční výsledky výrobního odvětví Společenství neustále zlepšují: ve srovnání s rokem 1992 se míry zisku v roce 1994 více než zdvojnásobily a více než ztrojnásobily v průběhu období šetření.
(46) Údaje poskytnuté výrobním odvětvím Společenství, které za tímto účelem nezahrnovaly jednoho ze stěžovatelů, vzhledem k tomu, že neposkytl přijatelnou odpověď o ziskovosti, ukazují, že od roku 1992 byla jeho celková finanční výkonnost i nadále pod hranicí stanovenou jako přiměřený zisk v nařízení o konečném cle (viz 17. bod odůvodnění uvedeného nařízení).
Zisky byly v letech 1992 a 1993 skutečně velmi malé a ačkoli nárůst v následujících letech byl patrný, zisky byly nižší než polovina stanovené neškodlivé úrovně.
Zásoby
(47) Výrobní odvětví Společenství nevytvářelo žádné významné zásoby.
V tomto odvětví je běžnou praxí zastavit výrobu, pokud se zásoby stanou příliš velkými, a to z důvodu nebezpečí plynoucího z dlouhodobého uskladnění zapalovačů obsahujících plyn.
Racionalizační úsilí navíc způsobilo, že celkový stav zásob na konci období šetření byl přibližně o třicet procent nižší než na konci roku 1992.
Zaměstnanost
(48) Od roku 1992 do období šetření byla zaměstnanost ve výrobním odvětví Společenství stabilní od roku 1992 do roku 1994 a od roku 1995 se zvýšila přibližně o 17 %.
I když je možné považovat tuto skutečnost za známku oživení, je třeba poznamenat, že údaj o zaměstnanosti pro rok 1992 byl na nejnižší úrovni a od roku 1989 poklesl o 13 % (viz 49. bod odůvodnění nařízení (ES) č. 1006/95).
Bylo poznamenáno, že podstatná část nárůstu přísluší spíše k administrativnímu a prodejnímu segmentu než k výrobě.
Vývozy
(49) Výrobní odvětví Společenství si vedlo dobře na vývozních trzích.
Jeho kusový prodej neustále stoupal od roku 1992 do období šetření.
V tomto období vzrostl vývozní prodej, který představuje přibližně 60 % celkové výroby výrobního odvětví Společenství, o 69 %.
5. Závěr
(50) Situace výrobního odvětví Společenství se v nedávných letech zlepšila díky nárůstu prodeje jak na trhu Společenství, tak ve třetích zemí.
Tento vývoj se časově shodoval s uložením několika antidumpingových cel.
(51) Nárůst prodeje na trhu Společenství je s největší pravděpodobností způsoben jak nárůstem spotřeby, tak, v menší míře, prospěšnými účinky antidumpingových opatření přijatých Společenstvím.
(52) Sestupný trend tržního podílu výrobního odvětví Společenství je od roku 1995 obrácen, ale tržní podíl výrobního odvětví Společenství ve výši 53,6 % je stále nižší, než tomu bylo v roce 1992.
(53) Nárůst zjevné spotřeby a skutečnost, že byla uložena antidumpingová opatření, by měly mít za obvyklých okolnosti růstový účinek na ceny na trhu Společenství.
Bylo nicméně shledáno, že ceny výrobního odvětví Společenství poklesly o 8 %.
(54) Prodeje výrobního odvětví Společenství na trhu Společenství se ukázaly více ziskovými během období šetření než např. v roce 1992.
Ceny požadované vývozcem do Společenství však i po zavedení antidumpingového cla stále podbízejí ceny výrobního odvětví Společenství a úrovně ziskovosti byly stále mnohem nižší než neškodlivá úroveň stanovená v nařízení o konečném cle.
(55) S ohledem na výše uvedené se uzavírá, že výrobní odvětví Společenství i nadále trpí újmou, jmenovitě v otázkách ziskovosti a růstu tržního podílu.
Vzhledem k tomu, že tržní podíl dovozů jednorázových kamínkových zapalovačů pocházejících z Japonska byl velmi malý, nebylo možné stanovit příčinné spojení mezi japonskými dumpingovými dovozy a touto újmou.
Újma způsobená těmito dovozy je tedy považována za zanedbatelnou nebo v každém případě za nezávažnou.
F. PRAVDĚPODOBNOST OPĚTOVNÉHO VÝSKYTU ŠKODLIVÉHO DUMPINGU
1. Úvod
(56) Výrobní odvětví Společenství požadovalo, aby bylo nařízení o konečném cle přezkoumáno, přičemž tvrdilo, že existuje pravděpodobnost opakovaného výskytu škodlivého dumpingu.
Za účelem rozhodnutí v této otázce byla zvážena řada faktorů, zejména chování skupiny vývozce, existenci nevyužitých kapacit ve výrobním zařízení vývozce v Japonsku, existenci cenového závazku ve vztahu k vývozům společnosti náležející do skupiny vývozce a ceny, kterou by vývozce mohl požadovat, pokud by bylo umožněno skončení platnosti cla.
Kromě přezkumu postavení výrobního odvětví Společenství byl rovněž přezkoumán dopad, který by znovuzahájení vývozů z Japonska pravděpodobně mělo na výrobní odvětví Společenství, existence dumpingových praktik a vývoj podílu celkových dovozů na trhu Společenství.
2. Chování skupiny vývozce
(57) V posledních letech byla z Japonska dovážena a na trhu Společenství prodávána pouze malá množství jednorázových zapalovačů, zejména ve srovnáním s dovozy z několika jiných třetích zemí (převážně Číny, Mexika, Filipín a Thajska), jejichž ceny byly shledány na dumpingové úrovni.
Nízká úroveň dovozů pocházejících z Japonska však musí být posouzena ve světle chování skupiny Tokai.
(58) Jediný vývozce v šetření, které se mimo jiné dotýká dovozů pocházejících z Mexika, vůči nimž byla antidumpingová opatření uplatněna v březnu 1997, byl dceřinnou společností plně vlastněnou a řízenou skupinou Tokai, vytvořenou po uložení antidumpingových opatření na jednorázové kamínkové zapalovače pocházející z Japonska (viz 9. a 36. bod odůvodnění nařízení (ES) č. 423/97).
Údaje o dovozech ukazují, že dovozy z Mexika jednoduše nahradily zapalovače vyráběné (a vyvážené) společností Tokai Corporation v jejím japonském závodě poté, co na tyto zapalovače byla v roce 1991 uložena opatření.
Dovážená množství zapalovačů pocházejících z Mexika jsou skutečně podobná množstvím, která společnost Tokai Corporation dovážela na trh Společenství před uložením opatření z roku 1991 z Japonska.
Navíc je třeba připomenout, že společnost Tokai Corporation zahájila koncem osmdesátých let sestupný cenový trend prodejem japonských zapalovačů za dumpingové ceny.
Tento trend byl následně posílen dumpingovými praktikami jiných asijských výrobců a jejím návratem k dumpingu prostřednictvím dceřinné společnosti založené v Mexiku.
(59) Nízká úroveň japonských dovozů v průběhu období šetření nemůže s ohledem na výše uvedené vésti k závěru, že tyto posuny, ke kterým došlo po zavedení opatření v roce 1991, jsou výsledkem obvyklého obchodního chování vyvážejícího výrobce, tj. jednání nezávislého na opatřeních, která jsou předmětem přezkumu.
Ve skutečnosti jsou výsledkem zřetelné strategie skupiny Tokai.
(60) Považuje se tedy za vhodné vzít při zkoumání toho, co se pravděpodobně stane, pokud bude povoleno, aby stávající opatření pozbyla platnosti, v úvahu, že počínaje 7. březnem 1997 byla na dovozy jednorázových kamínkových zapalovačů pocházejících z Mexika, Filipín a Thajska nařízením (ES) č. 423/97 uložena konečná antidumpingová cla a že mexický vývozce, který je v současné době předmětem antidumpingovým opatření, je dceřinnou společností japonského vývozce.
3. Výrobní kapacity Japonska
(61) Od roku 1992 do období šetření klesla výrobní kapacita vývozce o 54 %.
Kromě tohoto poklesu výrobní kapacity však klesla i míra využití (vyjádřeno v procentech) jeho zbývající kapacity, a to o 38 % od roku 1992 do období šetření.
(62) V průběhu období šetření činila nevyužitá kapacita vývozcova japonského závodu více než 56,6 milionů jednorázových kamínkových zapalovačů, které společnost Tokai Corporation vyvezla v roce 1989 z Japonska (tj. původní období šetření). Bylo rovněž stanoveno, že nevyužitá kapacita byla v absolutních číslech spíše stabilní, vzhledem k průvodním poklesům výrobní kapacity a míry využití kapacit.
4. Cenové podbízení jiné společnosti ze skupiny
(63) Po uložení opatření, která jsou předmětem přezkumu, přesunul vývozce výrobu jednorázových kamínkových zapalovačů určených k vývozu do Společenství do Mexika a následně nabídl cenový závazek ve vztahu k dovozům z původem v uvedené zemi, když byla na tyto dovozy v roce 1997 uložena antidumpingová opatření.
(64) Aniž by přestěhoval výrobu z Mexika do Japonska, má vývozce dostatek volných využitelných kapacit ve svém japonském závodě k tomu, aby na trh Společenství dodal větší objem zapalovačů než v roce 1989, což by mu umožnilo požadovat na trhu Společenství nižší ceny než ty, které jsou povoleny na dovážené výrobky pocházející z Mexika.
5. Pokračování dumpingu a cena, kterou vývozce může požadovat
(65) Jak již bylo uvedeno výše, dovozy jednorázových kamínkových zapalovačů pocházejících z Japonska byly v průběhu šetření i nadále dumpingové.
Vzhledem k tomu, že dovážené výrobky byly prodávány za ceny, které byly výrazně více dumpingové než při původním šetření, je pravděpodobné, že dumping bude pokračovat.
(66) Bez ohledu na uplatnění antidumpingového cla, podbízení průměrné jednotkové ceny požadované výrobci Společenství bylo v průběhu období šetření ještě stále významné (22,9 %).
Pokud by bylo antidumpingové clo odečteno od ceny požadované po prvním nezávislém zákazníkovi, průměrná cena výrobního odvětví Společenství by byla podbízena o celých 43,1 %.
6. Dopad na výrobní odvětví Společenství
(67) Cenu stlačující účinek pokračujícího dumpingu v průběhu období šetření byl minimální, vzhledem k uplatnění antidumpingového cla a malým dováženým množstvím.
Vývozce měl však dostatečné nevyužité kapacity, aby znovu zahájil vývozy jednorázových kamínkových zapalovačů pocházejících z Japonska ve významné výši, tj. v obdobném množství jako v roce 1989 (56,6 milionu).
Pokud by takovýto počet byl prodán na trhu Společenství za cenu požadovanou německou dceřinnou společností vývozce v průběhu období šetření, mělo by to výrazný stlačující účinek na ceny na trhu Společenství a odpovídající ztráty obratu a tržního podílu.
(68) Množství dovezené z Japonska v roce 1989 by v současnosti představovalo podíl na trhu ve výši přibližně 7,2 %.
Tento tržní podíl je příliš významný, než aby neměl žádný dopad na situaci výrobního odvětví Společenství.
Nebylo však možné přesně stanovit, jaký by byl účinek odstranění opatření na takové faktory jako podíly na trhu, ziskovost a zaměstnanost výrobního odvětví Společenství, neboť by hodně záleželo na nejistých faktorech jako jsou růst spotřeby ve Společenství a obecné všeobecné stlačení cen, které může být způsobeno obnovením dovozu významných množství.
(69) Některé zvláštní aspekty regionálních trhů ve Společenství byly podrobeny celkové analýze za účelem posouzení dopadu, který bude dovoz významných množství jednorázových kamínkových zapalovačů pocházejících z Japonska za ceny, které významně podbízejí ceny ve Společenství, pravděpodobně mít na výrobní odvětví Společenství.
(70) Bylo zjištěno, že hospodářská soutěž na německém trhu je ostrá, neboť velcí distributoři a zejména řetězce supermarketů obvykle zvolí jednoho nebo dva dodavatele na výrobek nabízený v jejich prodejnách a vykonávají tak snižující tlak na ceny těchto dodavatelů.
Za těchto okolností dokonce i minimální cenové podbízení brání přístupu výrobního odvětví Společenství do distribučních sítí představujících velký počet zákazníků.
Účinky budoucího cenového podbízení by tedy byly významné (vyjádřeno ve ztrátě podílu na trhu a ziskovosti), neboť by s velkou pravděpodobností trvalo delší dobu, neboť přístup k distribučním sítím je obvykle poskytován na dlouhodobá smluvní období.
(71) Bylo také stanoveno, že výrobní ceny ve Spojeném království jsou relativně nízké a že výrobci Společenství nejsou na tomto trhu dobře zavedeni.
Za těchto okolností by budoucí cenové podbízení omezilo průnik výrobců jednorázových kamínkových zapalovačů Společenství na tento již beztak obtížný trh a dále snížilo ziskovost jejich prodejů.
(72) Hospodářská soutěž na francouzském trhu byla shledána důležitou vzhledem k přítomnosti výrobních závodů dvou předních výrobců Společenství, ale cenové stlačení se jevilo méně důležité než například v Německu a Spojeném království.
Budoucí a zvýšené cenové podbízení by pravděpodobně přineslo větší cenové stlačení a ztrátu podílu na trhu.
(73) Bylo také stanoveno, že dva výrobci Společenství mají výrobní závody ve Španělsku a jsou na uvedeném trhu dobře zavedeni.
Bylo zjištěno, že velmi podstatná část španělského trhu je zásobována výrobci ze třetích zemí, neboť Španělsko bylo v roce 1995 druhým největším dovážejícím členským státem, a ceny byly ve srovnání s Francií a Německem nízké.
Vzhledem k tomu, že jeden z výrobců zavedených ve Španělsku naznačil, že další racionalizace a snižování nákladů v jeho výrobním závodě již nejsou možné, povede ztráta značného podílu na trhu nebo cenová válka na španělském trhu pravděpodobně k uzavření jeho závodu, zejména pak, pokud tato ztráta bude doprovázena obdobným vývojem na blízkém, důležitém francouzském trhu.
7. Objem a ceny celkových dovozů
(74) Jak bylo uvedeno výše, japonský vývozce se rozhodl dodávat na trh Společenství výrobky vyráběné v Mexiku, na které byla v roce 1997 uložena antidumpingová opatření.
Nápravný účinek opatření uloženého v roce 1991 byl tudíž mnohem menší než by tomu bylo za obvyklých okolností.
(75) Celkové dovozy jednorázových kamínkových zapalovačů navíc od roku 1992 do období šetření vzrostly o 74 %, což je nárůst mnohem vyšší, než kolik v uvedeném období činil nárůst spotřeby.
Tržní podíl těchto dovozů v důsledku této skutečnosti vzrostl z 33,5 % v roce 1992 na 53 % v roce 1995 a poklesl na 46,3 % v roce 1996.
(76) Jak ukazují po sobě jdoucí antidumpingová opatření ukládaná od roku 1992 do roku 1998, dochází k pokračujícímu přísunu levných dumpingových dovozů ze třetích zemí na trh Společenství.
Výsledkem je, že ceny na trhu Společenství neustále klesaly, až dosáhly nízkých úrovní: na rostoucím trhu poklesly ceny výrobního odvětví Společenství od roku 1992 do období šetření o 8 %.
G. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
1. Výrobní odvětví Společenství
(77) Výrobní odvětví Společenství již téměř dekádu trpí levnými dumpingovými dovozy jednorázových kamínkových zapalovačů.
Cíl konečného cla, které je předmětem přezkumu, opětovné zavedení korektní hospodářské soutěže na trhu Společenství mezi výrobci Společenství a jejich vyvážejícími soutěžiteli ze třetích zemí, nebyl zcela naplněn, jak ukazuje následný vývoj: společnost Tokai sama zřídila výrobní závod v Mexiku a začala z něj dovážet do Evropského společenství za dumpingové ceny, přičemž ostatní třetí země – jmenovitě zejména Čína, Filipíny a Thajsko – se rovněž uchýlily k dumpingu.
Výsledkem bylo, že výrobní odvětví Společenství se nebylo schopno zcela vzpamatovat, navzdory svému úsilí snížit náklady a využívat výhod úspor z rozsahu.
(78) Výrobní odvětví Společenství se skládá ze dvou nadnárodních skupin prodávajících kromě jednorázových kamínkových zapalovačů několik dalších výrobků a jednoho relativně malého výrobce, který kombinuje výrobu jednorázových kamínkových zapalovačů s obchodní činností.
(79) Výrobní odvětví Společenství vynaložilo značné úsilí, aby v posledních letech zvýšilo svoji produktivitu ve snaze dosáhnout co nejnižších výrobních nákladů a posílit svoji konkurenceschopnost na tomto cenově citlivém trhu.
Bylo podniknuto racionalizační úsilí: obě vyrábějící skupiny racionalizovaly svoje výrobní procesy a uzpůsobily své struktury, úsilí třetího výrobce vycházelo primárně z racionalizace úspor z rozsahu.
Byly rovněž provedeny nové investice do zvýšení produktivity.
Vzhledem k tomu, že vývozní prodej však rostl mnohem rychleji než prodej ve Společenství a že vývozní prodej představuje více než polovinu prodejů výrobců Společenství, investice do výrobních kapacit byly primárně konány za účelem zásobování jiných trhů než trhu Společenství.
(80) Ačkoli nedošlo k žádnému uzavření výrobních závodů, zdá se, že tomu tak je z důvodů strategického přístupu dotyčných výrobců, podporovaných existencí antidumpingových opatření týkajících se jednorázových kamínkových zapalovačů a rozvoje jejich vývozního prodeje.
V tomto ohledu je třeba poznamenat, že všichni tři výrobci provozují ziskovou činnost v jiných odvětvích, které jim poskytují dostatek finančních zdrojů, aby udržovali své výrobní závody na výrobu jednorázových kamínkových zapalovačů ještě po nějakou dobu otevřené.
Není však možné vyloučit, že účinky přerušení antidumpingových opatření způsobí uzavření jednoho nebo více výrobních závodů.
(81) Účinnost opatření Společenství určených k znovuzavedení korektních a otevřených tržních podmínek a ochraně výrobního odvětví Společenství proti nekalým obchodním praktikám je s ohledem na výše uvedené ohrožena.
Bez ohledu na tento největší problém existuje vážné nebezpečí, že výrobci Společenství ukončí výrobu v jednom nebo více výrobních závodech, pokud bude umožněno skončení platnosti antidumpingového opatření, následkem čehož by docházelo ke škodlivému dumpingu velkých množství jednorázových kamínkových zapalovačů pocházejících z Japonska.
2. Dovozci
(82) Vzhledem k tomu, že dovozce neoznámil žádný přímý prodej nespřízněným stranám v Evropském společenství a že po zveřejnění oznámení o zahájení nebyla obdržena žádná reakce od žádného dovozce, nemohli být označeni žádní nespříznění dovozci zapalovačů společnosti Tokai pocházejících z Japonska.
(83) Pokud jde o dceřinnou společnost společnosti Tokai v Německu, která je jediným dovozcem jednorázových kamínkových zapalovačů pocházejících z Japonska, je třeba poznamenat, že zaměstnávala velice omezený počet pracovníků ve srovnání s výrobním odvětvím Společenství.
Dopad zachování opatření na tohoto dovozce bude tudíž nejspíše minimální.
3. Spotřebitelé
(84) Dovozci v původním šetření tvrdili, že zájmy spotřebitelů budou antidumpingovými opatřeními vůči jednorázovým kamínkovým zapalovačům nepříznivě dotčeny.
V současném šetření však nebyly obdrženy žádná podání spotřebitelských sdružení a ani jinak neexistuje žádný důvod se domnívat, že došlo k takové změně okolností, která by zneplatnila argumenty použité v předchozím šetření k zamítnutí uvedeného tvrzení.
H. ZRUŠENÍ ANTIDUMPINGOVÉHO OPATŘENÍ
(85) Komise na základě těchto skutečností došla k závěru, že existuje pravděpodobnost opětovného výskytu škodlivého dumpingu a v dubnu 1999 učinila druhý ze dvou návrhů uložit na dovozy plynových neplnitelných kapesních kamínkových zapalovačů pocházejících z Japonska konečné antidumpingové clo.
V Radě však nebylo dosaženo odpovídající většiny k přijetí nařízení na základě kteréhokoli z návrhů Komise.
11 odst. 2 základního nařízení stanovuje, že platnost konečného antidumpingového opatření uplyne po pěti letech od jeho uložení, pokud není při přezkumu určeno, že toto uplynutí pravděpodobně povede k pokračování nebo opětovnému výskytu dumpingu a újmy.
Je-li při příležitosti uplynutí proveden přezkum, antidumpingové opatření zůstává v platnosti do ukončení přezkumu.
(87) V současném případě bude mít tedy rozhodnutí Rady nepřijmout nařízení na základě doporučení Komise za následek, že přezkumné řízení zůstane otevřené a stávající opatření zůstane v platnosti na neomezenou dobu.
(88) Čl. 11 odst. 5 základního nařízení navíc stanovuje, že přezkum má být proveden co nejrychleji a že za obvyklých okolností má být uzavřen do dvanácti měsíců od data zahájení.
(89) Za těchto okolností Komise má za to, že antidumpingové clo z plynových neplnitelných kapesních kamínkových zapalovačů pocházejících z Japonska by mělo být zrušeno tak, aby se zamezilo nepatřičné délce přezkumu a ponechání antidumpingového opatření v platnosti na neomezenou dobu.
I. ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
(90) Všechny dotčené strany spolupracující při šetření, stěžovatelé, vývozce a japonská vláda obdrželi písemně všechny podstatné skutečnosti a ohledy, na jejichž základě Komise hodlala doporučit zrušení konečného opatření.
(91) Stěžující si výrobci se proti zamýšlenému postupu jednání ohradili a tvrdili, že situace se nezměnila a že podle jejich názoru by antidumpingové opatření mělo být zachováno.
(92) S ohledem na skutečnost, že antidumpingové clo z dovozů pocházejících z Korejské republiky uložené nařízením, kterým bylo rovněž uloženo konečné antidumpingové clo z jednorázových kamínkových zapalovačů pocházejících z Japonska mezitím také pominulo, mělo by být přijato opatření, kterým se odkazy na antidumpingové clo z dovozů z Korejské republiky z uvedeného nařízení odstraní,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Nařízení (EHS) č. 3433/91 se zrušuje, pokud jde o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu neplnitelných plynových kapesních kamínkových zapalovačů kódu KN ex96131000 pocházejících z Japonska.
2. Nařízení (EHS) č. 3433/91 se mění takto:
i) v čl. 1 odst. 1 se slova "pocházejících z Japonska, Čínské lidové republiky, Korejské republiky a Thajska" nahrazují slovy "pocházejících z Čínské lidové republiky".
ii) v článku 1 se odstavec 2 nahrazuje tímto: "2. Výše cla činí 0,065 EUR za jeden zapalovač."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 176/2000
ze dne 24. ledna 2000,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1015/94 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu systémů televizních kamer pocházejících z Japonska
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1],
s ohledem na návrh Komise předložený po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. PŘEDCHOZÍ POSTUPY
(1) Nařízením (ES) č. 1015/94 [2] Rada uložila konečné antidumpingové clo z dovozu systémů televizních kamer (dále jen "STK") pocházejících z Japonska.
(2) Rada konkrétně vyjmula z působnosti antidumpingového cla systémy profesionálních kamer uvedené v příloze uvedeného nařízení (dále jen "příloha"), představujících špičkové systémy profesionálních kamer, které technicky spadají do definice výrobku podle čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 1015/94, ale které nelze považovat za kamery pro vysílání.
(3) V říjnu 1995 Rada nařízením (ES) č. 2474/95 [3] změnila výše uvedené nařízení (ES) 1015/94, zejména pokud jde o definici obdobného výrobku a pokud jde o určité modely systémů profesionálních kamer výslovně vyjmutých z působnosti konečného antidumpingového cla.
(4) V říjnu 1997 Rada nařízením (ES) č. 1952/97 [4] změnila sazby konečného antidumpingového cla pro dvě dotčené společnosti, a to pro Sony Corporation a Ikegami Tsushinki v souladu s článkem 12 nařízení (ES) č.
384/96. Rada dále konkrétně vyjmula z působnosti antidumpingového cla určité nové modely systémů profesionálních kamer tím, že je doplnila do přílohy.
(5) V lednu 1999 Rada nařízením (ES) č. 193/1999 [5] změnila nařízení (ES) č. 1015/94 tím, že doplnila určité nové modely systémů profesionálních kamer do jeho přílohy a vyjmula je tak z používání konečného antidumpingového cla.
B. ŠETŘENÍ OHLEDNĚ NOVÝCH MODELŮ SYSTÉMŮ PROFESIONÁLNÍCH KAMER
1. Postup
(6) Několik japonských vyvážejících výrobců následně informovalo Komisi, že mají v úmyslu uvést na trh Společenství nové modely systémů profesionálních kamer, a požádali, aby byly tyto nové modely systémů profesionálních kamer a jejich příslušenství doplněny do přílohy a tím vyjmuty z působnosti antidumpingových cel.
(7) Komise v souladu s tím informovala průmysl Společenství a zahájila šetření, jehož cílem bylo pouze určit, zda posuzované výrobky spadají do působnosti antidumpingových cel a zda by se v souladu s tím měla změnit příslušná část nařízení 1015/94.
2. Modely, jež byly předmětem šetření
(8) Byly přijaty žádosti pro tyto modely systémů profesionálních kamer, dodané s relevantními technickými informacemi:
i) Hitachi Denshi, Ltd. (dále jen "Hitachi")
- hlava kamery V-21, představená jako nástupnický model hlavy kamery Z-ONE.DA a prodávaná bez triax-adaptéru;
- nové příslušenství k V-21:
- 1,5 palcový hledáček GM-9, představený jako standardní hledáček pro model hlavy kamery V-21;
- kamerové adaptéry CA-Z31 a CA-Z32, představené jako nástupnické modely kamerových adaptérů CA-Z1A a CA-Z2, které jsou již v příloze zahrnuty, a které mají být připojeny k hlavě kamery model V-21;
- ovládací panely kamery RC-Z2A a RC-Z21A, představené jako nové modely ovládacích panelů kamery RC-Z2 a RC-Z21, které jsou již v příloze zahrnuty;
- hlava kamery V-21 W, představená jako širokoúhlá verze hlavy kamery V-21;
- pětipalcový hledáček GM-51, představený jako standardní hledáček pro hlavu kamery model V-21W;
Všechny výše uvedené modely se prodávají bez odpovídajícího triax-systému nebo triax-adaptéru.
ii) Olympus Winter & IBE GmbH (dále jen "Olympus")
- ovládací jednotka kamery OTV-S6, představená jako model používaný v lékařství, nástupnický model OTV-S5, který je již v příloze zahrnut.
iii) Matsushita
- hlava kamery AW-F575HE, představená jako nástupnický model hlavy kamery WV-F565HE, která je v příloze již zahrnuta;
- kamerové adaptéry AW-AD500AE a AW-AD700BSE, představené jako nástupnické modely kamerových adaptérů WV-AD500E a WV-AD700ASE, které jsou v příloze již zahrnuty.
(iv) Ikegami Tsushinki Co, Ltd (dále jen "Ikegami")
- hlavy kamer HC-400 a HC-400W, představené jako nástupnické modely hlavy kamery HC 390, které jsou již v příloze zahrnuty.
- nové příslušenství ke hlavám kamery HC-400 a HC-400W
- hledáčky VF 15-46,
- provozní ovládací panel RCU-390,
- kamerový adaptér CA-400,
- ovládací jednotka kamery MA-200A;
Všechny výše uvedené modely se prodávají bez odpovídajícího triax-systému nebo triax-adaptéru.
v) Victor Company of Japan, Ltd (dále jen "JVC")
- hlava kamery KY-D29WECH, představená jako širokoúhlá verze předchozího modelu KY-D29ECH, který již je v příloze zahrnut;
- hledáčky VF-P116WE a VF-PSSOWE, které lze připojit k výše uvedené nové hlavě kamery KY-D29WECH, a které jsou nástupnickými modely hledáčků VF-P116, respektive VF-P550BE, které jsou již v příloze zahrnuty;
Všechny výše uvedené modely se prodávají bez odpovídajícího triax-systému nebo triax-adaptéru.
3. Zjištění
(9) Komise provedla technické šetření včetně podrobného porovnání dotyčných modelů s jejich předchůdci uvedenými v příloze a zjistila, že jsou téměř zcela shodné.
Malé zjištěné rozdíly jsou výsledkem technického vývoje v odvětví STK, avšak neovlivnily zařazení těchto STK jako systémů profesionálních kamer.
Závěr tedy zní, že všechny dotyčné modely by měly být vyjmuty z působnosti stávajících antidumpingových opatření.
(10) Komise informovala výrobce a vývozce STK ze Společenství o svých zjištěních a poskytla jim příležitost předložit jejich stanoviska.
Na tomto základě a vzhledem ke skutečnosti, že zainteresované strany nevznesly proti závěrům Komise námitky, jsou všechny modely a související zařízení uvedené v 8. bodě odůvodnění systémy profesionálních kamer.
Z toho vyplývá, že by měly být vyjmuty z používání antidumpingového cla, které se vztahuje na některé systémy televizních kamer pocházejících z Japonska, a že by měla být příloha odpovídajícím způsobem pozměněna.
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (ES) č. 1015/94 se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 184/2000
ze dne 26. ledna 2000
o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2626/1999 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) K zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení.
(2) Nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury.
Tato pravidla se vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních nebo jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím.
(3) Podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2.
(4) Je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3], naposledy pozměněného nařízením Rady a Evropského parlamentu (ES) č. 955/1999 [4].
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží, které vydaly celní orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu tří měsíců.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 190/2000
ze dne 24. ledna 2000,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2320/97, kterým se mimo jiné ukládá konečné antidumpingové clo z dovozu některých bezešvých trubek a dutých profilů ze železa nebo nelegované oceli pocházejících z Ruska
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1] a zejména na čl. 8 odst. 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Komisí po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. PŘEDCHÁZEJÍCÍ ŘÍZENÍ
(1) Rada nařízením (ES) č. 2320/97 [2] (dále jen "konečné nařízení") uložila konečné antidumpingové clo z dovozu některých bezešvých trubek a dutých profilů ze železa nebo nelegované oceli pocházejících z Maďarska, Polska, Ruska, České republiky, Rumunska a Slovenské republiky.
Většina vyvážejících výrobců v uvedených zemích nabídla závazky. Tyto závazky byly přijaty rozhodnutím Komise č.
97/790/ES [3]. V důsledku toho byly jejich vývozy částečně osvobozeny od antidumpingových cel.
(2) V případě Ruska Komise nabízený závazek nepřijala, protože neobsahoval nezbytné záruky ruských orgánů, které by umožnily přiměřenou kontrolu, a bylo uloženo antidumpingové clo 26,8 % podle hodnoty.
(3) 87. bod odůvodnění konečného nařízení však stanovil, že pokud jde o Rusko, mohou být platná antidumpingová cla změněna, pokud se okolnosti natolik změní, že předpoklady pro přijetí závazku by byly splněny.
B. PROZATÍMNÍ PŘEZKUM
(4) Protože ruské orgány dodatečně oznámily, že by poskytly nové záruky, zahájila Komise podle čl. 11 odst. 3 nařízení (ES) č. 384/96 (dále jen "základní nařízení"), prozatímní přezkum [4], jehož rozsah se omezoval na přezkum přijatelnosti závazku dotyčných ruských vyvážejících výrobců.
(5) Provedené šetření ukázalo, že závazek nabízený společně ruskými orgány a dotyčnými ruskými vyvážejícími výrobci je upraven podle závazků navrhovaných a přijatých Komisí v původním šetření.
Mimoto se ruské ministerstvo obchodu zaručilo, že na dodržování závazku bude dohlížet a bude ho kontrolovat.
(6) Odstranění újmy bude dosaženo dvěma způsoby: za prvé cenovým závazkem pro určité roční množství zboží a za druhé antidumpingovým clem podle hodnoty, uloženým na jakékoli dovozy překračující toto množství.
(7) Ruské ministerstvo obchodu se zavázalo kontrolovat a ověřovat potvrzení výrobců u každé účtované nakládky vyvážené do Společenství, která spadá do rámce dohodnutého množství osvobozeného od antidumpingového cla.
Aby bylo zajištěno, že množství dovozů osvobozených od antidumpingového cla nepřekračuje množství stanovené v závazku, podmiňuje se osvobození předložením platného výrobního osvědčení celním orgánům Společenství, jasně identifikujícího výrobce, dotyčný výrobek, zákazníka, jemuž je zboží určeno, a podrobnosti uvedené v příloze k tomuto nařízení.
V pochybných případech rozhodne Komise o platnosti výrobního osvědčení a případně přijme opatření v souladu s čl. 8 odst.
(8) Po pečlivém přezkoumání situace přijala Komise závazek rozhodnutím Komise č. 2000/70/ES [5].
(9) V důsledku tohomusí být konečné nařízení změněno tak, aby dovozy uskutečněné v souladu s podmínkami závazku nepodléhaly žádnému antidumpingovému clu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2320/97 se mění takto:
a) v čl. 1 odst. 2 se část tabulky týkající se Ruska nahrazuje tímto: "Země _BAR_ Výrobce _BAR_ Celní sazba _BAR_ Doplňkový kód TARIC _BAR_
Chelyabinsk tube-rolling plant _BAR_ 26,8 % _BAR_ A041 _BAR_
b) v čl. 2 odst. 4 se v tabulce doplňuje nová položka, která zní:
Rusko _BAR_ Taganrog metallurgical works _BAR_ A042 _BAR_
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 191/2000
ze dne 24. ledna 2000,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 1696/71 o společné organizaci trhu s chmelem
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 36 a 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Režim podpor pro vytváření seskupení producentů se již nevztahuje na členské státy produkující chmel s výjimkou Rakouské republiky, která je na základě aktu o přistoupení z roku 1994 oprávněna uplatňovat tento režim až do 31. prosince 1999. Proto je v zájmu jasnosti vhodné zrušit od 1. ledna 2000 články 8 a 10 a čl. 17 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1696/71 [2].
(2) Rada pro producenty stanovila paušální podporu ve výši 480 eur na hektar a rok, a to pro období pěti let od sklizně 1996 až do sklizně 2000 včetně.
Proto již není nutné, aby Komise každoročně předkládala Radě zprávu o produkci chmele a jeho uvádění na trh, neboť článek 18 nařízení (EHS) č. 1696/71 počítá s předložením souhrnné zprávy po uplynutí pětiletého období, kdy bude Rada muset rozhodnout o výši podpory pro období od sklizně 2001.
Článek 11 uvedeného nařízení může být proto zrušen a článek 12 uvedeného nařízení se upraví tak, aby zohlednil zrušení článku 11,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 1696/71 se mění takto:
1. články 8, 10, 11 a čl. 17 odst. 2 se zrušují;
2. čl. 12 odst. 6 se nahrazuje tímto:
"6. V případě, že situace na trhu ukáže riziko vzniku strukturálních přebytků nebo narušení struktury zásobování na trhu Společenství s chmelem, může Rada na návrh Komise podle čl. 37 odst. 2 Smlouvy upravit výši podpory stanovenou v předcházejícím odstavci:
a) buď omezením podpory na část pěstitelských ploch zaregistrovaných pro příslušný rok, případně upravením její výše;
b) nebo vyloučením pěstitelských ploch v prvním a/nebo druhém sklizňovém roce z nároku na podporu."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 194/2000
ze dne 27. ledna 2000,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1619/1999, kterým se upravují některé rybolovné kvóty pro rok 1999 podle nařízení Rady (ES) č. 847/96, kterým se stanoví dodatečné podmínky pro meziroční řízení celkových přípustných odlovů a kvót
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2846/98 [2], a zejména na článek 23 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 847/96 ze dne 6. května 1996, kterým se stanoví dodatečné podmínky pro meziroční řízení celkových přípustných odlovů a kvót [3], a zejména na čl. 4 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Po přezkoumání údajů o vykládkách se některé hodnoty, které tvoří podklad pro přílohu nařízení Komise (ES) č. 1619/1999 [4], jeví jako chybné, a je proto nutné uvedenou přílohu změnit.
(2) Aby rybolovné činnosti mohly pokračovat, je nutné pozměněné kvóty stanovené tímto nařízením použít co možná nejdříve.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro rybolov a akvakulturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1619/1999 se mění takto:
1. Údaje pro tresky v zónách VIIb-k, VIII, IX, CECAF 37.1.1 (vody Společenství) a pro šproty v zóně Skagerrak a Kattegat se v příloze zrušují.
2. Údaje přílohy se nahrazují odpovídajícími údaji přílohy I tohoto nařízení.
3. Do přílohy se vkládají údaje přílohy II tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 251/2000
ze dne 1. února 2000,
kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dovoz olivového oleje pocházejícího z Tuniska
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2798/1999 ze dne 17. prosince 1999, kterým se stanoví obecná pravidla pro dovoz olivového oleje pocházejícího z Tuniska pro období od 1. ledna 2000 do 31. prosince 2000 a zrušuje nařízení (ES) č. 906/98 [1], a zejména s ohledem na článek 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 1 nařízení (ES) č. 2798/1999 je třeba stanovit podrobná pravidla pro otvírání a správu kvót pro dovoz olivového oleje pocházejícího z Tuniska.
Současná a budoucí situace v zásobování trhu Společenství olivovým olejem umožňuje odbyt plánovaného množství.
Pokud se dovoz v hospodářském roce 1999/2000 nesoustředí do krátkého časového období, riziko narušení trhu se sníží.
Je třeba přijmout opatření, aby se dovozní licence vydávaly v průběhu hospodářského roku podle měsíčního kalendáře.
(2) V zájmu řádné správy příslušného množství je třeba vytvořit mechanismus, motivující hospodářské subjekty, aby neprodleně vracely nepoužité licence vydávajícímu orgánu.
Je třeba také vytvořit mechanismus, motivující hospodářské subjekty, aby vracely licence vydávajícímu orgánu po uplynutí jejich platnosti, aby se nevyužitá množství mohla opět použít a aby o tom věděly služby Komise.
(3) Dovoz oleje z Tuniska nesmí překročit příslušné množství.
Neměla by se tudíž používat přípustná odchylka stanovená v článku 8 nařízení Komise (EHS) č. 3719/88, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty [2], naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
(4) Evropsko-středomořská dohoda zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Tuniskou republikou na straně druhé [4] již nepočítá se zvláštním režimem pro dovoz olivového oleje kódů KN 1509 a 1510, zcela získaného v Tunisku a dováženého přímo z této země do Společenství, s výjimkou kvóty 46000 tun se sníženou celní sazbou.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro oleje a tuky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Neupravený olivový olej kódů KN 15091010 a 15091090, zcela získaný v Tunisku a dovážený přímo z této země do Společenství, pro který platí celní sazba uvedená v článku 1 nařízení (ES) č. 2798/1999, se může dovážet ode dne 1. března hospodářského roku 1999/2000.
Pro hospodářský rok 1999/2000 se vydají dovozní licence až do výše 46000 tun olivového oleje.
2. Pro hospodářský rok 1999/2000 a aniž je dotčen stávající limit 46000 tun stanovený pro celní kvótu s pořadovým číslem 09.4032 se mohou vydávat licence v souladu s podmínkami článku 1 nařízení (ES) č. 2798/1999 až do výše 10000 tun olivového oleje na měsíc. Toto množství je však na měsíc březen omezeno na 5000 tun a na měsíc duben na 8000 tun. Jestliže se množství povolené pro daný měsíc v tomto měsíci úplně nevyužije, zbytek se přidá k množství pro další měsíc, avšak dále se nepřevádí.
3. Pokud začíná týden v jednom měsíci a končí v měsíci následujícím, považuje se pro účely výpočtu množství povoleného pro daný měsíc takový týden za část měsíce, do něhož spadá čtvrtek.
Článek 2
S ohledem na používání celní sazby uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 2798/1999 podají dovozci žádost o dovozní licence příslušným orgánům členských států.
K této žádost musí být přiložena kopie kupní smlouvy uzavřené s tuniským vývozcem.
2. Žádosti o dovozní licence se podávají v pondělí a v úterý daného týdne.
Členské státy oznámí Komisi každou středu údaje obsažené v žádostech o licence.
Žádné žádosti se však nepodávají od listopadu do následujícího února včetně.
3. Komise vypracuje každý týden souhrn celkového množství, na které se podaly žádosti o dovozní licence.
Komise zmocní členské státy vydávat licence až do vyčerpání měsíční kvóty; v případě rizika, že bude měsíční kvóta překročena, zmocní Komise členské státy vydávat licence poměrně k množství, které je ještě k dispozici.
4. Jakmile bude dosaženo maximální množství stanoveného v nařízení (ES) č. 2798/1999, Komise to oznámí členským státům.
Článek 3
1. Dovozní licence uvedené v čl. 1 odst. 1 jsou platné 60 dní ode dne vydání ve smyslu čl. 21 odst. 2 nařízení (EHS) č. 3719/88, což může nastat až do dne 31. října 2000.
Licence se vydávají nejpozději první pracovní den následující po dni, ve kterém Komise vydá oprávnění za tímto účelem.
Jistota pro vydání licence se stanoví na 15 eur na 100 kg čisté hmotnosti.
2. Pokud se dovozní licence ve stanovené lhůtě nevyužije, jistota propadá. Avšak jakákoli část dne počítá se jako celý den
- pokud je licence vrácena vydávajícímu orgánu během doby odpovídající prvním dvěma třetinám její doby platnosti, je odpovídající jistota, která má propadnout, snížena o 40 %,
- pokud je licence vrácena vydávajícímu orgánu během doby odpovídající poslední třetině doby jejich platnosti anebo během 15 dnů, které následují po dni skončení její platnosti, je odpovídající jistota, která má propadnout, snížena o 25 %.
3. Aniž jsou dotčena množstevní omezení podle článku 1, mohou být množství z licencí vrácených podle odstavce 2 znovu přidělena.
Příslušné vnitrostátní orgány sdělí Komisi vždy ve středu množství, pro která byly vráceny licence v posledních sedmi dnech.
Článek 4
U dovozních licencí uvedených v čl. 1 odst. 1 musí být v políčku 24 uveden jeden z těchto údajů: "Derecho de aduana fijado por el Reglamento (CE) no 2798/1999
Told fastsat ved forordning (EF) nr.
2798/1999
Zoll gemäß Verordnung (EG) Nr. 2798/1999
Δασμός που κα ορίστηκε από του Καυουισμό (ΕΚ) αρι.
2798/1999
Customs duty fixed by Regulation (EC) No 2798/1999
Droit de douane fixé par le règlement (CE) no 2798/1999
Dazio doganale fissato dal regolamento (CE) n. 2798/1999
Bij Verordening (EG) nr.
2798/1999 vastgesteld douanerecht
Direito aduaneiro fixado pelo Regulamento (CE) no 2798/1999
Asetuksessa (EY) N:o 2798/1999 vahvistettu tulli
Tull fastställd genom förordning (EG) nr 2798/1999" .
Odchylně od čl. 8 odst. 4 nařízení (EHS) č. 3719/88 nesmí množství propuštěné do volného oběhu překročit množství uvedené v políčkách 17 a 18 dovozní licence. Podobně se v políčku 19 uvedené licence doplní číslice "0".
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
NAŘÍZENÍ RADY (ES) č. 254/2000
ze dne 31. ledna 2000,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 26 a 133 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (EHS) č. 2658/87[1] stanoví právní základ pro zavedení a řízení kombinované nomenklatury, společného celního sazebníku a integrovaného sazebníku Evropských společenství (Taricu).
(2) Je třeba modernizovat a zjednodušit strukturu a řízení nařízení (EHS) č. 2658/87, jak bylo navrženo iniciativou SLIM (Zjednodušení právních předpisů pro vnitřní trh).
(3) Údaje obsažené v nařízení (EHS) č. 2658/87 a jiné údaje zveřejněné na základě uvedeného nařízení, a zejména jeho článků 6 a 9, musí být v rámci možností zpřístupněny veřejnosti též v elektronickém formátu.
(4) Tabulka cel v druhé části přílohy I nařízení (EHS) č.
2658/87 obsahuje ve sloupci 3 všeobecné celní sazby a ve sloupci 4 smluvní celní sazby; aby bylo používání této tabulky racionalizováno a zjednodušeno, měl by být zachován jen jeden sloupec uvádějící všeobecné celní sazby; je však třeba vyznačit veškeré výjimky z uplatňování smluvních celních sazeb na základě všeobecných opatření.
(5) Statistické požadavky jsou zpravidla naplněny na úrovni kombinované nomenklatury; aby byl omezen počet podpoložek KN a aby bylo zamezeno souběžnosti systémů sběru dat, je v některých případech vhodnější vyhovět těmto požadavkům vytvořením dalšího třídění Taricu pro statistické účely.
(6) Byl přijat kodex chování po řízení kombinované nomenklatury s cílem zamezit neodůvodněnému nárůstu počtu kódů KN a dalšího statistického třídění Taricu.
(7) S ohledem na současný vývoj je třeba přepracovat stávající definici Taricu, oblast působnosti jeho opatření, složení jeho kódů, popis jeho řízení a předávání a zveřejňování údajů.
(8) Je třeba podpořit spolupráci celních laboratoří členských států, aby bylo zajištěno jednotné uplatňování společného celního sazebníku a Taricu.
(9) Celní sazebník Evropských společenství byl definován v čl.
20 odst. 3 nařízení Rady (EHS) č.
2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství[2]; není proto již třeba definovat společný celní sazebník v tomto nařízení; použití kombinované nomenklatury pro účely statistiky zahraničního obchodu je již stanoveno článkem 1 nařízení (EHS) č. 2658/87 a článkem 8 nařízení Rady (ES) č.
1172/95 ze dne 22. května 1995 o statistice obchodu se zbožím Společenství a členských států s třetími zeměmi[3]; článek 4 nařízení (EHS) č. 2658/87 proto může být zrušen.
(10) Nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství[4], stanoví pravidla pro používání kódů používaných v celních prohlášeních na úrovni členských států i Společenství.
(11) Opatření nezbytná k provedení nařízení (EHS) č. 2658/1987 mají být přijímána v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi[5],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2658/87 se mění takto:
1. V článku 1 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Komise zavede nomenklaturu zboží (dále jen "kombinovaná nomenklatura" anebo zkráceně "KN"), která splňuje požadavky jak společného celního sazebníku, tak statistiky zahraničního obchodu Společenství a jiných politik Společenství týkajících se dovozu a vývozu zboží."
2. V článku 1 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. Kombinovaná nomenklatura je uvedena v příloze I. Sazby cel společného celního sazebníku a případné doplňkové statistické jednotky, jakož i další nezbytné informace, jsou uvedeny v této příloze.
Příloha uvádí smluvní celní sazby.
Jsou-li však autonomní celní sazby nižší než smluvní nebo se smluvní celní sazby neuplatňují, jsou v příloze uvedeny rovněž autonomní celní sazby."
3. Článek 2 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
Komise zavede integrovaný sazebník Evropských společenství (dále jen "Taric"), jenž splňuje požadavky společného celního sazebníku, statistiky zahraničního obchodu a obchodní, zemědělské a jiných politik Společenství týkajících se dovozu nebo vývozu zboží.
Tento sazebník se zakládá na kombinované nomenklatuře a skládá se z
a) opatření stanovených v tomto nařízení;
b) doplňkového třídění Společenství (dále jen "podpoložky Taricu"), nezbytného k provádění specifických opatření Společenství uvedených v příloze II;
c) jakýchkoli jiných informací nezbytných pro uplatňování nebo správu kódů Taricu a doplňkových kódů vymezených v čl. 3 odst. 2 a 3;
d) sazeb cel a jiných dovozních nebo vývozních poplatků, včetně osvobození od cla a preferenčních cel uplatňovaných při dovozu nebo vývozu specifického zboží;
e) opatření uplatňovaných při vývozu nebo dovozu specifického zboží, uvedených v příloze II."
4. Článek 4 se zrušuje.
5. Článek 5 se nahrazuje tímto:
"Článek 5
1. Komise a členské státy používají Taric při uplatňování opatření Společenství týkajících se dovozu do Společenství a vývozu z něj.
2. Kódy Taricu a doplňkové kódy se použijí na veškerý dovoz a případně veškerý vývoz zboží zahrnutého v odpovídajících podpoložkách.
3. Členské státy mohou používat další třídění, která odpovídají jejich vlastním potřebám.
Tato další třídění se označí identifikačními kódy v souladu s nařízením (EHS) č. 2454/93."
6. Článek 6 se nahrazuje tímto:
"Článek 6
Komise zajišťuje zavedení, aktualizaci, správu a zveřejnění Taricu a využívá přitom podle možností prostředků automatického zpracování dat.
Zejména přijme opatření nezbytná k
a) integrování opatření obsažených v tomto nařízení nebo uvedených v příloze II do Taricu;
b) zavedení kódů Taricu a doplňkových kódů;
c) neprodlené aktualizaci Taricu;
d) okamžitému zveřejnění změn Taricu v elektronickém formátu."
7. V čl. 9 odst. 1 se písmeno a) nahrazuje tímto:
"a) uplatňování kombinované nomenklatury a Taricu, zejména pokud jde o
- zařazení zboží v nomenklaturách uvedených v článku 8,
- vysvětlivek,
- je-li to nezbytné, zřízení dalšího statistického třídění v Taricu, jeví-li se to vhodnější než provést je v kombinované nomenklatuře, pro uspokojení vlastních potřeb Společenství;"
8. V čl. 9 odst. 1 se písmeno g) nahrazuje tímto:
"g) otázek týkajících se uplatňování, fungování a správy harmonizovaného systému, které mají být projednány v Radě pro celní spolupráci, a jejich provedení Společenstvím."
9. V článku 9 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Opatření přijatá podle odstavce 1 nemění
- sazby cel,
- zemědělské dávky, náhrady a jiné peněžní částky vyplývající ze společné zemědělské politiky nebo zvláštních programů, jež se vztahují na zboží, které je výsledkem zpracování zemědělských produktů,
- množstevní omezení stanovená na základě předpisů Společenství,
- nomenklatury přijaté v rámci společné zemědělské politiky."
10. Článek 10 se nahrazuje tímto:
"Článek 10
1. Komisi je nápomocen Výbor pro celní kodex zřízený článkem 247 nařízení (EHS) č. 2913/92*.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES**.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce. * Úř. věst. L 302, 19.10.1992, s. 1. Nařízení naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 955/1999 (Úř. věst. L 119, 7.5.1999, s. 1). ** Úř. věst. L 184, 17.7.1999, s. 23."
11. Článek 12 se nahrazuje tímto:
"Článek 12
1. Komise přijme každoročně nařízením úplnou verzi kombinované nomenklatury a celních sazeb vyplývající z opatření přijatých Radou nebo Komisí.
Toto nařízení se vyhlásí v Úředním věstníku Evropských společenství nejpozději dne 31. října a použije se ode dne 1. ledna následujícího roku.
2. Opatření a informace týkající se společného celního sazebníku nebo Taricu se v rámci možností zveřejní v elektronickém formátu prostředky automatického zpracování dat.
3. Aby bylo zajištěno jednotné použití společného celního sazebníku a Taricu, podporuje Komise spolupráci a harmonizaci postupů celních laboratoří členských států za použití, v rámci možností, prostředků automatického zpracování dat."
12. Článek 13 se zrušuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 264/2000
ze dne 3. února 2000,
kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 2223/96, pokud jde o konjunkturální statistiku veřejných financí
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2223/96 ze dne 25. června 1996 o Evropském systému národních a regionálních účtů ve Společenství [1], ve znění nařízení (ES) č. 448/98 [2], a zejména na čl. 3 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 104 odst. 2 Smlouvy má Komise sledovat vývoj rozpočtové situace.
(2) Nařízení Rady (ES) č. 1466/97 ze dne 7. července 1997 o posílení dohledu nad stavy rozpočtů a nad hospodářskými politikami a o posílení koordinace hospodářských politik [3] doporučilo doplnit postup mnohostranného dohledu podle čl. 99 odst. 3 a 4 Smlouvy o systém včasného varování, na jehož základě Rada v časném stadiu upozorní členský stát na nutnost nápravného rozpočtového zákroku k zabránění vzniku nadměrného schodku veřejných financí.
(3) Zpráva Rady ve složení pro hospodářství a finance (Ecofin) o statistických požadavcích v hospodářské a měnové unii, schválená 18. ledna 1999, zdůraznila zejména potřebu mít společnou a harmonizovanou konjunkturální statistiku veřejných financí za členské státy, zejména za státy účastnící se hospodářské a měnové unie.
(4) Pravidla národních účtů, zejména pojmy Evropského systému účtů 1995 (ESA 95), se považují za nástroje pro zajištění porovnatelnosti a transparentnosti údajů mezi členskými státy.
(5) Je třeba postupně přecházet na sestavování úplné sestavy čtvrtletních účtů za sektor vládních institucí v rámci ESA 95 počínaje rokem 2000, přičemž první sestava složek národních účtů vládních institucí již bude k dispozici podle pojetí ESA 95.
(6) Je třeba dávat přednost složkám představujícím spolehlivé ukazatele vývoje veřejných financí, které jsou k dispozici pravidelně a včas.
(7) Daně, skutečné sociální příspěvky a sociální dávky jako první soubor složek upozorňují včas na možné ohrožení rozpočtů a představují vhodné informace o cyklickém vývoji hospodářství.
(8) Byl konzultován Výbor pro měnovou a finanční statistiku a statistiku platební bilance, zřízený rozhodnutím Rady 91/115/EHS [4] ve znění rozhodnutí 96/174/ES [5].
(9) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistické programy, zřízeného rozhodnutím 89/382/EHS, Euratom [6],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Účel
Účelem tohoto nařízení je stanovit seznam a hlavní charakteristiky kategorií transakcí ESA 95, které mají všechny členské státy čtvrtletně předávat od roku 2000, aby se získal soubor společných a harmonizovaných konjunkturálních statistik veřejných financí.
Článek 2
Kategorie údajů předávaných čtvrtletně
Členské státy předávají Komisi (Eurostatu) čtvrtletní údaje za tyto kategorie zdrojů a užití v sektoru vládních institucí podle kódů ESA 95:
na straně zdrojů:
- daně z výroby a dovozu (D.2)
- z toho: daně typu DPH (D.211)
- běžné daně z důchodu, kapitálu atd. (D.5)
- kapitálové daně (D.91)
- skutečné sociální příspěvky (D.611)
na straně užití:
- sociální dávky jiné než naturální sociální transfery (D.62).
Článek 3
Zdroje a metody pro sestavování čtvrtletních údajů
Sestavování čtvrtletních údajů za kategorie uvedené v článku 2 se řídí těmito pravidly:
1. čtvrtletní údaje se zakládají na přímých informacích ze základních zdrojů, např. veřejné účty nebo správní zdroje, které za každou kategorii představují alespoň 90 % objemu kategorie;
2. přímé informace se v případě potřeby doplní úpravami s ohledem na úplnost pokrytí a na změny pojetí, aby čtvrtletní údaje byly v souladu s pojmy ESA 95;
3. čtvrtletní údaje a odpovídající roční údaje musí být navzájem konsistentní.
Článek 4
Časový rozvrh předávání čtvrtletních údajů
1. Čtvrtletní údaje se předávají Komisi (Eurostatu) ve lhůtě tří měsíců od konce čtvrtletí, jehož se týkají.
2. Současně se předávají veškeré revize čtvrtletních údajů za předchozí čtvrtletí.
3. První předání čtvrtletních údajů se týká údajů za první čtvrtletí roku 2000.
Tyto údaje se předají nejpozději do 30. června 2000.
Článek 5
Předávání časových řad
1. Členské státy předávají Komisi (Eurostatu) čtvrtletní údaje za kategorie podle článku 2 za minulá období počínaje prvním čtvrtletím roku 1991.
2. Údaje za minulá období se sestavují podle zdrojů a metod uvedených v čl. 3 odst. 2 a 3.
3. Údaje za minulá období od prvního čtvrtletí roku 1998 do čtvrtého čtvrtletí roku 1999 se předají Komisi (Eurostatu) nejpozději do 31. prosince 2000.
4. Údaje za minulá období od prvního čtvrtletí roku 1991 do čtvrtého čtvrtletí roku 1997 se předají Komisi (Eurostatu) nejpozději do 30. června 2002.
Článek 6
Přechodná ustanovení
1. Přechodná ustanovení se týkají členských států, které nebudou moci předat od roku 2000 čtvrtletní údaje podle časového rozvrhu uvedeného v čl. 4 odst. 1 a podle zdrojů a metod uvedených v článku 3.
2. Tyto členské státy předávají Komisi (Eurostatu) své "nejlepší čtvrtletní odhady" podle časového rozvrhu popsaného v článku 4.
3. Tyto členské státy také současně sdělí, jaké kroky bude ještě potřeba provést pro splnění požadavků na zdroje a metody uvedené v článku 3.
4. Období, po které lze použít přechodná ustanovení, nesmí být delší než lhůty časového rozvrhu obsaženého v příloze tohoto nařízení.
Článek 7
Provedení
1. Členské státy poskytnou Komisi (Eurostatu) popis zdrojů a metod použitých pro sestavování čtvrtletních údajů (úvodní popis) nejpozději do března 2000.
2. Současně s předáním revidovaných údajů poskytnou členské státy Komisi (Eurostatu) také případnou revizi úvodního popisu zdrojů a metod použitých pro sestavování čtvrtletních údajů.
3. Úvodní popis a jeho případné revize podléhají dohodě mezi každým členským státem a Komisí (Eurostatem).
4. Na základě popisů poskytnutých členskými státy Komise (Eurostat) prověří zejména použitelnost kritéria 90 % požadovaného v čl. 3 odst. 1 u prvního čtvrtletního odhadu týkajícího se kategorií uvedených v článku 2.
Pokud se ukáže, že některý členský stát není schopen s ohledem na situaci ve své zemi splnit kritérium 90 %, může Komise (Eurostat) tomuto členskému státu udělit zvláštní odchylku.
5. Komise (Eurostat) průběžně informuje Výbor pro statistické programy a Výbor pro měnovou a finanční statistiku a statistiku platební bilance o zdrojích a metodách používaných jednotlivými členskými státy.
Článek 8
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 285/2000
ze dne 4. února 2000,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 1859/82 o výběru vykazujících podniků pro stanovení příjmu zemědělských podniků
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení rady č. 79/65/EHS ze dne 15. června 1965 o založení zemědělské účetní datové sítě pro sběr údajů o příjmech a o hospodářské činnosti zemědělských podniků v Evropském hospodářském společenství [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1256/97 [2], a zejména s ohledem na čl. 4 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příloha I nařízení Komise (EHS) č. 1859/82 o výběru vykazujících podniků pro stanovení příjmu zemědělských podniků [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 60/97 [4], stanoví počet vykazujících podniků vybíraných v každé oblasti.
(2) V případě Řecka se celkový počet vykazujících podniků stanovil pro účetní období 1985 a další na 7200.
Tento počet se od té doby přes podstatné snížení počtu podniků v Řecku nezměnil.
Současně se snížením počtu podniků došlo ke zvýšení jejich průměrné velikosti a k posílení jejich stejnorodosti, což umožňuje dosažení uspokojivé reprezentativnosti na základě výběrového souboru, který by byl méně početnější než dosud.
Přílohu I nařízení (EHS) č. 1859/82 je proto nutno změnit.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru Společenství pro zemědělskou účetní datovou síť,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Tabulka pro Řecko v příloze I nařízení (EHS) č. 1859/82 se nahrazuje tabulkou v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 289/2000
ze dne 3. února 2000
o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2626/1999 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) K zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení.
(2) Nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a tato pravidla se vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních a jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím.
(3) Podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2.
(4) Je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly celní orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3], naposledy pozměněného nařízením Rady a Evropského parlamentu (ES) č. 955/1999 [4].
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží, které vydaly celní orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu tří měsíců.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 323/2000
ze dne 11. února 2000
o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 254/2000 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) K zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení.
(2) Nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a tato pravidla se vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních a jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím.
(3) Podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2.
(4) Je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly celní orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3], naposledy pozměněného nařízením Rady a Evropského parlamentu (ES) č. 955/1999 [4].
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží, které vydaly celní orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu tří měsíců.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 329/2000
ze dne 11. února 2000,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1238/95, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2100/94, pokud jde o poplatky, které je třeba zaplatit Odrůdovému úřadu Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2100/94 ze dne 27. července 1994 o odrůdových právech Společenství [1], ve znění nařízení (ES) č. 2506/95 [2], a zejména na článek 113 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 1238/95 ze dne 31. května 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2100/94, pokud jde o poplatky, které je třeba zaplatit Odrůdovému úřadu Společenství [3], stanovilo úkony a okolnosti, za kterých mají být zaplaceny Odrůdovému úřadu Společenství poplatky, a výši těchto poplatků.
(2) Finanční situace Odrůdového úřadu Společenství se vyvinula tak, že roční příjmy Odrůdového úřadu Společenství, které se skládají zejména ze současných poplatků, v budoucnosti pravděpodobně značně překročí roční výdaje Úřadu.
(3) Navíc nezahrnují roční příjmy žádné příspěvky ze souhrnného rozpočtu Evropských společenství.
(4) Podle čl. 36 odst. 2 druhé odrážky nařízení (ES) č. 2100/94 postoupila Správní rada Odrůdového úřadu Společenství Komisi návrh změn týkajících se finanční situace.
(5) Snížení úrovně určitých poplatků účtovaných žadatelům a držitelům odrůdových práv Společenství je tím ospravedlněno.
(6) Je nezbytné vyjasnit, kdo stanoví výši správního poplatku za výpisy z rejstříků Odrůdového úřadu Společenství podle čl. 82 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 1239/95 ze dne 31. května 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2100/94, pokud jde o řízení před Odrůdovým úřadem Společenství [4] ve znění nařízení (ES) č. 448/96 [5].
(7) K vyloučení sporných případů vyžaduje popis rodů nebo druhů, na kterém je založena kategorizace odrůd do jedné ze tří skupin zkušebních poplatků uvedených v příloze I nařízení (ES) č. 1238/95, větší přesnost.
(8) Nařízení (ES) č. 1238/95 je tedy třeba odpovídajícím způsobem pozměnit.
(9) Nová opatření je třeba použít s účinkem od počátku finančního roku 2000.
(10) Podle článku 2 nařízení Rady (ES) č. 1103/97 ze dne 17. června 1997 o některých ustanoveních týkajících se zavedení eura [6] se každý odkaz na ECU nahrazuje odkazem na euro.
(11) Správní rada byla konzultována podle čl. 113 odst. 4 nařízení (ES) č. 2100/94.
(12) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro odrůdová práva,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1238/95 se mění takto:
1. V článku 7 odst. 1 se údaj "1000" nahrazuje údajem "900".
2. V článku 8:
- se v odstavci 2 zrušují slova "jednoho měsíce" a
- v odstavci 5 se v anglickém znění slova "Implementing rules" nahrazují slovy "Proceedings Regulation".
3. V článku 12:
- se v odst. 1 písm. c) slova "publikací vydaných Úřadem" nahrazují slovy "publikací vydaných Úřadem a";
- se v odstavci 1 doplňuje nové písmeno, které zní: - "d) správní poplatek uvedený v čl. 82 odst. 2 procesního nařízení."
- se v odstavci 2 slova "odst. 1 písm. b) a c)" nahrazují slovy "odst. 1 písm. b), c) a d)".
4. Příloha I se nahrazuje tímto:
"
Nařízení Komise (ES) č. 331/2000
ze dne 17. prosince 1999,
kterým se mění příloha V nařízení Rady (EHS) č. 2092/91 o ekologickém zemědělství a k němu se vztahujícím označování zemědělských produktů a potravin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2092/91 ze dne 24. června 1991 o ekologickém zemědělství a k němu se vztahujícím označování zemědělských produktů a potravin [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č.
1804/1999 [2], a zejména na čl. 13 třetí odrážku uvedeného nařízení,
(1) Vzhledem k tomu, že článek 10 nařízení (EHS) č. 2092/91 zavádí možnost používat logo stanovené v příloze V nařízení (EHS) č.
2092/91; že používání loga hospodářskými subjekty je dobrovolné za podmínek stanovených v uvedeném článku.
(2) Vzhledem k tomu, že logo Společenství může být používáno spolu s označením stanoveným v článku 10 a v příloze V, že dané produkty jsou podrobeny kontrolnímu systému.
(3) Vzhledem k tomu, že pro vnímání spotřebitelů je důležité zajistit informativní označení obsahující minimum standardizovaných informací; že by se logo mělo používat jen v souladu s řádně definovanými technickými požadavky stanovenými v grafické příručce.
(4) Vzhledem k tomu, že logo umožňuje hospodářským subjektům zvýšit důvěryhodnost jejich produktů u spotřebitelů v Evropské unii a také umožňuje lepší identifikaci těchto produktů.
(5) Vzhledem k tomu, že logo implikuje skutečnost, že produkty jím označené jsou ve všech stádiích produkce, přípravy a prodeje podrobeny kontrolnímu systému v členských státech.
Tento kontrolní systém zaručuje pravost produktů a dodržování specifikací týkajících se ekologické metody produkce.
(6) Vzhledem k tomu, že logo představuje pro hospodářské subjekty užitečný prostředek, který mohou používat při označování svých produktů, jestliže jsou splněny všechny podmínky pro takové používání.
(7) Vzhledem k tomu, že opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem výboru uvedeného v článku 14 nařízení (EHS) č. 2092/91,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha V nařízení (EHS) č. 2092/91 se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Při používání loga Společenství uvedeného v části B přílohy k označování musí být uplatňována ustanovení článku 10 nařízení (EHS) č. 2092/91 a částí B1, B2, B3 a B4 přílohy tohoto nařízení.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost šedesátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 334/2000
ze dne 14. února 2000,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1547/1999 o kontrolních postupech pro přepravu některých druhů odpadů do Malajsie
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (RHS) č. 259/93 ze dne 1. února 1993 o dozoru nad přepravou odpadů v rámci Evropského společenství, do něj a z něj a o její kontrole [1], naposledy pozměněné rozhodnutím Komise 1999/816/ES [2], a zejména na čl. 17 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 12. listopadu 1999 předložila Malajsie oficiální žádost, aby mohla dovážet všechny kategorie odpadů uvedených v příloze II nařízení (EHS) č. 259/93, a to buď bez uplatnění jakéhokoli kontrolního postupu, nebo podle kontrolního postupu uplatňovaného na odpady uvedené v příloze III zmíněného nařízení.
(2) V souladu s čl. 17 odst. 3 nařízení (EHS) č. 259/93 byla tato oficiální žádost dne 17. listopadu 1999 oznámena výboru zřízenému podle článku 18 směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech [3], naposledy pozměněné rozhodnutím Komise 96/350/ES [4].
(3) Aby se zohlednil nový postoj Malajsie, je nezbytné příslušným způsobem změnit nařízení Komise (ES) č. 1547/1999 ze dne 12. července 1999, kterým se stanoví kontrolní postupy podle nařízení Rady 259/93 pro přepravu některých druhů odpadů do některých zemí, na něž se nevztahuje rozhodnutí OECD C(92)39 v konečném znění [5],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1547/1999 se mění takto:
1. V příloze A se mezi texty týkající se Macaa a Polska vkládá tento text: "MALAJSIE
1. V oddíle GA (Odpady z kovů a kovových slitin v kovové, nedispergovatelné formě):
GA 150 _BAR_ 780200 _BAR_ Odpad a šrot z olova _BAR_
GA 240 _BAR_ ex810710 _BAR_ Odpad a šrot z kadmia. _BAR_ 2. V oddíle GG (Ostatní odpad obsahující převážně anorganické složky, které mohou obsahovat kovy a organické látky):
GG 140 _BAR_ _BAR_ Úlomky betonu. _BAR_
3. Všechny druhy uvedené v oddíle GH (Odpad z tuhých plastů).
4. Všechny druhy uvedené v oddíle GJ (Textilní odpad).
5. Všechny druhy uvedené v oddíle GK (Pryžový odpad).
6. Všechny druhy uvedené v oddíle GM (Odpad vznikající v zemědělsko-potravinářském průmyslu).
7. Všechny druhy uvedené v oddíle GN (Odpady vznikající při vydělávání kůží a kožedělné činnosti a použití kůže).
8. V oddíle GO (Ostatní odpad obsahující převážně organické složky, které mohou obsahovat kovy a anorganické látky): GO 010 _BAR_ ex050100 _BAR_ Odpad z vlasů _BAR_ GO 020 _BAR_ _BAR_ Odpadní sláma _BAR_
GO 050 _BAR_ _BAR_ Fotoaparáty na jedno použití, bez baterií." _BAR_
2. V příloze B se zrušuje text týkající se Malajsie.
3. V příloze D se text týkající se Malajsie nahrazuje tímto: "MALAJSIE
Všechny druhy uvedené v příloze II kromě druhů uvedených v příloze A."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 341/2000
ze dne 15. února 2000
o stanovení přepočítacích koeficientů pro některé přímé podpory a opatření strukturální nebo environmentální povahy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2799/98 ze dne 15. prosince 1998 o agromonetární úpravě pro euro [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1410/1999, kterým se mění nařízení (ES) 2808/98, kterým se stanoví prováděcí pravidla k agromonetární úpravě pro euro v zemědělství [2], a zejména na článek 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
2342/1999 ze dne 28. října 1999 [3], kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem, pokud jde o režim prémií [4], představuje datum podání žádosti rozhodnou skutečnost pro stanovení roku, do kterého spadají zvířata, na která se vztahuje režim prémií v oblasti hovězího a telecího masa.
Podle článku 43 uvedeného nařízení se částky prémií a extenzifikační prémie přepočítají na národní měnu na základě časově váženého průměru směnných kurzů platných v prosinci předcházejícího roku přidělení.
(2) Podle čl. 4 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 2808/98 ze dne 22. prosince 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla k agromonetární úpravě pro euro v zemědělství [5] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1410/1999, je v případě částek strukturální nebo environmentální povahy skutečností rozhodnou pro směnný kurz 1. leden roku, v jehož průběhu je přijato rozhodnutí o poskytnutí podpory. Podle čl. 4 odst. 3 uvedeného nařízení odpovídá použitelný přepočítací koeficient časově váženému průměru směnných kurzů platných v měsíci předcházejícím datu rozhodné skutečnosti.
(3) Podle článku 12 nařízení Komise (ES) č. 293/98 ze dne 4. února 1998 o stanovení rozhodných skutečností v odvětví ovoce a zeleniny, v odvětví zpracovaných produktů z ovoce a zeleniny a částečně v odvětvíživých rostlin a květinářských produktů a pro některé produkty uvedené v příloze I smlouvy ES a kterým se ruší nařízení (EHS) č. 1445/93 [6] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1410/1999, se pro každoroční přepočet na národní měnu maximální hektarové částky podpory ke zlepšení jakosti a uvádění na trh ořechů a svatojánského chleba stanovené v článku 2 nařízení Rady (EHS) č. 790/89 [7] naposledy pozměněného nařízením Komise (EHS) č. 1825/97 [8], použije přepočítací koeficient rovný časově váženému průměru směnných kurzů platných v měsíci předcházejícím 1. lednu ročního sledovaného období ve smyslu článku 19 nařízení Komise (EHS) č. 2159/89 [9], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1363/95 [10].
(4) Podle čl. 6 odst. 2 nařízení Komise (EHS) č. 2700/93 ze dne 30. září 1993, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro prémie producentům skopového a kozího masa [11], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1410/1999, je přepočítacím koeficientem pro přepočet zůstatku prémie v odvětví skopového masa časově vážený průměr směnných kurzů platných v měsíci před posledním dnem hospodářského roku, pro který je prémie poskytnuta.
(5) Podle čl. 6 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2700/93 je přepočítacím koeficientem pro přepočet záloh v odvětví skopového masa průměr směnných kurzů platných v měsíci před prvním dnem hospodářského roku, pro který je prémie poskytnuta,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. V příloze I je stanoven přepočítací koeficient pro:
- částky prémií v odvětví hovězího a telecího masa uvedené v nařízení (ES) č. 1254/1999,
- maximální hektarovou částku podpory pro zlepšení uvádění na trh ořechů a svatojánského chleba uvedenou v článku 2 nařízení (EHS) č. 790/89 a
- částky strukturální nebo environmentální povahy uvedené v článku 5 nařízení (ES) č. 2799/98.
2. Přepočítací koeficient pro částku zůstatku a prémie podle čl. 5 odst. 6 čtvrtého pododstavce nařízení Rady (ES) č. 2467/98 [12] a pro částku, která bude odečtena podle článku 4 nařízení Rady (EHS) č. 3493/90 [13] je stanoven v příloze II.
3. Přepočítací koeficient pro částku zálohy podle čl. 5 odst. 6 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 2467/98 a pro částku, která bude odečtena podle článku 4 nařízení (EHS) č. 3493/90, je stanoven v příloze III.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 348/2000
ze dne 14. února 2000
o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některých bezešvých trubek a dutých profilů ze železa nebo nelegované oceli pocházejících z Chorvatska a Ukrajiny a o konečném výběru uloženého prozatímního cla
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1], a zejména na čl. 9 odst. 4 a čl. 10 odst. 2 tohoto nařízení,
s ohledem na návrh Komise přednesený po konzultacích s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. PROZATÍMNÍ OPATŘENÍ
(1) Nařízením (ES) č. 1802/1999 [2] (dále jen "prozatímní nařízení") uložila Komise prozatímní antidumpingové clo z dovozu některých bezešvých trubek a dutých profilů ze železa nebo nelegované oceli pocházejících z Chorvatska a Ukrajiny do Společenství.
B. NÁSLEDNÝ POSTUP
(2) Zavedením prozatímního antidumpingového cla dostaly dotčené strany, které si ho vyžádaly, možnost být vyslechnuty.
Byly informovány o hlavních důvodech, na základě kterých bylo doporučeno zavést konečné antidumpingové clo a konečné vybírání částek, ve výši tohoto cla, složených z titulu prozatímního cla.
Současně jim byla poskytnuta lhůta pro předložení připomínek k obdrženým informacím.
(3) Poznámky předložené dotčenými stranami ústně nebo písemně byly prostudovány a v případě potřeby zohledněny při konečných závěrech.
C. DOTYČNÝ VÝROBEK A PODOBNÝ VÝROBEK
1. Dotyčný výrobek
(4) Je třeba připomenout, že bod odůvodnění 7 prozatímního nařízení popisuje dotyčný výrobek jako bezešvé trubky ze železa nebo nelegované oceli používané pro ropovody nebo plynovody, o vnějším průměru nejvýše 406,4 milimetry; bezešvé trubky s kruhovým průřezem ze železa nebo nelegované oceli tažené nebo válcované za studena; ostatní bezešvé trubky s kruhovým průřezem ze železa nebo nelegované oceli, o vnějším průměru nejvýše 406,4 milimetry, dále jen "bezešvé trubky".
(5) Bylo znovu řečeno, že bezešvé trubky by měly být rozděleny na dva dotyčné výrobky: ocelové trubky obchodní kvality a ocelové přepravní trubky používané pro ropovody nebo plynovody, a že újma, která by mohla být průmyslu Společenství způsobena, by měla být posuzována pro každý výrobek zvlášť.
(6) Toto rozdělení se opírá o skutečnost, že trubky běžného typu a přepravní trubky nejsou zaměnitelné vzhledem ke zvláštním normám platícím pro ropovody a plynovody.
Současně také platí, že vyšší výrobní náklady přepravních trubek jsou překážkou pro jejich prodej k jiným účelům než pro ropovody a plynovody.
Kromě toho bylo uvedeno, že trubky běžného typu byly použity na stavbách a pro inženýrské sítě, zatímco přepravní trubky byly použity v petrolejářském a plynařském průmyslu. Oba výrobky byly prodávány různými obchodními prostředníky, přepravní trubky spíše přímo konečným uživatelům než přes velkoobchodníky.
(7) Bylo prokázáno, že všechny bezešvé trubky mají stejné základní fyzikální i technické parametry.
Přestože existuje široká škála typů, pokud jde o vnější průměr, tloušťku stěny, kvalitu oceli a technickou specifikaci, nebyly ve výrobcích nalezeny podstatné rozdíly.
(8) Kromě jiného průzkum ukázal, že všechny typy bezešvých trubek byly prodávány stejně tak přes velkoobchodníky jako přímo konečným uživatelům. Nebylo tedy možné žádným způsobem jasně rozlišit průběh prodeje.
(9) Bylo prokázáno, že všechny bezešvé trubky mají v podstatě stejné upotřebení.
Přestože je jich velké množství používáno v různých odvětvích průmyslu, jako např. ve stavebnictví, automobilovém průmyslu, petrolejářském průmyslu, na stavbách elektráren a kotelen, v průmyslu pneumatickém, hydraulickém a strojírenském, a přestože je jasné, že každý uživatel nemůže použít jakýkoli typ bezešvých trubek, předpokládá se, že všechny tyto výrobky mají stejné základní využití.
(10) Pokud určité typy bezešvých trubek jsou jasně určené k nějakému zvláštnímu využití (např. ropovody), mohou být současně použity i k méně zvláštním účelům.
Bylo též řečeno, že trubky běžného typu mají velmi široké použití.
Uvedené poznámky dokazují, že existuje velká konkurence a zaměnitelnost těchto typů výrobků.
(11) Z uvedeného vyplývá, že je potvrzeno prozatímní rozhodnutí, které stanoví, že všechny bezešvé trubky, ať již jsou běžného typu, nebo určené pro přepravu, tvoří jediný dotyčný výrobek.
2. Podobný výrobek
(12) Je třeba připomenout, že v bodech odůvodnění 11 a 12 prozatímního nařízení Komise uvedla, že bezešvé trubky dovážené ze dvou uvedených států, bezešvé trubky vyráběné a prodávané ve Společenství jejich vlastním průmyslem i bezešvé trubky prodávané na chorvatském trhu mají stejné základní fyzikální i technické parametry a jsou v podstatě určeny ke stejnému využití.
(13) Bylo uvedeno, že bezešvé trubky vyráběné ve Společenství se liší od trubek vyráběných na Ukrajině. Ukrajinské trubky jsou vyráběny podle jiných norem, než jsou normy platné ve Společenství, a když byly podrobeny zvláštním testům používaným pro bezešvé trubky vyráběné ve Společenství, ukázalo se, že ukrajinské trubky jsou vyráběny odlišnými výrobními postupy.
(14) Průzkum prokázal, že průmysl ve Společenství a ukrajinští vývozci vyrábějí své výrobky podle stejných nebo podobných národních a mezinárodních norem.
Informace dodané ukrajinskými vývozci dokazují, že bezešvé trubky vyvážené do Společenství, ať již jsou běžného typu nebo určené pro přepravu, dodržují, stejně jako bezešvé trubky vyrobené průmyslem ve Společenství, takové průmyslové normy jako DIN, API a ASTM.
(15) S ohledem na výše uvedené jsou potvrzena prozatímní rozhodnutí, která stanoví, že bezešvé trubky dovážené z uvedených zemí, bezešvé trubky vyráběné a prodávané ve Společenství jeho vlastním průmyslem i bezešvé trubky prodávané na chorvatském trhu jsou výrobky stejného druhu ve smyslu čl. 1 odst. 4 nařízení (ES) č. 384/96 (dále jen "výchozí nařízení").
D. DUMPING
1. Chorvatsko
(16) Od přijetí prozatímních opatření nebyl předložen žádný argument týkající se propočtu běžné hodnoty, stanovení vývozní ceny, srovnání mezi běžnou hodnotou a vývozní cenou nebo stanovení dumpingového rozpětí.
Rozhodnutí učiněná v bodech odůvodnění 13 a 19 prozatímního nařízení byla potvrzena.
Dumpingové rozpětí zůstává stejně jako současné rozpětí na výši 40,8 %.
2. Ukrajina
a) Běžná hodnota
(17) Po uveřejnění prozatímního nařízení uplatnil jeden dovozce námitky proti výběru Chorvatska jako státu s tržním hospodářstvím určeným ke stanovení běžné hodnoty pro Ukrajinu.
Uvedl, že náklady na energii a ostatní výrobní prostředky jsou v Chorvatsku mnohokrát vyšší než na Ukrajině, že chorvatský trh je monopolizován nebo nejméně ovládán jedním národním výrobcem a že byly uvedeny nedostatečné prvky jako důkaz reprezentativnosti chorvatského trhu.
(18) Argument týkající se vyšších výrobních nákladů v Chorvatsku nebyl shledán přijatelným za podmínek, kdy Ukrajina nemá tržní hospodářství a kdy nelze nalézt spolehlivé srovnání.
Bylo třeba stanovit, zda ukrajinští výrobci mají ve srovnání s Chorvatskem naprostou výhodu při využívání energie.
Není tomu tak.
Kromě toho výběr Chorvatska nebyl nerozumný, neboť jedna z dalších možností, Brazílie, byla odmítnuta protože ceny na brazilském trhu byly vysoké z důvodů jeho ovládání jedním výrobcem.
Naproti tomu Chorvatsko dováželo stejné množství dotyčného výrobku jako vyváželo, což vytvářelo na vnitřním trhu konkurenci.
Navíc byly jeho vnitřní prodeje reprezentativní a převyšovaly o více než 5 % celkový objem ukrajinských vývozů do Společenství. Dále byly zváženy ještě jiné možnosti než Brazílie, jako např.
Spojené státy americké či Česká republika. Z těchto států však nepřišla žádná nabídka spolupráce.
(19) Pokud jde o metodologii nebo o výpočet běžné hodnoty, nebyl předložen žádný jiný argument, proto byla rozhodnutí uvedená v bodech odůvodnění 20 a 26 prozatímního nařízení potvrzena.
b) Vývozní cena
(20) Jeden výrobce – vývozce vznesl námitky proti tomu, že při stanovení vývozní ceny Komise nezohlednila prodeje jeho dovoznímu partnerovi ve Společenství z důvodů nespolehlivosti dodaných informací.
Rozhodnutí uvedená v bodech odůvodnění 27 a 28 prozatímního nařízení byla však potvrzena, neboť nebyl předložen žádný důkaz o opravě uvedených informací.
c) Porovnání
(21) Výrobci – vývozci opakovaně požadovali úpravu z titulu rozdílů ve fyzických a technických parametrech, neboť ukrajinský průmysl vyrábí trubky podle méně přísných norem, než jsou normy používané ve Společenství.
Tato žádost byla odsunuta do prozatímního stádia, protože nebyla podložena náležitými argumenty.
Výrobci – vývozci opět opominuli doložit argumenty a při neexistenci nových skutečností byla rozhodnutí uvedená v bodech odůvodnění 29 a 31 prozatímního nařízení potvrzena.
d) Dumpingové rozpětí
(22) Prozatímní rozhodnutí týkající se dumpingových rozpětí byla potvrzena ve výši 123,7 % pro Ukrajinu.
E. ÚJMA
1. Definice průmyslu Společenství
(23) Vzhledem k neexistenci nových skutečností jsou rozhodnutí týkající se definice průmyslu Společenství uvedená v bodech odůvodnění 34 a 38 prozatímního nařízení potvrzena.
2. Dovozy z uvedených států do Společenství
a) Souhrn
(24) Chorvatský výrobce – vývozce prosazoval, aby dovozy z Chorvatska nebyly dávány dohromady s dovozy z Ukrajiny z důvodů jejich oceňování.
V této věci bylo konstatováno, že objem dovozů z Chorvatska po dobu průzkumu byl značně nižší než objem dovozů z Ukrajiny a že jeho hodnota byla vyšší.
Současně bylo konstatováno, že chorvatské vývozy se vyvíjely podle cen stanovených ukrajinskými dovozy na trhu Společenství.
(25) Bylo řečeno, že dumpingové rozpětí bylo důležité pro oba státy.
Objemy dovozů z Chorvatska a z Ukrajiny se zvýšily v průběhu uvedeného období a dosáhly úrovně, která v obou případech značně převýšila úroveň minimis.
Pokud jde o cenu dovozů, bylo konstatováno, že ceny bezešvých trubek pocházejících z těchto dvou států byly výrazně nižší než ceny těchto výrobků průmyslu Společenství v průběhu průzkumu.
Dále byly bezešvé trubky pocházející z obou uvedených států prodávány stejným způsobem a za srovnatelných podmínek, což je činí konkurenceschopnými jak mezi sebou, tak ve vztahu k trubkám prodávaným průmyslem Společenství.
(26) Prozatímní rozhodnutí týkající se vhodnosti sčítání dovozů z Chorvatska a Ukrajiny z důvodů oceňování byla tedy potvrzena.
b) Ceny dumpingových dovozů
(27) Podceněné rozpětí pro Chorvatsko a Ukrajinu bylo znovu přepočítáno na základě důkazů předložených dotčenými stranami ve vztahu k cenám některých kategorií výrobků a seskupení bezešvých trubek s cílem porovnání cen.
(28) Pokud jde o Chorvatsko, činí revidovaný vážený průměr podhodnocených cen vyjádřený procentem na úrovni cen používaných průmyslem Společenství 14,4 %.
(29) Pokud jde o Ukrajinu, činí revidovaný vážený průměr podhodnocených cen vyjádřený procentem na úrovni cen používaných průmyslem Společenství 24 %.
3. Situace v průmyslu Společenství
a) Úvodní poznámka
(30) Po uveřejnění prozatímního nařízení konstatovala Komise 8. prosince 1999, že někteří výrobci Společenství působící v průmyslu Společenství v rámci uvedeného postupu porušili článek 81 smlouvy ES tím, že se uchýlili k protikonkurenčním praktikám.
Bylo prokázáno, že v letech 1990 až 1995 se firmy Dalmine, Mannesmannröhren-Werke a Vallourec dohodly, že budou navzájem respektovat své národní trhy, pokud jde o některé bezešvé trubky, a zejména trubkový materiál určený do petrolejářských zemí a některé přepravní trubky.
(31) Bylo prošetřeno rozhodnutí, aby mohlo být stanoveno, zda újma z hlediska průmyslu Společenství byla způsobena dumpingovými dovozy nebo zda souvisela s vlastním jednáním některých výrobců Společenství.
(32) Je třeba poznamenat, že období uvedeného průzkumu (1. ledna 1997 až 31. října 1998) se nekryje z obdobím, ve kterém byly použity protikonkurenční praktiky.
Vzhledem k tomu, že tyto praktiky byly použity před obdobím braným v úvahu v rámci uvedeného postupu a že zvyšování objemu dovozů z Chorvatska a Ukrajiny za dumpingové ceny se shodovalo s újmou průmyslu Společenství, nemůže být prokázáno, že protikonkurenční jednání některých výrobců Společenství způsobilo újmu průmyslu Společenství v průběhu uvedeného postupu v dostačující šíři, aby byly narušeny kauzální spojitosti mezi újmou způsobenou průmyslu Společenství a uvedenými dovozci ve smyslu čl. 3 odst.
b) Argumenty předložené dotčenými stranami týkající se prozatímních rozhodnutí
(33) Ukrajinští výrobci – vývozci zdůrazňovali, že průmyslu Společenství nebyla způsobena závažná újma ve smyslu článku 3 výchozího nařízení, neboť mezi rokem 1997 a obdobím průzkumu se ukazatelé produktivity a využití kapacit zlepšily a trh se vyznačoval stabilitou.
Kromě toho vznesli námitky proti prozatímnímu rozhodnutí týkajícímu se rentability průmyslu Společenství.
Tato námitka byla podpořena několika články v tisku, které prokazovaly zlepšení finačních výsledků výrobců Společenství v oblasti bezešvých trubek.
(34) Je třeba uvést, že podle čl. 3 odst. 5 výchozího rozhodnutí žádný z vyjmenovaných faktorů tohoto ustanovení nemůže být podkladem pro vyjádření, zda průmyslu Společenství byla způsobena újma ve smyslu článku 3 výchozího nařízení.
(35) Co se týče zlepšení situace průmyslu Společenství mezi rokem 1997 a obdobím průzkumu, zvláště pokud jde o úroveň produktivity a využití kapacit, je třeba tento vývoj prozkoumat z hlediska antidumpingových opatření zaměřených v roce 1997 proti dovozům bezešvých trubek z České republiky, Maďarska, Polska, Rumunska, Ruska a Slovenské republiky nařízením (ES) č.
2320/97 [3]. Očekávaným výsledkem těchto antidumpingových opatření bylo zabránit poškození průmyslu Společenství.
(36) Současně je třeba poznamenat, že mezi rokem 1997 a obdobím průzkumu byla rentabilita dosažená průmyslem Společenství na nižší úrovni, než by mohla dosáhnout za podmínek obvyklé konkurence bez dumpingových dovozů.
Pokud jde o spolehlivost údajů o rentabilitě, je třeba poznamenat, že odpovídají informacím dodaným průmyslem Společenství v rámci průzkumu a že byly ověřeny na místě.
Pokud jde o údaje o rentabilitě dodané ukrajinskými výrobci – vývozci, je nutné poznamenat, že zahrnují výrobky, které nejsou součástí průzkumu, a že se vztahují k jinému období, než je období průzkumu.
Pokud jde o trh, bylo konstatováno, že průmysl Společenství nebyl schopen získat zpět ztracené trhy.
Průmysl Společenství nemohl tedy plně využít předcházející zavedení konečných opatření ohledně dovozů z České republiky, Maďarska, Polska, Rumunska, Ruska a Slovenské republiky.
(37) Vzhledem k výše uvedenému jsou prozatímní rozhodnutí týkající se závažné újmy způsobené průmyslu Společenství potvrzena.
F. PŘÍČINNÁ SOUVISLOST
(38) Jelikož se nevyskytly nové skutečnosti, byla potvrzena rozhodnutí uvedená v bodech odůvodnění 68 a 73 prozatímního nařízení.
G. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
(39) Vzhledem k rozhodnutím Komise uvedeným v bodě odůvodnění 30 bylo zkoumáno, zda by zavedení antidumpingových opatření nemohlo způsobit poruchy v konkurenci na uvedeném trhu.
Bereme-li v úvahu protikonkurenční praktiky uskutečněné během období předcházejícího období uvedeného postupu, není třeba dělat závěry, že by zavedení antidumpingových opatření mělo v budoucnosti vliv na konkurenci na uvedeném trhu.
(40) Jelikož se nevyskytly nové skutečnosti týkající se tohoto bodu, byla potvrzena prozatímní rozhodnutí uvedená v bodech odůvodnění 74 a 83 prozatímního nařízení.
H. ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
1. Úroveň vyloučení újmy
(41) Byla potvrzena metoda použitá pro stanovení rozpětí újmy uvedená v bodech odůvodnění 86 a 87 prozatímního nařízení.
(42) Rozpětí újmy upravené podle připomínek dotčených stran po uveřejnění prozatímních rozhodnutí a popsané v bodě odůvodnění 27 jsou stanoveny následovně:
Chorvatsko: _BAR_ 23 %, _BAR_ Ukrajina: _BAR_ 38,5 %. _BAR_
2. Forma a úroveň konečných opatření
(43) Rozhodnutí, ke kterým Komise dospěla v souvislosti s dumpingem, újmou, kauzálními souvislostmi a zájmem Společenství, byla podkladem pro konečná opatření.Vzhledem k rozmanitosti výrobků by mělo stanovené antidumpingové clo mít formu ad valorem.
9 odst. 4 výchozího nařízení se clo pro všechny výrobce – vývozce stanoví ve výši rozpětí újmy nebo dumpingového rozpětí podle toho, které je nižší.
Toto clo vyjádřené v procentech ceny franko hranice Společenství je stanoveno následovně:
Chorvatsko: _BAR_ 23 %, _BAR_ Ukrajina: _BAR_ 38,5 %. _BAR_
(45) Po zavedení prozatímních antidumpingových opatření se výrobce – vývozce z Chorvatska, výrobci – vývozci z Ukrajiny a ukrajinské orgány zavázali nabídnout stejné ceny, jako jsou ceny nabízené ostatními výrobci ze střední a východní Evropy odsouhlasené Komisí v roce 1997 z titulu nařízení (ES) č.
2320/97. Vyloučení újmy je zajištěno dvěma způsoby: za prvé příslibem ceny pro dovozy v rámci limitů stanoveného objemu, za druhé clem ad valorem uvaleným na dovozy nad rámec těchto limitů.
(46) Aby bylo zajištěno, že objem dovozů osvobozených od cla ad valorem nepřekročí množství uvedené v závazku ceny, je osvobození poskytnuto po předložení celním orgánům členského státu platného výrobního certifikátu, který přesně označuje výrobce a popis zboží, a deklarace podepsané výrobcem.
(47) Aby mohla Komise dohlížet na správné plnění výše uvedených závazků, souhlasili výrobci s pravidelným zasíláním údajů o vývozních prodejích do Společenství a s uchováváním kopií výrobních certifikátů za účelem pozdějšího ověření.
(48) Pokud jde o Ukrajinu, nabídli výrobci – vývozci společný závazek, což odráží skutečnost, že na Ukrajině není tržní hospodářství, a předložili záruky ukrajinských orgánů o zajištění dohledu nad maximálním objemem dovozů osvobozených od antidumpingového cla.
(49) Závazky týkající se určené ceny až do dosažení určitého objemu a clo ad valorem uvalené na zbylé dovozy jsou považovány za postačující prostředek k vyloučení újmy pro průmysl Společenství.
V případě porušení nebo podezření z porušení závazku zavede Komise urychleně prozatímní nebo konečná cla podle čl. 8 odst.
(50) Komise odsouhlasila tyto závazky.
I. VÝBĚR PROZATÍMNÍHO CLA
(51) Vzhledem k výši dumpingového rozpětí stanoveného pro výrobce – vývozce a ke značné újmě způsobené průmyslu Společenství je považováno za nezbytné vybrat částky uložené z titulu prozatímního antidumpingového cla zavedeného prozatímním nařízením ve výši konečného cla,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo z dovozu následujících výrobků pocházejících z Chorvatska a Ukrajiny:
- bezešvé trubky ze železa nebo nelegované oceli používané pro ropovody nebo plynovody, o vnějším průměru nejvýše 406,4 milimetry (kódů KN 73041010 a 73041030),
- bezešvé trubky s kruhovým průřezem ze železa nebo nelegované oceli tažené nebo válcované za studena (kódu KN 73043199),
- ostatní bezešvé trubky s kruhovým průřezem ze železa nebo nelegované oceli, o vnějším průměru nejvýše 406,4 milimetry (kódů KN 73043991 a 73043993).
2. Sazby prozatímního cla, které se vztahují na čistou cenu franko hranice Společenství před proclením, jsou pro dovozy výrobků uvedených v odstavci 1 tyto:
Ukrajina _BAR_ Všechny společnosti _BAR_ 38,5 % _BAR_ A999 _BAR_
3. Pokud není uvedeno jinak, použijí se platná ustanovení týkající se cel.
Článek 2
1. Dovozy uvedených výrobků jsou osvobozeny od antidumpingových cel stanovených v článku 1 pokud je výrobek vyroben a vyvezen do Společenství jednou ze společností vyjmenovaných v odstavci 4, jejichž závazky byly odsouhlaseny Komisí, pokud jsou splněny podmínky uvedené v odstavcích 2 a 3.
2. V okamžiku prohlášení o uvedení do volného pohybu zboží je osvobození od cla poskytnuto po předložení příslušným celním orgánům členských států platného výrobního certifikátu vydaného jednou ze společností uvedených v odstavci 4.
Výrobní certifikát odpovídá požadavkům dokumentů uvedených v závazku odsouhlaseném Komisí, jehož hlavní části jsou vyjmenovány v příloze.
3. Výrobní certifikát uvedený v odstavci 2 musí být předložen během tří měsíců po datu vydání.
Množství předložené celním orgánům členských států k dovozu do Společenství s osvobozením od antidumpingového cla nesmí překročit množství uvedené v certifikátu.
Pokud je toto množství překročeno, přebytek podléhá clu a deklaruje se pod doplňkovým kódem TARIC podle čl. 1 odst.
4. Dovozy doložené výrobním certifikátem jsou deklarovány pod následujícími doplňkovými kódy TARIC:
Stát _BAR_ Výrobce _BAR_ Doplňkový kód TARIC _BAR_
Článek 3
V souladu s čl. 14 odst. 6 nařízení (ES) č. 384/96 uvádějí zprávy členských států Komisi pro každé uvedení do volného pohybu zboží rok a měsíc vývozu, kódy KN, TARIC a doplňkové kódy TARIC, druh opatření, zemi původu, množství, hodnotu, antidumpingové clo, členský stát dovozce, a pokud existuje, číslo série výrobního certifikátu.
Článek 4
Částky zajištěné pomocí prozatímních antidumpingových cel uložených podle nařízení (ES) č. 1802/1999 se vyberou ve výši konečně uložené celní sazby.
Zajištěné částky, které převyšují konečné sazby antidumpingových cel, se uvolňují.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 354/2000
ze dne 16. února 2000,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1547/1999 o kontrolních postupech pro přepravu některých druhů odpadů do Číny
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 259/93 ze dne 1. února 1993 o dozoru nad přepravou odpadů v rámci Evropského společenství, do něj a z něj a o její kontrole [1], naposledy pozměněné nařízením Komise 1999/816/ES [2], a zejména na čl. 17 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 7. prosince 1999 předložila Čína oficiální žádost, aby mohla dovážet některé odpady uvedené v příloze II nařízení (EHS) č. 259/93 bez uplatnění jakýchkoli kontrolních postupů místo kontrolního postupu uplatňovaného na odpady uvedené v příloze IV zmíněného nařízení.
(2) V souladu s čl. 17 odst. 3 nařízení (EHS) č. 259/93 byla tato oficiální žádost dne 13. prosince 1999 oznámena výboru zřízenému podle článku 18 směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech [3], naposledy pozměněné rozhodnutím Komise 96/350/ES [4].
(3) Aby se zohlednil nový postoj Číny, je nezbytné příslušným způsobem změnit nařízení Komise (ES) č. 1547/1999 ze dne 12. července 1999, kterým se stanoví kontrolní postupy podle nařízení Rady (EHS) č. 259/93 pro přepravu některých druhů odpadů do některých zemí, na něž se nevztahuje rozhodnutí OECD C(92)39 v konečném znění [5], ve znění nařízení (ES) č. 334/2000 [6],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha D nařízení (ES) č. 1547/1999 se mění tak, že do kapitoly "ČÍNA" se vkládají tyto druhy odpadů:
1. Všechny druhy odpadů uvedené v oddíle GH ("Odpad z tuhých plastů").
2. V oddíle GJ ( "Textilní odpad" ):
GJ 112 _BAR_ 550520 _BAR_ z umělých vláken. _BAR_
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 360/2000
ze dne 14. února 2000
o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu přepálené (slinuté) magnézie pocházející z Čínské lidové republiky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1], a zejména na článek 9 a čl. 11 odst. 2 tohoto nařízení,
s ohledem na stanovisko předložené Komisí po konzultaci poradního výboru,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Platná opatření
(1) V prosinci roku 1993 byla nařízením Rady č. 3386/93 [2] zavedena konečná antidumpingová opatření ve formě proměnného cla připojeného k minimální dovozní ceně 120 ECU za tunu pro dovozy přepálené (slinuté) magnézie pocházející z Čínské lidové republiky (dále jen "ČLR").
První šetření se týkalo období od 1. července 1990 do 30. června 1991.
2. Žádost o přezkum
(2) Po zveřejnění zprávy o blížícím se pozbytí platnosti [3] antidumpingových opatření byla Komisi předložena žádost o přezkum antidumpingových opatření uplatnitelných na dovoz přepálené magnézie z Čínské lidové republiky v souladu s čl. 11 odst. 2 nařízení Rady č. 384/96 (dále jen "základní nařízení").
(3) Žádost byla předložena společností Eurométaux jménem výrobců Společenství (dále jen "žádající výrobci"), jejichž celkový objem výroby přepálené magnézie představuje 62 % výroby Společenství.
(4) V žádosti bylo zdůrazněno, že po skončení platnosti opatření, se objeví pravděpodobně opět dumping a bude poškozena výroba Společenství.
Po konzultaci s poradním výborem byl vyvozen závěr, že existují dostatečné důvody pro zahájení nového přezkumu, a Komise zahájila šetření [4] v souladu s čl. 11 odst.
3. Šetření
(5) Komise oficiálně informovala žádající výrobce Společenství, vývozce a výrobce – vývozce z ČLR (dále jen "čínští vývozci"), dovozce a jejich zastupující organizace, o kterých je obecně známo, že se jich daná záležitost týká, jakož i zástupce vlády vyvážející země o zahájení nového přezkumu.
Komise zaslala dotazník všem těmto stranám, a těm, kteří se představili ve lhůtě uvedené ve zprávě o zahájení.
Navíc byla jako obdobná země uznáno Turecko a tři známí turečtí výrobci byli informováni o zahájení přezkumu a obdrželi dotazník.
Komise poskytla rovněž přímo dotčeným stranám možnost sdělit písemně jejich stanovisko a žádat o vyslechnutí.
(6) Všichni žádající výrobci Společenství vyplnili dotazník.
Z čínských výrobců nebo výrobců – vývozců a dovozců neodpověděl nikdo.
Nicméně jeden dovozce sdělil své stanovisko písemně a další sdělil určité informace.
Dva uživatelé odpověděli na dotazník a další poskytl určité informace.
(7) Komise vyhledala a ověřila všechny informace považované za nezbytné k účelům stanovení rizika pokračování a nového objevení dumpingu a škody a stanovení zájmu Společenství.
Ověřovací návštěvy proběhly v následujících společnostech:
a) žádající výrobci Společenství:
- Grecian Magnesite SA, Atény, Řecko,
- Magnesitas Navarras, Pamplona, Španělsko;
b) výrobci z obdobné země:
- Kümas AS, Kütahya, Turecko;
c) uživatelé ve Společenství
- Sambre a Dyle, Belgie,
- Bet-Ker Oy, Finsko.
(8) Šetření, které se týkalo pokračování nebo nového objevení dumpingu, zahrnovalo období od 1. ledna 1998 do 31. ledna 1998 (dále jen "vyšetřovací období").
Přezkum, který se týkal pokračování nebo nového objevení škody, zahrnoval období od 1. ledna 1994 až do konce vyšetřovacího období (dále jen "období zkoumávání škody").
B. DOTYČNÝ VÝROBEK A PODOBNÝ VÝROBEK
1. Dotyčný výrobek
(9) Dotyčný výrobek je přírodní přepálená magnézie, získaná z magnezitu, uhličitanu hořečnatého, který se nachází v přírodním stavu.
K výrobě přepálené magnézie musí být uhličitan hořečnatý vytěžen, rozdrcen, roztříděn a pak pražen v pecích při teplotách od 1500 °C do 2000 °C. Takto získaná přepálená magnézie obsahuje 80 % až 98 % kysličníku hořečnatého.
Hlavní příměsi jsou oxid křemičitý (SiO2), oxid železitý (Fe2O3), oxid hlinitý (Al2O3), oxid vápenatý (CaO) a oxid boritý (B2O3).
Přepálená magnézie se používá především při žáruvzdorné průmyslové výrobě žáruvzdorných odlévaných a neodlévaných výrobků.
Různé kategorie dotyčného výrobku nepředstavují žádný významný rozdíl, pokud jde o podstatné chemické a fyzikální vlastnosti, zaměnitelnost a použití.
K cílům tohoto šetření se tedy považují za jediný a stejný výrobek, tak jak tomu bylo i při prvním šetření.
2. Podobný výrobek
(10) Jeden uživatel daného výrobku uvedl, že přepálená magnézie z ČLR není výrobkem podobným magnezitu vyráběnému a prodávanému ve Společenství, a zdůraznil rozdíl na úrovni určitých vlastností jako kvality.
V tomto ohledu šetření ukázalo, že způsob těžby a zpracování magnezitu v přepálenou magnézii je podobný a přepálená magnézie se používá k výrobě stejného sortimentu žáruvzdorných výrobků.
I když způsob těžby, obsah kysličníku hořečnatého v nalezišti a výrobní proces se mohou lišit, nemají tyto rozdíly velký vliv na konečný výrobek, a nejsou důvodem k tomu, aby se přepálená magnézie z ČLR a přepálená magnézie ze Společenství považovaly za různé výrobky, pokud jde o fyzikální a chemické vlastnosti, což dokazuje i skutečnost, že výrobci ve Společenství a čínští výrobci mají určitý počet zákazníků společný.
(11) V důsledku toho jsou přepálená magnézie vyvážená z ČLR do Společenství, přepálená magnézie vyráběná a prodávaná ve Společenství žádajícími výrobci ze Společenství a přepálená magnézie vyráběná a prodávaná na domácím tureckém trhu považovány za podobné výrobky ve smyslu čl. 1 odst. 4 základního nařízení.
C. PRAVDĚPODOBNOST POKRAČOVÁNÍ DUMPINGU
1. Předběžné poznámky
(12) V souladu s čl. 11 odst. 2 základního nařízení je cílem tohoto typu přezkumu, jež se týká různých stránek dumpingu, zjistit, zda ukončení platnosti opatření může nebo nemůže vést k pokračování nebo novému objevení dumpingu.
2. Obdobná země
(13) Při stanovení běžné hodnoty se bral ohled na skutečnost, že v rámci tohoto šetření by běžná hodnota dovozu z ČLR měla být založena na údajích týkajících se třetí země s tržním hospodářstvím.
V zahajovací zprávě bylo za třetí zemi s vhodným tržním hospodářstvím považováno Turecko.
Tuto volbu zpochybnil nezávislý výrobce, který zdůraznil, že přístup k surovinám je v Turecku obtížnější než v ČLR, neboť turecké doly na magnezit nemají přírodní výhody čínských dolů, takže náklady na těžbu a zpracování jsou v Turecku vyšší.
Stejný výrobce rovněž uvedl, že domácí turecký trh je příliš malý, aby mohl být srovnáván s čínským trhem, ale nenabídl jinou alternativu.
(14) Komise zkoumala, zda Turecko, které bylo považováno za třetí zemi s tržním hospodářstvím již při předcházejícím šetření, představuje rozumnou volbu.
Zjistila především, že nejméně tři turecké společnosti vyrábějí a prodávají přepálenou magnézii v dostatečném množství v Turecku a že si konkurují mezi sebou a s vývozci z dalších zemí.
Otázka přístupu k surovinám se zkoumala již při prvním šetření a žádný nový důkaz vedoucí k závěru, že Turecko není vhodnou volbou, nebyl předložen. Jakmile bylo dokázáno, že tyto rozdíly existují, byly vzaty v úvahu ve formě úprav v souladu s čl.
2 odst. 10 základního nařízení (viz bod odůvodnění č.
19). S ohledem na předchozí skutečnosti byla třem známým výrobcům zaslána žádost o spolupráci a jeden z nich se spoluprací souhlasil.
3. Běžná hodnota
(15) Za účelem stanovení běžné hodnoty bylo nejdříve zjišťováno, zda je objem domácího prodeje daného výrobku prováděného jediným spolupracujícím tureckým výrobcem – vývozcem reprezentativní ve smyslu čl. 2 odst.
2 základního nařízení, tedy zda představuje více než 5 % objemu prodeje daného výrobku vyváženého ČLR do Společenství. Bylo zjištěno, že tento prodej je reprezentativní.
Dále bylo zjišťováno, zda domácí prodej uskutečněný v průběhu běžných obchodních operací probíhal v dostatečném množství ve smyslu čl. 2 odst.
2 základního nařízení. Objem rentabilních transakcí představoval 10 % až 80 % prodeje, běžná hodnota byla stanovena na základě průměrných pohyblivých cen skutečně zaplacených za rentabilní prodej daného výrobku.
4. Vývozní cena
(16) Vzhledem k tomu, že čínští výrobci nespolupracovali, musela být vývozní cena založena na údajích, které byly k dispozici, v souladu s článkem 18 základního nařízení.
Jako vhodné k tomuto účelu byly shledány údaje Eurostatu.
Úrovně takto získaných průměrných cen byly potvrzeny informacemi sdělenými jediným spolupracujícím dovozcem.
5. Porovnání
(17) Běžná průměrná pohyblivá hodnota a vývozní průměrná pohyblivá cena přepálené magnézie byly porovnávány v souladu s čl. 2 odst. 11 základního nařízení na úrovni FOB vyplaceno na palubu lodi v přístavu vyrábějící země.
(18) Za účelem rovnocenného porovnání běžné hodnoty a vývozní ceny byl v souladu s čl. 2 odst.
10 základního nařízení brán ohled na rozdíly zjištěné ve faktorech působících na porovnatelnost cen. Byly provedeny úpravy v případě nákladů na dopravu, jak pozemní tak lodní, pojištění, údržby a nakládání, vedlejších nákladů a úvěrových nákladů.
(19) Při předchozím šetření se přijalo, že přístup k surovinám je v ČLR jednodušší než v Turecku.
Vzhledem k nedostatku informací svědčících o změně těchto okolností byla provedena úprava za účelem zohlednění rozdílu mezi těžebními sazbami v těchto dvou zemích.
Bylo rozhodnuto uplatňovat stejnou úpravu, jako při prvním šetření, kdy byla běžná hodnota snížena o částku odpovídající 20 % nákladů na těžbu stanovených u spolupracujícího tureckého výrobce.
(20) Dále bylo stejně jako při prvním šetření zjištěno, že čínská surovina je čistší než turecká surovina, a byla provedena úprava zohledňující tento rozdíl.
6. Dumpingové rozpětí
(21) Při porovnání běžné hodnoty a vývozní ceny do Společenství byl zjištěn dumping, přičemž rozpětí se rovnalo rozdílu mezi dvěma částkami.
Takto zjištěné rozpětí vyjádřené v procentech dovozní ceny CIF na hranici Společenství je velmi vysoké a činí okolo 50 %.
(22) S ohledem na rozsah dumpingu prováděného po celé vyšetřovací období je možné se domnívat, že dumping bude velmi pravděpodobně pokračovat na podobné úrovni i v případě zrušení opatření.
D. PRAVDĚPODOBNOST NOVÉHO OBJEVENÍ DUMPINGU
(23) S ohledem na velikost dováženého objemu a rozsah dumpingu se nepovažuje za důležité zkoumat, zda by zrušení opatření znamenalo nebezpečí nového objevení dumpingu.
E. DEFINICE VÝROBY SPOLEČENSTVÍ
(24) Ve vyšetřovacím období byli ve Společenství čtyři přepálené magnézie. Šetřením bylo zjištěno, že dva žádající výrobci ze Společenství představovali 62 % výroby přepálené magnézie ve Společenství a představovali tedy výrobu Společenství ve smyslu čl. 4 odst. 1 a čl. 5 odst. 4 základního nařízení.
(25) Je vhodné poznamenat, že dva ze čtyř výrobců Společenství, kteří představovali výrobu Společenství při prvním šetření ukončili v roce 1991 svoji činnost, tedy během samotného šetření.
Jde o Magnomin SA (Soluň, Řecko) a Financial Mining, Industrial & Shipping Corporation (Fimisco) (Atény, Řecko).
Fimisco bylo zrušeno v roce 1992 a její aktiva zakoupil v roce 1996 Viomagn (Řecko), výrobce žáruvzdorných výrobků, který podporuje toto šetření, i když se nepočítá mezi žádající výrobce.
Pokud jde o Magnomin, ukončil definitivně svoji činnost po ukončení platnosti koncese v roce 1997.
(26) V případě výrobce Veitsch-Radex (Rakousko), který nespolupracoval (ale nepostavil se proti postupu), šetření ukázalo, že jde o zcela integrovaného výrobce, jehož výroba přepálené magnézie je určena výlučně pro vnitřní spotřebu.
F. ANALÝZA SITUACE NA TRHU SPOLEČENSTVÍ
1. Spotřeba na trhu Společenství
(27) Zřejmá spotřeba přepálené magnézie ve Společenství byla stanovena na základě:
- objemu prodejů výrobců Společenství ve Společenství,
- dovozů do Společenství přepálené magnézie z ČLR,
- dovozů do Společenství přepálené magnézie z dalších třetích zemí.
(28) Na tomto základě se spotřeba snížila o 2 % v období zkoumání škody, z asi 497000 tun v roce 1994 na asi 486000 tun ve vyšetřovacím období.
Přesněji po vrcholu v roce 1995 (+20 % ve srovnání s rokem 1994) nepřestala poptávka klesat a své nejnižší úrovně dosáhla v roce 1997.
Trh se značně zotavil ve vyšetřovacím období, kdy spotřeba stoupla o 13 % vzhledem k roku 1997.
2. Dovozy z příslušných zemí
a) Objem dovozu a podíl příslušných dovozů na trhu v období zkoumání škody
(29) Objem dovozů přepálené magnézie pocházející z ČLR neprošel stejným vývojem jako spotřeba v období zkoumání škody.
Mezi rokem 1994 a vyšetřovacím obdobím stouply dovozy z ČLR asi o 10 %, z přibližně 283000 tun na přibližně 261000 tun, zatímco spotřeba ve Společenství se snížila o 2 %.
Navíc mezi rokem 1997 a vyšetřovacím obdobím stouply příslušné dovozy o 30 % proti pouhým 13 % v případě spotřeby.
Je proto nutné poznamenat, že objem dovozu ve vyšetřovacím období (260967 tun) je jasně vyšší než objem dovezený během prvního vyšetřovacího období (176000 tun).
(30) Podíl dovozů z ČLR na trhu stoupl ze 48 % v roce 1994 na 54 % ve vyšetřovacím období.
Je vhodné poznamenat, že podíl trhu obsazeného ČLR v prvním vyšetřovacím období odpovídal indexu 85, porovnáváno s indexem 100 v roce 1994.
b) Vývoj dovozních cen příslušného výrobku a cenová politika
i) Vývoj daných dovozních cen
(31) Vzhledem k tomu, že čínští výrobci vůbec nespolupracovali, byl vývoj čínských vývozních cen v období zkoumání škody založen, podle údajů Eurostatu, na průměrných dovozních cenách CIF.
Tyto ceny stouply v období zkoumání škody asi o 10 %.
Obzvláště stouply, průměrně o 16 %, v letech 1994 až 1995, tedy právě po zavedení konečných antidumpingových opatření.
Nicméně od roku 1996 každým rokem stále mírně klesají.
Ceny zůstaly nad minimální cenou po celé období zkoumání škody.
Je vhodné připomenout, že průměrná dovozní cena CIF byla během prvního vyšetřovacího období asi 90 ECU za tunu.
(32) Při analýze vývoje dovozních cen z ČLR třeba brát ohled na dvě důležité skutečnosti, které byly zjištěny během šetření.
Za prvé se zdá, že údaje poskytnuté Eurostatem nejsou zcela přesné. Dovozní ceny ověřené během šetření na základě skutečných transakcí byly vždy nižší než čísla Eurostatu, ale protože takto ověřené dovozy nemohou být považovány za reprezentativní pokud jde o objem a hodnotu, bylo ke stanovení trendu cen čínských dovozů použito čísel Eurostatu.
(33) Za druhé, sortiment výrobků vyvezených ČLR do Společenství se v období zkoumání škody ve srovnání s prvním šetřením změnil.
Z údajů sdělených příslušnými stranami, které spolupracovaly nebo které předaly informace Komisi, vyplývá, že po zavedení opatření obsahovaly výrobky prodané čínskými výrobci do Společenství 90 % a více kysličníku hořečnatého.
Srovnáme-li to s obdobím prvního šetření, tehdy představovaly dovozy čínské přepálené magnézie s obsahem nižším než 90 % více než 50 % celkových dovozů. Jinak řečeno, větší část dovozů spočívala ve výrobcích nižší kvality prodávaných za nižší ceny, na základě kterých byly vypočítány minimální ceny.
Zvýšení cen zjištěné v období zkoumání škody je možné vysvětlit skutečností, že čínští vývozci prodávají více výrobků vyšší kvality.
(34) Je vhodné rovněž poznamenat, že v období zkoumání škody zůstaly ceny čínské přepálené magnézie ve Společenství vždy nižší než ceny používané jak výrobci Společenství (viz bod odůvodnění 35), tak i jinými třetími zeměmi (viz bod odůvodnění 59).
ii) Cenová politika
(35) Vzhledem k tomu, že čínští vývozci nespolupracovali, použily služby Komise dvě metody ke zkoumání politiky cen používaných jednak těmito čínskými výrobci, jednak výrobou Společenství ve vyšetřovacím období.
Zaprvé, na základě údajů Eurostatu byly vývozní ceny CIF porovnávány s průměrnou pohyblivou cenou žádajících výrobců Společenství upravenou na úroveň odjezdu z továrny, nezávisle na obsahu kysličníku hořečnatého ve výrobku. Na tomto základě jsou ceny přepálené magnézie čínského původu nižší než ceny ve výrobě Společenství.
(36) Za druhé, z důvodu změny sortimentu výrobků (bod odůvodnění 33) bylo shledáno jako vhodnější k dosažení realističtějšího obrazu cenové politiky prováděné čínskými vývozci porovnání vývozní ceny CIF s cenami žádajících výrobců Společenství za přepálenou magnézii s obsahem kysličníku hořečnatého 90 % a více.
Z porovnání vyplynulo, že prodejní ceny čínských vývozců byly značně nižší než ceny v výrobě Společenství.
(37) Vývoj cen přepálené magnézie musí být zařazen do následujícího kontextu. Nezávislý dovozce, jehož dovozy představovaly 13 % a 11 % celkových čínských dovozů do Společenství v roce 1995 a 1996, poskytl určité informace, které, jak je vysvětleno níže, svědčí o umělém zvýšení cen zjištěném od období prvního šetření pro přibližně polovinu dováženého množství.
Tento dovozce zakoupil čínskou přepálenou magnézii za cenu nižší, než je minimální cena 120 ECU za tunu.
Velká část těchto dovozů byla proclena zákazníky dovozce (tedy uživateli výrobku) na základě cen prodeje z druhé ruky, které zahrnují marži určenou k pokrytí výdajů dovozce do Společenství i jeho zisk.
Tato operace umožnila pokrýt rozdíl mezi nákupní cenou zaplacenou čínskému dovozci a minimální cenou.
Konečná cena uvedená celním úřadům zákazníky dovozce tak byla vyšší než minimální cena, ale systém použitý k jejímu dosažení ukazuje, že čínskou přepálenou magnézii mohl prodávat ve Společenství za cenu nižší, než je 120 ECU za tunu.
V tomto ohledu je vhodné připomenout, že původní minimální cena byla stanovena na úrovni nákupní ceny dovozců/obchodníků, a ne na úrovni nákupní ceny konečných uživatelů.
Výše popsané obchodní praktiky tedy zřejmě negativně působí na skutečnou účinnost opatření a mohly by být také důvodem, proč jsou čísla Eurostatu vyšší než skutečné ceny ověřené během šetření.
3. Hospodářská situace ve výrobě Společenství
a) Výroba
(38) Výroba přepálené magnézie v výrobě Společenství klesla mezi rokem 1994 a vyšetřovacím obdobím asi o 33 %.
Je vhodné poznamenat, že toto snížení bylo obzvláště výrazné mezi rokem 1995 a 1996, v okamžiku poklesu spotřeby na trhu Společenství.
(39) Šetření ukázalo, že v období zkoumání škody byla výroba Společenství donucena změnit sortiment výrobků a soustředit se více na druhy přepálené magnézie nižší kvality.
Nicméně se dále vyrábělo značné množství (okolo 20 %) přepálené magnézie s obsahem kysličníku hořečnatého 90 % nebo více.
b) Výrobní kapacity
(40) Výrobní kapacity ve výrobě Společenství zůstaly během období zkoumání škody stabilní.
c) Využití kapacit
(41) Míra využití kapacit klesla o 34 % mezi rokem 1994 a vyšetřovacím obdobím.
d) Objem prodeje
(42) Celkový objem prodejů ve výrobě Společenství klesl mezi rokem 1994 a vyšetřovacím obdobím asi o 36 %.
Je třeba zdůraznit, že i když výroba Společenství mohla těžit z růstu poptávky v roce 1995 po zavedení opatření (objem jejího prodeje stoupl asi o 3 %), v období šetření naopak nebyla schopná sledovat trend spotřeby, který stoupl o 13 % (viz bod odůvodnění 28), a objem jejího prodeje klesl asi o 23 %.
e) Podíl na trhu
(43) V období zkoumání škody se podíl na trhu Společenství obsazený výrobou Společenství snížil o 37 %.
V tomto ohledu je vhodné připomenout, že i když podíl výroby Společenství trhu klesl z 30 % v roce 1988 na 15 % v období prvního šetření, tento trend poklesu se zpomalil po zavedení antidumpingových opatření, které jsou předmětem tohoto nového zkoumání.
f) Vývoj cen
(44) Šetření ukázalo, že průměrná prodejní cena z továrny žádajících výrobců Společenství se v období zkoumání škody zvýšila o 23 %.
Nicméně, jak je vysvětleno níže (bod odůvodnění 46), i přes toto zvýšení nemohla výroba Společenství zvýšit své ceny na rentabilní úroveň a utrpěla ztráty.
(45) Při analýze vývoje cen je třeba brát ohled na změny složení sortimentu výrobků, ke kterému došlo v období zkoumání škody (bod odůvodnění 39).
Výrobní odvětví Společenství totiž postupně směřovalo svoji výrobu a svůj prodej na přepálenou magnézii nižší kvality, jehož výrobní náklady jsou nižší, a který se může prodávat za nižší ceny, na úkor výrobků vyšší kvality, které mohly být výnosnější, ale které by výrobě Společenství neumožňovaly čelit tlaku na ceny ze strany čínských vývozců.
I přes obecně stoupající ceny nemohla výroba Společenství dosáhnout uspokojivé úrovně cen.
g) Rentabilita
(46) Rentabilita výroby Společenství vyjádřená v procentech čistých prodejů zůstala záporná během celého období zkoumání škody, i když se v absolutním pojmu zlepšila, z indexu –100 v roce 1994 na index –28 ve vyšetřovacím období.
h) Zaměstnanost
(47) Zaměstnanost se ve výrobě Společenství snížila v období zkoumání škody o 31 %.
i) Investice
(48) Žádající výrobci Společenství zvýšili v období zkoumání škody míru svých investic asi o 78 %.
I když se tato čísla nevztahují výlučně na daný výrobek, protože nebylo možné stanovit část investic věnovaných pouze přepálené magnézii, bylo zjištěno, že realizované investice směřovaly především k větší racionalizaci výrobního procesu.
j) Závěry
(49) Po zavedení antidumpingových opatření v roce 1993 a během celého období zkoumání škody se situace ve výrobě Společenství zlepšila, pokud jde o některé zkoumané hospodářské ukazatele.
Zvýšila se její prodejní cena a snížily se její ztráty.
Úsilí, které toto výrobní odvětví neustále vynakládá na racionalizaci svého výrobního procesu a investice, které provádí, ukazuje, že zůstává životaschopné a že je rozhodnuto pokračovat ve své činnosti.
(50) Nicméně některé hospodářské ukazatele se v období zkoumání škody nevyvíjely tak příznivě.
Výrobě Společenství se totiž nepodařilo pozdvihnout výrobu, míru využití kapacit, objem prodeje, podíl na trhu a zaměstnanost na uspokojivou úroveň.
(51) Bylo tedy uzavřeno, že výroba Společenství je stále v obtížné situaci.
4. Působení příslušných dovozů
(52) Vývoj trhu po zavedení opatření ukazuje, že minimální cena stanovená při předcházejícím šetření nebyla taková, aby odradila čínské dovozy do Společenství.
Podíl na trhu zaujímaný čínskými dovozci se totiž v období zkoumání škody zvýšil a jejich přítomnost na trhu Společenství celkově zesílila ve srovnání s obdobím prvního šetření.
Dále je třeba poznamenat, že ztráta podílu výroby Společenství na trhu víceméně odpovídá zvýšení podílu na trhu zaujímaného ČLR.
(53) Čínské vývozní ceny se v období zkoumání škody zvýšily poté, co byla zavedena příslušná opatření. Pokud jde o ceny výroby Společenství, zjistilo se, že se vyvíjejí pozitivnějším způsobem.
Nicméně jak je vysvětleno podrobně výše, není možné tomuto zvýšení cen přikládat přílišnou váhu.
Je vhodné ho spíše zařadit do kontextu, především do souvislosti se změnami čínských vývozů směrem ke kvalitnějším a tedy dražším výrobkům (viz bod odůvodnění 33).
Dále je nutné připomenout, že tato změna sortimentu výrobků nutila výrobu Společenství snižovat postupně výrobu a prodej přepálené magnézie vyšší kvality.
Jak je vysvětleno v bodě odůvodnění 36, tlak na ceny prováděný dovozci byl citelný především v případě výrobků vyšší kvality, u kterých nemohla výroba Společenství konkurovat čínským výrobkům (viz bod odůvodnění 45).
(54) Dále je vhodné uvést vliv licenčního systému zavedeného Čínou v roce 1994, který velmi pravděpodobně přispěl ke zvýšení čínských cen na světových trzích (další podrobnosti viz bod odůvodnění 73, 74 a 75).
(55) Šetření dále ukázalo, že ve vyšetřovacím období bylo antidumpingové clo zaplaceno v nejméně 7 % celkového čínského dovozu daného výrobku, což znamená, že jeho cena byla nižší než minimální cena.
5. Objem a cena dovozů z dalších třetích zemí
a) Objem dovozů a podíl na trhu
(56) Objem dovozů přepálené magnézie z dalších třetích zemí se v období zkoumání škody snížil z přibližně 178500 tun v roce 1994 na asi 166500 tun ve vyšetřovacím období, což odpovídá snížení asi o 7 %.
(57) Podíl na trhu zaujímaný dovozy z dalších třetích zemí se snížil o 2 procentní body mezi rokem 1994 a vyšetřovacím obdobím.
Po zvýšení mezi lety 1994 a 1995 došlo ke značnému poklesu, většímu, než byl pokles spotřeby Společenství mezi rokem 1995 a vyšetřovacím obdobím (kdyby dovozy sledovaly spotřebu Společenství, zůstaly by podíly na trhu stabilní).
(58) Z předcházejícího vyplývá, že v období zkoumání škody se čínským vývozcům podařilo upevnit jejich postavení na trhu na úkor jak výroby Společenství (viz bod odůvodnění 42), tak dalších třetích zemí.
b) Prodejní ceny dovozů ze třetích zemí
(59) Podle Eurostatu poklesla průměrná cena dovozů ze třetích zemí v období zkoumání škody o 9 %.
Nicméně v průměru byla jejich jednotná cena vždy vyšší než jednotná cena dovozů z ČLR a jednotná cena výrobků prodávaných výrobou Společenství.
(60) Na základě výše uvedeného bylo zjištěno, že dovozy daného výrobku z dalších třetích zemí neměly významný vliv na hospodářskou situaci výroby Společenství.
6. Závěry
(61) I přes platná opatření byla výroba Společenství i nadále v obtížné situaci, neboť tlak na ceny udržovaný čínskými vývozci bránil výrobě Společenství, aby se zotavila z působení minulé i současné dumpingové praxe.
V tomto směru je vhodné poznamenat, že dva ze čtyř výrobců, kteří představovali v době šetření výrobu Společenství, ukončili svoji činnost, což způsobilo ztrátu mnoha pracovních míst.
Šetření nicméně ukázalo, že jak dosvědčují schválené investice, výroba Společenství zůstává životaschopná a není připravena opustit tento výrobní úsek.
G. PRAVDĚPODOBNOST NOVÉHO OBJEVENÍ ŠKODY
1. Analýza situace v ČLR
(62) Za účelem zhodnocení pravděpodobného vlivu vypršení platných opatření a s ohledem na stále ještě obtížnou hospodářskou situaci se přihlíželo k následujícím skutečnostem.
a) Rezervy, výrobní kapacity, využití kapacit a zásoby
(63) Vzhledem k tomu, že čínští vývozci nespolupracovali při šetření, byla analýza založena na obsahu stížnosti a na informacích získaných z odborných časopisů a studií trhu.
(64) Podle výše uvedených zdrojů vlastní ČLR 17,3 % světových zásob magnezitu, tedy více než jakákoli jiná země.
(65) Podle stejných zdrojů byla v posledních letech kapacita výroby magnezitu v ČLR okolo 2500000 tun ročně,z toho 1700000 přepálené magnézie, což znamená, že ČLR vlastní 28 % světových výrobních kapacit přepálené magnézie.
(66) Vzhledem k tomu, že příslušné strany v ČLR nespolupracovali při šetření, nebylo možné získat žádnou důvěryhodnou informaci týkající se zásob a míry využití kapacit.
(67) Na základě odborných publikací a časopisů a s ohledem na výrobní kapacitu a důležitost zásob surovin bylo uzavřeno, že do budoucna jsou vytvořeny takové podmínky, které čínským vývozcům umožňují zvýšit jejich výrobu a objem jejich vývozů do Společenství.
b) Čínské vývozy do třetích zemí
(68) Služby Komise rovněž na základě statistik ministerstva obchodu Spojených států amerických analyzovaly čínské vývozy přepálené magnézie do Spojených států amerických, které pro ČLR představují jeden z největších vývozních trhů.
Tyto vývozy v roce 1998 představovaly 77 % celkového dovozu přepálené magnézie do Spojených států amerických.
(69) Celkový objem čínských vývozů do Spojených států amerických stoupl o 11 %, z 263000 tun v roce 1994na asi 292000 tun v roce 1998 s vrcholem 320000 tun v roce 1995.
Pokud jde o jejich prodejní cenu CIF, stoupla z 88 ECU za tunu v roce 1994 na 117 ECU za tunu během vyšetřovacího období, což odpovídá zvýšení o 33 %.
(70) Šetření ukázalo, že čínští vývozci sledují ve Spojených státech amerických a ve Společenství podobnou politiku.
Na obou trzích byly čínské ceny většinou mezi nejnižšími, porovnáváno s cenami dovozů z dalších třetích zemí, a to po celou dobu období zkoumání škody.
(71) Cena 117 ECU za tunu zjištěná během vyšetřovacího období je o 23 % nižší než cena požadovaná čínskými vývozci ve Společenství během stejného období a o 2,5 % nižší než minimální cena při zavedení antidumpingových opatření.
(72) S ohledem na výše uvedené skutečnosti by bylo možné učinit závěr, že v případě neexistence opatření by čínské ceny mohly klesnout, aby dosáhly alespoň úrovně srovnatelné s cenami výrobků dováženými do Spojených států.
c) Licenční systém
(73) V dubnu roku 1974 zavedlo čínské ministerstvo zahraničního obchodu a hospodářské spolupráce a čínská obchodní komora dovozců a vývozců kovů, minerálů a chemických výrobků licenční systém pro všechny vývozy některých minerálů, který se rovná režimu kvót a daňovému režimu.
Tento licenční systém se týká všech druhů přepálené magnézie.
V roce 1997 získalo osmnáct čínských společností licenci, která je opravňuje k vývozu celkem až 2 miliónů tun magnezitu, což je množství, které je předmětem výzvy k podání nabídek v rámci roční licence.
Poplatek, který byl až 30 USD za tunu (26,5 ECU za tunu) v roce 1997, se zvýšil na 40 USD za tunu (36,6 ECU za tunu) v roce 1998, což znamená, že v případě dosažení minimální ceny 120 ECU za tunu by skutečná cena magnezitu vyváženého do Společenství byla 83,4 ECU za tunu bez poplatku.
Podle Eurometaux zavedla provincie Liaoning, kde sídlí většina výrobců, místní vývozní daň, která v roce 1997 činila 15,7 dolarů za tunu (14,4 ECU za tunu).
Z toho vyplývá, že po odečtení i této místní daně získáme skutečnou prodejní cenu ve Společenství 69,4 ECU za tunu.
Eurometaux zdůrazňuje, že čínský licenční systém pro magnezit a tedy i pro přepálenou magnézii by mohl být v blízké budoucnosti zrušen. Nebudou-li anitdumpingová opatření udržena, mohl by se pak objem čínských vývozů daného výrobku zvýšit a jeho cena značně snížit.
(74) Proto je nutné poznamenat, že s ohledem na vysoký poplatek analýza licenčního systému zdůraznila, že čínští výrobci vlastní nezbytný potenciál k vývozu přepálené magnézie do Společenství za velmi nízké ceny.
(75) Navíc vzhledem k tomu, že tento systém je řízen samostatným způsobem úřady vyvážející země, je jasné, že jeho existence nebo jeho zrušení nemůže v žádném případě ovlivnit rozhodnutí institucí Společenství, pokud jde o nebezpečí nového objevení škodlivého dumpingu v případě absence opatření.
2. Závěry týkající se nového objevení škody
(76) S ohledem na předcházející skutečnosti, tedy na to, že:
- hospodářská situace Společenství je i přes platná opatření stále obtížná,
- čínské dovozy zaujímají stále výjimečně důležité místo na trhu Společenství. jejich ceny jsou nízké a dumpingové,
- čínští vývozci by mohli v případě neexistence antidumpingových opatření zavést velmi nízké ceny, uvážíme-li jednak ceny bez poplatků vyplývajících z čínského licenčního systému, jednak čínskou politiku na americkém trhu, kde byly ceny vždy nižší než ve Společenství,
- velikost zásob surovin a těžebních kapacit v ČLR naznačují, že čínští výrobci mají možnost zvýšit svůj výrobní objem a/nebo vývozní objem,
- některé obchody byly provedeny za cenu nižší,. než je platná minimální cena, což ukazuje, že čínští výrobci jsou zcela připraveni snížit své ceny.
Byl učiněn závěr, že v případě zrušení daných opatření by k poškození výroby pravděpodobně došlo.
H. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
1. Úvod
(77) V souladu s čl. 21 základního nařízení bylo zjišťováno, zda je prodloužení platnosti antidumpingových opatření v zájmu Společenství jako celku nebo ne.
Zjištění zájmu Společenství spočívá ve zhodnocení různých příslušných zájmů, tedy zájmů výroby Společenství, dovozců, obchodníků, jakož i uživatelů daného výrobku.
(78) Za účelem zhodnocení pravděpodobného vlivu pokračování nebo zrušení opatření si Komise vyžádala informace ode všech výše uvedených příslušných stran.
Zaslala dotazníky dvanácti dovozcům a sedmdesáti osmi uživatelům daného výrobku.
Na dotazník neodpověděl žádný dovozce, přesto alespoň dva sdělili určité informace.
Pokud jde o uživatele, na dotazník odpověděli dva a jejich údaje byly ověřeny.
(79) Je vhodné připomenout, že při prvním šetření bylo stanoveno, že zavedení daných opatření není proti zájmu Společenství.
Navíc je třeba zdůraznit, že toto šetření je novým přezkumem, tedy analýzou situace, ve které jsou antidumpingová opatření již v platnosti.V důsledku toho by načasování a povaha tohoto šetření měly umožnit zhodnocení jakéhokoli nevhodného negativního vlivu těchto antidumpingových opatření na příslušné strany.
(80) Na tomto základě bylo prozkoumáno, zda přes závěry týkající se pokračování a nového objevení škodlivého dumpingu existují naléhavé důvody vedoucí k závěru, že v tomto zvláštním případě není v zájmu Společenství daná opatření zachovat.
2. Zájem výroby Společenství
(81) Bylo stanoveno, že jestliže nebudou dodržena antidumpingová opatření zavedená po ukončení prvního šetření, je pravděpodobné, že se škodlivý dumping znovu objeví a že se situace v výrobě Společenství, již tak obtížná, bude dále zhoršovat.
(82) Jak bylo upřesněno výše, byla výroba Společenství v období zkoumání škody nepříznivě ovlivňována dovozem přepálené magnézie za nízké ceny z ČLR.
Bylo tedy stanoveno, že antidumpingová opatření, která jsou předmětem tohoto zkoumání, nedosáhla plně svého cíle, jenž spočívá v obnovení spravedlivé konkurence ve Společenství mezi výrobou Společenství a čínskými výrobci.
(83) I když výroba Společenství vyvinula v posledních letech značné úsilí o zlepšení produktivity s cílem snížit výrobní náklady a zlepšit svou konkurenceschopnost, nebyla v období zkoumání škody schopná zvýšit své zisky na rozumnou úroveň, nepočítaje v to pokles zaměstnanosti.
Navíc dva výrobci Společenství v Řecku, kteří spolupracovali na šetření, ukončili svoji činnost.
(84) Šetření nicméně rovněž stanovilo, že výroba Společenství je životaschopná, což potvrzuje především zvýšená míra investic v období zkoumání škody.
Navíc úsilí podniknuté za účelem racionalizace výrobního procesu ukazuje i na budoucí působení výroby na tomto úseku.
(85) S ohledem na předcházející skutečnosti se jeví prodloužení platných opatření jako nezbytné s cílem čelit negativním účinkům dumpingových dovozů, které by mohly ohrozit existenci výroby Společenství a tím i mnoho pracovních míst.
Je třeba také uvážit, že zrušení dané výroby by mělo negativní dopad i na navazující odvětví, jejichž počet dodavatelů by se značně snížil.
3. Zájem dovozců
(86) Na dotazník zaslaný Komisí neodpověděl žádný nezávislý dovozce.
Tento nedostatek spolupráce svědčí sám o sobě o tom, že hospodářská situace tohoto odvětví nebyla opatřeními příliš dotčena, jak potvrzuje i skutečnost, že dovozci pokračovali v prodeji daného výrobku a dokonce zvýšili v období zkoumání škody objem dovozu.
(87) Byl tedy vyvozen závěr, že hospodářská situace dovozců daného výrobku neutrpěla zavedením antidumpingových opatření, jež jsou v současné době v platnosti.
Je tedy velmi málo pravděpodobné, že zachování opatření by způsobilo zhoršení jejich budoucí situace.
4. Zájmy uživatelů
(88) Uživatelé konečného výrobku, tedy navazujících odvětví, jsou výrobci žáruvzdorných výrobků.
Ze sedmdesáti osmi uživatelů, kterým Komise zaslala dotazník, odpověděli pouze dva.
Tak jako v případě dovozců svědčí tento nedostatek spolupráce sám o sobě o tom, že hospodářská situace v tomto odvětví nebyla opatřeními příliš dotčena.
Byl zhodnocen vliv platných opatření na situaci dvou spolupracujících společností, i když jejich reprezentativnost je omezena vzhledem k tomu, že jedna zakoupila v období zkoumání škody pouze 2 % celkového objemu přepálené magnézie dovezené z ČLR a druhá zakoupila méně než 1 % tohoto objemu od roku 1997.
(89) V tomto ohledu šetření potvrdilo, že uživatelé pokračovali a dokonce v jednom případě začali dovážet přepálenou magnézii z ČLR i přes platná opatření.
Tato opatření tedy nenutila výrobce žáruvzdorných výrobků, aby se obrátili k jiným zásobovacím zdrojům.
I když přepálená magnézie představuje významnou část nákladů na žáruvzdorné výrobky, zvýšení cen čínského dovozu nebylo zjevně dostačující k tomu, aby způsobilo nějaké potíže.
(90) Je vhodné poznamenat, že dovozní cena daného výrobku zaplacená uživatelem usídleným ve Finsku se téměř zdvojnásobila v důsledku přistoupení této země k Evropskému společenství, což mu ale nezabránilo v nákupu přepálené magnézie z ČLR.
Z toho je možné vyvodit dva závěry:
a) opatření byla účinná, protože způsobila zvýšení cen dovozů z ČLR;
b) ceny, které z nich vyplývají, zůstávají konkurenceschopné, porovnáme-li je s cenami používanými ve zbytku Společenství.
(91) Na základě předcházejících skutečností je možné vyloučit, že by antidumpingová opatření měla jakýkoli negativní vliv na náklady a rentabilitu uživatelů daného výrobku.
(92) Jak bylo upřesněno výše (body odůvodnění 29 a 30), platná antidumpingová opatření nezpůsobila uzavření trhu Společenství dovozům, ale spíše překonala nekalé obchodní praktiky a v určité míře napravila důsledky narušení obchodu vzniklé dumpingovými dovozy.
Jak bylo již uvedeno výše, dovozy z ČLR se totiž zvýšily v období zkoumání škody o 10 %.
Vzhledem k tomu, že opatření jsou v platnosti již určitou dobu a byla by zachována na stejné úrovni, je možné vyvodit závěr, že by nezpůsobila zhoršení situace uživatelů.
5. Závěry týkající se zájmu Společenství
(93) Na jedné straně je pravděpodobné, že zachování platných antidumpingových opatření zajistí stabilitu cen přepálené magnézie na trhu Společenství.
Ponechání výroby Společenství bez ochrany proti účinkům dovozu by ji nejenom oslabilo, ale mohlo by i způsobit její zrušení.
Na straně druhé se zdá, že platná opatření neměla významný negativní vliv na hospodářskou situaci uživatelů a dovozců.
Z informací shromážděných v průběhu tohoto šetření vyplývá, že zvýšení cen pro uživatele, které by mohlo případně vyplynout ze zavedení antidumpingových opatření by nebylo disproporční vzhledem k zisku, který by výroba Společenství mohla mít z toho, že by odstranila narušení obchodu, způsobeného dumpingovými dovozy.
(94) V důsledku toho byl vyvozen závěr, že není žádný závažný důvod k tomu, aby platnost antidumpingových opatření nebyla v současnosti prodloužena.
I. ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
(95) Všechny příslušné strany byly informovány o závažných skutečnostech a úvahách, na kterých bylo založeno zachování platných opatření.
Byla jim poskytnuta lhůta, ve které mohou vyjádřit své připomínky ke sděleným informacím.
Žádné připomínky nebyly předloženy.
(96) Z toho vyplývá, že v souladu s čl. 11 odst. 2 základního nařízení budou zachována proměnlivá antidumpingová opatření spojená s minimální cenou 120 ECU za tunu, která byla zavedena nařízením (ES) č. 3386/93 o dovozech přepálené magnézie pocházející z ČLR,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo z dovozu přepálené magnézie kódu KN 25199030 pocházející z ČLR.
2. Výše cla se rovná rozdílu mezi 120 EUR za tunu a čistou cenou franko hranice Společenství před proclením, je-li tato cena nižší.
3. Pokud není uvedeno jinak, použijí se platná ustanovení týkající se cel.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 398/2000
ze dne 22. února 2000,
kterým se mění nařízení (ES) č. 659/97 a nařízení (ES) č. 921/1999, pokud jde o výpočet množství uvedeného na trh u organizace producentů, kurzy produkce a seznam reprezentativních trhů a prováděcí pravidla pro bezplatné rozdělování v odvětví ovoce a zeleniny, a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 1559/70
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1257/1999 [2], a zejména na článek 10 a na čl. 30 odst. 7 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 659/97 ze dne 16. dubna 1997, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96, pokud jde o intervenční režim v odvětví ovoce a zeleniny [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 729/1999 [4], může být výhodně pozměněno se zřetelem ke studii vyhodnocující programy potravinové pomoci poskytované pod záštitou Komise.
(2) V zájmu toho, aby bylo nařízení Komise (ES) č. 659/97 uvedeno do souladu s ostatními platnými předpisy v rámci společné organizace trhu, je třeba pozměnit složky produkce organizací producentů uváděné na trh tak, že se vyloučí přímo prodávaná množství, neboť těchto množství se netýká žádná činnost organizací producentů.
(3) S přihlédnutím ke značnému počtu produktů i reprezentativních trhů, které mají být zahrnuty v týdenních sděleních kurzů produkce, je třeba používat k přenosu dat systému IDES zajišťujícího jejich účinné a rychlé zpracování.
(4) S přihlédnutím ke složitosti bezplatného rozdělování s ohledem na zkušenosti z posledních let a rovněž v zájmu účinnějších kontrol je třeba zjednodušit ustanovení nařízení i informace požadované od členských států.
(5) Je třeba stanovit minimální časové intervaly, ve kterých by členské státy měly Komisi předkládat seznamy schválených dobročinných organizací.
(6) S výhledem odbytu většího množství produktů stažených z trhu prostřednictvím bezplatného rozdělování uvedeného v čl. 30 odst.
2200/96, je třeba stanovit pravidla pro zpracování těchto produktů. Kromě toho je třeba pro bezplatné rozdělování uvedené v první odrážce stanovit nabídkové řízení a úhradu zpracovateli v naturáliích tak, aby v souvislosti se zpracováním nevznikly žádné náklady.
Členskému státu je ponechána volba, zda nabídkového řízení využije.
Dobročinné organizace sdělí členskému státu v případě potřeby své požadavky ohledně produktů zpracovaných z ovoce a zeleniny.
Vybraným účastníkem je ten, kdo požaduje nejmenší množství čerstvých produktů stažených z trhu pro výrobu daného množství zpracovaných produktů.
Množství čerstvých produktů přesahující množství nezbytné k výrobě zpracovaných produktů určených k bezplatnému rozdělení představuje naturální odměnu pro vybraného účastníka.
Vybraný účastník musí toto množství rovněž zpracovat.
(7) Je třeba zjednodušit pravidla pro převzetí nákladů spojených s přepravou, tříděním a balením a zvýšit částky těchto nákladů.
(8) Aby se dostatečně ukázalo, že jde o bezplatné rozdělování uskutečňované jako opatření v rámci Společenství, je třeba opatřit balení evropským logem.
(9) Seznam reprezentativních trhů musí být aktualizován.
(10) V příloze III a v příloze IV výše uvedeného nařízení (ES) č. 659/97 byly zjištěny chybné údaje.
Je třeba je opravit.
(11) Nařízení Komise (ES) č. 921/1999 ze dne 30. dubna 1999 o zvláštních opatřeních pro rozdělování ovoce a zeleniny stažených z trhu uprchlíkům z Kosova [5], pozměněné nařízením (ES) č.
2134/1999 [6], odkazuje na výše uvedené nařízení. Je proto nutno tyto odkazy aktualizovat s ohledem na změny nařízení, na které se odkazuje.
(12) Ustanovení nařízení Komise (EHS) č. 1559/70 ze dne 31. července 1970 o podmínkách pro postoupení ovoce a zeleniny stažených z trhu průmyslovým provozům vyrábějícím krmivo pro dobytek [7], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 771/95 [8], již vyšla z užívání, a je proto třeba toto nařízení zrušit.
(13) Řídící výbor pro čerstvé ovoce a zeleninu nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 659/97 se mění takto:
1. V článku 3 se odstavec 1 mění takto:
a) v prvním pododstavci se zrušuje písmeno b);
b) druhý pododstavec se nahrazuje tímto: "Množství uvedené na trh ve smyslu prvního pododstavce nezahrnuje produkci členů organizace producentů uváděnou na trh v souladu s čl. 11 odst. 1 písm. c) 3 první, druhou a třetí odrážkou nařízení (ES) č. 2200/96."
2. V článku 7 se odstavec 2 nahrazuje tímto: "2. U produktů a v průběhu období uvedených v příloze III zasílají členské státy Komisi každou středu nejpozději do 12 hodin (bruselského času) sdělení o kurzech zjištěných na reprezentativních trzích pro každý tržní den v průběhu předchozího týdne. Komise předá tyto informace členským státům.
Informace jsou Komisi zasílány s použitím systému Interactive Data Entry System (dále jen "IDES")."
3. Článek 11 se mění takto:
a) v odstavci 1 se doplňuje následující pododstavec: "Tyto produkty mohou být zpracovány za podmínek uvedených buď v článku 14a, nebo v článku 14b;"
b) v odstavci 3 se druhý pododstavec nahrazuje tímto: "Od března roku 2000 sdělují členské státy v tříletých intervalech Komisi seznamy schválených dobročinných organizací uvedených v prvním pododstavci písm. b) a c).
Komise zajistí předání těchto seznamů všem členským státům."
4. V článku 13 se zrušuje druhý pododstavec.
5. V čl. 14 odst. 3:
a) se třetí odrážka nahrazuje tímto: "— názvu dobročinných organizací zapojených do bezplatného rozdělování, jakož i úlohy, kterou v něm každá z nich plní,;"
b) se čtvrtá odrážka nahrazuje tímto: "— obsah smluv mezi organizací producentů stahující produkty z trhu a dobročinnou organizací, která má dodávky produktů od nich převzít,;"
c) se pátá odrážka nahrazuje tímto: "— případně název podniku pověřeného zpracováním čerstvých produktů v souladu s článkem 14a,."
6. Vkládají se nové články 14a a 14b, které znějí: "Článek 14a
Dobročinná organizace může zpracovat či nechat zpracovat na své náklady produkty stažené z trhu za účelem jejich bezplatného rozdělení osobám, kterým vnitrostátní právní předpisy přiznávají nárok na podporu z veřejných prostředků nebo ve prospěch potřebného obyvatelstva třetích zemí.
Produkty, které jsou výsledkem zpracování, musí být všechny bezplatně rozděleny.
Článek 14b
1. Podle potřeb dobročinných organizací uvedených v souladu s odstavcem 3 mohou členské státy uspořádat jedno nebo několik nabídkových řízení a nechat produkty stažené z trhu zpracovat vybraným účastníkem tohoto řízení.
Vybraný účastník musí zpracovat všechny produkty stažené z trhu, které jsou mu předány.
Množství stažených produktů převyšující množství nezbytné k výrobě zpracovaných produktů určených k bezplatnému rozdělení představuje pro vybraného účastníka odměnu v naturáliích sloužící k pokrytí vzniklých výrobních nákladů.
Zpracované produkty pro bezplatné rozdělování jsou poté dobročinnými organizacemi rozděleny mezi osoby, kterým členský stát, v němž žijí, přiznává nárok na poskytnutí podpory z veřejných prostředků.
2. Členský stát, který chce zahájit nabídkové řízení uvedené v odstavci 1, tuto skutečnost příslušným způsobem zveřejní a informuje Komisi o druhu ovoce a zeleniny a o obdobích, kterých se toto řízení týká.
Toto období nesmí trvat déle než hospodářský rok daného produktu.
3. Zainteresované dobročinné organizace oznámí příslušnému vnitrostátnímu orgánu nejpozději k datu stanovenému tímto orgánem pro každý tržní den potřeby produktů zpracovaných z ovoce a zeleniny, vzniklých zpracováním čerstvých produktů uvedených v odstavci 2, s tím, že se zaváží k převzetí těchto produktů a k jejich celkovému bezplatnému rozdělení.
K převzetí produktů musí dojít nejpozději měsíc po skončení zpracovatelského období uskutečněného v souladu s postupy uvedenými v odstavci 2.
4. Členský stát shromáždí v případě potřeby požadavky uvedené v odstavci 3 do souborů zpracovaných produktů a připraví návrh oznámení o nabídkovém řízení.
V tomto návrhu se pro každou šarži uvádějí alespoň následující informace:
- dotyčný čerstvý produkt a období, v němž mohou být produkty stažené z trhu k dispozici,
- zeměpisné oblasti, v nichž by mohly být produkty stažené z trhu k dispozici,
- přesný popis produktu zpracovaného z ovoce a zeleniny, který má být dodán, jeho balení, lhůty dodání i množství, které má vybraný účastník vyrobit, jestliže budou k dispozici produkty stažené z trhu.
Záruka pro nabídkové řízení se stanoví ve výši 20 EUR za tunu čisté hmotnosti zpracovaného produktu k dodání.
5. Návrh na oznámení o nabídkovém řízení uvedený v odstavci 4 se předkládá Komisi ke schválení.
Je zveřejněn v Úředním věstníku Evropských společenství.
Po schválení Komise zveřejněném v Úředním věstníku Evropských společenství je nabídkové řízení zahájeno.
Pro každou šarži musí v nabídkovém řízení soutěžit alespoň dvě nabídky.
Šarže je přiřčena tomu účastníkovi, který k provedení výroby požaduje nejmenší množství čerstvých produktů.
V případě rovnosti nabídek se rozhoduje losováním.
Jestliže všechny předložené nabídky obsahují požadavky na příliš velká množství čerstvých produktů, může členský stát nevybrat žádnou z nabídek pro danou šarži.
Členský stát informuje Komisi o výsledku nabídkového řízení.
Komise tuto informaci zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství.
Může si vyžádat podrobné informace o nabídkách účastníků.
6. Členský stát postupně v závislosti na staženích informuje vybrané účastníky pro každou šarži o organizacích producentů, u nichž se může zásobovat čerstvými produkty staženými z trhu, a přiznává mu tak přednost oproti ostatním oprávněným osobám uvedeným v článcích 11 a 12 tohoto nařízení.
7. Po ukončení výroby je zpracovaný produkt dán co nejdříve k dispozici dobročinným organizacím poměrně k množství čerstvých produktů, které byly dány k dispozici vybranému účastníkovi.
8. Aby se zajistilo uskutečnění nabídky, musí vybraný účastník složit dodavatelskou záruku.
Ta je vypočítávána podle čisté hmotnosti čerstvých produktů požadovaných pro výrobu zpracovaného produktu.
Je rovna:
- u produktů uvedených v příloze II nařízení (ES) č. 2200/96 pětinásobku vyrovnávací platby Společenství za stažení uvedené v článku 26 dotyčného nařízení,
- u ostatních produktů částce stanovené v oznámení o nabídkovém řízení.
Dodavatelská záruka je postupně uvolňována v návaznosti na dodávky zpracovaného produktu a poté, co vybraný účastník prokáže zpracování všech čerstvých produktů, které mu byly poskytnuty jako úhrada za dodávku zpracovaného produktu."
7. V čl. 15 odst. 1 se výraz "příloha V bod 1" nahrazuje výrazem "příloha V".
8. Článek 15a se zrušuje.
9. Článek 16 se nahrazuje tímto: "Článek 16
1. Náklady na třídění a balení čerstvých produktů spojených s bezplatným rozdělováním ovoce a zeleniny stažených z trhu uvedené v čl. 30 odst. 1 nařízení (ES) č. 2200/96 hradí záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) v paušální výši 132 EUR za tunu čisté hmotnosti u produktů v baleních do 25 kilogramů čisté hmotnosti. Na čerstvé produkty určené k výrobě zpracovaných produktů uvedených v článcích 14a a 14b, se tato úhrada nevztahuje.
2. Balení produktů určených k bezplatnému rozdělení jsou opatřeny evropským logem spolu s jedním nebo několika z následujících nápisů:
- Producto destinado a su distribución gratuita (Reglamento (CE) n° 659/97)
- Produkt til gratis uddeling (forordning (EF) nr.
659/97)
- Zur kostenlosen Verteilung bestimmtes Erzeugnis (Verordnung (EG) Nr. 659/97)
- Προϊόν προοριζόμενο για δωρεάν διανομή (κανονισμός (ΕΚ) αριθ.
659/97)
- Product for free distribution (Regulation (EC) No 659/97)
- Produit destiné à la distribution gratuite (règlement (CE) n° 659/97)
- Prodotto destinato alla distribuzione gratuita (regolamento (CE) n. 659/97)
- Voor gratis uitreiking bestemd product (Verordening (EG) nr.
659/97)
- Produto destinado a distribuição gratuita (Regulamento (CE) n.° 659/97)
- Ilmaisjakeluun tarkoitettu tuote (asetus (EY) N:o 659/97)
- Produkt för gratisutdelning (förordning (EG) nr 659/97).
Pro účely bezplatného rozdělování mimo území Společenství je tento nápis uveden i v jazyce nebo jazycích dané třetí země.
Případná balení čerstvých produktů určených k výrobě zpracovaných produktů uvedených v článcích 14a a 14b nenesou tyto nápisy.
3. Náklady na třídění a balení jsou vyplaceny organizaci producentů, která prováděla tyto úkony.
Platba je podmíněna předložením dokladů osvědčujícím zejména:
- název přijímajících subjektů,
- množství dotyčných produktů,
- převzetí přijímajícími subjekty."
10. V příloze II:
a) jsou reprezentativní trhy Německa nahrazeny následujícími trhy:
- u květáku: Straelen, Maxdorf, Erzeuger-Grossmarkt Thüringen-Sachsen,
- u jablek: Stade, Centralmarkt Rheinland, Bodenseemarkt,
- u hrušek: Stade, Bodenseemarkt,
- u rajčat: Straelen, Heidelberg, Kitzingen, Reichenau;
b) je reprezentativní trh Belgie u jahod definován jako trh v Sint-Truiden;
c) jsou zrušeny následující reprezentativní trhy Portugalska:
- u klementinek: Alcácer do Sal,
- u sladkých pomerančů: Santiago do Cacém,
- u broskví a nektarinek: Montargil,
- u hrušek: Cova da Beira;
d) jsou nahrazeny následující reprezentativní trhy Portugalska:
- u jahod: Oeste se nahrazuje Ribatejo/Oeste,
- u melounů cukrových a vodních: Ribatejo se nahrazuje Ribatejo/Oeste;
e) jsou doplněny následující reprezentativní trhy Portugalska:
- u melounů cukrových: Moura a Algavre,
- u sladkých pomerančů: Vidigueira,
- u melounů vodních: Grandola.
11. V úvodní větě přílohy III se výraz "čl. 6 odst. 2" nahrazuje výrazem "čl. 7 odst. 2".
12. V příloze IV se výraz "článek 30 nařízení (ES) č. 659/97" nahrazuje výrazem "článek 30 nařízení (ES) č. 2200/96".
13. Příloha V se nahrazuje přílohou uvedenou v příloze I tohoto nařízení.
14. Příloha VI se nahrazuje přílohou uvedenou v příloze II tohoto nařízení.
Článek 2
V článku 1 nařízení (ES) č. 921/1999 se výraz "a čl. 16 odst. 2" zrušuje.
Článek 3
Nařízení (EHS) č. 1559/70 se zrušuje.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. března 2000.
Avšak:
- ustanovení čl. 1 bodu 1 se pro každý z produktů použijí až od počátku hospodářského roku následujícího po datu vstupu v platnost uvedeném v prvním pododstavci,
- ustanovení čl. 1 bodu 2 se použijí až ode dne 1. června 2000.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 442/2000
ze dne 25. února 2000
o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 254/2000 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) K zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení.
(2) Nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a tato pravidla se vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních a jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím.
(3) Podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2.
(4) Je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3], naposledy pozměněného nařízením Rady a Evropského parlamentu (ES) č. 955/1999 [4].
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží, které vydaly celní orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu tří měsíců.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) Č. 451/2000
ze dne 28. února 2000,
kterým se stanoví prováděcí pravidla pro druhou a třetí etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 1999/80/ES [2], a zejména na čl. 8 odst. 2 druhý pododstavec uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Komise má provést v průběhu 12 let pracovní program postupného posuzování účinných látek, které byly uvedeny na trh do dvou let od oznámení směrnice 91/414/EHS.
První etapa programu byla stanovena nařízením Komise (EHS) č. 3600/92 ze dne 11. prosince 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro první etapu pracovního programu podle čl.
2 směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [3], naposledy pozměněném nařízením (ES) č. 1972/1999 [4].
Tato první etapa právě probíhá. Je nezbytné pokračovat v posuzování zbývajících účinných látek, a toto posuzování urychlit, přičemž musí být zohledněny zkušenosti z první etapy.
(2) Na trhu byl k tomuto datu vysoký počet účinných látek, které mají být ještě hodnoceny, musí být stanoven program o několika etapách.
Zkušenosti ukázaly, že hodnocení účinné látky a přijetí rozhodnutí o ní je časově náročným procesem.
Proto dosud nebylo možné zajistit podrobné hodnocení veškerých existujících účinných látek.
(3) V druhé etapě má být proto provedeno podrobné hodnocení počtu účinných látek, který je srovnatelný s počtem, na nějž se vztahovala první etapa, zatímco ve třetí etapě se připravuje následné hodnocení účinných látek.
Pro určité kategorie účinných látek je nezbytná další harmonizace týkající se dokumentace, která má být předložena, a hodnocení, které má být provedeno.
Tyto kategorie by tedy neměly být zahrnuty do nyní navrhovaného pracovního programu, ale na jejich hodnocení by se měly s ohledem na jejich možné zařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS vztahovat pozdější etapy.
(4) Pro druhou etapu by měl být učiněn výběr, přičemž se vyváženým způsobem zohlední aspekty, jako jsou zdravotní ohledy a/nebo hlediska dopadu na životní prostředí, možnost výskytu reziduí v ošetřených produktech, význam přípravků obsahujících tyto látky pro zemědělství, každý zjevný nedostatek údajů a každá podobnost chemických nebo biologických vlastností.
(5) Měly by být stanoveny vzájemné vztahy mezi producenty, členskými státy a Komisí a povinnosti každé z těchto stran při provádění programu, s přihlédnutím ke zkušenostem získaným v průběhu první etapy programu.
Pro zvýšení účinnosti programu je nezbytná úzká spolupráce všech zúčastněných stran.
(6) Technické nebo vědecké informace o možných nebezpečných následcích účinné látky nebo jejích reziduí předložené v příslušných lhůtách kterýmikoliv dalšími zúčastněnými stranami by rovněž měly být při tomto hodnocení vzaty v úvahu.
(7) Měl by být stanoven postup oznámení, prostřednictvím kterého by zúčastnění producenti mohli informovat Komisi o svém zájmu na zařazení účinné látky do přílohy I směrnice 91/414/EHS a závazně prohlásit, že předloží všechny potřebné informace pro řádné hodnocení účinné látky a pro rozhodnutí o této účinné látce se zřetelem na kritéria pro zařazení stanovená v článku 5 směrnice 91/414/EHS.
Předložené informace by tedy měly obsahovat informace o omezeném rozsahu typických použití, pro něž musí oznamovatel na základě předložených údajů prokázat, že pro jeden nebo více přípravků lze splnit požadavky podle článku 5 směrnice 91/414/EHS.
(8) Je nezbytné definovat povinnosti oznamovatelů, pokud jde o formát, lhůty a orgány, kterým mají být informace předloženy.
(9) Práce na hodnocení by měly být rozděleny mezi příslušné orgány členských států.
Pro každou účinnou látku by měl tedy být jmenován členský stát zpravodaj, který by posoudil a zhodnotil předložené informace a předložil Komisi výsledky hodnocení a doporučení, jaké rozhodnutí má být přijato ve věci dotyčné účinné látky.
(10) Členské státy zpravodajové by měly nejprve prověřit obdrženou dokumentaci, posoudit kontrolu úplnosti provedenou oznamovateli a podat zprávu Komisi.
Mělo by být stanoveno, že by členské státy měly zaslat Komisi návrhy zpráv o jejich hodnocení obvykle do 12 měsíců po uznání úplnosti dokumentace předložené oznamovateli.
(11) Návrhy zpráv připravené členskými státy zpravodaji by podle potřeby měly podléhat předběžnému posouzení odborníky ostatních členských států v rámci programu koordinovaného Komisí, než budou předloženy Stálému rostlinolékařskému výboru.
(12) Nemá-li dojít k duplicitě v činnosti, a zejména pokusů na obratlovcích, měli by být producenti nabádáni k předložení společné dokumentace.
(13) Oznámení a předložení dokumentace by neměla být nezbytným předpokladem pro to, aby bylo možné po zařazení účinné látky do přílohy I směrnice 91/414/EHS uvádět přípravky na ochranu rostlin na trh, s výhradou článku 13 směrnice 91/414/EHS, Producenti, kteří nepředložili oznámení, by tedy měli mít možnost být ve všech etapách informováni o případných dalších požadavcích na to, aby mohli nadále uvádět přípravky na ochranu rostlin obsahující hodnocenou účinnou látku na trh.
(14) Postupy stanovené v tomto nařízení by se neměly dotknout postupů a opatření, která mají být přijata v rámci jiných právních předpisů Společenství, zejména podle směrnice Rady 79/117/EHS ze dne 21. prosince 1978, kterou se zakazuje uvádění na trh a používání přípravků na ochranu rostlin obsahujících určité účinné látky [5], naposledy pozměněné směrnicí Komise 91/188/EHS [6], jestliže bude mít Komise k dispozici informace, podle kterých mohou být požadavky směrnice splněny.
(15) V čl. 8 odst. 2 druhém pododstavci směrnice 91/414/EHS se stanoví dvanáctileté období pro pracovní program týkající se hodnocení existujících účinných látek. Toto dvanáctileté období může Komise prodloužit s přihlédnutím k závěrům zprávy o průběhu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 třetí odrážky, kterou musí předložit Evropskému parlamentu a Radě. Po uplynutí lhůty, ať již byla prodloužena či nikoliv, budou členské státy muset odejmout povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících účinné látky, které nebyly zařazeny do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
Komise na základě závěrů uvedené zprávy přijme další podrobné regulativní předpisy umožňující co nejdříve uzavřít hodnocení účinných látek a rozhodnout o nich, jestliže vyhovují ustanovením tohoto nařízení týkajícím se oznámení a předložení úplné dokumentace.
8 odst. 2 čtvrtém pododstavci směrnice 91/414/EHS je stanoveno, že Komise může rozhodnout o nezařazení určitých účinných látek do přílohy I, pokud nejsou splněny požadavky článku 5 směrnice 91/414/EHS nebo pokud požadované informace a údaje nebyly předloženy ve stanovené lhůtě, a že členské státy odejmou povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující takové účinné látky.
V závislosti na závěrech uvedené zprávy může však být v případě potřeby vhodné tato opatření znovu posoudit pro určitá použití, která jsou nezbytná a pro něž neexistuje náhradní řešení účinné ochrany rostlin nebo rostlinných produktů, aby bylo možné vyvinout náhradní řešení za výrobky, jejichž povolení bylo odňato.
Nezbytnost nového posouzení těchto opatření bude muset být prokázána pro každý jednotlivý případ.
(16) Jestliže pro určitou účinnou látku nebudou splněny požadavky tohoto nařízení týkající se oznámení a předložení úplné dokumentace, mohou zúčastněné strany požádat o zařazení takových účinných látek do přílohy I směrnice 91/414/EHS později za použití postupů podle čl. 6 odst. 2 směrnice 91/414/EHS.
(17) Třetí etapa pracovního programu je určena pro veškeré účinné látky, na něž se nevztahuje první a druhá etapa programu.
Producenti, kteří si přejí zařadit takové účinné látky do přílohy I směrnice 91/414/EHS, by měli poskytnout podrobné informace týkající se aktuálního stavu úplnosti své dokumentace a konečných výsledků, umožňující určení budoucích priorit pracovního programu, a měli by se zavázat k tomu, že poskytnou úplnou dokumentaci.
Je také vhodné nyní určit lhůtu pro předložení úplné dokumentace.
(18) Je nezbytné co nejdříve informovat producenty o budoucích etapách programu přehodnocení zveřejněním účinných látek, které budou zařazeny do třetí etapy programu s cílem usnadnit předložení společné dokumentace a přípravu nezbytných studií a údajů.
(19) Pro zajištění správného provedení tohoto pracovního programu by měl být členským státům zpravodajům placen poplatek za podrobné zhodnocení oznámení a dokumentace.
Struktura nákladů v členských státech není stejná.
Není proto možné zcela harmonizovat výši těchto poplatků.
Poplatek by měl být také placen orgánu určenému Komisí k posouzení oznámení pro účinné látky, na něž se vztahuje třetí etapa.
(20) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ A DEFINICE
Článek 1
Oblast působnosti
1. Tímto nařízením se stanoví prováděcí pravidla pro druhou a třetí etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS (dále jen "směrnice").
2. Druhá etapa se týká hodnocení účinných látek uvedených v příloze I tohoto nařízení s ohledem na jejich případné zařazení do přílohy I směrnice.
3. Třetí etapa se týká oznámení účinných látek uvedených v příloze II tohoto nařízení s ohledem na jejich případné zařazení v pozdější etapě do jiného prioritního seznamu účinných látek a poté do přílohy I směrnice.
4. Ustanovení čl. 6 odst. 2 a 3 a čl. 6 odst. 4 druhého pododstavce směrnice se nevztahují na látky uvedené v přílohách I a II tohoto nařízení, dokud nebyly pro tyto látky dokončeny postupy uvedené v tomto nařízení.
5. Toto nařízení se použije, aniž jsou dotčena
a) přezkoumání provedená členskými státy, zejména přezkoumání s cílem obnovit povolení podle čl. 4 odst. 4 směrnice,
b) přezkoumání provedená Komisí podle čl. 5 odst. 5 směrnice,
c) hodnocení provedená podle směrnice 79/117/EHS.
Článek 2
Definice
1. Pro účely tohoto nařízení se pro výrazy "přípravky na ochranu rostlin", "látky", "účinné látky", "přípravky" a "povolení přípravků na ochranu rostlin" použijí definice stanovené v článku 2 uvedené směrnice.
2. Pro účely tohoto nařízení se použijí rovněž tyto definice:
a) "producentem"
- se v případě účinných látek vyrobených ve Společenství rozumějí výrobce nebo osoba usazená ve Společenství a určená výrobcem jako jeho výhradní zástupce pro účely tohoto nařízení,
- se v případě účinných látek vyráběných mimo Společenství rozumějí osoba usazená ve Společenství, a určená výrobcem jako jeho výhradní zástupce ve Společenství pro účely tohoto nařízení,
- se pro účinné látky, pro něž se předkládá společné oznámení nebo společná dokumentace, rozumí sdružení producentů usazené ve Společenství, které producenti podle první a druhé odrážky určili pro účely tohoto nařízení;
b) "výrobcem" se rozumí osoba, která účinnou látku sama vyrábí nebo která výrobu účinné látky svým jménem smluvně zadává jiné straně;
c) "výborem" se rozumí Stálý rostlinolékařský výbor podle článku 19 směrnice.
Článek 3
Orgán členského státu
1. Členské státy svěří odpovědnost z plnění jejich povinností v rámci pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice jednomu nebo více orgánům.
2. V každém členském státě bude jeden orgán uvedený v příloze III koordinovat a zajišťovat veškeré kontakty s producenty, s ostatními členskými státy a Komisí nezbytné pro účely tohoto nařízení.
Každý členský stát bude informovat Komisi a určený koordinační orgán každého z ostatních členských států o jakýchkoliv změnách sdělených údajů týkajících se určeného koordinačního orgánu.
KAPITOLA II
DRUHÁ ETAPA PRACOVNÍHO PROGRAMU
Článek 4
Oznámení
1. Producent, který si přeje zařadit účinnou látku uvedenou v příloze I tohoto nařízení nebo jakýkoliv její derivát, jako je sůl, ester nebo amin do přílohy I směrnice, oznámí toto přání do šesti měsíců ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost pro každou účinnou látku zvlášť členskému státu zpravodaji jmenovanému v příloze I tohoto nařízení.
2. Oznámení musí být písemné a zasláno doporučeně koordinačnímu orgánu členského státu zpravodaje uvedenému v příloze III tohoto nařízení podle vzoru oznámení uvedeného v příloze IV části 1 tohoto nařízení.
Opis oznámení musí být zaslán Evropské komisi, Generálnímu ředitelství pro zdraví a ochranu spotřebitele, Rue de la Loi/Wetstraat 200, B-1049 Brusel.
3. Producentovi, který včas neoznámil žádnou uvedenou účinnou látku podle odstavce 1 nebo jehož oznámení bylo odmítnuto podle čl. 5 odst. 2, se může účastnit tohoto programu pouze společně s jedním nebo s více oznamovateli, jejichž oznámení bylo přijato podle čl. 5 odst. 2 při předkládání společné dokumentace.
Článek 5
Posouzení oznámení a žádost o předložení dokumentace členským státům zpravodajům
1. Pro každou účinnou látku, pro niž byl jmenován zpravodajem, členský stát posoudí oznámení podle čl. 4 odst. 2 a nejpozději tři měsíce od uplynutí lhůty uvedené v čl. 4 odst. 1 podá Komisi zprávu o přijatelnosti obdržených oznámení, přičemž zohlední kritéria stanovená v příloze V části 1.
2. Komise předloží zprávy uvedené v odstavci do tří měsíců od jejich obdržení výboru, aby posoudil jejich přijatelnost se zřetelem na kritéria stanovená v příloze V části 1.
Po tomto posouzení se postupem podle článku 19 směrnice rozhodne formou nařízení o seznamu účinných látek přijatých k posouzení s ohledem na jejich možné zařazení do přílohy I směrnice.
Do uvedeného nařízení budou zařazeny pouze ty účinné látky, pro něž bylo alespoň jedno oznámení uznáno za přijatelné podle ustanovení prvního pododstavce.
3. V seznamu podle odstavce 2 mohou být zařazeny do společné skupiny látky s podobnou strukturou nebo chemickými vlastnostmi; jestliže byla účinná látka oznámena s různými složeními, která by mohla vést k různým toxikologickým vlastnostem nebo by mohla mít za následek různé účinky na životní prostředí, může být uvedena samostatně.
4. V nařízení podle odstavce 2 budou pro každou látku přijatou k posouzení uvedeny:
a) jména a adresy všech producentů, kteří učinili oznámení podle čl. 4 odst. 1 a 2, která byla po posouzení podle odstavce 2 prvního pododstavce uznána za přijatelná;
b) jméno členského státu jmenovaného členským státem zpravodajem; bude to týž členský stát, který je uveden v příloze I, nedojde-li ke zjevné nerovnováze v počtu účinných látek přidělených různým členským státům;
c) lhůta pro předložení dokumentace podle článku 6 členskému státu zpravodaji, která je 12 měsíců;
d) stejná lhůta pro to, aby kterékoliv zúčastněné strany předložily členským státům zpravodajům příslušné informace, které mohou přispět k hodnocení, zejména pokud jde o možné nebezpečné následky účinné látky nebo jejích reziduí na zdraví lidí a zvířat a na životní prostředí.
5. Od okamžiku přijetí nařízení uvedeného v odstavci 2 musí každý členský stát, který na základě informací obsažených v dokumentaci podle článku 6 nebo ve zprávě podle článku 8 předpokládá stažení přípravku na ochranu rostlin obsahujícího účinnou látku uvedenou v tomto nařízení z trhu nebo přísné omezení jeho použití, co nejdříve informovat o této skutečnosti Komisi a ostatní členské státy a uvede důvody pro zamýšlené opatření.
6. Jestliže v průběhu posuzování a hodnocení podle článků 6 a 7 vyjde najevo nerovnováha mezi povinnostmi členských států zpravodajů, může být postupem podle článku 19 směrnice nahrazen členský stát jmenovaný původně zpravodajem pro určitou účinnou látku jiným členským státem.
V těchto případech původně jmenovaný členský stát zpravodaj informuje dotčené oznamovatele a předá nově jmenovanému členskému státu zpravodaji veškerou korespondenci a informace, které obdržel jako členský stát zpravodaj pro dotyčnou účinnou látku. Původní členský stát vrátí dotyčným oznamovatelům poplatek podle článku 12, s výjimkou části uvedené v čl. 12 odst. 2 písm. d). Nově jmenovaný členský stát zpravodaj následně vyzve oznamovatele, aby zaplatili poplatek podle článku 12, s výjimkou části podle čl. 12 odst. 2 písm. d).
7. Jestliže se oznamovatel rozhodne ukončit svou účast na pracovním programu pro účinnou látku, uvědomí současně členský stát zpravodaj, Komisi a ostatní oznamovatele pro dotyčnou účinnou látku a uvede důvody.
Jestliže oznamovatel ukončí svou účast nebo jestliže nesplní své povinnosti stanovené v tomto nařízení, nebude se v postupech podle článku 7 nebo článku 8 pro jeho dokumentaci pokračovat.
Jestliže se oznamovatel dohodne s jiným producentem, že jej producent nahradí pro účely další účasti na pracovním programu podle tohoto nařízení, uvědomí oznamovatel a tento další producent členský stát zpravodaj a Komisi společným prohlášením, že po vzájemné dohodě tento další producent nahradí původního oznamovatele při plnění povinností oznamovatele, jak jsou stanoveny v článcích 6, 7 a 8; oba zajistí, aby byli současně informováni ostatní oznamovatelé pro dotyčnou látku.
V takovém případě může být druhý producent odpovědný za jakékoliv nezaplacené poplatky podle režimu stanoveného členským státem zpravodajem podle článku 12.
Článek 6
Předložení dokumentace oznamovateli
1. Ve lhůtě podle čl. 5 odst. 4 písm. c) pro každou účinnou látku musí oznamovatelé určení v nařízení uvedeném v daném článku jednotlivě nebo společně zaslat určenému orgánu členského státu zpravodaje pro každou účinnou látku úplnou dokumentaci podle odstavce 3, včetně souhrnné dokumentace podle odstavce 2.
Jestliže bude v nařízení podle článku 5 uvedeno více oznámení týkajících se jedné látky, vyvinou dotyční oznamovatelé úsilí, aby předložili společně dokumentaci podle prvního pododstavce.
Jestliže dokumentace nebyla předložena všemi dotyčnými oznamovateli, musí v ní být uvedeno, jaké úsilí bylo vyvinuto, a důvody, proč se určití producenti nezapojili.
2. Souhrnná dokumentace musí obsahovat
a) opis oznámení; v případě, že byla podána společná žádost více producenty, opis oznámení předložených podle článku 4 a jméno osoby, která byla určená dotyčnými producenty odpovědnou za společnou dokumentaci a za její zpracování podle tohoto nařízení;
b) omezený rozsah typických použití účinné látky, pro něž musí oznamovatel na základě předložených údajů prokázat, že pro jeden nebo více přípravků mohou být splněny požadavky směrnice, pokud jde o kritéria podle článku 5 uvedené směrnice;
c) - pro každý bod přílohy II směrnice souhrny a výsledky studií a pokusů a jméno osoby nebo instituce, která pokusy provedla,
- tytéž informace pro každý bod přílohy III směrnice, důležité pro posouzení kritérií uvedených článku 5 směrnice pro jeden nebo více přípravků, které jsou typické pro použití podle písmene b), přičemž se zohlední skutečnost, že nedostatky v údajích a v informacích dokumentace podle přílohy II vyplývající z navrženého omezeného rozsahu typických použití účinné látky mohou vést k omezením při jejím zařazení do přílohy I směrnice,
- pro zatím nedokončené studie důkaz, že tyto studie byly zadány nejpozději tři měsíce po vstupu tohoto nařízení v platnost, se závazkem, že budou předloženy nejpozději do 12 měsíců po uplynutí lhůty uvedené v čl. 5 odst. 4 písm. c);
d) kontrolu úplnosti dokumentace provedenou oznamovatelem.
3. Úplná dokumentace musí obsahovat jednotlivé protokoly o zkouškách a zprávy o studiích týkající se všech informací podle odst. 2 písm. c) nebo protokoly a závazky podle odst. 2 písm. c), jestliže práce ještě probíhají.
4. Členské státy určí počet opisů a formát dokumentace podle odstavců 2 a 3, které mají oznamovatelé předložit.
Při stanovení formátu dokumentace členské státy v co největší míře zohlední doporučení učiněná Komisí v rámci Stálého rostlinolékařského výboru.
5. Jestliže není pro danou účinnou látku dokumentace podle odstavce 1 předložena ve lhůtě stanovené v čl. 5 odst. 4 písm. c), informuje členský stát zpravodaj nejpozději do tří měsíců Komisi a uvede důvody zpoždění, které sdělili oznamovatelé.
6. Na základě zprávy členského státu zpravodaje jak je uvedeno v odstavci 5 se postupem podle článku 19 směrnice stanoví formou nařízení podle článku 5 nová lhůta pro předložení dokumentace splňující požadavky odstavců 2 a 3, je-li prokázáno, že prodlení bylo způsobeno vyšší mocí.
7. Po tomto posouzení Komise rozhodne podle čl. 8 odst. 2 čtvrtého pododstavce směrnice nezařadit do přílohy I směrnice účinnou látku, pro niž nebylo v určené lhůtě předloženo žádné oznámení nebo žádná dokumentace a uvede důvody pro nezařazení. Členské státy odejmou do 25. července 2003 povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující tyto účinné látky.
Článek 7
Kontrola úplnosti dokumentace
1. U každé účinné látky, pro niž byl jmenován zpravodajem, členský stát
a) posoudí dokumentaci podle čl. 6 odst. 2 a 3 a zhodnotí kontrolu(y) úplnosti provedené oznamovateli;
b) nejpozději šest měsíců po obdržení veškeré dokumentace pro účinnou látku předloží Komisi zprávu o úplnosti dokumentace; pro ty účinné látky, pro něž je jedna nebo více dokumentací uznána za úplnou ve smyslu čl. 6 odst.
2 a 3, provede členský stát zpravodaj hodnocení podle článku 8, pokud Komise do dvou měsíců nesdělí členskému státu zpravodaji, že nepovažuje dokumentaci za úplnou. Pro ty účinné látky, pro něž má být dokumentace dokončena podle čl.
6 odst. 2 písm. c) třetí odrážky, musí být ve zprávě potvrzeno datum do kterého má být dokumentace dokončena a datum, do kterého začne hodnocení podle článku 8.
2. Pro ty účinné látky, v jejichž případě není podle názoru členského státu zpravodaje nebo Komise žádná dokumentace úplná ve smyslu čl. 6 odst. 2 a 3, předloží Komise do tří měsíců od obdržení zprávy členského státu zpravodaje podle odst. 1 písm. b) tuto zprávu výboru. Postupem podle článku 19 směrnice bude rozhodnuto, zda je dokumentace považována za úplnou ve smyslu čl. 6 odst. 2 a 3. Bude-li dokumentace uznána za úplnou, provede členský stát zpravodaj hodnocení podle článku 8.
3. Po tomto posouzení Komise rozhodne podle čl. 8 odst. 2 čtvrtého pododstavce směrnice nezařadit do přílohy I směrnice účinné látky, pro něž nebyla v předepsané lhůtě předložena žádná úplná dokumentace, a uvede důvody pro nezařazení. Členské státy do 25. července 2003 odejmou povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující tyto účinné látky.
Článek 8
Hodnocení dokumentace prováděné členskými státy zpravodaji a Komisí
1. Členský stát zpravodaj zhodnotí pouze tu dokumentaci, která je uznána za úplnou ve smyslu čl.
6 odst. 2 a 3, a vypracuje o tom zprávu.
V případě ostatní dokumentace prověří identitu účinné látky a její nečistoty. Členský stát zpravodaj zohlední informace dostupné v jiné dokumentaci předložené oznamovatelem nebo kteroukoliv zúčastněnou stranou podle čl.
4 písm. d). Zašle Komisi co nejdříve, nejpozději do 12 měsíců poté, co byla dokumentace uznána za úplnou, hodnotící zprávu o dokumentaci.
Zpráva se předkládá ve formátu, který Komise doporučí v rámci Stálého rostlinolékařského výboru, a obsahuje doporučení
- buď zařadit účinnou látku do přílohy I směrnice, přičemž stanoví podmínky pro zařazení,
- nebo nezařadit účinnou látku do přílohy I směrnice, přičemž uvede důvody pro nezařazení.
Členský stát zpravodaj do zprávy zahrne zejména odkaz na každý protokol o zkoušce nebo zprávu o studii týkající se každého bodu přílohy II a přílohy III směrnice, o něž se opírá posouzení, a to ve formě seznamu protokolů o zkouškách a zpráv o studiích, včetně názvu, autora (autorů), data zprávy o studii nebo protokolu o zkoušce a data zveřejnění, standardní metody, podle které byla zkouška nebo studie provedena, jména držitele a případného požadavku držitele nebo oznamovatele na ochranu údajů.
Uvede také jiné zdroje účinných látek, pro něž byla dokumentace považována za neúplnou, pokud lze konstatovat, že takové účinné látky jsou srovnatelné ve smyslu čl. 13 odst.
2. Aniž je dotčen článek 7 směrnice, nebude předložení nových studií přijato, s výjimkou studií podle čl.
6 odst. 2 písm. c) třetí odrážky.
Členský stát zpravodaj může požadovat, aby oznamovatelé předložili další údaje nezbytné pro objasnění dokumentace. Tento požadavek nemá vliv na lhůtu pro předložení zprávy podle odstavce 1.
Členský stát zpravodaj může od zahájení posuzování vést konzultace s odborníky z jednoho nebo několika členských států a může požadovat od ostatních členských států dodatečné technické nebo vědecké informace usnadňující hodnocení.
Členský stát zpravodaj zajistí, aby oznamovatelé předložili aktualizovanou souhrnnou dokumentaci Komisi a ostatním členským státům ve stejné době, ve které je hodnotící zpráva o aktualizované dokumentaci zpracovaná zpravodajem zaslána Komisi.
Členské státy nebo Komise mohou prostřednictvím členského státu zpravodaje požadovat, aby jim oznamovatelé zaslali také aktualizovanou úplnou dokumentaci nebo její části.
3. Po obdržení souhrnné dokumentace a zprávy podle odstavce 1 Komise předloží tuto dokumentaci a zprávu Stálému rostlinolékařskému výboru k posouzení.
Komise před předložením dokumentace a zprávy výboru rozešle zprávu členského státu zpravodaje ostatním členským státům pro informaci a může uspořádat konzultaci s odborníky z jednoho nebo několika členských států.
Komise může vést s některými nebo se všemi oznamovateli účinných látek stanovených v nařízení podle čl. 5 odst.
2 konzultace o zprávě nebo o částech zprávy o dotyčné účinné látce. Členský stát zpravodaj zajistí nezbytnou technickou a vědeckou pomoc při těchto konzultacích.
Aniž je dotčen článek 7 směrnice, nebude předložení nových studií přijato, s výjimkou studií podle čl. 6 odst.
2 písm. c) třetí odrážky. Členský stát zpravodaj může po konzultaci s Komisí požadovat na oznamovatelích, aby předložili další údaje nezbytné pro objasnění dokumentace.
Komise před předložením návrhu směrnice nebo návrhu rozhodnutí podle odstavce 4 výboru povede konzultace s příslušným vědeckým výborem nebo výbory o veškerých záležitostech týkajících se zdraví a životního prostředí.
Členský stát zpravodaj na zvláštní žádost nebo trvale zpřístupní zúčastněným stranám k nahlédnutí následující informace:
a) informace podle v odst. 1 druhého pododstavce, s výjimkou jejich částí, které byly uznány za důvěrné podle článku 14;
b) název účinné látky;
c) obsah čisté účinné látky ve vyrobeném materiálu;
d) seznam veškerých údajů požadovaných pro zvážení zařazení účinné látky do přílohy I směrnice, za prvé, jak byly uvedeny ve zprávě zpravodaje, a za druhé, jak jsou dokončeny po případné konzultaci Komise s odborníky podle druhého pododstavce.
4. Po posouzení podle odstavce 3, aniž je dotčen jakýkoliv návrh, který může Komise předložit za účelem změny přílohy směrnice 79/117/EHS, přijme Komise postupem podle článku 19 směrnice
a) směrnici, kterou se účinná látka zařadí do přílohy I směrnice, ve které případně stanoví podmínky pro toto zařazení, včetně lhůty, nebo
8 odst. 2 čtvrtého pododstavce směrnice odejme povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující účinnou látku, čímž se účinná látka nezařadí do přílohy I směrnice, a uvede důvody pro nezařazení.
5. Jestliže Komise předloží výboru návrh směrnice nebo návrh rozhodnutí podle odstavce 4, předloží současně závěry posouzení provedeného výborem ve formě aktualizované zprávy o přezkoumání, která má být zaznamenána ve stručném zápisu z jednání.
Zpráva o přezkoumání, s výjimkou částí, které se týkají důvěrných informací obsažených v dokumentaci, a uznaných za důvěrné podle článku 14 směrnice, je každým členským státem na zvláštní žádost nebo trvale zpřístupněna zúčastněným stranám k nahlédnutí.
Článek 9
Pozastavení hodnocení
Jestliže Komise předloží v souvislosti s látkou uvedenou v příloze I tohoto nařízení návrh na úplný zákaz podle směrnice 79/117/EHS, pozastaví se běh lhůt podle tohoto nařízení do doby, než bude učiněno rozhodnutí o tomto návrhu.
Jestliže Rada rozhodne o úplném zákazu látky podle směrnice 79/117/EHS, bude postup podle tohoto nařízení ukončen.
KAPITOLA III
TŘETÍ ETAPA PRACOVNÍHO PROGRAMU
Článek 10
Oznámení
1. Producent, který si přeje zařadit účinnou látku uvedenou v příloze II tohoto nařízení do přílohy I směrnice, oznámí toto přání orgánu uvedenému v příloze VII tohoto nařízení.
Komise provede pravidelnou kontrolu úkolů uvedených v příloze VII tohoto nařízení a svěřených orgánu uvedenému v této příloze.
Postupem podle článku 19 směrnice může být přijato rozhodnutí určit jiný orgán, jestliže se ukazuje, že úkoly nejsou řádně prováděny.
2. Oznámení budou předložena zvlášť pro každou účinnou látku takto:
a) do tří měsíců ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost první oznámení podle oddílu 1 vzoru oznámení, jak je uvedeno v části 2 přílohy IV tohoto nařízení,
a
b) do devíti měsíců ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost druhé oznámení podle oddílů 1 a 2 vzoru oznámení, jak je uvedeno v části 2 přílohy IV tohoto nařízení, včetně písemného závazku předložit úplnou dokumentaci.
3. Prováděcí pravidla pro předložení této dokumentace, lhůty pro jejich předložení a režim poplatků pro dotyčné účinné látky stanoví Komise nařízením, které má být přijato podle čl. 8 odst. 2 druhého pododstavce směrnice.
4. Lhůta pro předložení úplné dokumentace končí 25. května 2003.
Úplná dokumentace musí obsahovat jednotlivé protokoly o zkouškách a zprávy o studiích týkající se všech informací podle čl. 6 odst.
2 písm. c) první a druhé odrážky. V nařízení podle odstavce 3 však může být ve výjimečných případech stanovena pozdější lhůta pro výsledky dlouhodobých studií, o nichž se nepředpokládá, že budou dokončeny k uvedenému dni, za předpokladu, že dokumentace obsahuje
- důkaz, že takové studie byly zadány nejpozději do 12 měsíců ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost,
- patřičné vědecké zdůvodnění,
- protokol o studii a zprávu o jejím průběhu.
5. Producentovi, který v termínech podle odstavce 2 neoznámil žádnou uvedenou účinnou látku podle odstavce 1 nebo jehož oznámení bylo odmítnuto podle odstavce 11, se může účastnit programu přezkoumání pouze společně s jedním nebo s více oznamovateli, jejichž oznámení byla uznána za přípustná podle článku 11 při předkládání společné dokumentace.
Článek 11
Posouzení oznámení
1. Komise bude do tří měsíců od uplynutí lhůty podle čl. 10 odst. 2 písm. b) informovat výbor o oznámeních, která včas obdržel. Nejpozději osm měsíců po obdržení oznámení Komise předloží výboru zprávu o dalším posouzení přijatelnosti obdržených oznámení, přičemž zohlední kritéria stanovená v příloze V části 2.
2. Komise rozhodne podle čl. 8 odst. 2 čtvrtého pododstavce směrnice nezařadit do přílohy I směrnice účinné látky uvedené v příloze II tohoto nařízení, pro něž nebylo v určené lhůtě předloženo žádné přijatelné oznámení nebo žádná úplná dokumentace, a uvede důvody pro nezařazení. Členské státy odejmou do 25. července 2003 povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující tyto účinné látky.
KAPITOLA IV
POPLATKY
Článek 12
Poplatky související s druhým seznamem priorit
1. Členské státy zavedou režim zavazující oznamovatele zaplatit poplatek za administrativní zpracování a hodnocení oznámení a příslušné dokumentace, která jim byla předložena podle článku 4 nebo článku 6, a to ve všech případech, kdy byl členský stát jmenován členským státem zpravodajem.
2. Za tímto účelem členské státy
a) vyžadují zaplacení poplatku za každé oznámení předložené jedním oznamovatelem nebo společně několika zúčastněnými oznamovateli a rovněž za předložení každé dokumentace, která se jí týká;
b) zajistí, že se výše poplatku stanoví transparentním způsobem, aby odpovídal skutečným nákladům na posouzení a administrativní zpracování oznámení a dokumentace; členské státy však mohou za účelem výpočtu celkového poplatku stanovit řadu pevných poplatků vycházejících z průměrných nákladů;
c) zajistí, aby poplatek v každém členském státě obdržel podle stanovených pokynů orgán uvedený v příloze VI a aby příjem z poplatku byl použit výhradně na náklady skutečně vynaložené členským státem zpravodajem na hodnocení a administrativní zpracování oznámení a dokumentace, pro něž je členský stát zpravodajem, nebo na financování obecných opatření pro plnění jeho povinností jako členského státu zpravodaje vyplývajících z článku 7 a článku 8;
d) vyžadují, aby první část poplatku pokrývající náklady na povinnosti členského státu zpravodaje vyplývající z čl. 5 odst.
1 a z článku 7 byla zaplacena při předložení oznámení podle článku 4; tato část nebude za žádných okolností vratná.
Článek 13
Poplatky za oznámení týkající se třetí etapy pracovního programu
Producenti předkládající oznámení podle článku 10 zaplatí při předložení svého prvního oznámení podle čl. 10 odst.
2 písm. a) za každou účinnou látku poplatek 5000 EUR orgánu uvedenému v příloze VII. Poplatek bude použit výhradně k financování nákladů skutečně vynaložených na úkoly stanovené v příloze VII.
Článek 14
Jiné daně, příspěvky nebo poplatky
Články 12 a 13 se použijí, aniž jsou dotčena práva členských států podle Smlouvy zachovat nebo zavést daně, příspěvky nebo poplatky jiné než poplatky stanovené v článcích 12 a 13, týkající se povolení účinných látek a přípravků na ochranu rostlin, jejich uvádění na trh, použití a kontroly.
KAPITOLA 5
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 15
Přechodná opatření
Komise sdělí výboru závěry zprávy o průběhu programu uvedené v čl. 8 odst. 2 třetím pododstavci směrnice.
Komise může v případě potřeby a případ od případu přijmout vhodná dočasná opatření podle čl. 8 odst. 2 třetího pododstavce směrnice týkající se použití, pro něž byly poskytnuty dodatečné technické důkazy prokazující nezbytnost dalšího používání dotyčné účinné látky a skutečnost, že neexistuje žádné účinné náhradní řešení.
Článek 16
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. března 2000.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a je přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 452/2000
ze dne 28. února 2000,
kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 530/1999 o strukturální statistice výdělků a nákladů práce s ohledem na hodnocení kvality statistiky nákladů práce
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 530/1999 ze dne 9. března 1999 o strukturální statistice výdělků a nákladů práce [1], a zejména na článek 11 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s článkem 11 nařízení (ES) č. 530/1999 je třeba přijmout prováděcí opatření týkající se kritérií hodnocení kvality a obsahu zprávy o kvalitě.
(2) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistický program, zřízeného rozhodnutím Rady 89/382/EHS, Euratom [2],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Kritéria hodnocení kvality a obsah zprávy o kvalitě
Kritéria hodnocení kvality a obsah zprávy o kvalitě uvedené v článku 10 nařízení (ES) č. 530/1999 jsou stanoveny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 475/2000
ze dne 28. února 2000,
kterým se mění nařízení (ES) č. 3605/93 o použití Protokolu o postupu při nadměrném schodku, připojeného ke Smlouvě o založení Evropského společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 104 odst. 14 třetí pododstavec této Smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Definice výrazů "veřejný", "schodek" a "investice" jsou v Protokolu o postupu při nadměrném schodku, připojeném ke Smlouvě o založení Evropského společenství, a v nařízení (ES) č. 3605/93 [2] stanoveny s odkazem na Evropský systém integrovaných hospodářských účtů.
Nařízení (ES) č. 2223/96 [3] tento systém nahradilo Evropským systémem národních a regionálních účtů ve Společenství (dále jen "ESA 95").
(2) Definici "veřejného zadlužení" stanovenou v Protokolu o postupu při nadměrném schodku a v nařízení (ES) č. 3605/93 je třeba dále zpřesnit odkazem na klasifikační kódy ESA 95.
V případě finančních derivátů vymezených ESA 95 neexistuje nominální hodnota, která je totožná s hodnotou jiných dluhových nástrojů.
Finanční deriváty se proto nesmí zahrnovat do závazků, které pro účely Protokolu o postupu při nadměrném schodku tvoří veřejné zadlužení.
U závazků podléhajících dohodám o stanovení směnného kurzu je třeba tento kurz vzít v úvahu při přepočtu do národní měny.
(3) ESA 95 obsahuje podrobnou definici hrubého domácího produktu v tržních cenách, která je vhodná pro výpočet poměru schodku veřejných financí k hrubému domácímu produktu a poměru veřejného zadlužení k hrubému domácímu produktu podle článku 104 Smlouvy.
(4) Konsolidované veřejné výdaje na úroky jsou důležitým ukazatelem pro sledování rozpočtové situace v členských státech.
Výdaje na úroky jsou neoddělitelně spojeny s veřejným zadlužením.
Výše veřejného zadlužení sdělovaná členskými státy Komisi musí být konsolidována v rámci sektoru vládních institucí.
Výše veřejného zadlužení a výdajů na úroky by měly být vzájemně konsistentní.
Metodika ESA 95 (bod 1.58) uznává, že pro určité druhy analýz jsou konsolidované agregáty mnohem významnější než celkové hrubé údaje.
Je třeba objasnit způsob, jakým mají členské státy poskytovat Komisi údaje o výdajích na úroky.
(5) Definice a klasifikační kódy ESA 95 mohou být v rámci nezbytné harmonizace vnitrostátních statistik nebo z jiných důvodů měněny.
O revizích ESA 95 nebo o změnách jeho metodiky rozhoduje Rada nebo Komise v souladu s pravidly týkajícími se pravomocí a postupů, jež jsou stanoveny Smlouvou a nařízením (ES) č. 2223/96.
(6) Ustanovení čl. 8 odst. 2 nařízení (ES) č. 2223/96 stanoví, že pro účely oznámení členských států, předkládaných Komisi v rámci postupu při nadměrném schodku podle nařízení (ES) č. 3605/93, se až do oznámení ke dni 1. září 1999 nadále používá dřívější Evropský systém integrovaných hospodářských účtů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 3605/93 se mění takto:
1. Články 1 a 2 se nahrazují tímto:
"Článek 1
1. Pro účely Protokolu o postupu při nadměrném schodku a tohoto nařízení jsou výrazy uvedené v následujících odstavcích definovány v souladu s Evropský systémem národních a regionálních účtů (dále jen "ESA 95"), přijatým nařízením (ES) č.
2223/96 [4]. Kódy v závorkách odkazují na ESA 95.
2. Výrazem "veřejný" se rozumí sektor "vládních institucí" (S.13), tj. "centrální vládní instituce" (S.1311), "národní vládní instituce" (S.1312), "místní vládní instituce" (S1313) a "fondy sociálního zabezpečení" (S.1314), s vyloučením komerčních operací, jak jsou definovány v ESA 95.
Vyloučením komerčních operací se rozumí, že sektor "vládních institucí" (S.13) zahrnuje pouze institucionální jednotky, jejichž hlavní činností je poskytování netržních služeb.
3. "Schodkem (přebytkem) veřejných financí" se rozumí čisté výpůjčky (čisté půjčky) (B.9) sektoru "vládních institucí" (S.13), jak jsou definovány v ESA 95. Úrokem zahrnutým do schodku veřejných financí je úrok (D.41), jak je definován v ESA 95.
4. "Veřejnými investičními výdaji" se rozumí tvorba hrubého fixního kapitálu (P.51) sektoru "vládních institucí" (S.13), jak je definována v ESA 95.
5. "Veřejným zadlužením" se rozumí jmenovitá hodnota celkového hrubého dluhu nesplaceného ke konci roku v sektoru "vládních institucí" (S.13), s výjimkou závazků, proti nimž sektor "vládních institucí" (S.13) drží odpovídající finanční aktiva.
Veřejné zadlužení tvoří závazky vládních institucí v těchto kategoriích: oběživo a vklady (AF.2), cenné papíry jiné než akcie, kromě finančních derivátů (AF.33) a úvěry (AF.4), jak jsou definovány v ESA 95.
Jmenovitou hodnotou závazku nesplaceného ke konci roku se rozumí jeho nominální hodnota.
Jmenovitá hodnota závazku vázaného na index odpovídá jeho nominální hodnotě upravené o změnu hodnoty jistiny v důsledku indexace, zjištěnou ke konci roku.
Závazky denominované v zahraniční měně nebo směňované z jedné zahraniční měny prostřednictvím smluvních dohod na jednu nebo více jiných zahraničních měn se přepočítají na tyto zahraniční měny kurzem stanoveným v těchto smlouvách a na národní měnu se přepočítají na základě reprezentativního tržního směnného kurzu, který platí poslední pracovní den každého roku.
Závazky denominované v národní měně, směňované na základě smluvních dohod do zahraniční měny, se přepočítají do této zahraniční měny kurzem stanoveným v těchto smlouvách a do národní měny se přepočítají na základě reprezentativního tržního směnného kurzu, který platí poslední pracovní den každého roku.
Článek 2
Pro účely Protokolu o postupu při nadměrném schodku a tohoto nařízení se hrubým domácím produktem rozumí hrubý domácí produkt v tržních cenách (HDPtc) (B.1*g), jak je definován v ESA 95."
2. V čl. 4 odst. 2 na se konci druhé odrážky slova "subsektorů S61, S62 a S63" nahrazují slovy "subsektorů S.1311, S.1312, S.1313 a S.1314".
3. Na konci článku 5 se slova "a o výdajích na úroky" nahrazují slovy "a o výdajích na úroky (konsolidované)".
4. Článek 7 se nahrazuje tímto: "Článek 7
V případě, že dojde k revizi ESA 95 nebo ke změny jeho metodiky, o níž rozhodne Rada nebo Komise v souladu s pravidly týkajícími se pravomocí a postupů, jež jsou stanoveny Smlouvou a nařízením (ES) č. 2223/96, začlení Komise do článků 1, 2 a 4 nové odkazy na ESA 95."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 531/2000
ze dne 10. března 2000,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2848/98, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 2075/92, pokud jde o režim prémií, produkční kvóty a zvláštní podporu pro seskupení producentů v odvětví surového tabáku
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2075/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu se surovým tabákem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 660/1999 [2], a zejména na článek 7, čl. 9 odst. 5 a článek 11 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Čl. 18 odst. 4 a čl. 20 odst. 4 nařízení Komise (ES) č. 2848/98 [3] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 2637/1999 [4] stanoví, že platby částek prémie producentům a seskupením producentů, které vyplatí členský stát nebo první zpracovatel, se uskutečňují výhradně prostřednictvím bankovního nebo poštovního převodu na jeden jediný účet. Uplatnění tohoto ustanovení působí seskupením producentů potíže, neboť tento režim neumožňuje plošné pokrytí správy prostředků nebo získání provozních úvěrů od bank, které se nezabývají vyplácením prémií. Mělo by proto být stanoveno, že se prémie vyplácejí na účty stanovené pro vyplácení prémií a že jejich čísla se sdělí příslušnému kontrolnímu subjektu.
(2) Článek 20 výše uvedeného nařízení umožňuje určitým členským státům, aby po dobu dvou let vyplácely producentům prémie prostřednictvím prvního zpracovatele, přičemž vyplácení záloh není možné.
Tato situace působí producentům finanční potíže, neboť jim jsou prémie vypláceny až po dodání celé produkce.
Proto by mělo být producentům umožněno, aby získaly prostřednictvím prvních zpracovatelů zálohy na prémii, a to za stejných podmínek jako jsou podmínky stanovené v článku 19 pro producenty, kterým vyplácejí prémie přímo členské státy.
(3) Článek 29 uvedeného nařízení stanoví, že národní rezerva může být mimo jiné dotována i lineárním snižováním kvót až do 2 % množství, u kterých došlo k trvalému postoupení. Podle čl.
22 odst. 3 je národní rezerva rozdělena vždy do konce února a tato lhůta nedovoluje využití kvót, které pocházejí z trvalého převodu, v témž hospodářském roce.
Mělo by se proto stanovit, že trvale postoupená množství mohou být využita pro běžnou sklizeň, aby mohla být rozdělována až do termínu pro uzavření smluv o pěstování.
33 odst. 3 téhož nařízení stanoví, že postoupení produkčních kvót se nesmí vztahovat na množství menší než 100 kg.
Toto ustanovení by mělo být zmírněno, aby producenti tabáku mohli postoupit jejich celkovou kvótu pro příslušnou skupinu odrůd, i když je menší než 100 kg.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro tabák,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2848/98 se mění takto:
1. V článku 18 se odstavec 4 nahrazuje tímto: "4. Platba částek uvedených v odstavcích 1 a 2 seskupením producentů, jakož i kupní cena, kterou první zpracovatel vyplatí producentovi, se uskutečňují výhradně prostřednictvím bankovního nebo poštovního převodu na účty stanovené pro výplaty prémií, jejichž čísla se sdělí příslušnému kontrolnímu subjektu, a které musí být v případě seskupení producentů spojeny s platbou samostatným producentům, kteří jsou členy seskupení."
2. Článek 19 se nahrazuje tímto: "Článek 19
1. Členské státy použijí ve prospěch producentů režim záloh na prémii v souladu s odstavci 2 až 8.
2. Záloha uvedená v odstavci 1 se vyplatí na žádost producenta nebo pro sklizeň 2000 na žádost prvního zpracovatele, a to na základě osvědčení o oprávněném vydání zálohy příslušným kontrolním subjektem.
3. K žádosti o zálohu na prémii musí být přiloženy níže uvedené doklady, pokud členské státy tyto doklady už nevlastní a nestanoví jinak:
a) opis smlouvy o pěstování uzavřené producentem na své jméno;
b) opis osvědčení o produkčních kvótách, na které se vztahuje smlouva o pěstování a které bylo vystaveno producentovi;
c) písemné prohlášení příslušného producenta o množství tabáku, které je schopen dodat během sklizně tohoto roku.
4. Osvědčení uvedené v odstavci 2 vystavují kontrolní subjekty po přezkoumání dokladů uvedených v odstavci 3 a po přezkoumání správnosti údajů uvedených producentem v písemném prohlášení.
Prvnímu zpracovateli se osvědčení vystaví na základě uzavřených smluv o pěstování a na základě minulých nebo budoucích dodávek.
5. Záloha se vyplácí ve výši maximálně pevné části prémie, která má být producentovi vyplacena, a to za předpokladu, že producent složí jistotu ve výši zálohy navýšenou o 15 %.
Záloha se vyplácí od 16. října sklizňového roku a musí být vyplacena nejpozději do 30 dnů po předložení žádosti uvedené v odstavci 2 a dokladu o složení jistoty s výjimkou případu, kdy byla žádost podána před 16. zářím a kdy se tato lhůta prodlužuje na 77 dní.
6. Pokud je záloha přidělena seskupení producentů nebo prvnímu zpracovateli a pokud nebyla během 30 dnů po jejím obdržení vyplacena členům seskupení nebo případně producentům, kteří na ni mají nárok, nebo pokud nebyla vrácena členskému státu, stanoví členský stát na zbývající část zálohy úrokovou sazbu.
Tyto úroky, které se počítají ode dne obdržení zálohy, připadnou Evropskému zemědělskému orientačnímu a záručnímu fondu (EZOZF).
7. Od okamžiku první dodávky tabáku se podle čl. 18 odst. 1 a čl. 20 odst. 1 odečítá vyplacená záloha od prémie k vyplacení.
Složená jistota se uvolňuje na základě předložení osvědčení o kontrole příslušného množství tabáku a na základě dokladu o vyplacení prémie, na kterou mají producenti nárok.
Členské státy stanoví dodatečné podmínky, zejména dodací lhůty tabáku nebo minimální množství, na která může být vystaveno osvědčení o kontrole.
V okamžiku vyplacení 50 % prémie je uvolněna částka ve výši 50 % složené jistoty.
Složená jistota je uvolněna v okamžiku, kdy byla od prémie k vyplacení odečtena celá výše zálohy.
8. Pokud producent nesplnil, s výjimkou případu vyšší moci, ve lhůtě stanovené v čl. 16 odst. 1 dodávky, které umožňují odečíst celou výši poskytnuté zálohy od prémie k vyplacení, propadá jistota složená producentem ve prospěch nevyplacených částek záloh.
9. Členské státy stanoví dodatečné podmínky pro poskytování záloh, zejména lhůty pro předložení žádostí.
Pokud producent zahájil dodávky, nemůže již podat žádost o poskytnutí zálohy."
3. V článku 20 se odstavec 4 nahrazuje tímto: "4. Platba částek uvedených v odstavci 1 se uskutečňuje výhradně prostřednictvím bankovního nebo poštovního převodu na účty stanovené pro výplaty prémií, jejichž čísla se sdělí příslušnému kontrolnímu subjektu, a které musí být v případě seskupení producentů spojeny s platbou samostatným producentům, kteří jsou členy seskupení."
4. V čl. 29 odst. 3 se doplňuje nový pododstavec, který zní: "Produkční kvóty, které vyplývají z použití odst. 2 druhého pododstavce první odrážky, mohou být přidělovány až do termínu pro uzavření smluv o pěstování."
5. V článku 33 se odstavec 3 nahrazuje tímto: "3. Postoupení uvedená v odstavci 1 se nesmí vztahovat na množství menší než 100 kg s výjimkou případů produkčních kvót menších než 100 kg, které musí být postoupeny v celé výši. Postoupení množství menších než 100 kg musí být sdělena Komisi."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 538/2000
ze dne 13. března 2000,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1599/97, kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu minimálních dovozních cen pro některé bobuloviny pocházející z Bulharska, Maďarska, Polska, Rumunska, Slovenska, České republiky, Estonska a Litvy a kterým se zrušují nařízení (EHS) č. 1226/92 a (ES) č. 2479/96
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 1999/790/ES ze dne 18. května 1998 o uzavření protokolu, kterým se upravují obchodní aspekty Evropské dohody zakládající přidružení mezi Lotyšskou republikou na jedné straně a Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na straně druhé s ohledem na přistoupení Rakouské republiky, Finské republiky a Švédského království k Evropské unii a s ohledem na závěry Uruguayského kola jednání o zemědělství, včetně zlepšení stávajícího preferenčního režimu [1], a zejména na čl. 2 odst. 1 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Je třeba stanovit prováděcí pravidla k režimu minimálních dovozních cen pro některé bobuloviny pocházející z Lotyšska a určené ke zpracování, jak je stanoven ve výše uvedeném protokolu, který vstupuje v platnost dnem 1. března 2000 [2].
Tento režim je totožný s režimem pro některé bobuloviny pocházející z Bulharska, Maďarska, Polska, Rumunska, Slovenska, České republiky, Estonska a Litvy, jehož prováděcí pravidla jsou stanovena v nařízení Komise (ES) č. 1599/97 [3] naposledy pozměněném nařízením (ES) č.
Za účelem zjednodušení by prováděcí pravidla k výše uvedenému dovoznímu režimu měla být zahrnuta do téhož nařízení a pro tento účel musí být oblast působnosti nařízení (ES) č. 1599/97 rozšířena, aby zahrnovala produkty pocházející z Lotyšska.
(2) Tento dovozní režim nahrazuje režim stanovený v nařízení Rady (ES) č. 1926/96 [5]. V důsledku toho je třeba zrušit nařízení Komise (ES) č. 2479/96 [6], které stanoví prováděcí pravidla k uplatňování minimálních cen při dovozu některých bobulovin pocházejících z Lotyšska a určuje minimální dovozní cenu, naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2371/1999.
(3) Sdělení údajů ze strany členských států o dovozech z Lotyšska stanovené v článku 5 nařízení (ES) č. 1599/97 nahrazuje sdělení stanovené v nařízení Komise (EHS) č. 1226/92 ze dne 13. května 1992o sdělení údajů ze strany členských států o dovozech některých produktů zpracovaných z ovoce a zeleniny Komisi [7], naposledy pozměněném nařízením (ES) č. 2480/96 [8]. Nařízení (EHS) č. 1226/92 je proto třeba zrušit.
(4) Upravující protokoly vstupují v platnost dnem 1. března 2000, a proto by se toto nařízení mělo používat od stejného data.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1599/97 se mění takto:
1. Název se nahrazuje tímto: "Nařízení Komise (ES) č. 1599/97 ze dne 28. července 1997, kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu minimálních dovozních cen pro některé bobuloviny pocházející z Bulharska, Maďarska, Polska, Rumunska, Slovenska, České republiky, Estonska, Lotyšska a Litvy"
. 2. článku 5 se zrušuje odstavec 4.
3. Příloha se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Nařízení (EHS) č. 1226/92 a (ES) č. 2479/96 se zrušují.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 547/2000
ze dne 14. března 2000,
kterým se doplňuje příloha nařízení ES č. 2400/96 o zápisu určitých názvů do Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení podle nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1068/97 [2], a zejména na čl. 6 odst. 3 a 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 5 nařízení (EHS) č. 2081/92 zaslalo Španělsko Komisi žádost o zápis jednoho názvu jako zeměpisného označení.
(2) Komise obdržela po zveřejnění názvu uvedeného v příloze I tohoto nařízení v Úředním věstníku Evropských společenství [3] námitku podle článku 7 uvedeného nařízení.
Tato otázka byla vyřešena přijetím nového nařízení Komise (ES) č. 2377/1999 [4], kterým se mění obchodní norma pro chřest.
(3) S ohledem na popis produktu stanovený v čl. 4 odst. 2 písm. b) nařízení (EHS) č. 2081/92 byly velikost a tolerance dotyčného chřestu upraveny a nyní odpovídají novým příslušným pravidlům Společenství. Z tohoto důvodu a za účelem vyjasnění by měly být tyto aspekty specifikovány, protože tvoří část hlavních bodů specifikace.
(4) Podle čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení bylo shledáno, že žádost vyhovuje všem v něm uvedeným požadavkům, a zejména že obsahuje všechny údaje požadované článkem 4.
(5) Tento název by tedy měl být zapsán do Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení a měl by být proto v rámci Společenství chráněn jako zeměpisné označení.
(6) Příloha I tohoto nařízení doplňuje přílohu nařízení Komise (ES) č. 2400/96 [5], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 2107/1999 [6].
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Název uvedený v příloze I tohoto nařízení se doplňuje k příloze nařízení (ES) č.
2400/96 a zapisuje se jako chráněné zeměpisné označení (CHZO) do "Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení" podle čl. 6 odst.
Hlavní body specifikace jsou uvedeny v příloze II.
Tyto údaje nahrazují údaje zveřejněné v řadě C 207 Úředního věstníku Evropských společenství.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 548/2000
ze dne 14. března 2000,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 94/92, kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu pro dovozy ze třetích zemí podle nařízení (EHS) č. 2092/91
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2092/91 ze dne 24. června 1991 o ekologickém zemědělství a k němu se vztahujícím označování zemědělských produktů a potravin [1] naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 331/2000 [2], a zejména na čl. 11 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Čl. 11 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2092/91 stanoví, že produkty, které jsou dováženy ze třetí země mohou být uváděny na trh pouze v případě, že pocházejí ze třetí země uvedené v seznamu vypracovaném v souladu s podmínkami stanovenými v čl. 11 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2092/91. Tento seznam je uveden v příloze nařízení Komise (EHS) č. 94/92 [3] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1367/98 [4].
(2) Česká republika předložila Komisi žádost o zařazení do seznamu uvedeného v čl. 11 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2092/91 a předložila informace požadované podle čl. 2 odst. 2 nařízení (EHS) č. 94/92.
(3) Posouzení těchto informací a následná jednání s orgány České republiky vedla k závěru, že pravidla, kterými se v této zemi řídí produkce a kontrola, jsou rovnocenná pravidlům stanoveným v nařízení (EHS) č. 2092/91.
(4) Doba zařazení Argentiny, Austrálie, Maďarska a Izraele do seznamu uvedeného v čl. 11 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2092/91 končí dnem 30. června 2000, a proto by měla být prodloužena o další období, které by umožnilo pokračovat v dovozu. V případě Izraele a Argentiny se prodloužení doby znovu zváží po kontrolních návštěvách, které v těchto zemích proběhly nebo se plánují.
(5) Maďarské orgány informovaly o změně názvu maďarského kontrolního subjektu Biokultura, kterou je nutné zahrnout do přílohy.
(6) U Austrálie, Izraele a Švýcarska je nutné provést několik odborných upřesnění.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem výboru uvedeného v článku 14 nařízení (ES) č. 2092/91,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (EHS) č. 94/92 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 549/2000
ze dne 14. března 2000,
kterým se stanoví intervenční centra pro rýži
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3072/95 ze dne 22. prosince 1995 o společné organizaci trhu s rýží [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2072/98 [2], a zejména na čl. 8 písm. a) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 2047/84 [3] stanoví intervenční centra pro rýži jiná než Vercelli.
Uvedené nařízení bylo několikrát pozměněno, naposledy nařízením (ES) č. 695/98 [4].
Z důvodů srozumitelnosti by mělo být nahrazeno v celém rozsahu.
(2) Po konzultaci s příslušnými členskými státy by měl být změněn seznam intervenčních center ve Španělsku a Řecku.
(3) Tato opatření by měla nabýt účinku od počátku období používání intervenčního režimu.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Intervenční centra podle čl. 3 odst. 3 nařízení (ES) č. 3072/95 jsou uvedena v příloze.
Článek 2
Nařízení (EHS) č. 2047/84 se zrušuje.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 562/2000
ze dne 15. března 2000,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1254/1999, pokud jde o režimy nákupů v rámci veřejné intervence v odvětví hovězího masa
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], a zejména na čl. 27 odst. 4, článek 41 a čl. 47 odst. 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 1254/1999 zavádí od 1. července 2002, po přechodném období, během kterého ještě přetrvávají dřívější režimy nákupů, jednotný režim nákupů v rámci veřejné intervence, který nahrazuje nákupní režimy stanovené nařízením Rady (EHS) č. 805/68 [2] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1633/98 [3]. S ohledem na tento nový režim musí být změněno nařízení Komise (EHS) č. 2456/93 ze dne 1. září 1993, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 805/68, pokud jde o obecná a zvláštní intervenční opatření v odvětví hovězího masa [4], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2304/98 [5]. Vzhledem k uvedené změně a z důvodu jasnosti by mělo být uvedené nařízení přepracováno. Za účelem usnadnit přechod na nové nařízení by měla současná ustanovení zůstat v platnosti až do druhého nabídkového řízení v březnu 2000. Je rovněž nutné zrušit s účinkem od 1. července 2002 nařízení Komise (EHS) č. 1627/89 ze dne 9. června 1989 o nákupu hovězího masa na základě nabídkového řízení [6], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 34/2000 [7].
(2) Je rovněž žádoucí doplnit a upřesnit některá prováděcí pravidla, aby se zohlednila dosavadní zkušenost a zvláštní problémy, které se dříve při veřejné intervenci objevily.
Tato pravidla technické povahy se týkají zejména obchodní úpravy, převzetí, kontroly a skladování nakoupených produktů.
(3) Neboť článek 47 nařízení (ES) č. 1254/1999 stanoví, aby současný režim intervenčních nákupů zůstal v platnosti až do 30. června 2002, je nezbytné přijmout přechodná ustanovení, která shrnou prováděcí pravidla k uvedeným režimům.
(4) Podle čl. 27 odst. 1 nařízení (ES) č. 1254/1999 je zahájení veřejné intervence vázáno na průměrnou tržní cenu v členském státě nebo regionu členského státu. Musí být proto stanovena pravidla pro výpočet tržních cen v členských státech, zejména s ohledem na jakosti, které mají být použity a zváženy, koeficienty, které mají být použity pro přepočet těchto jakostí na referenční jakost R3, a mechanismy pro zahájení a ukončení nákupů.
(5) Musí být stanoveny podmínky, za kterých jsou produkty vhodné k intervenci, a to jednak vyloučením produktů, které nejsou reprezentativní pro národní produkci členského státu, a produkty, které neodpovídají příslušným hygienickým a veterinárním předpisům, a jednak produkty, jejichž hmotnost převyšuje běžnou obchodní hmotnost.
Je rovněž vhodné rozšířit intervenci jatečně upravených hovězích těl jakosti O3, která platí v Irsku, i na Severní Irsko, aby se zabránilo odklonu obchodu, což by mohlo narušit trh s hovězím masem v této části Společenství.
(6) Je nutné stanovit pravidla pro označování jatečně upravených těl vhodných k intervenci, přičemž tato pravidla stanoví, že jatečné číslo se uvede na vnitřní stranu každé čtvrti.
Pokud jde o obchodní úpravu, jatečně upravená těla jsou dělena jednotně, aby se usnadnil odbyt jednotlivých kusů, zlepšila kontrola vykostění a aby byly kusy masa stejné v celém Společenství.
Z tohoto důvodu je nutné dělit jatečně upravená těla přímým řezem a stanovit, že přední a zadní čtvrti vždy obsahují pět respektive osm žeber, aby byl počet kusů bez kostí a odřezků co nejmenší a aby se získaly maximálně jakostní produkty.
(7) Aby se zabránilo spekulativním obchodům, které by mohly zkreslit skutečnou situaci na trhu, může každý zájemce podat pouze jednu nabídku pro jednu kategorii a jedno nabídkové řízení.
Za účelem zabránit nabídkám pod nepravým jménem by měl být pojem zájemce definován tak, aby byli přijaty pouze ty hospodářské subjekty, které se tradičně a v souladu se svou hospodářskou činností účastní intervence.
(8) S ohledem na dosavadní zkušenosti s podáváním nabídek by mělo být kromě toho stanoveno, že účast zájemců v nabídkovém řízení je případně upravena smlouvami, které jsou uzavřeny s intervenční agenturou na základě zadávacích podmínek.
(9) Pokud jde o skládání jistoty, je nutné upřesnit, že jistota může být uhrazena v hotovosti, aby mohla intervenční agentura přijímat kryté bankovní šeky.
(10) V důsledku zákazu specifikovaných rizikových materiálů a za účelem zohlednit z něj plynoucí vyšší náklady a nižší příjmy pro odvětví hovězího a telecího masa je vhodné upravit od 1. července 2002 dodatečnou částku, která se používá pro průměrnou tržní cenu a slouží ke stanovení nejvyšší nákupní ceny.
(11) Pokud jde o dodávky produktů, je s ohledem na dosavadní zkušenosti vhodné umožnit intervenčním agenturám, aby případně zkrátily dodací lhůty pro produkty, aby se zabránilo překrývání dodávek ze dvou po sobě následujících nabídkových řízení.
(12) Nesrovnalosti hrozí zejména tehdy, pokud se jatečně upravená těla nakoupená v rámci intervence systematicky vykosťují.
Proto je nutné požadovat, aby chladírny a bourárny intervenčních center byly nezávislé na jatkách a úspěšných účastnících nabídkového řízení.
Za účelem zohlednit případné praktické potíže některých členských států jsou přípustné odchylky od uvedeného principu, pokud jsou vykostěná množství přísně omezena a pokud kontroly při převzetí umožňují vysledovat původ vykostěného masa a v nejvyšší možné míře vyloučit manipulace.
Na základě posledních šetření je žádoucí klást větší důraz na kontroly reziduí zakázaných látek v mase, zejména látek s hormonálními účinky.
(13) Intervenční agentury mohou převzít pouze produkty, které splňují předpisy Společenství, pokud jde o jakost a obchodní úpravu.
S ohledem na získané zkušenosti je nutné upřesnit určitá pravidla pro přejímání a kontroly, které mají být provedeny.
Zejména by měla být stanovena možnost provádět předběžné kontroly na jatkách, aby mohlo být již v počáteční fázi vyloučeno maso, které není vhodné k intervenci.
Za účelem zlepšit spolehlivost postupu při přijímání dodaných produktů by měli být využiti odborně kvalifikovaní pracovníci, jejichž nestrannost je zaručena jejich nezávislostí na zájemci a skutečností, že podléhají rotačnímu systému.
Rovněž je nutné podrobně stanovit, co se má kontrolovat.
(14) Za účelem zlepšit kontrolu převzetí produktů prováděnou intervenční agenturou by měly být upřesněny metodické postupy, zejména pokud jde o definici šarže, předběžné kontroly a kontroly hmotnosti nakoupených produktů.
Odpovídajícím způsobem by měly být zpřísněny předpisy pro kontrolu vykostění nakoupeného masa a pro odmítnutí nakoupených produktů.
Totéž platí pro kontrolu produktů během skladování.
(15) Předpisy pro jatečně upravená těla musí zejména upřesnit způsob zavěšení jatečně upravených těl, jakož i škody a manipulace, kterým je během zpracování nutné zabránit, neboť by mohly ovlivnit obchodní jakost produktů nebo by mohly způsobit jejich kontaminaci.
(16) Podmínky zmražení přímo ovlivňují jakost a trvanlivost skladovaného masa.
Proto je nutné stanovit, aby bylo nevykostěné maso po převzetí rychle zmraženo nezabalené a zabalilo se ihned poté.
(17) S ohledem na řádné vykostění je nutné stanovit, aby bourárny disponovaly jedním nebo několika mrazícími tunely.
Odchylky od tohoto požadavku musí být minimální.
Je nutné stanovit podmínky pro stálé fyzické kontroly vykostění, a to zejména nezávislost kontrolorů a minimální počet kontrol.
(18) Způsob skladování kusů musí umožňovat jejich snadnou identifikaci.
Za tímto účelem musí příslušné orgány členských států přijmout nezbytná opatření pro zpětné vysledování a skladování, aby se usnadnil pozdější odbyt produktů nakoupených intervenčními agenturami, zejména při zohlednění případných požadavků na zdravotní stav zvířat, ze kterých pochází nakoupené produkty.
Za účelem zlepšit skladování kusů a usnadnit jejich identifikaci je nutné jednak normalizovat jejich balení a jednak je označit jejich celým názvem nebo kódem Společenství.
(19) Je nutné zpřísnit předpisy pro balení produktů do kartonů, palet a skladových kontejnerů, aby bylo možné skladované produkty snadněji identifikovat a aby se prodloužila jejich trvanlivost, aby se účinněji potírala rizika podvodů a aby produkty byly přístupnější pro kontrolu a odbyt.
(20) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Oblast působnosti
Toto nařízení stanoví prováděcí pravidla k režimům nákupů v rámci veřejné intervence v odvětví hovězího masa podle článků 27 a 47 nařízení (ES) č. 1254/1999.
KAPITOLA I
NÁKUPY V RÁMCI VEŘEJNÉ INTERVENCE
Oddíl 1
Obecná pravidla
Článek 2
Intervenční regiony ve Spojeném království
Území Spojeného království se skládá z těchto dvou intervenčních regionů:
- region I: Velká Británie,
- region II: Severní Irsko.
Článek 3
Zahájení a ukončení nákupů v rámci nabídkového řízení
Článek 27 nařízení (ES) č. 1254/1999 se použije takto:
a) podmínky podle odstavce 1 uvedeného článku jsou splněny, pokud jsou splněny tyto předpoklady:
- při stanovení průměrné tržní ceny každé kategorie vhodné k intervenci v členském státě nebo regionu členského státu se zohlední přepočítací koeficienty platné pro příslušný členský stát nebo příslušný region členského státu podle přílohy I jako ceny pro jakosti U, R a O vyjádřené v jakosti R3,
- záznam průměrných tržních cen proběhne za podmínek a pro jakosti podle nařízení Komise (ES) č. 295/96 [8],
- průměrná tržní cena pro každou kategorii vhodnou k intervenci v členském státě nebo regionu členského státu odpovídá průměru tržních cen pro všechny jakosti uvedené ve druhé odrážce, které jsou porovnány podle jejich poměrného zastoupení v porážkách provedených v tomto členském státě nebo tomto regionu;
b) zahájení nákupů v rámci intervence, o kterém se rozhodne pro každou kategorii a každý členský stát nebo region členského státu, se uskuteční na základě posledních dvou týdenních záznamů tržních cen;
c) ukončení nákupů v rámci intervence, o kterém se rozhodne pro každou kategorii a každý členský stát nebo region členského státu, se uskuteční na základě posledního týdenního záznamu tržních cen.
Článek 4
Podmínky, na základě kterých je produkt vhodný k intervenci
1. Produkty uvedené v příloze II a spadající do kategorií definovaných v čl. 3 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 1208/81 [9] mohou být nakupovány v rámci intervence:
a) maso z nekastrovaných mladých zvířat samčího pohlaví do dvou let věku (kategorie A),
b) maso z kastrovaných zvířat samčího pohlaví (kategorie C).
2. Mohou být nakupována pouze jatečně upravená těla a půlky jatečně upravených těl, které
a) byly opatřeny označením zdravotní nezávadnosti podle kapitoly XI přílohy I směrnice Rady 64/433/EHS [10];
b) nevykazují žádné znaky, které by je činily nevhodnými pro skladování nebo pozdější použití;
c) nepocházejí ze zvířat poražených v naléhavých případech;
d) jsou původem ze Společenství ve smyslu článku 39 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 [11];
e) pocházejí ze zvířat, která byla chována v souladu s platnými veterinárními předpisy;
f) nepřesahují maximální úroveň radioaktivity přípustnou podle předpisů Společenství, přičemž radioaktivní zatížení produktu se kontroluje pouze tehdy, pokud to vyžaduje situace a pouze po nezbytně nutnou dobu; v případě potřeby se stanoví délka a rozsah kontrol postupem podle článku 43 nařízení (ES) č. 1254/1999;
g) pocházejí z jatečně upravených těl, jejichž hmotnost nepřevyšuje 340 kg.
3. Mohou být nakupována pouze jatečně upravená těla a půlky jatečně upravených těl, které
a) jsou po případném dělení na čtvrti na účet zájemce upraveny v souladu s předpisy přílohy III; každá část jatečně upraveného těla musí být zkontrolována, zda splňuje požadavky podle bodu 2 uvedené přílohy; v případě nesplnění i jediného z uvedených požadavků je převzetí odmítnuto; při odmítnutí některé čtvrti z důvodu nesplnění podmínek obchodní úpravy, zejména pokud nedostatečná obchodní úprava nemůže být zlepšena během přijetí, měla by být odmítnuta i druhá čtvrť příslušné půlky jatečně upraveného těla;
b) byly zařazeny do klasifikační stupnice Společenství stanovené v nařízení (EHS) č. 1208/81; intervenční agentury odmítnou produkty, u nichž na základě důkladné kontroly každé části jatečně upraveného těla zjistily chybné zařazení do klasifikační stupnice Společenství;
c) jsou označeny jednak uvedením kategorie, tříd zmasilosti a protučnělosti a jednak uvedením identifikačního a jatečného čísla; označení kategorie, tříd zmasilosti a protučnělosti musí být zcela zřetelné a musí být podle postupu schváleného příslušnými orgány členského státu provedeno razítkem s nesmazatelnou, trvalou a zdravotně nezávadnou barvou; písmena a číslice musí být nejméně 2 cm vysoká.
Označení je umístěno na zadní čtvrti na úroveň "Rostbífu" ve výši čtvrtého bederního obratle a na přední čtvrti na úroveň silnějším konci hrudi ve vzdálenosti přibližně 10-30 cm od hrudní kosti.
Identifikační a jatečné číslo se umístí do středu vnitřní části každé čtvrti buď otiskem razítka, nebo nesmazatelným označovacím fixem schváleným intervenční agenturou.
Článek 5
Intervenční centra
1. Členské státy stanoví intervenční centra tak, aby byla zajištěna účinnost intervenčních opatření.
Zařízení těchto center musí umožnit:
a) převzetí masa s kostmi,
b) zmrazení masa v nezměněném stavu,
c) skladování tohoto masa nejméně tři měsíce v uspokojivých technických podmínkách.
2. Pro maso s kostmi, které je určené k vykostění, připadají v úvahu pouze intervenční centra, jejichž bourárny a chladírny nepatří jatkám a/nebo úspěšnému účastníkovi nabídkového řízení a jejichž provoz, vedení a personál nezávisí na jatkách a/nebo na nebo úspěšném účastníkovi nabídkového řízení.
V případě technických potíží se mohou členské státy odchýlit od ustanovení prvního pododstavce, pokud za podmínek stanovených v čl. 17 odst.
5 zpřísní kontroly v okamžiku přijetí. Aniž jsou dotčeny platné veterinární předpisy, mohou intervenční agentury v tomto případě připustit, aby bylo vykostěno nejvýše 1000 tun masa nakoupeného v jednom týdnu a při větších množstvích až 50 % dodatečně množství masa nakoupeného v jednom týdnu.
Článek 6
Rychlé zmrazení nevykostěného masa
1. Členské státy přijmou všechna nezbytná opatření, aby zajistily trvanlivost skladovaných nevykostěných čtvrtí a aby co nejvíce omezily ztráty hmotnosti.
Teplota zmrazení musí zajistit, že během nejvíce 36 hodin se dosáhne vnitřní teploty nejméně –7 °C.
2. S ohledem na zmrazení musí být nevykostěné čtvrti zavěšeny do rychlozmrazovacího tunelu ihned po svém příjmu.
Článek 7
Balení nevykostěného masa
Nevykostěné maso je ihned po rychlém zmrazení baleno do polyethylenových nebo polypropylenových fólií silných nejméně 0,05 mm, které jsou vhodné k balení potravin, a do bavlněných kapsiček (stockinettes) nebo do dostatečně odolných plastových sítí tak, aby maso (včetně kližky s kostí) bylo dokonale zabaleno.
Článek 8
Skladování nevykostěného masa
1. Intervenční agentury zajistí, aby nakoupené přední a zadní čtvrti byly skladovány odděleně a byly snadno identifikovatelné podle nabídkového řízení nebo měsíce skladování.
2. Intervenční orgány jsou oprávněny odděleně skladovat nevykostěné přední čtvrti, které jsou jakostí a zpracováním vhodné pro průmyslové zpracování.
V tomto případě by měly být skladované čtvrti snadno identifikovatelné a záznamy o nich by měly být vedeny zvlášť.
Oddíl 2
Nabídkové řízení a převzetí
Článek 9
Zahájení a ukončení
1. Zahájení nabídkového řízení jakož i jeho změny a ukončení jsou zveřejněny v Úředním věstníku Evropských společenství nejpozději v sobotu předcházející den uplynutí lhůty pro podání nabídek.
2. Při zahájení nabídkového řízení může být stanovena minimální cena, pod níž k nabídkám nebude přihlíženo.
Článek 10
Podání a předání nabídek
Během trvání nabídkového řízení uplyne lhůta pro podání nabídek každé druhé a čtvrté úterý v měsíci ve 12.00 hodin (bruselského času), s výjimkou druhého úterý v srpnu a čtvrtého úterý v prosinci, kdy se nabídky nepodávají.
Pokud na tato úterý připadá svátek, lhůta pro podání nabídek se zkracuje o 24 hodin.
Intervenční agentury předají Komisi nabídky během 24 hodin po uplynutí lhůty pro podání nabídky.
Článek 11
Podmínky platnosti nabídek
1. Nabídky mohou podávat pouze
a) jatka z odvětví hovězího masa, která jsou schválena nezávisle na své právní formě ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. A a) směrnice 64/433/EHS;
b) obchodníci se skotem nebo masem, kteří nechávají provádět porážky v těchto jatkách na vlastní účet a jsou zapsáni ve státním seznamu plátců daně z přidané hodnoty.
2. Zájemci se účastní nabídkového řízení u intervenčního agentury členských států, ve kterých se nabídkové řízení vypisuje, buď podáním písemné nabídky proti potvrzení o přijetí nebo jiným písemným sdělením přijatým intervenční agenturou proti potvrzení o přijetí.
Účast v nabídkovém řízení může být upravena smlouvou, jejíž zadávací podmínky stanoví intervenční agentura.
3. Zájemce může podat pouze jednu nabídku pro jednu kategorii a jedno nabídkové řízení.
Členské státy zajistí, aby byli zájemci na sobě nezávislí, pokud jde o vedení, personál a provoz jejich podniku.
Pokud se vyskytnou vážné důvody, že tomu tak není nebo že nabídka neodpovídá hospodářské realitě, může být nabídka přijata pouze tehdy, pokud účastník prokáže, že je podmínka druhého pododstavce splněna.
Pokud se zjistí, že účastník podal několik nabídek, není přijata žádná z nich.
4. Nabídka obsahuje tyto údaje:
a) jméno a adresu účastníka;
b) nabízené množství pro každou kategorii na základě oznámení o nabídkovém řízení, vyjádřené v tunách;
c) nabídkovou cenu za 100 kg produktu jakosti R3 za podmínek stanovených v čl. 18 odst. 3, vyjádřenou v euro na maximálně dvě desetinná místa.
5. Nabídka je platná pouze, pokud
a) se týká nejméně 10 tun;
b) je k ní přiložené písemné prohlášení, ve kterém se účastník zavazuje dodržovat veškerá ustanovení o příslušných nákupech;
c) je prokázáno, že účastník před uplynutím lhůty pro podání nabídek pro příslušné nabídkové řízení složil jistotu podle článku 12.
6. Nabídka nemůže být stažena zpět po uplynutí lhůty pro podání nabídek podle článku 10.
7. Důvěrnost údajů musí být zajištěna.
Článek 12
Jistoty
1. Zachování nabídek po uplynutí lhůty pro podání nabídek a dodání produktů do skladu určeného intervenční agenturou během lhůty podle čl. 16 odst. 2 jsou hlavní požadavky, jejichž splnění je zajištěno složením jistoty ve výši 30 EUR na 100 kg.
Jistota je složena u intervenční agentury členského státu, ve kterém je nabídka podána.
2. Jistota je podle článku 13 a čl. 14 odst. 1 a 3 nařízení Komise (EHS) č. 2220/85 [12] složena pouze v hotovosti.
3. Pro nepřijaté nabídky je jistota uvolněna, jakmile jsou zveřejněny výsledky nabídkového řízení.
Pro přijaté nabídky je jistota uvolněna po převzetí produktů, aniž je dotčen čl. 17 odst. 7.
Článek 13
Výběr nabídky
S ohledem na nabídky přijaté pro každé nabídkové řízení je postupem podle článku 43 nařízení (ES) č. 1254/1999 stanovena maximální nákupní cena pro každou kategorii týkající se jakosti R3.
Pokud to zvláštní okolnosti vyžadují, může být pro příslušný členský stát nebo příslušný region členského státu stanovena jiná cena ve vztahu k zaznamenaných průměrným tržním cenám.
2. Může být rozhodnuto o tom, že se žádná nabídka nevybere.
3. Pokud množství nabídnutá za cenu, která se rovná nebo je nižší než maximální cena, přesahují množství, která mohou být nakoupena, mohou být množství přiřknutá v nabídkovém řízení snížena podle kategorií, a to na základě koeficientů snížení, které mohou kolísat podle cenových rozdílů a nabízených množství.
Pokud to zvláštní okolnosti vyžadují, mohou se tyto koeficienty snížení lišit podle členských států nebo regionů členských států, aby bylo zajištěno bezproblémové fungování intervenčních mechanismů.
Článek 14
Maximální nákupní cena
1. Nejsou zohledněny nabídky, které přesahují průměrnou tržní cenu, která byla zaznamenána v členském státě nebo regionu členského státu pro příslušnou kategorii a která byla přepočítána na jakost R3 na základě koeficientů podle přílohy I a zvýšena o částku 10 EUR na 100 kg hmotnosti jatečně upraveného těla.
2. Aniž je dotčen odstavec 1, je nabídka odmítnuta, pokud je nabídková cena vyšší než maximální cena stanovená v článku 13 platná pro příslušné nabídkové řízení.
3. Pokud je nákupní cena přiřknutá v nabídkovém řízení účastníkovi vyšší než průměrná tržní cena podle odstavce 1, je nutné tuto cenu přiřknutou v nabídkovém řízení upravit tak, že se vynásobí koeficientem, který se stanoví pomocí vzorce A uvedeného v příloze IV.
Tento koeficient však nesmí
a) být vyšší než jedna,
b) vést ke snížení ceny přiřknuté v nabídkovém řízení o částku, která je vyšší než rozdíl mezi cenou přiřknutou v nabídkovém řízení a průměrnou tržní cenou.
Pokud členské státy disponují spolehlivými údaji a vhodnými kontrolními prostředky, mohou vypočítat koeficient pro každého účastníka podle vzorce B uvedeného v příloze IV.
4. Práva a povinnosti spojené s nabídkovým řízením nejsou převoditelné.
Článek 15
Omezení nákupů
Intervenční agentury členských států, které nejsou kvůli obsáhlým dodávkám intervenčního masa schopny ihned přebírat nabízené maso, mohou omezit nákupy na množství, která mohou převzít na svém území nebo v některém ze svých intervenčních regionů.
Členské státy zajistí, aby toto omezení pokud možno nezpochybnilo rovný přístup všech zájemců.
Článek 16
Informování účastníka a dodávka
1. Každý účastník je ihned informován intervenční agenturou o výsledku své účasti v nabídkovém řízení.
Intervenční agentura neprodleně vystaví úspěšnému účastníkovi nabídkového řízení očíslovaný dodací list s těmito údaji:
a) množství, které má být dodáno,
b) cena přiřknutá v nabídkovém řízení,
c) časový plán pro dodávky produktů,
d) intervenční agenturu (agentury), do které (do kterých) mají být množství dodána.
2. Úspěšný účastník nabídkového řízení dodá produkty ve lhůtě sedmnácti kalendářních dní od prvního pracovního dne po dni vyhlášení nařízení, kterým se stanoví maximální nákupní cena a množství hovězího masa vhodného k intervenci.
Komise však může v závislosti na množstvích přiřknutých v nabídkovém řízení prodloužit tuto lhůtu o jeden týden.
Dodávka může být rozdělena do několika šarží.
Intervenční agentura může navíc tuto lhůtu při stanovení časového plánu pro dodávku produktů zkrátit, nejvíce však na 14 dní.
Článek 17
Postup převzetí
1. Intervenční agentura převezme:
a) nevykostěné maso, které je určené ke skladování v nezměněném stavu nebo k částečnému vykostění, buď na váze u vstupu do chladírny, nebo na váze u vstupu do bourárny intervenční agentury;
b) nevykostěné maso, které je určené k úplnému vykostění, na váze u vstupu do bourárny intervenční agentury.
Produkty jsou dodány v šaržích o 10 až 20 tunách.
Toto množství však může být menší než 10 tun, pokud se jedná o zbytkové množství původní nabídky nebo pokud byla tato nabídka snížena na méně než 10 tun.
Příjem a převzetí dodaných produktů závisí na ověření intervenční agentury, že jsou produkty v souladu s požadavky tohoto nařízení. Dodržování požadavků podle čl. 4 odst. 2 písm. e) a zejména nepřítomnost zakázaných látek podle článku 3 a čl. 4 bodu 1 směrnice Rady 96/22/ES [13] se ověří analýzou výběrového vzorku, jehož velikost a způsob odběru musí odpovídat platným veterinárním předpisům.
2. Pokud bezprostředně před naložením na nakládací rampě jatek a před přepravou do intervenčního centra nebyla provedena předběžná kontrola, jsou příslušné půlky jatečně upravených těl označeny takto:
a) pokud jsou pouze označeny, musí označení splňovat požadavky podle čl. 4 odst. 3 písm. c) a je nutné vystavit doklad, ve kterém se uvede identifikační nebo jatečné číslo, jakož i datum porážky půlky jatečně upraveného těla;
b) pokud jsou rovněž opatřeny štítky, musí tato nálepky splňovat požadavky podle čl. 1 odst. 2, 3 a 4 nařízení Komise (EHS) č. 344/91 [14].
Pokud se půlky jatečně upravených těl dělí na čtvrti, proběhne dělení postupem podle přílohy III. Čtvrti jatečně upravených těl jsou dány dohromady, aby mohly být převzaty jako jatečně upravená těla nebo půlky jatečně upravených těl.
Pokud nebyly půlky jatečně upravených těl před svou přepravou do intervenčního centra rozděleny na čtvrti, rozdělí se po svém přivezení do intervenčního centra postupem podle přílohy III.
Při příjmu je každá čtvrť opatřena štítkem, který splňuje požadavky čl. 1 odst. 2, 3 a 4 nařízení (EHS) č. 344/91 a na kterém je uvedena hmotnost příslušné čtvrti, jakož i číslo smlouvy. Štítky jsou upevněny bez kovových nebo plastových příchytek buď přímo na přední a zadní holení šlachu nebo přímo na krční šlachu přední čtvrti a bok zadní čtvrti.
24 odst. 2, zůstávají tyto štítky upevněny na čtvrtích během celé doby skladování.
Dříve připevněné štítky se pokud možno odstraní.
Postup při příjmu zahrnuje systematickou kontrolu obchodní úpravy, třídění, hmotnosti a označování dodávaných čtvrtí jatečně upravených těl.
Kontrola teploty je provedena na jedné ze zadních čtvrtí každého jatečně upraveného těla.
Zejména není přijato žádné jatečně upravené tělo, pokud jeho hmotnost převyšuje maximální hmotnost stanovenou v čl. 4 odst.
3. Bezprostředně před naložením na nakládací rampě jatek mohou být hmotnost, třídění, obchodní úprava a teplota půlek jatečně upravených těl podrobeny předběžné kontrole.
Zejména není přijato žádné jatečně upravené tělo, jehož hmotnost převyšuje maximální hmotnost stanovenou v čl. 4 odst.
2 písm. g). Odmítnuté produkty se odpovídajícím způsobem označí a nesmí být podruhé předloženy ani k této kontrole ani k příjmu.
Tato kontrola je provedena na šarži nejvíce 20 tun půlek jatečně upravených těl, jak stanoví intervenční agentura.
Pokud počet odmítnutých půlek jatečně upravených těl přesahuje 20 % celé šarže, je podle odstavce 6 odmítnuta celá šarže.
Před svou přepravou do intervenčního centra se půlky jatečně upravených těl dělí na čtvrti postupem podle přílohy III. Každá čtvrť je systematicky vážena a opatřena štítkem, který splňuje požadavky čl. 1 odst. 2, 3 a 4 nařízení (EHS) č. 344/91 a na kterém je uvedena hmotnost příslušné čtvrti, jakož i číslo smlouvy. Štítky jsou upevněny bez kovových nebo plastových příchytek buď přímo na přední a zadní holení šlachu nebo přímo na krční šlachu přední čtvrti a bok zadní čtvrti.
24 odst. 2, zůstávají tyto štítky upevněny na čtvrtích během celé doby skladování.
Dříve připevněné štítky se pokud možno odstraní.
Čtvrti jatečně upravených těl jsou dány dohromady, aby mohly být přijaty jako jatečně upravená těla nebo půlky jatečně upravených těl v okamžiku převzetí.
Ke každé šarži je při příjmu přiložen kontrolní seznam se všemi údaji o půlkách nebo čtvrtích jatečně upravených těl, včetně počtu nabídnutých, přijatých nebo odmítnutých půlek nebo čtvrtí jatečně upravených těl.
Tento kontrolní seznam se předá pracovníkům oprávněným k příjmu.
Před opuštěním jatek je dopravní prostředek zaplombován.
Číslo plomby je zaznamenáno ve veterinárním osvědčení nebo v kontrolním seznamu.
Kontroly při příjmu se týkají obchodní úpravy, třídění, hmotnosti, štítků a teploty dodaných čtvrtí jatečně upravených těl.
4. Předběžnou kontrolu a příjem nabízených produktů provádí pracovník intervenční agentury nebo pracovník touto agenturou pověřený, který má odbornou kvalifikaci, nepodílí se na třídící činnosti v jatkách a který je zcela nezávislý na vítězném účastníkovi nabídkového řízení.
Tato nezávislost je zejména zajištěna periodickou rotací uvedených pracovníků mezi několika intervenčními centry.
Při převzetí je zaznamenána celková hmotnost čtvrtí každé šarže a záznam si uchová intervenční agentura.
Pokud se hmotnost skladovaného nevykostěného masa liší od hmotnosti uvedené v kontrolním seznamu takovým způsobem, že je zpochybněna přesnost uvedené hmotnosti, je hmotnost každé čtvrti systematicky ověřena a pracovník oprávněný k příjmu připevní nový štítek, na kterém je uvedena vedle všech ostatních požadovaných údajů skutečně přijatá hmotnost.
Dříve upevněný štítek se pokud možno odstraní.
Pracovník oprávněný k příjmu vystaví doklad, který obsahuje všechny podstatné údaje, včetně hmotnosti a počtu nabídnutých, přijatých nebo odmítnutých produktů.
5. Při převzetí masa s kostmi, které má být vykostěno v intervenčních centrech a které nesplňuje požadavky čl. 5 odst. 2 prvního pododstavce, platí pro označování, dodávky a kontroly tato ustanovení:
4 odst. 3 písm. c) opatřeny přední a zadní čtvrti určené k vykostění označením nebo písmeny INT na vnitřní a vnější straně, které platí i pro označení kategorie a jatečného čísla, jakož i pro uvedení odpovídajících označení.
Písmena INT jsou umístěna na vnitřní straně každé přední čtvrti ve výšce třetího nebo čtvrtého žebra a na vnitřní straně každé zadní čtvrti ve výšce sedmého nebo osmého žebra;
b) šourkový lůj nesmí být odstraněn před převzetím, ale až před vážením;
c) dodané produkty se člení na šarže, jak je stanoveno v odstavci 1.
Pokud se zjistí, že jatečně upravená těla nebo čtvrti jatečně upravených těl jsou označena písmeny INT mimo stanovená místa, provede členský stát šetření, přijme vhodná opatření a oznámí to Komisi.
6. Pokud na základě počtu nabídnutých půlek a čtvrtí jatečně upravených těl představuje odmítnuté množství produktů nejméně 20 % nabídnuté šarže, jsou odmítnuty všechny produkty příslušné šarže a jsou odpovídajícím způsobem označeny a nesmí být podruhé předloženy ani k předběžné kontrole ani k příjmu.
7. Pokud je skutečně dodané a přijaté množství menší než množství přiřknuté v nabídkovém řízení, jistota je
a) plně uvolněna, pokud rozdíl nepřesahuje 5 % nebo 175 kg;
b) kromě případů vyšší moci propadne, a to
- v poměru k nedodanému nebo nepřijatému množství, pokud rozdíl nepřesahuje 15 %,
- v plné výši ve všech ostatních případech podle článku 1 nařízení (EHS) č. 2220/85.
Článek 18
Cena zaplacená úspěšnému účastníkovi nabídkového řízení
1. Intervenční agentura zaplatí úspěšnému účastníkovi nabídkového řízení cenu uvedenou v jeho nabídce, a to ve lhůtě, která začíná 45. den po uplynutí převzetí a končí 65. den po tomto termínu.
2. Cena je zaplacena pouze za skutečně dodané a přijaté množství.
Pokud je skutečně dodané a přijaté množství větší než množství přiřknuté v nabídkovém řízení, je zaplacena pouze cena ve výši množství přiřknutého v nabídkovém řízení.
3. Pokud se převzetí týká i masa jiné jakosti než je jakost R3, je cena přiřknutá v nabídkovém řízení upravena pomocí platného koeficientu na nakoupenou jakost podle přílohy I.
4. Nákupní cenou za nevykostěné maso se rozumí volná cena na váze u vstupu do chladírny intervenčního centra.
Nákupní cenou pro veškeré maso k vykostění se rozumí volná cena na váze u vstupu do bourárny intervenčního centra.
Náklady spojené s vyložením nese úspěšný účastník nabídkového řízení.
Článek 19
Přepočítací kurz
Částky uvedené v článku 14 a cena přiřknutá v nabídkovém řízení se přepočítají v kurzu, který platí v den vstupu v platnost nařízení o stanovení maximální nákupní ceny a v rámci nabídkového řízení pro množství nakupovaná v rámci intervence.
KAPITOLA II
VYKOSTĚNÍ MASA NAKOUPENÉHO INTERVENČNÍMI AGENTURAMI
Článek 20
Oprávnění k vykostění
Intervenční agentury jsou oprávněny nechat nakoupené maso zcela nebo částečně vykostit.
Článek 21
Obecné podmínky pro vykostění
1. Vykostění může být provedeno pouze v bourárnách, které jsou schváleny ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. B a) směrnice 64/433/EHS a disponují jedním nebo několika mrazícími tunely.
Na žádost členského státu může Komise udělit časově omezenou odchylku od povinností podle prvního pododstavce.
Komise při tom zohlední stav technických zařízení, hygienické a kontrolní podmínky, jakož i pokroky v harmonizaci v této oblasti.
2. Vykostěné kusy musí splňovat požadavky směrnice 64/433/EHS a přílohy V tohoto nařízení.
3. Vykosťování může být započato až po dodání všech šarží.
4. Při vykosťování, úpravě a balení intervenčního hovězího masa se v prostorách bourárny nesmí nacházet žádné jiné maso.
Vepřové maso se může v bourárně nacházet současně s hovězím masem, pokud je zpracováváno na jiném běžícím pásu.
5. Vykosťování se provádí mezi 7.00 a 18.00 hodinou, s výjimkou sobot nebo nedělí a svátků.
Toto časové omezení může být prodlouženo nejvíce o dvě hodiny za předpokladu, že je přítomen příslušný kontrolní orgán.
Pokud nemůže být maso v den převzetí zcela vykostěno, zaplombuje příslušný orgán chladící komory, ve kterých jsou produkty skladovány, a plombu odstraní tentýž orgán až při opětném zahájení vykosťování.
Článek 22
Smlouvy a zadávací podmínky
1. Vykosťování se provádí na základě smluv, jejichž znění stanoví intervenční agentury v souladu se zadávacími podmínkami smluv.
2. Zadávací podmínky intervenčních agentur stanoví požadavky na bourárny a na nezbytná technická zařízení a zajistí soulad s příslušnými právními předpisy Společenství pro dělení masa.
Udávají zejména podrobné podmínky pro vykosťování, jakož i podrobnosti výroby, úpravy, balení, mrazení a zajištění trvanlivosti kusů s ohledem na jejich převzetí intervenční agenturou.
Zadávací podmínky intervenčních agentur je možné získat na adresách uvedených v příloze VI.
Článek 23
Kontrola vykosťování
1. Intervenční agentury zajistí během celého procesu vykosťování stálou kontrolu produktů.
Provádění těchto kontrol může být přeneseno na jiné subjekty, které jsou zcela nezávislé na příslušných obchodnících, řeznících a skladovatelích.
V takovém případě se intervenční agentura postará o to, aby její pracovníci u každé nabídky provedli neohlášenou kontrolu vykosťování.
Tato kontrola zahrnuje namátkovou kontrolu vzorku kartonů obsahujících dělené kusy před a po zmrazení, jakož i porovnání vstupního množství s množstvím zpracovaným na jedné straně a s kostmi, zbytky loje a ostatními odřezky masa na straně druhé.
Kontrola se pro každý kus vztahuje na nejméně 5 % kartonů naplněných během dne, a pokud bylo naplněno dostatek kartonů, tak nejméně 5 kartonů pro každý kus.
2. Přední čtvrti a zadní čtvrti musí být vykosťovány odděleně.
Každý den se po ukončení vykosťování:
a) porovná počet získaných kusů s počtem naplněných kartonů;
b) sestaví bilance zisku, ve které se uvedou zvlášť zisky z vykostění předních a zadních čtvrtí.
Článek 24
Zvláštní podmínky vykosťování
1. Při vykosťování, úpravě a balení masa před zmrazením nesmí vnitřní teplota masa v žádném okamžiku převýšit + 7°C. Kromě případu výjimečné úpravy podle čl.
21 odst. 1 nesmí být kusy před svým rychlým zmrazením přepravovány.
2. Veškeré štítky a cizí prvky musí být bezprostředně před vykostěním odstraněny.
3. Kosti, šlachy, chrupavky, šíjové a zádové vazy (ligamentum nuchae) a hrubé vazivo musí být pečlivě odstraněny.
Úprava kusů musí být omezena na odstranění zbytků loje, chrupavek, šlach, velkých nervových svazků a jiných odřezků.
Viditelné nervové a lymfatické tkáně musí být odstraněny.
4. Velké krevní cévy a sraženiny, jakož i nečistoty, musí pečlivě odstraněny s minimem odřezků.
Článek 25
Obalová úprava kusů
1. Kusy jsou ihned po svém vykostění baleny takovým způsobem, aby maso v souladu s požadavky přílohy V nepřišlo v žádném případě do bezprostředního styku s kartonem.
2. Polyethylen používaný k vyložení kartonů a polyethylen používaný jako folie nebo pytel na balení kusů musí být silný nejméně 0,05 mm a vhodný k balení potravin.
3. Používané kartony, palety a skladové kontejnery musí splňovat požadavky stanovené v příloze VII.
Článek 26
Skladování kusů
Intervenční agentury zajistí, aby veškeré nakoupené vykostěné maso bylo skladováno vždy odděleně a bylo snadno identifikovatelné podle nabídkového řízení, kusu a měsíce skladování.
Získané kusy jsou skladovány v chladírnách, které se nacházejí na území členského státu příslušné intervenční agentury.
Kromě zvláštní odchylky přijaté postupem podle článku 43 nařízení (ES) č. 1254/1999 musí chladírny umožnit, aby intervenční agentura skladovala veškeré vykostěné maso přiřknuté v nabídkovém řízení po dobu nejméně tří měsíců za technicky vyhovujících podmínek.
Článek 27
Náklady na vykostění
Smlouvy podle čl. 22 odst. 1 a příslušné úhrady kryjí všechna opatření stanovená v tomto nařízení a na jejich základě vzniklé náklady, zejména
a) případné náklady na přepravu nevykostěných produktů po jejich převzetí do bourárny;
b) vykostění, úpravu, balení a rychlé zamrazení produktu;
c) skladování zmrazených kusů, jejich naložení, přepravu a převzetí intervenční agenturou v chladírnách, které sama určila;
d) náklady na materiál, zejména pro balení;
e) hodnotu kostí, zbytků loje a jiných odřezků vzniklých při úpravě, které může intervenční agentura přenechat bourárnám.
Článek 28
Lhůty
Vykostění, úprava a balení masa musí být ukončeny ve lhůtě deseti kalendářních dní po porážce.
Členské státy však mohou stanovit kratší lhůty.
Rychlé zmrazení proběhne ihned po zabalení masa a v každém případě začne v den balení; množství zmrazeného vykostěného masa nesmí překročit kapacitu mrazícího tunelu.
Zmrazení vykostěného masa musí zajistit, aby během maximálně 36 hodin bylo dosaženo vnitřní teploty minimálně -7°C.
Článek 29
Odmítnutí produktů
23 odst. 1 zjistí, že bourárna nedodržela předpisy článků 20 až 28 s ohledem na určitý kus, zkontroluje se dalších 5 % kartonů naplněných během příslušného dne.
Pokud jsou zjištěna další porušení, zkontroluje se dalších 5 % vzorků celkového počtu kartonů naplněných příslušným kusem.
Pokud je po čtvrté kontrole zjištěno, že ustanovení uvedených článků nebyla dodržena u nejméně 50 % kartonů, zkontroluje se celková denní produkce příslušného kusu.
Kontrola celkové denní produkce se však neprovede, jakmile je u nejméně 20 % kartonů naplněných příslušným kusů zjištěno porušení.
2. Pokud na základě odstavce 1 nebyly u nejméně 20 % kartonů s příslušným kusem prokazatelně dodrženy předpisy, je odmítnut celý obsah těchto kartonů a úhrada není provedena.
V takovém případě zaplatí bourárna intervenční agentuře za odmítnuté kusy částku ve výši ceny stanovené v příloze VIII.
Pokud nebyly u nejméně 20 % kartonů s příslušným kusem prokazatelně dodrženy předpisy, odmítne intervenční agentura celou denní produkci tohoto kusu a úhrada není provedena.
V takovém případě zaplatí bourárna intervenční agentuře za odmítnuté kusy částku ve výši ceny stanovené v příloze VIII.
Pokud nebyly u nejméně 20 % kartonů s různými kusy z denní produkce prokazatelně dodrženy předpisy, odmítne intervenční agentura celou denní produkci a úhrada není provedena.
V takovém případě zaplatí bourárna intervenční agentuře za odmítnuté kusy částku ve výši ceny, kterou musí intervenční agentura zaplatit úspěšnému účastníkovi nabídkového řízení podle článku 18 za původně nakoupené nevykostěné maso, které bylo po vykostění odmítnuto, přičemž je tato cena zvýšena o 20 %.
Pokud se použije třetí pododstavec, první a druhý pododstavec se nepoužijí.
3. Odchylně od odstavců 1 a 2, pokud bourárna z důvodu hrubé nedbalosti nebo podvodu nedodrží předpisy článků 20 až 28:
- všechny produkty získané vykostěním v den, kdy bylo zjištěno nedodržení uvedených předpisů, intervenční agentura odmítne a úhrada není provedena;
- v takovém případě zaplatí bourárna intervenční agentuře částku ve výši ceny, kterou musí intervenční agentura zaplatit úspěšnému účastníkovi nabídkového řízení podle článku 18 za původně nakoupené nevykostěné maso, které bylo po vykostění odmítnuto podle první odrážky, přičemž je tato cena zvýšena o 20 %.
KAPITOLA III
KONTROLA PRODUKTŮ A SDĚLENÍ
Článek 30
Skladování a kontrola produktů
1. Intervenční agentury zajistí, aby maso, na které se vztahuje toto nařízení, bylo snadno přístupné a bylo umístěno do skladu a skladováno v souladu s čl. 8 odst. 1 a čl. 26 prvním pododstavcem.
2. Skladovací teplota musí být nejméně -17°C.
3. Členské státy přijmou veškerá opatření nezbytná pro zajištění uspokojivého uchování, pokud jde o množství a jakost, skladovaných produktů a zajistí okamžitou náhradu poškozených balení.
Členské státy kryjí s tím spojená rizika pojištěním ve formě smluvního závazku skladovatele nebo celkovým pojištěním intervenční agentury; členský stát může být i svým vlastním pojišťovatelem.
4. Během doby skladovaní provede příslušný orgán pravidelnou kontrolu reprezentativních množství produktů skladovaných v rámci nabídkových řízení uskutečněných v příslušném měsíci.
Produkty, které nejsou podle kontroly v souladu s požadavky tohoto nařízení, jsou odmítnuty a odpovídajícím způsobem označeny.
V případě potřeby a aniž je dotčeno uplatnění sankcí, může příslušný orgán vymáhat vrácení vyplacených částek od příslušných stran.
Kontroloři nemohou přijímat žádné instrukce od subjektu, který provedl nákupy.
5. Příslušné orgány přijmou nezbytná opatření pro zpětné vysledování a skladování, aby pozdější vyskladnění a odbyt skladovaných produktů mohly proběhnout co nejúčinněji s ohledem na případné veterinární požadavky pro příslušná zvířata.
Článek 31
Sdělení
1. Členské státy sdělí neprodleně Komisi každou změnu v seznamu intervenčních center a, pokud je to možné, své mrazící a skladovací kapacity.
2. Do deseti kalendářních dní po uplynutí období převzetí sdělí členské státy Komisi dálnopisem nebo faxem dodaná a přijatá množství pro intervenci.
3. Nejpozději 21. den každého měsíce sdělí členské státy Komisi tyto údaje týkající se měsíce předcházejícího:
a) týdenní a měsíční množství nakoupená v rámci intervence, rozdělená podle produktů a jakostí na základě klasifikační stupnice Společenství pro jatečně upravená těla stanovené nařízením (EHS) č. 1208/81,
b) množství vykostěného nebo nevykostěného masa, na které byla v příslušném měsíci uzavřena prodejní smlouva,
c) množství vykostěného nebo nevykostěného masa, pro které bylo v příslušném měsíci vystaveno potvrzení o vyzvednutí nebo podobný doklad,
d) smluvně nevázané zásoby a fyzické zásoby nevykostěného masa na konci každého měsíce, a dobu skladování těchto zásob.
4. Nejpozději na konci každého měsíce sdělí členské státy Komisi tyto údaje týkající se měsíce předcházejícího:
a) množství vykostěného masa, které bylo získáno z nevykostěného hovězího masa nakoupeného v příslušném měsíci v rámci intervence;
b) smluvně nevázané zásoby a fyzické zásoby nevykostěného masa na konci každého měsíce, a dobu skladování těchto zásob.
5. Pro účely tohoto článku se rozumí:
a) "smluvně nevázanými zásobami" zásoby, které dosud nejsou předmětem kupní smlouvy;
b) "fyzickými zásobami" celkové množství smlouvou nevázaných zásob a zásob, které jsou sice předmětem kupní smlouvy, ale dosud nejsou převzaty.
KAPITOLA IV
PŘECHODNÁ USTANOVENÍ
Článek 32
Doba použití
Ustanovení této kapitoly se použijí až do 30. června 2002 pro nákupy v rámci nabídkového řízení stanovené v článku 47 nařízení (ES) č. 1254/1999.
Článek 33
Zahájení a zastavení nákupů v rámci nabídkového řízení
1. S cílem zjistit, zda jsou splněny podmínky pro různé jakosti nebo jakostní třídy uvedené v čl. 47 odst. 3 až 7 nařízení (ES) č. 1254/1999, se zaznamenají průměrné tržní ceny podle nařízení (ES) č. 295/96.
2. Pokud je zohledněna jedna jakostní třída, je průměrná tržní cena Společenství vypočítána podle čl. 5 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 295/96.
Průměrná tržní cena nebo intervenční cena v členském státě nebo regionu členského státu odpovídá průměru tržních nebo intervenčních cen každé z těchto jakostí, které jsou váženy na základě svého poměrného významu pro porážky provedené v příslušném členském státě nebo příslušném regionu členského státu.
Průměrná intervenční cena Společenství odpovídá průměru intervenčních cen každé z těchto jakostí, které jsou váženy na základě svého poměrného významu pro porážky ve Společenství.
Tržní ceny uvedené v prvním nebo druhém pododstavci jsou vypočítány pro jakosti vhodné k intervenci, které jsou přepočítány na jakost R3 na základě koeficientů stanovených v příloze I.
3. Zahájení, zastavení a opětné zahájení intervenčních nákupů proběhne na základě dvou posledních týdenních záznamů tržních cen v členských státech nebo v regionech členských států, s výjimkou zastavení opatření podle čl. 47 odst. 5 nařízení (ES) č. 1254/1999, kdy postačuje poslední týdenní záznam.
Článek 34
Podmínky platnosti nabídek
Zájemci se zúčastní nabídkového řízení u intervenční agentury členského státu, který nabídkové řízení zahájil, buď podáním písemné nabídky proti potvrzení o přijetí nebo jiným písemným sdělením přijatým intervenční agenturou proti potvrzení o přijetí.
Účast zájemců může být upravena smlouvami, které jsou uzavřeny s intervenční agenturou na základě zadávacích podmínek.
Nabídky se podávají odděleně podle druhu nabídkového řízení.
Článek 35
Jistoty
Zachování nabídky po uplynutí lhůty pro podání nabídek a dodání produktů do skladu určeného intervenční agenturou během lhůty podle čl. 16 odst. 2 jsou základní požadavky, jejichž splnění je zajištěno složením jistoty ve výši 36 EUR na 100 kg.
Jistota je složena u intervenční agentury členského státu, ve kterém je nabídka podána.
Článek 36
Maximální nákupní cena
V případě nabídkových řízení podle čl. 47 odst. 3 nařízení (ES) č. 1254/1999 nejsou zohledněny nabídky, které přesahují průměrnou tržní cenu, která byla zaznamenána v členském státě nebo regionu členského státu pro příslušnou kategorii a která byla přepočítána na jakost R3 na základě koeficientů podle přílohy I a zvýšena o částku 10 EUR na 100 kg hmotnosti jatečně upraveného těla. Pro členské státy nebo regiony členských států, které splňují podmínky čl. 47 odst. 5 nařízení (ES) č. 1254/1999, činí toto zvýšení 6 EUR.
KAPITOLA V
OBECNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 37
Zrušení
1. Nařízení (EHS) č. 2456/93 se zrušuje s účinkem od 1. dubna 2000.
Dále se však použije pro nabídková řízení, které byla zahájena před tímto datem.
Odkazy na zrušená nařízení se považují za odkazy na toto nařízení a v souladu se srovnávací tabulkou uvedenou v příloze IX tohoto nařízení.
2. Nařízení (EHS) č. 1627/89 se zrušuje s účinkem od 1. července 2002.
Článek 38
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Použije se od prvního nabídkového řízení v dubnu 2000, s výjimkou článku 3, čl. 11 odst. 2, čl. 12 odst. 1 a čl. 14 odst. 1, které se použijí ode dne 1. července 2002.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 593/2000
ze dne 13. března 2000,
kterým se pozastavuje používání nařízení Rady (ES) č. 2006/97, kterým se stanoví některá pravidla pro zvláštní režim dovozu olivového oleje pocházejícího z Maroka
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2006/97 ze dne 9. října 1997, kterým se stanoví některá pravidla pro zvláštní režim dovozu olivového oleje pocházejícího z Maroka [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Články 17 a 18 a příloha B Dohody o spolupráci mezi Evropským hospodářským společenstvím a Marockým královstvím [2] stanoví zvláštní režim pro dovoz olivového oleje kódů KN 1509 a 1510, zcela získaného v Maroku a dováženého přímo z této země do Společenství.
Zvláštní režim se prodloužil po 1. lednu 1994 dohodou ve formě výměny dopisů s Marockým královstvím po dobu trvání dohody o spolupráci.
(2) Nařízení (ES) č. 2006/97 stanoví některá pravidla pro uvedený režim, aby jej přizpůsobila podmínkám dohody o zemědělství uzavřené během Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání.
(3) článek 5 nařízení (ES) č. 2006/97 stanoví, že v případě uzavření nové dohody Komise přijme nutné úpravy postupem podle článku 38 nařízení Rady č. 136/66/EHS ze dne 22. září 1966 o zřízení společnéorganizace trhu s oleji a tuky [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 2702/1999 [4]. Zvláštní režim se již nebude používat, jakmile dnem 1. března 2000 vstoupí v platnost Evropsko-středomořská dohoda zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Marockým královstvím na straně druhé [5]. Až do formálního zrušení nařízení (ES) č. 2006/97 právním aktem Rady je tudíž nezbytné jej přizpůsobit nové situaci a pozastavit jeho používání s účinností ode dne vstupu nové dohody v platnost.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro oleje a tuky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Používání nařízení Rady (ES) č. 2006/97 se pozastavuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 609/2000
ze dne 21. března 2000,
kterým se mění nařízení (ES) č. 3298/94, kterým se stanoví podrobná opatření týkající se systému práv tranzitu (ekobodů) pro těžká nákladní vozidla projíždějící Rakouskem
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na akt o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl. 11 odst. 6 a přílohu 4 protokolu č. 9 tohoto aktu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Povolení ECMT platná v Rakousku musí umožňovat volný tranzit přes rakouské území.
(2) Je třeba stanovit jednoznačná pravidla pro znehodnocování ekokaret.
Použité ekokarty slouží ke statistickým účelům.
(3) Využívání elektronických ekobodů se optimalizuje, pokud jsou tyto ekobody přidělovány vícekrát do roka.
(4) Pokud vozidlo vykládá nebo nakládá celý náklad v Rakousku, považuje se jízda bez ohledu na to, po jaké trase vede před vjezdem do Rakouska a po výjezdu z něj, za bilaterální, a proto musí být osvobozena od placení ekobodů.
(5) Uskutečňováním dohody, kterou se povoluje těžkým nákladním vozidlům o hmotnosti 40 tun průjezd Švýcarskem, se sníží počet těžkých nákladních vozidel projíždějících Rakouskem.
Těžká nákladní vozidla vyjíždějící z Itálie a Řecka nebo do nich jedoucí budou však muset vzhledem k zeměpisné poloze těchto zemí i nadále projíždět Rakouskem.
Řecko a Itálie proto musí mít nadále přednost při přidělování nevyužitých ekobodů vrácených Komisi.
(6) Je proto třeba změnit nařízení Komise (ES) č. 3298/94 [1] ve znění nařízení (ES) č. 1524/96 [2].
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 16 protokolu č. 9,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 3298/94 se mění takto:
1.
V článku 1 se vkládá nový odstavec, který zní:
"1a. Na tranzitní jízdy, které spadají do některé z kategorií uvedených v příloze C nebo jsou prováděny na podkladě povolení ECMT platného na rakouském území, se systém ekobodů nevztahuje."
2. V článku 2 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
a) oražením ekokarty v razicím stroji;
b) orazítkováním ekokarty rakouskými kontrolními celními orgány při vjezdu vozidla do Rakouska;
c) orazítkováním a datováním ekokarty orgány země, v níž je dopravce usazen, před vjezdem do Rakouska;
d) orazítkováním ekokarty orgánem provádějícím nastavování ekoštítků.
Seznam rakouských hraničních přechodů, které jsou vybaveny strojem na orážení ekokaret, je uveden v příloze H.
Pro statistické účely si první stranu vyplněné ekokarty buď ponechají rakouské orgány, nebo ji příslušné orgány zašlou zpět rakouským orgánům do tří měsíců od ukončení jízdy.
Komise se opírá o takto shromážděné statistické údaje při přípravě návrhů na rozdělení rezervních ekobodů."
3. V čl. 5 odst. 5 se doplňuje nové písmeno, které zní:
"d) ekokarta nebyla znehodnocena způsobem uvedeným v čl. 2 odst. 1."
4. V článku 6 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"3. Elektronické ekobody se přidělují členským státům každý rok ve třech stejných částech: první část před 1. listopadem roku předcházejícího roku platnosti, druhá část před 1. březnem roku platnosti a třetí část před 1. červencem roku platnosti."
5. Článek 14 se nahrazuje tímto:
"Článek 14
Jízda je osvobozena od placení ekobodů, pokud vozidlo vykládá nebo nakládá celý náklad
Nařízení Rady (ES) č. 616/2000
ze dne 20. března 2000,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 737/90 o podmínkách dovozu zemědělských produktů pocházejících ze třetích zemí po havárii jaderné elektrárny v Černobylu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením (EHS) č. 737/90 [1] byly stanoveny nejvyšší přípustné úrovně radioaktivní kontaminace zemědělských produktů pocházejících ze třetích zemí a určených k lidské spotřebě, které musí být dodržovány při dovozu dotyčných výrobků a v souvislosti se kterými provádějí členské státy kontroly.
Výše uvedené nařízení je použitelné pouze do 31. března 2000.
(2) Důvody, které převládaly při přijetí a prodloužení výše uvedeného nařízení, nadále platí, zejména s ohledem na skutečnost, že radioaktivní kontaminace některých zemědělských produktů pocházejících ze třetích zemí nejvíce zasažených havárií stále překračuje nejvyšší přípustné úrovně radioaktivity stanovené v uvedeném nařízení.
(3) Nařízením Komise (ES) č. 1661/1999 [2], kterým se opravuje nařízení Komise (EHS) č. 1983/88 [3], byly mimo jiné zavedeny zvláštní podmínky, kterými se zpřísňují kontroly při dovozu nekultivovaných hub z některých třetích zemí.
(4) Existují vědecké důkazy, že doba kontaminace některých produktů pocházejících z druhů žijících nebo rostoucích v lesích a zalesněných oblastech cesiem 137 po havárii jaderné elektrárny v Černobylu závisí zejména na době fyzikální přeměny tohoto radionuklidu, což je přibližně 30 let.
(5) Zkušenosti získané při provádění kontrol uvedených v článku 4 nařízení (EHS) č. 737/90, které se týkají zejména dovozů sušených hub, ukázaly, že za účelem harmonizace musí být nejvyšší přípustné úrovně uvedené v článku 3 výše uvedeného nařízení přepočítány pro veškeré koncentrované nebo sušené produkty na základě výrobků určených k přímé spotřebě.
(6) Nařízení Rady (ESAE) č. 3954/87 [4] stanoví nejvyšší přípustné úrovně radioaktivní kontaminace potravin a krmiv po jaderné havárii nebo jiném případu radiační mimořádné situace.
V takových situacích je nezbytné zajistit harmonizaci všech prováděných opatření.
(7) Je vhodné podruhé prodloužit platnost nařízení (EHS) č. 737/90.
(8) Opatření nezbytná k provedení nařízení (EHS) č. 737/90 by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [5],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 737/90 se mění takto:
a) Článek 3 se nahrazuje tímto:
"Článek 3
Nejvyšší přípustné úrovně uvedené v článku 2 jsou tyto:
nejvyšší kumulovaná radioaktivita cesia 134 a 137 nesmí překročit7:
- 370 Bq/kg u mléka a mléčných výrobků uvedených v příloze II a u potravin určených pro zvláštní výživu kojenců v prvních čtyřech až šesti měsících života, které samy o sobě splňují nutriční požadavky pro tuto kategorii osob a do maloobchodu jsou dodávány v jednoznačně určených obalech a jsou označeny jako "přípravky pro kojence",
- 600 Bq/kg u všech ostatních dotyčných produktů."
b) Článek 7 se nahrazuje tímto:
"Článek 7
1. Komisi je nápomocen výbor.
2. V případě odkazu na tento odstavec se použijí články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Lhůta uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.";
c) V článku 8 se druhý pododstavec nahrazuje tímto: "Jeho použitelnost končí:
1. dnem 31. března 2010, ledaže Rada před tímto dnem rozhodne jinak, a to zejména v případě, že by seznam vyloučených produktů uvedený v článku 6 zahrnoval všechny produkty vhodné k lidské spotřebě, na které se vztahuje toto nařízení;
2. dnem vstupu v platnost nařízení Komise uvedeného v čl. 2 odst. 1 nařízení (Euratom) č. 3954/87, pokud tento vstup v platnost nastane před 31. březnem 2010."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 620/2000
ze dne 23. března 2000,
kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 1722/1999, pokud jde o dovoz pšenice tvrdé a zbytků některých obilovin pocházejících z Maroka
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1722/1999 ze dne 29. července 1999 o dovozu otrub, krupičných otrub a jiných zbytků vzniklých proséváním, mletím nebo jiným způsobem zpracování některých obilovin pocházejících z Alžírska, Maroka a Egypta a o dovozu pšenice tvrdé pocházející z Maroka [1], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Koncese pro dovoz otrub, krupičných otrub a pšenice tvrdé pocházejících z Maroka do Společenství, stanovené v Dohodě o spolupráci mezi Evropským společenstvím a Marokem, která je v platnosti od roku 1978, byly provedeny nařízením (ES) č. 1722/1999.
(2) Tato dohoda o spolupráci je od 1. března 2000 nahrazena novou Evropsko-středozemskou dohodou zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy [2] na jedné straně a Marockého království na straně druhé.
Koncese vyplývající z předcházející dohody o spolupráci končí k uvedenému datu.
(3) Nařízení (ES) č. 1722/1999 by proto mělo být pozměněno, aby se zrušily odkazy na produkty pocházející z Maroka.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1722/1999 se mění takto:
1. Článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
Tímto nařízením se stanoví ustanovení použitelná pro zvláštní režimy pro dovoz otrub, krupičných otrub a jiných zbytků vzniklých proséváním, mletím nebo jiným způsobem zpracování některých obilovin pocházejících z Alžírska a Egypta."
2. Článek 2 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
Celní sazby použitelné pro dovoz otrub, krupičných otrub a jiných zbytků vzniklých proséváním, mletím nebo jiným způsobem zpracování některých obilovin kódů KN 23023010 až 23024090 pocházejících z Alžírska do Společenství se rovnají 40 % částek stanovených ve společném celním sazebníku, následně snížených o 7,25 EUR/t."
3. Článek 4 se nahrazuje tímto:
"Článek 4
Články 2 a 3 se použijí pro všechny dovozy, u nichž dovozce prokáže, že vývozní dávka byla vybrána
Nařízení Komise (ES) č. 635/2000
ze dne 24. března 2000,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2571/97 o prodeji másla za snížené ceny a o poskytování podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo určené k použití při výrobě cukrářských výrobků, zmrzliny a jiných potravin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na články 10 a 15 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
494/1999 [3] stanoví v čl. 3 písm. a) možnost používat stopovací látky uvedené v příloze II uvedeného nařízení v dotyčných produktech za účelem provádění kontroly konečného použití těchto produktů.
S ohledem na skutečnost, že některé stopovací látky se v rámci uvedeného režimu již po nějakou dobu nepoužívají a že příloha II uvedeného nařízení stanoví alternativní používání jiných stopovacích látek, je třeba v zájmu zjednodušení zrušit používání dotyčných stopovacích látek a umožnit, aby díky menšímu počtu těchto stopovacích látek byla zjednodušena i kontrola.
Dotyčné stopovací látky jsou mimo jiné v současné době posuzovány na základě nových vědeckých poznatků.
(2) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V příloze II nařízení (ES) č. 2571/97 se zrušuje bod V.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 643/2000
ze dne 28. března 2000
o opatřeních pro používání eura pro účely rozpočtového řízení strukturálních fondů
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech[1], a zejména na článek 33 a čl. 53 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 33 nařízení (ES) č. 1260/1999 stanoví, že rozhodnutí Komise, závazky a platby jsou vyčíslovány a prováděny v eurech v souladu s předpisy, které stanoví Komise.
(2) Přepočítací koeficienty mezi eurem a měnami členských států, které mají euro jako svou měnu, jsou neodvolatelně stanoveny nařízením Rady (ES) č. 2866/98[2]; podle článku 1 nařízení Komise (Euratom, ESUO, ES) č.
3418/93 ze dne 9. prosince 1993, kterým se stanoví prováděcí pravidla k některým ustanovením finančního nařízení ze dne 21. prosince 1977[3], naposledy pozměněného rozhodnutím 1999/537/ES, ESUO, Euratom[4], jsou směnnými kurzy pro členské státy, které nemají euro jako vlastní měnu, měsíční kurzy eura vypočtené na základě kurzů platných v den před posledním pracovním dnem měsíce předcházejícího měsíci, pro který jsou kurzy stanoveny; tyto kurzy jsou zveřejňovány v řadě C Úředního věstníku Evropských společenství.
(3) Podle přechodných ustanovení čl. 52 odst. 1 nařízení (ES) č. 1260/1999 se pro příspěvky poskytované podle nařízení Rady (EHS) č. 4253/88 ze dne 19. prosince 1988, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 2052/88, pokud jde o koordinaci mezi činnostmi jednotlivých strukturálních fondů navzájem a mezi těmito činnostmi a operacemi Evropské investiční banky a jinými stávajícími finančními nástroji[5], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 3193/94[6], mají nadále uplatňovat ustanovení týkající se plateb, obsažená v nařízení Komise (EHS) č. 1866/90 ze dne 2. července 1990 o opatřeních pro používání ECU pro účely rozpočtového řízení strukturálních fondů[7], naposledy pozměněném nařízením (ES) č. 2745/94[8].
(4) K tomuto rozhodnutí byly konzultovány Výbor podle článku 147 Smlouvy, Řídící výbor pro zemědělské struktury a rozvoj venkova a Výbor pro struktury rybolov a akvakultury.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro rozvoj a přeměnu regionů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předkládání plánů, žádostí o příspěvky z fondů a ročních a závěrečných prováděcích zpráv
1. Rozvojové plány, finanční plány, žádosti o pomoc a dodatky programů a roční a závěrečné prováděcí zprávy uvedené v nařízení (ES) č. 1260/1999 se Komisi předkládají v eurech.
2. V ročních a závěrečných prováděcích zprávách musí částky v eurech ve výkazech výdajů odpovídat částkám v eurech získaným použitím článku 2.
Článek 2
Platby
1. Výkazy výdajů podporující žádost o platbu, potvrzené v souladu s čl. 32 odst. 3 nařízení (ES) č. 1260/1999 platebním orgánem, se Komisi předkládají v eurech.
2. Členské státy, jejichž měnou není euro v den, kdy žádají o platbu, přepočtou částky výdajů z národní měny na euro za použití kurzu platného v den před posledním pracovním dnem v místě Komise v měsíci, který předchází měsíci, ve kterém byl výdaj zaznamenán v účetnictví platebního orgánu odpovědného za danou pomoc.
3. Pokud se euro stane měnou členského státu, bude se postup uvedený v předchozím odstavci dále používat pro přepočet všech výdajů zaznamenaných v účetnictví platebního orgánu před dnem, kdy vstoupí v platnost pevný přepočítací koeficient mezi národní měnou a eurem.
Článek 3
Zrušení
Aniž jsou dotčena přechodná ustanovení stanovená v článku 52 nařízení (ES) č. 1260/1999, zrušuje se nařízení (EHS) č. 1866/90.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 645/2000
ze dne 28. března 2000,
kterým se stanoví prováděcí pravidla nezbytná pro náležité uplatňování některých ustanovení článku 7 směrnice Rady 86/362/EHS a článku 4 směrnice Rady 90/642/EHS o sledování maximálních limitů reziduí pesticidů v obilovinách a v některých produktech rostlinného původu, včetně ovoce a zeleniny, a na jejich povrchu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 86/362/EHS ze dne 24. července 1986 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v obilovinách a na jejich povrchu [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 1999/71/ES [2], a zejména na článek 7 této směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 90/642/EHS ze dne 27. listopadu 1990 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v některých produktech rostlinného původu, včetně ovoce a zeleniny, a na jejich povrchu [3], naposledy pozměněnou směrnicí 1999/71/ES, a zejména na článek 4 této směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V článku 7 směrnice 86/362/EHS a v článku 4 směrnice 90/642/EHS jsou uvedena základní ustanovení týkající se sledování pesticidů v obilovinách, ovoci a zelenině a na jejich povrchu.
(2) Zkušenosti s vypracováním a prováděním doporučení Komise ukazují, že víceleté plánování s možností každoroční úpravy je nejúčinnějším přístupem ke stanovení koordinovaných programů sledování na úrovni Společenství.
(3) V článku 7 směrnice 86/362/EHS a v článku 4 směrnice 90/642/EHS se stanoví přezkoumání a přijetí veškerých nezbytných opatření, jako je zveřejnění zpráv Evropského společenství obsahujících utříděné a shrnuté informace členských států Komisí a přijetí opatření, která mají být učiněna na úrovni Společenství, v případě oznámeného překročení maximálních limitů.
Zkušenosti potvrdily, že má-li být jejich výsledků použito s jistotou, musí laboratoře provádějící analýzy reziduí pesticidů pracovat na vysoké úrovni zabezpečení jakosti.
Účast laboratoří na pravidelných zkouškách odborné způsobilosti a zavedení společných postupů zabezpečování jakosti může přispět ke splnění akreditačních požadavků podle článku 3 směrnice Rady 93/99/EHS ze dne 29. října 1993 o doplňujících opatřeních týkajících se úředního dozoru nad potravinami [4].
(4) Protože Komise musí při utřiďování a shromažďování informací předložených členskými státy pro vypracování zpráv Evropského společenství důvěřovat kvalitě, správnosti a srovnatelnosti těchto informací, je vhodné, aby finančně přispěla na opatření, která podporují provádění programů sledování na nejvyšší dosažitelné úrovni.
Zejména by měly být podporovány pravidelné zkoušky odborné způsobilosti laboratoří a přezkoumání a vypracování pokynů pro postupy zabezpečování jakosti na pravidelných zasedáních odborníků.
(5) Je vhodné, aby Komise finančně přispěla i na opatření, která podpoří další aspekty koordinace sledování reziduí pesticidů na úrovni Společenství.
Zejména by měly být podpořeny práce umožňující Komisi dostát požadavku, aby se postupně dopracovala k systému, který by umožnil odhadnout na základě údajů ze sledování skutečnou dietární expozici.
(6) Sdělení Komise o zdraví spotřebitelů a bezpečnosti potravin (KOM(97) 183) popisuje činnost orgánů potravinářské, veterinární a rostlinolékařské kontroly a inspekce.
Sledování reziduí pesticidů v obilovinách, ovoci a zelenině a na jejich povrchu je činnost, která by měla spadat do působnosti orgánů inspekce.
(7) Při kontrolních programech v letech 1996 a 1997 vyšly najevo případy překročení maximálních limitů stanovených ve směrnici 90/642/EHS ve znění pozdějších předpisů.
(8) Ve směrnici 90/642/EHS ve znění pozdějších předpisů a ve směrnici 86/362/EHS ve znění pozdějších předpisů se předpokládá přijetí opatření, která mají být učiněna na úrovni Společenství v případě oznámených překročení a přijetí prováděcích pravidel nezbytných pro řádný průběh sledování.
(9) Pro lepší sledování reziduí pesticidů ve Společenství a jeho řádný průběh je nezbytné mít k dispozici souhrnný přehled systémů sledování ve všech členských státech.
(10) Musí být stanovena prováděcí pravidla nezbytná pro řádné uplatňování ustanovení týkajících se sledování.
Tato pravidla by měla jasně stanovit činnosti, na něž Komise může udělit finanční příspěvek v rámci dostupných rozpočtových prostředků, a postupy, jimiž by tak měla učinit.
(11) Opatření stanovená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Doporučení Komise přijatá v souladu s čl. 7 odst. 2 písm. b) směrnice 86/362/EHS a čl. 4 odst. 2 písm. b) směrnice 90/642/EHS mohou pokrývat období od jednoho roku do pěti let.
2. Komise může každoročně předložit potvrzující a doplňující návrh doporučení, aby bylo umožněno účinné každoroční vedení víceletých programů sledování; tyto návrhy předloží podle čl. 7 odst. 2 písm. b) směrnice 86/362/EHS a čl. 4 odst. 2 písm. b) směrnice 90/642/EHS Stálému rostlinolékařskému výboru.
Článek 2
S cílem usnadnit náležité uplatňování ustanovení čl. 7 odst. 2 a 3 směrnice 86/362/EHS a článku 4 směrnice 90/462/EHS Komise:
1. koordinuje činnost členských států, popřípadě prostřednictvím pokynů Stálého rostlinolékařského výboru, pokud jde o požadavky na shromažďování, zaznamenávání, zpracování a šíření informací o sledování a o programech sledování, a zejména obecné zásady postupů zabezpečování jakosti při analýzách reziduí pesticidů [5] a pracovní dokument obsahující pokyny pro členské státy, pokud jde o provádění doporučení Komise týkajících se koordinovaných programů sledování na úrovni Společenství [6];
2. uděluje v rámci příslušných dostupných prostředků v rozpočtu Evropského společenství finanční příspěvek:
a) v zásadě každé dva roky na pravidelné pořádání zkoušek odborné způsobilosti pro všechny laboratoře provádějící analýzy, aby byla zajištěna kvalita, správnost a srovnatelnost informací zasílaných každoročně členskými státy Komisi a ostatním členským státům a utříděných a shrnutých Komisí podle čl. 7 odst. 3 směrnice 86/362/EHS a čl. 4 odst. 3 směrnice 90/642/EHS;
b) na organizování vytváření postupů zabezpečování jakosti při analýzách reziduí pesticidů formou pokynů Stálého rostlinolékařského výboru a na organizování pravidelného přezkoumání používání těchto postupů v laboratořích členských států provádějících reziduální analýzy, která se mají v zásadě provádět ve dvouletých intervalech na zasedáních odborníků, s cílem zajistit kvalitu, správnost a srovnatelnost informací, které členské státy každoročně zasílají Komisi a ostatním členským státům a které Komise utřídí a shrne podle čl. 7 odst. 3 směrnice 86/362/EHS a čl. 4 odst. 3 směrnice 90/642/EHS;
c) na každoroční provádění studií, na konzultace a jiné nezbytné přípravné práce umožňující Komisi, aby se postupně dopracovala k systému, který by umožnil odhadnout na základě údajů ze sledování skutečnou dietární expozici pesticidům, jak je požadováno v čl. 7 odst. 3 směrnice 86/362/EHS a v čl. 4 odst. 3 směrnice 90/642/EHS, a
d) na provádění jiných činností na úrovni Společenství nezbytných pro náležité uplatňování čl. 7 odst. 2 a 3 směrnice 86/362/EHS a článku 4 směrnice 90/642/EHS, o nichž může být rozhodnuto Komisí a Stálým rostlinolékařským výborem.
Článek 3
1. Komise určí příjemce finančních příspěvků podle čl. 2 odst. 2 formou rozhodnutí přijatého postupem podle článku 12 směrnice 86/362/EHS nebo článku 10 směrnice 90/642/EHS.
2. V rozhodnutí Komise podle odstavce 1 je uvedeno zejména:
- jméno příjemce nebo příjemců finančního příspěvku Společenství,
- celkové náklady na činnost, která má být provedena, a příspěvky stran, včetně Evropského společenství, zúčastněných na jejím provedení,
- stručný popis činnosti, která má být provedena,
- časový rozvrh provádění činnosti.
Článek 4
Členské státy zajistí, aby výsledky analýz zasílané každoročně Komisi a ostatním členským státům podle čl. 7 odst. 3 směrnice 86/362/EHS a čl. 4 odst. 3 směrnice 90/642/EHS pocházely z laboratoří, které:
- splňují požadavky článku 3 směrnice 93/99/EHS a
- vyvíjejí veškeré úsilí nezbytné pro uplatňování postupů zabezpečování jakosti při analýzách reziduí pesticidů stanovených v čl. 2 odst. 2 písm. b) tohoto nařízení.
Kromě toho členské státy zajistí, aby účast na koordinovaném programu Společenství byla omezena na laboratoře, které se účastnily předešlého kola nebo se zúčastní následujícího kola příslušných zkoušek odborné způsobilosti stanovených v čl. 2 odst. 2 písm. a) tohoto nařízení.
Článek 5
1. Komise jmenuje zvláštní odborně způsobilé úředníky, kteří budou v členských státech společně s vnitrostátními orgány dohlížet na provádění programů Společenství a vnitrostátních programů sledování reziduí pesticidů v potravinách rostlinného původu a na jejich povrchu.
Jejich činnost bude zahrnovat odebírání vzorků a hodnocení činnosti příslušných laboratoří.
2. Úředníci jmenovaní Komisí navštíví vnitrostátní orgány každého z členských států, které s nimi spolupracují a poskytují jim veškerou nezbytnou pomoc při plnění jejich úkolů.
Program návštěv je organizován a uskutečňován ve spolupráci s dotčeným členským státem.
Za provádění kontrolních činností zůstávají v každém případě odpovědné vnitrostátní orgány.
3. Komise organizuje tyto návštěvy v součinnosti s vnitrostátními úředníky podle vhodného časového rozvrhu.
Odborníky z Komise mohou v průběhu návštěvy doprovázet vedle odborníků navštíveného členského státu i odborníci z jednoho nebo více jiných členských států.
Během návštěv se odborníci členského státu jmenovaní Komisí musí řídit pokyny Komise.
4. Komise vypracuje po každé návštěvě písemnou zprávu.
Členský stát, v němž proběhla návštěva, má možnost se k této zprávě vyjádřit.
5. Komise pravidelně oznamuje výsledky návštěv uskutečněných v každém členském státě formou písemných zpráv adresovaných všem členským státům v rámci Stálého rostlinolékařského výboru.
Komise rovněž informuje Evropský parlament.
Kromě toho Komise tyto zprávy pravidelně uveřejňuje.
6. Ustanovení tohoto článku budou přezkoumána do 31. října 2001.
Článek 6
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. dubna 2000.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 654/2000
ze dne 29. března 2000,
kterým se povolují nové doplňkové látky, nová užití doplňkových látek a nové přípravky z doplňkových látek v krmivech
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech [1], naposledy pozměněnou nařízením Komise (ES) č. 2690/1999 [2], a zejména na článek 3 této směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 70/524/EHS stanoví, že s ohledem na vývoj vědeckých a technických poznatků mohou být povoleny nové doplňkové látky nebo nová užití doplňkových látek.
(2) Směrnice Rady 93/113/ES ze dne 14. prosince 1993 o způsobu užití enzymů, mikroorganismů a přípravků z nich ve výživě zvířat a o jejich uvádění na trh [3], naposledy pozměněná směrnicí 97/40/ES [4], odchylně od směrnice 70/524/EHS zmocnila členské státy dočasně povolit používání enzymů, mikroorganismů a přípravků z nich a jejich uvádění na trh.
(3) Byly předloženy nové údaje za účelem nahrazení povolených přípravků z enzymů novými přípravky ze stejných enzymů.
(4) Nové doplňkové látky nebo nová užití doplňkových látek mohou být dočasně povolena, pokud při povoleném obsahu v krmivech nemají nepříznivé účinky na zdraví lidí a zvířat nebo na životní prostředí, ani nepoškozují spotřebitele tím, že by měnily vlastnosti živočišného produktu, pokud jejich přítomnost v krmivech může být kontrolována a pokud lze s ohledem na dostupné výsledky důvodně předpokládat, že mají příznivý vliv na vlastnosti krmiv, do kterých jsou přidávány nebo na živočišnou produkci.
(5) Na používání doplňkových látek pracovníky a na manipulaci s nimi se vztahují v plném rozsahu směrnice Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci [5] a navazující samostatné směrnice, zejména směrnice Rady 90/679/EHS ze dne26. listopadu 1990 o ochraně zaměstnanců před riziky spojenými s expozicí biologickým činitelům při práci [6], naposledy pozměněná směrnicí Komise 75/65/ES [7].
(6) Po přezkoumání dokumentací předložených členskými státy v souladu s článkem 3 směrnice 93/113/ES se ukazuje, že určitý počet přípravků náležejících do skupin enzymů a mikroorganismů může být dočasně povolen.
(7) Stanovisko Vědeckého výboru pro výživu zvířat, pokud jde o bezpečnost těchto přípravků z enzymů [8] a mikroorganismů [9], bylo příznivé.
(8) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro krmiva,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přípravky náležející do skupiny "enzymů", které jsou vyjmenované v příloze I tohoto nařízení, se povolují podle směrnice 70/524/EHS jako doplňkové látky ve výživě zvířat za podmínek stanovených v uvedené příloze.
Článek 2
Údaje ve sloupci "Chemický vzorec, popis", které se týkají složení enzymů povolených pod čísly "7" a "8", se mění v souladu s přílohou I.
Článek 3
Přípravky náležející do skupiny "mikroorganismů", které jsou vyjmenované v příloze II tohoto nařízení, se povolují podle směrnice 70/524/EHS jako doplňkové látky ve výživě zvířat za podmínek stanovených v uvedené příloze.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 657/2000
ze dne 27. března 2000
o užším dialogu s odvětvím rybolovu a skupinami, kterých se týká společná rybářská politika
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Aby byl zástupcům odvětví produktů rybolovu a akvakultury a všem dotčeným skupinám umožněn větší podíl na přípravě, navrhování a provádění společné rybářské politiky (SRP), je nutné navázat s těmito skupinami užší dialog a učinit celý rozhodovací proces transparentnějším, zejména pokud jde o jeho přípravnou fázi.
(2) S ohledem na úkoly Poradního výboru pro rybolov a akvakulturu (PVRA) obnovené rozhodnutím Komise 1997/478/ES [1] může být dosažení těchto cílů dialogu a transparentnosti usnadněno zavedením nových opatření zaměřených na zlepšení organizace zasedání PVRA na jedné straně a informováním dotyčných skupin o projednávaných otázkách a dosažených výsledcích na druhé straně.
(3) Za tímto účelem je nutno pomáhat evropským oborovým organizacím při přípravách zasedání PVRA s cílem podněcovat komplexní studium otázek SRP a dopadu jejích opatření, podporovat iniciativy vycházející z tohoto odvětví a snažit se pokud možno nalézt společné postoje k přípravným zněním návrhů Komise.
(4) V zájmu zlepšení podmínek, ve kterých se přijímají rozhodnutí, je mimoto nutné informovat odvětví o zamýšlených iniciativách ve velmi rané fázi a vysvětlit všem dotyčným skupinám cíle a podmínky různých opatření SRP,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V rámci podmínek stanovených v příloze nese Komise náklady na:
- schůze pořádané evropskými oborovými organizacemi s cílem připravit zasedání Poradního výboru pro rybolov a akvakulturu,
- vysvětlování cílů a opatření společné rybářské politiky, a zejména návrhů Komise, a šíření důležitých informací z této oblasti v odvětví rybolovu a v dotyčných skupinách při současném udržování pravidelného styku s dotyčnými organizacemi a skupinami.
Finanční prostředky lze též poskytnout na setkání odborníků, která Komise zorganizuje na podporu činností uvedených v druhé odrážce prvního pododstavce.
Článek 2
Komise může provádět veškerá ověření, která považuje za nezbytná pro zajištění dodržování podmínek a provedení úkolů přidělených tímto nařízením evropským oborovým organizacím, jež pomáhají zástupcům jmenovaným za tímto účelem Komisí.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 709/2000
ze dne 4. dubna 2000
o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením Rady (ES) č. 2626/1999 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) K zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení.
(2) Nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a tato pravidla se vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních a jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím.
(3) Podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2.
(4) Vzhledem k tomu, že je účelné, aby s ohledem na platná opatření Společenství týkající se systémů dvojité kontroly a prvotního a následného dohledu Společenství nad textilními výrobky při dovozu do Společenství mohly být závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, nadále používány jejich držitelem po dobu šedesáti dnů v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3] naposledy pozměněného nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 955/1999 [4].
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
S ohledem na platná opatření Společenství týkajících se systémů dvojité kontroly a prvotního a následného dohledu Společenství nad textilními výrobky při dovozu do Společenství, mohou být závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, podle ustanovení čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu šedesáti dnů.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 710/2000
ze dne 3. dubna 2000
o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením Rady (ES) č. 254/2000 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) K zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení.
(2) Nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury.
Tato pravidla se vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo ji rozšiřuje o další třídění a která byla zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních a jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím.
(3) Podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2.
(4) Je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3], naposledy pozměněného nařízením Rady a Evropského parlamentu (ES) č. 955/1999 [4].
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle ustanovení čl. 12 odst. 6 nařízení (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu tří měsíců.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 738/2000
ze dne 7. dubna 2000
o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2626/1999 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) K zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení.
(2) Nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních a jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím.
(3) Podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2.
(4) Je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3]; naposledy pozměněného nařízením Rady a Evropského parlamentu (ES) č. 955/1999 [4].
(5) Opatření tohoto nařízení jsou, pokud jde o výrobky č. 1 až 4 a 6, v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex.
(6) Výbor pro celní kodex nezaujal, pokud jde o výrobek č. 5 v tabulce v příloze, stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží, které vydaly celní orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu tří měsíců.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 739/2000
ze dne 7. dubna 2000,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2439/1999 o podmínkách pro povolení doplňkových látek náležejících do skupiny "pojiv, protispékavých látek a koagulantů" v krmivech
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech [1], naposledy pozměněnou nařízením (ES) č. 2690/1999 [2], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 2439/1999 ze dne 17. listopadu 1999 o podmínkách pro povolení doplňkových látek náležejících do skupiny "pojiv, protispékavých látek a koagulantů" v krmivech [3] stanoví dočasný maximální limit dioxinů v kaolinových jílech a povinnost sledovat přítomnost dioxinů v ostatních povolených doplňkových látkách, které patří do skupiny "pojiv, protispékavých látek a koagulantů".
(2) Ve výše uvedeném nařízení se předpokládá přezkoumání ustanovení nařízení před dnem 1. března 2000 s ohledem na provedené průzkumy, výsledky kontrolního programu a na celkové posouzení rizika. Průzkumy a kontrolní program stále probíhají a celkové posouzení rizika ještě není k dispozici.
Opatření podle nařízení č. 2493/2000 by proto měla být prodloužena do 15. října 2000.
(3) Dostatečné údaje ze sledování přítomnosti dioxinů již byly poskytnuty pro přírodní směsi steatitů a chloritů (E 560), sepiolit (E 562) a sepiolitický jíl (E 563).
Tyto údaje, které pocházejí z různých členských států a/nebo zdrojů, ukazují, že uvedené doplňkové látky nejsou kontaminovány dioxiny nebo obsahují takové koncentrace dioxinů, které jsou pod mezí stanovitelnosti.
(4) patření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro krmiva,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2439/1999 se mění takto:
1. Datum "1. března 2000" uvedené v článku 1 se nahrazuje datem "15. října 2000".
2. Příloha se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 744/2000
ze dne 10. dubna 2000,
kterým se opravuje nařízení (EHS) č. 32/82, kterým se stanoví podmínky pro poskytování zvláštních vývozních náhrad pro hovězí a telecí maso
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], a zejména na čl. 33 odst. 12 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 32/82 [2], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2326/97 [3], stanovilo podmínky pro poskytování zvláštních vývozních náhrad pro hovězí a telecí maso.
(2) Při provedení poslední změny nařízení (EHS) č. 32/82 nařízením (ES) č. 2326/97 byla omylem zrušena poslední věta čl. 2 odst. 2 druhého pododstavce; je proto nutné znovu začlenit tuto větu do uvedeného znění s účinkem od 3. prosince 1997, data vstupu v platnost nařízení (ES) č. 2326/97.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso.
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V čl. 2 odst. 2 nařízení (EHS) č. 32/82 se v druhému pododstavci doplňuje nová věta, která zní: "Příslušné orgány však mohou povolit balení produktů, pokud označení podle čl. 3 odst. 2 zůstane stále viditelné."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 749/2000
ze dne 11. dubna 2000,
kterým se upravují celková množství uvedená v článku 3 nařízení Rady (EHS) č. 3950/92, kterým se zavádí doplňková dávka v odvětví mléka a mléčných výrobků
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3950/92 ze dne 28. prosince 1992, kterým se zavádí doplňková dávka v odvětví mléka a mléčných výrobků[1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1256/1999[2], a zejména na čl. 3 odst. 2 a na čl. 4 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Čl. 3 odst. 2 nařízení (EHS) č. 3950/92 stanoví, že zaručená celková množství pro Finsko mohou být zvýšena za účelem odškodnění producentů "SLOM", a to až do maximální výše 200 000 tun. V souladu s článkem 6 nařízení Komise (ES) č. 671/95[3], ve znění nařízení (ES) č. 1390/95[4], Finsko oznámilo dotyčná množství na hospodářský rok 1999/2000.
2 nařízení (EHS) č. 3950/92 stanoví, že individuální referenční množství se navýší nebo stanoví na základě řádně odůvodněné žádosti producenta s cílem zohlednit změny ovlivňující jeho dodávky a/nebo přímý prodej a že navýšení nebo stanovení tohoto referenčního množství je podmíněno odpovídajícím snížením nebo zrušením druhého referenčního množství, kterým producent disponuje.
(3) Tyto úpravy nesmí u dotyčného členského státu vést k navýšení celkových množství dodávek a přímých prodejů uvedených v článku 3 nařízení (EHS) č. 3950/92.
Jestliže se individuální referenční množství změní s konečnou platností, upraví se rovněž množství uvedená v článku 3.
(4) V souladu s článkem 8 třetí odrážkou nařízení Komise (EHS) č. 536/93[5], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1255/98[6], oznámily Belgie, Dánsko, Finsko, Francie, Itálie, Irsko, Německo, Nizozemsko, Portugalsko, Rakousko, Spojené království a Španělsko množství, která byla změněna s konečnou platností v souladu s čl. 4 odst. 2 nařízení (EHS) č. 3950/92.
(5) Je proto třeba upravit celková množství použitelná pro období od 1. dubna 1999 do 31. března 2000 a stanovená v tabulce uvedené v čl. 3 odst. 2 nařízení (EHS) č. 3950/92, a v důsledku toho rovněž množství použitelná během následujících období stanovená v příloze uvedeného nařízení.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 3950/92 se mění takto:
1. Tabulka v čl. 3 odst. 2 se nahrazuje tabulkou uvedenou v příloze I tohoto nařízení.
2. Příloha se nahrazuje přílohou II tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 764/2000
ze dne 10. dubna 2000
o provádění opatření k zintenzivnění celní unie mezi ES a Tureckem
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 308 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská rada na zasedání v Lucemburku ve dnech 12. a 13. prosince 1997 potvrdila, že Turecká republika je způsobilá přistoupit k Evropské unii.
(2) Dne 4. března 1998 Komise předložil Radě sdělení nazvané Evropská strategie pro Turecko: počáteční operační návrhy Komise pro přípravu Turecka k přistoupení.
(3) Evropská rada na zasedání v Cardiffu ve dnech 15. a 16. června 1998 přijala sdělení Komise jako základ pro rozvoj vztahů mezi Evropskou unií a Tureckem.
(4) Evropská rada na zasedání v Cardiffu požádala Komisi, aby předložila k projednání všechny návrhy nezbytné pro provádění Evropské strategie.
(5) Evropská rada na zasedání v Cardiffu upozornila na to, že Evropská strategie vyžaduje finanční podporu.
(6) Závěry Rady ze dne 13. září 1999 se týkaly finanční pomoci Turecku.
(7) Celní unie mezi ES a Tureckem vstoupila v platnost dne 31. prosince 1995 a Turecko se snaží o provádění hospodářských reforem.
(8) Evropská rada na zasedání v Helsinkách ve dnech 10. a 11. prosince 1999 prohlásila Turecko za kandidátskou zemi, která může přistoupit k Evropské unii na základě stejných kritérií, která se vztahují na ostatní kandidátské země.
(9) Ustanovení tohoto nařízení jsou založena na dodržování demokratických zásad, zásad právního státu, lidských práv a základních svobod a na dodržování mezinárodního práva, které podporují politiky Evropského společenství a jeho členských států.
(10) Společenství přikládá velký význam skutečnosti, že Turecko potřebuje zlepšovat a podporovat demokratické praktiky a uznávání lidských práv a zapojovat do tohoto procesu co nejužším způsobem občanskou společnost.
(11) Evropský parlament přijal řadu usnesení o významu uznávání lidských práv v Turecku za účelem rozvoje úzkých spojení mezi touto zemí a Evropskou unií, a to zejména usnesení ze dne 13. prosince 1995 o stavu lidských práv v Turecku [3], ze dne 17. září 1998 o zprávách Komise o rozvoji vztahů s Tureckem od doby, kdy vstoupila v platnost celní unie [4], ze dne 3. prosince 1998 o sdělení Komise Radě a Evropskému parlamentu o dalším rozvoji vztahů s Tureckem a o sdělení Komise Radě nazvaném "Evropská strategie pro Turecko: počáteční operační návrhy Komise" [5] a ze dne 6. října 1999 o stavu vztahů mezi Tureckem a Evropskou unií.
(12) Aniž by tím byly dotčeny pravomoci rozpočtového orgánu vymezené ve Smlouvě, je finanční referenční částka ve smyslu bodu 34 Interinstitucionální dohody ze dne 6. května 1999 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí [6] po celou dobu programu začleněna do tohoto nařízení jako součást několikaletého finančního rámce příspěvků do Středomoří.
(13) Opatření nezbytná pro provádění tohoto nařízení by se měla přijmout v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999, kterým se stanoví postupy pro provádění pravomocí svěřených Komisi [7].
(14) Smlouva nepředpokládá pro přijetí tohoto nařízení jiné pravomoci, než které jsou uvedeny v článku 308.
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Společenství pomůže Turecku v přípravě na přistoupení vytvářením užších vztahů mezi Evropskou unií ve všech oblastech spojených se zintenzívněním celní unie.
Článek 2
Finanční referenční částka pro provádění tohoto nařízení v letech 2000 až 2002 činí 15 miliónů eur.
Roční prostředky schvaluje rozpočtový orgán v rámci finančního výhledu.
Článek 3
1. Příjemci projektů a opatření spolupráce nemusí být pouze turecký stát a regiony, ale rovněž místní orgány, regionální organizace, veřejné agentury, místní nebo tradiční společnosti, podpůrné obchodní organizace, družstva a občanské společnosti, a zejména sdružení, nadace a nevládní organizace.
2. Nebude-li splněn základní prvek pro pokračování v pomoci Turecku, zejména v případě porušování demokratických zásad, zásad právního státu, lidských práv a základních svobod a mezinárodního práva, může Rada kvalifikovanou většinou na návrh Komise rozhodnout o přijetí příslušných opatření.
3. Komise předá informace o svém informativním programu výboru uvedenému v článku 7 (Výbor MED) a Smíšenému hospodářskému a sociálnímu výboru pro vztahy mezi ES a Tureckem.
Článek 4
Projekty a opatření spolupráce mohou být financovány zejména v níže uvedených oblastech:
a) podpora přibližování tureckých právních předpisů právním předpisům Společenství a pomoc s institucionálním rozvojem spojeným s těmito úpravami;
b) přístup na jednotný trh včetně rozvoje nezbytných nástrojů v oblasti certifikace a kvality;
c) pomoc při liberalizaci pohybů kapitálu mezi Společenstvím a Tureckem;
d) spolupráce při rozvoji celní unie mezi Evropským společenstvím a Tureckem, a to zejména integrací Turecka do systému pan-evropských pravidel původu a podporováním jeho účasti na úmluvách o tranzitu a jednotném správním dokladu;
e) pomoc Turecku při přizpůsobování zemědělské politiky a zavádění opatření týkajících se společné zemědělské politiky, která jsou nezbytná pro zavedení volného pohybu zemědělských produktů;
f) spolupráci v oblasti veterinární a rostlinolékařské;
g) účast Turecka na řadě programů a agentur Společenství, které se zabývají otázkami týkajícími se životního prostředí, výzkumu, výchovy, vzdělávání a mládeže;
h) spolupráce v oblasti politiky hospodářské soutěže a spotřebitelské politiky, nových technologiích a informační společnosti;
i) spolupráce v oblasti justice a vnitřních věcí;
j) jakákoliv spolupráce, která se snaží bránit a podporovat demokracii, právní stát, lidská práva a ochranu menšin.
Článek 5
1. Finanční podpora podle tohoto nařízení se uskutečňuje ve formě grantů.
2. Nástroje, kterých má být použito během opatření uskutečňovaných podle tohoto nařízení, zahrnují v rámci omezení, které v ročním rozpočtovém procesu stanovuje rozpočtový orgán, technickou pomoc, školení nebo jiné služby, dodávky a práce, jakož i audity, hodnocení a monitorování.
3. Společenství může financovat investiční výdaje, s výjimkou nákupů nemovitostí, a návratné výdaje (včetně administrativních, provozních nákladů a nákladů na údržbu) s přihlédnutím ke skutečnosti, že tento projekt musí zajišťovat, aby návratné výdaje přebírali příjemci.
4. O finanční příspěvek od partnerů určených v článku 3 se žádá pro každé opatření spolupráce.
O tento příspěvek se žádá v rámci možností dotyčných partnerů a v závislosti na povaze opatření.
Ve zvláštních případech, kdy je partnerem nevládní organizace nebo organizace se sídlem ve Společenství, může být příspěvek poskytnut v naturáliích.
5. O možnostech spolufinancování je možné žádat u ostatních poskytovatelů prostředků, a to zejména u členských států.
6. U podpor poskytovaných na základě tohoto nařízení se přijmou nezbytná opatření na zdůraznění jejich povahy Společenství.
7. Komise společně s členskými státy může předkládat jakékoliv podněty, které zajistí správnou koordinaci s ostatními poskytovateli prostředků.
Článek 6
1. Komise hodnotí, schvaluje a řídí opatření podle tohoto nařízení v souladu s platným rozpočtovým procesem, zejména s procesem stanoveným finančním nařízením ze dne 21. prosince 1977 o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [8].
2. Hodnocení projektu a programu přihlíží k níže uvedeným faktorům:
a) účinnost a životaschopnost opatření;
b) kulturní a sociální aspekty, aspekty týkající se rovnosti mezi pohlavími a aspekty životního prostředí;
c) ochrana životního prostředí na základě zásad trvale udržitelného rozvoje;
d) institucionální rozvoj nezbytný pro dosažení cílů projektu;
e) zkušenosti získané s opatřeními stejného druhu.
3. Rozhodnutí týkající se grantů přesahujících 2 milióny eur pro jednotlivá opatření financovaná na základě tohoto nařízení se přijímají postupem podle čl. 7 odst. 2.
Komise stručně informuje Výbor MED o každém finančním rozhodnutí, které zamýšlí přijmout vůči projektům a programům, jejichž hodnota nepřesahuje 2 milióny eur.
Informace se poskytují alespoň týden před přijetím rozhodnutí.
Komise učiní nezbytné kroky, aby usnadnila poskytování podpor malým nevýdělečným nevládním organizacím.
4. Pokud je překročení nebo dodatečný požadavek nižší než 20 % počátečních prostředků stanovených ve finančním rozhodnutí, je Komise oprávněna schválit, aniž by se opírala o stanovisko Výboru MED, jakékoliv další prostředky nezbytné pro zajištění očekávaných nebo skutečných nákladů překročených v souvislosti s těmito opatřeními.
Pokud dodatečné prostředky uvedené v prvním pododstavci nepřesahují 4 milióny eur, uvědomí Komise o přijatém rozhodnutí Výbor MED.
Pokud dodatečné prostředky přesahují 4 milióny eur, avšak jsou nižší než 20 % počátečních prostředků, požádá se výbor o stanovisko.
5. Veškeré dohody nebo smlouvy o financování uzavřené na základě tohoto nařízení stanoví, že Komise a Účetní dvůr mohou provádět kontroly na místě v souladu s běžnými postupy stanovenými Komisí na základě platných pravidel, a to zejména na základě pravidel uvedených ve finančním nařízení.
6. Pokud opatření podléhají finančním dohodám mezi Společenstvím a Tureckem, stanoví tyto dohody, že daně, cla nebo jakékoliv jiné poplatky nehradí Společenství.
7. Účast ve veřejných nabídkových řízeních a udělování zakázek se provádí za stejných podmínek pro všechny fyzické nebo právnické osoby z členských států a Turecka.
8. Dodávky musí pocházet z členských států nebo Turecka.
Článek 7
1. Komisi je nápomocen výbor zřízený nařízením (ES) č. 1488/96 [9], dále jen "Výbor MED".
2. V případě odkazu na tento odstavec se použijí články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Lhůta uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 8
Jednou ročně se v rámci zasedání Výboru MED uskuteční výměna názorů, kdy zástupce Komise představí informativní program opatření, která mají být uskutečněna v nadcházejícím roce.
O návrzích a výsledku diskusí se uvědomí Evropský parlament.
Článek 9
Během prvního čtvrtletí každého roku Komise předkládá Evropskému parlamentu a Radě výroční zprávu.
Tato zpráva obsahuje alespoň:
a) podrobný přehled opatření financovaných během předchozího finančního roku;
b) plánovaný informativní program pro současný finanční rok a stanovení míry pokroku opatření, která jsou součástí tohoto programu;
c) předpoklady týkající se programu a opatření, která mají být uskutečněna v nadcházejícím finančním roce;
d) shrnutí závěrů hodnocení, která byla v případě potřeby uskutečněna, včetně hodnocení týkajících se zvláštních opatření;
e) údaje o subjektech, se kterými byly uzavřeny dohody nebo smlouvy.
Článek 10
Komise pravidelně hodnotí opatření financovaná Společenstvím, aby se ujistila, zda bylo dosaženo cílů těchto opatření, a za účelem stanovení obecných zásad pro zlepšování účinnosti budoucích opatření.
Komise předloží Výboru MED přehled hodnocení, která tento výbor v případě potřeby přezkoumá.
Hodnotící zprávy se na žádost zpřístupní kterémukoliv členskému státu.
Článek 11
Nejpozději do 30. června 2002 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě celkové hodnocení opatření financovaných Společenstvím na základě tohoto nařízení společně s návrhy týkajícími se budoucnosti tohoto nařízení a případně společně s návrhy na jeho změnu.
Článek 12
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 790/2000
ze dne 14. dubna 2000,
kterým se stanoví obchodní norma pro rajčata
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1257/1999 [2], a zejména na čl. 2 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rajčata jsou uvedena v příloze I nařízení (ES) č. 2200/96 mezi produkty, pro které musí být přijaty normy. Nařízení Komise (EHS) č. 778/83 ze dne 30. března 1983, které stanoví normu jakosti pro rajčata [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2522/97 [4], bylo často pozměňováno a nezaručuje již právní jasnost.
(2) Je tedy nutné přistoupit k přepracování uvedených pravidel a nařízení (EHS) č. 778/83 zrušit.
Za tím účelem by pro zajištění transparentnosti světového trhu měla být vzata v úvahu norma doporučená pro rajčata Pracovní skupinou pro normalizaci produktů podléhajících rychlé zkáze a zvyšování jejich jakosti Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů (EHK OSN).
(3) Kromě toho je vhodné specifikovat, že "třešňovitá" rajčata (včetně rajčat "koktejlových") tvoří čtvrtý tržní druh, lišící se od dosud rozlišovaných tří druhů (rajčata kulatá, rajčata podlouhlá, rajčata žebernatá), stejně jako popsat různé způsoby obchodní úpravy vhodné pro rajčata.
Kromě toho vývoj trhu čerstvých rajčat závisí na chuťových vlastnostech tohoto produktu, které jsou zejména ve stadiu maloobchodního prodeje značně rozdílné.
Je vhodné ponechat na rozhodnutí obchodu, zda na obalech vyznačí minimum nebo maximum údajů týkajících se hlavních znaků zralosti, s cílem umožnit spotřebiteli, aby si na základě organoleptických vlastností vybral produkt, který mu nejlépe vyhovuje.
(4) Cílem uplatňování této normy je vyloučit z trhu produkty neodpovídající jakosti, zaměřit produkci na uspokojování požadavků spotřebitelů a usnadnit obchodní vztahy na základě poctivé hospodářské soutěže, a přispět tak ke zlepšení výnosnosti produkce.
(5) Norma se vztahuje na všechna stadia uvádění na trh.
Doprava na dlouhé vzdálenosti, skladování po určitou dobu nebo různá manipulace, které jsou produkty podrobeny, mohou způsobit poškození vyplývající z biologického vývoje těchto produktů nebo větší či menší náchylnosti produktů k rychlé zkáze.
Tato poškození je třeba vzít v úvahu při uplatňování normy ve stadiích uvádění na trh následujících po odeslání.
U produktů jakosti Výběr, které musí být obzvláště pečlivě tříděny a baleny, musí být vzato v úvahu pouze snížení čerstvosti a vadnutí.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Obchodní norma jakosti pro rajčata označená kódem KN 07020000 je uvedena v příloze.
Norma se vztahuje na všechna stadia uvádění na trh za podmínek stanovených v nařízení (ES) č. 2200/96.
Ve stadiích následujících po odeslání mohou však produkty oproti ustanovením normy vykazovat:
- mírnou ztrátu čerstvosti a mírné vadnutí,
- u produktů zařazených do jiné třídy jakosti než do třídy jakosti Výběr lehká poškození vyplývající z jejich biologického vývoje a větší či menší náchylnosti k rychlé zkáze.
Článek 2
Nařízení (EHS) č. 778/83 se zrušuje.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 812/2000
ze dne 17. dubna 2000,
kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 1626/94 o určitých technických opatřeních pro zachování rybolovných zdrojů ve Středozemním moři a nařízení Rady (ES) č. 850/98 o zachování rybolovných zdrojů pomocí technických opatření na ochranu nedospělých mořských živočichů
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 2 nařízení Rady (EHS) č. 3760/92 ze dne 20. prosince 1992 o zavedení režimu Společenství pro rybolov a akvakulturu [3] je hlavním cílem společné rybářské politiky ochrana a zachování živých zdrojů žijících v mořích.
(2) Mezinárodní komise pro zachování tuňáků v Atlantiku (ICCAT) na svém jedenáctém mimořádném zasedání konaném ve dnech od 16. do 23. listopadu 1998 v Santiagu de Compostela ve Španělsku doporučila některá zvláštní pravidla pro sezónní zákaz rybolovu a pro minimální velikosti tuňáka obecného při vykládce; tato pravidla se opírají o vědecká stanoviska; toto doporučení vstoupilo v platnost dne 21. června 1999.
(3) Společenství je členem ICCAT.
Je proto nutné uplatňovat tato doporučení, aby se zabránilo nadměrnému lovu tuňáka obecného.
1626/94 [4] a nařízení (ES) č. 850/98 [5] stanovují minimální velikosti při vykládce pro tuňáka obecného ve Středozemním moři a regionech 1 až 5, s výjimkou Skagerraku a Kattegatu, Atlantského a Indického oceánu.
Nařízení (ES) č. 1626/94 stanoví sezónní zákaz rybolovu ve Středozemním moři.
Tato nařízení proto musí být změněna,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1.
Nařízení (ES) č. 1626/94 se mění takto:
1. V článku 3a se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Lov tuňáka obecného kruhovou zátahovou sítí je zakázán:
- v období od 1. do 31. května v celém Středozemním moři a v období od 16. července do 15. srpna ve Středozemním moři, s výjimkou Jaderského moře, plavidlům, která loví výhradně nebo hlavně v Jaderské moři,
- v období od 16. července do 15. srpna v celém Středozemním moři a od 1 do 31. května v Jaderském moři plavidlům, která loví výhradně nebo hlavně ve Středozemním moři, s výjimkou Jaderského moře.
Členské státy zajistí, aby všechna plavidla, která plují pod jejich vlajkami nebo jsou zapsaná na jejich území, dodržovala ustanovení tohoto odstavce.
Pro účely tohoto nařízení je jižní hranice Jaderského moře stanovena linií od řecko-albánské hranice k mysu Santa Maria di Leuca."
2. V příloze IV se příslušný řádek k Thunnus thynnus
nahrazuje tímto: "Druh _BAR_ Minimální velikost _BAR_
Článek 2.
V příloze XII nařízení (ES) č. 850/98 se příslušný řádek k tuňákovi obecnému a poznámka pod čarou 5 nahrazují tímto:
Tuňák obecný (Thunnus thynnus) _BAR_ 70 cm nebo 6,4 kg _BAR_
Článek 3.
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 813/2000
ze dne 17. dubna 2000,
kterým se doplňuje příloha nařízení Komise (ES) č. 1107/96 o zápisu zeměpisných označení a označení původu podle postupu stanoveného v článku 17 nařízení (EHS) č. 2081/92
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [1], a zejména na čl. 17 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) U určitých názvů oznámených členskými státy podle článku 17 nařízení (EHS) č. 2081/92 byly požadovány dodatečné informace, aby bylo možno určit, že vyhovují článkům 2 a 4 uvedeného nařízení.
Tyto dodatečné informace ukazují, že tyto názvy vyhovují uvedeným článkům.
Měly by být proto zapsány a připojeny k příloze nařízení Komise (ES) č. 1107/96 [2].
(2) Výbor uvedený v článku 15 nařízení (EHS) č. 2081/92 nezaujal příznivé stanovisko,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Názvy uvedené v příloze tohoto nařízení se připojí k příloze nařízení Komise (ES) č. 1107/96.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 814/2000
ze dne 17. dubna 2000
o informačních opatřeních v oblasti společné zemědělské politiky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Články 32 až 38 Smlouvy upravují provádění společné zemědělské politiky.
(2) Nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 ze dne 17. května 1999 o financování společné zemědělské politiky [3] stanoví, že opatření s cílem poskytovat informace o společné zemědělské politice budou financována záruční sekcí EZOZF.
(3) Hlavní praktické aspekty současné informační politiky v rámci společné zemědělské politiky by měly být v zásadě zachovány.
22 odst. 1 finančního nařízení ze dne 21. prosince 1977 o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [4] stanoví, že provedení ukazatelů zanesených do rozpočtu pro každé opatření Společenství vyžaduje přijetí právního základu.
Podle interinstitucionální dohody ze dne 13. října 1998 o právních základech a o plnění rozpočtu [5] je právního základu třeba i pro opatření, na která se vztahuje toto nařízení.
(5) Společná zemědělská politika je často špatně vykládána z důvodu nedostatku informací, a proto tento stav může napravit jedině vnitřně soudržná, objektivní a vyčerpávající informační a sdělovací strategie.
(6) Záležitosti spjaté se společnou zemědělskou politikou a jejím rozvojem by měly být vysvětlovány jak zemědělcům a ostatním osobám, kterých se přímo týkají, tak i veřejnosti ve Společenství i mimo ně.
Řádné provádění společné zemědělské politiky záleží z velké části na způsobu vysvětlení poskytnutého všem zúčastněným a nutně vyžaduje integraci informačních opatření, která jsou považována za řídicí součásti této politiky.
(7) Je třeba definovat přednostní opatření, která může Společenství podporovat.
(8) organizace osob aktivně činných v zemědělství a v zemědělských oblastech, zejména organizace zemědělců, sdružení spotřebitelů a sdružení na ochranuživotního prostředí, jsou nezbytné jednak pro informování svých členů o společné zemědělské politice a jednak pro předávání stanovisek dotčených osob obecně, a zejména zemědělců, Komisi.
(9) Jelikož společná zemědělská politika zůstává první a nejvýznamnější integrovanou politiku Společenství, je třeba ji vysvětlit široké veřejnosti. Proto by měly podávat návrhy i další vhodné osoby, které mohou předložit informační projekty, jež napomohou zmíněného cíle dosáhnout.
(10) Komise musí disponovat prostředky nezbytnými pro provedení informačních opatření, jež hodlá v oblasti zemědělství uskutečnit.
(11) Činnosti, jež mohou být podporovány v rámci jiných programů Společenství, by neměly být financovány podle tohoto nařízení, avšak je třeba podpořit jejich vzájemnou provázanost s dalšími iniciativami Společenství.
(12) Opatření potřebná k provádění tohoto nařízení musí být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [6],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Společenství může financovat informační opatření v oblasti společné zemědělské politiky, která mají zejména za cíl:
a) napomáhat jednak osvětě, jednak provádění a rozvoji této politiky;
b) podporovat evropský zemědělský model a pochopení jeho fungování;
c) informovat zemědělce a další osoby činné v zemědělství;
d) posilovat povědomí veřejnosti o otázkách a cílech této politiky.
Cílem těchto opatření je podávat vnitřně soudržné, objektivní a úplné informace uvnitř Společenství i mimo ně, aby byl poskytnut celkový obraz této politiky.
Článek 2
1. Opatření uvedená ve článku 1 mohou být:
a) roční programy činnosti předložené zejména organizacemi zemědělců nebo organizacemi na podporu venkova, sdruženími spotřebitelů a sdruženími na ochranu životního prostředí;
b) specifická opatření předložená kteroukoli jinou osobou neuvedenou v písmenu a), zejména orgány veřejné moci členských států, sdělovacími prostředky a vysokoškolskými zařízeními;
c) činnosti prováděné z podnětu Komise.
2. Nejvyšší přípustná míra financování pro opatření uvedená v odst.
1 písm. a) a b) činí 50 % nákladů k pokrytí. Ve výjimečných případech blíže určených v prováděcím nařízení však tato míra může být zvýšena na 75 %.
3. Následující opatření nemohou být financována Společenstvím podle článku 1:
a) opatření vyplývající z právní povinnosti;
b) opatření, která již jsou financována v rámci jiného opatření Společenství.
4. K uskutečnění činností uvedených v odst. 1 písm. c) může Komise v případě potřeby požadovat jakoukoliv technickou či administrativní pomoc.
Článek 3
1. Vhodnými opatřeními podle článku 2 jsou zejména konference, semináře, informační návštěvy, publikace, mediální činnost, účast na aktivitách s mezinárodním významem a programy výměny zkušeností.
2. Opatření uvedená ve článku 2 jsou vybírána na základě obecných kritérií jako:
a) kvalita projektu;
b) efektivní vynaložení nákladů.
Článek 4
Finanční účast Společenství podle článku 1 nepřesáhne roční ukazatele určené rozpočtovým orgánem.
Článek 5
Komise zajistí, aby opatření a projekty Společenství uskutečňované podle tohoto nařízení byly v souladu s ostatními opatřeními Společenství a doplňovaly je.
Článek 6
Komise sleduje a kontroluje, zda jsou opatření financovaná podle tohoto nařízení uskutečňována řádně a účinně.
Zástupci pověření Komisí jsou oprávněni kontrolovat tato opatření na místě, včetně metody zkoumání vzorků.
Článek 7
V případech, kdy to považuje za vhodné, vyhodnotí Komise opatření financovaná dle tohoto nařízení.
Článek 8
Každé dva roky předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o provádění tohoto nařízení.
První zpráva musí být předložena nejpozději do 31. prosince 2001.
Článek 9
Prováděcí pravidla k tomuto nařízení, včetně případně nezbytných přechodných opatření, se přijmou postupem podle čl. 10 odst. 2.
Článek 10
1. Komisi je nápomocen Výbor Evropského zemědělského usměrňovacího a záručního fondu zřízený článkem 11 nařízení (ES) č. 1258/1999 (dále jen "výbor").
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba určená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
4. Komise informuje výbor o zamýšlených a přijatých opatřeních podle tohoto nařízení.
Článek 11
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 820/2000
ze dne 19. dubna 2000
o vydávání dovozních licencí pro některé výrobky v odvětví cukru s kumulací původu z ES/ZZÚ
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 91/482/EHS ze dne 25. července 1991 o přidružení zámořských zemí a území k Evropskému společenství [1], naposledy pozměněné rozhodnutím 97/803/ES [2],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 465/2000 ze dne 29. února 2000, kterým se zavádí ochranná opatření pro dovozy výrobků z odvětví cukru ze zámořských zemí a území s kumulací původu z ES/ZZÚ [3], a zejména na čl. 2 odst. 2 uvedeného nařízení, jakož i s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 2553/97 ze dne 17. prosince 1997 o pravidlech vydávání dovozních licencí pro některé výrobky kódů KN 1701, 1702, 1703 a 1704, které splňují podmínky pro označení za výrobky pocházející ze zemí AKT nebo ZZÚ [4], a zejména na čl. 5 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 1 nařízení (ES) č. 465/2000 umožňuje kumulaci původu ze zemí ES a ZZÚ pro výrobky kódů KN 1701, 18061030 a 18061090 až do množství 3340 tun cukru během doby platnosti uvedeného nařízení.
V březnu 2000 byly vydány dovozní licence na 3000 tun cukru.
(2) V dubnu 2000 byly v souladu s nařízením (ES) č. 465/2000 podány vnitrostátním orgánům tři žádosti o dovozní licence na celkové množství, které bylo vyšší než zbývajících 340 tun.
(3) Článek 2 nařízení (ES) č. 465/2000, jakož i čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 2553/97 stanoví, že pokud se žádosti o licence týkají množství, která jsou v ročním úhrnu vyšší než 3340 tun cukru, Komise přijme nařízení, kterým stanoví použití jednotného koeficientu snížení pro podané žádosti a v roce platnosti uvedeného nařízení pozastaví příjem dalších žádostí.
(4) Komise proto musí stanovit koeficient snížení pro vydané dovozní licence a pozastavit příjem dalších žádostí o licence podle nařízení (ES) č. 465/2000,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V případě žádostí o dovozní licence podaných podle článku 2 nařízení (ES) č. 465/2000 dne 7. dubna 2000 na 2500 tun, 750 tun a 340 tun cukru kódu KN 17019910 se vydají dovozní licence na 9,47075 % požadovaného množství.
Článek 2
Příjem dalších žádostí během doby platnosti nařízení (ES) č. 465/2000 se pozastavuje.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 822/2000
ze dne 19. dubna 2000
o používání koeficientu snížení při vydávání osvědčení o náhradě pro zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, stanoveného v článku 6b nařízení (ES) č. 1222/94
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3448/93 ze dne 6. prosince 1993 o právní úpravě obchodování s některým zbožím vzniklým zpracováním zemědělských produktů [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2491/98 [2], a zejména na čl. 8 odst. 3 první pododstavec uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1222/94 ze dne 30. května 1994, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 701/2000 [4], a zejména na čl. 6b odst. 6 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Souhrn částek požadovaných náhrad, odpovídající již vydaným osvědčením, činí 305159263 eur. Tato suma připočtená k částkám, které odpovídají žádostem předloženým od 10. do 14. dubna 2000, oznámeným na ročním základě, by mohla neumožnit Komisi zajistit dodržování jejích závazků, které jsou stanoveny v čl. 6b odst. 6 nařízení (ES) č. 1222/94.
(2) Je třeba použít koeficient snížení vypočtený na základě čl. 6b odst. 3 a 4 na částky požadované ve formě osvědčení během výše uvedeného týdne,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Na částky osvědčení, o něž se žádá v období od 10. do 14. dubna 2000, se vztahuje koeficient snížení 0,68.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 21. dubna 2000.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 823/2000
ze dne 19. dubna 2000
o použití čl. 81 odst. 3 Smlouvy na některé kategorie dohod, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě mezi společnostmi liniové dopravy (konsorcii)
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 479/92 ze dne 25. února 1992 o používání čl. 85 odst. 3 Smlouvy na některé kategorie dohod, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě mezi společnostmi liniové dopravy (konsorcia) [1], ve znění aktu o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 1 tohoto nařízení,
poté, co zveřejnila návrh tohoto nařízení [2],
poté, co konzultovala Poradní výbor pro restriktivní praktiky a dominantní postavení v námořní dopravě,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením č. 479/92 Rada (EHS) zmocňuje Komisi používat čl. 81 odst. 3 Smlouvy na některé kategorie dohod, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě mezi námořními společnostmi (konsorcia), jež se týkají společného provozování liniové dopravy a které jsou prostřednictvím spolupráce, již vyvolávají mezi námořními společnostmi jež jsou jejich stranami, způsobilé omezit hospodářskou soutěž v rámci společného trhu a ovlivnit obchod mezi členskými státy a mohou být tudíž postiženy zákazem obsaženým v čl. 81 odst. 1 Smlouvy.
(2) Komise využila tuto pravomoc přijetím nařízení Komise (ES) č. 870/95 [3]. Na základě dosud nabytých zkušeností je možné definovat kategorii konsorcií, které mohou spadat do působnosti čl. 81 odst. 1, ale které lze obvykle považovat za taková, jež splňují podmínky stanovené v čl. 81 odst. 3.
(3) Komise bere patřičně v úvahu zvláštní charakteristiky námořní dopravy.
Tyto charakteristiky také budou představovat důležitý činitel vždy, když bude Komise hodnotit konsorcia, na něž se tato bloková výjimka nevztahuje.
(4) Konsorcia, jak je definuje toto nařízení, obecně pomáhají zlepšovat produktivitu a kvalitu služeb liniové dopravy díky racionalizaci, kterou vnášejí do činnosti členských společností a úsporám z rozsahu, jež umožňují v provozu plavidel a využívání přístavních zařízení. Pomáhají také prosazovat technický a ekonomický pokrok tím, že usnadňují a podporují větší využití kontejnerů a efektivnější využívání lodního prostoru.
(5) Uživatelé služeb námořní dopravy poskytovaných konsorcii obecně získávají přiměřený podíl z prospěchu vyplývajícího ze zlepšování produktivity a kvality služeb, které konsorcia vyvolávají.
Tento prospěch může mít také formu zvýšení četnosti dopravního spojení a zastávek v přístavech anebo zlepšení plánování stejně jako lepší kvality a individuálního zaměření služeb při využití modernějších plavidel a dalších zařízení včetně přístavních zařízení.
Uživatelé mohou mít účinný prospěch z konsorcií jen tehdy, existuje-li dostatečná konkurence na námořních tratích, na nichž konsorcia působí.
(6) Je tedy třeba, aby tyto dohody měly blokovou výjimku za předpokladu, že nedají dotyčným společnostem možnost vyloučit hospodářskou soutěž na podstatné části relevantních námořních tratí.
Aby byly vzaty v úvahu neustále se měnící podmínky na trhu námořní dopravy a časté změny, které strany provádějí v ustanoveních dohod o konsorciu nebo v činnostech vyvíjených v rámci těchto dohod, je jedním z cílů tohoto nařízení vyjasnit podmínky, které musí konsorcia splňovat, aby mohla těžit z blokové výjimky, kterou jim poskytuje.
(7) Pro účely zřízení a provádění společné služby je podstatnou a přirozenou charakteristikou konsorcií schopnost provádět úpravy kapacit.
Nevyužívání určitého procenta kapacity plavidel v rámci konsorcia naopak není podstatnou charakteristikou konsorcií.
(8) Bloková výjimka přiznaná tímto nařízením by se měla vztahovat jak na konsorcia působící v rámci určité lodní konference, tak na konsorcia působící mimo takovou konferenci, avšak nevztahuje se na společné stanovení dopravních sazeb.
(9) Stanovování sazeb spadá pod nařízení Rady (EHS) č. 4056/86 ze dne 22. prosince 1986, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článkům 85 a 86 Smlouvy v námořní dopravě [4] ve znění aktu o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska.
Členové konsorcií, kteří si přejí stanovovat sazby společně a nesplňují kriteria nařízení (EHS) č. 4056/86, musí žádat o individuální výjimky.
(10) Je třeba, aby první z podmínek připojených k blokové výjimce byla podmínka, že na uživatele dopravy připadá přiměřený podíl z prospěchu, který vyplývá ze zlepšené efektivity i z ostatních výhod nabízených konsorcii.
(11) Tento požadavek čl. 81 odst. 3 je třeba požadovat za splněný, je-li konsorcium v jedné nebo více z těchto tří situací:
- jako výsledek nezávislého stanovení sazeb (independent rate action) existuje účinná cenová konkurence mezi členy konference, v jejímž rámci konsorcium působí,
- uvnitř konference, v níž působí konsorcium, existuje dostatečná míra účinné konkurence v poskytovaných službách mezi členy konsorcia a ostatními členy konference, kteří členy konsorcia nejsou, jako výsledek toho, že dohoda o konferenci výslovně dovoluje konsorciím nabízet své vlastní programy služeb, např. že konsorcium samotné poskytuje službu "dodávek přesně na čas" anebo zdokonalenou službu "elektronické výměny dat" (electronic data interchange EDI), která uživatelům umožňuje být stále informováni o tom, kde mají své zboží, či významné zvýšení četnosti plaveb a zastávek v přístavech ve službě nabízené konsorciem v porovnání s tím, co nabízí konference,
- členové konsorcia jsou vystaveni účinné skutečné nebo potenciální konkurenci ze strany dopravních společností, které nespadají do konsorcia bez ohledu na to, zda na dotyčné námořní trati nebo tratích působí nějaká lodní konference.
(12) Pro splnění téhož požadavku čl. 81 odst. 3 je třeba stanovit další podmínku zaměřenou na prosazování individuální soutěže, pokud jde o kvalitu služeb mezi členy konsorcia i mezi členy konsorcia a ostatními námořními společnostmi působícími na této námořní trati nebo tratích.
(13) Výjimka by měla obsahovat podmínku, že konsorcia a jejich členové nebudou na dané trase používat sazby a podmínky přepravy, jež se liší pouze kvůli odlišné zemi původu nebo zemi určení dopravovaného zboží a způsobují tedy ve Společenství odklon obchodu, který poškozuje některé přístavy, lodní zasilatele, přepravce nebo poskytovatele pomocných dopravních služeb, pokud takové sazby nebo podmínky nelze ekonomicky odůvodnit.
(14) Cílem těchto podmínek je také zabránit konsorciím aby zaváděla omezení hospodářské soutěže, která nejsou nezbytně nutná pro dosažení cílů, jimiž se odůvodňuje udělení výjimky.
Za tímto účelem je třeba, aby dohody o konsorciích obsahovaly ustanovení umožňující každé námořní společnosti po poskytnuté přiměřené výpovědní lhůtě vystoupit z konsorcia.
Pro případy vysoce integrovaných konsorcií a/nebo konsorcií s velkými investicemi je však třeba stanovit delší výpovědní lhůtu, aby se vzaly v úvahu vyšší investice na zřízení konsorcia a rozsáhlejší reorganizace vyvolaná odchodem člena.
Je také třeba stanovit že tam, kde konsorcium působí společně při uvádění na trh, má mít každý člen právo provádět nezávislé marketingové činnosti za předpokladu, že to v přiměřené době předem oznámí.
(15) Výjimka musí být omezena na konsorcia, která nemají možnost vyloučit konkurenci v podstatné části dotyčných služeb.
(16) Při zjišťování pro účely výjimky, zda na každém trhu, kde působí konsorcium, existuje hospodářská soutěž, je třeba vzít v úvahu nejenom přímý obchod mezi přístavy obsluhovanými konsorciem, ale také každou případnou konkurenci ostatních služeb námořní dopravy plující z přístavů, které mohou přístavy obsluhované konsorciem zastoupit, a kde to je namístě, i ostatní způsoby dopravy.
(17) Bloková výjimka udělovaná tímto nařízením je tudíž použitelná pouze pod podmínkou, že na každém trhu kde konsorcium působí podíl na trhu konsorcia nepřesáhne stanovenou hodnotu.
(18) Je třeba, aby podíl na trhu který konsorcium drží uvnitř konference byl menší kvůli tomu, že dotyčné dohody překrývají stávající omezující dohodu.
(19) Je však vhodné konsorciím, která překračují limity stanovená v tomto nařízení o stanovené procento, ale jsou přitom nadále vystavena účinné hospodářské soutěži na námořních tratích, na nichž vyvíjejí činnost, nabídnout zjednodušený postup tak, aby mohla požívat výhod právní jistoty poskytované blokovými výjimkami.
Je také třeba, aby takovýto postup umožňoval Komisi provádět účinný dohled a zjednodušit administrativní kontrolu dohod.
(20) Konsorcia překračující tento limit by však mohla získat výjimku individuálním rozhodnutím za předpokladu, že vyhoví podmínkám čl. 81 odst. 3 se zohledněním zvláštností námořní dopravy.
(21) Toto nařízení lze použít pouze na dohody uzavírané mezi členy konsorcia.
Proto se bloková výjimka nevztahuje na dohody omezující hospodářskou soutěž uzavírané mezi konsorcii nebo jedním či více jejich členy na jedné straně a ostatními námořními společnostmi na druhé straně.
Nemá se také používat na dohody omezující hospodářskou soutěž mezi různými konsorcii působícími na stejné námořní trati nebo mezi členy takových konsorcií.
(22) K výjimce je třeba také připojit určité povinnosti.
V tomto ohledu je třeba, aby se uživatelé dopravy mohli kdykoli seznámit s podmínkami pro poskytování služeb námořní dopravy provozované společně členy konsorcia. Je třeba zajistit postup pro skutečné a účinné konzultace mezi konsorcii a uživateli dopravy o činnostech, jichž se týkají dohody.
Toto nařízení také určuje, co se rozumí "skutečnými a účinnými konzultacemi" a jaké hlavní procesní fáze je nutné pro takové konzultace dodržet.
Je třeba zajistit povinnost těchto konzultací omezených na činnost konsorcií jako takovou.
(23) Tyto konzultace, které vezmou v úvahu požadavky uživatelů, jsou způsobilé zajistit účinnější provozování služeb námořní dopravy.
V důsledku toho je třeba poskytnout výjimku určitým restriktivním praktikám, které by mohly z takových konzultací vyplynout.
(24) Pro účely tohoto nařízení je pojem vyšší moci takový, jak jej stanovil Soudní dvůr Evropských společenství ve své ustálené judikatuře.
(25) Je třeba vydat ustanovení, podle něhož bude nutné rozhodčí výroky a doporučení vydané zprostředkovateli a přijaté stranami neprodleně oznamovat Komisi, aby mohla ověřit, zda jimi konsorcia nejsou osvobozována od podmínek a povinností stanovených tímto nařízením, a nejsou tak porušována ustanovení článků 81 a 82.
(26) V souladu s článkem 6 nařízení (EHS) č. 479/92 je nutné blíže určit případy, v nichž Komise může společnostem odejmout prospěch z blokové výjimky.
(27) Jedenáct konsorcií požívalo výhod blokové výjimky obsažené v nařízení (ES) č. 870/95 uplatněním oponentního řízení v uvedeném nařízení, což Komisi umožnilo zejména prověřit, že jsou vystaveny účinné hospodářské soutěži.
Neexistují žádné náznaky, že se od té doby okolnosti změnily natolik, že tato konsorcia již nejsou účinné hospodářské soutěži vystaveny.
Je tedy třeba, aby si tato konsorcia nadále uchovala výjimku za podmínek stanovených v tomto nařízení.
(28) Pokud jde o dohody, jež z tohoto nařízení výjimku obdrží automaticky, není nutné podávat žádnou žádost podle článku 12 nařízení (EHS) č. 4056/86.
Existují-li však důvodné pochybnosti, je třeba společnostem dovolit, aby Komisi požádaly o vyjádření, zda jsou jejich dohody v souladu s tímto nařízením.
(29) Tímto nařízením není dotčeno používání článku 82 Smlouvy.
(30) Vzhledem ke skončení platnosti nařízení (ES) č. 870/95 je namístě přijmout nové nařízení obnovující blokovou výjimku,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE
Článek 1
Oblast působnosti
Toto nařízení se vztahuje na konsorcia jen tehdy, pokud poskytují služby mezinárodní lodní liniové dopravy z jednoho nebo do jednoho či více přístavů Společenství.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1. "konsorciem" dohoda mezi dvěma či více přepravci provozujícími plavidla, kteří poskytují služby mezinárodní liniové lodní dopravy výhradně nákladní, zejména v kontejnerech, na jedné nebo více námořních tratích, jejímž předmětem je vyvolat spolupráci ve společném provozování námořní dopravy a která zlepšuje služby, jež by při neexistenci konsorcia nabízeli jeho členové každý jednotlivě, s cílem racionalizovat operace pomocí technických, provozních a/nebo komerčních opatření, s výjimkou stanovení cen;
2. "liniová lodní doprava" znamená pravidelnou dopravu zboží na určité trase nebo trasách mezi přístavy a podle plavebních jízdních řádů a předem ohlášených dat plaveb, dostupnou i příležitostně všem uživatelům dopravy za úplatu;
3. "dohodou o službě" smluvní uspořádání uzavřené mezi jedním či více uživateli dopravy a jednotlivým členem konsorcia nebo samotným konsorciem podle něhož za závazek svěření určitého množství zboží k přepravě během určité doby uživatel obdrží individuální závazek člena konsorcia nebo konsorcia poskytovat mu individualizovanou službu určité kvality a zvláště přizpůsobenou jeho potřebám;
4. "uživatelem dopravy" jakýkoli podnik (např. zasílatel, příjemce, odesílatel), který vstoupil anebo projevil úmysl vstoupit do smluvního vztahu s konsorciem (či s jedním z jeho členů) na dopravu zboží, anebo sdružení zasílatelů;
5. "nezávislé stanovení sazeb" právo člena lodní konference případ od případu a s ohledem na zboží nabídnout dopravní sazby jež se odlišují od sazebníku stanoveného konferencí za předpokladu, že to oznámí ostatním členům konference.
KAPITOLA II
VÝJIMKY
Článek 3
Vyňaté dohody
1. Podle čl. 81 odst. 3 Smlouvy a na základě podmínek a povinností stanovených v tomto nařízení se tímto prohlašuje, že se čl. 81 odst. 1 Smlouvy nepoužije na činnosti uvedené v odstavci 2 tohoto článku, vyplývají-li z dohod o konsorciu, jak je definují články 1 a 2 tohoto nařízení.
2. Toto prohlášení o nepoužitelnosti se vztahuje pouze na následující činnosti:
a) společné provozování služeb liniové dopravy, které se skládá výhradně z těchto činností:
i) koordinace a/nebo společného sestavení plavebních jízdních řádů a určení přístavů, kde plavidla zastavují;
ii) výměny, prodeje nebo vzájemného pronájmu prostoru nebo boxů na plavidlech;
iii) společného využívání plavidel a/nebo přístavních zařízení;
iv) používání jedné či více společných provozních kanceláří;
v) poskytování kontejnerů, podvozků anebo jiných zařízení a/nebo smluv o pronájmu, leasingu nebo koupi takových zařízení;
vi) používání počítačového systému výměny dat a/nebo systému společné dokumentace;
b) dočasné úpravy kapacity;
c) společné provozování nebo používání přístavních terminálů a s nimi spojených služeb (jako jsou doprava odlehčovacími čluny, nakládka, vykládka či služba rozložení nákladu);
d) účast v jednom nebo více z těchto společných fondů: lodních nákladů, příjmů nebo čistých příjmů;
e) společné vykonávání hlasovacích práv, jež má konsorcium v konferenci, v jejímž rámci jeho členové vyvíjejí činnost, pokud se společně vykonávané hlasování týká činností konsorcia jako takového;
f) společné uvádění na trh a/nebo vydávání společného konosamentu;
g) každé jiné činnosti, pomocné k činnostem uvedeným pod písmeny a) až f) a nezbytné pro jejich provádění.
3. Za pomocné činnosti ve smyslu odst. 2 písm. g) se považují zejména:
a) závazek členů konsorcia používat na dotyčné námořní trati nebo tratích plavidla vymezená konsorciu a zdržet se najímání prostor na plavidlech patřících třetím stranám;
b) závazek členů konsorcia nevyhrazovat ani nepronajímat prostor jiným dopravcům provozujícím plavidla na dotyčné námořní trati či tratích bez předchozího souhlasu ostatních členů konsorcia.
Článek 4
Nevyužívání kapacity
Výjimka stanovená v článku 3 se nevztahuje na konsorcium, které obsahuje ujednání o nevyužívání stávající kapacity, podle nichž se provozovatelé lodní dopravy, kteří jsou členy konsorcia, zdrží využívání určitého procenta kapacity plavidel využívaných v rámci konsorcia.
KAPITOLA III
PODMÍNKY VYNĚTÍ
Článek 5
Základní podmínka pro udělení výjimky
Výjimka stanovená v článku 3 se použije jen tehdy, je-li splněna jedna nebo více níže uvedených podmínek:
a) mezi členy konference, v jejímž rámci konsorcium působí, existuje účinná cenová soutěž v důsledku toho, že členové jsou výslovně oprávněni dohodou o konferenci, ať už na základě zákonné povinnosti či nikoliv, používat nezávislé stanovení sazeb pro každé dopravné stanovené v sazebníku konference; nebo
b) uvnitř konference, v jejímž rámci konsorcium působí, existuje dostatečná úroveň účinné hospodářské soutěže mezi členy konference v poskytovaných službách, protože dohoda o konferenci výslovně dovoluje konsorciu, aby nabízelo své vlastní dohody o službách, jež se bez ohledu na svou formu týkají četnosti a kvality poskytovaných dopravních služeb, a aby kdykoliv přizpůsobilo nabízené služby zvláštním požadavkům uživatelů dopravy; nebo
c) bez ohledu na to, zda konference vyvíjí činnost na dotyčné námořní trati nebo tratích, členové konsorcia jsou vystaveni účinné hospodářské soutěži - skutečné nebo možné - ze strany námořních dopravců, kteří nejsou členy téhož konsorcia.
Článek 6
Podmínky vztahující se k podílu na trhu
1. Aby mohlo konsorcium těžit z výjimky stanovené v článku 3, musí na každém trhu, na kterém působí, mít podíl vypočtený na základě objemu přepraveného zboží (v lodních tunách nebo ekvivalentu jednotek 20 stop) menší než 30 %, působí-li v rámci konference, anebo menší než 35 %, působí-li mimo ni.
2. Výjimka stanovená v článku 3 se nadále použije, jestliže podíl na trhu zmíněný v odstavci 1 tohoto článku nebude překročen po dobu dvou po sobě jdoucích kalendářních let o více než jednu desetinu.
3. V případech, kdy je překročeno jedno z omezení uvedených v odstavcích 1 a 2, se výjimka stanovená v článku 3 použije ještě po dobu šesti měsíců následujících po skončení kalendářního roku, během něhož došlo k jejímu překročení.
Toto období se prodlužuje na 12 měsíců, jestliže k překročení dojde následkem toho, že na trhu přestane působit dopravce, který není členem konsorcia.
Článek 7
Oponentní řízení
1. Výjimka stanovená v článcích 3 a 10 se použije také na konsorcia jejichž podíl na kterémkoliv trhu na němž působí přesahuje omezení stanovená v článku 6, ale na žádném trhu nepřekročí 50 %, pod podmínkou, že jsou dotyčné dohody oznámeny Komisi v souladu s nařízením Komise (ES) č. 2843/98 [5] a Komise ve lhůtě šesti měsíců takovou výjimku neodmítne.
Tato šestiměsíční lhůta běží od dne, v němž oznámení nabude účinku v souladu s článkem 4 nařízení (ES) č. 2843/98.
2. Odstavec 1 se použije jen tehdy, je-li v oznámení nebo ve sdělení, jež je doprovází, výslovný odkaz na tento článek.
3. Komise může výjimku odmítnout.
Komise výjimku odmítne, jestliže do tří měsíců poté, co bylo členskému státu zasláno oznámení podle odstavce 1, obdrží od členského státu žádost, aby tak učinila.
Tato žádost musí být odůvodněna s ohledem na pravidla hospodářské soutěže obsažená ve Smlouvě.
4. Komise může odmítnutí výjimky kdykoli odvolat.
Avšak v případech, kdy byla výjimka odmítnuta na žádost členského státu a tato žádost trvá, může být odmítnutí odvoláno pouze po konzultaci Poradního výboru pro restriktivní praktiky a dominantní postavení v námořní dopravě.
5. Je-li odmítnutí odvoláno, protože dotčené podniky doložily, že jsou podmínky čl. 81 odst. 3 splněny, výjimka se použije ode dne oznámení.
6. Je-li odmítnutí odvoláno, protože dotčené podniky pozměnily dohodu tak, že jsou splněny podmínky čl. 81 odst. 3, výjimka se použije ode dne nabytí účinku těchto změn.
7. Jestliže Komise výjimku odmítne a své odmítnutí neodvolá, účinky oznámení se řídí oddílem II nařízení (EHS) č. 4056/86.
Článek 8
Další podmínky
Pro způsobilost k udělení výjimky stanovené v článcích 3 a 10 platí tyto další podmínky:
a) konsorcium musí povolovat každému ze svých členů, aby nabízel vlastní dohody o službách na základě individuálních ujednání;
b) dohoda o konsorciu musí dávat společnostem, které jsou jeho členy, právo vystoupit z konsorcia bez finanční nebo jiné sankce, zejména závazku ukončit dopravní činnost na dotyčné námořní trati nebo tratích bez ohledu na to, zda je či není s ním spojena podmínka, že tato činnost může být obnovena až po uplynutí určité doby. Toto právo může být podmíněno výpovědí s nejdéle šestiměsíční výpovědní lhůtou, která smí být podána až po uplynutí osmnácti měsíců od vstupu dohody v platnost.
V případě značně integrovaného konsorcia, které má společný fond čistých příjmů a/nebo vysokou úroveň investic následkem toho, že jeho členové zakoupili nebo si pronajali plavidla konkrétně za účelem zřízení konsorcia, je maximální délka výpovědní lhůty šest měsíců a výpověď smí být podána až po uplynutí 30 měsíců od vstupu dohody v platnost;
c) pokud konsorcium společně uvádí na trh, musí mít každý člen konsorcia možnost, podmíněnou předchozím oznámením s nejdéle šestiměsíční lhůtou, bez sankce provádět nezávislou marketingovou činnost;
d) konsorcium ani členové konsorcia v rámci společného trhu nepoškozují určité přístavy, uživatele nebo dopravce tím, že na dopravu téhož zboží v oblasti, na kterou se dohoda vztahuje, používají sazby a podmínky dopravy, jež se liší podle země původu nebo určení nebo přístavu nalodění či vylodění nákladu, nelze-li takové sazby nebo podmínky ekonomicky odůvodnit.
KAPITOLA IV
POVINNOSTI
Článek 9
Povinnosti spojené s výjimkou
1. S výjimkami stanovenými v článku 3 a čl. 13 odst. 1. jsou spojeny povinnosti stanovené v odstavcích 2 až 5 tohoto článku.
2. Mezi uživateli či jejich zastupitelskými organizacemi a konsorciem musí být vedeny skutečné a účinné konzultace za účelem nalezení řešení všech důležitých záležitostí, jež nejsou čistě provozními záležitostmi menšího významu, týkajících se podmínek a kvality plánovaných služeb námořní dopravy nabízených konsorciem nebo jeho členy.
Tyto konzultace se uskuteční vždy, když o to kterákoli z výše uvedených stran požádá.
S výjimkou případů vyšší moci se konzultace musí uskutečnit před provedením opatření, které je předmětem konzultace.
Jestliže z důvodu vyšší moci jsou členové konsorcia nuceni provést rozhodnutí před konzultacemi, musí se požadované konzultace uskutečnit do deseti pracovních dnů od dne podání žádosti.
Opatření nesmí být před konzultacemi veřejně oznámeno, s výjimkou uvedeného případu vyšší moci, o kterém by oznámení o opatření mělo informovat.
Konzultace se uskuteční v souladu s tímto postupem:
a) před konzultacemi konsorcium sdělí písemně druhé straně podrobné informace k předmětu konzultací;
b) mezi stranami dojde k výměně názorů, buď písemné, nebo na zorganizovaných schůzích či obojím způsobem, během níž zástupci členů konsorcia a zástupci zasílatelů, kteří se zúčastní, mají právo dospět ke společnému názoru a strany vynaloží veškeré úsilí, aby k tomuto cíli dospěly;
c) nelze-li přes úsilí obou stran dospět ke společnému názoru, neshoda musí být potvrzena a veřejně oznámena. Kterákoli ze stran ji může dát na vědomí Komisi;
d) může být stanovena přiměřená lhůta pro ukončení konzultací, je-li to možné, tak dohodou stran.
Tato lhůta nesmí být kratší než jeden měsíc, nejde-li o výjimečný případ nebo se strany nedohodnou jinak.
3. Podmínky, týkající se služeb námořní dopravy poskytovaných konsorciem a jeho členy včetně podmínek, jež mají vztah ke kvalitě takových služeb, a všechny jejich významné úpravy musí být uživatelům dopravy na požádání dostupné za přiměřenou cenu a musí být bezplatně k nahlédnutí v kancelářích členů konsorcia nebo samotného konsorcia a jejich zástupců.
4. Rozhodčí výroky a doporučení zprostředkovatelů, které byly stranami přijaty a které urovnávají spory týkající se jednání konsorcií, na něž se vztahuje toto nařízení, musí být konsorciem neprodleně oznámeny Komisi.
5. Každé konsorcium, které chce využívat toto nařízení, musí být ve lhůtě, kterou stanovuje Komise případ od případu a která není kratší než měsíc, schopno na žádost Komise doložit, že splňuje podmínky a povinnosti uložené články 5 a 8 a odstavci 2 a 3 tohoto článku a musí v této lhůtě Komisi předložit příslušnou dohodu o konsorciu.
Článek 10
Výjimka pro dohody mezi uživateli dopravy a konsorcii, pokud jde o užívání liniové dopravy
Dohody, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě mezi uživateli dopravy nebo je zastupujícími organizacemi na jedné straně a konsorciem, jež získalo výjimku podle článku 3, na straně druhé, o podmínkách a kvalitě služeb liniové dopravy poskytovaných konsorciem a všech obecných otázkách spojených s takovými službami, pokud vyplynou z konzultací stanovených v čl. 9 odst. 2, jsou vyňaty ze zákazu podle čl. 81 odst. 1 Smlouvy.
KAPITOLA V
RŮZNÁ USTANOVENÍ
Článek 11
Profesní tajemství
1. Informace získané na základě článku 7 a čl. 9 odst. 5 smějí být použity pouze pro účely tohoto nařízení.
2. Komise a orgány členských států, jejich úředníci a ostatní zaměstnanci jsou povinni nešířit informace, které byly získány při použití tohoto nařízení a na které se vztahuje profesní tajemství.
3. Odstavce 1 a 2 nebrání zveřejnění obecných informací nebo studií, které neobsahují informace vztahující se k jednotlivým podnikům nebo sdružením podniků.
Článek 12
Odejmutí blokové výjimky
Komise může odejmout možnost využívat toto nařízení v souladu s článkem 6 nařízení (EHS) č. 479/92, pokud v konkrétním případě zjistí, že dohoda, rozhodnutí nebo jednání ve vzájemné shodě vyňaté podle článku 3 nebo čl. 13 odst. 1 tohoto nařízení má přesto určité účinky, které jsou neslučitelné s podmínkami stanovenými v čl. 81 odst. 3 nebo jsou zakázány článkem 82 Smlouvy, zejména pokud:
a) na dotyčné námořní trati neexistuje účinná konkurence, stojící mimo konferenci, v jejímž rámci konsorcium působí, anebo mimo dané konsorcium;
b) konsorcium opakovaně neplní povinnosti stanovené v článku 9;
c) chování konsorcia má účinky neslučitelné s článkem 82 Smlouvy;
d) tyto účinky vyplývají z rozhodčího nálezu.
Článek 13
Přechodná ustanovení
1. Čl. 81 odst. 1 Smlouvy se nevztahuje na dohody platné k 25. dubnu 2000, které k tomuto dni splňují požadavky pro udělení výjimky stanovené nařízením (ES) č. 870/95 a na které bylo použito oponentní řízení stanovené článkem 7 uvedeného nařízení.
2. Oznámení učiněné před vstupem tohoto nařízení v platnost podle článku 7 nařízení (ES) č. 870/95, jehož šestiměsíční období k 25. dubnu 2000 ještě neuplynulo, se považuje za učiněné podle článku 7 tohoto nařízení.
Článek 14
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 26. dubna 2000.
Použije se do 25. dubna 2005.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 824/2000
ze dne 19. dubna 2000,
kterým se stanoví postupy pro přejímání obilovin intervenčními agenturami a metody analýzy pro určování jakosti obilovin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1253/1999 [2], a zejména na článek 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Intervenční cena pro pšenici obecnou, pšenici tvrdou, ječmen, žito, kukuřici a čirok je stanovena pro jakosti, které co nejvíce odpovídají průměrné jakosti obilovin sklízených ve Společenství.
(2) Použití přirážek a srážek by mělo umožnit, aby intervenční cena odrážela cenové rozdíly na trhu z důvodů jakosti.
(3) Obiloviny, jejichž jakost neumožňuje přiměřené využití nebo skladování, by neměly být k intervenci přijaty.
(4) Za tím účelem, aby se zjednodušilo obvyklé řízení intervence a zejména mohly být stanoveny stejnorodé šarže pro jednotlivé obiloviny nabízené k intervenci, by mělo být stanoveno minimální množství, pro které je intervenční agentura povinna nabídku přijmout.
V některých členských státech však může být nezbytné stanovit vyšší minimální množství, aby mohly intervenční agentury zohlednit stávající podmínky a zvyklosti velkoobchodu v daných zemích.
(5) Podmínky, za kterých jsou obiloviny intervenčním agenturám nabízeny a intervenčními agenturami přejímány, by měly být ve Společenství co nejjednotnější, aby se zabránilo diskriminaci mezi producenty.
(6) Měly by být stanoveny metody určování jakosti pšenice obecné, pšenice tvrdé, ječmene, žita, kukuřice a čiroku.
(7) Členské státy by se kromě ročního výkazu o množství zásob podle nařízení Komise (ES) č. 2148/96 ze dne 8. listopadu 1996, kterým se stanoví pravidla pro ocenění a kontrolu veřejných intervenčních zásob zemědělských produktů [3], ve znění nařízení (ES) č. 808/1999 [4], měly ujistit o stavu uchování zásob, které jsou v držení intervenčních agentur.
(8) Nařízení Komise (EHS) č. 689/92 ze dne 19. března 1992, kterým se stanoví postupy a podmínky pro převzetí obilovin intervenčnímiagenturami [5], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1664/1999 [6], a nařízení Komise (EHS) č. 1908/84 ze dne 4. července 1984, kterým se stanoví standardní metody pro určování jakosti obilovin [7], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 2507/87 [8], byla mnohokrát pozměněna. Z důvodu jasnosti by měla být nahrazena tímto nařízením.
(9) Řídící výbor pro obiloviny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V obdobích uvedených v čl. 4 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1766/92 mohou držitelé stejnorodých šarží nejméně 80 tun pšenice obecné, ječmene, žita, kukuřice nebo čiroku nebo 10 tun pšenice tvrdé sklizených ve Společenství nabídnout tuto šarži intervenční agentuře.
Intervenční agentury však mohou stanovit vyšší minimální množství.
Článek 2
1. Obiloviny musí být řádné a uspokojivé obchodní jakosti, aby byly přijaty k intervenci.
2. Obiloviny jsou považovány za obiloviny řádné a uspokojivé obchodní jakosti, pokud mají barvu typickou pro daný druh obilovin, jsou bez zápachu nebo živých škůdců (včetně roztočů) v jakémkoli vývojovém stádiu a splňují minimální požadavky na jakost stanovené v příloze 1 tohoto nařízení a pokud jejich hodnoty radioaktivity nepřesahují maximální hodnoty povolené právními předpisy Společenství.
Úroveň radioaktivní kontaminace produktu se sleduje pouze tehdy, vyžaduje-li to situace, a jen po nezbytnou dobu.
V případě potřeby se trvání a rozsah kontrol stanoví postupem podle článku 23 nařízení (EHS) č. 1766/92.
Navíc v případech, kdy analýzy ukazují, že se Zélényho index u šarže pšenice obecné pohybuje v rozmezí od 22 ml do 30 ml, musí být těsto získané z této pšenice posouzeno jako nelepivé a strojově zpracovatelné, aby byla tato pšenice považována za pšenici řádné a uspokojivé obchodní jakosti ve smyslu odstavce 1.
3. Definice látek, které nejsou ze základních obilovin nesnížené jakosti, jsou pro účely tohoto nařízení definovány v příloze II.
Zrna základních obilovin a jiných obilovin, která jsou poškozená, získaná z námelu nebo zkažená, se klasifikují jako "různé nečistoty" i v případě, že mají vady, které patří do jiných kategorií.
Článek 3
Pro určení jakosti obilovin nabízených k intervenci podle článků 5 a 6 nařízení (EHS) č. 1766/92 se používají tyto metody:
3.1 standardní metoda pro určení množství látek, které nejsou za základních obilovin nesnížené jakosti, je metoda uvedená v příloze III;
3.2 standardní metoda pro určení obsahu vlhkosti je metoda uvedená v příloze IV. Členské státy však mohou použít i jiné metody založené na principu uvedeném v příloze IV, metodu ISO 712:1998 nebo metodu založenou na technologii využívající infračervené záření.
V případě pochybnosti jsou přijaty pouze výsledky získané použitím metody uvedené v příloze IV;
3.3 standardní metoda pro určení obsahu taninu v čiroku je metoda ISO 9648:1988;
3.4 standardní metoda pro určení nelepivosti a strojové zpracovatelnosti těsta získaného z pšenice obecné je metoda uvedená v příloze V;
3.5 standardní metoda pro určení obsahu bílkovin v mleté pšenici obecné je metoda uznaná Mezinárodní společností pro chemii obilovin (ICC), jejíž normy jsou stanoveny pod nadpisem č. 105/2: "metoda pro určení obsahu bílkovin v obilovinách a produktech z obilovin".
Členské státy však mohou použít i jakékoliv jiné metody. V takovém případě musí Komisi předložit potvrzení ICC o tom, že výsledky získané danou metodou jsou rovnocenné;
3.6 Zélényho index pro zrna mleté pšenice obecné se určí v souladu s metodou ISO 5529:1992;
3.7 Hagbergovo pádové číslo (zkouška amylázové aktivity) se určí v souladu s metodou ISO 3093:1982;
3.8 standardní metoda pro určení míry sklovitého vzhledu pšenice tvrdé je metoda uvedená v příloze VI;
3.9 standardní metoda pro určení měrné hmotnosti je metoda ISO 7971-2:1995.
Článek 4
1. Nabídky k intervenci se zohlední pouze v případě, že jsou vypracovány na formuláři vydaném intervenční agenturou, který obsahuje zejména tyto údaje:
a) jméno nabízejícího;
b) nabízenou obilovinu;
c) místo uskladnění nabízené obiloviny;
d) množství, hlavní vlastnosti a sklizňový rok nabízené obiloviny;
e) intervenční centrum, kterému je nabídka určena.
Ve formuláři se rovněž uvede prohlášení, že produkty pocházejí ze Společenství, nebo v případě, že jsou obiloviny přijaty k intervenci za zvláštních podmínek podle jejich produkční oblasti, podrobné údaje o oblasti, ve které byly vypěstovány.
Intervenční agentura však může za přijatelnou považovat nabídku předloženou v jiné písemné podobě, zejména prostřednictvím telekomunikace, pokud obsahuje všechny údaje uvedené ve formuláři podle prvního pododstavce.
Aniž je od data předložení nabídky dotčena platnost nabídky podané podle třetího pododstavce, mohou členské státy požadovat, aby byl po předložení nabídky příslušnému orgánu zaslán nebo přímo předán formulář uvedený v prvním pododstavci.
2. Pokud je nabídka nepřijatelná, dotčený hospodářský subjekt je intervenční agenturou informován do pěti pracovních dnů po obdržení nabídky.
3. Pokud je nabídka přijatelná, dotčený hospodářský subjekt je co nejdříve informován o skladu, ve kterém jsou obiloviny převzaty, a o časovém rozvrhu dodávky.
Na žádost nabízejícího nebo skladovatele může intervenční agentura tento časový rozvrh změnit.
Poslední dodávka by se měla uskutečnit nejpozději do konce čtvrtého měsíce po měsíci, ve kterém byla nabídka obdržena, avšak nejpozději do 1. července v případě Španělska, Řecka, Itálie a Portugalska a do 31. července v případě ostatních členských států.
Článek 5
1. Intervenční agentura převezme nabízené obiloviny poté, co se intervenční agentura nebo její zástupce přesvědčí, zda celá šarže zboží dodaného do intervenčního skladu vyhovuje požadavkům na množství a minimální vlastnosti stanoveným v příloze.
2. Jakostní vlastnosti se zjistí na základě reprezentativního vzorku nabízené šarže, který se skládá ze vzorků odebraných při každé dodávce alespoň z každých 60 tun.
3. Dodané množství musí být zváženo za přítomnosti nabízejícího a zástupce intervenční agentury, který je na nabízejícím nezávislý.
Zástupcem intervenční agentury může být také skladovatel.
V tom případě:
a) provede intervenční agentura do 45 dnů od převzetí kontrolu, která musí zahrnovat přinejmenším objemovou kontrolu; případný rozdíl mezi váženým množstvím a množstvím odhadnutým podle objemové metody nesmí překročit 5 %;
b) pokud není odchylka překročena, ponese skladovatel veškeré náklady spojené s jakýmkoliv případným nedostatkem zjištěným při pozdější kontrole ve vztahu ke hmotnosti uvedené do účetnictví při převzetí obilovin;
c) pokud je odchylka překročena, obiloviny se musí ihned zvážit.
Výdaje spojené s vážením ponese skladovatel, pokud je zjištěná hmotnost nižší než hmotnost uvedená v účetnictví, v opačném případě ponese náklady členský stát.
4. Při převzetí ve skladu, v němž se obiloviny nacházejí v okamžiku nabídky, lze množství obilovin zjistit na základě skladového účetnictví, které by mělo odpovídat profesním požadavkům a požadavkům intervenční agentury, a to za předpokladu, že:
a) je ve skladovém účetnictví uvedena hmotnost zjištěná vážením, fyzikální jakostní vlastnosti v době vážení, a zejména obsah vlhkosti, případná přemístění do jiného místa skladování, jakož i provedená ošetření, přičemž od vážení nesmí uplynout více než 10 měsíců;
b) skladovatel prohlásí, že nabízená šarže ve všech ohledech odpovídá údajům uvedeným ve skladovém účetnictví;
c) jakostní vlastnosti zjištěné v době vážení jsou stejné jako jakostní vlastnosti reprezentativního vzorku skládajícího se ze vzorků obilovin, které byly intervenční agenturou nebo jejím zástupcem odebrány v rozsahu jednoho vzorku z každých 60 tun.
5. Použije-li se odstavec 4:
a) zohlední se hmotnost uvedená ve skladovém účetnictví, která se v případě nutnosti upraví, aby se zohlednil případný rozdíl mezi obsahem vlhkosti a/nebo obsahem různých nečistot (Schwarzbesatz) zjištěných v době vážení a hodnotami zjištěnými u reprezentativního vzorku.
Rozdíl v obsahu nečistot lze zohlednit pouze pro úpravu snížení hmotnosti uvedené ve skladovém účetnictví;
b) intervenční agentura provede do 45 dnů od převzetí ověření objemové kontroly; případný rozdíl mezi množstvím zjištěným vážením a množstvím odhadnutým objemovou metodou nesmí být vyšší než 5 %;
c) pokud není odchylka překročena, ponese skladovatel veškeré náklady spojené s jakýmkoliv případným nedostatkem zjištěným při pozdější kontrole ve vztahu ke hmotnosti uvedené do účetnictví při převzetí obilovin;
d) pokud je odchylka překročena, obiloviny se musí ihned zvážit.
Výdaje spojené s vážením ponese skladovatel, pokud je zjištěná hmotnost nižší než hmotnost uvedená v účetnictví, v opačném případě ponese náklady Evropský zemědělský orientační a záruční fond (EZOZF).
Článek 6
Intervenční agentura zajistí, aby byly pod její odpovědností do dvaceti pracovních dnů od sestavení reprezentativního vzorku provedeny zkoušky fyzikálních a technologických vlastností odebraných vzorků.
Pokud tyto analýzy ukáží, že nabízené obiloviny neodpovídají minimální jakosti požadované k intervenci, jsou takové obiloviny staženy na náklady nabízejícího.
Nabízející rovněž ponese veškeré vzniklé výdaje.
Nabízející uhradí výdaje spojené se:
a) stanovením obsahu taninu v čiroku,
b) zkouškou amylázové aktivity (Hagbergovo pádové číslo),
c) stanovením obsahu bílkovin v pšenici tvrdé a pšenici obecné,
d) Zélényho testem,
e) zkouškou strojové zpracovatelnosti.
V případě pochybnosti podrobí intervenční agentura dotčené obiloviny nezbytným kontrolám a náklady, které s nimi souvisejí, ponese neúspěšná strana.
Článek 7
Intervenční agentura vypracuje pro každou šarži záznam o převzetí. V něm se uvede:
a) datum kontroly množství a minimální požadovaných vlastností obilovin,
b) hmotnost dodaných obilovin,
c) počet odebraných vzorků tvořících reprezentativní vzorek,
d) zjištěné fyzikální vlastnosti,
e) agentura, která je zodpovědná za analýzy technologických kritérií a za výsledky těchto analýz.
Záznam se opatří datem a zašle se skladovateli k podpisu.
Článek 8
1. Aniž je dotčen odstavec 2, cena, která se vyplatí nabízejícímu, je intervenční cena uvedená v čl. 3 odst. 1 nařízení (EHS) č. 1766/92 platná v den, jenž je po sdělení o přijatelnosti dané nabídky stanoven jako první den dodávky pro zboží dodané do skladu před vyložením. Tato cena se upraví v souladu s přirážkami a srážkami uvedenými v článku 9.
Pokud se však dodávka uskuteční v měsíci, v němž je intervenční cena nižší než v měsíci, kdy byla nabídka podána, vyplatí se vyšší z obou cen.
Ustanovení tohoto pododstavce se nepoužije pro kukuřici a čirok nabízené v srpnu a září.
2. Po obdržení nabídky intervenční agentura v souladu s článkem 4 nařízení (EHS) č. 1766/92 určí o místo a datum převzetí obilovin.
Náklady na přepravu obilovin z místa, kde jsou při podání nabídky uskladněny, do intervenčního centra, jehož lze dosáhnout za nejnižších nákladů, ponese nabízející.
Pokud intervenční agentura převezme zboží jinde než v intervenčním centru, jehož lze dosáhnout za nejnižších nákladů, intervenční agentura určí a uhradí dodatečné náklady na přepravu.
V takovém případě určí náklady na přepravu uvedené v předchozím pododstavci intervenční agentura.
Pokud intervenční agentura po dohodě s nabízejícím uskladní převzaté zboží ve skladě, v němž se toto zboží nacházelo v okamžiku podání nabídky, intervenční cena se sníží o náklady uvedené v druhé větě předcházejícího pododstavce a o náklady na vyskladnění, které se posoudí na základě výdajů skutečně zjištěných dotčeným členským státem.
3. Platba se provede mezi třicátým a třicátým pátým dnem od data převzetí, jak je uvedeno v článku 5.
Článek 9
Přirážky a srážky, o něž se zvýší nebo sníží intervenční cena, která se vyplatí nabízejícímu, se vyjádří v EUR/t a použijí se společně, jak je stanoveno níže:
a) pokud je obsah vlhkosti v obilovinách nabízených k intervenci nižší než 14 %, použijí se přirážky uvedené v tabulce I přílohy VII. Pokud je obsah vlhkosti v obilovinách nabízených k intervenci nižší než 14 %, použijí se srážky uvedené v tabulce II přílohy VII;
b) pokud se měrná hmotnost pšenice obecné nebo ječmene nabízených k intervenci liší od měrné hmotnosti 76 kg/hl nebo 64 kg/hl, použijí se srážky uvedené v tabulce III přílohy VII;
c) pokud je procentní podíl zlomkových zrn vyšší než 3 % u pšenice tvrdé, pšenice obecné, žita a ječmene, 4 % u kukuřice a čiroku, sníží se cena o 0,05 EUR pro každou dodatečnou odchylku o 0,1 %;
d) pokud je procentní podíl nečistot ze zrn vyšší než 2 % u pšenice tvrdé, 3 % u žita, 4 % u kukuřice a čiroku a 5 % u pšenice obecné a ječmene, sníží se cena o 0,05 EUR pro každou dodatečnou odchylku o 0,1 %;
e) pokud je procentní podíl klíčících zrn vyšší než 2,5 %, sníží se cena o 0,05 EUR pro každou dodatečnou odchylku o 0,1 %;
f) pokud je procentní podíl různých nečistot (Schwarzbesatz) vyšší než 0,5 % u pšenice tvrdé, 1 % u pšenice obecné, žita, ječmene, kukuřice a čiroku, sníží se cena o 0,1 EUR pro každou dodatečnou odchylku o 0,1 %;
g) pokud je procentní podíl zrn pšenice tvrdé bez sklovitého vzhledu vyšší než 20 %, sníží se cena o 0,2 EUR za každé další procento nebo jeho část;
h) pokud je obsah bílkovin v pšenici obecné nižší než 11,5 %, použijí se srážky uvedené v tabulce IV přílohy VII;
i) pokud je obsah taninu v čiroku nabízeném k intervenci vyšší než 0,4 % sušiny, použije se srážka, která se vypočte metodou stanovenou v příloze VIII.
Článek 10
1. Každý hospodářský subjekt, který v zájmu intervenční agentury skladuje nakoupené produkty, pravidelně kontroluje jejich přítomnost a stav uchování a informuje neprodleně intervenční agenturu o všech problémech, které v tomto ohledu vzniknou.
2. Intervenční agentura se přesvědčí alespoň jednou ročně o jakosti skladovaného produktu.
Vzorky k tomuto účelu lze odebrat během roční inventury podle článku 4 nařízení Komise (ES) č. 2148/96.
Článek 11
Intervenční agentury přijmou v případě potřeby doplňkové postupy a podmínky pro převzetí, které jsou slučitelné s ustanoveními tohoto nařízení, aby se zohlednily zvláštní podmínky v dotčeném členském státě; mohou zejména vyžadovat pravidelná prohlášení o držených zásobách.
Článek 12
Nařízení (EHS) č. 689/92 a (EHS) č. 1908/84 se zrušují od 1. července 2000.
Článek 13
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 827/2000
ze dne 25. dubna 2000,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2461/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1251/1999, pokud jde o využití půdy vyňaté z produkce pro produkci surovin, které jsou ve Společenství použity pro zpracování produktů, jež nejsou přímo určeny k výživě lidí nebo zvířat
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1251/1999 ze dne 17. května 1999 o režimu podpor pro producenty některých plodin na orné půdě [1], ve znění nařízení (ES) č. 2704/1999 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) První pododstavec čl. 6 odst. 3 nařízení (ES) č. 1251/1999 stanoví, že půda vyňatá z produkce může být v rámci Společenství použita pro produkci surovin určených pro zpracování produktů, které nejsou primárně určeny k výživě lidí nebo zvířat, za předpokladu, že se použijí účinné systémy kontrol.
(2) Za účelem zajištění souladu s bodem 7 Memoranda o porozumění o olejnatých semenech mezi Evropským hospodářským společenstvím a Spojenými státy americkými v rámci GATT, jak bylo schváleno rozhodnutím Rady 93/355/EHS [3], stanoví třetí pododstavec čl. 6 odst. 3 nařízení (ES) č. 1251/1999, že pokud lze na základě smluv uzavřených s producenty předpokládat, že množství vedlejších produktů určených k výživě lidí nebo zvířat, které vzniklo pěstováním olejnatých semen na půdě vyňaté z produkce podle prvního pododstavce, přesáhne ročně 1 milión metrických tun vyjádřených ekvivalentem moučky ze sójových bobů, je třeba předpokládané množství v jednotlivých smlouvách snížit, aby toto množství 1 milión metrických tun nepřesáhlo.
(3) Za účelem umožnění provádění pravidel stanovených ve třetím pododstavci čl. 6 odst. 3 nařízení (ES) č. 1251/1999 by měl být posílen systém monitorování pro ohodnocení množství vedlejších produktů zavedený nařízením Komise (ES) č. 2461/1999 [4].
(4) Je nezbytné stanovit metodu výpočtu, kterou Komise použije v rámci systému monitorování a zavést postup pro stanovení koeficientu ke snižování množství vedlejších produktů určených k výživě lidí nebo zvířat, který se použije pro každou smlouvu, pokud je překročena horní hranice 1 miliónu tun.
V uvedeném případě je rozhodujícím kritériem pro stanovení metody výpočtu obsah čistých bílkovin.
(5) Aby bylo zajištěno, že nebude překročeno maximální množství vedlejších produktů určených k výživě lidí nebo zvířat, měl by být při uvolnění jistoty, která byla složena nákupčím nebo prvním zpracovatelem, požadován důkaz o odbytu množství vedlejších produktů určených pro jiné trhy než trhy s krmivy nebo potravinami.
(6) Aby bylo možné účinně kontrolovat dodržování požadavku nepřekročení horní hranice 1 miliónu tun, je nezbytné stanovit konečný termín pro odbyt množství vedlejších produktů určených k výživě lidí nebo zvířat.
(7) Nová pravidla týkající se podpory pro rozvoj venkova přijatá v roce 1999 již výslovně nevylučují podporu pro zemědělství a životní prostředí poskytovanou pro plochy, které jsou součástí režimu Společenství pro vynětí půdy z produkce a jsou využívány pro pěstování plodin určených k výživě lidí nebo zvířat.
V zájmu soudržnosti by měla být přijata ustanovení, která zakazují kumulaci s jinými režimy podpor Společenství.
(8) Protože bylo memorandum o porozumění zveřejněno v Úředním věstníku Evropských společenství v roce 1993, jsou provozovatelé od uvedeného data považováni za obeznámené s jeho obsahem.
Vzhledem k hrozbě, že horní hranice 1 miliónu tun bude v hospodářském roce 2000/01 překročena, musí být stanovena možnost použít opatření tohoto nařízení pro všechny smlouvy uzavřené pro hospodářský rok 2000/01.
(9) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2461/1999 se mění takto:
1. ustanovení čl. 4 odst. 4 se nahrazuje tímto:
"4. Pokud se smlouva vztahuje na semena řepky a řepice, slunečnicová semena nebo sójové boby kódů KN ex12050090, 12060091, 12060099 nebo 12010090, žadatel zajistí, aby ve smlouvě bylo kromě údajů požadovaných podle odstavce 2 uvedeno předpokládané množství vedlejších produktů určených k jinému využití než k výživě lidí a zvířat.
Množství se vypočítají podle těchto poměrů:
a) 100 kg semen řepky a/nebo řepice kódu KN 12050090 se považuje za ekvivalent 56 kg vedlejších produktů;
b) 100 kg slunečnicových semen kódu KN 12060091nebo 12060099 se považuje za ekvivalent 56 kg vedlejších produktů;
c) 100 kg sójových bobů kódu KN 12010090 se považuje za ekvivalent 78 kg vedlejších produktů.";
2. článek 14 se nahrazuje tímto:
"1. Aniž je dotčen článek 13, oznámí příslušný orgán podle odstavce 1 uvedeného článku Komisi co nejdříve a nejpozději do 30. června roku, ve kterém má být surovina sklizena, celkové množství vedlejších produktů určených k výživě lidí nebo zvířat, které vyplývá ze smluv podle článku 4 a ze smluv, které se vztahují na semena řepky a řepice, slunečnicová semena a sojové boby kódů KN ex12050090, 12060091, 12060099 a 12010090.
2. Na základě informací poskytnutých podle odstavce 1 vypočte Komise předpokládané celkové množství vedlejších produktů určených k výživě lidí nebo zvířat vyjádřené ekvivalentem sójové moučky za použití metody založené na těchto koeficientech:
- sójová pokrutina: 48 %,
- řepková pokrutina: 32 %,
- slunečnicová pokrutina: 28 %.
Pokud Komise na základě výpočtu provedeného podle prvního pododstavce zjistí, že došlo k překročení horní hranice 1 miliónu tun stanovené pro vedlejší produkty určené k výživě lidí a zvířat, stanoví co nejdříve a nejpozději do 31. července roku, v němž má být surovina sklizena, procentní snížení, které se použije pro každou smlouvu při výpočtu maximálního množství vedlejších produktů určených k výživě lidí nebo zvířat.";
3. ustanovení čl. 15 odst. 4 se nahrazuje tímto:
"4. Jistota pro jednotlivé suroviny se uvolní v poměru k množstvím zpracovaným na příslušný hlavní nepotravinářský konečný produkt za podmínky, že příslušný orgán nákupčího nebo prvního zpracovatele obdržel důkaz:
a) že uvedené množství suroviny bylo zpracováno v souladu s požadavky podle čl. 4 odst. 2 písm. f), přičemž se zohlední jakékoliv případné změny podle článku 8 a
b) pokud se smlouva týká semene řepky a řepice, slunečnicového semene nebo sójových bobů kódů KN ex12050090, 12060091, 12060099 nebo 12010090 a pokud je používán postup podle čl. 14 odst. 2, že byla pro množství vedlejších produktů, které přesahuje maximální množství určené k výživě lidí nebo zvířat, nalezena jiná odbytiště než trh s krmivy nebo potravinami.";
4. ustanovení čl. 16 odst. 2 se nahrazuje tímto:
"2. Následující povinnosti představují zásadní požadavky ve smyslu článku 20 nařízení (EHS) č. 2220/85:
a) povinnost zpracovat množství surovin především na konečné produkty uvedené ve smlouvě;
b) pokud je používán postup podle čl. 14 odst. 2, povinnost hledat pro množství vedlejších produktů přesahující maximální množství určené k výživě lidí nebo zvířat jiná odbytiště než trhy s krmivy nebo potravinami.
Zpracování na jeden nebo více konečných produktů uvedených v příloze III musí být provedeno do 31. července druhého roku následujícího po roce, v němž žadatel provede sklizeň suroviny. Použije-li se postup podle čl.
14 odst. 2, musí být tento konečný termín dodržen také pro odbyt množství vedlejších produktů, které přesahuje maximální množství určené k výživě lidí nebo zvířat, na jiných trzích, než je trh s krmivy nebo potravinami.";
5. ustanovení čl. 25 písm. a) a b) se nahrazují tímto:
"a) financování záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu podle čl. 1 odst. 2 písm. a) a b) nařízení (ES) č. 1258/1999;
b) podpoře Společenství podle kapitoly VIII nařízení (ES) č. 1257/1999, s výjimkou podpory poskytované v souvislosti s náklady na pěstování rychle rostoucích druhů podle druhého pododstavce čl. 31 odst. 3 uvedeného nařízení."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 847/2000
ze dne 27. dubna 2000,
kterým se stanoví prováděcí pravidla ke kritériím pro stanovení léčivého přípravku jako léčivého přípravku pro vzácná onemocnění a definice pojmů "podobný léčivý přípravek" a "klinická nadřazenost"
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 141/2000 ze dne 16. prosince 1999 o léčivých přípravcích pro vzácná onemocnění [1], a zejména na články 3 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 141/2000 vyzývá Komisi, aby přijala pravidla nezbytná pro provádění článku 3 a aby přijala definice "podobného léčivého přípravku" a "klinické nadřazenosti".
(2) V zájmu provedení článku 3 nařízení (ES) č. 141/2000 by mohly dodatečné podrobnosti o faktorech, které by měly být zváženy při stanovení prevalence, pravděpodobného výnosu investic a přijatelnosti alternativních způsobů diagnostiky, prevence a léčby být užitečné pro sponzory a Výbor pro léčivé přípravky pro vzácná onemocnění.
(3) Tato informace by měla být předložena v souladu s pokyny vypracovanými Komisí podle čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 141/2000.
(4) S ohledem na povahu daných léčivých přípravků a na pravděpodobnost, že onemocnění, které má být léčeno, je vzácné, není vhodné stanovit příliš předepisující požadavky pro prokázání, že jsou kritéria splněna.
(5) Hodnocení kritérií uvedených v článku 3 by mělo být založeno na informacích s co nejvyšší mírou objektivity.
(6) Měla by být vzata v úvahu jiná opatření Společenství v oblasti vzácných nemocí.
(7) Pro zajištění přiměřeného dodržování ustanovení o výhradním právu na trhu uvedených v článku 8 nařízení (ES) č. 141/2000 je nezbytné stanovit definice pojmů "podobný léčivý přípravek" a "klinická nadřazenost"; tyto definice by měly přihlédnout k práci a zkušenosti Výboru pro hromadně vyráběné léčivé přípravky při hodnocení existujících léčivých přípravků a k příslušným stanoviskům Vědeckého výboru pro léčivé přípravky a zdravotnické prostředky.
(8) Definice by měly být dále podpořeny pokyny předpokládanými v čl. 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 141/2000.
(9) Tato ustanovení by měla být pravidelně aktualizována s přihlédnutím k vědeckým a technickým poznatkům a zkušenostem se stanovováním a regulací léčivých přípravků pro vzácná onemocnění.
(10) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro humánní léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Účel
Toto nařízení stanoví faktory, které je třeba zvážit při provádění článku 3 nařízení (ES) č. 141/2000 o léčivých přípravcích pro vzácná onemocnění, a zavádí definice "podobného léčivého přípravku" a "klinické nadřazenosti" pro účely provedení článku 8 výše uvedeného nařízení.
Je určeno jako pomoc potenciálním sponzorům, Výboru pro léčivé přípravky pro vzácná onemocnění a příslušným orgánům při výkladu nařízení (ES) č. 141/2000.
Článek 2
Kritéria pro stanovování
1. Prevalence onemocnění ve Společenství
Pro účel stanovení podle čl. 3 odst. 1 písm. a) prvního pododstavce nařízení (ES) č. 141/2000, že je léčivý přípravek určen pro diagnostiku, prevenci nebo léčbu život ohrožujícího nebo chronicky invalidizujícího onemocnění postihujícího ne více než pět z 10000 osob ve Společenství, se použijí následující zvláštní pravidla a předloží se níže uvedená dokumentace v souladu s pokyny vypracovanými podle čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 141/2000:
a) dokumentace musí v dodatku obsahovat směrodatné odkazy dokládající, že nemoc nebo onemocnění, pro něž by se léčivý přípravek podával, postihuje v okamžiku podání žádosti o stanovení ne více než pět z 10000 osob ve Společenství, pokud jsou dostupné;
b) údaje musí zahrnovat přiměřené podrobnosti o onemocnění, které má být léčeno, a odůvodnění život ohrožující nebo chronicky invalidizující povahy onemocnění doložené vědeckými a lékařskými odkazy;
c) dokumentace předložená sponzorem musí obsahovat přehled příslušné vědecké literatury nebo na něj odkazovat a musí poskytovat informace z příslušných databází ve Společenství, pokud jsou dostupné.
Není-li ve Společenství dostupná žádná databáze, může být uveden odkaz na databáze dostupné ve třetích zemích za předpokladu, že se provedou vhodné extrapolace;
d) pokud se nemoc nebo onemocnění posuzovalo v rámci jiných aktivit Společenství týkajících se vzácných nemocí, musí být tato informace předložena.
V případě nemocí nebo onemocnění začleněných v projektech finančně podporovaných Společenstvím za účelem zlepšení informací o vzácných nemocích se předloží příslušný výtah z těchto informací, zahrnující zejména podrobnosti o prevalenci dané nemoci nebo onemocnění.
2. Potenciální výnos investic
Pro účel stanovení podle čl. 3 odst. 1 písm. a) druhého pododstavce nařízení (ES) č. 141/2000, že je léčivý přípravek určen pro diagnostiku, prevenci nebo léčbu život ohrožujícího, závažně invalidizujícího nebo závažného a chronického onemocnění ve Společenství a že je bez pobídek nepravděpodobné, že by uvedení léčivého přípravku na trh ve Společenství vytvořilo zisk dostatečný pro odůvodnění nezbytných investic, se použijí následující zvláštní pravidla a předloží se vhodná dokumentace v souladu s pokyny vypracovanými podle čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 141/2000:
a) údaje musí zahrnovat přiměřené podrobnosti o onemocnění, které má být léčeno, a odůvodnění život ohrožující nebo závažně invalidizující nebo závažné a chronické povahy onemocnění doložené vědeckými a lékařskými odkazy;
b) dokumentace předložená sponzorem musí obsahovat údaje o všech nákladech, které měl sponzor v průběhu vývoje léčivého přípravku;
c) předložená dokumentace musí obsahovat podrobnosti o jakýchkoli grantech, daňových pobídkách nebo jiných náhradách nákladů obdržených buď ve Společenství, nebo ve třetích zemích;
d) v případech, kdy je léčivý přípravek již registrován pro jakoukoli indikaci nebo kdy je léčivý přípravek zkoumán pro jednu nebo více dalších indikací, se předloží jasné vysvětlení a odůvodnění metody použité pro rozdělení nákladů na vývoj mezi různé indikace;
e) předloží se přehled a odůvodnění všech nákladů na vývoj, které sponzor předpokládá po předložení žádosti o stanovení;
f) předloží se přehled a odůvodnění všech nákladů na výrobu a uvedení na trh, které měl sponzor v minulosti a které předpokládá během prvních 10 let, po něž je přípravek registrován;
g) odhad a odůvodnění předpokládaných příjmů z prodeje léčivého přípravku ve Společenství během prvních 10 let po registraci;
h) všechny údaje o nákladech a příjmech musí být stanoveny podle obecně uznávané účetní praxe a musí být osvědčeny revizorem účtů registrovaným ve Společenství;
i) předložená dokumentace musí obsahovat informace o prevalenci a incidenci onemocnění, pro něž by byl léčivý přípravek podáván, ve Společenství v okamžiku, kdy je předložena žádost o stanovení.
3. Existence jiných způsobů diagnostiky, prevence nebo léčby
Žádost o stanovení léčivého přípravku jako léčivého přípravku pro vzácná onemocnění lze předložit buď podle odstavce 1, nebo podle odstavce 2 tohoto článku. Bez ohledu na to, zda je žádost o stanovení předložena podle odstavce 1 nebo 2, musí sponzor dále prokázat, že neexistuje uspokojivý způsob diagnostiky, prevence nebo léčby daného onemocnění, nebo pokud takový způsob existuje, že léčivý přípravek bude mít významný užitek pro ty, kteří jsou uvedeným onemocněním postiženi. Pro účel stanovení podle čl. 3 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 141/2000, že neexistuje uspokojivý způsob diagnostiky, prevence nebo léčby daného onemocnění, nebo, pokud takový způsob existuje, že léčivý přípravek bude mít významný užitek pro ty, kteří jsou uvedeným onemocněním postiženi, se použijí následující pravidla:
a) předloží se podrobnosti o existujících způsobech diagnostiky, prevence nebo léčby daného onemocnění, které byly registrovány ve Společenství, s uvedením odkazu na vědeckou a lékařskou literaturu nebo jiné příslušné informace.
Tyto podrobnosti mohou zahrnovat registrované léčivé přípravky, zdravotnické prostředky nebo jiné způsoby diagnostiky, prevence nebo léčby, které jsou používány ve Společenství;
b) buď odůvodnění, proč způsoby uvedené v písmeni a) nejsou považovány za uspokojivé,
nebo
c) odůvodnění pro předpoklad, že léčivý přípravek, pro nějž je žádáno o stanovení, bude mít významný užitek pro ty, kteří jsou onemocněním postiženi.
4. Obecná ustanovení
a) Sponzor žádající o stanovení léčivého přípravku jako léčivého přípravku pro vzácná onemocnění žádá o stanovení v kterémkoli stadiu vývoje léčivého přípravku před podáním žádosti o registraci.
Žádost o stanovení však může být předložena pro novou léčebnou indikaci již registrovaného léčivého přípravku.
V tomto případě držitel rozhodnutí o registraci použije oddělenou registraci, která pokryje pouze indikaci (indikace) pro vzácná onemocnění.
b) Více než jeden sponzor může získat stanovení jako léčivý přípravek pro vzácná onemocnění pro tentýž léčivý přípravek určený k prevenci, léčbě nebo diagnostice za předpokladu, že je pro každý případ předložena úplná žádost o stanovení podle pokynů uvedených v čl. 5 odst. 3.
c) Je-li léčivý přípravek stanoven Výborem pro léčivé přípravky pro vzácná onemocnění, uvede se odkaz na kritéria pro stanovení buď podle čl. 2 odst. 1, nebo podle čl. 2 odst. 2 tohoto nařízení.
Článek 3
Definice
1. Definice v článku 2 nařízení (ES) č. 141/2000 se použijí pro uvedené termíny, jsou-li použity v tomto nařízení:
- "látkou" se rozumí látka použitá při výrobě humánního léčivého přípravku, jak je definován v článku 1 směrnice 65/65/EHS.
2. Pro účely provedení článku 3 nařízení (ES) č. 141/2000 o léčivých přípravcích pro vzácná onemocnění se použije tato definice:
- "významným užitkem" se rozumí klinicky důležitý prospěch nebo závažnější příspěvek při péči o pacienta.
3. Pro účely provedení článku 8 nařízení (ES) č. 141/2000 o léčivých přípravcích pro vzácná onemocnění se použijí tyto definice:
a) "účinnou látkou" se rozumí látka s fyziologickým nebo farmakologickým účinkem;
b) "podobným léčivým přípravkem" se rozumí léčivý přípravek obsahující účinnou látku nebo látky podobné těm, které obsahuje v současnosti registrovaný léčivý přípravek pro vzácná onemocnění, a stanovený pro stejnou léčebnou indikaci;
c) "podobnou účinnou látkou" se rozumí totožná účinná látka nebo účinná látka se stejnou hlavní charakteristikou molekulové struktury (ale ne nezbytně všemi stejnými charakteristikami molekulové struktury), která účinkuje stejným mechanismem.
To zahrnuje: 1. izomery, směsi izomerů, komplexy, estery, soli a nekovalentní deriváty původní účinné látky nebo účinnou látku, která se liší od původní účinné látky jen s ohledem na malé změny molekulové struktury, jako je strukturní analog,
nebo
2. stejnou makromolekulu nebo makromolekulu lišící se od původní jen s ohledem na změny molekulové struktury, jako jsou:
2.1 bílkovinné látky, pokud
- je rozdíl způsoben odchylkou v transkripci nebo translaci,
- je strukturní rozdíl mezi nimi způsoben post-translačními procesy (jako jsou odlišnosti v glykosylačních vzorech) nebo odlišnou terciární strukturou,
- není rozdíl v sekvenci aminokyselin závažnější.
Proto dvě farmakologicky příbuzné bílkovinné látky stejné skupiny (například dvě biologické látky se stejným podkmenem mezinárodního nechráněného názvu) by byly běžně považovány za podobné,
- se váží jako monoklonální protilátky na stejný cílový epitop.
Takové látky jsou běžně považovány za podobné;
2.2 polysacharidy s totožnými opakujícími se sacharidovými jednotkami, i když je počet jednotek různý a i když došlo k modifikacím po polymerizaci (včetně konjugace);
2.3 polynukleotidy (včetně látek pro přenos genů a "antisense" látek) sestávající ze dvou nebo více odlišných nukleotidů, pokud
- rozdíl v sekvenci purinových a pyrimidinových bází nukleotidu nebo jejich derivátů není závažnější.
Proto "antisense" látky lišící se přidáním nebo vypuštěním jednoho či více nukleotidů, které významně neovlivňují kinetiku hybridizace s cílovou molekulou, by se považovaly běžně za podobné.
Látky pro přenos genů by se běžně považovaly za podobné, pokud rozdíly v sekvenci nejsou významné,
- rozdíl v jejich struktuře se vztahuje k modifikacím ribózového nebo deoxyribózového skeletu nebo nahrazení tohoto skeletu syntetickými analogy,
- rozdíl je ve vektoru nebo v systému přenosu;
2.4 blízce příbuzné komplexní částečně definovatelné látky (jako jsou dvě příbuzné virové očkovací látky nebo dva příbuzné přípravky pro buněčnou terapii);
nebo
3. stejná účinná látka radiofarmaka nebo látka lišící se od původní radionuklidem, ligandem, místem značení nebo mechanismem včlenění radionuklidu do molekuly za předpokladu, že účinkuje stejným mechanismem;
d) "klinicky nadřazeným" se rozumí, že je prokázáno, že léčivý přípravek vykazuje významný léčebný nebo diagnostický prospěch převyšující prospěch, který poskytuje registrovaný léčivý přípravek pro vzácná onemocnění v jednom nebo více následujících směrech:
1. vyšší účinnost než registrovaný léčivý přípravek pro vzácná onemocnění (hodnoceno účinkem na klinicky smysluplný ukazatel v přiměřených a dobře kontrolovaných klinických hodnocení).
Obecně to představuje stejný druh důkazu, který je potřebný pro podporu tvrzení o srovnatelné účinnosti dvou různých léčivých přípravků.
Přímá srovnávací klinická hodnocení jsou obecně nezbytná, avšak mohou být použita srovnání založená na jiných ukazatelích, včetně nepřímých ukazatelů. V každém případě by metodologický přístup měl být odůvodněn;
nebo
2. vyšší bezpečnost u podstatné části cílové populace V některých případech jsou nezbytná přímá srovnávací klinická hodnocení;
nebo
3. ve výjimečných případech, pokud není prokázána ani vyšší bezpečnost, ani vyšší účinnost, důkaz, že léčivý přípravek přináší jinak významný příspěvek při diagnostice nebo péči o pacienta.
Článek 4
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost následujícím dnem po jeho přijetí Komisí a použije se od téhož dne.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 848/2000
ze dne 27. dubna 2000,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1168/1999, kterým se stanoví obchodní norma pro švestky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1257/1999 [2], a zejména na čl. 2 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1168/1999 ze dne 3. června 1989, které stanoví obchodní normu pro švestky [3], uvádí ve své příloze seznam velkoplodých odrůd, který může být doplňován.
(2) Norma doporučená pro švestky Evropskou hospodářskou komisí OSN uvádí v příloze seznam velkoplodých odrůd, který může být doplňován, který rozlišuje odrůdy Prunus domestica od odrůd Prunus salicina.
Pro zajištění transparentnosti světového trhu je vhodné změnit v tomto smyslu seznam velkoplodých odrůd uvedený v příloze nařízení (ES) č. 1168/1999, který může být doplňován.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Seznam velkoplodých odrůd, který může být doplňován a který je uvedený za hlavou VI (Ustanovení o označování) přílohy nařízení (ES) č. 1168/1999 se nahrazuje textem uvedeným v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 851/2000
ze dne 27. dubna 2000,
kterým se stanoví obchodní norma pro meruňky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1257/1999 [2], a zejména na čl. 2 odst. 2 a čl. 3 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Meruňky jsou uvedeny v příloze I nařízení (ES) č. 2200/96 mezi produkty, pro které musí být přijaty normy. Nařízení Komise (EHS) č. 1108/91 ze dne 1. května 1991, které stanoví normu jakosti pro meruňky [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 888/97 [4], bylo několikrát pozměněno, a proto již nezaručuje právní jasnost.
(2) Je tedy nutné přistoupit k přepracování uvedených pravidel a nařízení (EHS) č. 1108/91 zrušit.
Za tím účelem by pro zajištění transparentnosti světového trhu měla být vzata v úvahu norma pro meruňky doporučená Pracovní skupinou pro normalizaci produktů podléhajících rychlé zkáze a zvyšování jejich jakosti Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů (EHK OSN).
(3) Cílem uplatňování této normy je vyloučit z trhu produkty neodpovídající jakosti, zaměřit produkci na uspokojování požadavků spotřebitelů a usnadnit obchodní vztahy na základě poctivé hospodářské soutěže a přispět tak ke zlepšení výnosnosti produkce.
(4) Norma se vztahuje na všechna stádia uvádění na trh.
Doprava na dlouhé vzdálenosti, skladování po určitou dobu nebo různá manipulace, které jsou produkty podrobeny, mohou způsobit poškození, vyplývající z biologického vývoje těchto produktů nebo jejich větší či menší náchylnosti k rychlé zkáze.
Tato poškození je třeba vzít v úvahu při uplatňování normy ve stadiích uvádění na trh následujících po odeslání.
U produktů jakosti "Výběr", které musí být obzvláště pečlivě tříděny a baleny, musí být vzato v úvahu pouze snížení čerstvosti a vadnutí.
(5) Čl. 3 odst. 3 nařízení (ES) č. 2200/96 uvádí možnost výjimky z platných norem v případě, že ovoce a zelenina z určité oblasti jsou prodávány v maloobchodě této oblasti k uspokojení tradiční, dobře známé místní spotřeby. Určité odrůdy meruněk pěstované v Německu v oblasti "Süßer See" jsou typické menší velikostí, než která je požadována platnou normou. Tyto meruňky jsou tradičně prodávány v oblasti původu a jsou předmětem nařízení (ES) č. 1010/98 ze dne 14. května 1998, které stanoví pro Německo výjimku z obchodní normy pro meruňky [5]. V zájmu vyjasnění a zjednodušení pravidel Společenství je třeba zapracovat tuto výjimku do nynějšího nařízení, a zrušit tudíž nařízení (ES) č. 1010/98.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Obchodní norma pro meruňky kódu KN 08091000 je uvedena v příloze.
Norma se vztahuje na všechna stádia uvádění na trh za podmínek stanovených v nařízení (ES) č. 2200/96.
Ve stadiích následujících po odeslání mohou však produkty oproti ustanovením normy vykazovat:
- mírnou ztrátu čerstvosti a mírné vadnutí,
- u produktů zařazených do jiné třídy jakosti než do třídy jakosti "Výběr" lehká poškození vyplývající z jejich vývoje a jejich větší či menší náchylnosti k rychlé zkáze.
Článek 2
1. Výjimkou z přílohy tohoto nařízení jsou meruňky vypěstované v oblasti "Süßer See", u nichž se dovoluje minimální velikost plodů o 5 mm menší oproti minimální velikosti stanovené normou.
Tyto meruňky však smějí být uváděny do oběhu pouze v Sachsen-Anhalt a
Nařízení Komise (ES) č. 907/2000
ze dne 2. května 2000,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1254/1999, pokud jde o podporu soukromého skladování v odvětví hovězího a telecího masa
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], a zejména na čl. 26 odst. 5, článek 41 a čl. 48 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 1254/1999 stanoví podporu trhu formou podpory soukromého skladování v odvětví hovězího a telecího masa.
Od 1. července 2002 však může být tato podpora poskytnuta pouze v případě, že průměrná tržní cena Společenství pro jatečně upravená těla skotu samčího pohlaví je nižší než 103 % základní ceny.
S ohledem na tento nový režim a ve snaze o jasnost je nezbytné přepracovat nařízení komise (EHS) č. 3445/90 ze dne 27. listopadu 1990, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro poskytování podpory soukromého skladování v odvětví hovězího a telecího masa [2], naposledy pozměněné nařízením (ES) č.
(2) Ke splnění svého účelu by podpora soukromého skladování měla být poskytována pouze fyzickým nebo právnickým osobám usazeným ve Společenství, jejichž činnost a zkušenosti v tomto odvětví jsou dostatečnou zárukou, že skladování bude prováděno uspokojivým způsobem, a které mají ve Společenství dostatečné chladicí kapacity.
(3) Ze stejného důvodu by měla být podpora poskytována pouze pro skladování produktů řádné a uspokojivé obchodní jakosti, které získaly označení zdravotní nezávadnosti podle přílohy I kapitoly XI směrnice Rady 64/433/EHS ze dne 26. června 1964 o hygienických otázkách produkce čerstvého masa a jeho uvádění na trh [4], naposledy pozměněné směrnicí 95/23/ES [5].
Je důležité, aby produkty byly původem ze Společenství a aby pocházely ze zvířat chovaných v souladu s platnými veterinárními požadavky.
Kromě toho je nutné, aby maso nepřekročilo nejvyšší úroveň radioaktivity, kterou povolují právní předpisy Společenství.
(4) Z důvodu situace na trhu a jejího dalšího vývoje by mohlo být vhodné nabídnout smluvní straně, aby určila své zásoby pro vývoz již od počátku jejich uskladnění, a že je pro tento případ vhodné stanovit podmínky, za kterých může být maso, které je předmětem smlouvy o skladování, současně podřízeno režimu podle článku 5 nařízení Rady (EHS) č.
565/80 ze dne 4. března 1980 o platbách vývozních náhrad předem, pokud jde o zemědělské produkty [6], ve znění nařízení (EHS) č. 2026/83 [7], aby na něj bylo možné získat platbu vývozní náhrady předem.
(5) Za účelem zvýšení účinnosti podpor se smlouvy musí uzavírat na určité minimální množství, v případě potřeby rozlišené podle produktů, a musí v nich být stanoveny povinnosti smluvní strany, zejména ty, které intervenční agentuře umožní účinnou kontrolu skladovacích podmínek.
(6) Výše jistoty, která má zaručit dodržování smluvních závazků, by měla být stanovena v určité procentuální výši podpory.
(7) Podle nařízení Komise (EHS) č. 2220/85 ze dne 22. července 1985, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu jistot pro zemědělské produkty [8], naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
1932/1999 [9], by měly být vymezeny zásadní požadavky, které musí být splněny pro uvolnění jistoty. Skladování smluvního množství po sjednanou dobu představuje jednu ze základních podmínek pro poskytnutí podpory soukromého skladování hovězího a telecího masa.
S ohledem na obchodní praxi a z praktických důvodů by měla být povolena určitá odchylka od uvedeného množství.
(8) V případě nesplnění některých povinností týkajících se skladovaných množství by uvolňování jistoty a poskytování podpory mělo probíhat na základě jisté přiměřenosti.
(9) Aby se zvýšila účinnost režimu, tak by mělo být smluvním stranám umožněno získat zálohovou platbu podpory, a měla být stanovena pravidla pro podávání žádostí o podporu, pro předložení příslušných dokladů a pro platební lhůty.
(10) Měla by být stanovena pravidla pro stanovení směnných kurzů použitelných pro stanovení výše podpory a pro jistoty.
(11) Na základě dosavadních zkušeností s jinými režimy soukromého skladování zemědělských produktů je nutné určit, do jaké míry lze použít nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1182/71 [10] pro stanovení lhůt, dat a termínů v rámci těchto režimů, jakož i přesně určit data zahájení a ukončení smluvního skladování.
(12) Měla by být stanovena určitá přiměřenost při poskytování podpory pro případ, že doba skladování není dodržena v plném rozsahu.
Rovněž by měla být stanovena možnost zkrátit dobu skladování v případě, kdy je vyskladněné maso určené k vývozu.
Musí být předložen důkaz, že maso bylo skutečně vyvezeno, podobně jako v případě náhrad, v souladu s nařízením Komise (ES) č. 800/1999 ze dne 15. dubna 1999, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty [11].
(13) Výše podpory soukromého skladování může být stanovena předem.
Měla by být přijata vhodná opatření k zabránění všem zneužívajícím nebo spekulativním využitím takového režimu.
Tato opatření mohou stanovit lhůtu na rozmyšlenou, která by před oznámením rozhodnutí podat návrh umožnila zhodnotit situaci na trhu.
Popřípadě je vhodné vydat ustanovení o zvláštních opatřeních, která se použijí zejména pro dosud nevyřízené návrhy.
(14) Výše podpory soukromého skladování může být rovněž stanovena prostřednictvím nabídkového řízení.
Po podání nabídek může být stanovena maximální výše podpory.
Pokud není žádná nabídka přijatelná, nejsou přijata žádná opatření.
(15) Je vhodné stanovit kontrolní systém, který by zaručil řádné poskytování podpor.
Za tímto účelem je vhodné zejména stanovit, aby členské státy prováděly kontroly přizpůsobené různým fázím skladování.
(16) Je nezbytné zabránit porušování předpisů a podvodům, a případně je sankcionovat.
Za tímto účelem je vhodné, aby smluvní strana, která předloží nepravdivé prohlášení, neměla možnost získat podporu soukromého skladování pro kalendářní rok následující po roce zjištění nepravdivého prohlášení.
Kromě toho by členské státy měly stanovit vhodné sankce pro méně závažná porušení.
(17) Členské státy by měly Komisi poskytovat nezbytné informace, aby získala celkový přehled o účincích režimu podpory soukromého skladování.
(18) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Podpora soukromého skladování ve smyslu článků 26 a 48 nařízení (ES) č. 1254/1999 se poskytuje podle podmínek stanovených v tomto nařízení.
Článek 2
1. Od 1. července 2002 může být rozhodnuto o poskytnutí podpory soukromého skladování, pokud se zjistí, že průměrná tržní cena Společenství pro jatečně upravená těla skotu samčího pohlaví třídy R3, vypočítaná postupem podle přílohy I, je nejvýše 2291 EUR na tunu.
2. Poskytnutí podpory soukromého skladování může být použito na celém území členského státu nebo na celém území Společenství.
3. Výše podpory soukromého skladování může být stanovena předem nebo prostřednictvím nabídkového řízení.
Článek 3
1. Smlouvy o podpoře soukromého skladování hovězího a telecího masa uzavírají intervenční agentury členských států a fyzické nebo právnické osoby (dále jen "smluvní strana"),
a) které podnikají v odvětví masa a živočišné výroby alespoň 12 měsíců před podáním žádosti o uzavření smlouvy nebo před uplynutím lhůty pro nabídkové řízení;
b) které jsou zapsány v národním rejstříku DPH;
c) které mají na území Společenství k dispozici vhodná skladovací zařízení.
2. Podpora soukromého skladování může být poskytována pouze pro maso, které,
a) je tříděno v souladu s klasifikační stupnicí Společenství pro jatečně upravená těla stanovenou nařízením Rady (EHS) č. 1208/81 [12] ve znění nařízení (EHS) č. 1026/91 [13] a identifikováno v souladu s čl. 4 odst. 3 písm. c) nařízení Komise (ES) č. 562/2000 [14];
b) získalo označení zdravotní nezávadnosti podle přílohy I kapitoly XI směrnice 64/433/EHS;
c) nevykazuje znaky, které by je činily nevhodnými pro skladování nebo pozdější použití;
d) nepochází ze zvířat poražených v důsledku mimořádných opatření;
e) pochází ze Společenství ve smyslu článku 39 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 [15] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1662/1999 [16];
f) nepřekračuje nejvyšší úroveň radioaktivity, kterou povolují právní předpisy Společenství, úroveň radioaktivní kontaminace produktu se kontroluje pouze tehdy, pokud to vyžaduje situace a pouze po nezbytně nutnou dobu; v případě potřeby se doba trvání a rozsah kontrol stanoví postupem podle článku 43 nařízení (ES) č. 1254/1999;
g) pochází ze zvířat poražených nejpozději deset dní přede dnem uskladnění podle čl. 5 odst. 3;
h) je uskladněno v čerstvém stavu a skladováno ve zmrazeném stavu;
i) pochází ze zvířat chovaných v souladu s platnými veterinárními požadavky.
Článek 4
1. Smlouvy se nesmějí vztahovat na menší množství než jsou minimální množství stanovená pro každý produkt.
2. Návrh na uzavření smlouvy nebo nabídka v rámci nabídkového řízení se podají u intervenční agentury členského státu, ve kterém má být maso skladováno.
3. Návrh na uzavření smlouvy nebo nabídka v rámci nabídkového řízení a smlouva se musí týkat pouze jednoho z produktů, na které může být poskytnuta podpora.
4. Návrh na uzavření smlouvy nebo nabídka v rámci veřejného nabídkového řízení jsou přijatelné pouze tehdy, pokud obsahují údaje uvedené v odst.
5 písm. a), b), d) a e) a pokud je prokázáno, že byla složena jistota odpovídající stanovené výši.
5. Smlouva musí obsahovat zejména tyto údaje:
a) prohlášení, ve kterém se smluvní strana zavazuje uskladnit a skladovat pouze produkty, které splňují podmínky stanovené v čl. 3 odst. 2;
b) množství a popis produktu určeného ke skladování;
c) lhůtu pro uskladnění množství uvedeného ve smlouvě podle čl. 5 odst. 1;
d) dobu skladování;
e) výši podpory na tunu;
f) výši složené jistoty;
g) ustanovení umožňující zkrátit nebo prodloužit dobu skladování za podmínek stanovených v předpisech Společenství.
6. Smlouva musí ukládat smluvní straně alespoň tyto povinnosti:
a) uskladnit dohodnuté množství příslušného produktu ve lhůtě stanovené v článku 5 a skladovat jej na vlastní náklady a nebezpečí za podmínek, které zajistí, že vlastnosti produktů podle čl. 3 odst. 2 budou po uvedenou dobu zachovány a že skladované produkty nebudou pozměněny, nahrazeny nebo přemístěny z jednoho skladu do jiného; ve výjimečných případech a na základě řádně odůvodněné žádosti však může intervenční agentura povolit přemístění skladovaných produktů;
b) uvědomit intervenční agenturu, se kterou uzavřela smlouvu, v dostatečné době před začátkem uskladněním každé jednotlivé šarže ve smyslu čl. 5 odst. 1 druhé odrážky o dni a místě uskladnění, jakož i o povaze a množství produktu, který má být uskladněn; intervenční agentura může požadovat, aby jí tyto informace byly poskytnuty nejméně dva pracovní dny před uskladněním každé jednotlivé šarže;
c) zaslat intervenční agentuře doklady o uskladnění nejpozději do jednoho měsíce po datu uvedeném v čl. 5 odst. 4;
d) skladovat produkty podle požadavků jejich identifikaci podle článku 26;
e) umožnit intervenční agentuře kdykoliv kontrolu dodržování všech smluvních závazků.
Článek 5
1. Uskladnění musí být dokončeno nejpozději do 28 dní ode dne uzavření smlouvy.
Produkty mohou být uskladněny v jednotlivých šaržích, z nichž každá představuje množství uskladněné v určitý den v příslušném skladě a podle příslušné smlouvy.
2. Během uskladňování mohou smluvní strany produkty částečně nebo úplně dělit za předpokladu, že k tomuto účelu použijí pouze množství stanovené ve smlouvě a že všechny části takto vzniklé uskladní.
Smluvní strana musí svůj záměr využít této možnosti oznámit nejpozději v den uskladnění; intervenční agentura však může požadovat, aby jí tato informace byla poskytnuta nejméně dva pracovní dny před uskladněním každé jednotlivé šarže.
Velké šlachy, chrupavky, kusy tuku a ostatní odřezky vzniklé bouráním jatečně upravených těl nesmějí být skladovány.
3. Uskladnění každé jednotlivé šarže z celkového smluvního množství začíná dnem, kdy příslušná šarže přechází pod kontrolu intervenční agentury.
Tímto dnem je den, kdy je stanovena čistá hmotnost čerstvého nebo chlazeného produktu:
a) v místě uskladnění v případě, že je maso zmrazeno na místě;
b) v místě zmrazení v případě, že maso je zmrazeno ve vhodných zařízeních mimo místo skladování;
c) v místě vykosťování nebo bourání v případě, že maso je uskladněno po vykostění nebo bourání.
4. Uskladnění končí dnem, kdy je do skladu uložena poslední šarže smluvního množství.
Tímto dnem je den, kdy došlo k uskladnění všech produktů podle smlouvy na místo konečného skladování, ať již v čerstvém nebo zmrazeném stavu.
Článek 6
1. Pokud se na uskladněné produkty vztahuje režim podle čl. 5 odst. 1 nařízení (EHS) č. 565/80, použijí se odstavce 2 a 3 tohoto článku.
2. Lhůta stanovená v čl. 29 odst. 5 nařízení (ES) č. 800/1999 je prodloužena, aby se pokryla maximální smluvní doba skladování, navýšená o jeden měsíc.
3. Členské státy mohou vyžadovat, aby uskladnění a zařazení do režimu podle čl. 5 odst. 1 nařízení (EHS) č. 565/80 proběhlo současně. V takovém případě, pokud je smlouva o soukromém skladování uzavřena na množství složené z několika jednotlivých šarží, které byly uskladněny každá v jinou dobu, může být každá jednotlivá šarže předmětem zvláštního platebního prohlášení.
Platební prohlášení podle článku 26 nařízení (ES) č. 800/1999 se předkládá pro každou jednotlivou šarži v den jejího přijetí do skladu.
Článek 7
1. Výše jistoty podle čl. 4 odst. 4 činí 20 % výše požadované podpory.
2. Základními požadavky ve smyslu čl. 20 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2220/85 jsou:
a) neodstoupit od návrhu na uzavření smlouvy nebo od nabídky v rámci nabídkového řízení;
b) uskladnit a skladovat nejméně 90 % smluvního množství po smluvní dobu skladování, na vlastní nebezpečí smluvní strany a za podmínek stanovených v čl. 4 odst. 6 písm. a) a
c) pokud se použije článek 17, vyvézt maso v souladu s jednou ze tří v něm uvedených možností.
3. S výhradou článku 17 tohoto nařízení se nepoužije čl. 27 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2220/85 o částečném uvolnění jistoty.
4. Jistoty se neprodleně uvolňují, pokud návrh na uzavření smlouvy nebo nabídka v rámci nabídkového řízení nejsou přijaty.
5. Pokud dojde k překročení lhůty k uskladnění stanovené v čl. 5 odst. 1, jistota propadá podle článku 23 nařízení (EHS) č. 2220/85.
Pokud je lhůta stanovená v čl. 5 odst. 1 překročena o více než deset dní, podpora se neposkytne.
Článek 8
1. Výše podpory je stanovena na tunu a vztahuje se na hmotnost stanovenou podle čl. 5 odst. 3.
2. S výhradou odstavce 3 tohoto článku a článku 17 má smluvní strana nárok na podporu, pokud jsou splněny základní požadavky podle čl. 7 odst. 2.
3. Podpora se vyplácí maximálně do výše smluvního množství.
Článek 9
Pokud je skutečně skladované množství během smluvní doby skladování menší než smluvní množství a pokud představuje 90 % nebo více tohoto množství, podpora se poskytne na skutečně skladované množství.
Pokud skutečně skladované množství představuje méně než 90 %, avšak alespoň 80 % smluvního množství, sníží se podpora na skutečně skladované množství na polovinu.
Pokud skutečně skladované množství představuje méně než 80 % smluvního množství, podpora se nevyplácí.
Článek 10
V případě vykostění se podpora soukromého skladování nevyplácí, pokud je skutečně skladované množství menší než 67 kilogramům vykostěného masa na 100 kilogramů použitého nevykostěného masa.
Výše podpory se úměrně sníží, pokud je skutečně skladované množství větší než 67 kilogramů, avšak menší než 75 kilogramů vykostěného masa na 100 kilogramů použitého nevykostěného masa.
Žádné snížení ani zvýšení výše podpory se nepoužije, pokud je skutečně skladované množství větší než 75 kilogramů vykostěného masa na 100 kilogramů použitého nevykostěného masa.
Článek 11
Po třech měsících smluvního skladování může být na žádost smluvní strany vyplacena jednorázová záloha za předpokladu, že smluvní strana složí jistotu ve výši zálohy zvýšené o 20 %.
Výše zálohy nesmí překročit částku podpory odpovídající tříměsíční době skladování.
Pokud jsou produkty vyváženy podle článku 17, při výpočtu výše zálohy se zohlední skutečná doba skladování těchto produktů.
Článek 12
1. Žádost o podporu, včetně příslušných dokladů musí být předložena příslušnému orgánu do šesti měsíců po skončení maximální smluvní doby skladování.
Pokud by smluvní strana nemohla příslušné doklady předložit ve stanovené lhůtě, ačkoli učinila vše pro jejich včasné předložení, mohou být pro předložení těchto dokladů poskytnuty další lhůty v celkovém trvání nejvíce šesti měsíců.
Pokud se použije článek 17, musí být důkaz předložen ve lhůtách stanovených v čl. 49 odst. 2, 4 a 6 nařízení (ES) č. 800/1999.
2. S výhradou případů, kdy je nutné nároky na podporu ověřit, provádí výplatu podpory příslušný orgán co nejdříve a nejpozději do tří měsíců ode dne podání žádosti o podporu, včetně příslušných dokladů.
Článek 13
1. Směnný kurz, který se použije pro stanovení výše podpory, je směnný kurz platný v den podle článku 15.
2. Směnný kurz, který se použije pro stanovení výše jistoty, je směnný kurz platný v den, který předcházel dni složení jistoty u intervenční agentury.
Článek 14
Čl. 3 odst. 4 nařízení (EHS, Euratom) č. 1182/71 se nepoužije pro stanovení doby skladování podle čl. 4 odst. 5 písm. d) tohoto nařízení nebo pozměněné podle čl. 4 odst. 5 písm. g) tohoto nařízení nebo podle článku 17.
Článek 15
Prvním dnem smluvní doby skladování je den následující po dni, kdy bylo dokončeno uskladnění.
Článek 16
Vyskladnění může začít dnem následujícím po posledním dni smluvní doby skladování.
Článek 17
1. Po uplynutí dvouměsíční doby skladování může smluvní strana vyskladnit všechny produkty, kterých se smlouva týká, nebo jejich část, nejméně však pět tun na smluvní stranu a sklad, nebo je-li k dispozici méně než toto množství, pak tedy celé zbývající množství, jež bylo skladováno podle smlouvy za předpokladu, že během šedesáti dní po jejich vyskladnění produkty musejí:
a) opustit celní území Společenství v nezměněném stavu;
b) dosáhnout místa určení v nezměněném stavu v případech uvedených v čl. 36 odst. 1 nařízení (ES) č. 800/1999 nebo
c) být umístěny v nezměněném stavu do schváleného předzásobovacího skladu podle článku 40 nařízení (ES) č. 800/1999.
2. Smluvní doba skladování končí pro každou jednotlivou šarži určenou na vývoz den přede dnem vyskladnění.
Pokud se produkty nepřemísťovaly, končí dnem přijetí vývozního prohlášení.
3. Výše podpory se snižuje poměrně ke zkrácení doby skladování podle denních částek stanovených postupem podle článku 43 nařízení (ES) č. 1254/1999.
4. Pro účely tohoto článku se doklad o vývozu předkládá podle článku 7 nařízení (ES) č. 800/1999.
Článek 18
1. V případě použití článků 16 a 17 uvědomí smluvní strana intervenční agenturu včas před začátkem vyskladnění.
Intervenční agentura může požadovat, aby jí tato informace byla poskytnuta nejméně dva pracovní dny před tímto datem.
2. Pokud není tato povinnost uvědomit intervenční agenturu splněna, není na příslušnou smlouvu vyplacena žádná podpora a celá jistota pro příslušnou smlouvu propadá.
Pokud není tento požadavek dodržen, avšak byl k uspokojení požadavků příslušných orgánů předložen dostatečný důkaz, a to do třiceti dnů po vyskladnění, podpora se poskytne a 15 % jistoty pro příslušné množství propadá.
Druhý pododstavec se použije, aniž by byl dotčen čl. 8 odst. 3 a článek 9.
Článek 19
Pokud smluvní strana nedodrží konec smluvní doby skladování nebo dvouměsíční lhůtu podle čl. 17 odst. 1, znamená každý kalendářní den, o který je doba skladování překročena, snížení podpory pro příslušnou smlouvu o 10 %.
Článek 20
Pokud je plnění smluvních závazků smluvní strany nepříznivě ovlivněno případem vyšší moci, příslušný orgán členského státu rozhodne o opatřeních, která s ohledem na nastalé okolnosti považuje za nezbytná.
Tento orgán informuje Komisi o každém případu vyšší moci a o příslušných opatřeních přijatých v souvislosti s těmito případy.
KAPITOLA II ZVLÁŠTNÍ USTANOVENÍ
Článek 21
1. Pokud je částka podpory stanovena předem, sdělí rozhodnutí o návrzích na uzavření smlouvy příslušná intervenční agentura každému žadateli doporučeným dopisem, dálnopisem nebo faxem, nebo jsou doručena proti potvrzení o převzetí, a to pátý pracovní den po dni, kdy byl návrh podán, pokud Komise mezitím nepřijala zvláštní opatření.
Pokud při přezkoumání situace vyjde najevo, že režim zavedený tímto nařízením je využíván nadměrně nebo existuje riziko, že k tomu dojde, mohou být přijata tato opatření:
a) používání tohoto nařízení může být pozastaveno na dobu nejvýše pěti pracovních dní;
b) může být stanovena jednotná procentní sazba, o kterou se množství v návrzích na uzavření smlouvy snižují, při dodržování případného minimálního množství stanoveného ve smlouvě;
c) návrhy podané před dočasným zastavením, o nichž se v době dočasného zastavení mělo rozhodnout, mohou být zamítnuty.
V případě uvedeném v písmenu a) se návrhy na uzavření smlouvy podané během doby pozastavení nepřijímají.
2. Pokud je nabídka přijata, považuje se smlouva za uzavřenou dnem sdělení rozhodnutí podle odstavce 1. Intervenční agentura stanoví datum podle čl. 5 odst. 1.
Článek 22
1. Pokud je výše podpory stanovena v nabídkovém řízení, musí být nabídka složena v eurech u příslušné intervenční agentury v uzavřené obálce, která odkazuje na příslušné nařízení.
Intervenční agentura může otevřít uzavřenou obálku až po uplynutí uzávěrky nabídkového řízení.
2. Nabídky vyhodnocují příslušné subjekty členských států na neveřejném zasedání. Osoby přítomné při vyhodnocování jsou vázány mlčenlivostí.
3. Členské státy anonymně předkládají nabídky Komisi tak, aby je Komise měla k dispozici nejpozději druhý pracovní den po uplynutí lhůty pro podání nabídek stanovené v nabídkovém řízení.
4. Pokud nejsou předloženy žádné nabídky, členské státy o tom informují Komisi ve lhůtě stanovené v odstavci 3.
5. Komise rozhodne na základě obdržených nabídek postupem podle článku 43 nařízení (ES) č. 1254/1999, že stanoví maximální výše podpory, nebo že podporu neposkytne žádné nabídce.
6. Pokud je stanovena maximální výše podpory, přijímají se nabídky, které tuto výši nepřekračují.
7. Do pěti pracovních dní ode dne, kdy bylo členským státům oznámeno rozhodnutí Komise, sdělí příslušná intervenční agentura všem účastníkům přijatá rozhodnutí doporučeným dopisem, dálnopisem, faxem nebo dopisem s doručenkou.
8. Pokud je nabídka přijata, považuje se smlouva za uzavřenou dnem odeslání sdělení intervenční agentury účastníkům podle odstavce 7. Intervenční agentura stanoví datum podle čl. 5 odst. 1.
KAPITOLA III KONTROLA A SANKCE
Článek 23
Členské státy dbají na to, aby byly dodržovány podmínky zakládající nárok na podporu.
Za tímto účelem určí vnitrostátní orgán odpovědný za kontrolu skladování (dále jen "kontrolní orgán").
Článek 24
Smluvní strana poskytne kontrolnímu orgánu veškerou dokumentaci ke každé smlouvě, která umožňuje ověřit zejména tyto informace o produktech uložených v soukromém skladu:
a) vlastnictví v době uskladnění;
b) den uskladnění;
c) hmotnost a počet lepenkových krabic nebo jinak balených kusů;
d) přítomnost produktů ve skladu;
e) vypočítané datum posledního dne minimální smluvní doby skladování, v případě použití článků 17 nebo 19 doplněné o datum skutečného vyskladnění.
Článek 25
Smluvní strana, popřípadě provozovatel skladu, vede skladové účetnictví, které je k dispozici v místě skladování a které podle čísla smlouvy obsahuje:
a) identifikaci produktů uložených v soukromém skladu;
b) datum uskladnění a vypočítané datum posledního dne minimální smluvní doby skladování doplněné o skutečné datum vyskladnění;
c) počet půlek jatečně upravených těl, čtvrtí jatečně upravených těl, lepenkových krabic nebo jiných jednotlivě skladovaných kusů, popis produktů a hmotnost každé palety nebo jiných jednotlivě skladovaných kusů, evidovaných v případě potřeby podle jednotlivých šarží;
d) umístění produktů ve skladu.
Článek 26
Skladované produkty musí být snadno identifikovatelné a musí být rozděleny podle jednotlivých smluv.
Každá paleta a popřípadě každý jednotlivě skladovaný kus musí být označen tak, aby bylo vidět číslo smlouvy, popis produktu a hmotnost.
Datum uskladnění musí být uvedeno na každé jednotlivé šarži uskladněné daný den.
Při uskladnění ověřuje kontrolní orgán údaje podle prvního pododstavce a může produkty umístěné ve skladu zapečetit.
Článek 27
1. Kontrolní orgán provádí u každé smlouvy kontrolu plnění všech povinností stanovených v čl. 4 odst. 6 v souladu s odstavci 2 až 6 tohoto článku.
2. Kontrolní orgán provádí zapečetění všech produktů skladovaných na základě smlouvy podle čl. 26 druhého pododstavce nebo neohlášenou namátkovou kontrolu s cílem zjistit, zda se produkty ve skladu nacházejí.
V případě namátkové kontroly musí být odebraný vzorek reprezentativní a musí odpovídat nejméně 10 % z celkového uskladněného množství v každém členském státě, který podléhá opatřením na podporu soukromého skladování.
Namátková kontrola zahrnuje kromě prověrky účetnictví podle článku 25 také fyzickou kontrolu hmotnosti, druhu a identifikace produktů a týká se nejméně 5 % množství, která jsou předmětem neohlášené kontroly.
3. Kontrolní orgán provede povinnou kontrolu, aby zjistil, zda se produkty nacházejí ve skladu během posledního týdne smluvní doby skladování.
4. Náklady na zapečetění nebo manipulaci při kontrole nese smluvní strana.
5. O kontrolách podle odstavců 2 a 3 musí být vypracována zpráva, která uvádí:
a) datum kontroly;
b) dobu trvání kontroly;
c) provedené kontrolní úkony.
Kontrolní zpráva musí být podepsána odpovědnou osobou a spolupodepsána smluvní stranou, případně provozovatelem skladu, a musí být zahrnuta do platební dokumentace.
6. V případě vážných nedostatků zjištěných u nejméně 5 % množství kontrolovaných produktů, které jsou předmětem jedné smlouvy, je ověřování rozšířeno na větší vzorek, který stanoví kontrolní orgán.
Členské státy oznámí tyto případy Komisi do čtyř týdnů.
Článek 28
1. V případě, že kontrolní orgán zjistí a ověří, že v prohlášení podle čl. 4 odst. 5 písm. a) jsou úmyslně nebo z hrubé nedbalosti uvedeny nepravdivé údaje, je příslušná smluvní strana vyloučena z režimu podpory soukromého skladování až do konce kalendářního roku, který následuje po roce takového zjištění.
2. Členské státy přijmou vhodná opatření, pokud smluvní strana nedodržuje požadavky stanovené v článcích 24, 25 a 26.
KAPITOLA IV ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 29
1. Členské státy informují Komisi o všech opatřeních přijatých k provedení tohoto nařízení.
2. Členské státy sdělí Komisi faxem:
a) každé pondělí a každý čtvrtek množství produktů, pro které byly podány návrhy na uzavření smluv;
b) před čtvrtkem každého týdne a v členění podle doby skladování produkty a množství, na něž byly uzavřeny smlouvy v průběhu předchozího týdne, spolu s celkovým přehledem produktů a množství, na něž byly smlouvy uzavřeny;
c) každý měsíc uskladněné produkty a celková uskladněná množství a v případě vykostění, celkové množství použitého nevykostěného masa;
d) každý měsíc skutečně skladované produkty a skutečně skladovaná celková množství, jakož i produkty a celková množství, u nichž skončila smluvní doba skladování;
e) každý měsíc, pokud došlo ke zkrácení nebo prodloužení doby skladování podle čl. 4 odst. 5 písm. g) nebo k jejímu zkrácení nebo prodloužení podle článků 17 nebo 19, produkty a množství, jejichž doba skladování byla změněna, jakož i původně a nově stanovené měsíce vyskladnění.
Článek 30
Nařízení (EHS) č. 3445/90 se zrušuje.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení a je nutné je číst v souladu se srovnávací tabulkou uvedenou v příloze II.
Článek 31
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 908/2000
ze dne 2. května 2000
o pravidlech pro výpočet podpor, které členské státy poskytují organizacím producentů v odvětví rybolovu a akvakultury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2792/1999 ze dne 17. prosince 1999 o pravidlech a podmínkách pro strukturální pomoc Společenství v odvětví rybolovu [1], a zejména na čl. 15 odst. 4 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 2792/1999 stanoví především ve svém čl. 15 odst. 1 všeobecné podmínky poskytování a financování podpor přidělovaných členskými státy organizacím producentů, které byly uznány podle článku 4, popřípadě jim bylo uděleno zvláštní uznání na základě článku 7a nařízení Rady (EHS) č. 3759/92 ze dne 17. prosince 1999 o společné organizaci trhu s produkty rybolovu a akvakultury [2], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 3318/94 [3].
(2) K zajištění stejných podmínek pro poskytování a financování těchto podpor je vhodné upřesnit pravidla pro výpočet hodnoty produkce uvedené na trh organizacemi producentů, jakož i správních nákladů na chod těchto organizací.
Tento výpočet se musí provádět na základě doložených účetních dokladů.
Nicméně je vhodné zohlednit, že v některých případech je obtížné získat tyto doklady, a stanovit jako alternativu paušální metodu.
(3) Je vhodné omezit podpory na celkovou maximální částku, kterou může sdružení organizací producentů získat, vzhledem k tomu, že každá z těchto členských organizací může využívat podpory na ustavení a provoz.
(4) Je vhodné upřesnit pravidla, podle kterých se stanoví výdaje organizace producentů spojené s prováděním plánu na zlepšování jakosti.
(5) Je vhodné upřesnit pravidla pro úhradu příspěvků Společenství týkajících se podpor poskytnutých členskými státy do 1. ledna 2000, které ale nebyly předmětem rozhodnutí Komise o úhradě před tímto datem.
(6) Opatření uvedená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro rybolov a akvakulturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Toto nařízení stanoví prováděcí pravidla pro poskytování podpor, které mohou být přiděleny organizacím producentů v odvětví rybolovu a akvakultury podle čl. 15 odst. 1 písm. a) a b) nařízení (ES) č. 2792/1999.
Článek 2
1. Členové organizace, na jejichž produkci se může vztahovat čl. 15 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 2792/1999 jsou:
a) producenti, kteří byli členy organizace k datu, kdy byla tato organizace uznána a kteří byli jejími členy během celého roku, pro který je požadována podpora;
b) producenti, kteří se stali členy organizace po datu jejího uznání a kteří byli členy během posledních devíti měsíců roku, pro který je požadována podpora;
2. Sdružení organizací producentů může získat podporu na základě čl. 15 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 2792/1999 až do maximální výše 180000 EUR.
Článek 3
1. K výpočtu podpory podle čl. 15 odst. 1 písm. a) bodu i) nařízení (ES) č. 2792/1999 se hodnota produkce uvedené na trh organizací producentů stanoví paušálně pro každý rok tím, že se u každého produktu prodaného organizací násobí:
a) vážená průměrná produkce vyjádřená ve 100 kg čisté hmotnosti, uvedená na trh členy organizace během tří kalendářních let před obdobím, pro které je požadována podpora
b) váženou průměrnou cenou produkce dosaženou těmito producenty během stejného období, vypočítanou na 100 kg čisté hmotnosti.
2. K výpočtu průměrné produkce podle odst. 1 písm. a) se produkce uvedená na trh členy organizace během každého ze tří uvedených let určí:
a) na základě doložených obchodních a účetních dokladů,
nebo, nejsou-li k dispozici,
b) prostřednictvím paušálního ohodnocení provedeného příslušnými orgány členského státu na základě parametrů, které byly předem určeny v závislosti na druhu dotčené produkce.
3. K výpočtu průměrné ceny podle odst. 1 písm. b) průměrnou cenu dosaženou producenty v každém ze tří uvedených let určí příslušné orgány členského státu:
a) na základě doložených obchodních a účetních dokladu,
nebo, nejsou-li k dispozici,
b) výpočtem průměrné roční ceny pro každý produkt na hlavním trhu v oblasti činnosti dané organizace producentů.
Článek 4
1. Správní výdaje ve smyslu čl. 15 odst. 1 písm. a) bodu ii) nařízení (ES) č. 2792/1999 jsou výdaje skutečně zaplacené organizací producentů za její ustavení a provoz a odpovídající následujícím položkám:
a) výdaje týkající se přípravných prací na ustavení organizace a výdaje týkající se ustavující listiny, stanov nebo jejich změn;
b) výdaje na kontrolu dodržování pravidel uvedených v čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 3759/92;
c) výdaje na pracovníky (mzdy a platy, výdaje za vzdělávání, sociální dávky a služební cesty), jakož i poplatky za technické služby a pomoc;
d) poštovní a telekomunikační výdaje;
e) výdaje na kancelářské vybavení a za odpisy nebo výdaje za leasing kancelářského vybavení;
f) výdaje na dopravní prostředky v užívání pracovníků organizace;
g) výdaje na nájemné, skutečně placené úroky, jakož i další výdaje a výlohy vyplývající z využívání budov, které slouží administrativnímu provozu organizace producentů;
h) výdaje na pojištění týkající se dopravy pracovníků, administrativních prostor a jejich vybavení.
2. Organizace producentů má možnost rozdělit výši této částky na roky, ve kterých je poskytována podpora.
3. Výše správních výdajů vymezených podle odstavce 1 se musí stanovit na základě doložených obchodních a účetních dokladů.
Článek 5
1. Výdaje podle čl. 15 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 2792/1999 jsou výdaje skutečně zaplacené organizací producentů za vypracování a provádění plánu na zlepšování jakosti schváleného podle s čl. 7a nařízení (EHS) č. 3759/92 a odpovídající následujícím položkám:
a) výdaje na předběžné studie, sestavení a úpravy plánu;
b) výdaje uvedené v čl. 4 odst. 1 písm. c), d) a e) tohoto nařízení;
c) výdaje na opatření k informování členů o postupech a know-how zaměřených na zlepšování jakosti;
d) výdaje na zřízení a provádění systému kontroly dodržování všech opatření přijatých organizací k uskutečnění plánu na zlepšování jakosti.
2. Organizace producentů má možnost rozdělit výši této částky na roky, ve kterých je poskytována podpora.
3. Výše správních výdajů vymezených podle odstavce 1 se musí stanovit na základě doložených obchodních a účetních dokladů, které jasně svědčí o tom, že tyto výdaje jsou použity na provádění plánu.
Článek 6
S účinkem ode dne 1. ledna 2000 se zrušuje:
- nařízení (EHS) č. 1452/83 [4], (EHS) č. 671/84 [5] a (ES) č. 2374/96 [6],
- čl. 1 druhá odrážka, jakož i články 6 a 7 nařízení (ES) č. 2636/95 [7].
jejichž poskytnutí rozhodly členské státy do 1. ledna 2000 na základě článků 7 a 7b nařízení (EHS) č. 3759/92.
V případě podpor uvedených v druhém pododstavci tohoto článku platí, že jestliže žádost o vyplacení příspěvku Společenství nebyla předmětem rozhodnutí Komise do 1. ledna 2000, proběhne úhrada v rámci programování strukturálních fondů příslušného členského státu pro období let 2000–2006.
Článek 7
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 909/2000
ze dne 2. května 2000,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2848/98 v odvětví surového tabáku, pokud jde o přidělování dodatečných osvědčení o produkčních kvótách, postoupení produkčních kvót, jakož i o přílohu V, která stanoví způsoby výpočtu pohyblivé části prémie
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2075/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu se surovým tabákem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 660/1999 [2], a zejména na článek 4a, článek 7, čl. 9 odst. 5, článek 11 a čl. 17 odst. 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Čl. 10 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2075/92 stanoví, že producent může dodat nadbytečnou produkci nepřesahující 10 % jeho kvóty. Tato možnost může být ale značně omezena v případě skupin odrůd, u nichž se pro následující rok počítá se snížením zaručeného prahového množství. Za účelem zajištění dostatečně pružného používání režimu produkčních kvót, zejména pokud jde o skupiny odrůd, u nichž má dojít k přeměně pěstování, by mělo být pro tutéž sklizeň možné předčasné využití nevyužitých množství, která byla vrácena k dispozici do státní rezervy, odchylně od lhůt pro vystavení osvědčení o produkčních kvótách a pro uzavření smluv o pěstování stanovených v čl. 22 odst. 3 a v čl. 10 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 2848/98 [3] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 531/2000 [4].
(2) Postoupení kvót musí umožnit u jednotlivých skupin odrůd přeměnu produkce podle požadavků trhu.
Postoupení nesmí omezovat hospodářskou životaschopnost kvót a nesmí drobit množství.
(3) Nařízení (ES) č. 2848/98 stanoví v bodu C přílohy V, že proměnlivá část prémie se vztahuje na šarže, za něž byla zaplacena cena v rozmezí mezi minimální cenou a minimální cenou navýšenou o 40 % na každou skupinu odrůd seskupení producentů.
Za účelem zabránit, aby vyplácení nízkých cen za velmi malá množství tabáku neoslabilo účinnost režimu prémií a jeho vlivy na zlepšení jakosti produkce, by mělo být členským státům umožněno navýšit minimální ceny o více než 40 %.
(4) V důsledku změn nařízení Komise (EHS) č. 3887/92 [5] zavedených nařízením (ES) č. 2801/1999 [6] by měl být pozměněn článek 43 nařízení (ES) č. 2848/98.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro tabák,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2848/98 se mění takto:
1. v článku 29 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"4. Pokud se pro skupinu odrůd počítá pro následující sklizeň se snížením zaručeného prahového množství, může Komise podle postupu stanoveného v článku 23 nařízení (EHS) č. 2075/92 pověřit příslušný členský stát, aby v dané skupině odrůd předem přidělil množství až do výše množství nepřevyšujících 10 % zaručeného prahového množství, která podle odst. 2 druhého pododstavce, druhé odrážky budou k dispozici v národní rezervě.
Tato množství rozdělí členský stát podle platných kritérií pro přidělení národní rezervy ve formě dodatečných produkčních kvót pro tutéž sklizeň, během níž tato množství zůstala nevyužita.";
2. v čl. 33 odst. 1 se písmeno b) nahrazuje tímto:
"b) nabyvatel postoupení již vlastní produkční kvótu pro příslušnou skupinu odrůd.
Příslušný orgán členského státu může omezit tuto podmínku v případě, kdy se postoupení týká pouze části množství zapsaných v osvědčení o produkčních kvótách;";
3. v článku 43 se třetí a čtvrtá odrážka nahrazují tímto:
"— článek 7a pro kontrolní zprávu,
— článek 7b pro kontrolu na místě,";
4. v příloze V bodě C se v posledním pododstavci vypouštějí slova "pro sklizeň 1999".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 930/2000
ze dne 4. května 2000,
kterým se stanoví prováděcí pravidla ke vhodnosti názvů odrůd druhů zemědělských rostlin a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/457/EHS ze dne 29. září 1970 o Společném katalogu odrůd zemědělských rostlin [1], naposledy pozměněnou směrnicí 98/96/ES [2], a zejména na čl. 9 odst. 6 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 70/458/EHS ze dne 29. září 1970 o uvádění osiva zeleniny na trh [3], naposledy pozměněnou směrnicí 98/96/ES, a zejména na čl. 10 odst. 6 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 70/457/EHS a 70/458/EHS stanovily obecná pravidla pro vhodnost názvů odrůd odkazem na článek 63 nařízení Rady (ES) č. 2100/94 ze dne 27. července 1994 o odrůdových právech Společenství [4], ve znění nařízení (ES) č. 2506/95 [5].
(2) Pro účely uplatňování směrnic 70/457/EHS a 70/458/EHS je vhodné stanovit prováděcí pravidla ke kriteriím stanoveným v článku 63 nařízení (ES) č. 2100/94, zejména pokud se jedná o překážky pojmenování odrůdy, které jsou uvedeny v odstavcích 3 a 4 uvedeného článku. V první etapě se prováděcí pravidla omezují na tyto překážky:
- předchozí právo třetí strany brání použití názvu odrůdy,
- obtížné rozpoznání nebo reprodukce názvu odrůdy,
- název odrůdy je totožný nebo zaměnitelný s jiným názvem odrůdy,
- název odrůdy je totožný nebo zaměnitelný s jiným označením,
- název odrůdy může uvádět v omyl nebo působit nejasnosti, pokud se jedná o charakteristické znaky odrůdy nebo jiné prvky.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro osivo a sadbu v zemědělství, zahradnictví a lesnictví,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Toto nařízení stanoví prováděcí pravidla k některým kritériím stanoveným v článku 63 nařízení (ES) č. 2100/94, která se týkají vhodnosti názvů odrůd, pro účely čl. 9 odst. 6 prvního pododstavce směrnice 70/457/EHS a čl. 10 odst. 6 prvního pododstavce směrnice 70/458/EHS.
Článek 2
1. Pokud třetí strana disponuje předchozím právem v podobě ochranné známky, považuje se použití názvu odrůdy na území Společenství za nemožné, byla-li orgánu příslušnému pro schvalování názvů odrůd oznámena ochranná známka, která byla zapsána v jednom nebo více členských státech před schválením daného názvu odrůdy, která je totožná nebo obdobná s daným názvem odrůdy a která byla zapsána pro produkty totožné nebo obdobné s danou rostlinnou odrůdou.
2. Disponuje-li žadatel předchozím právem k celému navrhovanému názvu nebo jeho části, použije se přiměřeně čl. 18 odst. 1 nařízení (ES) č. 2100/94.
Článek 3
1. Má se za to, že název odrůdy je pro uživatele obtížně rozpoznatelný nebo reprodukovatelný v těchto případech:
a) je-li ve formě "vymyšleného jména":
i) sestává-li z jediného písmene;
ii) sestává-li ze souboru písmen tvořících nevyslovitelné slovo nebo je obsahuje jako samostatnou složku, není-li tento soubor ustálenou zkratkou;
iii) obsahuje-li číslo, pokud není nedílnou součástí jména nebo neoznačuje, že odrůda tvoří nebo bude tvořit součást číslovaného souboru biologicky příbuzných odrůd;
iv) sestává-li z více než tří složek; v případě čl. 63 odst.
4 nařízení (ES) č. 2100/94 se však o překážku nejedná;
v) sestává-li z nadměrně dlouhého slova nebo takové slovo obsahuje;
vi) obsahuje-li spojovník, jinou mezeru, než která rozděluje složky názvu, jiné znaménko, směsici velkých a malých písmen uvnitř složky, index, exponent, symbol nebo kresbu;
b) je-li ve formě "kódu":
i) sestává-li výlučně z jedné nebo několika číslic, nejedná-li se o přímou linii nebo podobné specifické typy odrůd;
ii) sestává-li z jediného písmene;
iii) obsahuje-li více než deset písmen nebo písmen a číslic;
iv) obsahuje-li více než čtyři kombinace písmene nebo písmen a čísla nebo čísel;
v) obsahuje-li spojovník, jinou mezeru, než která odděluje od vyslovitelného slova, jiné znaménko, index, exponent, symbol nebo kresbu.
2. Při podání návrhu na název odrůdy musí žadatel uvést, zda je navrhovaný název ve formě "vymyšleného jména" nebo "kódu".
3. Neuvede-li žadatel žádným způsobem formu navrhovaného názvu, má se za to, že se jedná o "vymyšlené jméno".
Článek 4
Při hodnocení, zda je název totožný nebo zaměnitelný s jiným názvem odrůdy, se rozumí:
a) "zaměnitelným" mimo jiné název odrůdy, který se liší pouze o jedno písmeno, jednu číslici nebo o jedno či více diakritických znamének od názvu odrůdy příbuzného druhu, který byl úředně schválen k uvádění na trh ve Společenství, v Evropském hospodářském prostoru nebo v některé smluvní straně Mezinárodní unie pro ochranu nových odrůd rostlin (UPOV) nebo na uvedených územích požívá ochrany odrůdy; tím se však nerozumí rozdíl o jedno písmeno v ustálené zkratce, která tvoří oddělenou složku názvu odrůdy.
Aniž je dotčen článek 6, nevztahuje se toto ustanovení na názvy odrůd ve formě kódu, je-li porovnávaný název odrůdy rovněž ve formě kódu;
b) "příbuzným druhem" druh náležející ke stejné třídě, jak jsou uvedeny v seznamu obsaženém v příloze nebo popřípadě ke stejnému botanickému rodu;
c) "již neexistující odrůdou" odrůda, která již není prodávána;
d) "úředním rejstříkem rostlinných odrůd" Společný katalog odrůd zemědělských rostlin nebo zeleniny nebo jakýkoliv rejstřík zřízený a vedený Odrůdovým úřadem Společenství nebo úřední institucí členského státu Společenství, Evropského hospodářského prostoru nebo smluvní strany UPOV;
e) "odrůdou, jejíž název nedosáhl zvláštního významu" odrůda, jejíž název byl v určitém období zapsán v úředním rejstříku rostlinných odrůd, a tím dosáhl zvláštního významu, ale ztratil tento význam po uplynutí lhůty deseti let od vymazání odrůdy z rejstříku.
Článek 5
Názvy běžně používanými při uvádění zboží na trh nebo názvy, které nesmějí být použity na základě jiných právních předpisů, se rozumějí zejména:
a) názvy měn nebo výrazy související s váhami a mírami;
b) výrazy, které se staly součástí běžné mluvy v celém Společenství nebo v jeho části a jejichž schválení jako názvu odrůdy zabraňovalo jejich používání ostatními uživateli při uvádění rozmnožovacího nebo množitelského materiálu jiných odrůd na trh;
c) výrazy, které na základě právních předpisů smějí být používány pouze k účelům, které tyto předpisy stanoví.
Článek 6
Název odrůdy může uvádět v omyl nebo působit nejasnosti, pokud
a) vyvolává mylnou představu, že odrůda má určité charakteristické znaky nebo hodnotu;
b) vyvolává mylnou představu, že odrůda je příbuzná s jinou určitou odrůdou nebo že z ní pochází;
c) odkazuje na určité charakteristické znaky nebo hodnotu způsobem, který vyvolává mylnou představu, že uvedené rysy nese pouze dotyčná odrůda, přestože i jiné odrůdy téhož druhu mohou mít stejné charakteristické znaky nebo hodnotu;
d) z důvodu podobnosti s proslulým obchodním názvem jiným než zapsanou ochrannou známkou nebo názvem odrůdy vyvolává představu, že se jedná o jinou odrůdu, nebo vyvolává mylnou představu o totožnosti žadatele, osoby odpovědné za zachování odrůdy nebo pěstitele;
e) obsahuje takovéto výrazy nebo z nich sestává:
i) komparativy nebo superlativy;
ii) botanický název nebo část názvu rodu nebo druhu rostlinné říše;
iii) společný název rodu nebo druhu rostlinné říše ze skupiny "druhů zemědělských rostlin" nebo "druhů zeleniny", ke kterému odrůda náleží;
iv) jméno fyzické nebo právnické osoby nebo odkaz na ně, které vyvolává mylnou představu o totožnosti žadatele, osoby odpovědné za zachování odrůdy nebo pěstitele.
Článek 7
Názvy odrůd, které byly přijaty ve formě kódů, budou zřetelně označeny jako kódy v úředním katalogu nebo katalozích členských států pro úředně schválené odrůdy rostlin nebo v příslušném společném katalogu prostřednictvím poznámky: "název odrůdy schválen ve formě kódu".
Článek 8
1. Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 961/2000
ze dne 5. května 2000
o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 254/2000 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) K zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení.
(2) Nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních a jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím.
(3) Podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2.
(4) Je účelné, aby s výhradou platných opatření Společenství týkajících se systému dvojité kontroly a prvotního a následného dohledu Společenství nad textilními výrobky při dovozu do Společenství, závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3], naposledy pozměněným nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 955/1999 [4], až do 1. ledna 2001, aby tak byla těmto osobám poskytnuta dostatečně dlouhá doba, která jim umožní upravit obchodní praktiky.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
S výhradou platných opatření Společenství týkajících se systémů dvojité kontroly a prvotního a následného dohledu Společenství nad textilními výrobky při dovozu do Společenství, mohou být závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány do 1. ledna 2001.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 969/2000
ze dne 8. května 2000
o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu chloridu draselného pocházejícího z Běloruska, Ruska a Ukrajiny
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1], a zejména na články 9 a 11 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise předložený po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
1. PŘEDCHOZÍ ŠETŘENÍ
(1) Nařízením (EHS) č. 3068/92 [2] Rada uložila konečná antidumpingová cla z dovozu chloridu draselného (dále jen "potaš" nebo "dotyčný výrobek") pocházejícího z Běloruska, Ruska a Ukrajiny (dále jen "dotyčné země").
Cla se rovnala rozdílu mezi minimální cenou a cenou netto s dodáním na hranici Společenství před celním odbavením.
(2) Nařízením (ES) č. 643/94 [3] Rada pozměnila výše uvedená cla.
Byla uložena kombinovaná opatření ve formě fixní částky za tunu potaše nebo částky odpovídající rozdílu mezi minimální stanovenou cenou a cenou netto s dodáním na hranici Společenství před celním odbavením, přičemž se ukládá vyšší z částek.
Tento typ opatření byl shledán jako odůvodněný, protože původní cla se obcházela.
Je tudíž třeba uvést, že přezkum provedený v roce 1994 se týkal dumpingu, újmy a zájmu Společenství.
(3) Nařízením (ES) č. 449/98 [4] Rada znovu změnila výše uvedená opatření.
Tento přezkum byl zahájen v důsledku žádosti společnosti International Potash Company (IPC), vývozce ruské a běloruské potaše, která kromě jiného prohlašovala, že přistoupení Rakouska, Finska a Švédska způsobilo změnu okolností, na jejichž základě byla zavedena uplatňovaná opatření.
Forma kombinovaných opatření byla zachována, avšak jejich úroveň byla upravena v souladu s nálezy šetření.
Je třeba tudíž poznamenat, že přezkum uzavřený v roce 1998 se omezil na dumping a zájem Společenství.
2. SOUČASNÉ ŠETŘENÍ
(4) Po zveřejnění stanoviska o nadcházejícím pozbytí platnosti antidumpingových opatření uplatňovaných na dovozy potaše pocházející z dotyčných zemí [5] Komise obdržela žádost o přezkum uvedených antidumpingových opatření podle čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 384/96 (dále jen "základní nařízení").
(5) Žádost byla podána dne 23. prosince 1998 Evropským sdružením výrobců potaše (dále jen "žadatel") jménem výrobců, jejichž kumulovaná výroba potaše představuje přibližně 99 % celkové výroby Společenství tohoto výrobku, tj. hlavní podíl ve smyslu čl. 4 odst. 1 a čl. 5 odst. 4 základního nařízení.
(6) Žádost byla založena na tvrzení, že ukončení opatření by vedlo k pokračování nebo znovuzavedení dumpingu a újmy.
Žadatel dokonce tvrdil, že potaš pocházející z dotyčných zemí se stále prodávala za dumpingové ceny v rámci režimu aktivního zušlechťovacího styku, režimu úlev, který nepodléhá antidumpingovým opatřením Společenství.
Dodal, že s ohledem na rozsah dumpingu v minulosti a na skutečnost, že hlavní vývozci i nadále prodávali dotyčný výrobek za velmi nízké ceny v zemích sousedících se Společenstvím, je velmi pravděpodobné, že k dumpingu začne opět docházet v případě, že antidumpingová opatření budou zrušena.
Tento argument byl posílen předloženými důkazy potvrzujícími, že domácí spotřeba dotyčných zemí drasticky poklesla, zatímco výroba silně vzrostla, čímž vývozcům vzniká přebytečné množství výrobku, u něhož hrozí prodej na trh Společenství za dumpingové ceny.
A konečně žadatel tvrdil, že pravděpodobný dumping způsobí narušení cen a nevyhnutelně vznikne újma výrobnímu odvětví Společenství, jehož ziskovost zůstává stále nejistá.
(7) Na základě zvláštní formy antidumpingových cel uvalených na dovoz chloridu draselného z dotyčných zemí, tj. kombinace minimální ceny a fixního cla, Komise též rozhodla, že z vlastní iniciativy zahájí prozatímní přezkum podle čl. 11 odst. 3 základního nařízení, omezený na formu opatření.
(8) Komise dospěla po konzultaci s poradním výborem k závěru, že existují dostatečné důkazy a zahájila přezkum týkající se ukončení opatření a prozatímní přezkum (omezený na formu cla) zveřejněním svého stanoviska (dále jen "stanovisko k zahájení") [6] podle čl. 11 odst. 2 a čl. 11 odst. 3 základního nařízení.
2.1 OBDOBÍ ŠETŘENÍ
(9) Šetření týkající se pokračování dumpingu nebo jeho obnovení zahrnovalo období od 1. ledna do 31. prosince 1998 (dále jen "OŠ" nebo "období šetření").
Prošetření pokračování nebo nový vznik újmy zahrnovalo období od 1. ledna 1994 do konce OŠ (dále jen "dané období").
Pro účely prošetření nového vzniku újmy byly vzaty v úvahu též výhledy pro roky 1999 a 2000.
2.2 STRANY DOTČENÉ ŠETŘENÍM
(10) Žádající výrobci Společenství, vývozci a výrobci z vyvážejících zemí, dovozci/uživatelé a jejich reprezentativní sdružení uznávaná jako zástupci vyvážejících zemí byli úředně informováni o zahájení přezkumu.
Všem těmto stranám byly zaslány dotazníky, jakož i těm, kteří se přihlásili ve lhůtě stanovené v oznámení o zahájení.
Dále byli kontaktováni výrobci v Kanadě, zvolené za analogickou zemi, a obdrželi dotazníky.
Strany přímo dotčené měly příležitost uvést svá stanoviska písemně a požádat o slyšení.
(11) Všichni žádající výrobci Společenství na dotazník odpověděli.
Běloruští a ruští výrobci, jmenovitě Production Amalgamation "Belaruskali" (Soligorsk, oblast Minsk, Bělorusko), JSC "Silvinit" (Solikamsk, oblast Perm, Rusko) a JSC "Uralkali" (Berezniki, oblast Perm, Rusko), spolupracovali na vyšetřování prostřednictvím svého společného vývozce, IPC (Moskva, Rusko).
Ferchimex (Antverpy, Belgie) a Bělarus (Vídeň, Rakousko), dovozci propojení s IPC, na dotazník odpověděli též.
Žádný ukrajinský vyvážející výrobce spolupráci neposkytl.
(12) Sedm nezávislých dovozců odpovědělo na dotazník a uvedlo své stanovisko písemně.
Dovozci potaše jsou ve většině případů také jeho uživateli.
Žádný jiný uživatel než dovozci na dotazník neodpověděl.
(13) Byly vyhledány a ověřeny všechny informace považované za nezbytné pro určení, zda pravděpodobně bude dumping pokračovat nebo se znovu objeví a zda dojde k újmě, a pro zjištění toho, zda je v zájmu Společenství prodloužit opatření.
Provádělo se šetření na místě u těchto společností:
a) žádající výrobci Společenství:
Cleveland Potash Limited, Saltburn, Spojené království,
Comercial de Potasas, SA [7], Madrid, Španělsko,
Kali und Salz GmbH, Kastel, Německo,
Société commerciale des potasses et de l'azote SA [8], Mulhouse, Francie, dále jen "SCPA";
b) výrobci v analogické zemi:
Agrium Inc., Calgary,
IMC Global Inc., Regina,
Potash Corporation of Saskatchewan (PCS), Saskatoon;
c) nezávislí dovozci Společenství:
Fertiberia SA, Madrid, Španělsko (též uživatel potaše).
3. DOTYČNÝ VÝROBEK A PODOBNÝ VÝROBEK
3.1 POPIS DOTYČNÉHO VÝROBKU
(14) Dotyčný výrobek je chlorid draselný (dále jen potaš, KCl), obecně se používá jako zemědělské hnojivo, přímo, ve směsi s jinými hnojivy nebo po zpracování v komplexním hnojivu nazývaném hnojivo NPK (dusík, fosfor, draslík).
Obsah draslíku je proměnlivý a vyjadřuje se v procentu hmotnosti oxidu draselného (K2O) v sušině.
(15) Potaš se obecně uvádí na trh ve standardní formě/prášku (standardní potaš) nebo v jiné než standardní formě, která obsahuje též granulovanou formu (granulovaná potaš).
Výrobek je obecně řazen do tří základních kategorií podle obsahu K2O, konkrétně:
- obsah draslíku nejvýše 40 % K2O – kód KN 31042010,
- obsah draslíku více než 40 % K2O, avšak nejvýše 62 % - kód KN 31042050,
- obsah draslíku více než 62 % K2O – kód KN 31042090.
(16) Protože platná antidumpingová opatření spočívají též na proměnlivé výši cla, přezkoumávané nařízení specifikovalo různé úrovně antidumpingových cel pro standardní potaš na jedné straně a ostatní formy potaše, včetně granulované potaše, na straně druhé.
(17) Je třeba připomenout, že při posledním přezkumu bylo zjištěno, že dovozy některých speciálních směsí s neobvykle vysokým obsahem potaše, které nepatří do výše uvedených kódů KN pro potaš, by se též měly považovat za dotyčné výrobky.
Dospělo se totiž k závěru, že tyto směsi vykazovaly stejné fyzikální i chemické vlastnosti a měly stejné využití jako základní skupiny uvedené výše.
Protože současné šetření neukázalo žádné skutečnosti naznačující, že stávající přístup by neměl pokračovat, a aby se zajistilo stejné uplatňování antidumpingových opatření a zabránilo se chybnému zařazování, považovalo se za nutné v tomto nařízení objasnit, že minimální obsah K2O hmotnostních v těchto směsích musí být minimálně 35 % hmotnostních v sušině a že tyto výrobky se řadí do skupiny potaše ve formě "jiné než standardní".
3.2 PODOBNÝ VÝROBEK
(18) Tak jako v předchozích šetřeních bylo stanoveno, že pokud neexistuje rozdíl mezi fyzikálními a chemickými vlastnostmi různých typů a jakostí potaše, potaš vyrobená v Kanadě, která byla vybrána jako srovnatelná země (viz kapitolu 4.2), a prodávaná na severoamerickém trhu je výrobek podobný výrobku vyváženému dotčenými zeměmi do Společenství, ve smyslu čl. 1 odst.
4 základního nařízení. Dále, potaš vyvážená dotčenými zeměmi a potaš vyráběná výrobci Společenství jsou též podobnými výrobky.
(19) IPC požadovala vyloučení standardní potaše, jejíž obsah K2O je vyšší než 62 % a u níž tvrdí, že se používá pouze pro farmaceutické účely, že je prodávána za rozdílné ceny a je dodávána balená (na rozdíl od potaše používané jako hnojivo, které se dodává volně ložené).
Daný výrobek však vykazuje stejné základní fyzikální vlastnosti a základní chemické složení jako dotyčný výrobek.
Skutečnost, že chlorid draselný se obecně používá jako hnojivo, nevylučuje výrobky používané pro průmyslové nebo farmaceutické účely nebo výrobky balené jiným způsobem z oblasti působnosti definice podobného výrobku.
Bylo tudíž rozhodnuto, že tento typ potaše je stejný výrobek jako ostatní typy potaše.
4. PRAVDĚPODOBNOST POKRAČOVÁNÍ DUMPINGU NEBO JEHO NOVÉ PŘÍPADY
4.1 PŘEDBĚŽNÉ POZNÁMKY
(20) V souladu s čl. 11 odst. 2 základního nařízení je účelem tohoto typu přezkumu určit, zda ukončení opatření povede k pokračování nebo znovuobjevení škodlivého dumpingu.
(21) Proto se prošetřoval objem vyvážený do Společenství během OŠ.
Objem dovozu z Ruska představoval 4,2 % spotřeby, avšak z velké části byl dovážen v režimu aktivního zušlechťovacího styku.
V souladu s přetrvávající praxí institucí by tyto dovozy měly být brány v úvahu pro stanovení existence dumpingu, a objem ruského dovozu by se tudíž považoval za dostatečně reprezentativní obraz pro zjištění toho, zda v současné době dochází k dumpingu a zda by pokračoval v případě zrušení opatření.
Objem dovozu z Běloruska je možné též považovat za reprezentativní, protože představuje 1,2 % spotřeby Společenství.
Za těchto okolností nebylo nutné prošetřovat, zda k dumpingu u dovozu pocházejícího z těchto dvou zemí začne opět docházet v případě, že opatření budou zrušena.
Jelikož Ukrajina nevyvážela během OŠ, šetření se tedy zaměřilo na to, zda by k dumpingu začalo docházet v případě, že opatření budou zrušena.
4.2 SROVNATELNÁ ZEMĚ
(22) Aby se stanovilo, zda dumping bude pokračovat nebo k němu začne znovu docházet, bylo třeba, aby se běžná hodnota zakládala na údajích získaných ve třetí zemi s odpovídajícím tržním hospodářstvím, v souladu s čl. 2 odst.
7 základního nařízení. V oznámení o zahájení byla navržena Kanada jako vhodná srovnatelná země.
(23) Žádná strana neměla námitky proti tomu, že za srovnatelnou zemi byla vybrána Kanada.
IPC a Evropské sdružení dovozců hnojiv (EFIA) schválily tuto volbu za předpokladu, že pro určení běžné hodnoty se zvolí raději doly ležící v Saskatchewanu než doly v Novém Brunšviku.
IPC též žádala, aby z určování běžné hodnoty byl vyloučen důl Patience Lake v Saskatchewanu.
(24) Obě strany tvrdily, že doly, jejichž vyloučení žádaly, se odlišovaly svou velikostí, geologickými podmínkami naleziště a metodami těžby a výroby od dolů v Bělorusku, Rusku a na Ukrajině, které se velice podobají dolům v Saskatchewanu.
Dále tvrdily, že důl v Novém Brunšviku leží mnohem blíže k zákazníkům, než nakládkové přístavy používané pro vývoz ruské a běloruské potaše, ačkoliv zejména náklady na dopravu jsou nesrovnatelné.
(25) Šetření potvrdilo, že Kanadu je vhodné použít jako srovnatelnou zemi, protože:
a) Kanada byla hlavním světovým výrobcem a vývozcem potaše, před Běloruskem, Ruskem a Ukrajinou;
b) severoamerický domácí trh pro dotyčný výrobek podléhal obvyklým podmínkám hospodářské soutěže;
c) výrobní postup a přístup k surovinám byl z velké míry podobný v Kanadě i v dotyčných zemích;
d) Kanada byla použita jako srovnatelná země i v předchozích šetřeních.
(26) Pokud jde o argumenty předložené IPC a EFIA týkající se vyloučení některých dolů, je možné učinit několik poznámek:
a) protože potaš je skutečně nerostnou surovinou a běžná hodnota se určuje na základě cen prakticky všech dolů působících na otevřeném a konkurenčním trhu Severní Ameriky, nemůže žádný rozdíl v těžebních podmínkách nebo jakékoliv jiné zmiňované skutečnosti významně ovlivnit běžnou hodnotu;
b) rozdíly ve vzdálenostech zdůrazňované IPC mezi dolem v Novém Brunšviku a vnitřními trhy v Kanadě a běloruskými a ruskými doly a jejich vývozními přístavy nejsou podstatné, neboť běžná hodnota a vývozní cena se porovnávají podle čl. 2 odst.
10 základního nařízení na stejné úrovni, tj. na úrovni z dolu. A navíc dotyčný důl v Novém Brunšviku představuje pouze malý podíl prodejů braných v úvahu pro určení běžné hodnoty a případný dopad vzdáleností by se zmírnil objemem celkových prodejů braných v úvahu (viz 36. bod odůvodnění).
(27) Následně byly výpočty založeny na všech úplných odpovědích v dotazníku, které došly od všech tří kanadských společností.
Tyto údaje týkající se dolů ležících v Novém Brunšviku a Saskatchewanu byly řádně ověřeny v místech sídel společností v Kanadě.
4.3 RUSKO A BĚLORUSKO
(28) Při posuzování, zda by pokračoval dumping z Ruska a Běloruska, pokud by byla zrušena opatření, je nutné ověřit, zda existoval dumping během OŠ a pokud ano, zda je možné, aby pokračoval.
4.3.1 Běžná hodnota
(29) Běžná hodnota byla vypočítána na základě údajů od všech spolupracujících kanadských společností.
Z tohoto hlediska byly celkové prodeje potaše spolupracujících společností na kanadském trhu považovány za reprezentativní.
(30) A konečně se také prošetřovalo, zda tyto prodeje byly uskutečněny během řádných obchodních transakcí a stanovil se poměr ziskových prodejů dané kvality.
(31) Jelikož objem standardní potaše prodané za čistou prodejní cenu rovnající se výrobním nákladům nebo za cenu vyšší (rentabilní prodeje) představoval více než 80 % celkového objemu prodejů u této kvality a průměrná vážená cena byla vyšší než vážené průměrné výrobní náklady, běžná hodnota byla stanovena na základě skutečné ceny ruského výrobku na severoamerickém trhu, vypočítaném jako vážený průměr cen všech prodejů standardní potaše, ziskových i neziskových, které uskutečnila každá společnost během období šetření.
4.3.2 Vývozní cena
(32) IPC byla jediným vývozcem, který spolupracoval při šetření.
Objemy vývozu uvedené IPC v hrubých rysech odpovídají údajům Eurostatu, doplněným způsobem popsaným v bodě 6.2.1.
Dále, u Běloruska i u Ruska byly vývozní ceny vyhodnoceny na základě informací poskytnutých IPC.
(33) IPC uskutečnila část svých prodejů na trhu Společenství prostřednictvím dvou propojených dovozců (Ferchimex, sídlící v Belgii a Bělarus, sídlící v Rakousku) a část přímo nezávislým zákazníkům.
(34) Ve všech případech, kdy se vývoz potaše prodával nezávislým zákazníkům ve Společenství, byla vývozní cena stanovena v souladu s čl. 2 odst.
8 základního nařízení, to znamená na základě vývozních cen skutečně zaplacených nebo splatných. V případech, kdy se vývozy prodávaly propojené straně, vývozní cena byla vytvořena podle čl.
9 základního nařízení, to znamená na základě ceny, za kterou byly dovezené výrobky dále poprvé prodány nezávislému kupujícímu. V takových případech se prováděly úpravy, aby se braly v úvahu všechny výdaje, nezbytné mezi dovozem a dalším prodejem, jakož i zisk a aby se tak stanovila spolehlivá vývozní cena na úrovni hranice Společenství.
Zisková marže 5 % uplatňovaná při předchozím šetření byla při nedostatku nových informací považována za rozumnou, s ohledem na funkce vykonávané propojenými dovozci.
(35) Během období šetření téměř všechno množství potaše vyvezené IPC do Společenství vstoupilo na trh Společenství v režimu aktivního zušlechťovacího styku a konkurovalo potaši vyrobené výrobním odvětvím Společenství.
4.3.3 Srovnání
(36) Jelikož potaš je výrobek volně ložený, jehož dopravní náklady představují velkou část prodejní ceny, a s ohledem na velkou vzdálenost mezi běloruskými a ruskými doly a nejbližším přístavem nebo hranicí, bylo rozhodnuto, že se provede srovnání na základě ceny z dolu, jako při předchozím šetření.
(37) Pro účely zajištění spravedlivého srovnání mezi běžnou hodnotou a vývozní cenou se formou úprav braly v úvahu rozdíly ve srovnatelnosti cen, v souladu s čl. 2 odst. 10 základního nařízení.
i) Úpravy běžné hodnoty
(38) IPC měla řadu poznámek týkajících se rozdílů v kvalitě a těžebních podmínkách mezi Běloruskem a Ruskem a Společenstvím a Kanadou.
Nežádala však žádnou úpravu a žádný z těchto údajných rozdílů nebyl kvantifikován.
Většina uvedených složek již byla navíc ošetřena při předchozím šetření, které dospělo k závěru, že jakákoliv úprava, která by měla brát v úvahu srovnatelné přírodní výhody, by byla nevýhodná pro běloruské a ruské doly.
Z výše uvedených důvodů a proto, že se základní okolnosti od předcházejícího šetření významně nezměnily, nebylo nutné upravovat běžnou hodnotu s ohledem na fyzikální rozdíly nebo přírodní srovnatelné výhody.
Úprava pro rozdíly v nákladech na úvěr byla udělena, pokud byla odůvodněna.
ii) Úprava vývozní ceny
(39) Vývozní cena byla upravena u nákladů na dopravu.
Metoda použitá pro určení částky úpravy byla stejná jako metoda použitá při předchozím šetření, tj. náklady na dopravu v Kanadě byly použity pro dopravu na běloruském a ruském území, zatímco náklady na dopravu od hranice vyrábějící země k hranici Společenství byly určena v mezích možného podle nákladů, jejichž výši uvedla IPC.
(40) IPC tvrdila, že částky odpovídající nákladům na dopravu uvedené v odpovědi v dotazníku nebyly správně odečteny.
Existoval jistý rozpor mezi dodacími podmínkami a náklady na dopravu, které uvedla IPC.
Jelikož však IPC neposkytla žádný důkaz, bylo nemožné určit, které údaje a dodací podmínky nebo náklady na dopravu byly uvedené správně.
V každém případě, i kdyby byl přijat nejpříznivější přístup pro IPC, nic by to nezměnilo na závěru o existenci dumpingu.
Navíc je třeba připomenout, že v jakémkoliv přezkumu ukončení určitých opatření není nutné vypočítávat přesné dumpingové rozpětí.
(41) Úprava nákladů na úvěr byla též udělena na základě informací dodaných IPC.
4.3.4 Dumpingové rozpětí
(42) Bylo stanoveno dumpingové rozpětí pro Bělorusko, Rusko a Ukrajinu Průměrná vážená běžná hodnota byla porovnána s průměrnou váženou vývozní cenou do Společenství.
i) Bělorusko
(43) Vyjádřeno v procentu ceny "CIF na hranici Společenství", zjištěné dumpingové rozpětí u dovozů z Běloruska je i nadále vysoké, i když se mírně snížilo oproti rozpětí zjištěnému při předcházejícím šetření.
ii) Rusko
(44) Vyjádřeno v procentu ceny "CIF na hranici Společenství", zjištěné dumpingové rozpětí je zjevně vyšší než rozpětí zjištěné při předcházejícím šetření.
4.3.5 Závěr
(45) U dovozů z Běloruska a Ruska je možno učinit závěr, že zde i nadále dochází k významnému dumpingu.
Nebyl nalezen žádný důvod k tvrzení, že v případě zrušení antidumpingových opatření dumping přestane.
4.4 UKRAJINA
(46) Stejně jako při předcházejícím šetření Ukrajina nespolupracovala.
Údaje Eurostatu neříkají nic o dovozu z této země během období šetření, ačkoliv v předchozích letech k dovozu docházelo.
Bylo tudíž nutné prošetřit, zda bude docházet k dumpingu v případě, že se zruší opatření.
Žádný ukrajinský výrobce nespolupracoval.
Proto se nálezy, v souladu s článkem 18 základního nařízení, zakládají na dostupných skutečnostech.
V této souvislosti je třeba poznamenat, že podle dostupných údajů Ukrajina těží potaš v dolech, jejichž kapacita je mnohem menší než kapacita ruských a běloruských dolů.
Pokud se však srovnává kapacita ukrajinských dolů se spotřebou Společenství, zůstává vývozní potenciál významný.
Pokud jde o úroveň cen případného dovozu z Ukrajiny, je třeba poznamenat, že není nouze o dodávku potaše na trh Společenství.
A tak nový subjekt, který hodlá vstoupit na trh Společenství, to může učinit pouze tehdy, pokud nabídne úroveň cen nižší než jsou ceny stávajících hospodářských subjektů, jinými slovy, pokud nabídne dumpingové ceny.
Je třeba též poznamenat, že v minulosti dovozy z Ukrajiny probíhaly za cen srovnatelných s cenami potaše z Ruska a Běloruska.
4.4.1 Závěr
(47) S ohledem na výše řečené a protože nebyl prokázán opak, například nebyly dodány informace o využití kapacity, objemech a vývozních cenách do jiných třetích zemí, dospělo se k závěru, že existuje nebezpečí dumpingových dovozů z Ukrajiny, pokud se zruší opatření.
5. DEFINICE VÝROBNÍHO ODVĚTVÍ SPOLEČENSTVÍ
(48) Šetření potvrdilo, že žádající výrobci Společenství představují 99 % výroby potaše Společenství, a tudíž tvoří výrobní odvětví Společenství ve smyslu čl. 4 odst. 1 a čl. 5 odst. 4 základního nařízení.
6. ANALÝZA SITUACE VÝROBNÍHO ODVĚTVÍ SPOLEČENSTVÍ A TRHU SPOLEČENSTVÍ S POTAŠÍ
(49) Především je třeba poznamenat, že údaje týkající se ziskovosti a investic během dotyčného období byly vypočítány na základě údajů, které sdělili tři výrobci Společenství: Cleveland Potash Limited, Comercial de Potasas, SA a Kali und Salz GmbH.
Čtvrtý výrobce Společenství, SCPA, byl částečně vyloučen z důvodu zvláštní situace své důlní pobočky "Mines de potasse d'Alsace".
Důl totiž bude do několika let uzavřen z důvodu vyčerpání zásob potaše a již neinvestuje.
Účetní systém dolu byl tudíž zjednodušen a již není možné vypočítat výrobní náklady nebo ziskovost potaše způsobem umožňujícím přiřadit tyto údaje k údajům ostatních výrobců Společenství.
Na základě dostupných informací však, pokud by se SCPA bral v úvahu, by ziskovost výrobního odvětví Společenství značně oslabila a investice by svědčily o tendenci k ještě markantnějšímu poklesu.
(50) Za druhé je třeba poznamenat, že během posledních let se prakticky všechny dovozy z dotyčných zemí uskutečnily v režimu aktivního zušlechťovacího styku.
Podle stávající praxe institucí Společenství se mělo za to, že tyto dovozy konkurují dotyčnému výrobku vyrobenému výrobním odvětvím Společenství, jelikož dovezený výrobek ve Společenství zpracovávají výrobci hnojiv, kteří nakupují ve výrobním odvětví Společenství část svých surovin vstupujících do výroby komplexních hnojiv, jež jsou dále určena k vývozu.
Tyto dovozy se tudíž braly v úvahu při stanovování spotřeby Společenství, podílů trhu dotyčných zemí a při analýze cen potaše prodané dotčenými vývozci.
6.1 SPOTŘEBA NA TRHU SPOLEČENSTVÍ
(51) Celková spotřeba potaše byla vypočítána na základě kombinace:
a) objemu prodeje vlastní výroby potaše výrobního odvětví Společenství na trhu Společenství;
b) objemu prodeje nežádajících výrobců Společenství na trhu Společenství;
c) dovozu potaše z dotyčných zemí do Společenství;
d) dovozu potaše pocházející ze všech ostatních třetích zemí do Společenství.
tun v roce 1994 na přibližně 7290000 tun během OŠ; tj. snížení přibližně o 2,3 %. Během dotyčného období se však úroveň spotřeby pohybovala způsobem uvedeným v této tabulce: Zdroj: Odpovědi z dotazníku Společenství, Eurostat, Národní statistický úřad ve Finsku, Dánsku a Belgii. (v tisících tun) _BAR_
_BAR_ 1994 _BAR_ 1995 _BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ OŠ _BAR_
Spotřeba Společenství _BAR_ 7460 _BAR_ 7340 _BAR_ 7090 _BAR_ 7600 _BAR_ 7290 _BAR_ 6.2 DOVOZY Z DOTYČNÝCH ZEMÍ
6.2.1 Objem dovozu
(53) Objem dovozu potaše pocházející z Ruska se snížil z 397000 tun v roce 1994 na 305000 tun během OŠ, což odpovídá snížení o 23 %.
Objem dovozu pocházejícího z Běloruska se snížil ze 137000 tun v roce 1994 na 91000 tun během OŠ, což představuje snížení o 34 %.
Ukrajina vyvážela pouze v letech 1994, 1995 a 1997 a její vývoz měl silně sestupnou tendenci.
Celkový dovoz z dotyčných zemí se během zvažovaného období snížil přibližně o 32 %.
Snížení však nebylo stálé: celkový dovoz z dotyčných zemí klesal až do roku 1996, kdy poklesl až na 132000 tun, potom však začal růst a dosáhl třikrát vyšší úrovně během OŠ.
(54) Šetření ukázalo, že objem dovozu, jak uváděla IPC, je vyšší než údaje Eurostatu, protože některé členské státy, které mají jenom jednoho velkého dovozce, nesdělily úplné údaje z důvodů důvěrné povahy. Od těchto členských států byly požadovány a obdrženy doplňující informace. Na jejich základě bylo zjištěno, že dovozy uvedené IPC se jen málo lišily od úplných údajů Eurostatu. Zdroj: Eurostat a Národní statistické úřady ve Finsku, Dánsku a Belgii. (v tisících tun) _BAR_ Dovoz _BAR_ _BAR_ 1994 _BAR_ 1995 _BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ OŠ _BAR_ Rusko celkem _BAR_ 397 _BAR_ 175 _BAR_ 122 _BAR_ 190 _BAR_ 305 _BAR_ Bělorusko celkem _BAR_ 137 _BAR_ 113 _BAR_ 11 _BAR_ 51 _BAR_ 91 _BAR_ Ukrajina _BAR_ 49 _BAR_ 15 _BAR_ 0 _BAR_ 1 _BAR_ 0 _BAR_
Celkem _BAR_ 583 _BAR_ 303 _BAR_ 132 _BAR_ 243 _BAR_ 396 _BAR_
Objem dovezený v režimu aktivního zušlechťovacího styku a jeho procento na celkovém dovozu potaše Společenství pro každou zemi byl: (v tisících tun) _BAR_ Dovoz _BAR_ _BAR_ 1994 _BAR_ 1995 _BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ Rusko _BAR_ 61 _BAR_ 159 _BAR_ 115 _BAR_ 178 _BAR_ 284 _BAR_ % dovozu _BAR_ 15 _BAR_ 91 _BAR_ 94 _BAR_ 93 _BAR_ 93 _BAR_ Bělorusko _BAR_ 34 _BAR_ 52 _BAR_ 11 _BAR_ 51 _BAR_ 91 _BAR_ % dovozu _BAR_ 25 _BAR_ 46 _BAR_ 100 _BAR_ 100 _BAR_ 100 _BAR_ Ukrajina _BAR_ 35 _BAR_ 15 _BAR_ 0 _BAR_ 1 _BAR_ 0 _BAR_ % dovozu _BAR_ 72 _BAR_ 100 _BAR_ chybí _BAR_ 100 _BAR_ chybí _BAR_
Celkem _BAR_ 131 _BAR_ 226 _BAR_ 126 _BAR_ 230 _BAR_ 375 _BAR_
% dovozu _BAR_ 22 _BAR_ 75 _BAR_ 95 _BAR_ 95 _BAR_ 95 _BAR_ (55) Výše uvedené tabulky ilustrují vývoj během uvalení antidumpingových opatření.
Zatímco podíl dovozu v režimu aktivního zušlechťovacího styku představoval v roce 1994 pouze menší část dovozu, naopak během OŠ byl prakticky veškerý dovoz umístěn pod tento režim.
Dovozy v režimu aktivního zušlechťovacího styku kontrolují celní orgány členských států podle nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [9].
Stávající šetření nevyjevilo žádnou skutečnost, z níž by vyplývalo, že režim byl použit proto, aby se obešla opatření.
Je třeba též poznamenat, že výrobky dovezené v tomto režimu nepodléhají antidumpingovým clům podle přezkumu, což vysvětluje zvýšené použití tohoto režimu ke konci dotyčného období.
6.2.2 Podíl trhu
(56) Podíl dovozu z dotyčných zemí na trhu Společenství se za dané období snížil o 2,4 procenta. Tento propad však nebyl trvalý. Podíl trhu se snížil ze 7,8 % v roce 1994, kdy dosáhl nejvyšší úrovně, na 1,9 % v roce 1996, tj. na nejnižší úroveň, pak pravidelně rostl a dosáhl 5,4 % v OŠ; Zdroj: Eurostat a Státní statistické úřady ve Finsku, Dánsku a Belgii. Podíl trhu dotyčných dovozů v % _BAR_ _BAR_ 1994 _BAR_ 1995 _BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ OŠ _BAR_ Bělorusko _BAR_ 1,8 _BAR_ 1,5 _BAR_ 0,2 _BAR_ 0,7 _BAR_ 1,2 _BAR_ Rusko _BAR_ 5,3 _BAR_ 2,4 _BAR_ 1,7 _BAR_ 2,5 _BAR_ 4,2 _BAR_ Ukrajina _BAR_ 0,7 _BAR_ 0,2 _BAR_ 0 _BAR_ 0 _BAR_ 0 _BAR_
Celkem _BAR_ 7,8 _BAR_ 4,1 _BAR_ 1,9 _BAR_ 3,2 _BAR_ 5,4 _BAR_
6.2.3 Vývoj cen a cenová politika
6.2.3.1 Vývoj cen dotyčných dovozů
(57) Pokud jde o vývoj cen dovozů podléhajících šetření za dané období, byly stanoveny trendy za použití údajů Eurostatu, jak je popsáno v 54. bodě odůvodnění.
Průměrné prodejní ceny CIF z dotyčných zemí na trh Společenství se vyvíjely takto: Zdroj: Eurostat a Státní statistické úřady ve Finsku, Dánsku a Belgii. (v ECU/tunu) _BAR_
Ukrajina _BAR_ 83,6 _BAR_ 89,9 _BAR_ – _BAR_ 88,0 _BAR_ – _BAR_
Rusko _BAR_ – _BAR_ 89,9 _BAR_ 93,8 _BAR_ 96,7 _BAR_ 101,5 _BAR_
(58) Průměrné zvýšení ceny potaše o obsahu K2O vyšším než 40 %, avšak nejvýše 62 % z dotyčných zemí se zvýšil o 14,6 % během zvažovaného období.
Zatímco běloruské ceny silně vzrostly a překročily cenu potaše pocházející z Ruska, ruské ceny zůstaly relativně nízké.
Žádná potaš pocházející z Ukrajiny se nedovezla během OŠ.
(59) Pouze Rusko vyváželo potaš o obsahu K2O vyšším než 62 %.
Průměrná cena se zvýšila o 12,9 % a vzrostla z 89,9 ECU za tunu v roce 1995 na 101,5 ECU za tunu v OŠ.
6.2.3.2 Cenová politika
(60) Antidumpingová cla jsou platná již tři roky.
Během tohoto období byl velmi malý poměr dovozů pocházejících z dotyčných zemí propuštěn do volného oběhu.
Většina dovozů byla umístěna do režimu aktivního zušlechťovacího styku.
Zástupci IPC tvrdili, že museli nabízet svůj výrobek za nižší ceny než výrobní odvětví Společenství vinou samotné povahy režimu aktivního zušlechťovacího styku.
Tento argument se prošetřil, avšak nebyl podepřen žádným důkazem.
(61) Při šetření cenové politiky byl vypočítáván průměr cen uváděných vývozci pro každý prodej nezávislým zákazníkům a každý další prodej propojeným dovozcem u každé ze dvou hlavních jakostí potaše podle jejího původu: Běloruska a Ruska.
Tyto ceny byly čisté fakturované ceny, clo neplaceno, a rovnají se dodacím cenám z důvodu blízkosti zákazníků k dodacím přístavům.
Byly porovnány s váženým průměrem cen fakturovaných všemi výrobci Společenství na úrovni Společenství pro obě zvažované kvality potaše.
(62) Tak bylo stanoveno, že ceny IPC byly v průměru o 10 % nižší než ceny výrobní odvětví Společenství.
Přesněji, ceny potaše ruského původu byly nižší přibližně o 20 % a běloruského původu o 5 %.
6.3 HOSPODÁŘSKÁ SITUACE VÝROBNÍHO ODVĚTVÍSPOLEČENSTVÍ
(63) Je třeba poznamenat, že výhledy výrobního odvětví Společenství pro rok 1999 a 2000 se zakládaly na předpokladu, že opatření zůstanou zachována.
6.3.1 Výroba
(64) Výroba potaše ve Společenství se snižovala v průběhu zvažovaného období s výjimkou roku 1996, kdy mírně vzrostla.
Výroba se snížila z přibližně 7779000 tun v roce 1996 na přibližně 7026000 tun z těchto důvodů: 1) postupné vyčerpávání francouzského dolu; 2) uzavření některých nerentabilních dolů v Německu a ve Španělsku; a 3) geologické anomálie v dole jednoho z výrobců Společenství v roce 1997 a během OŠ.
V letech 1999 a 2000 výrobní odvětví Společenství předpokládá zvýšení výroby, která by v roce 2000 měla dosáhnout úrovně roku 1997.
Údaje o výrobě potaše ve Společenství byly: Zdroj:
_BAR_ 1994 _BAR_ 1995 _BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ OŠ _BAR_
6.3.2 Výrobní kapacita
(65) Výrobní kapacita výrobního odvětví Společenství se snížila z přibližně 10000000 tun v roce 1994 na 9300000 tun během OŠ.
Pouze v roce 1996 došlo k mírnému zvýšení výrobní kapacity ve srovnání s předchozím rokem.
V letech 1999 a 2000 by mělo výrobní odvětví Společenství ještě snížit svou kapacitu na úroveň přibližně 8500000 tun v roce 2000 z důvodu postupného vyčerpání zásob ve francouzském dolu. Údaje o celkové výrobní kapacitě potaše byly:
Zdroj: Odpověď výrobního odvětví Společenství na dotazník.
_BAR_ 1994 _BAR_ 1995 _BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ OŠ _BAR_
6.3.3 Využití kapacity
(66) Využití kapacity výrobního odvětví Společenství se zvyšovalo od roku 1994 do roku 1996 a snížilo se v roce 1997, především proto, že francouzský výrobce již nebyl schopen vyrábět potaš na maximum své kapacity v důsledku vyčerpání minerálních zdrojů.
V letech 1999 a 2000 by se však měla zlepšit míra využití kapacity výrobního odvětví Společenství a měla by dosáhnout 86 % v roce 2000 v důsledku ztráty kapacity ve Francii.
Využití kapacity výrobního odvětví Společenství se u potaše vyvíjelo takto: Zdroj: Odpovědi výrobního odvětví Společenství na dotazník.
(%) _BAR_ _BAR_ 1994 _BAR_ 1995 _BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ OŠ _BAR_
6.3.4 Objem prodeje
Objem vlastního prodeje výrobního odvětví Společenství nezávislým zákazníkům poklesl z přibližně 5530000 tun v roce 1994 na přibližně 5260000 tun během OŠ. Objem prodeje výrazně vzrostl v letech 1996 a 1997, avšak znovu poklesl během OŠ.
Do konce roku 2000 však by Společenství chtělo, aby objem prodeje dosáhl úrovně roku 1997.
Objem prodeje výrobního odvětví Společenství na trhu Společenství se vyvíjel takto: Zdroj:
Odpovědi výrobního odvětví Společenství na dotazník. (v tisících tun) _BAR_
_BAR_ 1994 _BAR_ 1995 _BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ OŠ _BAR_
6.3.5 Podíl trhu
(67) Podíl trhu výrobního odvětví Společenství poklesl ze 74,1 % v roce 1994 na 72,2 % v OŠ, což představuje pokles asi o 2 procenta.
Během tohoto období podíl na trhu vzrostl v roce 1996, potom opět klesl na úroveň OŠ.
Podíl trhu výrobního odvětví Společenství se vyvíjel takto: Zdroj: Odpovědi výrobního odvětví Společenství na dotazník, Eurostat a státní statistické úřady ve Finsku, Dánsku a Belgii.
(%) _BAR_ _BAR_ 1994 _BAR_ 1995 _BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ OŠ _BAR_
6.3.6 Vývoj cen
(68) Šetření ukázalo, že průměrná prodejní cena výrobců Společenství za standardní nejprodávanější kvalitu potaše (obsah K2O vyšší než 40 %, avšak nejvýše 62 %) se zvýšila z 90,1 ECU/tunu v roce 1994 na 104,2 ECU/tunu v OŠ.
Tato částka činí zvýšení o 15,6 %.
Ceny potaše s obsahem K2O vyšším než 62 % se však snížily ze 137,7 ECU/tunu v roce 1994 na 122,0 ECU/tunu v OŠ.
To představuje snížení o 11,4 %.
Snížení cen se shoduje s velkým zvýšením objemu této kvality prodávané výrobním odvětvím Společenství během dotyčného období.
Velké objednávky umožnily slevy z rozsahu, a tak se zákazníci těšili z nižších průměrných cen.
(69) Jestliže prodejní ceny standardní potaše s obsahem K2O vyšším než 40 %, avšak nejvýše 62 % měly zvyšující se trend od roku 1994 do OŠ, pak dočasně poklesly v roce 1997 a pak vzrostly o 7,9 % v OŠ.
Podle odhadů výrobního odvětví Společenství pro roky 1999 a 2000 by měl zůstat zachován pozitivní trend prodejních cen potaše s obsahem K2O vyšším než 40 %, avšak nejvýše 62 % a ceny potaše s obsahem K2O vyšším než 62 % by měly mírně poklesnout.
Vážená průměrná cena výrobního odvětví Společenství pro potaš na trhu Společenství se vyvíjela takto: Zdroj: Odpovědi výrobního odvětví Společenství na dotazník. (v ECU/tunu) _BAR_
Průměrná prodejní cena _BAR_ _BAR_ 1994 _BAR_ 1995 _BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ OŠ _BAR_
6.3.7 Ziskovost
(70) Pro účely analýzy ziskovosti výrobního odvětví Společenství a podle zavedené praxe se braly v úvahu zisky z prodeje některých vedlejších produktů výroby potaše.
Je též třeba připomenout, že francouzský výrobce, SCPA, byl vyloučen z výpočtu rentability výrobního odvětví Společenství z důvodů vysvětlených v 49. bodu odůvodnění.
(71) Ziskovost výrobního odvětví Společenství, vyjádřená jako procento čistých prodejů, se zvýšila během zvažovaného období z průměrné vážené ztráty 1,0 % v roce 1994 k zisku 3,3 % v OŠ.
Je třeba poznamenat, že ziskovost byla stálá, s výjimkou roku 1997, kdy byly zisky téměř nulové.
Během roku 1999 a 2000 by měl zisk výrobního odvětví Společenství zůstat nižší, než se považuje za obvyklé pro vysoce rizikovou těžební činnost, jako je těžba potaše. Ziskovost výrobního odvětví Společenství na trhu Společenství s potuší se vyvíjela takto:
Zdroj: Odpovědi výrobního odvětví Společenství na dotazník.
(%) _BAR_ _BAR_ 1994 _BAR_ 1995 _BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ OŠ _BAR_
6.3.8 Zaměstnanost
6936 pracovních míst během OŠ, což představuje snížení o 18,0 %. Počet pracovních míst by se měl ještě snížit v roce 1999 a 2000 z důvodu blížícího se uzavření francouzského dolu. Zaměstnanost ve výrobním odvětví Společenství se vyvíjela takto: Zdroj: Odpovědi výrobního odvětví Společenství na dotazník. Zaměstnanci pracující ve výrobě potaše _BAR_ _BAR_ 1994 _BAR_ 1995 _BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ OŠ _BAR_
Počet zaměstnanců _BAR_ 8460 _BAR_ 7919 _BAR_ 7296 _BAR_ 7213 _BAR_ 6936 _BAR_
6.3.9 Zásoby
(73) Hodnota zásob výrobců potaše ze Společenství na konci účetního období se snížila z 560000 tun v roce 1994 na 469000 tun v OŠ, což představuje snížení přibližně o 16 %.
Hodnota zásob na konci účetního období se stabilně zvyšovala v letech 1994 až 1996, avšak značně poklesla v roce 1997 a znovu mírně vzrostla během OŠ.
Hodnota zásob ve výrobním odvětví Společenství na konci účetního období se vyvíjela takto: Zdroj:
_BAR_ 1994 _BAR_ 1995 _BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ OŠ _BAR_
6.3.10 Investice
(74) Celkové investice výrobního odvětví Společenství se snížily přibližně z 87,7 miliónů v roce 1994 na přibližně 52,9 miliónu ECU v OŠ, což představuje snížení přibližně 40 %.
V letech 1994 a 1995 se investice zvýšily v důsledku modernizace dolů velkého výrobce Společenství.
V roce 1999 a 2000 výrobní odvětví Společenství počítá s tím, že se opět začne investovat a výhledová úroveň investic v roce 2000 by měla být vyšší než čísla z roku 1996.
Je též třeba připomenout, že francouzský výrobce, SCPA, byl vyloučen z hodnocení investic výrobního odvětví Společenství z důvodů vysvětlených v 49. bodu odůvodnění. Investice výrobního odvětví Společenství se vyvíjely takto:
Odpovědi výrobního odvětví Společenství na dotazník. (v tisících ECU) _BAR_
_BAR_ 1994 _BAR_ 1995 _BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ OŠ _BAR_
6.4 OBJEM DOVOZU A DOVOZNÍ CENY Z JINÝCH TŘETÍCH ZEMÍ
(75) Objem dovozu potaše z jiných třetích zemí se zvýšil během zvažovaného období z přibližně 1348000 tun v roce 1994 na přibližně 1566000 tun v OŠ. To představuje zvýšení přibližně o 16,2 %. Velká část zvýšení připadá na dovoz z Izraele. Zdroj:
Eurostat. (v tisících tun) _BAR_
Dovozy z jiných třetích zemí _BAR_ 1348 _BAR_ 1552 _BAR_ 1495 _BAR_ 1555 _BAR_ 1566 _BAR_ (76) Podíl trhu dovozů pocházejících z jiných třetích zemí vzrostl ze 17,9 % v roce 1994 na 21,0 % v roce 1995 a od té doby zůstává relativně stabilní a představoval 21,4 % na konci OŠ.
(77) Průměrné prodejní ceny dovozů ostatních třetích zemí se braly v úvahu pro stanovení cenového vývoje během dotyčného období.
Podle Eurostatu se průměrná prodejní cena těchto dovozů pravidelně zvyšovala z 96,5 ECU/tunu v roce 1994 na 120,5 ECU/tunu v roce 1997.
Cena pak klesla na 112,3 ECU/tunu v OŠ.
To odpovídá zvýšení o 16,4 % ve zvažovaném období.
Ceny se vyvíjely takto: Zdroj: Eurostat. (v ECU/tunu) _BAR_
_BAR_ 1994 _BAR_ 1995 _BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ OŠ _BAR_
6.5 VÝVOZNÍ ČINNOST VÝROBNÍHO ODVĚTVÍ SPOLEČENSTVÍ
(78) S ohledem na skutečnost, že výroba definovaná v bodě 6.3.1. je určena jak pro vnitřní prodej, tak i pro prodej mimo Společenství, vývozy potaše výrobního odvětví Společenství do třetích zemí byly analyzovány také.
Tato analýza ukázala, že vývozy činily 2314000 tun v roce 1994 oproti 1658000 tunám během OŠ.
Tyto vývozy měly klesající tendenci, s výjimkou roku 1997, kdy se zvýšily oproti předchozímu roku.
Během celého zvažovaného období se vývoz snížil o 28,3 %.
V roce 1999 a 2000 by mělo výrobní odvětví Společenství vyvážet o něco méně než během OŠ.
Tento klesající trend je pravděpodobně způsoben tím, že, jak je vysvětleno dále v bodě 7.3, dotyčné země značně zvýšily své úsilí navázat obchodní činnost v jiných třetích zemích než ve Společenství po vstupu v platnost antidumpingových opatření uvalených na dovoz potaše ve Společenství.
Výrobní odvětví Společenství muselo čelit tvrdé cenové konkurenci a nebylo schopno umístit na trhy třetích zemí stejné množství potaše jako dříve.
Vývoz se během zvažovaného období vyvíjel takto: Zdroj:
_BAR_ 1994 _BAR_ 1995 _BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ OŠ _BAR_
6.6 ZÁVĚR
(79) Vývoj různých hospodářských ukazatelů výrobního odvětví Společenství byl během zvažovaného období smíšený.
Po uvalení kombinovaných opatření (fixní clo a minimální cena) v roce 1994 se situace výrobního odvětví Společenství zlepšila.
Některé hospodářské faktory, jako průměrné prodejní ceny za tunu nejprodávanější kvality, objem zásob a ziskovost se vyvíjely pozitivně.
(80) Za prvé průměrné prodejní ceny standardní potaše s obsahem K2O vyšším než 40 %, avšak nejvýše 62 % se zvýšily během zvažovaného období o 15,6 %.
Za druhé se objem zásob snižuje již od roku 1996, což je ukazatel zlepšení poptávky na trhu.
Za třetí, po dvou letech ztrát výrobní odvětví Společenství od roku 1996 znovu prodávalo se ziskem.
Je jasné, že toto zlepšení bylo způsobeno zvýšením prodejních cen, jež bylo umožněno zavedením efektivnějších antidumpingových opatření v roce 1994.
(81) Analýza však též ukazuje, že všechny hospodářské ukazatele se nevyvíjely tak dobře a že některé měly zejména od roku 1996 klesající tendenci. Konkrétně jde o objem výroby, kapacitu, využití kapacity, podíl trhu, objem prodeje, zaměstnanost a investice, které se nevyvíjely příznivě.
(82) Objem prodeje výrobního odvětví Společenství se snížil během zvažovaného období o 4,9 %. Objem jeho výroby se snížil o 9,7 % a kapacita o 7,0 %, což způsobilo pokles využití kapacity o 2,2 procentní body.
Dále, investice výrobního odvětví Společenství propadly o 39,7 % a ve stejnou dobu se snížil počet pracovních sil o 18,0 %.
(83) Jak bylo uvedeno výše, spotřeba potaše Společenství se snížila přibližně o 2,3 % a nejnižší úrovně přitom dosáhla v roce 1996.
Výrobní odvětví Společenství ztratilo 1,9 % trhu Společenství; dotyčné země ztratily 2,4 %, zatímco jiné třetí země, zejména Izrael, získaly 3,4 %.
Od roku 1996 však výrobní odvětví Společenství přišlo o více než 4 % podílu trhu, dotyčným zemím podíl vzrostl o 3,5 %, zatímco podíl ostatních třetích zemí zůstal prakticky nezměněný.
Z toho je možné učinit závěr, že dovoz z jiných třetích zemí neměl významný dopad na hospodářskou situaci výrobního odvětví Společenství od roku 1996 do konce OŠ.
(84) Průměrné ceny výrobního odvětví Společenství a dotyčných zemí vzrostly stejnou měrou (vyjma ceny standardní potaše s obsahem K2O vyšším než 62 %), jak je patrné 57. a 69. bodu odůvodnění.
Stejně tak je tomu u cen jiných třetích zemí.
Ceny dotyčných zemí však zůstaly nižší, především ruské ceny, což mělo negativní vliv na objem prodejů, podíl trhu a ziskovost výrobního odvětví Společenství, i přes omezené dovozy pocházející z těchto tří zemí.
(85) Konečně, byl prošetřován dopad snížení vývozu.
Vývozy, které představovaly 24 % všeho prodeje výrobního odvětví Společenství během OŠ, se snížily o 28,3 % za zvažované období z důvodu silné hospodářské soutěže na trzích třetích zemí.
Ačkoliv tato situace může zčásti vysvětlovat negativní vývoj výroby výrobního odvětví Společenství, nestačí k úplnému vysvětlení tohoto záporného trendu.
Závěrem, šetření objasnilo, že i když se situace výrobního odvětví Společenství poněkud zlepšila, mnohé hospodářské faktory se nevyvíjely tak příznivě a výrobní odvětví Společenství zůstává i nadále citlivé na případné objevení se škodlivého dumpingu v případě, že budou zrušena opatření.
7. PRAVDĚPODOBNOST OPĚTOVNÉHO PŘÍPADU ÚJMY
7.1 DOMÁCÍ TRH V DOTYČNÝCH ZEMÍCH
(86) Dotyčné země vlastní nezměrné zásoby potaše.
Domácí spotřeba potaše v Bělorusku a Rusku se však v první polovině devadesátých let propadla a zůstala na nízké úrovni i během zvažovaného období.
Domácí prodeje v těchto dvou zemích se zvýšily přibližně o 6 % během OŠ ve srovnání s rokem 1994. Stále však představují méně než čtvrtinu jejich výroby potaše.
Není žádný důvod se domnívat, že poptávka na domácím trhu na Ukrajině se vyvíjela odlišně.
7.2 VÝVOZY V REŽIMU AKTIVNÍHO ZUŠLECHŤOVACÍHO STYKU
(87) Byla provedena analýza prodejních cen dovozů v režimu aktivního zušlechťovacího styku, aby se posoudila cena, za kterou by bylo možno dovážet v případě, že by byla zrušena antidumpingová opatření.
Jak vyplývá z 62. bodu odůvodnění, ceny IPC ve Společenství uváděné téměř výhradně jako ceny dovozu v režimu aktivního zušlechťovacího styku podtrhávají prodejní ceny výrobního odvětví Společenství v průměru o značně více než 10 %.
7.3 VÝVOZ DOTYČNÝCH ZEMÍ DO JINÝCH TŘETÍCH ZEMÍ
(88) Vývoj vývozu dotyčných zemí do Společenství a podíl trhu Společenství, který na ně připadá, je popsán v bodě 6.2.
(89) Vývoj objemu vývozu Běloruska a Ruska na velké trhy jiné než Společenství byl též analyzován na základě odpovědí IPC na dotazník a jejich poznámek.
Ukrajinská výroba se neprodávala prostřednictvím IPC a není k dispozici žádný údaj o vývozních prodejích Ukrajiny do jiných třetích zemí, protože ukrajinští vývozci při šetření nespolupracovali.
Během OŠ byla hlavním vývozním trhem Běloruska a Ruska Čína, jejíž dovozy vzrostly přibližně během zvažovaného období o 87 %.
Druhým největším trhem byla Brazílie, která během OŠ dovezla přibližně 34 x víc potaše pocházející z Běloruska a Ruska než v roce 1994.
Spojené státy americké a Norsko zaujímaly třetí a čtvrté místo, objem dovozu do těchto zemí pozoruhodně vzrostl, jak vyplývá z níže uvedené tabulky.
Japonsko a ostatní malé trhy jako celek snížily během zvažovaného období své dovozy pocházející z obou dotyčných zemí.
(90) Norsko, ve kterém je velká poptávka, avšak žádný výrobce potaše, dovezlo z Běloruska a Ruska jen malé množství v roce 1994.
Poté, co Společenství uvalilo efektivní kombinovaná antidumpingová opatření na dovoz potaše pocházející z dotyčných zemí, se běloruské a ruské vývozy znovu přeorientovaly na Norsko, takže Bělorusko a Rusko mělo 71,3 % [10] podíl trhu během OŠ a objem prodeje do této země překročil jejich celkový prodej do Společenství od roku 1995 [11].
(91) Níže uvedená tabulka uvádí, z důvodů důvěrnosti ve formě indexů, vývoj vývozu Běloruska a Ruska na trhy jiné než Společenství během zvažovaného období. Zdroj: Odpovědi IPC na dotazník (index) _BAR_
Celkem _BAR_ 100 _BAR_ 130 _BAR_ 137 _BAR_ 188 _BAR_ 186 _BAR_
(92) Aby bylo možné posoudit význam těchto vývozů, je třeba poznamenat, že vývozy dotyčných zemí do Společenství během OŠ přibližně odpovídají jejich vývozu do Norska.
Dále, celkový vývoz dotyčných zemí na trhy třetích zemí jiné než Společenství přibližně odpovídají celkovému prodeji výrobního odvětví Společenství na trhu Společenství.
(93) Cenové srovnání všech typů potaše na základě dodávky ukazuje, že prodejní ceny pro Norsko, Brazílii a Japonsko během OŠ byly vyšší než ceny pro Společenství.
Úroveň cen v Číně byla v dřívějších letech nižší, avšak během OŠ dosáhla úrovně cen Společenství.
Vývozní ceny do Spojených států amerických zůstávaly během zvažovaného období systematicky nižší než vývozní ceny do Společenství.
7.4 VÝROBA, KAPACITA, VYUŽITÍ KAPACITY, ZÁSOBY A INVESTICE
(94) O výše uvedených ukazatelích byly získány informace od dvou spolupracujících společností v Rusku a jedné v Bělorusku.
Protože žádná ukrajinská společnost nespolupracovala, nebyly o této zemi dostupné ani žádné informace, s výjimkou kapacity (277000 tun ročně) zveřejněnou v poslední zprávě Mezinárodního sdružení průmyslu hnojiv.
(95) Jak vyplývá z níže uvedené tabulky, výrobní kapacita v Bělorusku a Rusku zůstala po zvažované období stabilní a činila celkem 19844000 tun potaše, což představuje přibližně 33 % světové kapacity a přibližně trojnásobek objemu spotřeby Společenství. Zdroj:
Mezinárodní sdružení průmyslu hnojiv.
Celkem _BAR_ 19844 _BAR_ 19844 _BAR_ 19844 _BAR_ 19844 _BAR_ 19844 _BAR_ (96) Bělorusku a Rusku se podařilo během zvažovaného období zvýšit jejich výrobu o 39 %. Jak vyplývá z níže uvedené tabulky (indexované z důvodů důvěrné povahy údajů), objem výroby se zvyšoval relativně pravidelně, pouze s malým poklesem v roce 1996. Zdroj: Odpověď IPC na dotazník. (index) _BAR_ Skutečná výroba _BAR_ _BAR_ 1994 _BAR_ 1995 _BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ OŠ _BAR_ Bělorusko _BAR_ 100 _BAR_ 111 _BAR_ 108 _BAR_ 129 _BAR_ 138 _BAR_ Rusko _BAR_ 100 _BAR_ 113 _BAR_ 106 _BAR_ 137 _BAR_ 140 _BAR_
Celkem _BAR_ 100 _BAR_ 112 _BAR_ 107 _BAR_ 133 _BAR_ 139 _BAR_
(97) Zvýšení výroby se projevilo zlepšením využití kapacity výrobců v Bělorusku a Rusku, která však stále zůstává na mimořádně nízké úrovni a stále má k dispozici značnou kapacitu. Níže uvedená tabulka (indexovaná z důvodů důvěrné povahy údajů) ukazuje, že míra využití kapacity výrobců se během zvažovaného období zvýšila o 38 %. Zdroj: Odpověď IPC na dotazník. (index) _BAR_ Využití kapacity _BAR_ _BAR_ 1994 _BAR_ 1995 _BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ OŠ _BAR_ Bělorusko _BAR_ 100 _BAR_ 111 _BAR_ 109 _BAR_ 130 _BAR_ 137 _BAR_ Rusko _BAR_ 100 _BAR_ 116 _BAR_ 108 _BAR_ 139 _BAR_ 142 _BAR_
Celkem _BAR_ 100 _BAR_ 112 _BAR_ 107 _BAR_ 133 _BAR_ 138 _BAR_
(98) Žádný jasný trend nevyplynul u zásob.
V obecné rovině se úroveň zásob během zvažovaného období významně měnila.
Zásoby tří výrobců byly na konci OŠ relativně nízké.
(99) Investice Běloruska a Ruska do jejich dolů na potaš a potašové závody se během zvažovaného období zvýšily přibližně o 172 %.
Tento zvyšující se trend byl přerušen pouze v roce 1996, kdy úroveň investic poklesla, avšak v následujícím roce vzrostla a dosáhla úrovně 3,5 x vyšší než v roce 1996.
Protože kapacita se nezvýšila, byly investice pravděpodobně použity na modernizaci stávajících výrobních zařízení.
7.5 ZÁVĚRY O PRAVDĚPODOBNOSTI NOVÝCH PŘÍPADŮ ŠKODLIVÉHO DUMPINGU
(100) Z dostupných informací vyplynulo, že i když se Bělorusku a Rusku podařilo přesměrovat část prodejů z trhu Společenství na jiné trhy, jako je čínský a brazilský a získat na některých těchto trzích relativně příznivé ceny, výrobní kapacita a míra využití kapacity výrobců v Bělorusku a Rusku je i nadále mimořádně nízká.
(101) Domácí spotřeba značně poklesla a v nejbližší budoucnosti nelze očekávat změnu situace.
A navíc, naděje na zisk je lákavější na trhu Společenství než pokud se ho dosáhne na domácím trhu.
Tyto jevy ukazují, že běloruské a ruské vývozní ceny by mohly být mnohem nižší než během OŠ, ale stále si zachovat pro dotyčné vývozce přitažlivost.
(102) Náhradní trhy ve vzdálených zemích jsou jistě méně ziskové než trh Společenství, jehož blízkost umožňuje dopravovat potaš levněji lodí nebo železnicí.
Zákazníci ve Společenství dále tradičně platí za zboží v tvrdé měně a s kratšími lhůtami splatnosti.
Je třeba poznamenat, že i když jsou na některých trzích, jako například na brazilském, ceny mírně vyšší než ve Společenství, doprava na tyto trhy z dotyčných zemí je zjevně nákladnější.
Prodeje na trh Společenství jsou ještě přitažlivější, pokud je porovnáme s prodeji do Spojených států amerických a Číny, které na základě ceny s dodáním jsou uskutečňovány za nižší ceny než jaké platí pro Společenství.
Norsko je typickým příkladem západoevropské země ležící blízko dotyčných zemí a nevymáhající žádná dovozní cla na potaš.
Norsko je téměř úplně kryto dovozem z dotyčných zemí.
Tyto dovozy se uskutečňují za ceny mírně vyšší než jsou dovozní ceny do Společenství uskutečňované v režimu aktivního zušlechťovacího styku, avšak zjevně nižší než jsou ceny výrobců Společenství.
(103) Nezměrné zásoby suroviny, nízké využití kapacity, nevýhodná domácí situace pokud jde o spotřebu, vysoké náklady na dopravu na náhradní trhy, potřeba tvrdé měny a současná situace v Norsku proto ukazují, že vývozní potenciál dotyčných zemí do Společenství za nízké ceny je velmi vysoký a že v případě zrušení antidumpingových opatření je pravděpodobné, že bude opět docházet ke škodlivému dumpingu.
(104) Pokud jde o Ukrajinu, nebyly k dispozici žádné informace vinou toho, že tato země nespolupracovala, a proto se za těchto okolností v souladu s článkem 18 základního nařízení použily dostupné údaje.
Z tohoto pohledu bylo zjištěno, že ukrajinský průmysl výroby potaše udržuje úzké hospodářské vztahy s průmyslem běloruským a ruským.
Již z bodu 4.4. vyplynulo, že existuje pravděpodobnost nových případů dumpingu ve velkém objemu.
Není žádných pochyb o tom, že tyto dovozy, které by přímo konkurovaly dovozům z Běloruska a Ruska, by měly nepříznivý dopad na výrobní odvětví Společenství.
Dospělo se tudíž k závěru, že nepříznivý dumping se pravděpodobně znovu objeví v případě, že se opatření zruší.
(105) Dochází se proto k závěru, že v případě zrušení opatření existuje pravděpodobnost nového dumpingu poškozujícího Společenství a z toho důvodu je tudíž třeba antidumpingová opatření prodloužit.
8. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
8.1 ÚVOD
(106) V souladu s článkem 21 základního nařízení, bylo prošetřováno, zda prodloužení stávajících antidumpingových opatření je v rozporu se zájmem Společenství jako celku.
Určení zájmu Společenství se zakládá na posouzení různých zájmů, jako jsou zájmy výrobního odvětví Společenství, dovozců a uživatelů dotyčného výrobku.
Všechny dotčené strany uvedené výše byly požádány o poskytnutí informací, aby se posoudil pravděpodobný dopad prodloužení opaření.
(107) Je třeba připomenout, že v dřívějších šetřeních se schválení a zachování opatření nepovažovalo za akt v rozporu se zájmem Společenství.
Dále je třeba poznamenat, že současné šetření je šetřením přezkumným, to znamená, že analyzuje situaci, v níž již jsou antidumpingová opatření zavedena.
Načasování a povaha současného šetření proto umožňuje posoudit jakýkoliv negativní a nepřípustný dopad antidumpingových opatření uvalených na dotčené strany.
(108) Dotazníky byly zaslány 17 dovozcům/uživatelům, z toho odpovědělo sedm nezávislých dovozců/uživatelů a dva závislí dovozci/uživatelé.
Dovozci i uživatelé obdrželi stejný dotazník, protože většina dovozců jsou též uživateli.
Dotazník byl též zaslán třem organizacím dovozců/uživatelů: Evropskému sdružení dovozců hnojiv (EFIA), Evropskému sdružení výrobců hnojiv (EFMA) a COPA/Cosega.
Na dotazník však odpověděla pouze EFIA.
(109) Na tomto základě bylo prošetřováno, zda, i přes nálezy o dumpingu, újmě a pokračování nebo o nových případech nepřípustného dumpingu, existují přesvědčivé důvody, které by vedly k závěru, že není v zájmu Společenství v tomto konkrétním případě prodloužit opatření.
8.2 ZÁJMY VÝROBNÍHO ODVĚTVÍ SPOLEČENSTVÍ
(110) Jak již bylo uvedeno výše, předpokládá se, že zrušení antidumpingových opatření pravděpodobně způsobí nové případy dumpingových dovozů určených pro umístění na trh Společenství a nové zhoršení situace výrobního odvětví Společenství, která je v současné době mírně zisková.
(111) Tím by mohlo dojít k značnému snížení pracovních míst, kromě propouštění způsobeného budoucím uzavřením dolu francouzského výrobce Společenství.
(112) I když Francie přestane vyrábět potaš, pokračující restrukturalizační úsilí a plány ukazují, že výrobní odvětví Společenství nehodlá tuto část výroby opustit.
Zachování antidumpingových opatření je tudíž prvořadým zájmem výrobního odvětví Společenství.
8.3 ZÁJEM DOVOZCŮ/OBCHODNÍKŮ
(113) Dvě ze sedmi společností, které odpověděly na dotazník určený pro dovozce/uživatele, jsou pouhými obchodníky s tímto výrobkem.
Pět dalších jsou též jeho uživateli.
Hlavní argumenty obchodníků jsou uvedeny v odpovědi EFIA na dotazník.
(114) Dovozci potaše jsou proti prodloužení antidumpingových opatření.
Tvrdily, že kombinace fixního cla a minimální ceny zcela vyloučilo výrobce dotyčných zemí z trhu Společenství, čímž se hospodářská soutěž ve Společenství snížila na minimum a cena potaše zde je uměle vysoká a přístup k dovážené potaši je složitý, především pro malé obchodníky.
(115) I když je pravda, že mimo dovoz uskutečňovaný v režimu aktivního zušlechťovacího styku byla potaš z dotyčných zemí prakticky vyloučena z trhu Společenství, byla hospodářská soutěž na trhu Společenství zajištěna dovozem z Kanady, Izraele, Jordánska a několika jiných malých vyvážejících zemí, spolu s existencí jistého počtu výrobců Společenství.
Nebyl zjištěn žádný reprezentativní důkaz o těžkostech souvisejících s přístupem obchodníků k dovážené potaši.
V každém případě navrhovaná opatření budou mít jinou formu než opatření podléhající přezkumu a povedou ke zlepšení přístupu trhu Společenství k dovozům z dotyčných zemí.
(116) Dospělo se proto k závěru, že zavedení antidumpingových opatření nepostihlo ziskovost těch dovozců, kteří jsou čistě jen obchodníky s potaší.
Je též pravděpodobné, že v případě pokračování opatření v odlišné formě nedojde k budoucímu zhoršení jejich ziskovosti.
8.4 ZÁJEM UŽIVATELŮ
(117) Přímí uživatelé potaše jako hnojiva (zemědělci) nesdělili svůj postoj, ačkoliv organizace, která je zastupuje, dotazník obdržela.
Je tudíž třeba uzavřít, že pokračováním antidumpingových cel se pro zemědělce nic nezmění.
(118) Pět uživatelů, kteří odpověděli na dotazník, jsou všichni výrobci hnojiv, kteří nakupují potaš od výrobního odvětví Společenství, avšak také ji dovážejí ze třetích zemí.
Pro ně je potaš surovinou pro výrobu složeného hnojiva, které obsahuje tři různé prvky: dusík, fosfor a draslík (hnojivo NPK).
(119) Většina uživatelů, kteří jsou též dovozci, se postavila stejným způsobem proti prodloužení opatření, jak je vysvětleno v bodě 8.3.
"Zájmy dovozců/obchodníků".
Jeden dovážející uživatel však prohlásil, že antidumpingová opatření způsobila jistou cenovou stabilitu na trhu Společenství u potaše, což je přínosné pro jeho činnost.
(120) Uživatelé mají malou možnost změnit svůj sortiment výrobků v případě zavedení antidumpingového cla na jednu ze složek hnojiva.
Jelikož konkurenční výrobci hnojiv ze třetích zemí neplatí clo z potaše, výrobci hnojiv ve Společenství tvrdí, že nemohou konkurovat cenám konečného výrobku nabízeným jejich zahraničními konkurenty.
Na vývozním trhu je situace zcela odlišná: výrobci hnojiv ve Společenství mohou být konkurenceschopní, protože mají možnost dovážet v režimu aktivního zušlechťovacího styku.
(121) Jako odpověď na tato tvrzení šetření ukázalo, že potaš představuje přibližně 15 až 30 % celkových nákladů složených hnojiv.
Výrobní náklady hnojiv se za dané období zvýšily nejen z důvodu zvýšení ceny potaše, avšak i z jiných důvodů.
Bylo zjištěno, že ceny jiných složek, především dusíku, během zvažovaného období silně kolísaly.
Konkrétně bylo vypočítáno, že podíl potaše v celkovém zvýšení ceny hotového výrobku představoval během zvažovaného období přibližně 20 %.
(122) I když se musí uznat, že náklady uživatelů potaše ve Společenství na trhu Společenství po uvalení opatření vzrostly, dopad cen potaše na jejich celkové výrobní náklady není takový, aby ohrozil jejich existenci.
Protože opatření jsou nyní zavedena již sedm let, lze závěrem říci, že jejich prodloužení nezpůsobí další zhoršení situace uživatelů.
8.5 DŮSLEDKY PRO HOSPODÁŘSKOU SOUTĚŽ NA TRHU SPOLEČENSTVÍ
(123) Jak již bylo zmíněno dříve, opatření ve stávající formě prakticky vyloučily potaše z dotyčných zemí, kromě případu, kdy se dováží v režimu aktivního zušlechťovacího styku.
I tak je třeba připomenout, že dovozci a uživatelé vždy těžili z výhody přítomnosti jistého počtu konkurentů – ze Společenství i ze třetích zemí – na trhu.
Tvrdilo se však, že i přes jejich přítomnost současná forma opatření, a zejména minimální cena, postihla hospodářskou soutěž na trhu.
Ačkoliv z šetření nevyplynul v této věci žádný ukazatel, bylo zjištěno, že zavedení opatření v současné formě prakticky vyloučilo významné zdroje zásobování trhu Společenství.
Je třeba připomenout, že takové de facto vyloučení nebylo cílem kombinovaných opatření (minimální cena a zvláštní clo), která měla pouze zabránit obcházení a absorpci původních cel.
8.6 ZÁVĚRY O ZÁJMU SPOLEČENSTVÍ
(124) Po analýze všech možných daných zájmů se předpokládá na jedné straně, že prodloužení antidumpingových opatření by mělo vést ke stabilním cenám potaše na trhu Společenství, což by mělo některé negativní účinky na hospodářskou situaci uživatelů potaše.
Na straně druhé, nechat výrobní odvětví Společenství bez odpovídající ochrany proti dumpingovým dovozům by pravděpodobně snížilo jeho již tak slabou ziskovost a způsobilo mnohem vážnější problémy, než jaké by mohl utrpět uživatelský průmysl.
Cenová nevýhoda, která z toho pro uživatele vyplývá, proto bude více než kompenzována výhodami pro Společenství plynoucími ze zamezení vzniku nebo novým případům dumpingu poškozujícího Společenství.
(125) Protože však antidumpingová opatření ve stávající formě způsobila prakticky úplné vyloučení dovozu dotyčného výrobku, jiného než umístěného do režimu aktivního zušlechťovacího styku, a tím tudíž vyloučila významný zdroj zásobování na tomto trhu, dospělo se k závěru, že není žádný pádný důvod neprodloužit stávající antidumpingová opatření, avšak že je v zájmu Společenství změnit formu opatření níže vysvětleným způsobem.
9. KONEČNÁ ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
(126) Z výše řečeného plyne, že, jak je stanoveno v čl. 11 odst. 2 základního nařízení (jímž se řídí žádost o přezkum podaná výrobním odvětvím Společenství) a v čl. 11 odst. 3 (používaného na prozatímní přezkum zahájený Komisí z vlastní iniciativy a omezený na formu opatření), je třeba prodloužit opatření na dovoz chloridu draselného pocházejícího z Běloruska, Ruska a Ukrajiny, uložená nařízením (EHS) č. 3068/92.
(127) Je třeba připomenout, že stávající forma opatření, tj. kombinace minimální ceny a zvláštního cla, byla zavedena nařízením (ES) č.
643/94. Tato forma opatření byla zvolena s ohledem na zvláštní situaci té doby.
Vše nasvědčovalo tomu, že docházelo k obcházení původně uvaleného typu antidumpingového cla, tj. variabilního cla založeného na minimální ceně.
Toto šetření ukázalo, že tato zvláštní forma opatření již není odůvodněná, protože se považuje za málo pravděpodobné, že dotčené země sníží své vývozní ceny, a tak absorbují fixní clo.
Šetření dále ukázalo, jak je vysvětleno v bodě 8.6, že proto, aby případní dodavatelé mohli působit na trhu Společenství, již není v zájmu Společenství zachovat opatření v jejich stávající formě.
Proto se považovalo za vhodné změnit formu opatření a zrušit složku minimální ceny a zachovat pouze složku fixního cla.
(128) Konečně, je třeba poznamenat, že Komise též obdržela návrh závazku od IPC, v souladu s článkem 8 základního nařízení.
Tento návrh byl pečlivě prozkoumán, avšak dospělo se k závěru, že vývozce a ruská vláda nenabízejí dostatečné záruky, pokud jde o účinné sledování a uplatnění závazku a že nelze vyloučit kompenzaci cenou dotyčného výrobku dovezeného do Společenství v režimu aktivního zušlechťovacího styku.
Komise tudíž nebyla přesvědčena, že by nabídka cenového závazku ochránila Společenství od škodlivých účinků dumpingu.
Proto byla nabídka odmítnuta,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 1 nařízení (EHS) č. 3068/92 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo z dovozu chloridu draselného kódů KN 31042010, 31042050, 31042090 a zvláštních směsí kódů KN ex31052010, ex31052090, ex31056090, ex31059091, ex31059099, pocházejících z Běloruska, Ruska a Ukrajiny.
2. Pro účely odstavce 1 tohoto článku se "chloridem draselným" rozumí buďto chlorid draselný neobsahující žádný doplňující hnojivý prvek, nebo chlorid draselný obsahující doplňující hnojivé prvky ve zvláštních směsích.
Pro účely použití antidumpingového cla se "zvláštní směsí" rozumí směs dvou nebo více hnojivých prvků.
Na tento typ směsi se vztahuje antidumpingové clo, pokud obsah K2O ve směsi je nejméně 35 % hmotnostních v sušině.
Tento výrobek patří do kvality "jiné než standardní".
3. Výše cla se rovná částce stanovené v eurech za tunu KCl uvedené níže podle typu a jakosti (standardní potaší se rozumí potaš ve formě prášku):
Bělorusko
Chlorid draselný neobsahující žádný hnojivý prvek: _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_
Fixní částka (EUR/tunu) _BAR_ 30,84 _BAR_ 46,65 _BAR_
Rusko
Chlorid draselný neobsahující žádný hnojivý prvek: _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_
Fixní částka (EUR/tunu) _BAR_ 26,01 _BAR_ 39,33 _BAR_
Ukrajina
Chlorid sodný neobsahující žádný hnojivý prvek: _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_
Fixní částka (EUR/tunu) _BAR_ 30,84 _BAR_ 46,65 _BAR_
4. V případech, kdy dojde k poškození zboží před propuštěním do volného oběhu a pokud je cena zaplacená nebo splatná pro určení celní hodnoty stanovena v souladu s článkem 145 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 poměrně, výše antidumpingového cla, vypočítaná na základě výše stanovené fixní částky, se sníží o procento, které odpovídá poměru skutečně zaplacené nebo splatné ceny.
5. Použijí se platná ustanovení týkající se cel."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 978/2000
ze dne 8. května 2000
o uložení konečného vyrovnávacího cla z dovozu syntetických polyesterových vláken pocházejících z Austrálie, Indonésie a Tchaj-wanu a o konečném výběru uložených prozatímních cel
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2026/97 ze dne 6. října 1997 o ochraně proti subvencovaným dovozům ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1], a zejména na článek 15 tohoto nařízení,
s ohledem na návrh Komise po konzultacích s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1 PROZATÍMNÍ OPATŘENÍ A ZASTAVENÍ
(1) Nařízením Komise (ES) č. 123/2000 [2] (dále jen "nařízení o prozatímním clu") bylo zavedeno prozatímní vyrovnávací clo na dovozy polyesterových střižových vláken (dále jen "PSV") kódu KN 55032000 a pocházejících z Austrálie a Tchaj-wanu do Společenství; současně bylo zastaveno řízení týkající se stejného zboží pocházejícího z Korejské republiky a Thajska.
Protože nebyly předloženy rozhodné důkazy pro subvencování, nebyla zavedena kompenzační opatření vůči dovozům PSV pocházejících z Indonésie.
Bylo však rozhodnuto pokračovat v šetření ohledně dovozů z této země zejména s ohledem na postupy nespolupracujících podniků a stanovení celostátního rozpětí subvencí.
(2) V důsledku paralelního antidumpingového šetření bylo nařízením Komise (ES) č. 124/2000 [3] uloženo také prozatímní antidumpingové clo na dovozy PSV pocházejících z Austrálie, Indonésie a Thajska do Společenství.
2. DALŠÍ POSTUP
(3) Po zavedení prozatímního vyrovnávacího cla doručilo několik stran písemná stanoviska. Podle čl. 11 odst. 5 nařízení (ES) č. 2026/97 (dále jen "základní nařízení") byly všechny zájmové strany, které podaly odpovídající žádost, vyslechnuty.
(4) Komise si vyžádala všechny další informace, které považovala za nezbytné pro svá definitivní zjištění, a ověřila je.
(5) Všechny strany byly informovány o podstatných skutečnostech a úvahách, na jejichž základě se zamýšlí doporučit zavedení definitivního vyrovnávacího cla na dovozy PSV pocházejících z Austrálie, Tchaj-wanu a Indonésie.
Po tomto oznámení jim byla poskytnuta lhůta k zaujetí stanoviska.
(6) Věcná vyjádření zájmových stran byla prověřena a popřípadě zohledněna v konečných zjištěních.
B. DOTYČNÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
(7) Dotyčným výrobkem jsou syntetická střižová vlákna, nemykaná, nečesaná ani jinak neupravená pro spřádání, z polyesterů, která se v současnosti zařazují pod kód KN 55032000.
Obecně se označují jako polyesterová střižová vlákna (PSV).
(8) Protože po oznámení o předběžných zjištěních nebyla doručena žádná stanoviska k definici dotyčného výrobku a obdobného výrobku, potvrzují se závěry uvedené v bodech odůvodnění10 až 12 nařízení o prozatímním clu.
C. SUBVENCE
(9) V nařízení o prozatímním clu učiněná zjištění o sporných subvencích, které byly poskytnuty vyvážejícím výrobcům, se definitivně potvrzují, pokud se v předkládaném nařízení nestanoví výslovně jinak.
I. AUSTRÁLIE
1. ÚVOD
(10) Po vyhlášení nařízení o prozatímním clu doručila australská vláda dne 17. ledna 2000 své písemné stanovisko k oznámení, ve kterém byla podrobně informována o podstatných skutečnostech a úvahách, na jejichž základě byla zavedena předběžná opatření.
Stanovisko jediného spolupracujícího vývozce došlo 14. ledna 2000.
Australská vláda byla na svou žádost dne 4. února 2000 vyslechnuta orgány Komise.
2. ASPEKTY SUBVENCÍ
2.1 Všeobecné námitky
(11) Australská vláda uplatnila, že v oznámení nebyla informována podle článku 30 základního nařízení "o podstatných skutečnostech a úvahách", "na jejichž základě byla zavedena předběžná opatření".
Protože jí výpočtová metoda a metoda pro stanovení předběžných opatření údajně nebyla objasněna, oznámení tak bylo údajně neúplné.
Zejména prý nebyla informována o nakládání s jednorázovými příspěvky na investiční náklady/věcné investice.
(12) Na to je třeba odpovědět, že oznámení o předběžných zjištěních bylo australské vládě zasláno aniž by tato podala odpovídající žádost a že v něm bylo podrobně analyzováno subvencování, škoda a příčina škody a zájmy Společenství.
V uvedeném oznámení tak byly velmi dobře vyloženy podstatné skutečnosti a úvahy, na jejichž základě byla zavedena předběžná opatření.
V tomto oznámení byla metoda pro výpočet subvencí objasněna ve vztahu ke všem sporným ustanovením o subvencích, přičemž odpovídající vysvětlení pro jednorázové příspěvky byla zopakována v bodech odůvodnění 30 až 32 nařízení o prozatímním clu.
(13) Zejména při zohlednění článku 29 základního nařízení a v něm uvedenými ustanoveními o zacházení s důvěrnými informacemi se má za to, že článek 30 základního nařízení nepředepisuje, aby byla vláda informována o specifických podnikových propočtech pro určení výše subvencí.
Odpovídající informace byly spolupracujícímu vývozci doručeny v jemu určeném oznámení o předběžných zjištěních.
Kromě toho měly dotčené strany podle článku 2 nařízení o prozatímním clu příležitost, písemně vyložit své stanovisko k obsahu výše uvedeného nařízení včetně výše vyrovnávacích cel.
2.2 Jednotlivá ustanovení
2.2.1 Příspěvky pro zpřístupnění exportních trhů (Export Market Development Grants Scheme, zkráceně EMDG)
(14) Australská vláda uplatnila, že takzvaný test "Grants entry", který se provádí v rámci úpravy EMDG a byl popsán v bodech odůvodnění 14 až 17 nařízení o prozatímním clu, nevede k tomu, že příspěvek bude vázán na očekávané exportní tržby, protože tímto testem se údajně pouze zajišťuje, aby podnik disponoval přiměřeným finančním a řídícím plánováním a aby měl šance na úspěch.
(15) Šetření ukázalo, že žadatel v rámci tohoto testu musí prokázat, že očekávané exportní tržby nejsou nereálné.
Protože toto nebylo australskou vládou popřeno, je třeba stanovit, že v rámci úpravy EMDG budou příspěvky poskytnuty jen tehdy, pokud jsou očekávány exportní tržby.
Tím je subvence fakticky odvislá od provedení exportu, protože šetření potvrdilo, že subvence je nehledě na účel sledovaný testem ve smyslu čl. 3 odst.
(16) Dále je třeba poukázat na to, že australská vláda a vyvážející výrobce "z důvodů důvěrnosti" nebyli s to doručit kopie dokumentů o fakticky vyplaceném příspěvku podniku.
Proto nemohlo být ověřeno, zda podnik skutečně podal poskytujícím orgánům údaje o očekávaných exportních tržbách.
Jak podnik tak australská vláda byly během kontrolní návštěvy upozorněny na to, že toto odepření nahlédnutí by mohlo mít za následek, že konečná zjištění podle článku 28 základního nařízení by musela být učiněna na základě dostupných informací.
Protože nebylo popřeno, že v rámci testu "Grant entry" musí být předloženy údaje o očekávaných exportních tržbách, vychází se z toho, že příspěvek byl poskytnut na základě takových očekávaných exportních tržeb.
(17) Australská vláda namítla, že úprava EMDG údajně nezávisí na provedení exportu, protože příspěvek má být vypočítán na základě určité procentuální části nákladů na propagaci, aniž je údajně vázán na prodej zboží.
Kromě toho prý úprava není specifická, protože není omezena na vývozce a nárok na subvenci při splnění objektivních kritérií údajně vzniká automaticky.
(18) Protože poskytnutí příspěvků v rámci úpravy je skutečně vázáno na očekávané exportní tržby, je zastáván názor, že subvence podle čl. 3 odst. 4 písm. a) základního nařízení je skutečně závislá na provedení exportu, bez ohledu na faktickou metodu výpočtu výše této subvence. Takové vývozní subvence je třeba podle čl. 3 odst. 4 základního nařízení považovat podle práva za specifické.
(19) Australská vláda namítla, že úprava EMDG neupřednostňuje domácí zboží před dováženým zbožím, protože podle příslušných právních předpisů by opatření na propagaci byla podporována nezávisle na tom, zda se týkají zboží vyrobeného v Austrálii nebo v zámoří.
(20) V odpovědi na tento argument se odkazuje na část 4 oddíl 24 zákona o EMDG z roku 1997, v jehož důsledku je možno pro zboží vyrobené v Austrálii poskytnout příspěvek, pokud vykazuje australský domácí podíl minimálně 50 %, a pro zboží vyrobené mimo Austrálii, pokud činí australský domácí podíl minimálně 75 %.
Podle pododdílu 3 a 4 tohoto oddílu je možné se od této omezující podmínky odchýlit, pokud Australská obchodní komise (Austrade) zjistí, že při výrobě tohoto zboží použité materiály australského původu jsou dostatečné k zajištění, že export přinese Austrálii podstatný čistý zisk. Toto jednoznačně ukazuje, že zboží nezávisle na tom, zda je vyrobeno v Austrálii nebo ne, musí vykazovat určitý domácí podíl, takže subvence je podmíněná podle čl.
4 písm. b) základního nařízení tím, že domácí zboží získá přednost před dováženým zbožím. Případné usnesení Austrade o tom, zda australská předběžná plnění k zajištění podstatného čistého zisku při exportu jsou dostatečná, kromě toho způsobí, že toto ustanovení podle čl.
3 odst. 4 písm. a) základního nařízení je skutečně vázáno na očekávané exportní zisky.
(21) Australská vláda a vyvážející výrobce namítli, že údajně nebyly vyplaceny další příspěvky, neboť podnik už údajně nesplňoval podmínky pro podporu.
Kromě toho vyvážející výrobce uplatnil, že příspěvek obdržený v období šetření se vztahuje na náklady, které údajně vznikly před začátkem období šetření, takže odpovídající podporu není možné kompenzovat.
(22) Ačkoliv podnik po vyplacení příslušného příspěvku neobdržel další subvence, protože jeho příjmy překročily mezní hodnotu a tím už nebyla splněna kritéria podpory, má se za to, že podnik neztratil nárok na podporu trvale.
Závisí jen na obchodním vývoji, zda příjmy podniku zůstanou pod určující hranicí v rámci úpravy EMDG nebo ne.
To neopravňuje k tomu, odchýlit se od všeobecného principu uvedeného v článku 5 základního nařízení, podle něhož je třeba vypočítat výši sporných subvencí na základě příspěvku vzniklém příjemci, který je konstatován pro období šetření.
(23) Určující pro to, zda se subvence připíše pro období šetření, je okamžik, kdy se podniku poskytne podpora.
Protože příspěvek v předkládaném případě byl podniku vyplacen během období šetření, byla poskytnuta i podpora v tomto okamžiku.
(24) Proto se námitky australské vlády a vyvážejícího výrobce v souvislosti s úpravou EMDG zamítají a potvrzují se předběžná zjištění.
(25) Spolupracující vyvážející výrobce využil této úpravy v období šetření a obdržel subvence ve výši 0,03 %.
2.2.2 Dovozní dobropisy (Import Credit Scheme, zkráceně ICS)
(26) Australská vláda a vyvážející výrobce namítli, že PSV v rámci úpravy, která byla popsána v bodech odůvodnění 33 až 35 nařízení o prozatímním clu, údajně nesplňují podmínky pro podporu a že podnik v souvislosti s PSV údajně neobdržel žádné platby nebo příspěvky.
Dobropisy v rámci ICS se údajně vztahovaly na jiné zboží a pro toto zboží byly použity.
Neexistují žádné důkazy pro křížové subvencování jednotlivého zboží.
Komise údajně vyvodila nesprávný závěr, že výnosy z prodeje dovozních dobropisů jsou ve prospěch veškerému vyváženému zboží, protože použití hotovosti nemá být vázáno na určité zboží.
Chybné mělo být i vyvození závěru, že prodej dovozních dobropisů měl sloužit vývozům PSV, protože největší část PSV je prodávána na exportních trzích.
To neodpovídá skutečnostem, jak zejména ukazují rozsáhlé domácí prodeje podniku.
(27) Má se za to, že se v tomto případě nejedná o křížové subvence.
Příspěvky v rámci ICS nejsou omezeny na určité zboží.
Podnik obdrží dobropisy, které může bez podmínek zcizit.
Tak není předepsáno, že hotovost smí být použita výhradně pro export, prodej nebo výrobu takového zboží, pro které byl vypočítán dobropis.
Protože přínosy vzniklé ze subvencí nejsou vázány na určité zboží, kterého se netýká toto šetření, má se za to, že slouží pro veškeré exportní prodeje včetně exportních prodejů PSV.
Kromě toho nebyly předloženy žádné důkazy pro tvrzení, že dovozní dobropisy byly použity pro toto jiné zboží.
Šetření ukázalo, že podnik zcizil všechny dovozní dobropisy získané během období šetření.
Kromě toho je třeba poukázat na to, že Evropská komise nikdy neučinila závěr, že subvence sloužila vývozům PSV, protože největší část PSV se vyváží.
Otázka, zda největší část PSV se prodává na vývoz, je irelevantní, pokud jde o to, zjistit, zda platby v rámci ICS sloužily pro veškeré vývozy včetně vývozů PSV.
(28) Australská vláda dále namítla, že ICS bude ukončeno 30. června 2000, takže podle čl. 19 odst. 4 Dohody WTO o subvencích a kompenzačních opatřeních údajně neexistuje oprávnění, vycházet při výpočtu vyrovnávacího cla z trvání subvencí.
(29) Podle článku 5 základního nařízení je třeba výši sporných subvencí vypočítat na základě příspěvku, který vznikl příjemci, a který se určí pro zkoumané období subvencování.
Protože příspěvky v rámci ICS byly poskytnuty v období šetření, byly zohledněny při výpočtu výše sporných subvencí.
Podle článku 11 základního nařízení se informace o možných změnách ustanovení o subvencích po období šetření při subvenčním šetření nezohledňují.
V této souvislosti je třeba upozornit na to, že podle článku 19 základního nařízení může být zažádáno o zavedení prozatímního přešetření, v jehož rámci Komise může mimo jiné prověřit, zda se okolnosti týkající se subvencování podstatně změnily.
Námitka australské vlády se tímto zamítá.
Výpočet výše subvence
(30) Australská vláda namítla, že výše subvence byla chybně vypočítána, protože není správné, že byly "křížově subvencovány" pouze vývozy.
Správněji tedy mají být jmenovatelem celkové prodeje a ne exportní prodeje.
(31) Jako odpověď na tento argument se odkazuje na důvody, na základě nichž byla podobná žádost týkající se jmenovatele v případě jednorázových příspěvků na investiční výdaje/věcné investice zamítnuta a na které se dále přistupuje v rámci Programu na podporu mezinárodní konkurenceschopnosti (IICP) a Programu na podporu investic (IAP).
Protože se u subvence podle výše uvedených zjištění jedná o vývozní subvenci, je zastáván názor, že slouží exportním prodejům.
Proto je třeba výši subvencí vypočítat tak, že se připočte odpovídající částka exportním prodejům.
(32) Spolupracující vyvážející výrobce použil této úpravy v období šetření a obdržel subvence ve výši 3,48 %.
2.2.3 Program na podporu investic (Investment Attraction Programme, zkráceně IAP) a program na podporu mezinárodní konkurenceschopnosti (Incentives for International Competitiveness Programme, zkráceně IICP)
(33) Australská vláda namítla, že údajně existovala dostatečná ochota ke spolupráci na šetření.
Ačkoliv nemohly být předloženy smlouvy o příspěvcích v rámci IICP a IAP (viz body odůvodnění 24 až 27 případně 38 až 41 nařízení o prozatímním clu), přesto byly orgánům Komise doručeny v nich obsažené informace a byl objasněn obsah, parametry a funkční typ programu. Kromě toho by pak mimo jiné neměly informace podle čl.
28 odst. 3 základního nařízení zůstat nezohledněny, pokud zájmová strana jednala podle nejlepších sil, což je případ v tomto šetření.
Konečně důvody pro zamítnutí odpovídajících důkazů nebo informací nebyly podle článku 28 základního nařízení udány a v publikovaných zjištěních nebyly objasněny.
(34) Během kontrolní návštěvy byli australská vláda a spolupracující vývozce vícekrát odkázáni na čl. 28 odst.
1 základního nařízení, podle něhož zamítnutí nahlédnutí do smlouvy o příspěvku a doplňujících dokumentů by mohlo vést k tomu, že by zjištění o subvencích v rámci IICP a IAP byla stanovena na základě dostupných informací.
Australská vláda a spolupracující vyvážející výrobce neinformovali orgány Komise ani ústně o všech skutečných podmínkách, za nichž byly poskytnuty dotyčné příspěvky. Zde je třeba odkázat na to, že údaje australské vlády a vyvážejícího výrobce o stanovení cíle, parametrech a funkčním typu obou programů jakož i podmínky pro dotyčné příspěvky a jejich výše nezůstaly nezohledněny v té míře, v jaké byly podle čl.
3 základního nařízení ověřitelné. Důvody pro zamítnutí neověřitelného tvrzení australské vlády, že ani příspěvky v rámci ICP ani příspěvky v rámci IAP nejsou závislé na provedení vývozu, byly v oznámení o předběžných zjištěních a v bodech odůvodnění 28, 29, 40 a 42 nařízení o prozatímním clu jasně vyloženy.
(35) Australská vláda dále namítla, že určité údaje vlády spolkového státu Victoria o příspěvcích vyplacených v rámci IAP nebyly zohledněny a že tvrzení Evropské komise, že příspěvky vlády spolkového státu Victoria jsou závislé na provedení exportu a podpora exportu je jedním z cílů zákona o "Economic Development" z roku 1981, neodpovídá skutečnosti.
(36) Zjištění o podmínkách, za kterých byl příspěvek v rámci IAP skutečně vyplacen, by musely být, jak je výše vyloženo, provedeny na základě dostupných informací. K tomu patří oddíl 3 odst.
1 písm. c) zákona o "Economic Development" z roku 1981, podle něhož má Ministerstvo pro hospodářský rozvoj mimo jiné úkol, postarat se o rozvoj exportní kapacity hospodářství ve spolkovém státě a tento ulehčit a podporovat, jakož i zpráva finančního správního úřadu spolkového státu Victoria uvedená žadatelem, ve které bylo poukázáno na očekávaný nárůst exportu v případě spolupracujícího vývozního výrobce.
(37) V ustanovení týkajícím se dotyčného příspěvku, tzn. oddíle 13 odst. 3 zákona o "Economic Development" z roku 1981, ve kterém jsou uvedeny cíle IAP, se neodkazuje výslovně na rozvoj exportní kapacity, ale daleko více na všeobecné záměry jako vyrovnaný hospodářský rozvoj spolkového státu.
V ministerstvem průmyslu a práce vydané publikaci "Doing Business in Victoria" ze dne 1. září 1993 však bylo ve vztahu k IAP mimo jiné objasněno, že podpořitelné projekty zejména s ohledem na vývozy musí spolkovému státu Victoria přinést podstatné hospodářské čisté zisky a že mají být učiněny investice v obchodně orientovaných klíčových sektorech hospodářství, přičemž přednost dostávají podniky, které se zapojí v oblasti importu nebo exportu.
(38) Proto je zaujímáno stanovisko, že argumenty australské vlády k IAP a kl IICP by měly být zamítnuty a potvrzuje se, že tyto subvence ve smyslu čl. 3 odst. 4 písm. a) základního nařízení jsou závislé na provedení exportu.
Výpočet výše subvence
(39) K příspěvkům v rámci IICP a IAP australská vláda namítla, že částka příspěvku se musí připočíst celkovým prodejům a nejen exportním prodejům, protože příspěvky jsou vázány na získání věcných investic a proto prospívají celkové výrobě.
(40) Subvence, které jsou závislé na provedení exportu, se obvykle nezávisle na tom, zda jsou poskytovány na získání věcných investic nebo ne, připočítají k exportním prodejům.
Je adekvátní vycházet z toho, že příspěvky v rámci ustanovení o subvencích, které mají sloužit pro vývozy, jsou též vázány na takové vývozy a proto by měly být vypočítány na základě exportních prodejů.
Tento postup odpovídá i principům Společenství pro výpočet výše subvencí v šetření ohledně vyrovnávacích cel.
(41) Spolupracující vyvážející výrobce v období šetření využil IICP a IAP a obdržel subvence ve výši 1,92 % případně 0,64 %.
3. VÝŠE SPORNÝCH SUBVENCÍ
(42) Podle základního nařízení vychází sporné exportní subvence pro vyšetřovaného vývozce v následující výši (vyjádřeno hodnotově).
_BAR_ EMDGS _BAR_ IICP _BAR_ ICS _BAR_ IAP _BAR_ Celkem _BAR_
Leading Synthetics _BAR_ 0,03 % _BAR_ 1,92 % _BAR_ 3,48 % _BAR_ 0,64 % _BAR_ 6,07 % _BAR_ (43) Protože na vyšetřovaného vyvážejícího výrobce připadají téměř všechny dovozy dotyčného zboží pocházejícího z Austrálie do Společenství, je třeba konstatovat, že vážené průměrné celostátní rozpětí subvencí přesahuje určující hranici minima 1 %.
II. INDONÉSIE
1. ÚVOD
(44) Podle podrobné zprávy o předběžných výsledcích šetření a vyhlášení nařízení o prozatímním clu nedošla během stanovených lhůt žádná stanoviska.
(45) V souladu s běžnou praxí a politikou vůči zemím, které spadají pod přílohu VII Dohody o subvencích WTO, se má za to, že ze subvencí, které činí méně než 0,3 %, nevznikne žádný přínos.
Toto platí pouze pro spolupracující vyvážející výrobce, kteří se vyšetřují individuálně.
2. NAMÁTKOVÉ VZORKY
(46) Aby mohly orgány Komise podle článku 27 základního nařízení vybrat namátkový vzorek, byly vyvážející výrobci vyzváni, aby se během 15 dnů po zavedení postupu nahlásili a podali základní údaje o jejich exportních a domácích prodejích a uvedli svou přesnou činnost při výrobě dotčeného zboží jakož i názvy a činnost všech s nimi obchodně souvisejících podniků v sektoru PSV.
Také indonéské orgány a Indonéský svaz vyvážejících výrobců byly o tom informovány Komisí.
a) Předběžný výběr mezi spolupracujícími výrobci
(47) Během stanovené lhůty se ohlásilo sedm indonéských podniků a doručilo požadované informace.
Tyto podniky byly zpočátku považovány za spolupracující podniky a zohledněny při výběru namátkového vzorku.
Na podniky, které se ohlásily v termínu, připadají téměř veškeré dovozy dotyčného zboží pocházejícího z Indonésie do Společenství.
(48) Spolupracující podniky, které nebyly zahrnuty do namátkového vzorku, byly informovány o tom, že vyrovnávací clo se v jejich případě vypočítá podle čl. 15 odst. 3 základního nařízení.
(49) Podniky, které se nenahlásily včas, byly považovány za nespolupracující podniky.
b) Výběr namátkového vzorku
(50) Zpočátku byly po domluvě s indonéským svazem vyvážejících výrobců vybrány pro namátkový vzorek tři indonéské podniky.
Indonéský svaz vyvážejících výrobců poté navrhl, dva z původně zahrnutých podniků nahradit dvěma jinými podniky, které však nemohly být považovány za reprezentativní.
Všechny dotčené strany byly odpovídajícím způsobem informovány.
(51) Všem třem původně vybraným podnikům pro namátkový vzorek byl zaslán dotazník.
Jeden z těchto podniků doručil neúplné odpovědi, které kromě toho odporovaly základním údajům, které byly doručeny předtím v rámci výběru namátkového vzorku.
Další podnik rovněž nedoručil úplné a vypovídající odpovědi a kromě toho neinformoval orgány Komise přiměřeně o svých obchodních vztazích k dalšímu indonéskému podniku.
Oběma podnikům byly vícekrát zaslány dopisy, ve kterých byly požadované informace přesně popsány a kromě toho jim byly poskytnuty prodloužené lhůty pro doručení těchto informací.
Potom byly oba podniky podrobně informovány o důvodech, kvůli nimž už v rámci šetření nebyly považovány za spolupracující strany a upozorněny na to, že výsledek šetření by pro ně mohl dopadnout méně příznivě, než kdyby spolupracovaly.
(52) Protože u původně vybraných podniků pro namátkový vzorek v podstatné míře chyběla ochota ke spolupráci, usnesly se orgány Komise podle čl. 27 odst.
4 základního nařízení vybrat nový namátkový vzorek. Proto byly dva další indonéské spolupracující podniky, které v dotazníku doručily úplné a vypovídající odpovědi, dodatečně zahrnuty do namátkového vzorku, aby byly individuálně prověřeny.
Indonéský svaz vyvážejících výrobců, dotyčné podniky a indonéské orgány byly odpovídajícím způsobem informovány a nevznesly žádné námitky.
(53) Pro tři podniky, které byly nakonec zahrnuty do namátkového vzorku a které v plném rozsahu spolupracovaly na šetření, bylo stanoveno individuální subvenční rozpětí a individuální celní sazba.
3. SUBVENČNÍ USTANOVENÍ POUŽITÉ SPOLUPRACUJÍCÍMI VÝVOZCI
Ustanovení o BKPM
(54) U Koordinačního úřadu pro investice (Badan Koordinasi Penanaman Modal, zkráceně BKPM) se jedná o úřad, který je podřízen přímo prezidentu Indonéské republiky.
Úřad má za úkol podporovat prezidenta při stanovení investiční politiky a je kompetentní k plánování a podpoře investic jakož i schvalování investic a kontrolu provádění investičních záměrů.
BKPM hraje ústřední roli při koordinaci investičních činností s jinými státními institucemi.
Do rozsahu jeho úkolů spadají i regionální rozvoj a vypracování a správa negativních listů v oblasti investic (Daftar Negative Investasi, zkráceně DNI), ve kterých jsou uvedena odvětví, v nichž nesmí být učiněny žádné investice, popřípadě pro která platí speciální ustanovení.
(55) BKPM je kompetentní ke schvalování jak zahraničních investičních záměrů (Penanaman Modal Asing, zkráceně PMA) tak domácích investičních záměrů (zkráceně PMDN).
Podniky, které jsou BKPM uznány za podniky PMA popřípadě PMDN, jsou osvobozeny od dovozních poplatků na investiční majetek jako stroje, vybavení, náhradní díly a pomocné prostředky a suroviny na pokrytí potřeb výroby po dva celé roky.
(56) Zahraniční investice (PMA) podléhají v první řadě zákonu "Foreign Capital Investment" č. 1 z roku 1967, který byl pozměněn zákonem č. 11 z roku 1970.
(57) Domácí investice (PMDN) podléhají zákonu "Domestic Capital Investment" č. 6/1968, který byl pozměněn zákonem č. 12/1971.
(58) Pro podniky PMA a jiné podniky navíc platí sektorová politika, kterou sledují státní orgány a která je například uvedena v zákoně č. 5/1984 o průmyslu, v zákoně č. 5/1967 o lesním hospodářství a v zákoně č. 12/1992 o zemědělství.
(59) Právní podklad pro osvobození od dovozních poplatků tvoří několik dekretů ministerstva financí (č. 297/KMK.01/1997, č. 545/KMK.01/1997, č. 546/KMK.01/1997 a č. 252/KMK.04/1998).
a) Způsobilost pro podporu
(60) Způsobilé pro podporu jsou investice, které BKPM uzná za záměry PMA popřípadě PMDN.
Příspěvky mohou nárokovat i stávající podniky PMA a PMDN, které chtějí svou kapacitu výroby rozšířit o více než 30 %, aby vyráběly podobné zboží jako dosud nebo které chtějí svou paletu výrobků diverzifikovat.
(61) Kritéria pro podporu stanoví BKPM a zřejmě pravidelně přepracovává.
V rámci těchto kritérií jsou stanovena určitá omezení pro zahraniční investice; k tomu patří zejména závazek, v případě investic v určitých odvětvích založit s indonéským podnikem joint-venture.
(62) Investice do odvětví, která jsou uvedena na negativních listech, nejsou způsobilé pro podporu.
Dotčeny jsou například určité podniky chemického průmyslu, které vyrábí cyclymate popřípadě sacharin.
Investice ve dvanácti dalších odvětvích jsou způsobilé pro podporu, pokud jsou splněna doplňující kritéria.
Tato odvětví jsou uvedena v příručce s názvem "Technical Manual – implementation of Capital Investment 1998" publikované BKPM; přitom se jedná mimo jiné o průmysl vyrábějící etylalkohol a hnojiva a o výrobce jodidované kuchyňské soli.
(63) S ohledem na správu úpravy bylo uvedeno, že pro podniky platí sektorová/průmyslová politika kompetentních ministerstev.
b) Použití
(64) Jako první je třeba u BKPM předložit žádost, na základě které se ověří, zda investiční záměr je s ohledem na určité aspekty (sektorová politika, technologie, trh a financování) adekvátní.
V případě schválení žádosti podpoří BKPM dotyčný podnik i při opatřování jiných potřebných povolení jako například povolení pro nákup pozemků, stavebního a pracovního povolení.
(65) Osvobození od samotných dovozních poplatků se poskytne až později.
Za tímto účelem musí být u PT.
Sucofindo, technického kontrolního orgánu, podán seznam s investičním majetkem a surovinami, které se mají dovážet.
PT.
Sucofindo ověří seznam a doručí jej ke schválení BKPM, který pak zkoncipuje schvalovací dopis a udělí povolení k dovozu.
c) Závěr o odporovatelnosti
(66) U ustanovení o BKPM se jedná o subvenci, protože indonéská vláda poskytuje finanční příspěvek ve formě zřeknutí se poplatků a příjemci je tím poskytnut přímý přínos.
(67) Ustanovení nemohou být považována za ustanovení o navrácení cla ve smyslu příloh I až III základního nařízení, protože investiční majetek se při výrobě nespotřebuje a finální výrobky, které obsahují tyto materiály, nemusí být vyvezeny.
(68) Ustanovení o BKPM nejsou právně podmíněná dovozními poplatky nebo tím, že domácí zboží získá přednost před dováženým zbožím.
(69) Tato ustanovení sice zřejmě platí pro širokou paletu investic, přesto omezují přístup k subvencím výslovně na určité podniky, které nejsou činné v určitých odvětvích. Počet a typ omezení pro určitá odvětví a zejména ta omezení, která způsobují, že buď jen určité podniky nebo určité geografické oblasti jsou způsobilé pro podporu nebo že určitá odvětví se úplně vyloučí, nejsou přitom v souladu s čl. 3 odst. 2 písm. b) základního nařízení, podle něhož musí podporující orgán stanovit za základ objektivní kritéria, která jsou neutrální, neupřednostňují určité podniky před jinými a které jsou hospodářsky a horizontálně použitelná. Protože tato ustanovení omezují přístup k subvencím výslovně na určité podniky, jsou ve smyslu čl. 3 odst. 2 písm. a) základního nařízení považována za specifická.
(70) Dokonce i kdyby nebyla právně specifická ve smyslu čl. 3 odst. 2 písm. a) základního nařízení, byla by ustanovení de facto specifická podle čl. 3 odst. 2 písm. c) základního nařízení, protože nebylo prokázáno, že nárok na subvenci vzniká automaticky; spíše se subvence poskytnou na základě prověření jednotlivých případů, která provede několik státních orgánů na základě sektorové/průmyslové politiky kompetentních ministerstev. Nebyly předloženy žádné informace o skutečném uplatnění subvenčních ustanovení a typu a způsobu, jakým poskytující orgány provedou svá posouzení. Proto byl učiněn závěr, že ustanovení o BKPM by jinak byla ve smyslu čl. 3 odst. 2 písm. c) základního nařízení specifická a tím sporná.
d) Výpočet výše subvence
(71) Příspěvek byl vypočítán na základě dovozních poplatků, které nebyly uhrazeny – v případě surovin a náhradních dílů – v období šetření a – v případě investičního majetku – v období od 1. ledna 1988 do konce období šetření, přičemž se vycházelo z normálního odpisového období 17 let v tomto výrobním odvětví.
Protože ustanovení nejsou závislá na provedení vývozu, byly celkové příspěvky připočítány k celkovému obratu.
Z toho plynoucí částka pak byla zvýšena o průměrné tržní úroky na bankovní půjčku v období šetření ve výši 24,61 %.
(72) Dva vyvážející výrobci použily tato ustanovení; v souladu s výše popsanou politikou však bylo stanoveno, že jim tím nevznikl žádný přínos.
Ustanovení o BAPEKSTA
(73) Úřad pro správu, osvobození od dovozních poplatků a vracení těchto poplatků (BAPEKSTA) poskytne případně na žádost osvobození od dovozních poplatků nebo jejích vrácení jakož i osvobození od daně s přidané hodnoty (PPN) a daně z přepychu (PPnBM) na dovoz zboží, které má být po zpracování opět vyvezeno.
(74) Ustanovení o osvobození se týká budoucích dovozů, zatímco ustanovení o vracení platí pro dovážené materiály, které již byly spotřebovány na výrobu vyváženého zboží.
(75) Právní podklad tvoří dekret č. 615/KMK.01/1997 ministerstva financí ze dne 1. prosince 1997.
a) Způsobilost pro podporu
(76) Ustanovení o BAPEKSTA mohou být nárokována vyvážejícími výrobci v Indonésii, kteří u tohoto úřadu podají odpovídající žádost.
(77) Podnik, který chce být osvobozen od poplatků, musí 100 % dovezeného materiálu vyvézt během dvanácti měsíců po dovozu ve formě finálních výrobků.
Pokud je pro výrobu zapotřebí více než dvanáct měsíců, může být tato lhůta výjimečně prodloužena.
Potřebná je dále bankovní jistina ve výši dovozních poplatků a PPN a PPnBM, které je třeba normálně odvést.
(78) Podnik, který chce nárokovat ustanovení o vrácení, musí mít již finální výrobky vyvezeny.
Materiál smí být dovezen maximálně dvanáct měsíců před expedicí vyváženého zboží.
(79) V případě obou ustanovení je přípustný také vývoz do oblastí pod celní kontrolou v Indonésii.
b) Použití
(80) V případě ustanovení o osvobození musí podniky podat žádost a potom odhadnout budoucí vývozy, potřebu materiálu, který má být dovezen, jakož i dovozní poplatky a daně, které je třeba normálně odvést.
Následkem toho jsou zavázány, každých šest měsíců předkládat BAPEKSTA vývozní zprávu.
(81) BAPEKSTA může později provést kontrolu a za tímto účelem ověřit zprávy dotčených podniků.
(82) V případě ustanovení o vracení musí podniky na určitém formuláři prokázat souvislost mezi dováženým zbožím, pro které byla odvedena cla a daně a vyváženým zbožím a k tomu doložit odpovídající dovozní a vývozní podklady.
(83) BAPEKSTA je oprávněna tyto podklady prověřit a za tímto účelem provést kontroly v závodech dotčených podniků.
c) Závěr o odporovatelnosti
(84) Indonéská vláda prohlásila, že u ustanovení o BAPEKSTA se jedná o normální ustanovení o celní refundaci, které je v souladu s mezinárodními závazky.
Pro podniky, které toto ustanovení zneužijí a využijí nadměrně osvobození nebo vrácení, jsou stanoveny sankce.
Kromě toho existují počítačové programy ke vzájemnému porovnání dovozů a vývozů a k prověření, jaké materiály v jakém rozsahu byly u výrobce spotřebovány na vyvážené zboží.
(85) Indonéská vláda však nebyla schopna předložit dostatečné důkazy pro to, že disponuje odpovídajícím kontrolním systémem a skutečně ho používá.
(86) Pokud se zjistí, že vláda vyvážející země nedisponuje takovým systémem, musí tato vyvážející země podle přílohy II oddílu II čísla 5 a přílohy III oddílu II čísla 3 základního nařízení zpravidla na základě skutečně použitých materiálů, případně skutečných obchodních případů, provést další šetření, aby zjistila, zda byly provedeny nadměrné platby.
Indonéská vláda takové šetření neprovedla.
Proto Komise neprověřila, zda došlo skutečně k nadměrnému vrácení dovozních poplatků na materiály spotřebované při výrobě vyváženého zboží.
(87) U ustanovení o BAPEKSTA se jedná o subvenci, protože indonéská vláda poskytuje příspěvek ve formě osvobození od poplatků nebo jejich vrácení a tím se příjemci poskytuje přímý užitek. Tato subvence je právně závislá na provedení exportu (jedná se podle přílohy I písm. i) základního nařízení o vývozní subvenci), takže podle čl.
3 odst. 4 písm. a) základního nařízení je třeba ji považovat za specifickou.
d) Výpočet výše subvence
(88) Příspěvek vývozci byl vypočítán na základě poplatků neodvedených v období šetření, které byly připočítány k celkovým exportním prodejům v období šetření.
Odpovídající částka pak byla zvýšena o polovinu průměrných tržních úroků za bankovní půjčku v období šetření ve výši 24,61 %.
(89) PT Indorama Synthetics TbK využila této úpravy a obdržela příspěvek 1,4 %.
4. USTANOVENÍ O SUBVENCÍCH NEVYUŽITÁ SPOLUPRACUJÍCÍMI VYVÁŽEJÍCÍMI VÝROBCI
(90) Šetření ukázalo, že spolupracující vyvážející výrobci v rámci následujících ustanovení neobdržely žádné sporné subvence:
- zvýhodnění daně z příjmu podle nařízení vlády č. 45 ze dne 8. července 1996 a výnos prezidenta č. 7 ze dne 14. ledna 1999,
- ustanovení pro oblasti pod celní kontrolou podle nařízení vlády č. 33/1996 ze dne 4. června 1996 a dalších rozhodnutí ministerstva financí Indonéské republiky (č. 291/KMK.ATS/1997, č. 547/KMK.01/1997 a č. 292/KMK.01/1998).
5. VÝŠE SPORNÝCH SUBVENCÍ
(91) Komise omezila svoje šetření výběrem namátkového vzorku podle článku 27 základního nařízení. Podle čl. 27 odst. 4 základního nařízení bylo zjištěno, že dva podniky zahrnuté do namátkového vzorku v míře, která mohla výsledek šetření podstatně ovlivnit, nebyly ochotné ke spolupráci, takže byl vybrán nový namátkový vzorek. Pro spolupracující vyvážející výrobce tohoto namátkového vzorku vyplynuly sporné subvence v následující výši: _BAR_ Ustanovení BKPM _BAR_ Ustanovení BAPEKSTA _BAR_ Celkem _BAR_ PT. Indorama Synthetics TbK _BAR_ 0,0 % _BAR_ 1,41 % _BAR_ 1,41 % _BAR_
PT. Panasia Indosyntec TbK _BAR_ 0,0 % _BAR_ 0,0 % _BAR_ 0,0 % _BAR_
PT. Susila Indah Synthetic Fiber Industries _BAR_ 0,0 % _BAR_ 0,0 % _BAR_ 0,0 % _BAR_ (92) Podle čl. 15 odst. 3 základního nařízení nesmí vyrovnávací cla na dovozy zboží vývozců nebo výrobců, kteří se sami nahlásili podle článku 27 základního nařízení, ale nebyli zahrnuti do šetření, překročit váženou průměrnou výši sporných subvencí, které byly stanoveny pro strany zahrnuté do namátkového vzorku. Podle toho vyplývají pro spolupracující vyvážející výrobce, kteří nebyli zahrnuti do namátkového vzorku, sporné subvence v následující výši:
_BAR_ Ustanovení BKPM _BAR_ Ustanovení BAPEKSTA _BAR_ Celkem _BAR_
PT. Teijin Indonesia Fiber Corporation _BAR_ 0,0 % _BAR_ 0,45 % _BAR_ 0,45 % _BAR_ (93) Podle základního nařízení určené sporné subvence se pohybovaly (vyjádřeno hodnotově) v případě spolupracujících vyvážejících výrobců mezi 0 % a 1,0 % a jsou proto nižší než minimální hranice platná pro Indonésii ve výši 3 %.
(94) Na oba podniky, které byly z namátkového vzorku vyloučeny, tzn. PT.
Global Fiberindo a PT.
Polysindo Eka Perkasa, připadala podstatná část (více než 30 %) dovozů dotčeného zboží do Společenství.
Při zohlednění této skutečnosti byly učiněny definitivní nálezy v případě těchto obou podniků jakož i všech dalších podniků, které na tomto postupu nespolupracovaly, podle článku 28 základního nařízení na základě dostupných informací.
(95) Na tomto podkladě šetření ukázalo, že nespolupracující vyvážející výrobci mohli nárokovat sporné subvence.
Přitom je zastáván názor, že z nedostatečné ochoty ke spolupráci je třeba vyvodit, že dotčenými výrobci nárokované sporné subvence přesahují minimální hranici platnou pro Indonésii.
Za účelem neposkytnutí odměny nespolupracujícím podnikům z důvodu jejich nedostatečné ochoty ke spolupráci byly stanoveny sporné subvence v jejich případě podle článku 28 základního nařízení na základě údajů v antisubvenčním návrhu jakož i podle výsledků šetření následovně: _BAR_ Ustanovení BKPM (domácí subvence) _BAR_ Ustanovení BAPEKSTA (vývozní subvence) _BAR_ Celkem _BAR_
PT. Global Fiberindo _BAR_ 5 % _BAR_ 5 % _BAR_ 10 % _BAR_
Ostatní podniky _BAR_ 5 % _BAR_ 5 % _BAR_ 10 % _BAR_ (96) Vážené průměrné celostátní subvenční rozpětí pro všechny prověřované vyvážející výrobce (včetně obou nespolupracujících podniků), na které připadají téměř veškeré vývozy dotčeného zboží pocházejícího z Indonésie, leží nad minimální hranicí platnou pro tento stát ve výši 3 %.
III. TCHAJWAN
1. ÚVOD
(97) Po vyhlášení nařízení o prozatímním clu doručila tchajwanská vláda dopisem ze dne 17. respektive 19. ledna 2000 svá stanoviska k oznámení o podstatných skutečnostech a uváženích, na jejichž základě byla zavedena předběžná opatření.
Vyvážející výrobci doručili četná písemná stanoviska a byli na svou žádost dne 15. února vyslechnuti.
2. VŠEOBECNÉ NÁMITKY
2.1 Specifičnost dotčených ustanovení
(98) Vyvážející výrobci doručili několik všeobecných stanovisek k interpretaci konceptu specifičnosti.
V této souvislosti je třeba poukázat na to, že zjištění o specifičnosti šetřených subvencí byly získány podle základního nařízení, a zejména podle článku 3.
Při prověřování otázky, zda byly v rámci šetřených ustanovení poskytnuty specifické subvence ve smyslu článku 3 základního nařízení, které jsou jako takové sporné, byla zohledněna stanoviska vyvážejících výrobců.
Argumentace, která je podkladem pro zjištění o specifičnosti jednotlivých ustanovení, se případně vyloží v oddíle o odpovídajícím ustanovení – doplňkově ke zjištěním v nařízení o předběžných clech.
2.2 Výpočet běžných tržních úrokových sazeb
(99) V rámci prozatímního objasnění věci bylo usneseno, položit při tomto šetření za základ všeobecnou úrokovou sazbu 9,03 %.
Tato procentní sazba byla stanovena na základě informací získaných během šetření, které se pro tento účel jevily přiměřené.
Tchajwanská vláda a vyvážející výrobce zpochybnili příslušná data.
(100) Proto vypočítaly orgány komise všeobecnou úrokovou sazbu nově.
Tato referenční úroková sazba byla vypočítána na základě měsíčních tržních úroků, které vyúčtovalo 37 tchajwanských bank v období šetření na domácím trhu, a stanovena na 8,52 %.
Výše uvedené tržní úrokové sazby jsou přístupné široké veřejnosti a zahrnují se do měsíčních finančních statistik, které zveřejňuje oddělení pro hospodářský výzkum centrální banky Čínské republiky.
(101) Dále bylo uplatněno, že při prozatímním objasnění věci by úroková sazba musela být položena za základ pro srovnatelné půjčky, že Komisí předložená úroková sazba není úměrná úrokové sazbě, kterou by mohly podniky na trhu získat, a že během období šetření byla podnikům poskytnuta efektivně půjčka za tržních podmínek.
K tomu je třeba poznamenat, že srovnatelná půjčka by normálně měla být půjčkou ve stejné výši a se stejnou umořovací lhůtou, že se poskytuje pro stejný účel.
V případě dotčených vyvážejících výrobců nebyly žádné takové srovnatelné půjčky dopátrány.
Proto se výše popsaná metoda výpočtu referenční úrokové sazby potvrzuje.
2.3 Zúročení v rámci výpočtu výše subvencí
(102) Vyvážející výrobci namítli, že Komise údajně u jí zjištěných ustanovení o subvencích neprávem připojila úroky ve výši průměrných tržních úroků v Tchaj-wanu během období šetření.
(103) Právní podklady pro zúročení jmenovité hodnoty subvencí tvoří v článcích 5, 6 a 7 základního nařízení uvedená ustanovení o výpočtu výše subvence, které byly ve směrnicích Komise pro výpočet výše subvencí v šetřeních o vyrovnávacích clech přesně vyjádřeny.
(104) Podle článku 5 základního nařízení má být ve výpočtu příspěvku zahrnuta subvence, která byla stanovena pro období šetření, a ne pouze jmenovitá hodnota dotčené částky k okamžiku, kdy jej příjemce obdrží popřípadě od něj vláda ustoupí.
Tento postup je výslovně stanoven ve směrnicích Komise pro výpočet výše subvencí v šetřeních o vyrovnávacích clech, podle nichž je třeba přepočítat výši subvence při položení za základ běžných tržních úrokových sazeb v částce pro celkové období šetření.
(105) Kromě toho bylo uplatněno, že tato metoda nemohla být použita pro údajné subvence ve formě daňových dobropisů, protože daňové dobropisy mohou být podniky nárokovány teprve v ročních daňových prohlášeních, která je třeba odevzdat 31. března následující roku.
(106) V odpověď na tento argument je třeba objasnit, že příspěvek spočívá ve snížení přímých daní, které je třeba každoročně zaplatit, takže také příspěvek se poskytuje každý rok nově.
Proto by měla být částka ušetřených daní při výpočtu příspěvku zúročena do té míry, jakoby příjemce odpovídající sumu nemusel získávat na trhu.
2.4 Zhodnocení subvence ve vztahu na dotčené zboží
(107) Tchajwanská vláda a vyvážející výrobci namítli, že Komise by musela souvislost mezi údajnými ustanoveními o subvencích a dotčeným zbožím prokázat a při výpočtu výše případných subvencí směla připočíst příspěvky, které mohly být přiřazeny jednotlivým výrobním linkám, jen do té míry, nakolik existuje přímá spojitost s dotčeným zbožím.
(108) Ve směrnicích Komise je s ohledem na rozdělení částky subvencí výslovně uvedeno, že v případě, ve kterém je subvence k užitku pouze pro určité zboží, by měli výhradně prodeje (popřípadě exportní prodeje) tohoto zboží sloužit jako jmenovatelé.
V opačném případě by měly být celkové prodeje (popřípadě celkové exportní prodeje) příjemce položeny jako jmenovatel.
(109) Jak vyvážející výrobci právem poznamenali, řídila se Komise touto formulací při výpočtu výše příspěvku v rámci osvobození od dovozních poplatků na suroviny.
V tomto zvláštním případě vznikly příspěvky jen pro oddělení vláken, takže odpovídající prodeje byly položeny za základ jako jmenovatelé.
U všech ostatních popsaných ustanovení bylo zjištěno, že příspěvky nebyly omezeny na určité zboží, takže celkové prodeje byly položeny za základ jako jmenovatelé.
3. JEDNOTLIVÁ USTANOVENÍ
3.1 Daňové dobropisy na získání zařízení k automatizaci výroby a na zlepšení ochrany životního prostředí
(110) Tchajwanská vláda a vyvážející výrobci namítli, že toto ustanovení, které bylo popsáno v bodech odůvodnění 49 až 58 nařízení o prozatímním clu, bylo Komisí s ohledem na specifičnost subvencí chybně posouzeno.
Zejména nejsou údajné subvence ve formě daňových dobropisů na zařízení k automatizaci výroby a na zlepšení ochrany životního prostředí závislé na tom, že domácí zboží získá přednost před dováženým zbožím, takže nemohou být považovány za specifické ve smyslu čl. 3 odst.
(111) Daňové dobropisy byly sice poskytnuty jak na zařízení dovážené tak na vyrobené v tuzemsku, přesto je subvence v případě získání domácího zařízení dvojnásobně vysoká.
U těchto obou typů daňových dobropisů v různé výši se vychází z toho, že se jedná o odlišná ustanovení pro zařízení zakoupená v tuzemsku případně dovážená zařízení.
Pro nedostatek daňových dobropisů s 20 % pro domácí zařízení dotyčné podniky údajně nezískaly žádné dobropisy.
Daňový dobropis ve výši 10 % nemůže být považován za standardní dobropis, protože platí jen pro dovážená zařízení.
Protože daňové dobropisy ve výši 20 % mohou být nárokovány pouze pro zařízení vyrobená v tuzemsku, ne však pro dovážená zařízení, jsou závislé na tom, že domácí zboží získává přednost před dováženým zbožím. U těchto daňových dobropisů se tak jedná podle čl.
3 odst. 4 písm. b) základního nařízení o specifické subvence k nahrazení dovozů.
(112) Současně platí daňové dobropisy ve výši 10 % pouze pro dovážená zařízení a jsou tak omezeny na podniky, které taková dovážená zařízení kupují. Toto kritérium není ve smyslu čl.
3 odst. 2 písm. b) základního nařízení považováno za neutrální, protože určité podniky se upřednostňují vůči jiným.
Kromě toho kritéria nejsou ve skutečnosti hospodárná ani horizontálně použitelná. Proto je subvence podle čl.
3 odst. 2 písm. a) základního nařízení také specifická.
Výpočet výše subvence
(113) S ohledem na výpočet výše subvencí vyvážející výrobci prohlásili, že daňové dobropisy ve výši 20 % na získání domácího zařízení ve výši 15 % údajně nejsou sporné, protože příspěvek je poskytován až do této procentní sazby nezávisle na původu zboží.
Toto se nezdá být odůvodněné.
Sporné subvence odpovídají daňovým dobropisům v plné výši, protože daňový dobropis ve výši 20 % pro domácí zařízení nemůže být považován za odchylku od standardního dobropisu ve výši 10 %.
Jak je výše objasněno, jsou obě rozdílné výše daňových dobropisů považovány za oddělená ustanovení, která platí pro domácí případně dovážená zařízení.
Pro nedostatek daňových dobropisů ve výši 20 % pro domácí zařízení údajně dotyčné podniky nezískaly dobropisy žádné.
Daňové dobropisy ve výši 10 % se poskytují pouze pro dovážená zařízení; tím se nejedná o pravidlo.
Z toho Komise vyvodila závěr, že subvence odpovídá celkové částce poplatků, od kterých tchajwanská vláda ustoupila.
(114) Příspěvek byl vyvážejícím výrobcům vypočítán podle metody popsané v bodě odůvodnění 57 nařízení o prozatímním clu, přičemž však průměrné tržní úroky, o které byla částka poplatků neodvedených v období šetření zvýšena, byly dorovnány (viz výše).
(115) Tchajwanská vláda dále prohlásila, že subvence je vázána na získání věcných investic, takže ji je třeba rozdělit na normální odpisové období věcných investic v dotčeném odvětví hospodářství.
(116) U příspěvků ve formě snížení přímých daní se obecně nevychází z toho, že jsou vázány na získání věcných investic.
Příspěvky v souvislosti s přímými daněmi se týkají snížení odpovídajícího daňového nedoplatku a nemají spojitost se získáním věcných investic, protože takové přímé daně je třeba normálně zaplatit nezávisle na tom, zda se nakupují věcné investice nebo ne.
Tyto postupy jsou v souladu také se směrnicemi Komise pro výpočet výše subvencí ve sporných celních šetřeních, zejména s tabulkou 2 v příloze k těmto směrnicím. Proto byly příspěvky vypočítány v rámci ustanovení podle čl.
7 odst. 4 základního nařízení na základě daně z příjmu právnických osob, které byly ušetřeny v období šetření.
(117) Dva podniky využily této úpravy v období šetření a získaly subvence ve výši 0,42 % respektive 0,40 %.
3.2 Daňové dobropisy na investice v důležitých podnicích
(118) Tchajwanská vláda prohlásila, že se u této úpravy nejedná o subvenci, protože příjemci investic nezískali žádné finanční příspěvky.
Daňové dobropisy byly k užitku výhradně investujícím akcionářům, ne však podnikům vydávajícím akcie.
(119) Má se za to, že tchajwanská vláda poskytuje podnikům, které zažádají o daňové dobropisy, tzn. podnikům, které investují do významných podniků, finanční příspěvky.
Tento finanční příspěvek ve formě zřeknutí se vlády určitých poplatků přinese investujícím akcionářům užitek do té míry, jak se jejich daňové nedoplatky sníží.
Tento příspěvek investujících podniků je sporný, ne však příspěvky podniků, do kterých se investuje.
(120) Tchajwanská vláda a vyvážející výrobci namítli, že tato úprava, která je popsána v bodech odůvodnění 59 až 66 nařízení o prozatímním clu, se týká daňových dobropisů, které jsou všeobecně přístupné a tedy nejsou specifické, protože úpravu mohou nárokovat všechny právnické a fyzické osoby, které investují do určitých podniků.
Především bylo odkázáno na to, že přístup k ustanovení není omezen na určité podniky, že nárok na subvence se určí podle objektivních a neutrálních kritérií a při splnění těchto kritérií vzniká automaticky a že přínos nevzniká v rámci daňových dobropisů podnikům na základě výroby dotčeného zboží.
(121) Jako odpověď na tento argument Komise konstatuje, že přístup k této úpravě je omezen výhradně na podniky, které investují do určitých dalších podniků, protože daňové dobropisy neplatí pro všechny investice do akcií.
Podpořitelné jsou investice do omezeného počtu podniků, a sice tzv. "important technology-based enterprises" případně "important invested enterprises".
(122) Komise připustila, že definice podpořitelných podniků se opírá o jasná a objektivní kritéria, avšak konstatuje, že kritéria podpořitelnosti nejsou neutrální, jak je požadováno podle čl. 3 odst.
2 písm. b) základního nařízení, protože investice, které připadají v úvahu pro daňové dobropisy, jsou omezeny na základě činností dotčených podniků.
Chce-li podnik nárokovat subvenci, je jeho volnost výběru omezena na sektorově-specifickém podkladě. Podle článku 2 "kritérií pro vymezení" major technology enterprises "ve vztahu na zpracovatelský průmysl a poskytovatele technických služeb" se daňové dobropisy poskytují pouze pro jedenáct typů investic.
Tato úprava může být proto nárokována jen tehdy, pokud jsou investice učiněny do určitých podniků, takže nejsou všeobecně přístupné.
Proto je třeba argumenty vyvážejících výrobců, které se toho týkají, zamítnout.
(123) Dále bylo uplatněno, že přínosy v rámci daňových dobropisů nevznikají podnikům v důsledku výroby dotčeného zboží.
K tomu je třeba poznamenat, že odpovídající příspěvky nejsou vázány na výrobu určitého zboží.
Neexistuje ustanovení, podle něhož by mohly být daňové dobropisy nárokovány pouze ve prospěch vývozu, prodeje nebo výroby jiného zboží.
Daňové dobropisy, které podnik získá, jsou k užitku výrobě a vývozu PSV.
Protože přínosy vzniklé ze subvencí nejsou vázány na určité zboží, které není zahrnuto do šetření, je zastáván názor, že jsou k užitku pro všechny prodeje včetně prodejů PSV.
Výše uvedený argument vyvážejících výrobců se tedy zamítá.
(124) Proto se potvrzuje zjištění, že tuto úpravu je třeba podle čl. 3 odst. 2 písm. a) základního nařízení považovat za specifickou a zahrnuje poskytnutí sporných subvencí.
Výpočet výše subvencí
(125) Příspěvek jednotlivého dotčeného vyvážejícího výrobce byl vypočítán podle metody popsané v bodu odůvodnění 57 nařízení o prozatímním clu, přičemž však průměrné tržní úroky, o které byla částka neodvedených poplatků v období šetření zvýšena, byly sníženy z 9,03 % na 8,52 % (viz výše).
(126) Dotčený podnik získá příspěvek ve výši 0,71 %.
3.3 Daňové dobropisy pro FuE a školení personálu
(127) Jak již bylo v nařízení o dočasném clu objasněno (viz body odůvodnění 67 až 72), nejsou tyto daňové dobropisy považovány za specifické.
Proti tomu neuplatnily dotčené strany písemně žádné námitky.
Proto se konstatuje, že tato úprava není specifická ve smyslu článku 3 základního nařízení a tím není sporná.
3.4 Daňové dobropisy pro investice do oblastí s omezenými přírodními zdroji
4 odst. 3 základního nařízení, že tato úprava splňuje kritéria pro ne sporné subvence pro znevýhodněné regiony a proto je přípustné.
Nepředložila však ohledně toho žádné ověřitelné podklady.
Protože nemohlo být určeno, zda předpoklady stanovené ve výše uvedeném odstavci byly skutečně splněny, toto tvrzení se zamítá.
(129) Tchajwanská vláda dále namítla, že vyvážející podniky údajně nezískaly žádné příspěvky, které by měli spojitost s PSV.
Tento argument je třeba zamítnout v souladu s odpovědí v kapitole "Zhodnocení subvencí ve vztahu na dotčené zboží".
Výpočet výše subvencí
(130) Podnik využil této úpravy a získal příspěvek ve výši 0,01 %.
3.5 Daňové dobropisy pro vytvoření mezinárodních trhů
(131) Jak je vyloženo v bodě odůvodnění 81 nařízení o prozatímním clu, využil sice jeden podnik tohoto ustanovení, avšak nevznikl mu z toho žádný přínos.
Dotčené strany k tomu nezaujaly žádné stanovisko.
3.6 Úrokově zvýhodněné půjčky: stimul pro automatizaci, ochranu životního prostředí a úspory energie
(132) Tato ustanovení, která byla popsána v bodech odůvodnění 82 až 91 nařízení o prozatímním clu, se opírají o čl. 21 odst. 1 zákona o modernizaci průmyslu ("Statute for Upgrading Industries", dále jen "SUI").
(133) Tchajwanská vláda a vyvážející výrobci prohlásili, že tyto půjčky mohly být nárokovány téměř všemi tchajwanskými podniky, takže nejsou údajně specifické a tím sporné.
Podrobně namítají, že půjčky údajně nejsou omezeny na určité podniky, že kritéria podpořitelnosti jsou objektivní a že za předpokladu, že není dána tato objektivita, nevyplývá z toho nezbytně závěr, že úprava je specifická.
(134) V odpověď na tyto argumenty je třeba poukázat na to, že čl. 21 odst. 1 výše uvedeného SUI omezuje odpovídající příspěvky výslovně na určité podniky, které splňují určitá kritéria nebo podmínky. Tato kritéria nebo podmínky, jako například "Exekutive Yuan of the Development Fund" stanovené podmínky pro investice do určitých zařízení, nejsou považovány za objektivní ve smyslu čl. 3 odst. 2 písm. b) základního nařízení. Čl. 21 odst. 1 SUI nemůže být považován za objektivní do té míry, nakolik kritéria nejsou ani neutrální ani hospodárná ani horizontálně použitelná, neboť je předem známo, že určité podniky jen proto, že jsou činné v určitém odvětví, získají půjčky s větší pravděpodobností než jiné. Příspěvky v rámci této úpravy jsou proto neodvratně pro určitá hospodářská odvětví relevantnější než pro jiná.
(135) Koncept specifičnosti se opírá o princip, že v případě subvence, která vede upřednostněním určitých podniků ke zkreslení alokace zdrojů v národním hospodářství, by měla být zavedena kompenzační opatření, pokud tato subvence způsobí škodu.
Pokud se přístup k subvencím v národním hospodářství omezí na základě kritérií, která nejsou neutrální, vychází se z toho, že dojde k takovému zkreslení alokace zdrojů. O tento princip se opírá čl.
3 odst. 2 písm. a) základního nařízení, podle něhož je subvence specifická, pokud poskytující orgán nebo právní předpisy, podle kterých se poskytující orgán řídí, přístup k subvenci výslovně omezí na určité podniky.
Proto se výše uvedené argumenty zamítají.
(136) Dále bylo uplatněno, že za předpokladu, že kritéria pro podporu nejsou objektivní, neznamená to automaticky, že úprava je specifická.
Uvedená tvrzení se musí rovněž zamítnout, protože se zjištění o specifičnosti neopírají o žádné takové nevyvratitelné závěry. Úprava se, jak je výše objasněno, považuje podle čl.
3 odst. 2 písm. a) základního nařízení za specifickou, protože je omezena na určité podniky.
Komise proto potvrzuje svá předběžná zjištění v bodu odůvodnění 87 nařízení o prozatímním clu.
(137) K procentně zvýhodněným půjčkám bylo dále dovozeno, že sporné subvence odpovídá pouze rozdílu mezi státními procentními sazbami a sazbami běžnými na trhu.
(138) Podle směrnic Komise pro výpočet výše subvencí v šetřeních o vyrovnávacím clu však odpovídá subvence v případě státní půjčky rozdílu mezi poplatky zaplacenými na státní půjčku a poplatky, které měly být v období šetření normálně zaplaceny na srovnatelnou půjčku za tržních podmínek.
(139) Tchajwanská vláda dále prohlásila, že pouze dva podniky nárokovaly tuto úpravu v souvislosti s PSV.
Tento argument je třeba zamítnout v souladu s odpovědí v oddíle "Zhodnocení subvencí ve vztahu k dotčenému zboží".
Výpočet výše subvencí
(140) Vyvážející výrobci prohlásili, že při předběžných objasněních věci by musela být položena za základ úroková sazba pro srovnatelnou půjčku, že úroková sazba předložená Komisí není úměrná úrokové sazbě, kterou mohly získat podniky na trhu, a že během období šetření byly podnikům poskytnuty efektivní půjčky za tržních podmínek.
(141) Pod srovnatelnou půjčkou je třeba normálně rozumět půjčku ve stejné výši a se stejnou umořovací lhůtou, která se poskytuje za stejným účelem.
Jak bylo vyloženo v bodu odůvodnění 89 nařízení o prozatímním clu, nebyly v případě dotčených vyvážejících výrobců shledány takové srovnatelné půjčky.
Proto Komise potvrzuje, že je třeba použít referenční úrokové sazby vypočítané pro Tchaj-wan podle výše popsané metody.
(142) Dále jeden vyvážející výrobce nejprve uplatnil námitky, že Komise při svých výpočtech zohlednila údajné příspěvky, ačkoliv dotčený podnik během celkového období šetření neplatil poplatky, protože půjčka byla během období šetření přijata v podobě tranší.
V pozdějším dopise naproti tomu tentýž vyvážející výrobce tvrdil, že během období šetření byly placeny poplatky.
(143) Podnik se odvolává na tři půjčky, pro které bylo při vyplňování dotazníku uvedeno, že během období šetření nebyly placeny poplatky.
Tyto údaje byly během kontrolní návštěvy prověřeny na místě.
Byly popřeny teprve v prvním stanovisku tohoto podniku k předběžným zjištěním.
(144) Podle údajů doručených na počátku nezaplatil podnik za tuto půjčku žádné poplatky v období šetření a částka půjčky mu byla vyplacena najednou.
Proto Komise vypočítala výši subvencí podle metody popsané v nařízení o prozatímním clu.
(145) Po oznámení o zjištěních podnik tvrdil, že za tuto půjčku byly během období šetření placeny několikrát poplatky a že půjčka byla vyplacena po částech.
(146) Je zjištěno, že tyto informace odporují údajům, které tento podnik podal při vyplňování dotazníku a během kontrolní návštěvy.
Dále tato nová tvrzení nesouhlasí s dříve ověřenými údaji. Pro tato tvrzení ostatně nebyly doručeny v dostatečné míře objektivní a/nebo prověřitelné údaje.
Proto Komise v případě této půjčky potvrzuje svou původní metodu výpočtu.
(147) Kromě toho bylo namítnuto, že Komise by musela při výpočtu výše subvence zohlednit skutečnost, že na základě nesplátkového období v délce dvou let nebyla v období šetření provedena žádná splacení.
To však nemá vliv na výpočet výše užitku, protože Komise přitom položila za základ rozdíl mezi skutečně zaplacenými poplatky a poplatky, které je třeba platit normálně.
Proto Komise v případě této půjčky potvrzuje svou původní metodu výpočtu.
(148) Přínosy vyvážejícího výrobce byly vypočítány podle metody, která byla popsána v bodech odůvodnění 88 až 90 nařízení o prozatímním clu.
(149) Dotčené čtyři podniky získaly příspěvky mezi 0,04 % a 0,31 %.
3.7 Osvobození od dovozních poplatků: nákup nového zařízení a zařízení ke zlepšení ochrany životního prostředí
(150) Tato úprava, která údajně zahrnuje poskytnutí sporných subvencí, se opírá o následující právní předpisy: poznámky 3 a 9 ke kapitole 84, poznámky 4 a 5 ke kapitole 85 a poznámky 1 a 2 ke kapitole 90 celního tarifu a klasifikace dováženého a vyváženého zboží Čínské lidové republiky (Customs Import Tariff and Classification of Import & Export Commodities of the Republik of China, dále jen "celní kodex").
(151) Tchajwanská vláda uplatnila, že tato úprava údajně nespadá pod žádnou z definic pojmu "subvence" v článku 2 základního nařízení, protože se prý neuskutečňuje přímý převod peněz, není dáno k dispozici žádné zboží nebo služby a neexistuje žádná forma podpory příjmů nebo cen. Uvedené je třeba zamítnout, protože tato úprava podle čl.
2 odst. 1 písm. a) bod ii) základního nařízení zahrnuje finanční příspěvek tchajwanské vládě ve formě zřeknutí se dovozních poplatků a tím je poskytnut prospěch.
(152) Tchajwanská vláda a vyvážející výrobci namítli, že Komise tuto úpravu, která byla popsána v bodech odůvodnění 92 až 99 nařízení o prozatímním clu, údajně chybně zhodnotila s ohledem na specifičnost a tím spornost údajných subvencí.
(153) Zejména dovozují, že všechny tchajwanské podniky, které chtějí zakoupit zařízení nevyrobené v tuzemsku, mají nárok na osvobození od dovozních poplatků a že úpravu tím není možné považovat za specifickou, protože skupina podniků splňujících podmínky pro podporu údajně není omezena a je určena na základě objektivních a neutrálních kritérií.
(154) Toto kritérium se nepovažuje za objektivní ve smyslu čl. 3 odst.
2 písm. b) základního nařízení. Podle toho musí být objektivní kritéria nebo podmínky jak neutrální tak hospodárné a horizontálně použitelné.
Má se za to, že výše uvedené poznámky k celnímu kodexu nejsou hospodárné a horizontálně použitelné, protože úprava může být nárokována jen určitými podniky.
Podpořitelní jsou jen zapsaní a kvalifikovaní výrobci nebo poskytovatelé technických služeb, kteří tuto úpravu využívají za účelem dovozu strojů, zařízení a nástrojů pozic příslušné kapitoly celního tarifu, které se použijí k následným účelům: prevence znečištění ovzduší a vody, ochrana proti hluku a vibracím, kontrola životního prostředí a testy, zhodnocení odpadu, výzkum, vývoj a analýzy.
Navíc je třeba poukázat na to, že dotyčná zařízení, která splňují tyto předpoklady, mohou být osvobozena od dovozních poplatků jen tehdy, pokud tchajwanské orgány ověřily, že tato zařízení se v Tchaj-wanu dosud nevyrábí.
Proto může být tato úprava využita jen těmi podniky, které jsou činné v některém odvětví, jehož stroje se na Tchaj-wanu nevyrábí.
(155) Proto se výše uvedené argumenty zamítají a potvrzují se předběžná zjištění v bodu odůvodnění 97 nařízení o prozatímním clu.
Výpočet výše subvence
(156) Příspěvky vyvážejících výrobců byly vypočítány podle metody, která byla popsána v bodě odůvodnění 98 nařízení o prozatímním clu.
(157) Příspěvky čtyř vyvážejících podniků se pohybují mezi 0,12 % a 0,20 %.
3.8 Osvobození od dovozních poplatků: dovoz surovin
(158) Tato úprava, která údajně zahrnuje poskytnutí sporných subvencí a bylo popsáno v bodech odůvodnění 100 až 106 nařízení o prozatímním clu, se opírá o poznámku 6 ke kapitole 29 celního kodexu.
(159) Vyvážející výrobci namítli, že tato úprava nesměla být zahrnuta do šetření, protože nebyla zmíněna v antisubvenčním návrhu a Komise zažádala o informace, které se toho týkají, teprve při kontrolních návštěvách.
(160) Jak v žádosti tak v oznámení o zavedení metody bylo upozorněno na "osvobození od dovozních poplatků", u kterých se údajně jednalo o ustanovení o subvencích, které měly být k užitku pro dotyčné zboží.
Proto se má za to, že žádost obsahovala dostatek vysvětlujících důkazů, aby ospravedlnila zavedení šetření, a že jak v oznámení o zavedení metody tak i v dotazníku a s tím spojených dokumentech, které Komise zaslala dotčeným stranám, v dostatečně zřetelné formě bylo zažádáno o informace o osvobození od dovozních poplatků, včetně poplatků za suroviny.
Ostatně nemůže být od žadatelů očekáváno, že v okamžiku podání žádosti znají údajná subvenční ustanovení ve třetí zemi do všech podrobností. Podle čl.
10 odst. 2 základního nařízení musí žádost obsahovat informace, které jsou žadateli normálně k dispozici.
Žadatel navíc odkazuje na osvobození od dovozních poplatků při nákupu nových zařízení a zařízení na zlepšení ochrany životního prostředí.
S ohledem na typ subvence a zejména na skutečnost, že osvobození od poplatků na taková zařízení a na suroviny bylo poskytnuto na stejném právním podkladě, totiž na podkladě poznámek k celnímu kodexu, je vyvozen závěr, že Komise je oprávněna tuto úpravu prověřit a popřípadě doporučit zavedení vyrovnávacích cel.
(161) Tchajwanská vláda prohlásila, že tato úprava údajně nespadá pod žádnou z definic pojmu "subvence" v článku 2 základního nařízení, protože zejména se nekoná žádný přímý převod peněz, není dáno k dispozici žádné zboží nebo služby a neexistuje žádná forma podpory příjmů nebo cen. Uvedené není možné akceptovat, protože tato úprava podle čl.
2 odst. 1 písm. a) bod ii) základního nařízení zahrnuje finanční příspěvek tchajwanské vlády ve formě zřeknutí se dovozních poplatků a tím se poskytuje prospěch.
(162) Tchajwanská vláda a vyvážející výrobci namítli, že Komise tuto úpravu zhodnotila chybně s ohledem na specifičnost a tím kompenzovatelnost údajných subvencí.
(163) Bylo uplatněno, že taková osvobození od dovozních poplatků údajně nejsou omezena na určité podniky, protože určující kritéria jsou objektivní a neutrální.
(164) Tato úprava je výslovně omezeno na určité výrobce, kteří podléhají specifickým pravidlům, "factory administration rules", a platí pouze pro určité jimi dovážené suroviny, v tomto případě chemické výrobky, které jsou používány pro výrobu plastických hmot, umělých vláken, kaučuku a petrochemických meziproduktů a nejsou dosud vyráběny v Tchaj-wanu, popřípadě dosud nejsou vyráběny v dostatečném množství.
Proto je úprava podle mínění Komise výslovně omezena na ty podniky, které splňují podmínky stanovené v dotyčných poznámkách k celnímu kodexu.
Přitom je zastáván názor, že tyto podmínky nejsou neutrální ani hospodárné ani horizontálně použitelné.
(165) Vyvážející výrobci dále prohlásili, že tato ustanovení není možné v případě dovážených materiálů, které jsou zcela obsaženy v dotčeném zboží, považovat za subvenci, protože poskytnuté příspěvky by nepřesáhly vybrané dovozní poplatky.
Protože takové osvobození v případě, kdy je závislé na provedeném exportu, neplatí podle přílohy I základního nařízení za spornou subvenci, musela by být srovnatelná úprava, která není závislá na provedeném exportu, považována teprve správně za ne sporné subvence.
(166) Příloha I základního nařízení obsahuje seznam příkladů vývozních subvencí, ve kterých se pod písmenem i) této přílohy odkazuje na ustanovení o zpětném uhrazení cla, na které se vztahuje pravděpodobně argument vyvážejícího výrobce.
U pochybné úpravy se však nejedná o odpovídající ustanovení na prominutí nebo vrácení dovozních poplatků, protože nebylo prohlášeno, že dovážené zboží musí být použito jako materiál pro výrobu vyváženého finálního výrobku.
Proto je zastáván názor, že příloha I se seznamem příkladů vývozních subvencí je irelevantní pro prověření otázky, zda se u dotčené úpravy jedná o subvenční úpravu, zvláště když úprava není považována za vývozní subvenci. V čl.
2 odst. 1 písm. a) bod ii) základního nařízení je výslovně stanoveno, že pouze osvobození od poplatků, které je poskytováno podle příloh I až III, neplatí za subvence.
Proto se použije všeobecná definice pojmu "subvence" v článku 2 základního nařízení.
U dotčené úpravy se podle toho jedná o subvenci, protože tchajwanská vláda poskytuje finanční příspěvek ve formě zřeknutí se dovozních poplatků a tím je příjemci poskytnut prospěch protože nemusí normálně odváděné dovozní poplatky odvádět.
(167) Komise proto potvrzuje svá zjištění v bodě odůvodnění 104 nařízení o prozatímním clu.
Výpočet výše subvence
(168) Příspěvky vyvážejících výrobců byly vypočítány podle metody, která byla popsána v bodě odůvodnění 105 nařízení o prozatímním clu.
(169) Příspěvky čtyř vyvážejících výrobců se pohybují mezi 0,16 % a 0,51 %.
3.9 Fondy "Matching" a "Assistance"
4 odst. 2 základního nařízení prohlásila, že tato úprava splňuje kritéria pro ne-sporné subvence na výzkumné činnosti a proto je přípustné.
Nepředložila však žádné prověřitelné podklady, které se toho týkají.
Protože nemohlo být zjištěno, zda předpoklady stanovené ve výše uvedeném odstavci jsou skutečně splněny, musí být uvedené zamítnuto.
(171) Tchajwanská vláda dále prohlásila, že tato úprava nemá spojitost s výrobou PSV.
Tento argument je třeba zamítnout v souladu s odpovědí v oddíle "Zhodnocení subvencí ve vztahu k dotčenému zboží".
Výpočet výše subvence
(172) Dva podniky využily této úpravy.
Jednomu z obou podniků nevznikl prospěch, zatímco druhému byl poskytnut příspěvek ve výši 0,01 %.
4. VÝŠE SPORNÝCH SUBVENCÍ
(173) Pro spolupracující podniky vyvstaly tuzemské subvence v následující výši:
Tuntex Distinct Corp. _BAR_ 0 _BAR_ 0,20 _BAR_ 0,34 _BAR_ 0 _BAR_ 0,54 _BAR_
(174) Vážené průměrné celostátní subvenční rozpětí pro všechny šetřené vyvážející podniky, na které připadají téměř veškeré vývozy dotčeného pocházejícího z Tchajwanu do Společenství, leží nad určující minimální hranicí ve výši 1 %.
D. ŠKODA
1. DEFINICE VÝROBNÍHO ODVĚTVÍ SPOLEČENSTVÍ
(175) Protože nebyla doručena žádná stanoviska k definici výrobního odvětví Společenství, potvrzují se závěry v bodech odůvodnění 133 nařízení o prozatímním clu.
2. SPOTŘEBA VE SPOLEČENSTVÍ
(176) Protože nebyla doručena žádná stanoviska ke spotřebě ve Společenství, potvrzují se závěry v bodě odůvodnění 133 nařízení o prozatímním clu.
3. DOVOZY PSV Z DOTČENÝCH ZEMÍ DO SPOLEČENSTVÍ
a) Kumulativní posouzení dovozů
(177) Při prozatímním objasnění věci byl učiněn závěr, že existovalo dostatek důvodů pro kumulaci dovozů z Austrálie a Tchaj-wanu a pro vyloučení dovozů z Korejské republiky, Thajska a Indonésie.
(178) Protože při definitivním objasnění věci bylo konstatováno, že sporné subvence v případě Indonésie přesahují minimální hranici, musí být podle čl. 8 odst. 4 základního nařízení prověřeno, zda dovozy PSV pocházejících z Indonésie mají být posouzeny kumulativně s dovozy z Austrálie a Tchaj-wanu.
(179) Toto prověření vedlo k následujícím výsledkům:
a) celostátní subvenční rozpětí pro Austrálii, Tchaj-wan a Indonésii přesahuje minimální hranici;
b) množství dovážená z těchto zemí nebyla zanedbatelná ve srovnání se spotřebou Společenství;
c) analýza podmínek konkurence na trhu Společenství mezi dováženými PSV a zbožím Společenství jakož i konkurence mezi dováženými PSV mezi sebou ukázala, že:
- se jedná u PSV dovážených ze všech vyvážejících zemí a u PSV vyráběných ve Společenství o zboží stejného druhu,
- PSV dovážené ze všech vyvážejících zemí byla prodávána podobnými odbytovými cestami a stejným odběratelům a
- dovážená PSV ze všech zemí byla prodávána za podobné ceny.
Šetření ukázalo, že prodejní ceny výrobního odvětví Společenství byly na základě takových dovozů z dotčených zemí pod cenou.
(180) Proto byl učiněn závěr, že bylo k dispozici dostatek důkazů pro kumulaci dovozů z Austrálie, Tchaj-wanu a Indonésie.
b) Objem a tržní podíl dovozů
(181) Při zahrnutí Indonésie se dovozy PSV z dotčených zemí vyvíjely v období mezi 1996 a UZ následovně: Zdroj: Eurostat (v tunách) _BAR_ Dovozy _BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ UZ _BAR_ Austrálie _BAR_ 62 _BAR_ 1248 _BAR_ 11254 _BAR_ 11799 _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 2007 _BAR_ 18093 _BAR_ 18969 _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 161 _BAR_ 288 _BAR_ 278 _BAR_ (182) Výše uvedená tabulka ukazuje, že množství dovážená z dotčených zemí se podstatně zvýšila a sice zejména mezi roky 1997 a 1998, kdy se téměř zdvojnásobila.
Nepatrné snížení mezi 1998 a UZ je možné odvodit z toho, že dovážené množství bylo v prvním kvartálu roku 1999 ve srovnání s obdobím předcházejícího roku nízké. Podíl na trhu _BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ Index _BAR_
UZ _BAR_ 5,5 % _BAR_ 7,8 % _BAR_ 12,3 % _BAR_ 12,0 % _BAR_
Dotčené země celkem _BAR_ 100 _BAR_ 142 _BAR_ 224 _BAR_ 218 _BAR_ (183) Výše uvedené hodnoty zahrnují dovozy z Indonésie.
Svědčí o nárůstu dovozů z dotčených zemí do Společenství jak v absolutních hodnotách tak i v hodnotách podílu na trhu.
c) Vývoj průměrné dovozní ceny
Průměrná dovozní cena _BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ UZ _BAR_
Dotčené země celkem Index: 1996 = 100 _BAR_ 100 _BAR_ 94 _BAR_ 82 _BAR_ 77 _BAR_ (184) Výše uvedená tabulka ukazuje, že průměrná dovozní cena se podstatně snížila, a sice zejména mezi roky 1997 a 1998 (- 12 %).
Mezi rokem 1998 a UZ se ještě jednou snížila o 6 %.
Tento snižující se vývoj cen opadl časově společně s nárůstem dovozů z dotčených zemí mezi roky 1997 a UZ.
d) Nabídka pod cenou
(185) Při prozatímním objasnění věci byla rozpětí nabídky pod cenou určena srovnáním vývozní ceny (proclené v úrovni cif vyplaceně na hranice Společenství), s cenami výrobního odvětví Společenství (z podniku).
Za základ byly položeny prodejní ceny pro srovnatelné typy PSV, po odečtení případných slev nebo množstevních rabatů, které byly účtovány nezávislým zákazníkům.
Popřípadě byly vývozní ceny dorovnány, aby byly uvedeny na stejný obchodní stupeň jako ceny výrobního odvětví Společenství.
(186) Toto srovnání (které bylo provedeno na základě vážených průměrů) ukázalo rozpětí nabídky pod cenou, vyjádřeno procentní sazbou průměrných prodejních cen výrobního odvětví Společenství, ve výši průměrně 21 % v případě Austrálie a 6,1 % v případě Tchaj-wanu.
Protože nebyla doručena žádná stanoviska k výpočtu těchto rozpětí nabídky pod cenou, tato se potvrzují.
(187) Stejná metoda byla použita i v případě Indonésie.
Pro srovnání byly použity v případě spolupracujících vyvážejících výrobců jejich vlastní údaje a v případě nespolupracujících vyvážejících výrobců nejvhodnější informace, které byly v Indonésii k dispozici.
Přitom pro Indonésii vyvstalo vážené průměrné rozpětí nabídky pod cenou ve výši 33,9 %.
4. EKONOMICKÁ SITUACE VÝROBNÍHO ODVĚTVÍ SPOLEČENSTVÍ
a) Výroba, produkční kapacita a vytížení kapacity
(188) Australská vláda uplatnila námitky proti metodě Komise na určení kapacity výroby pro dotčené zboží v výrobním odvětví Společenství.
Snížení kapacity výroby o 7 % v oblasti PSV je určeno údajně na základě kapacity výroby použité pro jiné zboží a neodpovídá proto skutečnostem.
Podle názoru australské vlády musí být kapacita výroby pro PSV určena výhradně na základě skutečné výroby PSV dotčených tímto šetřením.
(189) Australská vláda zastávala názor, že snížení kapacity výroby v výrobním odvětví Společenství je údajně v každém případě neslučitelné se zjištěním významné škody: zaprvé nemohlo výrobní odvětví Společenství na základě tohoto snížení kapacity profitovat ze značné expanze poptávky (+ 27 %) v uvažovaném období; a zadruhé byly kapacity sníženy na základě skutečnosti, že větší rentabilitu než PSV mělo jiné zboží.
(190) S ohledem na určení kapacity výroby je třeba zdůraznit, že pro výrobu dotčeného zboží se používá těch stejných výrobních linek jako pro jiné zboží stejné kategorie.
Proto je nemožné kapacitu výroby, která je fakticky k dispozici pro určité zboží, omezit vůči produkční kapacitě pro úhrn zboží produkovaného na stejných strojích.
Proto byla kapacita výroby pro PSV určena na základě srovnání skutečné výroby PSV se skutečnou celkovou produkcí veškerého zboží produkovaného na stejných strojích.
Oproti tvrzení australské vlády byla proto při určení kapacity výroby pro PSV zohledněna skutečná výroby PSV.
(191) Tím nebyly při zjištěném snížení kapacity v výrobním odvětví Společenství zohledněny ani vývoje u jiného zboží.
Toto zjištění se potvrdilo pozdějšími výsledky šetření, podle nichž výrobní odvětví Společenství několik výrobních linek, které byly předtím používány k výrobě PSV, přestavělo a použilo k výrobě jiných, tímto šetřením nedotčených vláken.
Šetření ostatně ukázalo, že několik závodů produkujících PSV v daném období bylo zastaveno.
(192) Přizpůsobení výroby PSV pro jiné zboží je ostatně třeba v první řadě vyvodit z toho, že výrobní odvětví Společenství, které bylo neustále konfrontováno s nekalou soutěží dumpingovými a subvencovanými dovozy ze třetích zemí, zaznamenalo při výrobě a prodeji PSV po dlouhé období ztráty.
Snížení kapacity, které výrobnímu odvětví Společenství skutečně zamezovalo v profitování na expanzi trhu, má proto pro určení škody a zejména pro analýzu příčinné souvislosti mezi subvencovanými dovozy a poškozením výrobního odvětví Společenství (viz výše) obzvláštní význam.
(193) Argumenty australské vlády se proto považují za nepodložené.
Proto se potvrzují vývoje, metoda k určení kapacity výroby PSV jakož i závěry, které byly vyloženy v bodech odůvodnění 141 a 142 nařízení o prozatímním clu.
b) Rentabilita výrobního odvětví Společenství
(194) Australská vláda odkazuje na to, že výrobní odvětví Společenství mohlo svou rentabilitu v dotčeném období výrazně zlepšit: Zatímco zpočátku zaznamenávalo ztráty okolo 4 %, dosáhlo na závěr zisků více než 6 %.
V nařízení o prozatímním clu je údajně rentabilita sice nadále označena jako nepřiměřená, přesto nebylo uvedeno, jakou rentabilitu zaznamenalo výrobní odvětví Společenství, předtím než bylo konfrontováno se subvencovanými dovozy.
Proto podle názoru australské vlády nemůže být přiměřeně posouzeno, zda škoda v výrobním odvětví Společenství je významná.
(195) U výše uvedeného stanoviska se právem vychází z toho, že zlepšení rentability v dotčeném období nevede nutně k závěru, že výrobnímu odvětví Společenství nebyla způsobena významná škoda.
Kromě toho není možné prověřit ani výhradně na základě rentability ani na základě srovnání rentability mezi roky 1996 a UZ, zda škoda v výrobním odvětví Společenství je významná.
V základním nařízení se ve skutečnosti odkazuje na více faktorů, mezi nimi objem dumpingových dovozů a vliv dumpingových dovozů na ceny zboží stejného typu na trhu Společenství; současně se zdůrazňuje, že ani jedno ani více z těchto kritérií není nezbytně určující ke zjištění, že se nejedná o škodu.
(196) Jak je vyloženo v závěrech o situaci výrobního odvětví Společenství, neopírá se zjištění významné škody nejen o nepřiměřenou rentabilitu v výrobním odvětví Společenství, ale i o negativní vývoj většiny jiných určujících hospodářských indikátorů v tomto výrobním odvětví: podíl na trhu, kapacita výroby, prodejní množství a ceny, stavy zásob, investice, zaměstnanost a podstatné nabízení zboží pod cenou na základě subvencovaných dovozů z dotčených zemí.
(197) Toto šetření ukázalo, že zlepšení rentability je třeba v první řadě vyvodit z opatření na restrukturalizaci výrobního odvětví Společenství a tím z toho vzniklého snížení provozních, správních a nepřímých nákladů jakož i snížení cen surovin.
Produkční náklady klesly rychleji než prodejní ceny, takže výrobní odvětví Společenství mohlo od roku 1998 opět vykazovat zisky.
Přesto se jasně ukázalo, že se u tohoto zlepšení rentability jedná možná pouze o přechodný jev a že negativní faktory jako nepříznivý vývoj cen surovin může mít podstatný vliv na současnou situaci.
(198) Ostatně je třeba konstatovat, že Komise v bodě odůvodnění 179 nařízení o prozatímním clu uvedla, že produkční náklady by se měly zvýšit o rozpětí zisku ve výši 10 %, aby se stanovila cena nezpůsobující škodu výrobnímu odvětví Společenství.
Proto se vychází z toho, že se u této procentní sazby jedná o minimální zisk, kterého může výrobní odvětví Společenství dosáhnout bez subvencovaných dovozů z dotčených zemí.
(199) Protože nebyla doručena žádná další stanoviska k rentabilitě výrobního odvětví Společenství, potvrzuje se tím závěr, že rentabilita v UZ byla nedostatečná.
c) Podíl na trhu
(200) Tchajwanská vláda prohlásila, že opatření ne restrukturalizaci výrobního odvětví Společenství údajně vedla k tomu, že několik nerentabilních výrobců PSV ve Společenství bylo z trhu Společenství vytlačeno.
Zbývající výrobci tak mohly na základě mezinárodní konkurence nejen svou konkurenceschopnost zvýšit, ale nemohly také utrpět žádné ztráty v podílu na trhu, které by bylo možno označit jako významné.
(201) Na to je třeba odpovědět, že při prověřování vývoje podílu na trhu ve vztažném období byly vesměs zohledněny tytéž podniky, totiž ty, které v tomto postupu tvoří výrobní odvětví Společenství.
Oproti tvrzení tchajwanské vlády se proto zjištění, že výrobní odvětví Společenství mezi rokem 1996 a UZ zaznamenalo ztrátu v podílu na trhu (- 17 %), opírá výhradně o údaje o podnicích, které tvoří výrobní odvětví Společenství.
Proto je tvrzení, že při ověřování vývoje podílu na trhu výrobního odvětví Společenství byly zohledněny údaje o podnicích, které svou výrobu zastavily nebo byly z trhu vytlačeny, nepodložené.
d) Závěr
(202) Protože zahrnutí dovozů z Indonésie do vyšetřování škody neučinilo potřebným změnit úsudky a závěr, že výrobnímu odvětví Společenství v UZ byla způsobena významná škoda, potvrzují se zjištění v bodech odůvodnění 151 a 152 nařízení o prozatímním clu o situaci výrobního odvětví Společenství.
E. PŘÍČINÁ SOUVISLOST
1. OPADY SUBVENCOVANÝCH DOVOZŮ
(203) Jak australská vláda tak i tchajwanská vláda namítly, že neexistují žádné důkazy, že škoda v výrobním odvětví Společenství byla způsobena omezenými množstvími, která byla dovezena z Austrálie popřípadě z Tchaj-wanu.
(204) Australská vláda namítla, že podíl dovozů z Austrálie na trhu byl údajně tak malý (2 % spotřeby), že tyto dovozy nemohly ovlivnit ceny na trhu Společenství.
Spíše by musely následovat cenový trend, který udávaly velké podniky na trhu Společenství.
Proto je třeba případnou škodu podle názoru australské vlády odvodit z rozsáhlých dovozů z jiných třetích zemí.
(205) Obdobným způsobem tchajwanská vláda prohlásila, že vývozy z Tchaj-wanu na základě jeho podílu na trhu okolo 6 % a jeho nízkého rozpětí nabízení pod cenou nemohlo objektivně vzato mít žádný vliv na situaci výrobního odvětví Společenství, které má podíl na trhu přes 50 %.
(206) V souvislosti se stanovisky australské vlády a tchajwanské vlády k jejich podílu na trhu se připomíná to, že dovozy z Austrálie a Tchaj-wanu podle výsledků šetření výrazně překračují minimální hranici v UZ.
Kromě toho šetření ukázalo, že všechny předpoklady pro kumulativní hodnocení dovozů byly splněny.
Za těchto okolností jsou stanoviska k podílům na trhu jednotlivých zemí irelevantní.
(207) Kromě toho byly ceny výrobního odvětví Společenství cenami dovozů PSV z těchto zemí na trhu Společenství nabízeny levněji.
Subvencované dovozy PSV z Austrálie a Tchaj-wanu a současné subvencované levné dovozy PSV z Indonésie tak měly značné negativní účinky na situaci nadále málo odolného výrobního odvětví Společenství.
Toto zjištění se potvrzuje tím, že trh s PSV je transparentní, takže cenové rozdíly nebo nízké ceny mohou vyvolat cenový nátlak.
(208) Proto je zastáván názor, že australská vláda a tchajwanská vláda nepředložily žádné důkazy, které by vyvrátily předchozí zjištění, že výrobnímu odvětví Společenství subvencovanými nízkými cenami byla způsobena významná škoda.
Proto se potvrzuje závěr, že subvencované dovozy jsou samy o sobě příčinou významné škody výrobnímu odvětví Společenství.
2. KOLÍSÁNÍ MĚNY
(209) Australská vláda namítla, že Komise údajně opomenula prověřit vliv kolísání směnečného kurzu na ceny dovozů z Austrálie, a prohlásila, že dovozy PSV z Austrálie byly pozitivně ovlivněny zhodnocením měny.
(210) Na to je třeba odvětit, že dovozy z této země byly ve Společenství fakturovány v USD, DEM a GBP, ne však v AUD.
Směnečný kurz australské měny byl pro příslušná zjištění irelevantní.
(211) V každém případě je třeba odkázat na to, že australská měna – ve srovnání se stavem v prvním měsíci UZ – v prvních sedmi měsících UZ oproti ECU/EURU ztratila na hodnotě a v následujících pěti měsících UZ posílila.
Proto nebyla v období šetření konstatována kontinuální devalvace australské měny.
3. ZÁVĚR
(212) Protože nebyly předloženy další argumenty k příčině škody výrobnímu odvětví Společenství, potvrzuje se závěr v bodě odůvodnění 168 nařízení o prozatímním clu, že subvencované dovozy jsou samy o sobě příčinou škody výrobnímu odvětví Společenství.
F. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
1. ZÁJEM VÝROBNÍHO ODVĚTVÍ SPOLEČENSTVÍ
(213) Protože nebyly předloženy žádné argumenty k tomuto aspektu, potvrzují se zjištění o zájmu výrobního odvětví Společenství v bodě odůvodnění 170 nařízení o prozatímním clu.
2. DOPADY NA UŽIVATELE
(214) Po vyhlášení nařízení o prozatímním clu zaujalo několik dovozců a uživatelů písemné stanovisko.
Kromě toho reagoval jeden svaz uživatelů na nařízení o prozatímním clu a předložil žádost na konzultaci s Komisí, čemuž bylo vyhověno.
(215) Je třeba upozornit na to, že většina z výše uvedených dovozců a uživatelů se buď sama neohlásila během lhůty stanovené v oznámení o zavedení postupu nebo neodpověděla na dotazník zaslaný Komisí. Proto není možné většinu z nich považovat za zájmové strany podle čl.
31 odst. 2 základního nařízení, a jejich stanoviska by neměla být normálně v tomto stadiu postupu zohledněna.
(216) Vzhledem k celkově malému rozsahu spolupráce při šetření o prověření zájmu Společenství (viz bod odůvodnění 171 nařízení o prozatímním clu) musely být dopady opatření na dovozce a uživatele kromě toho určeny na základě dostupných informací.
(217) Přezkoumání stanovisek zájmových stran ukázalo, že jejich hlavní argument zněl, že zavedení vyrovnávacích cel by se mohlo negativně projevit na jejich konkurenceschopnosti v oblasti skladované produkce a konečně že by mohlo ohrozit jejich existenci na trhu Společenství s PSV.
Zavedení cel by navíc vedlo k nárůstu cen u PSV z dotčených zemí, který by zase vedl uživatele PSV ve Společenství ke zvýšení cen za zpracované výrobky.
To by vedlo k nárůstu dovozů levného zboží z jiných třetích zemí jakož i ze zemí dotčených tímto šetřením.
(218) Při zohlednění zjištění v bodech odůvodnění 171 a 172 nařízení o prozatímním clu šetření ukázalo, že někteří uživatelé své zdroje odběru úplně změnily a neužívají již PSV z výrobního odvětví Společenství, ale výhradně z dotčených zemí.
Proto je zastáván názor, že se tento vývoj zesílí, pokud se nepřijmou žádná opatření na odstranění obchodně zkreslujících dopadů subvencovaných levných dovozů PSV, což by se na trhu dlouhodobě projevilo celkově negativně: jednak by byly někteří výrobci Společenství vytlačeni z trhu Společenství, což by omezilo konkurenci; jednak by v tomto případě pozitivně ovlivnilo rozšíření subvencovaných levných dovozů PSV do Společenství, takže uživatelé takových dovážených PSV ve srovnání s těmi, kteří využívají jiné zdroje odběru, by měly konkurenční výhody.
Na tomto podkladě je hájen názor, že funkční konkurence a tím zavedení vyrovnávacích cel na subvencované dovozy PSV je v zájmu všech účastníků trhu ve Společenství.
(219) S ohledem na strukturu nákladů uživatelů, rozsah navrhovaných opatření a poměr mezi subvencovanými dovozy a PSV z jiných zdrojů odběru je třeba na základě dostupných informací konstatovat:
- na PSV může u uživatelů připadat 25 % až 45 % celkových produkčních nákladů skladovaného zboží,
- průměrné vyrovnávací clo pro dotčené země činí okolo 3 %,
- na subvencované dovozy připadá 12 % celkové spotřeby PSV.
Navrhovaná opatření mohou vést ke zvýšení produkčních nákladů uživatele o 0,1 % až o maximálně 0,16 %.
Ve srovnání s pozitivním účinkem navrhovaných opatření s ohledem na obnovení fungující konkurence na trhu Společenství je odhadované maximální zvýšení nákladů považováno za nepodstatné.
(220) Proto se potvrzuje závěr v bodě odůvodnění 172 nařízení o prozatímním clu, že navrhovaná opatření budou mít pouze omezené dopady na rentabilitu uživatelů a jejich další přítomnost na trhu.
3. ZÁVĚR
(221) Je zastáván názor, že na základě nových argumentů k zájmu Společenství není možné vyvodit žádný jiný závěr než ten, že proti zavedení vyrovnávacích opatření neexistují žádné pádné důvody.
Předběžná zjištění se proto potvrzují.
G. KONEČNÁ CLA
(222) Na základě závěrů k subvencování, ke škodě, k příčině škody a k zájmu Společenství je hájen názor, že by měla být zavedena definitivní kompenzační opatření, aby se zamezilo dalším škodám výrobnímu odvětví Společenství subvencovanými dovozy z Austrálie, Indonésie a Tchaj-wanu.
1. HLADINA ODSTRANĚNÍ ŠKODY
(223) Jak je vyloženo v bodě odůvodnění 179 nařízení o prozatímním clu, byla stanovena cenová úroveň nezapříčiňující škodu, při které by mohlo výrobní odvětví Společenství krýt své produkční náklady a dosáhnout přiměřeného zisku, jaký by byl získán bez subvencovaných dovozů z dotčených zemí.
2. FORMA A VÝŠE CLA
(224) Podle čl. 15 odst. 1 základního nařízení by měla vyrovnávací cla odpovídat subvenčním rozpětím, protože rozpětí škody všech vývozců v dotčených zemích je vyšší.
a) Austrálie
(225) Podle toho by měla pro vyvážející výrobce v Austrálii platit následující vyrovnávací cla:
Ostatní podniky _BAR_ 6,0 % _BAR_ 6,0 % _BAR_ 6,0 % _BAR_
(226) Protože na spolupracujícího vyvážejícího výrobce připadají téměř veškeré dovozy dotčeného zboží pocházejícího z Austrálie, jeví se přiměřené, stanovit pro nespolupracující podniky nejvyšší celní sazbu, která byla určena pro spolupracující podnik, a sice 6,0 %.
b) Indonésie
(227) Protože na nespolupracující podniky v Indonésii připadalo více než 30 % dovozů, jeví se přiměřené použít metodu, při které by nebyly nespolupracující podniky za své jednání odměňováni. Proto pro ně byla stanovena celní sazba podle článku 28 základního nařízení na základě dostupných informací ve výši 10 %. Podnik _BAR_ Rozpětí vývozních subvencí _BAR_ Rozpětí celkových subvencí _BAR_ Navrhované vyrovnávací clo _BAR_ PT. Indorama Synthetics TbK _BAR_ 1,4 % _BAR_ 1,4 % _BAR_ 0 % _BAR_ PT. Panasia Indosyntec TbK _BAR_ 0 % _BAR_ 0 % _BAR_ 0 % _BAR_ PT. Susila Indah Synthetic Fiber Industries _BAR_ 0 % _BAR_ 0 % _BAR_ 0 % _BAR_ PT. GT Petrochem Industries TbK _BAR_ 0,4 % _BAR_ 0,4 % _BAR_ 0 % _BAR_ PT. Teijin Indonesia Fiber Corporation _BAR_ 0,4 % _BAR_ 0,4 % _BAR_ 0 % _BAR_
Ostatní podniky _BAR_ 5 % _BAR_ 10 % _BAR_ 10 % _BAR_
c) Tchaj-wan
(228) Pro dovozy PSV pocházejících z Tchaj-wanu již platí antidumpingová opatření (viz výše). U subvencí zjištěných během tohoto šetření se však nejedná o vývozní subvence, takže se vychází z toho, že neovlivnily vývozní cenu a tím odpovídající antidumpingové rozpětí. Proto mohou být vyrovnávací cla zavedena doplňkově k platným antidumpingovým opatřením. Z toho vyplývají pro vyvážející výrobce v Tchaj-wanu následující celní sazby: Podnik _BAR_ Rozpětí vývozních subvencí _BAR_ Rozpětí celkových subvencí _BAR_ Navrhované vyrovnávací clo _BAR_ Nan Ya Plastics Corp. _BAR_ 0 % _BAR_ 1,5 % _BAR_ 1,5 % _BAR_ Far Eastern Textile Ltd _BAR_ 0 % _BAR_ 1,0 % _BAR_ 1,0 % _BAR_ Shinkong Syntetic Fibres Corp. _BAR_ 0 % _BAR_ 0 % _BAR_ 0 % _BAR_ Tuntex Distinct Corp. _BAR_ 0 % _BAR_ 0 % _BAR_ 0 % _BAR_
Ostatní podniky _BAR_ 0 % _BAR_ 1,5 % _BAR_ 1,5 % _BAR_
(229) Protože na spolupracující podniky připadají téměř veškeré dovozy dotčeného zboží pocházejícího z Tchaj-wanu do Společenství, jeví se přiměřené, stanovit pro nespolupracující podniky nejvyšší celní sazbu, která byla určena pro jeden z spolupracujících podniků, a sice 1,5 %.
(230) Podnikově specifická vyrovnávací cla uvedená v tomto nařízení byla stanovena na základě zjištění v rámci tohoto šetření.
Odráží tak situaci dotčených podniků během šetření.
Oproti celostátním clům pro "všechny ostatní podniky" proto tato cla platí výhradně pro dovozy zboží, které má svůj původ v dotčených zemích a je vyráběno jmenovitě uvedenými právnickými osobami.
Dovážené zboží, které vyrábí jiné podniky, které nejsou uvedeny s udáním jejich názvu a adresy v platné části tohoto nařízení, včetně podniků obchodně spojených s uvedenými podniky, nepodléhá těmto individuálním clům, nýbrž clům platným pro "všechny ostatní podniky".
(231) Žádosti na použití těchto podnikově specifických vyrovnávacích cel (např. v důsledku změny obchodního jména nebo v důsledku zřízení nového výrobního nebo prodejního místa) je třeba neprodleně podat Komisi [4] a sice společně se všemi účelnými informacemi, zejména o se změnou jména nebo s novými produkčními nebo prodejními místy spojené změně činnosti podniku v oblasti výroby a domácích a exportních prodejů.
Komise nařízení po konzultacích v Poradním výboru případně změní a odpovídajícím způsobem aktualizuje seznamy podniků, pro které platí individuální cla.
H. VÝBĚR PROZATÍMNÍHO CLA
(232) Na základě výše sporných subvencí zjištěných u vyvážejících výrobců jakož i rozsahu újmy způsobené výrobnímu odvětví Společenství se pokládá za nezbytné s konečnou platností vybrat zajištěná prozatímní vyrovnávací cla podle nařízení (ES) č. 123/2000 až do výše konečných cel,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné vyrovnávací clo z dovozu syntetických střižových vláken, nemykaných, nečesaných ani jinak neupravených pro spřádání, z polyesterů, kódu KN 55032000 a pocházejících z Austrálie, Indonésie a Tchaj-wanu.
2. Sazby konečného vyrovnávacího cla, které se vztahují na čistou cenu franko hranice Společenství před proclením, jsou pro výrobky vyráběné níže uvedenými společnostmi a pocházející z níže uvedených zemí tyto:
1. Austrálie
Společnost _BAR_ Sazba cla (v %) _BAR_ Doplňkový kód TARIC _BAR_
2. Indonésie
Všechny ostatní společnosti _BAR_ 10 _BAR_ A999 _BAR_
3. Tchaj-wan
Všechny ostatní společnosti _BAR_ 1,5 _BAR_ 8195 _BAR_
3. Pokud není uvedeno jinak, použijí se platná ustanovení týkající se cel.
Článek 2
Částky zajištěné pomocí prozatímních vyrovnávacích cel z dovozu dovozy z Austrálie a Tchaj-wanu podle nařízení (ES) č. 123/2000 se s konečnou platností vyberou ve výši celní sazby konečně uložené tímto nařízením.
Zajištěné částky, které převyšují konečné sazby vyrovnávacích cel, se uvolňují.
2. Ustanovení čl. 1 odst. 3 použijí také na konečný výběr částek zajištěných pomocí prozatímních vyrovnávacích cel.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 983/2000
ze dne 11. května 2000,
kterým se mění nařízení (ES) č. 20/98, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96, pokud jde o podporu předběžně uznaným seskupením producentů
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2000/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1257/1999 [2], a zejména na článek 48 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 20/98 [3] ve znění nařízení (ES) č. 243/1999 [4] stanoví podmínky pro poskytnutí podpor předběžně uznaným seskupením producentů podle nařízení Komise (ES) č. 478/97 ze dne 14. března 1997, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96, pokud jde o předběžné uznání seskupení producentů [5], pozměněného nařízením (ES) č. 243/1999.
(2) Způsob financování těchto podpor uvedený v článku 52 nařízení (ES) č. 2200/96 byl od 1. ledna 2000 změněn nařízením Rady (ES) č. 1257/1999 ze dne 17. května 1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) a o změně a zrušení některých nařízení. Tyto podpory budou v budoucnu považovány za intervence určené ke stabilizaci zemědělských trhů ve smyslu čl. 1 odst. 2 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 ze dne 17. května 1999 o financování společné zemědělské politiky [6].
(3) Je proto vhodné, aby nařízení (ES) č. 20/98 bylo změněno za účelem přizpůsobení tohoto nařízení novým podmínkám.
Tyto změny se týkají zejména způsobilosti podpor pro předběžné uznání v rámci záruční sekce EZOZF, lhůt pro podání žádosti o podpory a vyplácení těchto podpor, nového vymezení oblastí způsobilých pro vyplacení různého procenta podpory způsobem, aby toto vymezení odpovídalo vymezení stanovenému v nařízení (ES) Rady č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech [7], a konečně o povinnosti členských států kontrolovat dodržování podmínek pro poskytnutí podpory.
(4) Je třeba upřesnit, že toto nařízení se použije pro podpory vyplácené na základě plánů uznání schválených od 1. ledna 2000 a pro podpory vyplácené podle plánů pro uznání schválených před 1. lednem 2000 na období jednoho roku počínaje 1. lednem 2000.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 20/98 se mění takto:
1. Třetí odrážka čl. 1 odst. 2 písm. d) se zrušuje.
2. Ustanovení čl. 2 odst. 2 písm. d) se nahrazuje tímto:
"d) je vyplácena v ročních splátkách ke konci každého ročního provádění období plánu pro uznání.
Pro výpočet částky roční splátky mohou členské státy považovat za roční produkci uvedenou na trh roční produkci z jiného roku, pokud je tento postup opodstatněn z důvodů kontroly.
Mezi oběma uvedenými ročními obdobími musí být odstup nejméně dvanáct měsíců."
3. Ustanovení čl. 3 odst. 1 druhého pododstavce se nahrazuje tímto: "Investice, které by mohly v jiných hospodářských činnostech seskupení producentů vést k narušení hospodářské soutěže, jsou vyloučeny."
4. Článek 5 se nahrazuje tímto:
"Článek 5
1. Seskupení producentů podávají jednu žádost o podporu uvedenou v článcích 2 a 3 během tří měsíců následujících po uplynutí každého z ročních období uvedených v čl. 2 odst. 2 písm. d).
2. Ke každé žádosti o podporu se přikládá písemné prohlášení organizace producentů, že:
- dodržuje a bude dodržovat ustanovení nařízení (ES) č. 2200/96, nařízení (ES) č. 478/97 a tohoto nařízení;
- nemá, neměla a nebude mít přímý či nepřímý prospěch z dvojího financování Společenstvím či členským státem opatření a/nebo činností způsobilých pro financování Společenství podle tohoto nařízení.
3. Členské státy vyplatí podpory během šesti měsíců po podání úplné žádosti o podporu."
5. Článek 8 se nahrazuje tímto:
"Článek 8
Výdaje členských států za podpory uvedené v článcích 2 a 3 jsou způsobilé pro podporu poskytovanou záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF)."
6. Článek 9 se nahrazuje tímto:
"Článek 9
Účast Společenství na financování podpory podle článku 2 činí:
- 75 % způsobilých veřejných výdajů v regionech spadajících pod cíl 1 a cíl 2 podle článku 1 nařízení (ES) č. 1260/1999 a
- 50 % způsobilých veřejných výdajů v ostatních regionech."
7. Článek 10 se nahrazuje tímto:
"Článek 10
1. Účast Společenství na financování podpory podle článku 3 vyjádřená jako ekvivalent kapitálového příspěvku činí nejvýše procentní sazbu schválených nákladů investic uvedených v článku 3:
- 50 % v regionech spadajících pod cíl 1 a cíl 2 podle článku 1 nařízení (ES) č. 1260/1999 a
- 30 % v ostatních regionech.
2. Dotčené členské státy se musí zavázat, že se budou podílet na způsobilých nákladech investic uvedených v článku 3 minimálně 5 %.
3. Finanční účast příjemců podpory na způsobilých nákladech investic uvedených v článku 3 musí činit minimálně
- 25 % v regionech spadajících pod cíl 1 a cíl 2 podle článku 1 nařízení (ES) č. 1260/1999,
- 45 % v ostatních regionech."
8. Článek 11 se nahrazuje tímto:
"Článek 11
Aniž jsou dotčeny kontroly prováděné v souladu s hlavou VI nařízení (ES) č. 2200/96, provádějí členské státy kontroly seskupení producentů, aby prověřili dodržování podmínek pro poskytnutí podpor podle článků 2 a 3."
9. Článek 12 se nahrazuje tímto:
"Článek 12
1. Ukáže-li se při provádění kontroly podle článku 11, že:
- hodnota produkce uvedené na trh je nižší než částka použitá pro výpočet podpory podle článku 2, nebo
- podpora stanovená tímto nařízením nebyla použita v souladu s příslušnými právními předpisy nebo schváleným plánem pro uznání,
příjemce musí uhradit dvojnásobek neoprávněně vyplacených částek zvýšený o úrok za období mezi vyplacením částky a vrácením podpory příjemcem.
Úroková sazba je sazba, kterou používá Evropský měnový institut při svých operacích v eurech, zveřejněná v řadě "C"Úředního věstníku Evropských společenství, platná ke dni provedení neoprávněné platby a zvýšená o tři procentní body.
2. Pokud je rozdíl mezi skutečně vyplacenou podporou a podporou, která má být vyplacena, větší než 20 % příslušné podpory, příjemce musí nahradit celou přijatou částku podpory zvýšenou o úroky uvedené v odstavci 1.
3. V případě nepravdivého prohlášení o věci spadající do působnosti tohoto nařízení učiněného buď úmyslně, nebo z hrubé nedbalosti, je dotyčné seskupení producentů vyloučeno z podpory po zbývající dobu trvání probíhajícího plánu uznání.
4. Použitím odstavců 1 až 3 není dotčeno uplatnění jiných sankcí, jež budou stanoveny podle článku 48 nařízení (ES) č. 2200/96."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1009/2000
ze dne 8. května 2000
o zvýšení základního kapitálu Evropské centrální banky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Protokol o statutu Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky (dále jen "statut"), a zejména na článek 28.1 tohoto protokolu,
s ohledem na doporučení Evropské centrální banky (ECB) [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Komise Evropských společenství [3],
v souladu s postupem uvedeným v čl. 107 odst. 6 Smlouvy o založení Evropského společenství (dále jen "Smlouva") a článku 42 statutu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Články 28.1 a 28.2 statutu vyžadují, aby národní centrální banky poskytly ECB základní kapitál, který při zahájení její činnosti bude činit 5000000000 EUR.
(2) Článek 28.1 statutu stanoví, že základní kapitál může být zvýšen rozhodnutím Rady guvernérů ECB v mezích a za podmínek stanovených Radou.
(3) Ustanovení čl. 123 odst. 1 spolu s čl. 107 odst. 6 Smlouvy stanoví, že Rada okamžitě po 1. červenci 1998 přijme ustanovení uvedená v článku 28.1 statutu.
(4) Toto nařízení stanoví mez pro budoucí zvýšení základního kapitálu ECB a umožňuje Radě guvernérů ECB v budoucnosti rozhodnout o skutečném zvýšení, aby byla zachována přiměřená výše základního kapitálu nutná k provádění operací ECB,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zvýšení základního kapitálu ECB
Rada guvernérů ECB může zvýšit základní kapitál ECB nad částku uvedenou v článku 28.1 první větě statutu o dodatečnou částku až do výše 5000000000 EUR.
Článek 2
Závěrečná ustanovení
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1010/2000
ze dne 8. května 2000
o dalších výzvách Evropské centrální banky ke složení měnových rezerv
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Protokol o statutu Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky (dále jen "statut"), a zejména na článek 30.4 tohoto protokolu,
s ohledem na doporučení Evropské centrální banky (ECB) [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Komise Evropských společenství [3],
v souladu s postupem stanoveným v čl. 107 odst. 6 Smlouvy o založení Evropského společenství (dále jen "Smlouva") a článku 42 statutu a za podmínek stanovených v čl. 122 odst. 5 Smlouvy a bodu 7 Protokolu o některých ustanoveních týkajících se Spojeného království Velké Británie a Severního Irska,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 30.1 statutu vyžaduje, aby národní centrální banky zúčastněných členských států poskytly ECB měnové rezervy v jiných měnách než v měnách členských států, v eurech, v rezervních pozicích u MMF a ve zvláštních právech čerpání až do protihodnoty rovnající se 50000000000 eur.
(2) Článek 30.4 statutu stanoví, že ECB může vyzvat ke složení dalších měnových rezerv nad limit stanovený v článku 30.1 statutu v mezích a za podmínek stanovených Radou.
(3) Ustanovení čl. 123 odst. 1 ve spojení s čl. 107 odst. 6 Smlouvy stanoví, že okamžitě po 1. červenci 1998 přijme Rada ustanovení uvedená v článku 30.4 statutu.
(4) Toto nařízení stanoví limit pro další výzvy ke složení měnových rezerv a umožňuje Radě guvernérů ECB v budoucnosti rozhodnout o skutečných výzvách za účelem doplnění vyčerpané částky měnových rezerv a nezvyšovat aktiva ECB nad maximální částku rovnající se 50000000000 eur, stanovenou pro počáteční převody měnových rezerv národními centrálními bankami ve prospěch ECB.
(5) Jakékoliv doplnění měnových rezerv nesmí způsobit zvýšení upsaného základního kapitálu ECB.
(6) Článek 30.4 statutu vyžaduje, aby další výzvy ke složení měnových rezerv byly provedeny podle článku 30.2 statutu; článek 30.2 spolu s článkem 43.6 statutu a bod 10 písm. b) Protokolu o některých ustanoveních týkajících se Spojeného království Velké Británie a Severního Irska vyžaduje, aby příspěvky jednotlivých národních centrálních bank byly stanoveny v poměru k jejich podílu na základním kapitálu ECB upsanému národními centrálními bankami zúčastněných členských států.
(7) Článek 10.3 spolu s článkem 43.4 statutu vyžadují, aby při rozhodování podle článku 30 statutu měly hlasy členů Rady guvernérů ECB váhu podle podílů národních centrálních bank zúčastněných členských států na upsaném základním kapitálu ECB.
(8) Článek 30.4 statutu spolu s články 43.4 a 43.6 statutu a bod 8 Protokolu o některých ustanoveních týkajících se Spojeného království Velké Británie a Severního Irska a bod 2 Protokolu o některých ustanoveních týkajících se Dánska nepropůjčují žádná práva ani neukládají žádné povinnosti nezúčastněným členským státům.
(9) Článek 49.1 statutu spolu s bodem 10 písm. b) Protokolu o některých ustanoveních týkajících se Spojeného království Velké Británie a Severního Irska vyžadují, aby centrální banka členského státu, na který se přestala vztahovat výjimka, nebo ke které se přistupuje jako k centrální bance členského státu, na který se přestala vztahovat výjimka, převedla své měnové rezervy do ECB v souladu s článkem 30.1 statutu.
Článek 49.1 statutu stanoví, že výše těchto převodů se určuje násobkem hodnoty měnových rezerv, které již byly v souladu s článkem 30.1 převedeny do ECB, vyjádřené v eurech podle platných směnných kurzů, a poměru mezi počtem podílů upsaných dotyčnou národní centrální bankou a počtem podílů již splacených ostatními národními centrálními bankami.
(10) Veškeré odkazy na částky uvedené v eurech ve zmíněných ustanoveních Smlouvy, v tomto nařízení a ve veškerých výzvách nebo žádostech ECB o měnové rezervy se považují za odkazy na nominální částky v eurech v okamžiku výzvy Evropské centrální banky ke složení měnových rezerv,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto nařízení se:
- "měnovými rezervami" rozumějí oficiální měnové rezervy zúčastněného členského státu držené národními centrálními bankami, které znějí na měny, zúčtovací jednotky nebo zlato, jiné než měny členských států, euro, rezervní pozice MMF a zvláštní práva čerpání, nebo se z nich skládají,
- "národní centrální bankou" rozumí centrální banka zúčastněného členského státu,
- "zúčastněným členským státem" rozumí členský stát, který přijal jednotnou měnu v souladu se Smlouvou.
Článek 2
Další výzvy ke složení měnových rezerv
1. ECB může v případě potřeby uskutečnit další výzvy ke složení měnových rezerv národními centrálními bankami nad limit stanovený v článku 30.1 statutu až do protihodnoty rovnající se 50000000000 eur.
2. Centrální banka členského státu, na který se přestala vztahovat výjimka, nebo ke které se přistupuje jako k centrální bance členského státu, na který se přestala vztahovat výjimka, převede své měnové rezervy do ECB ve výši, která se určí násobkem hodnoty měnových rezerv, které již byly v souladu s odstavcem 1 převedeny do ECB, vyjádřené v eurech podle platných směnných kurzů, a poměru mezi počtem podílů upsaných dotyčnou národní centrální bankou a počtem podílů již splacených ostatními národními centrálními bankami.
Článek 3
Závěrečná ustanovení
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1040/2000
ze dne 16. května 2000,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1255/1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 36 a 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 31 nařízení (ES) č. 1255/1999 [4] se náhrady poskytují pro některé produkty, na které se uvedené nařízení vztahuje, jsou-li vyváženy ve formě zboží uvedeného v příloze II, na základě cen těchto produktů na světovém trhu a rozdílu mezi těmito cenami a cenami ve Společenství v mezích vyplývajících z dohod uzavřených v souladu s článkem 300 Smlouvy.
(2) Ve více zemědělských odvětvích, zejména v odvětví obilovin, cukru, rýže a vajec, rozhodnutí, pro které zboží mohou být poskytovány vývozní náhrady, včetně zboží neuvedeného v příloze I Smlouvy, je v pravomoci Komise, aby byla zaručena pružnost nezbytná pro co nejúčinnější využívání disponibilních finančních prostředků.
Proto je vhodné dát Komisi stejnou pravomoc také v odvětví mléka a mléčných výrobků, aby stanovila zboží, pro které lze poskytnout náhrady,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 31 nařízení (ES) č. 1255/1999 se odstavec 14 nahrazuje tímto:
"14. Prováděcí pravidla k tomuto článku, včetně pravidel pro přerozdělení dosud nepřidělených nebo nevyužitých množství, která lze vyvézt, jakož i všechny změny přílohy II stanoví Komise postupem podle článku 42.
Avšak prováděcí pravidla k odstavcům 8, 10, 11 a 12 pro produkty uvedené v článku 1 a vyvážené ve formě zboží uvedeného v příloze II tohoto nařízení se stanoví postupem podle článku 16 nařízení (ES) č. 3448/93."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1042/2000
ze dne 18. května 2000,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2342/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu prémií v odvětví hovězího a telecího masa
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], ve znění nařízení Komise (ES) č. 907/2000 [2], a zejména na čl. 4 odst. 8, čl. 6 odst. 7, čl. 11 odst. 5 a čl. 12 odst. 3 a na druhou odrážku článku 50 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souvislosti se zvláštní prémií poskytovanou v době porážky a s porážkovou prémií se lhůta kratší než jeden měsíc pro porážku, odeslání nebo vývoz po uplynutí retenčního období podle čl. 9 odst. 1 a čl. 37 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 2342/1999 ze dne 28. října 1999, které stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem, pokud jde o režim prémií [3] jeví jako nedostatečná, zejména s ohledem na některé veterinární požadavky při vývozu. Je proto vhodné povolit delší lhůtu. V zájmu spravedlnosti je kromě toho nutné, aby na žádost producenta bylo toto opatření používáno od zavedení nového režimu prémií.
(2) Článek 4 nařízení Rady (EHS) č. 3950/92 ze dne 28. prosince 1992, kterým se zavádí doplňková dávka v odvětví mléka a mléčných výrobků [4], naposledy pozměněného nařízením Komise (ES) č. 749/2000 [5], a čl. 16 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [6] užívají slova "mít k dispozici" pro označení individuálního referenčního množství mléka. Články 17 a 31 nařízení (ES) č. 2342/1999 používají slovo "přidělený". V zájmu právní jasnosti by se měl pro označení téhož pojmu používat jeden výraz. Je proto vhodné vyřešit tento terminologický problém, a to i zpětně od zavedení nového režimu prémií.
(3) Použití ustanovení umožňujících zahrnout do žádosti o prémie na krávy bez tržní produkce mléka nejvýše 20 % jalovic podle čl. 6 odst.
2 nařízení (ES) č. 1254/1999 vede k tomu, že malým producentům, kteří podají žádost o prémie, jejíž výsledný procentuální podíl 20 % je menší než jedna, není umožněno zahrnout do žádostí o prémie náhradní jalovice.
Podle bodu odůvodnění 7 uvedeného nařízení je cílem toto opatření omezit počet jalovic na běžný poměr potřebný k obnově stáda.
Za tímto účelem stanoví článek 50 uvedeného nařízení opatření nezbytná pro vyřešení zvláštních praktických problémů. V důsledku toho by tito malí producenti, kteří žádají o prémie pro nejméně dvě krávy bez tržní produkce mléka, měli mít právo na prémii pro náhradní jalovice, a to od zavedení nového režimu, aby nedocházelo k diskriminaci mezi producenty.
(4) V souladu s článkem 30 nařízení (ES) č. 2342/1999 mohou členské státy stanovit období a termíny pro podání žádostí o zvláštní prémie a prémie na krávy bez tržní produkce mléka a mohou omezit počet žádostí, které může jeden producent podat v rámci jednoho režimu prémií a jednoho kalendářního roku.
Důvodem těchto opatření je snaha o řádnou správu a kontrolu prémií.
Jelikož se tyto důvody vztahují i na porážkovou prémii, použijí se tato ustanovení i pro ni.
(5) Individuální referenční množství mléka definované v čl. 16 odst. 3 nařízení (ES) č. 1255/1999, které se používá ke stanovení počtu krav, na které se vztahuje prémie na krávy bez tržní produkce mléka v rámci smíšených stád podle čl. 6 odst. 2 písm. b) nařízení (ES) č. 1254/1999, a faktor intenzity chovu podle článku 12 uvedeného nařízení, se vztahují k referenčnímu množství, které je považováno za množství nejlépe odrážející skutečný počet dojnic v zemědělském podniku, tj. množství k dispozici 31. března nebo 1. dubna podle toho, zda producent uvolní nebo přebere referenční množství. Pokud by se však převod individuálního referenčního množství projevil až na počátku následujícího obchodního roku, tj. 1. dubna, dosáhne se uvedeného cíle pouze tehdy, použije-li se k výpočtu referenční množství platné 1. dubna. Přísné používání uvedených ustanovení vede v uvedených případech k nepřekonatelným potížím. V takových případech je nutné přijmout zvláštní opatření v souladu s článkem 50 nařízení (ES) č. 1254/1999, aby nedocházelo k diskriminaci mezi producenty. Tato opatření, která jsou pro příslušné členské státy dobrovolná, by měla být použitelná od roku 2001 až do okamžiku skutečného provedení přímých plateb v odvětví mléka a mléčných výrobků, s výjimkou producentů sídlících v členských státech, které se rozhodly zavést opatření od roku 2000, kteří již požádali, aby toto opatření vstoupilo v platnost a pro které by toto opatření mělo být použitelné od zavedení nového režimu prémií.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2342/1999 se mění takto:
1. V čl. 9 odst. 1 se první věta nahrazuje tímto: "Odchylně od článku 5 je prémie vyplacena producentovi, který choval zvíře během minimálního retenčního období dvou měsíců, které končí dříve než jeden měsíc před porážkou nebo odesláním nebo dříve než dva měsíce před vývozem zvířete."
2. V čl. 17 odst. 1 písm. a), čl. 31 odst. 2 písm. a) a čl. 31 odst. 3 písm. b) se slovo "přiděleno" nahrazuje slovy "k dispozici."
3. V článku 17 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"3. Pokud se žádost o prémie, která se po úpravě na úroveň individuálního stropu podle čl. 10 odst. 1 nařízení Komise (EHS) č. 3887/92 ze dne 23. prosince 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla k integrovanému administrativnímu a kontrolnímu systému pro některé režimy podpor Společenství [7], týká dvou až pěti zvířat, může být pouze jedno z těchto zvířat jalovice."
4. V čl. 35 odst. 1 se na konci druhého pododstavce doplňuje toto: "Aniž je dotčena výše stanovená lhůta, mohou členské státy stanovit období a termíny pro podání žádostí o podporu a počet žádostí, které může producent podat v rámci jednoho kalendářního roku."
5. Čl. 37 odst. 1 se nahrazuje tímto:
"1. Prémie je vyplacena producentům, kteří chovali zvíře během retenčního období nejméně dvou měsíců, které končí dříve než jeden měsíc před porážkou nebo dva měsíce před vývozem zvířete."
6. Za článek 44 se doplňuje nový článek, který zní:
"Článek 44a
Stanovení individuálního referenčního množství mléka
Až do 31. prosince 2004 se může členský stát, odchylně od čl. 17 odst. 1 písm. a) a čl. 31 odst. 2 písm. a), rozhodnout, že pro producenty mléka, kteří v souladu s čl. 8 písm. b) nařízení (EHS) č. 3950/92 nebo v souladu s vnitrostátními právními předpisy pro provádění článku 7, čl. 8 písm. a), d) a e) nebo článku 8a uvedeného nařízení uvolní nebo zcela či částečně přeberou individuální referenční množství mléka s účinkem od 31. března nebo 1. dubna, je datem rozhodným pro stanovení:
- maximálního individuálního referenčního množství mléka, které je k dispozici pro možnost využití prémie na krávy bez tržní produkce mléka a pro maximální počet krav bez tržní produkce mléka,
- poskytnutí dodatečných plateb na počet dojnic a
- intenzity chovu,
1. duben."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1072/2000
ze dne 19. května 2000,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 1538/91, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 1906/90 o některých obchodních normách pro drůbeží maso
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1906/90 ze dne 26. června 1990 o některých obchodních normách pro drůbeží maso [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1101/98 [2], a zejména na články 7 a 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 1538/91 [3] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1000/96 [4] stanoví prováděcí pravidla pro obchodní normy v odvětví drůbežího masa.
(2) Nařízení Rady (ES) č. 1101/98 rozšířilo oblast působnosti nařízení (EHS) č.
1906/90 na kontrolu obsahu vody v děleném drůbežím mase. V důsledku toho je nezbytné stanovit pravidla pro provádění těchto kontrol, které jsou podobné kontrolám prováděným u nedělených zmrazených a hluboce zmrazených jatečně upravených těl, jakož i seznam příslušných produktů a vhodné metody kontroly.
(3) Rovněž je nutné změnit ustanovení o kontrole obsahu vody, aby odpovídala vnitrostátním předpisům o provádění kontroly ve všech fázích uvádění na trh, jakož i aktualizovat seznam referenčních laboratoří.
(4) Věk pro porážku mladých hus, jejichž hrudní kost ještě nezkostnatěla, musí být stanoven na základě příslušného způsobu chovu.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 1538/91 se mění takto:
1. V čl. 1 odst. 2 se vkládá nové písmeno n), které zní:
"n) vykostěná krůtí stehna: horní stehna nebo spodní stehna, vykostěná, tj. bez stehenní, holenní a lýtkové kosti, celá, nakrájená na kostičky nebo na plátky."
2. Článek 14a se mění takto:
- v odst. 3 první pododstavec se slovo "čtyřhodinový" nahrazuje slovem "osmihodinový",
- odstavec 13 se nahrazuje tímto:
Členské státy přijmou praktická opatření k provádění kontrol podle tohoto článku ve všech fázích uvádění produktů na trh, včetně kontrol dovozů ze třetích zemí prováděných při celním odbavení podle příloh V a VI. O těchto opatřeních uvědomí ostatní členské státy a Komisi do 1. září 2000.
Všechny důležité změny musí být okamžitě oznámeny ostatním členským státům a Komisi."
3. Vkládá se nový článek 14b, který zní:
"Článek 14b
1. Čerstvé, zmrazené nebo hluboce zmrazené dělené drůbeží maso uvedené níže může být uváděno na trh Společenství za účelem výkonu povolání nebo k obchodním účelům pouze za předpokladu, že obsah vody nepřekračuje technicky nevyhnutelné hodnoty stanovené analytickou metodou uvedenou v příloze VIa (chemický test). Týká se to těchto skupin děleného drůbežího masa:
a) kuřecí prsní řízek, s klíční kostí nebo bez ní, bez kůže;
b) kuřecí prsa, s kůží;
c) kuřecí horní stehna, spodní stehna, stehna, stehna spojená s částí hřbetu, zadní čtvrtky, s kůží;
d) krůtí prsní řízek, bez kůže;
e) krůtí prsa, s kůží;
f) krůtí horní stehna, spodní stehna, stehna, s kůží;
g) vykostěná krůtí stehna, bez kůže.
2. Příslušné orgány pověřené členskými státy zajistí, aby jatka a porcovací závody, které mohou či nemusí být součástí jatek, přijaly veškerá opatření nezbytná pro splnění požadavků podle odstavce 1, a zejména aby:
14a odst. 3 rovněž u jatečně upravených těl kuřat a krůt určených k výrobě čerstvého, zmrazeného a hluboce zmrazeného děleného drůbežího masa podle odstavce 1.
Tyto kontroly se provádějí minimálně jednou za osmihodinovou pracovní dobu.
Limitní hodnoty uvedené v příloze VII bod 9 se vztahují rovněž na jatečně upravená těla krůt,
- výsledky kontrol byly zaznamenány a uchovány po dobu jednoho roku,
- každá šarže byla označena tak, aby bylo možné zjistit datum její výroby; toto označení šarže musí být zapsané ve výrobních záznamech.
3. Minimálně jednou za tři měsíce se provádějí kontroly obsahu vody ve zmrazeném a hluboce zmrazeném děleném drůbežím mase podle odstavce 1 na základě vzorků odebraných v každém porcovacím závodě, který dělené drůbeží maso vyrábí, a to způsobem stanoveným v příloze VIa.
Tyto kontroly se neprovádějí u děleného drůbežího masa, u nějž je příslušnému orgánu uspokojivě doloženo, že je určeno výhradně na vývoz.
Po roce kontrolních měření může být četnost kontrol snížena na půlroční interval u těch porcovacích závodů, které dosáhly uspokojivých výsledků.
Pokud by však od tohoto okamžiku přestaly splňovat některý z požadavků stanovených v příloze VIa, kontroly by opět musely být prováděny nejméně jednou za tři měsíce po dobu minimálně dvou let, během nichž se četnost kontrol nemůže snížit.
4. Článek 14a odstavce 5 až 13 se použije přiměřeně na dělené drůbeží maso podle odstavce 1."
4. V příloze IV se vkládají nové položky týkající se minimálního věku pro porážku:
- v písmenu b) "Extenzivní způsob":
- "chov v drůbežárně: 60 dnů nebo později u mladých hus (nebo housat)",
- v písmenu d) "Tradiční volný výběh":
- "60 dnů u mladých hus (nebo housat)".
5. Příloha tohoto nařízení se vkládá jako příloha VIa.
6. Příloha VII se mění takto:
- bod 1 se nahrazuje tímto:
- "1. Nejméně jednou za osmihodinový pracovní blok: se namátkově vybere z linky na kuchání drůbeže 25 jatečně upravených těl okamžitě po vykuchání a odstranění drobů a tuku a před prvním umytím.",
- vkládá se nový bod 8a, který zní:
- "8a.
Místo ručního vážení jatečně upravených těl podle bodů 1 až 8 lze použít automatické váhy ke stanovení procenta absorbované vody u téhož počtu jatečně upravených těl a podle týchž zásad, a to za předpokladu, že příslušný orgán již automatické váhy pro tento účel schválil."
7. V příloze VIII se adresy referenčních laboratoří mění takto: REFERENČNÍ LABORATOŘ SPOLEČENSTVÍ:
ID/Lelystad Postbus 65 Edelhertweg 15 8200 AB
Lelystad
BELGIE Faculteit Diergeneeskunde Vakgroep "Diergeneeskundig toezicht op eetwaren"
Universiteit Gent
Salisburylaan 133 B-9820
Merelbeke ŘECKO
Ministry of Agriculture Veterinary Laboratory of Patra 15, Notara Street
GR-264 42
ITÁLIE Ispettorato Centrale Repressione Frodi Via Jacopo Cavedone n. 29 I-41100 Modena NIZOZEMSKO
ID/Lelystad
Postbus 65 Edelhertweg 15 8200 AB Lelystad
SPOJENÉ KRÁLOVSTVÍ
CSL Food Science Laboratory
Sand Hutton
RAKOUSKO Bundesamt und Forschungszentrum für Landwirtschaft Spargelfeldstr. 191 A-1220 Wien
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1073/2000
ze dne 19. května 2000,
kterým se mění nařízení Rady (EHS) č. 2092/91 o ekologickém zemědělství a k němu se vztahujícím označování zemědělských produktů a potravin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2092/91 ze dne 24. června 1991 o ekologickém zemědělství a k němu se vztahujícím označování zemědělských produktů a potravin [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 331/2000 [2], a zejména na článek 13 druhou odrážku uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Je nezbytné v příloze I nařízení (EHS) č. 2092/91 rozšířit možné použití mikroorganismů pro aktivaci kompostu, aby se zároveň pokrylo použití organismů, které mohou zlepšit celkový stav půdy a využitelnost výživných prvků v půdě nebo v plodinách.
Je zároveň nezbytné vyloučit každé použití jakéhokoliv mikroorganismu geneticky modifikovaného a sladit ustanovení týkající se užití chlévské mrvy s ustanoveními, která se k nim vztahují, v části B bodu 7 této přílohy.
(2) V souladu s postupem podle čl. 7 odst. 4 nařízení (EHS) č. 2092/91 některé členské státy předložily informace, aby bylo možno začlenit některé produkty do přílohy II nebo aby došlo ke změně některých ustanovení této přílohy.
(3) Změny přílohy II se týkají produktů, které byly běžně používány před přijetím nařízení (EHS) č. 2092/91, v souladu se zásadami dobré praxe ekologického zemědělství používané na území Společenství, které jsou tudíž v souladu s ustanoveními čl. 7 odst. 1a uvedeného nařízení. Změny týkající se některých těchto produktů jsou naléhavé s ohledem na příští zemědělskou sezónu.
(4) Zdá se, že glycerol, oxid křemičitý a izopropylalkohol jsou hlavní pro přípravu některých potravin. Tyto produkty je tedy možno zapsat do přílohy VI, přičemž se musí brát v úvahu požadavky článku 2 nařízení Komise (EHS) č. 207/93 [3], ve znění nařízení (ES) č. 345/97 [4], stanovujícího obsah přílohy VI nařízení (EHS) č. 2092/91.
(5) Je nezbytné v "obecných zásadách" v příloze VI uvést, že při přípravě potravin z ekologické produkce se povoluje uzení.
(6) Je nezbytné, aby ustanovení přílohy VI týkající se geneticky modifikovaných organismů a produktů z nich odvozených byla v souladu s celkovým zákazem přijatým v rámci nařízení (ES) č. 1804/1999 [5].
(7) U některých výrobků je zapotřebí zavést menší technické nebo redakční úpravy.
Je také nezbytné zavést některé redakční změny, aby byly v souladu se změnou nařízení (ES) č. 1804/1999.
(8) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem výboru podle článku 14 nařízení (EHS) č. 2092/91,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I, II a VI nařízení (EHS) č. 2092/91 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Je okamžitě použitelné.
Přitom ustanovení přílohy I části nazvané "A. Rostliny a rostlinné produkty" bodů 2.1 a 2.2 nařízení (EHS) č. 2092/91 jsou použitelná od 24. srpna 2000.
Produkt "živočišné uhlí" v příloze II části A nařízení (EHS) č. 2092/91 se může používat do vstupu tohoto nařízení v platnost za dříve uplatňovaných podmínek, a to až do vyčerpání stávajících zásob, nejpozději však do 30. září 2000.
Produkt "uhličitan vápenatý" uvedený v příloze VI nařízení (EHS) č. 2092/91, pro který platí přísnější podmínky než podmínky uplatňované před vstupem tohoto nařízení v platnost, se může i nadále používat za dříve uplatňovaných podmínek až do vyčerpání stávajících zásob, nejpozději však do 30. září 2000.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 1080/2000
ze dne 22. května 2000
o podpoře Prozatímní mise Organizace spojených národů v Kosovu (UNMIK) a Úřadu vysokého zástupce v Bosně a Hercegovině (OHR)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 308 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V Kosovu a Bosně a Hercegovině, kde Společenství provádí aktivní politiku rekonstrukce, podpory návratu uprchlíků a vysídlených osob a hospodářské a regionální spolupráce, zřídilo mezinárodní společenství subjekty, jejichž cílem je zajistit přechodnou civilní správu a provádění mírových dohod, jmenovitě Prozatímní misi OSN v Kosovu (UNMIK) a Úřad vysokého zástupce v Bosně a Hercegovině (OHR).
(2) Včasné ustavení a řádné fungování těchto subjektů může být významným činitelem pro optimalizaci účinnosti podpory Společenství podle této politiky.
(3) Proto by měl být vytvořen právní rámec, který by upravil finanční podporu Společenství těmto dvěma subjektům.
(4) Operace uvedené v tomto nařízení spadají do rámce politiky Společenství v Kosovu a v Bosně a Hercegovině a jsou nezbytné k dosažení jednoho z cílů Smlouvy.
Pro přijetí tohoto nařízení Smlouva nestanoví jiné pravomoci než ty, které jsou uvedeny v článku 308,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Společenství v rámci své politiky rekonstrukce, podpory návratu uprchlíků a vysídlených osob a hospodářské a regionální spolupráce v Kosovu a v Bosně Hercegovině finančně přispívá na zřízení a provoz UNMIK (čtvrtý pilíř) a OHR.
2. Financování se uskutečňuje v podobě dotace rozpočtu UNMIK a OHR.
Článek 2
1. Činnosti uvedené v tomto nařízení provádí Komise.
2. Výše dotace, financovatelé výdaje, stanovené období, prováděcí postupy a postupy kontroly hospodaření a konečného určení dotace Společenství jsou předmětem finanční dohody mezi Komisí, jednající jménem Společenství, a přijímajícími subjekty.
Podmínky finanční dohody zajistí spravedlivé rozdělení nákladů mezi Evropskou unii a ostatní členy mezinárodního společenství.
Článek 3
Komise kontroluje provádění tohoto nařízení a pravidelně podává zprávy Evropskému parlamentu a Radě.
Článek 4
Finanční dohody a jakákoli smlouva nebo prováděcí nástroje, které z nich vyplývají, výslovně stanoví, že Komise nebo Komisí pověřené subjekty, Účetní dvůr a Evropský úřad pro boj proti podvodům (OLAF) mohou v případě potřeby provést místní šetření.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
NAŘÍZENÍ RADY (ES) č. 1081/2000
ze dne 22. května 2000,
kterým se zakazuje prodej, dodávky a vývoz výzbroje do Barmy/Myanmaru, která by mohla být použita k vnitřní represi nebo terorismu, a kterým se zmrazují prostředky určitých osob, které jsou spojeny s významnými vládními funkcemi v této zemi
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 60 a 301 této smlouvy,
s ohledem na společný postoj 2000/346/SZBP ze dne 26. dubna 2000, kterým se rozšiřuje a mění společný postoj 96/635/SZBP vůči Barmě/Myanmaru[1],
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) S ohledem na pokračující závažné a soustavné porušování lidských práv barmskými orgány, a zejména s ohledem na pokračující a stupňované potlačování občanských a politických práv a skutečnost, že uvedené orgány neuskutečňují kroky vedoucí k demokracii a usmíření, stanoví společný postoj 2000/346/SZBP, že restriktivní opatření vztahující se na Barmu/Myanmar stanovená ve společném postoji 96/635/SZBP[2] a 98/612/SZBP[3] by měla být kromě jiného rozšířena o zablokování prostředků vysoce postavených členů Státní rady pro mír a rozvoj, barmských orgánů v odvětví cestovního ruchu, vysoce postavených důstojníků ozbrojených sil, členů vlády nebo bezpečnostních oddílů, kteří vytvářejí, provádějí nebo těží z politické linie, která brání přechodu Barmy/Myanmaru k demokracii, a jejich rodinných příslušníků, a zákazem prodeje, dodávek a vývozů výzbroje, která by mohla být použita k vnitřní represi a terorismu.
(2) Tato opatření spadají do oblasti působnosti Smlouvy.
(3) Aby nebyla narušována hospodářská soutěž, je pro provádění uvedených opatření nezbytné použití práva Společenství, pokud jde o území Společenství.
Za takové území je považováno pro účely tohoto nařízení území zahrnující všechna území členských států, na která se vztahuje Smlouva za podmínek v ní stanovených.
(4) Je třeba, aby byly příslušné orgány členských států, pokud to bude nezbytné, zmocněny k zajištění souladu s tímto nařízením.
(5) Je nezbytné, aby se Komise a členské státy vzájemně informovaly o opatřeních přijatých podle tohoto nařízení a o dalších závažných informacích, které mají k dispozici v souvislosti s tímto nařízením, aniž jsou dotčeny stávající povinnosti týkající se určitých položek.
(6) Je žádoucí, aby v případě porušení tohoto nařízení mohly být po jeho vstupu v platnost ukládány sankce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Je zakázáno vědomě a úmyslně prodávat, dodávat, vyvážet nebo zasílat přímo či nepřímo výzbroj uvedenou v příloze I, ať pochází či nepochází ze Společenství, jakékoli osobě nebo subjektu v Barmě/Myanmaru nebo jakékoli osobě nebo subjektu za účelem provozování obchodu na území nebo z území Barmy/Myanmaru.
Článek 2
1. Všechny prostředky držené mimo území Burmy/Myanmaru patřící vysoce postaveným členům Státní rady pro mír a rozvoj, barmským orgánům v odvětví cestovního ruchu, vysoce postaveným důstojníkům ozbrojených sil, členům vlády nebo bezpečnostních oddílů, kteří vypracovávají, provádějí nebo těží z politické linie bránící přechodu Barmy/Myanmaru k demokracii, jejichž jména jsou uvedena v příloze II, a jejich rodinných příslušníků se zmrazují.
2. Žádné prostředky se nezpřístupní přímo ani nepřímo k užití nebo ve prospěch osob uvedených v odstavci 1.
3. Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
- "prostředky" finanční prostředky a hospodářské výhody všeho druhu včetně, ale nikoli nezbytně jen hotovosti, šeků, peněžních pohledávek, směnek, platebních příkazů a dalších platebních prostředků; vkladů u finančních ústavů nebo jiných subjektů; zůstatků na účtech, pohledávek a úpisů pohledávek, cenných papírů veřejně obchodovatelných a neobchodovatelných na burze a dalších pohledávek včetně akcií, certifikátů zastupujících cenné papíry, dluhopisů, platebních poukázek, zástavních listů, derivátů; úroků, dividend nebo jiných příjmů nebo hodnot plynoucích nebo vznikající z aktiv; úvěrů, práv na započtení pohledávek, záruk, závazků plnění dluhopisů nebo jiných finančních závazků; akreditivů, nákladních listů, zástavních smluv, dokladů dokazující podíl ve fondech nebo na finančních zdrojích nebo jiných nástrojů k financování vývozu,
- "zmrazením prostředků" zabránění veškerému pohybu, převodu, přeměně, použití nebo zacházení s prostředky jakýmkoli způsobem, který by vedl k jakékoli změně jejich objemu, výše, umístění, vlastnictví, držby, povahy, určení nebo k jiné změně, která by umožnila použití prostředků, včetně správy portfolia za účelem dosažení zisku pro klienta, až na to, že veškerý plynoucí úrok nebo příjem nebo jakýkoli kapitál splatný bez dalšího v době splatnosti jakýchkoli prostředků je vyplácen a držen na blokovaném účtu.
Článek 3
Aniž jsou dotčena pravidla Společenství týkající se důvěrnosti a článek 284 Smlouvy, jsou příslušné orgány členských států oprávněny žádat banky, finanční ústavy, pojišťovny a další instituce nebo osoby o poskytnutí všech významných informací nezbytných k zajištění souladu s tímto nařízením.
Článek 4
Komise je zmocněna
- měnit přílohu II s ohledem na rozhodnutí aktualizující přílohu společného postoje 2000/346/SZBP,
- měnit údaje o příslušných orgánech členských států uvedené v příloze III na základě informací poskytnutých členskými státy.
Článek 5
Vědomá a úmyslná účast na souvisejících činnostech, jejichž přímým či nepřímým účelem nebo důsledkem je podpora obchodních transakcí nebo činností uvedených v článku 1 nebo obcházení ustanovení tohoto nařízení, je zakázána.
Článek 6
Komise a členské státy se vzájemně informují o opatřeních přijatých podle tohoto nařízení a poskytují si související informace, které mají k dispozici, týkající se tohoto nařízení, zejména informace obdržené v souvislosti s článkem 3, informace týkající se sporných otázek porušování a výkonu a rozhodnutí vnitrostátních soudů.
Článek 7
Každý členský stát určí sankce, které se uloží v případě porušení ustanovení tohoto nařízení.
Tyto sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Článek 8
Toto nařízení se vztahuje na
- území Společenství včetně jeho vzdušného prostoru,
- paluby všech letadel nebo plavidel pod pravomocí členského státu,
- každou osobu nacházející se jinde, která je státním příslušníkem členského státu, a
- každý subjekt zřízený podle práva členského státu.
Článek 9
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1085/2000
ze dne 15. května 2000
o některých prováděcích pravidlech ke kontrolním opatřením v oblasti vymezené Úmluvou o budoucí multilaterální spolupráci při rybolovu v severovýchodním Atlantiku
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2791/1999 ze dne 16. prosince 1999 o některých kontrolních opatřeních v oblasti vymezené Úmluvou o budoucí multilaterální spolupráci při rybolovu v severovýchodním Atlantiku [1], a zejména na čl. 4 odst. 3, čl. 6 odst. 5, čl. 7 odst. 3, článek 8, čl. 11 odst. 5 a 6, čl. 12 odst. 1, čl. 13 odst. 1 písm. h), čl. 19 odst. 7 a článek 27 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 2791/1999 zavádí některá zvláštní opatření na kontrolu rybolovné činnosti Společenství v oblasti upravené předpisy NEAFC a doplňuje kontrolní opatření uvedená v nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [2], naposledy pozměněném nařízením (ES) č. 2846/98 [3]. Měla by být proto stanovena prováděcí pravidla k tomuto nařízení.
(2) Kontrolní a vynucovací systém platný pro rybářská plavidla operující v oblastech ležících za hranicemi národní jurisdikce smluvních stran v oblasti NEAFC, přijatý Komisí pro rybolov v severovýchodním Atlantiku, stanoví v přílohách formáty pro předávání údajů a vzory určitých inspekčních nástrojů, které by se měly přijmout na úrovni Společenství.
Tyto formáty a vzory jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení;
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro rybolov a akvakulturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBLAST PŮSOBNOSTI
Článek 1
Účel
Toto nařízení stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 2791/1999.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1. "oprávněnými plavidly" plavidla, kterým bylo, v souladu s čl. 7 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 1627/94 [4], vystaveno zvláštní povolení k rybolovu opravňující podle čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 2791/1999, k provozování k rybolovné činnosti v oblasti upravené předpisy NEAFC zaměřené na jeden nebo více řízených zdrojů podle nařízení (ES) č. 2791/1999;
2. "střediska sledování lovišť" střediska vytvořená členskými státy pro využití systému satelitního sledování lovišť;
3. "zprávou" údaje o poloze plavidla automaticky předané systémem satelitního sledování do střediska sledování lovišť členského státu vlajky;
4. "hlášení o poloze" hlášení ručně vypracované velitelem za podmínek podle článku 6 nařízení Komise (ES) č. 1489/97 [5];
5. "systémem" systém kontroly a vynucování podle čl. 1 písm. a) nařízení (ES) č.
KAPITOLA II
SDĚLOVÁNÍ ÚDAJŮ
Článek 3
Účast Společenství
1. Sdělení podle čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 2791/1999 zahrnuje:
a) seznam plavidel oprávněných lovit v oblasti upravené předpisy v souladu s čl. 4 odst. 1 výše uvedeného nařízení;
b) seznam plavidel oprávněných lovit jeden nebo více řízených zdrojů dělený podle druhů;
c) jakož i změny v těchto seznamech.
V seznamech je zaznamenáno vnitřní číslo přidělené každému plavidlu v rejstříku rybářského loďstva podle článku 5 nařízení Komise (ES) č. 2090/98 [6].
2. Členské státy neprodleně Komisi sdělí elektronickou cestou vnitřní číslo oprávněného plavidla, kterému bylo zvláštní povolení odebráno nebo pozastaveno.
Článek 4
Ohlašování úlovků z řízených zdrojů
Obsah a formát sdělení uvedených v čl. 6 odst. 5 nařízení (ES) č. 2791/1999 jsou stanoveny v příloze I.
Článek 5
Celkové ohlašování úlovků
Seznam zdrojů podle čl. 7 odst. 1 nařízení (ES) č. 2791/1999 je uveden v příloze II.
Při celkovém ohlašování úlovků podle čl. 7 odst. 1 používají členské státy formát uvedený v příloze II.
Článek 6
Ohlašování polohy
1. Sdělení podle článku 8 nařízení (ES) č. 2791/1999 je předáváno středisky sledování lovišť.
2. Obsah a formát podávání těchto hlášení se stanoví v příloze III.
3. Střediska sledování lovišť předávají zejména údaje obsažené v:
a) první zprávě přijaté po vplutí plavidla do oblasti upravené předpisy;
b) zprávě přijaté alespoň jednou za šest hodin během doby, kdy plavidlo setrvává v oblasti upravené předpisy; a
c) první zprávě přijaté po vyplutí plavidla z oblasti upravené předpisy.
4. Hlášení o poloze se případně předávají sekretariátu NEAFC alespoň jednou za 24 hodin.
Je-li to nutné, mohou členské státy zmocnit velitele plavidla, aby zasílal neprodleně kopii tohoto hlášení sekretariátu NEAFC.
KAPITOLA III
BEZPEČNOST A DŮVĚRNOST
Článek 7
Zabezpečení a zajištění důvěrnosti při zacházení s elektronickými hlášeními a zprávami
1. Ustanovení podle odstavců 2 až 9 se vztahuje na všechny elektronické zprávy a hlášení podle tohoto nařízení a nařízení (ES) č. 2791/1999 s výjimkou celkového hlášení o úlovcích podle článku 5 tohoto nařízení.
2. Příslušné orgány členských států, které zpracovávají hlášení a zprávy přijmou veškerá opatření nutná k tomu, aby splňovaly ustanovení o bezpečnosti a důvěrnosti uvedená v odstavcích 4 až 9.
3. Každý členský stát případně na žádost sekretariátu NEAFC zajistí opravu nebo vymazání hlášení a zpráv, se kterými nebylo zacházeno v souladu s nařízením (ES) č. 2791/1999 a tímto nařízením.
4. Hlášení a zprávy mohou být použita pouze k účelům uvedeným v systému.
Každý členský stát vykonávající inspekci zpřístupní hlášení a zprávy pouze k inspekčním účelům a inspektorům přiděleným do systému.
5. Členské státy vykonávající inspekci:
a) si mohou ponechat a archivovat hlášení a zprávy předané sekretariátem NEAFC ve lhůtě 24 hodin poté, co plavidlo, jehož se údaje týkají, vyplulo z oblasti upravené předpisy, aniž by se tam vrátilo.
Vyplutí je považováno za uskutečněné šest hodin po sdělení úmyslu opustit oblast upravenou předpisy;
b) zaručují bezpečné zpracování hlášení a zpráv ve svých vlastních informačních systémech, zejména pokud zpracování vyžaduje přenos po síti.
Členské státy musí přijmout všechna technická a organizační opatření, aby chránila hlášení a zprávy před každým náhodným nebo neoprávněným zničením, náhodnými ztrátami, pozměňováním, neoprávněným rozšiřováním nebo přístupem a před jakoukoli formou nevhodného zpracování.
Se zřetelem na znalosti získané v oblasti bezpečného a důvěrného zacházení s elektronickými hlášeními a zprávami a se zřetelem na náklady jejich zavedení, musejí opatření zajišťovat úroveň bezpečnosti odpovídající riziku spojenému se zpracováním hlášení a zpráv.
6. Členské státy a Komise dodržují minimální požadavky bezpečnosti uvedené v příloze IV.
7. Členské státy se soustředí na to, aby jejich hlavní počítačové systémy splňovaly kritéria uvedená v příloze V.
8. Pro přenos údajů uskutečněný v rámci systému lze použít protokol X.400.
V tomto případě jsou pro zajištění důvěrnosti a pravosti údajů použity vhodné kódovací protokoly.
9. Omezení k přístupu k údajům je zajištěno pomocí pružného mechanismu identifikace uživatele a zaheslovaného přístupu.
Každý uživatel má přístup pouze k údajům nutným pro jeho práci.
KAPITOLA IV
INSPEKCE
Článek 8
Identifikace inspekčních služeb
Vlajky nebo zvláštní praporky podle čl. 11 odst. 5 nařízení (ES) č. 2791/1999 se shodují se vzory stanovenými v příloze VI(A).
Zvláštní průkaz totožnosti podle čl. 12 odst. 1 nařízení (ES) č. 2791/1999 je vyhotoven podle vzoru v příloze VI-B.
Článek 9
Inspekční činnosti
Formát zprávy o začátku a konci činnosti inspekčního plavidla a letadla podle čl. 11 odst. 6 nařízení (ES) č. 2791/1999 je stanoven v příloze VII.
Článek 10
Zpráva z pozorování
Zpráva z pozorování podle článku 13 nařízení (ES) č. 2791/1999 se vypracuje podle vzoru v příloze VIII(A).
Formát elektronického přenosu zprávy je uveden v příloze VIII(B).
Článek 11
Inspekční zpráva
Inspekční zpráva podle čl. 14 odst. 1 písm. h) nařízení (ES) č. 2791/1999 se vypracuje podle vzoru v příloze IX.
Článek 12
Vyšetření závažných porušení předpisů
Seznam příslušných orgánů, podle článku 19 nařízení (ES) č. 2791/1999, oprávněných přijímat údaje o závažných porušeních předpisů je stanoven v příloze X.
KAPITOLA V
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 13
Obecná pravidla pro oznámení sekretariátu
1. Oznámení zasílaná sekretariátu NEAFC v souladu s články 4, 6 a 10 tohoto nařízení odpovídají obecným pravidlům stanoveným v příloze XI.
Každý přenos je označen pořadovým číslem odesílajícím členským státem.
2. Pro předávání zpráv se používají kódy, které jsou v souladu s mezinárodními kódy uvedenými v příloze XII.
Článek 14
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1100/2000
ze dne 22. května 2000
o uložení konečných antidumpingových cel z dovozu karbidu křemíku pocházejícího z Čínské lidové republiky, Ruské federace a Ukrajiny a o prodloužení závazku přijatého rozhodnutím Komise 94/202/ES
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1], a zejména na článek 9 a čl. 11 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. PŘEDCHOZÍ ŠETŘENÍ
(1) Nařízením (ES) č. 821/94 [2], následujícím po přezkumu při uplynutí, Rada uložila konečná antidumpingová cla z dovozu karbidu křemíku kódu KN 28492000, pocházejícího z Čínské lidové republiky (dále jen "Čína"), Ruské federace (dále jen "Rusko") a Ukrajiny.
Zároveň Komise přijala závazek nabídnutý vládou Ruska společně s V/O Stankoimport, Moskva, Rusko.
B. SOUČASNÉ ŠETŘENÍ
(2) Po zveřejnění oznámení o blížícím se uplynutím platnosti opatření v říjnu 1998 [3] Komise obdržela žádost o přezkum podanou Evropskou radou chemického průmyslu (European Chemical Industry Council – CEFIC) jménem výrobců představujících významný podíl výroby karbidu křemíku Společenství (dále jen "dožadující výrobci Společenství").
Žádost se zakládala na tom, že uplynutí platnosti opatření by patrně vyústilo v pokračování či opakování dumpingu a újmy výrobního odvětví Společenství.
(3) Po konzultaci s poradním výborem Komise rozhodla, že existují dostatečné důkazy pro zahájení přezkumu a zahájila šetření podle čl. 11 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 384/96 (dále jen "základní nařízení") zveřejněním oznámení o zahájení [4].
(4) Šetření možnosti pokračování a/nebo opakování dumpingu se týkalo období od 1. ledna 1998 do 31. prosince 1998 (dále jen "období šetření").
Hodnocení trendů důležitých pro posouzení jakéhokoli pokračování a/nebo opakování újmy (dále jen "období šetření újmy = IIP") se týkalo období od 1. ledna 1995 do 31. prosince 1998.
(5) Komise oficiálně oznámila dožadujícím výrobcům Společenství, vývozcům a vyvážejícím výrobcům v Číně, Rusku a na Ukrajině, známým dotyčným dovozcům a zástupcům dotyčných vyvážejících zemí zahájení přezkumu.
Komise zaslala dotazníky všem těmto stranám a dalším stranám, které se přihlásily ve lhůtě stanovené v oznámení o zahájení, stejně jako spolupracujícímu vyvážejícímu výrobci v obdobné zemi, Brazílii.
Komise rovněž umožnila přímo dotyčným stranám, aby písemně vyjádřily svá stanoviska a požádaly o slyšení.
(6) Všichni dožadující výrobci Společenství odpověděli na dotazník stejně jako čtyři dovozci, dva obchodníci spojení se souvisejícím dovozcem a šest uživatelů.
Kromě toho tři další dovozci vyjádřili svá stanoviska písemně.
(7) S ohledem na dotyčné vyvážející země při šetření spolupracovaly tyto společnosti:
a) vyvážející výrobci:
- Zaporožskij Abrasivnyj Kombinat, Zaporožie, Ukrajina,
- Volžskij Abrasive, Volžskij, region Volgograd, Rusko;
b) vývozci:
- Stankoimport, Moskva, Rusko;
c) související dovozce:
- Mineral Abrasive Rohstoff, Kuppenheim, Německo;
d) výrobce v obdobné zemi:
- Casil S/A Carbureto de Silício, Sao Paulo, Brazílie.
(8) Žádný výrobce se sídlem v Číně nespolupracoval při šetření.
(9) Komise vyhledala a ověřila veškeré údaje, jež pokládala za nezbytné pro rozhodnutí o pokračování nebo opakování dumpingu a újmu zájmů Společenství.
Kontrolní návštěvy byly vykonány v provozovnách těchto společností:
a) dožadující výrobci Společenství:
- Elektroschmelzwerk Kempten GmbH, Mnichov, Německo,
- Navarro SA, Madrid, Španělsko;
b) nesouvisející dovozci do Společenství:
- Intermat SA, Hody, Belgie,
- Imexco Ulrich GmbH, Saarbrücken, Německo;
c) obchodníci spojení se souvisejícím dovozcem:
- Mineralien-Werke GmbH Kuppenheim, Kuppenheim, Německo,
- Mineralien-Werke Duisburg GmbH, Duisburg, Německo;
d) uživatelé ve Společenství:
- Carborundum Schleifmittelwerke GmbH, Düsseldorf, Německo,
- Sebald & Co. GmbH, Marktredwitz, Německo,
- Werner Kessl Giessereibedarf, Trabitz, Německo;
C. DOTYČNÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
(10) Dotyčný výrobek tohoto řízení je karbid křemíku, spadající do kódu KN 28492000 (dále jen "karbid křemíku" nebo "dotyčný výrobek").
(11) Výrobní technologický postup karbidu křemíku je takový, že výstup automaticky obsahuje různé jakosti karbidu křemíku, které lze rozdělit do dvou hlavních tříd: krystalické a metalurgické.
Krystalická třída, která se dále dělí na černý a zelený typ, se běžně užívá při výrobě brusných nástrojů, brusných kotoučů, vysoce kvalitních žáruvzdorných výrobků, keramiky, plastů, atd., zatímco metalurgická třída se běžné užívá ve slévárenských a vysokopecních provozech jako nosič křemíku.
Stejně jako v předchozích šetřeních se musí obě třídy považovat za jeden výrobek pro účely tohoto šetření.
(12) V tomto ohledu Komise rovněž šetřila, zda bloky z nitrifikovaného karbidu křemíku by měly být zařazeny do výše uvedeného popisu výrobku.
Bylo zjištěno, že přestože se tyto bloky z nitrifikovaného karbidu křemíku vyrábějí z karbidu křemíku, karbid křemíku prochází zvláštním dodatečným výrobním technologickým postupem, který blokům dodává ve srovnání s karbidem křemíku odlišné fyzikální a chemické vlastnosti.
Na tomto základě byl učiněn závěr, že tyto bloky nespadají do výše uvedeného vymezení výrobku.
Tento závěr je podložen skutečností, že bloky z nitrifikovaného karbidu křemíku se dovážejí podle zvláštní celní položky, jmenovitě kód KN 69029000.
(13) Jak ukázalo předchozí šetření, výrobek vyráběný a prodávaný dožadujícími výrobci Společenství na trhu Společenství je ve všech ohledech stejný jako karbid křemíku dovážený ze tří uvedených zemí a jako výrobek prodávaný na domácím trhu třetí země s tržním hospodářstvím, tj. Brazílie. Všechny tyto výrobky by tudíž měly být považovány za obdobný výrobek ve smyslu čl. 1 odst. 4 základního nařízení.
D. PRAVDĚPODOBNOST POKRAČOVÁNÍ A/NEBO OPAKOVÁNÍ DUMPINGU
a) Předběžné poznámky
(14) V souladu s čl. 11 odst. 2 základního nařízení je účelem tohoto typu přezkumu rozhodnout, zda by vypršení platnosti opatření vedlo k pokračování nebo opakování újmu způsobujícího dumpingu či nikoli.
(15) Při zkoumání, zda existuje pravděpodobnost pokračování dumpingu v případě odstranění opatření, je nezbytné ověřit, zda dumping existuje v současné době a/nebo zda je pravděpodobné pokračování takového dumpingu.
V tomto ohledu je třeba poznamenat, že všechny tři vyvážející země pokračovaly ve vývozech do Společenství v průběhu období šetření.
Výše dovozů z Ruska, která byla nepatrně nižší než v předchozím šetření, byla pokládána za dostatečnou pro získání spolehlivého a reprezentativního obrazu pro období šetření a pro prognózu, zda tyto poznatky budou pravděpodobně platit i v budoucnu ("zkouška pokračování").
V případě Číny a Ukrajiny, kde byly objemy dovozu poměrně nízké, poznatky o dumpingu za období šetření byly doplněny šetřením, zda by odstranění opatření pravděpodobně vedlo k opakování dumpingu ("zkouška opakování").
b) Obdobná země
(16) Jelikož tři uvedené země jsou pokládány za země s netržním hospodářstvím, je třeba stanovit běžnou hodnotu podle čl. 2 odst. 7 písm. a) základního nařízení, tj. na základě údajů získaných ve třetí zemi s tržním hospodářstvím, kde se výrobek vyrábí a prodává.
(17) Po prošetření světového trhu s karbidem křemíku Komise došla k závěru, že Brazílie je vhodnou volbou obdobné země, a to z těchto důvodů:
- podle velikosti vnitřního trhu je Brazílie reprezentativní zemí pro stanovení běžné hodnoty pro dotyčné země,
- domácí ceny v Brazílii se řídí běžnými tržními silami s ohledem na výši poptávky na trhu a existenci konkurenčních výrobců,
- s ohledem na jakosti karbidu křemíku a jeho základní fyzikální a chemické vlastnosti lze výrobek vyráběný v Brazílii pokládat za stejný jako výrobek vyvážený z dotyčných zemí.
(18) Na tomto základě byl učiněn závěr, že Brazílie je vhodnou a odpovídající volbou jako obdobná země pro účely stanovení běžné hodnoty pro dovoz karbidu křemíku pocházejícího z Číny, Ruska a Ukrajiny.
c) Běžná hodnota
(19) Běžná hodnota byla vypočtena na základě údajů spolupracující brazilské společnosti.
(20) V první řadě bylo zkoumáno, zda prodej na vnitřním trhu uskutečňovaný spolupracující brazilskou společností je reprezentativní ve srovnání s dovozem do Společenství z dotyčných tří zemí.
Bylo zjištěno, že tomu tak je u každé třídy karbidu křemíku, tj. krystalické i metalurgické, vyvážené ze zemí podléhajících šetření do Společenství.
(21) Dále bylo zkoumáno, zda související prodej lze pokládat za uskutečněný v běžném obchodování při porovnání domácích cen a výrobních nákladů u každé třídy karbidu křemíku.
(22) U krystalického karbidu křemíku byl prodej uskutečněn v běžném obchodování a běžná hodnota se tudíž zakládala na skutečné ceně na brazilském trhu.
(23) Jelikož prodej metalurgického karbidu křemíku na brazilském vnitřním trhu byl uskutečněn za čistou prodejní cenu, která byla nižší než výrobní náklady, tyto skutečné ceny nemohly být použity pro stanovení běžné hodnoty.
Bylo tudíž nezbytné vypočítat vytvořenou běžnou hodnotu pro uvedenou třídu v souladu s čl. 2 odst.
3 základního nařízení. Výpočet byl proveden na základě výrobních nákladů vzniklých brazilskému vyvážejícímu výrobci plus přiměřená částka pro prodejní, všeobecné a administrativní náklady (SGA) a zisk.
Za tímto účelem Komise použila skutečné výdaje SGA a ziskovou marži realizovanou na základě domácího prodeje krystalického karbidu křemíku uskutečněného v běžném obchodování.
d) Vývozní cena
(24) Ve všech případech, kdy byl karbid křemíku vyvezen nezávislému klientu ve Společenství, vývozní cena byla stanovena v souladu s čl. 2 odst. 8 základního nařízení, tj. na základě vývozní ceny skutečně uhrazené či splatné.
(25) Za účelem stanovení vývozní ceny Komise nebrala v úvahu prodej uskutečněný ruským vyvážejícím výrobcem jeho souvisejícímu dovozci ve Společenství kvůli nedostatečné spolupráci v oblasti dumpingu. Následkem toho byla vývozní cena stanovena v souladu s čl.
18 odst. 1 na základě zbývajícího prodeje.
(26) Jelikož žádný čínský výrobce nespolupracoval, vývozní cena musela být stanovena v souladu s čl. 18 odst.
1 základního nařízení. Komise zjistila, že údaje Eurostatu jsou nejlepším dostupným údajem a vývozní ceny byly stanoveny na jejich základě.
e) Srovnání
(27) Za účelem zajištění spravedlivého srovnání běžné hodnoty a vývozní ceny byly náležité rezervy ve formě úprav provedeny u rozdílů ovlivňujících srovnatelnost cen v souladu s čl. 2 odst.
10 základního nařízení. Na tomto základě byla provedena úprava běžné hodnoty u balného a úprava přepravného, diskontu, balného a provize u vývozní ceny.
f) Dumpingové rozpětí
(28) Dumpingové rozpětí bylo stanoveno pro Rusko a Ukrajinu srovnáním váženého průměru běžné hodnoty s váženým průměrem vývozní ceny do Společenství.
(29) Srovnání ukázalo výskyt významných dumpingových rozpětí s ohledem na dovoz pocházející z obou těchto zemí.
Tato rozpětí byla dokonce vyšší než v předchozích šetřeních.
(30) U Číny srovnání průměrné brazilské běžné hodnoty karbidu křemíku na tunu a průměrné vývozní ceny na tunu, na základě údajů Eurostatu pro karbid křemíku pocházejícího z Číny, ukázalo významné dumpingové rozpětí.
g) Pravděpodobnost pokračování a/nebo opakování dumpingu
(31) Jak je nastíněno výše, dovoz do Společenství z dotyčných zemí byl stále výrazně dumpingový, což naznačuje pravděpodobnost pokračování dumpingu, zejména v případě Ruska.
Avšak pokud jde o Ukrajinu a Čínu, objemy dovozu v období šetření byly srovnatelně nízké (méně než 1 % spotřeby Společenství).
Proto bylo dále šetřeno, zda existuje pravděpodobnost opakování dumpingu prostřednictvím zvýšeného dovozu.
i) Čína
(32) Při absenci spolupráce čínských vyvážejících výrobců Komise založila svůj rozbor na údajích z žádosti o přezkum a údajích získaných od specializovaných tiskových a tržních studií předložených dotčenými stranami v průběhu šetření.
(33) Podle výše zmíněných zdrojů má Čína velkou výrobní kapacitu karbidu křemíku představující asi 40 % světové výrobní kapacity v období šetření.
Tytéž zdroje odhadují skutečnou čínskou výrobu asi na 70 % jejího potenciálu.
(34) Za těchto okolností jsou čínští výrobci schopni vyrobit dodatečná množství přestavující asi 70 % spotřeby Společenství v období šetření.
(35) V současné době čínský vývoz karbidu křemíku již silně dominuje americkým a japonským trhům a je nepravděpodobné, že by se v příštích letech domácí spotřeba výrazně zvýšila.
Tyto trhy nemohou tudíž pojmout žádná další množství.
(36) S ohledem na čínský vývoz do třetích zemí Komise provedla rozbor situace na americkém trhu, který je, pokud jde o objem, nejvýznamnějším vývozním trhem pro čínský vývoz karbidu křemíku.
(37) S ohledem na vývozní ceny šetření stanovilo, že čínský vývoz do Spojených tátů amerických se týká hlavně metalurgické třídy, tj. nižší třídy.
Dále bylo zjištěno, že cena čínského materiálu prodávaného na americkém trhu je podstatně nižší než běžná hodnota stanovená v Brazílii a také nižší než cena metalurgické třídy karbidu křemíku prodávaného výrobci Společenství na trhu Společenství.
Byla rovněž nižší než CIF (náklady, pojištění a přepravné v ceně) ceny skutečně nabízené pro čínský dovoz do Společenství.
Tudíž dovoz do Spojených států amerických by byl více dumpingový než čínský dovoz do Společenství.
V tomto ohledu je třeba závěrem konstatovat, že výrazná část spotřeby Společenství je rovněž tvořena metalurgickou třídou.
(38) Ke klíčovým zjištěním tudíž patří velká nevyužitá výrobní kapacita, velký objem čínského vývozu do Spojených států amerických a nízké vývozní ceny pro Spojené státy americké (dokonce nižší než ceny čínského vývozu do Společenství).
Na tomto základě je více než pravděpodobné, že vývoz významného množství by se obnovil (využitím nevyužité výrobní kapacity a/nebo přesměrováním vývozu v současné době určeného pro Spojené státy americké), kdyby byla opatření odvolána.
Současné čínské vývozní ceny pro Spojené státy americké mohou sloužit jako náznak pro cenovou hladinu budoucího vývozu do Společenství.
V důsledku toho existuje pravděpodobnost opakování vysokého dumpingu u významných objemů.
ii) Ukrajina
(39) Známý vyvážející výrobce z Ukrajiny spolupracoval při šetření a poskytl údaje, které Komise použila při svém šetření.
Komise rovněž založila svůj rozbor na údajích z žádosti o přezkum a na údajích získaných ze specializovaných tiskových a tržních studií.
(40) Šetření stanovilo, že využití kapacity tohoto vyvážejícího výrobce bylo menší než 60 % v období šetření.
S ohledem na množství a celkovou spotřebu Společenství by tento výrobce mohl vyrábět další množství představující asi 6 % spotřeby Společenství v období šetření.
(41) Šetření stanovilo, že největším vývozním trhem pro Ukrajinu je Česká republika.
Vývoz do České republiky v období šetření dosáhl množství odpovídající 2 % až 5 % spotřeby Společenství.
Jelikož jen část tohoto vývozu byla přímo prodána spolupracujícím ukrajinským vyvážejícím výrobcem, úřední statistika obchodu těchto zemí byla využita pro stanovení průměrné ukrajinské vývozní ceny.
Ta byla zjištěna jako podstatně nižší než cena karbidu křemíku vyráběného a prodávaného výrobním odvětvím Společenství nebo na trhu Společenství a rovněž nižší než ukrajinská vývozní cena pro Společenství.
(42) Ukrajinský vývoz do České republiky poskytuje jasný nepřímý důkaz o možném vývozním chování na trhu Společenství, a to s ohledem na objem i hodnotu, v případě, že by byla opatření odvolána.
(43) S přihlédnutím k přitažlivosti trhu Společenství, pokud jde o cenu v porovnání s jinými trhy, byl učiněn závěr, že současný objem vývozu do Společenství z Ukrajiny by se pravděpodobně výrazně zvýšil, kdyby byla opatření odvolána.
Neexistuje žádný nepřímý důkaz, že by budoucí vývozní ceny byly vyšší než současné dumpingové ukrajinské vývozní ceny.
Tudíž je třeba učinit závěr, že v případě Ukrajiny existuje pravděpodobnost opakování dumpingu ve významných objemech.
h) Závěr
(44) S ohledem na výše uvedené bylo stanoveno, že existuje pravděpodobnost pokračování dumpingu v případě Ruska a že pokud jde o Ukrajinu a Čínu, existuje pravděpodobnost opakování dumpingu v případě, že by byla opatření odvolána.
E. VYMEZENÍ VÝROBNÍHO ODVĚTVÍ SPOLEČENSTVÍ
(45) Šetření potvrdilo, že v období šetření dva dožadující výrobci představovali celkovou výrobu Společenství karbidu křemíku. Tvoří tedy výrobní odvětví Společenství ve smyslu čl. 4 odst. 1 a čl. 5 odst. 4 základního nařízení.
(46) Je třeba konstatovat, že dva ze čtyř výrobců Společenství představujících výrobní odvětví Společenství v předchozích šetřeních ukončili svou činnost spojenou s karbidem křemíku několik měsíců po uvalení nyní platných opatření.
Tito dva výrobci byli Pechiney Electrometllurgie ve Francii a Samatec v Itálii.
F. SITUACE NA TRHU SPOLEČENSTVÍ
1. SPOTŘEBA VE SPOLEČENSTVÍ
(47) Zjevná spotřeba Společenství karbidu křemíku byla stanovena na základě objemu prodeje výrobního odvětví Společenství na trhu Společenství a dovozu karbidu křemíku do Společenství z dotyčných zemí a všech dalších třetích zemí.
(48) Na tomto základě spotřeba vzrostla o 8 % v době šetření.
V tomto ohledu je třeba konstatovat, že trh karbidu křemíku byl v šetřeném období celkově stabilním trhem.
Pouze v roce 1998 (období šetření) došlo k růstu spotřeby, což lze vysvětlit zvýšenou činností ocelářského průmyslu, a tudíž považovat za výjimečné.
Výjimečná povaha spotřeby v roce 1998 je potvrzena údaji za prvních šest měsíců roku 1999, které jsou srovnatelné s hodnotami let 1996 a 1997.
2. DOVOZ Z DOTYČNÝCH ZEMÍ
a) Objem dovozu a podíl na trhu uvedeného dovozu
(49) Objem dovozu karbidu křemíku pocházejícího z dotyčných zemí výrazně poklesl z 37886 tun v roce 1995 na 15492 tun v období šetření, což odpovídá poklesu asi o 59 % v období šetření újmy = IIP.
Tento pokles je zvláště zřetelný u Číny a Ukrajiny.
Poměrně malý pokles objemu ruského dovozu (–7 %) lze vysvětlit přijetím závazku ze strany ruského vývozce Stankoimport omezujícího ruský dovoz na úroveň nezpůsobující újmu s tím, že veškerý další dovoz pocházející z Ruska byl předmětem antidumpingových cel.
(50) Celkový podíl na trhu dovozu z uvedených zemí ve Společenství poklesl o 39 % v období od roku 1995 do období šetření.
Podíl Číny a Ukrajiny na trhu klesl pod 1 %, podíl na trhu dovozu z Ruska zůstal poměrně stabilní mezi 5 % a 10 %.
b) Vývoj ceny uvedeného dovozu a cenové chování
i) Vývoj ceny uvedeného dovozu
(51) Na základě údajů Eurostatu byl stanoven vývoj ceny pro období šetření újmy.
Tomuto rozboru však bránila skutečnost, že příslušné kódy KN nerozlišují mezi rozdílnými třídami karbidu křemíku.
Na základě údajů shromážděných v průběhu šetření bylo stanoveno, že dovoz z Číny většinou sestává z metalurgické (tj. nižší) třídy, zatímco dovoz z ostatních dvou zemí se týká jak metalurgické, tak krystalické třídy.
(52) Na tomto základě údaje Eurostatu ukázaly, že ruské ceny se zvýšily o 11 % mezi rokem 1995 a obdobím šetření, zatímco průměrné ceny vývozu klesly v případě Číny o 28 % a Ukrajiny o 8 %.
ii) Cenové chování
(53) S cílem prověřit cenové chování vývozců ve vztahu k chování výrobního odvětví Společenství bylo provedeno srovnání cen a bylo stanoveno, že během období šetření ceny uvedených dovozů (na úrovni celní a úrovni uhrazených antidumpingových cel) byly v průměru výrazně nižší než prodejní ceny výrobního odvětví Společenství.
Konkrétně bylo zjištěno, že ruský dovoz v rámci závazku (tj. vyňatý z antidumpingových cel) byl proveden za ceny výrazně nižší než byly ceny výrobního odvětví Společenství.
Ve všech případech se jednalo o prodej krystalické třídy.
Avšak bylo zjištěno, že cena dodatečného objemu dovozu dotčeného výrobku pocházejícího z Ruska, většinou v metalurgické třídě, byla vyšší než ceny výrobního odvětví Společenství i po odpočtu antidumpingového cla.
3. EKONOMICKÁ SITUACE VE VÝROBNÍM ODVĚTVÍ SPOLEČENSTVÍ
a) Výroba
(54) Výroba karbidu křemíku výrobním odvětvím Společenství vzrostla o 13,4 % od roku 1995 do období šetření.
Největšího nárůstu dosáhla v roce 1996 po uvalení nyní platných opatření.
Poté výroba zůstávala poměrně stabilní.
Je třeba však poznamenat, že vývoj výroby v roce 1996 neprovázel obdobný vývoj v objemu prodeje.
b) Výrobní kapacita
(55) Výrobní kapacita zůstala stejná během období šetření újmy.
V tomto ohledu je třeba poznamenat, že uvedená výrobní kapacita je věnována výhradně výrobě karbidu křemíku.
c) Využití kapacity
(56) Využití kapacity vzrostlo o 13,4 % během období šetření újmy, což odpovídá růstu výroby.
d) Objem prodeje
(57) Objem prodeje výrobního odvětví Společenství na trhu Společenství vzrostl o 14,5 % během období šetření újmy.
Nárůst byl nejvýraznější od roku 1997 do období šetření, kdy se zvýšila spotřeba Společenství.
V tomto ohledu je třeba poznamenat, že zvýšení obejmu prodeje se týkalo především nižších tříd.
e) Podíl na trhu
(58) Podíl výrobního odvětví Společenství na trhu Společenství se nepatrně zvýšil asi o dva procentní body během období šetření újmy a dosáhl asi 30 % celkového trhu Společenství.
f) Vývoj cen
(59) Průměrná prodejní cena výrobního odvětví Společenství vykazovala jasný nárůst po uvalení nyní platných opatření v létech 1995 a 1996, posléze klesla v období šetření a celkově poklesla o 7 %.
(60) Tento vývoj by měl být nazírán ve světle změny sortimentní skladby prodeje výrobního odvětví Společenství.
Šetření stanovilo, že výrobci Společenství zvýšili svůj podíl na prodeji nižších tříd, což vedlo ke snížení průměrné prodejní ceny.
Nezohlední-li se tento účinek sortimentní skladby, ceny ve skutečnosti vzrostly v roce 1996, ale posléze klesly u nižší třídy a zůstaly stejné u vyšší třídy.
Cenový trend za celé období šetření poškození byl stejně stabilní s vrcholem v průběhu roku 1996.
(61) Je třeba rovněž poznamenat, že přestože je průměrná cena výrobního odvětví Společenství výrazně vyšší než ceny uvedených dovozů, prodej výrobního odvětví Společenství rovněž zahrnuje vysoce specifické třídy, které jsou výrazně dražší než průměr, a tudíž mají velký vliv na průměrnou prodejní cenu.
g) Zaměstnanost
(62) Zaměstnanost klesla o 9 % v období šetření újmy.
h) Investice
(63) Investice byly vysoké zejména v letech 1995 a 1996, kdy výrobní odvětví Společenství muselo změnit své výrobní technologické postupy, aby dodrželo požadavky ekologických předpisů Společenství.
Během roku 1997 a období šetření se investice týkaly především zlepšování či obnovení stávajícího zařízení.
Lze tudíž vyvodit závěr, že výrobní odvětví Společenství i nadále investovalo s cílem dalšího zlepšení svých výrobních technologických postupů.
i) Ziskovost
(64) Ziskovost výrobního odvětví Společenství, vyjádřená jako procento čistého prodeje, se zvýšila v létech 1995 a 1996, poté klesla slabě pod hranici rentability během období šetření.
Tento trend lze spojit s vývojem cen.
4. OBJEM DOVOZU, PODÍLY NA TRHU A DOVOZNÍ CENY Z OSTATNÍCH TŘETÍCH ZEMÍ
a) Objem dovozu a podíly na trhu
(65) Objem dovozu karbidu křemíku z ostatních třetí zemí se zvýšil v období šetření újmy asi o 30000 tun, což představuje zvýšení o 27 %.
Pokud jde o podíly na trhu, tyto třetí země získaly asi devět procentních bodů.
(66) Je třeba poznamenat, že 80 % tohoto dovozu pocházelo jen ze tří zemí, jmenovitě z Norska, Venezuely a České republiky.
Pokud jde o množství, Norsko je nejvýznamnější, ale objem jeho dovozu a podíl na trhu byly v období šetření újmy stabilní.
Avšak venezuelský dovoz se zvýšil o 163 % v období šetření újmy a venezuelský podíl na trhu se více než zdvojnásobil, když v období šetření dosáhl asi 10 %.
Pokud jde o český dovoz a podíl na trhu, ty se ve stejném období zpětinásobily a dosáhly úrovně kolem 6 % během období šetření.
Podíly těchto tří zemí na trhu vzrostly o 35 % a pohybovaly se na úrovni mezi 30 % a 50 % trhu Společenství.
b) Prodejní ceny dovozu ze třetích zemí
(67) Vývoj dovozních cen těchto tří nejvýznamnějších dovážejících zemí je následující. Norské ceny se držely na vysoké úrovni během období šetření újmy, což je v souladu s tím, že norský vývoz se týká především vysokých tříd.
Ceny uvedeného výrobku pocházejícího z České republiky během období šetření újmy výrazně klesly (–35 %), zatímco ceny venezuelského dovozu klesly o 9 %; ceny těchto dvou zemí byly na velice nízké úrovni v porovnání s cenami výrobního odvětví Společenství.
5. ZÁVĚR O SITUACI NA TRHU SPOLEČENSTVÍ
(68) Nyní platná opatření měla významný kladný dopad na výrobní odvětví Společenství od roku 1995.
Většina analyzovaných faktorů ukázala pozitivní vývoj od roku 1995 do období šetření: objem výroby a využití výrobní kapacity vzrostly o 13 %, objem prodeje vzrostl o 15 % a došlo k mírnému zisku podílu na trhu.
Avšak tento pozitivní trend byl rozmělněn zejména nízkými prodejními cenami výrobního odvětví Společenství.
Tím se vysvětluje, proč se ziskovost výrobního odvětví Společenství v souladu s těmito trendy nezvýšila a proč zůstala na hranici rentability.
(69) Pokud jde o uvedené vyvážející země, dvě z nich (Čína a Ukrajina) ztratily výrazné objemy prodeje a jejich podíl na trhu je nyní minimální.
Ruský dovoz poklesl méně drasticky a jeho podíl na trhu se udržel mezi 5 % a 10 %.
Pokud jde o ceny, dovozy z uvedených zemí byly uskutečněny za nízké ceny v porovnání s cenami výrobního odvětví Společenství.
(70) V tomto období se zvýšily dovozy z ostatních třetí zemí.
To se týká zejména dovozů z Venezuely a České republiky, které během posledních dvou let období šetření újmy výrazně zvýšily své podíly na trhu při nízkých a klesajících prodejních cenách.
(71) Lze učinit závěr, že výrobní odvětví Společenství se nemohlo plně zotavit z účinků újmu způsobujícího dumpingu, a to z výše uvedených důvodů, a tudíž se stále nachází ve slabém postavení.
G. PRAVDĚPODOBNOST POKRAČOVÁNÍ A/NEBO OPAKOVÁNÍ ÚJMU ZPUSOBUJÍCÍHO DUMPINGU
1. SITUACE UVEDENÝCH ZEMÍ
(72) S cílem zhodnotit pravděpodobný účinek uplynutí platnosti opatření a s přihlédnutím k tomu, že výrobní odvětví Společenství se stále nachází v obtížné situaci zejména s ohledem na ziskovost, byly zváženy tyto prvky.
a) Čína
(73) V souladu s poznatky vysvětlenými v 30. až 36. bodu odůvodnění velká a nevyužitá výrobní kapacita umožňuje čínským vývozcům v budoucnu zvýšit objemy výroby a vývozu do Společenství.
Navíc s ohledem na tyto poznatky v souvislosti s vývozním chováním na trzích třetích zemí, zejména Spojených států amerických, a to jak v objemech, tak v cenách, se zdá, že trh Společenství bude vysoce přitažlivý pro čínské vývozce, pokud by opatření zanikla.
(74) Rovněž bylo zvažováno, zda skutečnost, že od počátku roku 1999 vývoz karbidu křemíku z Číny podléhá tuzemskému licenčnímu systému pro některé nerosty a vzácné zeminy, by mohla nějak ovlivnit budoucí tvorbu cen čínských vývozců.
V tomto ohledu se předpokládá, že výše popsaný systém je řízen samostatně vládou vyvážející země a že jeho existence nemůže nijak ovlivnit rozhodnutí institucí Společenství, zda by došlo k opakování újmu způsobujícího dumpingu.
b) Rusko a Ukrajina
(75) V souladu s poznatky vysvětlenými v 37. až 42. bodu odůvodnění nevyužitá výrobní kapacita obou zemí umožňuje ruským a ukrajinským vývozcům v budoucnu zvýšit objemy výroby a vývozu do Společenství.
Navíc s ohledem na tyto poznatky v souvislosti s vývozním chováním na trzích třetích zemí, zejména České republiky, a to jak v objemech, tak v cenách, se zdá, že trh Společenství bude vysoce přitažlivý pro tyto vývozce, pokud by opatření zanikla.
(76) Od uvalení opatření se objem dovozu do České republiky pocházející z Ruska a Ukrajiny znásobil 6,5krát a dosáhl úrovně odpovídající 6 % spotřeby Společenství.
(77) Pokud by byla opatření zrušena, ruští a ukrajinští vývozci by byli schopni přesměrovat některé své významné vývozy do Společenství a prodávat přebytek výroby za ceny, které by podtrhovaly ceny výrobního odvětví Společenství, jak naznačilo jejich chování na trzích třetích zemí.
Navíc je třeba poznamenat, že nejkvalitnější ruský karbid křemíku (krystalická třída), dovážený do Společenství bez antidumpingových cel v rámci závazku, se v současné době prodává za výrazně nižší cenu, než je cena odpovídajících tříd výrobního odvětví Společenství.
2. ZÁVĚR O PRAVDĚPODOBNOSTI POKRAČOVÁNÍ A/NEBO OPAKOVÁNÍ ÚJMU ZPUSOBUJÍCÍHO DUMPINGU
(78) S ohledem na výše uvedené, zejména na tyto faktory:
- pokud by byla opatření zrušena, existuje pravděpodobnost, že dovozy ze tří uvedených zemí by pokračovaly za dumpingové ceny, protože dochází k pokračování dumpingu a není žádný zřejmý důvod, proč by měl dumping ustat v blízké budoucnosti,
- existuje pravděpodobnost, že objemy dovozu výrazně vzrostou, protože existují jasné nepřímé důkazy, že tři uvedené země mají potenciál ke zvýšení objemů výroby i vývozu s ohledem na velkou nevyužitou výrobní kapacitu a významné vývozy na trhy třetích zemí,
- pravděpodobnost, že objemy dovozu výrazně vzrostou, je dále posílena jejich vývozním chováním na trzích třetích zemí po uvalení antidumpingových opatření, která jsou nyní v platnosti,
- je rovněž pravděpodobné, že ceny vývozců z uvedených zemí by za nepřítomnosti antidumpingových opatření byly výrazně pod hranicí cen výrobního odvětví Společenství, vezmeme-li v úvahu cenové chování těchto vývozců na jejich hlavních vývozních trzích na jedné straně a nízké ceny (i včetně cla), které v současnosti uplatňují pro své dovozy na trh Společenství na straně druhé.
Kromě toho trh Společenství je v oblasti poptávky stabilní a zvýšení dodávek karbidu křemíku na trh by určitě vedlo ke snižování cen,
- ačkoli se situace výrobního odvětví Společenství výrazně zlepšila po uvalení uvedených opatření, toto odvětví nemůže udržet svou ziskovost a tudíž se stále nachází ve slabém postavení.
je učiněn závěr, že pokud by byla opatření zrušena, existuje pravděpodobnost opakování újmu způsobujícího dumpingu.
H. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
1. PŘEDBĚŽNÁ POZNÁMKA
(79) S cílem zhodnotit pravděpodobný dopad pokračování či zrušení opatření si Komise vyžádala údaje od všech dotčených stran zmíněných výše.
Komise zaslala dotazníky 40 dovozcům (včetně dvou spojených obchodníků) a 22 uživatelům dotyčného výrobku.
Šest dovozců odpovědělo na dotazník, čtyři z nich poskytli Komisi údaje.
Pokud jde o uživatele, šest z nich odpovědělo na dotazník a údaje byly ověřeny.
(80) Je třeba připomenout, že v předchozím šetření nebyla přijatá opatření proti zájmu Společenství.
Dále je třeba poznamenat, že současné šetření je přezkumem situace, v níž již antidumpingová opatření platí.
V důsledku toho by mělo současné šetření umožnit rozpoznání jakéhokoli nepatřičného negativního dopadu současných antidumpingových opatření na dotyčné strany.
(81) Na tomto základě bylo hodnoceno, zda bez ohledu na závěry o dumpingu, o situaci výrobního odvětví Společenství a o opakování újmu způsobujícího dumpingu, existují přesvědčivé důvody vedoucí k závěru, že není v zájmu Společenství zachovat opatření v tomto konkrétním případě.
2. ZÁJMY VÝROBNÍHO ODVĚTVÍ SPOLEČENSTVÍ
(82) Předpokládá se, že zrušení antidumpingových opatření uvalených v předchozím šetření by pravděpodobně vedlo k opakování újmu způsobujícího dumpingu a následně k situaci, v níž by výrobní odvětví Společenství, které sice dosáhlo zlepšení, ale je stále slabé, dále upadalo.
(83) Výrobní odvětví Společenství rozvinulo výrobu vysoce kvalitního karbidu křemíku.
Společně s jedním výrobcem nesídlícím ve Společenství je v současné době jediným, kdo je schopen vyrábět a zásobovat trh Společenství těmito vysoce kvalitními výrobky.
Využívají se pro velice konkrétní a nově vyvíjené aplikace v oblasti elektroniky a rozvinuté keramiky.
Tyto dva segmenty trhu jsou oblastí s největším růstem a výrobní odvětví Společenství z nich jistě bude mít i v dalších letech užitek.
Avšak i když představují trhy s vysokou přidanou hodnotou, stále představují nízké objemy prodeje, které nestačí pokrýt celé výrobní náklady, jelikož jak vysoká, tak nízká třída karbidu křemíku vzniká v rámci jednoho výrobního technologického postupu.
Je tudíž důležité zajistit, aby nekalé obchodní praktiky neohrožovaly vysoce objemový segment trhu pro nižší třídy, které se rovněž musejí prodávat za přiměřené ceny, aby byla zachována životaschopnost výrobního odvětví Společenství.
(84) Všichni hráči v odvětví se patrně shodují v tom, že v případě zrušení opatření by konkurence byla tvrdá zejména na úrovni nízké třídy.
Stejně tak lze očekávat, že výrobní odvětví Společenství by ztratilo významný objem a podíly na trhu v tomto segmentu a v důsledku toho by byla vážně ohrožena jeho situace.
(85) S ohledem na výše uvedené se zdá oprávněným prodloužit stávající opatření, aby byly odvráceny nepříznivé účinky dumpingových dovozů, které by mohly ohrozit existenci výrobního odvětví Společenství.
Rovněž je třeba vzít v úvahu, že případný zánik tohoto výrobního odvětví by měl negativní dopad na navazující trh, který by se stal zcela závislým na dovozech ze třetích zemí.
3. ZÁJMY DOVOZCŮ
(86) Ze 40 dovozců (včetně dvou spojených obchodníků), kteří obdrželi dotazník, odpovědělo pět.
Čtyři z nich jsou jednoznačně pro pokračování opatření a tvrdí, že v případě zrušení opatření by byl trh zaplaven levnými výrobky nízké kvality, což by zapříčinilo rozvrat trhu.
Jeden dovozce zvolil neutrální postoj.
(87) S ohledem na nízkou úroveň spolupráce a s přihlédnutím k výše uvedeným připomínkám je učiněn závěr, že hospodářská situace dovozců uvedeného výrobku by obecně nebyla nadměrně a negativně ovlivněna pokračováním opatření.
4. ZÁJMY UŽIVATELŮ
(88) Související průmysl je činný hlavně ve třech segmentech trhu: brusném (tj. leštění), žáruvzdorném (tj. vyzdívky pecí) a metalurgickém, kde se karbid křemíku používá jako slitina.
Posledně jmenovaný představuje největší segment ve Společenství, ale týká se nejnižší jakostní třídy karbidu křemíku.
(89) S ohledem na dopad antidumpingových cel na uživatele nízká úroveň spolupráce stejně jako připomínky spolupracujících společností naznačují, že nyní platná opatření neměla významný negativní dopad na uživatele karbidu křemíku.
V tomto ohledu je třeba poznamenat, že žádný z uživatelů netvrdil, že by došlo k obecnému zvýšení cen a/nebo snížení ziskovosti od doby, kdy byla opatření před pěti lety uvalena.
(90) Podrobněji, pokud jde o šest spolupracujících uživatelů, jeden neposkytl žádné připomínky k situaci, zatímco tři jednoznačně tvrdili, že jsou pro pokračování opatření.
Jejich názorem bylo, že v případě zrušení opatření by výrobní odvětví Společenství muselo přerušit provoz a následně by oni ztratili svůj zdroj dodávek vysoké třídy karbidu křemíku určeného pro náročné konečné využití.
V tomto ohledu, jak již bylo výše vysvětleno, kromě výrobního odvětví Společenství je pouze jedna další třetí zemí schopna vyrábět a prodávat srovnatelné třídy na trhu Společenství.
Ta by nakonec zůstala jediným výrobcem zásobujícím trh Společenství a hrozilo by její monopolní postavení.
Kromě toho tento výrobce je součástí mezinárodní skupiny silně aktivní na souvisejících trzích.
Tudíž by mohlo hrozit, že konkurence v tomto odvětví se stane mnohem obtížnější pro "nezávislé" uživatele.
(91) Dva uživatelé byli pro zrušení opatření.
Jeden, činný v brusných aplikacích, tvrdil, že bez antidumpingových opatření by bylo možné najít levnější suroviny, lépe konkurovat srovnatelným dováženým aplikacím používajícím nejlevnější karbid křemíku.
Druhý, činný na metalurgickém trhu, tvrdil, že ve Společenství je nedostatek materiálu.
Výše uvedené je třeba analyzovat s ohledem na skutečnost, že karbid křemíku představuje průměrně 20 % výrobních nákladů brusných aplikací a že je v současné době dostupný, bez antidumpingových cel, z četných jiných zdrojů pokrývajících významnou část spotřeby Společenství včetně výrobců Společenství, třetích zemí a dokonce částečně osvobozen od cla z Ruska.
(92) S ohledem na výše uvedené lze učinit závěr, že pokračování opatření obecně není proti zájmům uživatelů karbidu křemíku.
5. ZÁVĚR K ZÁJMU SPOLEČENSTVÍ
(93) Ponechání výrobního odvětví Společenství bez ochrany by pravděpodobně nejen oslabilo jeho postavení, ale mohlo by vést k jeho zániku, jak se stalo v případě dvou výrobců ze Společenství zapojených do předchozího šetření.
(94) Pokud jde o uživatele a dovozce karbidu křemíku, zdá se, že uvalení opatření obecně nemělo žádné nepřiměřené negativní účinky na jejich hospodářskou situaci.
Významný počet spolupracujících uživatelů a dovozců je dokonce pro pokračování opatření.
(95) Tudíž je učiněn závěr, že neexistují přesvědčivé důvody v zájmu Společenství proti pokračování opatření.
I. ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
(96) Všechny dotyčné strany byly informovány o zásadních skutečnostech a důvodech, na nichž se zakládá zachování stávajících opatření.
Byla jim určena doba, v níž mohly po zveřejnění předložit své výhrady.
Nebyly obdrženy žádné připomínky takové povahy, aby byly změněny výše uvedené závěry.
(97) Je třeba připomenout, že rozhodnutí 94/202/ES přijalo závazky nabídnuté ruskou vládou ve spojitosti se společností Stankoimport.
Tyto závazky stále platí.
(98) Dotyčný vývozce byl stejně jako úřady vyvážející země informován, že pokračování konečných antidumpingových cel podle čl. 11 odst.
2 základního nařízení rovněž znamená, že tato společnost bude i nadále vázána podmínkami závazku. V tomto ohledu nebyly obdrženy žádné připomínky.
(99) Z výše uvedeného vyplývá, že jak je stanoveno v čl. 11 odst. 2 základního nařízení, nyní platná antidumpingová opatření s ohledem na dovoz karbidu křemíku pocházejícího z Číny, Ruska a Ukrajiny uvalená nařízením (ES) č. 821/94 naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 1786/97 by měla být zachována,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo z dovozu karbidu křemíku kódu KN 28492000, pocházejícího z Čínské lidové republiky, Ruské federace a Ukrajiny.
2. Sazby cla, které se vztahují na čistou cenu franko hranice Společenství před proclením, jsou tyto:
- Čínská lidová republika: 52,6 %,
- Ruská federace: 23,3 % (doplňkový kód TARIC 8747),
- Ukrajina: 24 %.
3. Clo se nepoužije na dovoz uvedeného výrobku podle odstavce 1 vyváženého do Společenství společností V/O Stankoimport, Moskva, Rusko (doplňkový kód TARIC 8746).
Článek 2
Pokud není uvedeno jinak, použijí se platná ustanovení týkající se cel.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000
ze dne 22. května 2000,
kterým se provádí rozhodnutí 94/728/ES, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 279 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na článek 183 této smlouvy,
s ohledem na rozhodnutí Rady 94/728/ES, Euratom ze dne 31. října 1994 o systému vlastních zdrojů Společenství [1], a zejména na čl. 8 odst. 2 uvedeného rozhodnutí,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Účetního dvora [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1552/89 ze dne 29. května 1989, kterým se provádí rozhodnutí 88/376/EHS, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství [4], bylo opakovaně a podstatně změněno [5].
Z důvodu jasnosti a účelnosti by mělo být kodifikováno.
(2) Společenství musí mít vlastní zdroje uvedené v článku 2 rozhodnutí 94/728/ES, Euratom dostupné za co nejlepších podmínek.
K tomu účelu musí být stanoveny způsoby, kterými členské státy poskytují Komisi vlastní zdroje přidělené Společenství.
(3) Členské státy vybírají tradiční vlastní zdroje v souladu s vnitrostátními právními a správními předpisy, jež jsou v případě potřeby upraveny podle požadavků právních předpisů Společenství.
Komise musí tyto úpravy sledovat a případně podávat návrhy.
(4) Rada a zástupci vlád členských států, zasedající v Radě, přijali dne 13. listopadu 1991 usnesení o ochraně finančních zájmů Společenství [6].
(5) Je třeba definovat pojem stanovení v souvislosti s vlastními zdroji a musí být stanoveny podmínky, za kterých je plněna povinnost stanovovat vlastní zdroje uvedené v čl. 2 odst. 1 písm. a) a b) rozhodnutí 94/728/ES, Euratom.
(6) Pro vlastní zdroje pocházející z dávek z cukru, které je nutno uhradit v rozpočtovém roce odpovídajícím hospodářskému roku, k němuž se daný výdaj vztahuje, by mělo být stanoveno, že členské státy poskytují prostředky z těchto dávek Komisi v průběhu rozpočtového roku, ve kterém jsou stanoveny.
(7) Je třeba zlepšit průhlednost systému vlastních zdrojů a poskytovat rozpočtovému orgánu více informací.
(8) Členské státy musí uchovávat k dispozici Komise a v případě potřeby jí předávat dokumenty a informace potřebné k tomu, aby mohla uplatňovat pravomoci, které jí byly svěřeny v souvislosti s vlastními zdroji Společenství.
(9) Vnitrostátní orgány příslušné k vybírání vlastních zdrojů musí být schopny kdykoli Komisi předložit podklady o vybraných vlastních zdrojích.
(10) Postupy, jimiž členské státy poskytují informace Komisi, by jí měly umožnit sledovat činnost členských států při vybírání vlastních zdrojů, a zejména těch, které jsou ohroženy podvody a nesrovnalostmi.
(11) Je třeba vést zvláštní účty pro dosud neuhrazené nároky.
Tyto účty a předkládání čtvrtletních výkazů z nich by měly umožnit Komisi podrobněji sledovat činnost, kterou členské státy vyvíjejí při vybírání vlastních zdrojů, a zejména těch, které jsou ohroženy podvody a nesrovnalostmi
(12) Měla by být stanovena lhůta pro vztahy mezi členskými státy a Komisí, přičemž nové nároky stanovené členským státem vůči jeho poplatníkům dřívějších rozpočtových roků se považují za nároky týkající se běžného rozpočtového roku.
(13) Pokud se jedná o vlastní zdroje vycházející z daně z přidané hodnoty (dále jen "zdroje z DPH"), uvedené v čl. 2 odst. 1 písm. c) rozhodnutí 94/728/ES, Euratom, je třeba stanovit, aby členské státy poskytovaly Společenství vlastní zdroje uvedené v rozpočtu ve formě stálých měsíčních dvanáctin, a poté aby poskytnuté částky upravily podle skutečného základu zdrojů z DPH, jakmile bude plně zjištěn.
(14) Tento postup se vztahuje také na dodatečný zdroj uvedený v čl. 2 odst. 1 písm. d) zmíněného rozhodnutí (dále jen "dodatečný zdroj") vytvořený v souladu se směrnicí Rady 89/130/EHS, Euratom ze dne 13. února 1989 o harmonizaci výpočtu hrubého národního produktu v tržních cenách [7].
(15) Vlastní zdroje musí být poskytovány tak, že se dlužné částky uloží na zvláštní účet založený k tomuto účelu na jméno Komise u ministerstva financí nebo u jiného subjektu, který každý členský stát určí.
K omezení pohybu finančních prostředků na míru nezbytně nutnou pro plnění rozpočtu se musí Společenství omezit při čerpání z výše uvedených účtů pouze na výběry, které slouží k pokrytí požadavků Komise na peněžní prostředky.
(16) Vyplácení podpor na základě nařízení Rady (EHS) č. 1765/92 ze dne 30. června 1992 o režimu podpor pro producenty některých plodin na orné půdě [8] je soustředěno hlavně v počátečních měsících rozpočtového roku a Komise musí mít dostatečné peněžní prostředky na provádění těchto plateb.
(17) Rozhodnutí Rady 94/729/ES ze dne 31. října 1994 o rozpočtové kázni [9] stanoví, že do souhrnného rozpočtu Evropské unie je zahrnuta rezerva na úvěry a záruk za úvěry Společenství poskytnuté třetím zemím a v těchto zemích a rezerva na pomoc při mimořádných událostech.
Je proto třeba upravit záznamy o vlastních zdrojích odpovídajících těchto rezervám.
(18) Aby bylo financování rozpočtu Společenství zajištěno za všech okolností, je třeba stanovit postup pro poskytování příspěvků stanovených na základě hrubého národního produktu (dále jen "finanční příspěvky založené na HNP") uvedených v čl. 2 odst. 7 rozhodnutí 88/376/EHS, Euratom.
(19) Měl by být definován zůstatek, který se převádí do následujícího rozpočtového roku.
(20) Členské státy by měly provádět kontroly a šetření týkající se stanovování a poskytování vlastních zdrojů.
Komise by měla vykonávat své pravomoci v souladu s tímto nařízením.
Měly by být také upřesněny pravomoci Komise týkající se kontroly dodatečného zdroje.
(21) Úzká spolupráce mezi členskými státy a Komisí usnadní správné uplatňování finančních předpisů týkajících se vlastních zdrojů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I
Obecná ustanovení
Článek 1
Vlastní zdroje Společenství uvedené v rozhodnutí 94/728/ES, Euratom (dále jen "vlastní zdroje") jsou poskytovány Komisi a kontrolovány za podmínek stanovených v tomto nařízení, aniž jsou dotčeny nařízení (EHS, Euratom) č. 1553/89 [10] a směrnice 89/130/EHS, Euratom.
Článek 2
1. Pro účely tohoto nařízení se nárok Společenství na vlastní zdroje uvedené v čl. 2 odst. 1 písm. a) a b) rozhodnutí 94/728/ES, Euratom stanoví, jakmile jsou splněny podmínky stanovené celními předpisy, které se týkají zaúčtování částky nároku a vyrozumění dlužníka.
2. Dnem stanovení podle odstavce 1 je den zaúčtování podle celních předpisů.
U dávek a dalších poplatků vyplývajících ze společné organizace trhu s cukrem je dnem stanovení podle odstavce 1 den vyrozumění podle předpisů upravujících odvětví cukru.
Není-li toto vyrozumění výslovně upraveno, je dnem stanovení den, kdy členské státy vyměří dlužníkům splatné částky, hrazené případně prostřednictvím zálohových plateb nebo uhrazením zůstatku.
3. Ve sporných případech se má zato, že pro účely stanovení podle odstavce 1 mohou příslušné správní orgány vypočítat výši splatného nároku nejpozději při přijetí prvního správního rozhodnutí sdělujícího dlužníku vznik dluhu nebo při zahájení soudního řízení, jestliže k němu dojde dříve.
Dnem stanovení podle odstavce 1 je den přijetí rozhodnutí nebo den výpočtu, který má být proveden po zahájení soudního řízení uvedeném výše.
4. Musí-li být vyrozumění opraveno, použije se odstavec 1.
Článek 3
Členské státy přijmou veškerá vhodná opatření, aby zajistily, že podklady pro stanovení a poskytování vlastních zdrojů budou uchovávány nejméně po dobu tří kalendářních let od konce roku, k němuž se vztahují.
Podklady týkající se postupů a statistických základů uvedených v článcích 4 a 5 směrnice 89/130/EHS, Euratom jsou členské státy povinny uchovávat do 30. září čtvrtého roku následujícího po dotyčném rozpočtovém roce.
Po stejnou dobu se uchovávají podklady týkající se základu pro výpočet zdrojů z DPH.
Pokud se na základě prověrky podkladů uvedených v prvním a druhém pododstavci provedené podle článků 18 a 19 tohoto nařízení nebo podle článku 11 nařízení (EHS, Euratom) č. 1553/89 ukáže, že je nutno provést opravu, musí být podklady uchovány i po uplynutí lhůty stanovené v prvním pododstavci po dostatečně dlouhou dobu umožňující opravu provést a zkontrolovat.
Článek 4
1. Každý členský stát Komisi sdělí
a) názvy úřadů nebo subjektů příslušných pro stanovování, vybírání, poskytování a kontrolu vlastních zdrojů a základní právní předpisy týkající se úlohy a činnosti těchto úřadů a subjektů,
b) obecné právní, správní a účetní předpisy týkající se stanovování, vybírání, poskytování a kontroly vlastních zdrojů,
c) přesný název všech správních a účetních záznamů, ve kterých jsou uvedeny stanovené nároky, jak je vymezuje článek 2, zejména těch, které se používají k sestavování účtů uvedených v článku 6.
Komise je okamžitě informována o veškerých změnách těchto názvů nebo předpisů.
2. Komise sdělí ostatním členským státům na jejich žádost informace uvedené v odstavci 1.
Článek 5
Sazba uvedená v čl. 2 odst. 1 písm. d) rozhodnutí 94/728/EHS, Euratom, stanovená v rozpočtovém procesu, se vypočítá v procentech ze součtu odhadů hrubého národního produktu (dále jen "HNP") členských států tak, aby plně pokryla tu část rozpočtu, která není financována z cel, zemědělských dávek, dávek a dalších poplatků stanovených v rámci společné organizace trhu s cukrem, ze zdrojů z DPH, finančních příspěvků na doplňkové programy výzkumu a technologického rozvoje, jiných příjmů a případně z finančních příspěvků založených na HNP.
Tato sazba se v rozpočtu vyjadřuje číslem o tolika desetinných místech, kolik je třeba, aby se částka zdrojů založených na HNP dala beze zbytku rozdělit mezi členské státy.
HLAVA II
Účtování vlastních zdrojů
Článek 6
1. Účty vlastních zdrojů vede ministerstvo financí každého členského státu nebo jiný subjekt pověřený každým členským státem a jsou členěny podle jednotlivých druhů vlastních zdrojů.
2. Pro účely účtování vlastních zdrojů se měsíc uzavírá nejdříve ve 13 hodin posledního pracovního dne měsíce, v němž byl nárok stanoven.
3. a) Nároky stanovené podle článku 2 se, aniž je dotčeno písmeno b), účtují nejpozději v první pracovní den po 19. dni druhého měsíce následujícího po měsíci, v němž byl nárok stanoven.
b) Stanovené nároky nezaúčtované podle písmene a), protože dosud nejsou uhrazeny a nebylo na ně poskytnuto žádné zajištění, se uvádějí na zvláštních účtech ve lhůtě stanovené v písmenu a).
Členské státy mohou takto postupovat také v případě, že proti stanoveným nárokům, na něž bylo poskytnuto zajištění, jsou vzneseny námitky a jejich výše by se mohla po vyřešení vzniklých sporů změnit.
c) Zdroje z DPH a dodatečný zdroj se však na účty uvedené v písmeni a) zapisují takto:
- vždy první pracovní den každého měsíce se zapíše jedna dvanáctina podle čl. 10 odst. 3,
- zůstatky zmíněné v čl. 10 odst. 4 a 7 a opravné položky zmíněné v čl. 10 odst. 6 a 8 se zapisují jednou ročně, s výjimkou zvláštních opravných položek uvedených v čl. 10 odst. 6 první odrážce, které se zapisují na účty v první pracovní den měsíce následujícího po měsíci, v němž bylo dosaženo dohody mezi daným členským státem a Komisí.
d) Stanovené nároky týkající se dávek a dalších poplatků stanovených v rámci společné organizace trhu s cukrem se zapisují na účty uvedené v písmenu a).
Pokud pak nárokované částky nejsou uhrazeny ve stanovených lhůtách, mohou členské státy učiněný zápis opravit a výjimečně tyto nároky zapsat na zvláštní účty.
4. Každý členský stát předává Komisi ve lhůtě uvedené v odstavci 3
a) měsíční výkazy ze svých účtů, na nichž jsou zapsány nároky uvedené v odst. 3 písm. a).
Spolu s těmito měsíčními výkazy předávají dané členské státy další údaje nebo výkazy o částkách odečítaných od vlastních zdrojů na základě předpisů vztahujících se na území se zvláštním statutem;
b) čtvrtletní výkaz ze zvláštních účtů uvedených v odst. 3 písm. b).
Podrobná pravidla pro měsíční a čtvrtletní výkazy uvedené v prvním pododstavci a jejich řádně odůvodněné změny stanoví Komise po konzultaci s výborem uvedeným v článku 20.
Tato pravidla případně stanoví přiměřené prováděcí lhůty.
5. V průběhu dvou měsíců následujících po konci každého čtvrtletí podá každý členský stát Komisi zprávu o zjištěných podvodech a nesrovnalostech týkajících se nároků přesahujících částku 10000 EUR.
Pokud je to možné, poskytne členský stát k tomuto účelu tyto podrobnosti:
- typ podvodu nebo nesrovnalosti (označení, příslušný celní režim),
- výše nebo předpokládaná řádová hodnota neodvedených vlastních zdrojů,
- dotčené zboží (sazební zařazení, původ, místo, odkud bylo dovezeno),
- stručný popis mechanismu podvodu,
- typ kontroly, která vedla k odhalení podvodu nebo nesrovnalosti,
- úřady nebo jiné subjekty členského státu, které podvod nebo nesrovnalost odhalily,
- stadium řízení, včetně stadia úhrady, s odkazem na stanovení, pokud již bylo provedeno,
- odkaz na případné sdělení případu podle nařízení Rady (ES) č. 515/97 [11],
- případně členské státy, kterých se daný případ týká,
- přijatá nebo zamýšlená opatření, která zabrání opakování zjištěného případu podvodu nebo nesrovnalosti.
Spolu s každým čtvrtletním výkazem zasílaným podle prvního pododstavce poskytne každý členský stát podrobné informace o stavu řešení jednotlivých případů zjištěných podvodů nebo nesrovnalostí, které byly již dříve Komisi sděleny a u nichž dosud nebyla podána zpráva o úhradě nebo neúhradě stanovených částek nebo o zrušení nároku.
K tomuto účelu uvede každý členský stát u každého z případů uvedených v prvním pododstavci
- odkaz na původní sdělení,
- částku, která měla být uhrazena v předchozím čtvrtletí,
- den stanovení nároku,
- den zapsání na zvláštní účet podle odst. 3 písm. b),
- částky uhrazené během daného čtvrtletí,
- úpravy základu (opravy, zrušení) provedené během daného čtvrtletí,
- odepsané částky,
- dosažené stadium správního nebo soudního řízení,
- částka zbývající k úhradě ke konci daného čtvrtletí.
Podrobná pravidla pro uvedené popisy a jejich řádně odůvodněné změny stanoví Komise po konzultaci s výborem uvedeným v článku 20.
Budou případně obsahovat přiměřené prováděcí lhůty.
Článek 7
Každý členský stát každoročně sestaví souhrnné vyúčtování stanovených nároků zapsaných na účtech uvedených v čl. 6 odst.
3 písm. a) a předá je Komisi před 1. dubnem roku následujícího po daném rozpočtovém roce. Případné rozdíly mezi celkovou částkou uvedenou v souhrnném vyúčtování a součtem částek uvedených na měsíčních výkazech, které členský stát Komisi zaslal od ledna do prosince daného roku, musí být vysvětleny v poznámce.
Komise prověří, zda souhrnné vyúčtování souhlasí s částkami poskytnutými během roku; do dvou měsíců od obdržení souhrnného vyúčtování může danému členskému státu sdělit své připomínky.
2. Po 31. prosinci třetího roku následujícího po daném rozpočtovém roce již nelze provádět žádné další opravy souhrnného ročního vyúčtování uvedeného v odstavci 1 s výjimkou bodů, na které buď Komise nebo daný členský stát upozorní ještě před tímto dnem.
Článek 8
Opravy provedené podle čl. 2 odst. 4 se přičítají nebo odečítají od celkové výše stanovených nároků. Opravy se zapisují na účty uvedené v čl. 6 odst. 3 písm. a) a b) a do výkazů uvedených v čl. 6 odst. 4 podle dne provedení.
Opravy týkající se podvodů a nesrovnalostí již dříve Komisi sdělených se zapisují zvlášť.
HLAVA III
Poskytování vlastních zdrojů
Článek 9
1. Postupem podle článku 10 poukáže každý členský stát vlastní zdroje na účet vedený na jméno Komise u ministerstva financí nebo jiného subjektu, který každý členský stát určí.
Tento účet je veden bezplatně.
2. Komise poukázané částky přepočte a vede je na svých účtech v eurech v souladu s nařízením (Euratom, ESUO, ES) č. 3418/93 [12].
Článek 10
1. Po odečtení 10 % na náklady spojené s vybíráním vlastních zdrojů podle čl. 2 odst. 3 rozhodnutí 94/728/ES, Euratom se vlastní zdroje uvedené v čl. 2 odst. 1 písm. a) a b) zmíněného rozhodnutí připisují na příslušné účty nejpozději v první pracovní den po 19. dni druhého měsíce následujícího po měsíci, v němž byl nárok stanoven podle článku 2 tohoto nařízení.
Nicméně nároky uváděné na zvláštních účtech podle čl. 2 odst. 3 písm. b) musí být zaúčtovány nejpozději v první pracovní den po 19. dni druhého měsíce následujícího po měsíci, v němž byly nárokované částky uhrazeny.
2. V případě potřeby může Komise členské státy vyzvat, aby o měsíc v předstihu zaúčtovaly všechny vlastní zdroje, s výjimkou zdrojů z DPH a dodatečného zdroje, na základě údajů, které mají k dispozici k 15. dni téhož měsíce.
Každá částka zaúčtovaná v předstihu se upraví v následujícím měsíci při zaúčtování podle odstavce 1.
Touto úpravou se rozumí opačné zaúčtování částky rovnající se částce, která byla zaúčtována v předstihu.
3. Zdroje z DPH, dodatečný zdroj, s výjimkou částky odpovídající měnové rezervě Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), rezervě na úvěry a záruky za úvěry a rezervě na pomoc při mimořádných událostech, a případně také finanční příspěvky založené na HNP se připisují na příslušné účty v první pracovní den každého měsíce v částkách rovnajících se jedné dvanáctině odpovídajících celkových částek v rozpočtu, přepočtených na národní měny podle směnných kursů platných posledního dne, kdy jsou směnné kursy vyhlašovány, kalendářního roku předcházejícího danému rozpočtovému roku, jak byly zveřejněny v řadě C Úředního věstníku Evropských společenství.
Pro zvláštní potřeby vyplácení ze záruční sekce EZOZF podle nařízení (EHS) č. 1765/92 a v závislosti na finanční situaci Společenství mohou být členské státy vyzvány, aby v prvním čtvrtletí rozpočtového roku zaúčtovaly v předstihu o jeden nebo dva měsíce jednu dvanáctinu nebo určitý zlomek jedné dvanáctiny částek určených v rozpočtu na tento účel, které pocházejí ze zdrojů z DPH nebo z dodatečného zdroje, s výjimkou vlastních zdrojů sloužících k pokrytí měnové rezervy EZOZF, rezervy na záruky za úvěry a rezervy na pomoc při mimořádných událostech.
Po prvním čtvrtletí nesmí měsíční požadovaná částka přesáhnout jednu dvanáctinu zdrojů z DPH a zdroje založeného na HNP a musí zůstat v mezích částek určených v rozpočtu na tento účel.
Komise o tom členské státy informuje s předstihem, nejpozději dva týdny před požadovaným zaúčtováním.
Na zaúčtování v předstihu se vztahují ustanovení jedenáctého pododstavce o částce připisované v měsíci lednu a ustanovení dvanáctého pododstavce týkající se případu, kdy nedojde ke konečnému přijetí rozpočtu před začátkem rozpočtového roku.
Částky týkající se měnové rezervy EZOZF uvedené v článku 6 rozhodnutí 94/728/ES, rezervy na úvěry a záruky za úvěry a rezervy na pomoc při mimořádných událostech, vytvořené rozhodnutím 94/729/ES, se zaúčtují v první pracovní den měsíce následujícího po měsíci, v němž byl rozpočet zatížen daným výdajem, a jen do výše uvedeného výdaje, je-li zatížení rozpočtu provedeno před 16. dnem v měsíci.
V opačném případě se zaúčtování provede v první pracovní den druhého měsíce po zatížení rozpočtu daným výdajem.
Odchylně od článku 6 finančního nařízení ze dne 21. prosince 1977 o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [13] (dále jen "finanční nařízení") se tyto částky zapisují na účty rozpočtového roku, k němuž se vztahují.
Je-li však situace při plnění rozpočtu daného rozpočtového roku taková, že zaúčtování týkající se měnové rezervy EZOZF a rezervy na pomoc při mimořádných událostech nejsou potřebná k dosažení rovnováhy mezi rozpočtovými příjmy a výdaji v daném rozpočtovém roce, rozhodne Komise o tom, že tato zaúčtování nebo jejich část nebude vyžadovat.
Každá změna jednotné sazby pro zdroje z DPH, opravy ve prospěch Spojeného království a jejího financování podle článku 5 rozhodnutí 94/728/ES, Euratom, sazby pro dodatečný zdroj a případně finančních příspěvků založených na HNP vyžaduje konečné přijetí doplňkového nebo opravného rozpočtu a v jeho důsledku je nutné znovu upravit dvanáctiny, jež byly zaúčtovány od počátku rozpočtového roku.
Tyto úpravy se provedou při zaúčtování první částky po konečném přijetí doplňkového nebo opravného rozpočtu, je-li přijat před 16. dnem v měsíci.
V opačném případě se provedou při zaúčtování druhé částky po konečném přijetí doplňkového nebo opravného rozpočtu.
Odchylně od článku 6 finančního nařízení se tyto opravné položky zapisují na účty rozpočtového roku, pro nějž byl doplňkový nebo opravný rozpočet přijat.
Dvanáctiny pro zaúčtování částky za měsíc leden každého rozpočtového roku se vypočítávají na základě částek uvedených v návrhu rozpočtu zmíněném v čl. 78 odst. 3 Smlouvy o ESUO, v čl. 272 odst. 3 Smlouvy o ES a v čl. 177 odst. 3 Smlouvy o ESAE, s výjimkou částek k financování měnové rezervy EZOZF, a přepočtených na národní měny členských států podle směnného kursu platného prvního dne, kdy jsou vyhlašovány směnné kursy, po 15. prosinci kalendářního roku předcházejícího danému rozpočtovému roku. Úprava se provede při zaúčtování částky za následující měsíc.
Není-li do začátku rozpočtového roku rozpočet s konečnou platností přijat, zaúčtují členské státy v první pracovní den každého měsíce, včetně ledna, jednu dvanáctinu částky vlastních zdrojů z DPH, z dodatečného zdroje, s výjimkou částek k financování měnové rezervy EZOZF, a případně z finančních příspěvků založených na HNP uvedených v posledním rozpočtu, který byl přijat s konečnou platností. Úprava se provede ke dni prvního odvodu vlastních zdrojů po konečném přijetí rozpočtu, je-li přijat před 16. dnem v měsíci.
V opačném případě se provede ke dni, kdy má být zaúčtována druhá částka po konečném přijetí rozpočtu.
4. Každý členský stát je podle ročního výkazu, v němž je uveden základ pro výpočet zdrojů z DPH podle čl. 7 odst. 1 nařízení (EHS, Euratom) č. 1553/89, zatížen částkou vypočtenou na základě údajů obsažených v uvedeném výkazu uplatněním jednotné sazby přijaté pro předchozí rozpočtový rok, a zároveň se mu připíše k dobru 12 plateb provedených během daného rozpočtového roku. Nicméně základ každého státu pro výpočet vlastních zdrojů z DPH, na který se uplatní zmíněná jednotná sazba, nesmí překročit procentní hodnoty stanovené v čl. 2 odst. 1 písm. c) nařízení 94/728/ES, Euratom a zmíněné v první větě odstavce 7 tohoto článku. Komise vypočte zůstatek a sdělí jej členským státům včas, aby jej v první prosincový pracovní den téhož roku mohly zapsat na účet uvedený v čl. 9 odst. 1 tohoto nařízení.
5. Komise dále vypočte opravné položky k finančním příspěvkům tak, aby s ohledem na skutečnou výši vlastních zdrojů z DPH bylo v rozpočtu dosaženo jejich původního poměru k finančním příspěvkům založeným na HNP.
Pro účely výpočtu těchto opravných položek se zůstatky zmíněné v odstavci 4 převedou na eura podle směnného kursu platného v první pracovní den po 15. listopadu před zapsáním částek podle odstavce 4.
U každého členského státu, jehož se to týká, se součet zůstatků DPH upraví o poměr mezi finančními příspěvky uvedenými v rozpočtu a zdroji z DPH.
Komise sdělí výsledky těchto výpočtů členským státům, které během předchozího rozpočtového roku zaúčtovaly finanční příspěvky založené na HNP, aby mohly zapsat buď kladný, nebo záporný rozdíl na účet zmíněný v čl. 9 odst.
6. V případě jakýchkoli oprav základu pro výpočet vlastních zdrojů z DPH podle čl. 9 odst. 1 nařízení (EHS, Euratom) č. 1553/89 u každého členského státu, jehož základ, s ohledem na tyto opravy, nepřesahuje procentní hodnoty stanovené v čl. 2 odst. 1 písm. c) nařízení 94/728/ES, Euratom, se provede úprava zůstatku stanoveného podle odstavce 4 tohoto článku za těchto podmínek:
- opravy podle čl. 9 odst. 1 prvního pododstavce nařízení (EHS, Euratom) č. 1553/89 provedené do 31. července vyžadují celkovou úpravu, kterou je nutno zapsat na účet uvedený v čl. 9 odst. 1 tohoto nařízení v první prosincový pracovní den téhož roku. Nicméně částečnou úpravu lze zapsat i před tímto datem, pokud s tím daný členský stát a Komise souhlasí,
- pokud opatření, která Komise přijme podle čl. 9 odst. 1 druhého pododstavce nařízení (EHS, Euratom) č. 1553/89 k opravě základu, vedou k úpravě částek zapsaných na účtu uvedeném v čl. 9 odst. 1 tohoto nařízení, provede se tato úprava ke dni, který Komise stanoví na základě uvedených opatření.
Také změny HNP zmíněné v odstavci 8 tohoto článku vyžadují úpravu zůstatku každého členského státu, jehož základ, s ohledem na tyto opravy, je limitován procentní hodnotou stanovenou v čl. 2 odst.
1 písm. c) nařízení 94/728/ES, Euratom. Na základě úprav zůstatků DPH, které mají být provedeny do prvního prosincového pracovního dne každého roku podle prvního pododstavce tohoto odstavce, Komise rovněž určí dodatečné úpravy finančních příspěvků založených na HNP.
Při výpočtu těchto dodatečných úprav se použijí tytéž směnné kursy, které byly použity při původním výpočtu uvedeném v odstavci 5.
Komise sdělí úpravy členským státům včas, aby je v první prosincový pracovní den téhož roku mohly zapsat na účet uvedený v čl. 9 odst. 1.
Nicméně částečnou úpravu lze zapsat kdykoli, pokud s tím daný členský stát a Komise souhlasí.
7. Na základě údajů o agregovaném HNP v tržních cenách a jeho složkách z předchozího roku, poskytnutých členskými státy podle čl. 3 odst. 2 směrnice 89/130/EHS, Euratom, je každý členský stát zatížen částkou vypočtenou tak, že se na HNP uplatní sazba přijatá pro předchozí rozpočtový rok, případně upravená s ohledem na použití měnové rezervy EZOZF, rezervy týkající se úvěrů a záruk za úvěry nebo rezerv na pomoc při mimořádných událostech, a zároveň se každému členskému státu připíší k dobru platby uskutečněné během předchozího rozpočtového roku. Komise vypočte zůstatek a sdělí jej členským státům včas, aby jej v první prosincový pracovní den téhož roku mohly zapsat na účet uvedený v čl. 9 odst. 1 tohoto nařízení.
8. Případné změny HNP předchozích rozpočtových roků podle čl. 3 odst. 2 směrnice 89/130/EHS, Euratom, aniž je dotčen článek 6 uvedené směrnice, vyžadují, aby každý daný členský stát provedl úpravu zůstatku vypočteného podle odstavce 7. Tato úprava se určí za podmínek stanovených v odst. 6 prvním pododstavci. Komise sdělí tyto úpravy členským státům včas, aby je v první prosincový pracovní den téhož roku mohly zapsat na účet uvedený v čl. 9 odst. 1 tohoto nařízení. Po 30. září čtvrtého roku následujícího po daném rozpočtovém roce již nebudou žádné změny HNP vzaty v úvahu, na které buď Komise, nebo daný členský stát upozorní ještě před tímto dnem.
9. Operace uvedené v odstavcích 4 až 8 představují změny příjmů týkající se rozpočtového roku, ve kterém jsou provedeny.
Článek 11
9 odst. 1 zaplatí dotyčný členský stát úrok vypočtený podle úrokové míry uplatňované ke dni uplynutí lhůty na peněžním trhu daného členského státu na krátkodobé operace veřejného financování zvýšené o dva procentní body.
Tato úroková míra se zvyšuje o 0,25 procentního bodu za každý měsíc prodlení.
Takto zvýšená sazba se použije na celou dobu prodlení.
HLAVA IV
Řízení peněžních prostředků
Článek 12
1. Komise čerpá částky poukázané na účty uvedené v čl. 9 odst. 1 v rozsahu nutném pro krytí jejích požadavků na peněžní prostředky v souvislosti s plněním rozpočtu.
2. Přesahují-li požadavky na peněžní prostředky aktiva na účtech, může Komise přečerpat celkovou výši těchto aktiv za předpokladu, že jsou v rozpočtu odpovídající položky uvedeny a že celková výše čerpání nepřekročí celkový limit vlastních zdrojů stanovený v rozpočtu.
V takovém případě Komise členské státy předem informuje o jakýchkoli předvídatelných přečerpáních.
3. Pouze v případě nedodržení závazku z úvěru nebo ze záruky za úvěr poskytnuté na základě nařízení a rozhodnutí Rady, kdy za výjimečných okolností Komise nemůže včas využít jiná opatření stanovená v rámci finančních předpisů, jež se vztahují na tyto úvěry, aby zajistila plnění právních závazků Společenství vůči věřitelům, mohou být k obsluze dluhů Společenství přechodně použity odstavce 2 a 4 bez ohledu na podmínky uvedené v odstavci 2.
4. Rozdíl mezi celkovými aktivy a požadavky na peněžní prostředky se pokud možno rozdělí mezi členské státy v poměru, jakým přispívají do rozpočtových příjmů.
5. Členské státy nebo subjekt, který určí podle čl. 9 odst. 1, provádějí platební příkazy Komise co nejrychleji, nejpozději do sedmi dnů od jejich obdržení, a zasílají Komisi výpis z účtu nejpozději do sedmi dnů od provedení každé transakce.
Nicméně v případě převodů peněžních prostředků provádějí členské státy platební příkazy ve lhůtě požadované Komisí.
HLAVA V
Prováděcí pravidla k čl. 2 odst. 7 rozhodnutí 88/376/EHS, Euratom
Článek 13
1. Tento článek se uplatňuje v míře, ve které je nezbytné využít dočasné odchylky stanovené v čl. 2 odst. 7 rozhodnutí 88/376/EHS, Euratom.
2. HNP v tržních cenách vypočte Statistický úřad Evropských společenství na základě statistik vypracovaných podle Evropského systému integrovaných ekonomických účtů (ESA), přičemž jeho hodnota pro každý členský stát odpovídá aritmetickému průměru hodnot za první tři roky pětiletého období před daným rozpočtovým rokem, na který je použit čl. 2 odst. 7 rozhodnutí 88/376/EHS, Euratom. K případným opravám statistických údajů provedeným po konečném přijetí rozpočtu se již nepřihlíží.
3. HNP za každý referenční rok se vypočítá v eurech podle průměrného směnného kursu eura v daném roce.
4. Na dobu, po kterou se na jeden nebo více členských států vztahuje odchylka stanovená v čl. 2 odst. 7 rozhodnutí 88/376/EHS, Euratom, určí Komise ve svém předběžném návrhu rozpočtu procentní hodnotu odpovídající finančním příspěvkům těchto členských států na základě poměru jejich HNP k celkové výši HNP všech členských států a určí výši té části rozpočtu, která má být kryta zdroji z DPH při jednotné sazbě a finančními příspěvky založenými na HNP.
Tyto údaje se schvalují v rozpočtovém procesu.
Článek 14
1. HNP v tržních cenách je definován v článcích 1 a 2 směrnice 89/130/EHS, Euratom.
2. K výpočtu procentního podílu finančních příspěvků založených na HNP se použijí číselné údaje sdělené podle čl. 3 odst. 2 směrnice 89/130/EHS, Euratom, aniž je dotčen článek 6 uvedené směrnice. Jestliže tyto číselné údaje chybějí, použije Statistický úřad Evropských společenství údaje, které má k dispozici.
HLAVA VI
Prováděcí pravidla k článku 7 rozhodnutí 94/728/ES, Euratom
Článek 15
Pro účely článku 7 rozhodnutí 94/728/ES, Euratom se zůstatek daného rozpočtového roku vypočte jako rozdíl mezi
- veškerými příjmy vybranými v souvislosti s daným rozpočtovým rokem
a
- souhrnem plateb provedených z výdajových položek pro daný rozpočtový rok zvýšeným o výdajové položky pro týž rozpočtový rok přenesené podle čl. 7 odst. 1 a odst. 2 písm. b) finančního nařízení.
Tento rozdíl se zvýší nebo sníží jednak o čistou výši rozpočtových položek přenesených z předchozích rozpočtových roků, jež byly zrušeny, a jednak, odchylně od čl. 5 odst. 1 finančního nařízení, o
- platby provedené nad rámec časově nerozlišených rozpočtových položek přenesených z předchozích rozpočtových roku podle čl. 7 odst. 1 finančního nařízení v důsledku změn směnných kursů eura
a
- zůstatku vyplývajícího z kursových zisků a ztrát v průběhu daného rozpočtového roku.
Článek 16
Do konce října každého rozpočtového roku odhadne Komise výši vlastních zdrojů, jež by měly být za celý rozpočtový rok vybrány, na základě údajů, které má tou dobou k dispozici.
Případné závažnější rozdíly oproti původním odhadům mohou vyžadovat úpravu předběžného návrhu rozpočtu na následující rozpočtový rok nebo přijetí doplňkového a opravného rozpočtu na běžný rozpočtový rok.
Pro operace uvedené v čl. 10 odst. 4 až 8 může být částka příjmů stanovená v rozpočtu na běžný rozpočtový rok zvýšena nebo snížena prostřednictvím opravného rozpočtu o částku vyplývající z těchto operací.
HLAVA VII
Kontrola
Článek 17
1. Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření, aby zajistily, že částky odpovídající nárokům stanoveným podle článku 2 budou poskytnuty Komisi tak, jak je stanoveno v tomto nařízení.
2. Členské státy nejsou povinny Komisi poskytnout částky odpovídající stanoveným nárokům jedině tehdy, pokud tyto částky nemohly být vybrány z důvodu vyšší moci.
Kromě toho nemusí členské státy poskytnout Komisi tyto částky ve zvláštních případech, jestliže se po důkladném zhodnocení všech závažných okolností každého jednotlivého případu ukáže, že v dlouhodobém výhledu není vybrání těchto částek možné z důvodů, které nemohou být přičítány těmto členským státům.
Tyto případy musí být zmíněny ve zprávě podle odstavce 3, pokud dotčené částky přesahují 10000 EUR po přepočtu na národní měnu podle směnného kursu platného v první říjnový pracovní den předchozího kalendářního roku.
V této zprávě musí být zdůvodněno, proč daný členský stát nemohl dotyčné částky poskytnout.
Komise může do šesti měsíců sdělit danému členskému státu své připomínky.
3. Členské státy prostřednictvím výročních zpráv informují Komisi o průběhu a výsledcích svých kontrol a o celkových údajích a zásadních otázkách týkajících se nejdůležitějších obtíží vyplývajících z uplatňování tohoto nařízení, a zejména o sporných záležitostech.
Zprávy podají Komisi do 30. dubna roku následujícího po daném rozpočtovém roce.
Komise po konzultaci s výborem uvedeným v článku 20 vypracuje vzor zprávy a vzor řádně odůvodněné změny k ní.
Případně též stanoví přiměřené prováděcí lhůty.
Do 30. června roku následujícího po rozpočtovém roce zmíněném ve druhé větě prvního pododstavce podá Komise Evropskému parlamentu a Radě souhrnnou zprávu o sděleních od členských států podle tohoto článku a podle čl. 6 odst. 5.
Článek 18
1. Členské státy provádějí kontroly a šetření týkající se stanovování a poskytování vlastních zdrojů uvedených v čl. 2 odst. 1 písm. a) a b) rozhodnutí 94/728/ES, Euratom. Komise vykonává své pravomoci za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Při uplatňování odstavce 1 členské státy
a) na žádost Komise provádějí doplňkové kontroly.
Komise ve své žádosti o doplňkovou kontrolu uvede její důvody;
b) zapojují Komisi na její žádost do kontrol, které provádějí.
Členské státy přijmou veškerá účelná opatření k usnadnění těchto kontrol.
Pokud je do nich zapojena Komise, poskytnou jí členské státy podklady uvedené v článku 3.
Aby byly doplňkové kontroly omezeny na nejnižší míru,
a) může Komise v jednotlivých případech požadovat, aby jí byly předány určité dokumenty,
b) musí být v měsíčních výkazech z účtů uvedených v čl. 6 odst. 4 pomocí vhodných poznámek vyznačeny částky zapsané na účty v souvislosti s nesrovnalostmi nebo prodleními ve stanovení, zaúčtování a poskytování vlastních zdrojů, jež byly odhaleny při uvedených kontrolách.
3. Aniž jsou dotčeny odstavce 1 a 2, může Komise sama provádět kontrolu na místě.
Zástupci pověření Komisí k provádění těchto šetření mají v rozsahu potřebném k řádnému uplatňování tohoto nařízení přístup k podkladům uvedeným v článku 3 a ke všem jiným dokumentům souvisejícím s těmito podklady.
Komise kontrolu včas oznámí řádně odůvodněným sdělením členskému státu, ve kterém se má kontrola konat.
Kontroly se účastní také zástupci daného členského státu.
4. Kontrolami podle odstavců 1, 2 a 3 nejsou nijak dotčeny
a) kontroly prováděné členskými státy v souladu s jejich vlastními právními a správními předpisy,
b) opatření stanovená v článcích 246, 247, 248 a 276 Smlouvy o ES a v článcích 160a, 160b, 160c a 180b Smlouvy o ESAE,
c) kontroly pořádané podle čl. 279 písm. c) Smlouvy o ES a podle čl. 183 písm. c) Smlouvy o ESAE.
5. Komise podá každé tři roky Evropskému parlamentu a Radě zprávu o fungování kontrolních mechanismů.
Článek 19
Komise spolu s dotčeným členským státem každý rok přezkoumá, zda se nevyskytují chyby při výpočtu v jí sdělených souhrnných veličinách, zejména v případech, na které upozorní Řídící výbor pro HNP.
V jednotlivých případech přitom může také přezkoumat výpočty a základní statistické údaje (mimo informace o jednotlivých právnických nebo fyzických osobách), pokud by jinak nebylo možno provést řádné zhodnocení.
Komise je povinna dodržovat právní předpisy členských států o zachování důvěrné povahy statistických údajů.
HLAVA VIII
Poradní výbor pro vlastní zdroje
Článek 20
1. Zřizuje se Poradní výbor pro vlastní zdroje Společenství (dále jen "výbor").
2. Výbor se skládá ze zástupců členských států a Komise.
Každý členský stát je ve výboru zastoupen nejvýše pěti úředníky.
Výboru předsedá zástupce Komise.
Sekretariát výboru zajišťuje Komise.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 21
1. Výbor projednává otázky, které mu přednese jeho předseda buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce členského státu a které souvisejí s uplatňováním tohoto nařízení, zejména co se týče
a) informací a sdělení zmíněných v čl. 4 odst. 1 písm. b), v článcích 6 a 7 a v čl. 17 odst. 3,
b) případů vyšší moci zmíněných v čl. 17 odst. 2,
c) kontrol a šetření stanovených v čl. 18 odst. 2.
Výbor také přezkoumává odhady výše vlastních zdrojů.
2. Na žádost předsedy výbor vydá stanovisko ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci, případně hlasováním.
Stanovisko je uvedeno do zápisu; kromě toho má každý členský stát právo požádat, aby byl v tomto zápisu uveden jeho postoj.
Komise přihlíží co nejvíce ke stanovisku výboru.
Sdělí výboru způsob, jakým vzala toto stanovisko na vědomí.
HLAVA IX
Závěrečná ustanovení
Článek 22
Zrušuje se nařízení (EHS, Euratom) č. 1552/89.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v části A přílohy.
Článek 23
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1159/2000
ze dne 30. května 2000
o informačních a propagačních opatřeních, která mají být prováděna členskými státy v souvislosti s pomocí ze strukturálních fondů
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech [1], a zejména na čl. 53 odst. 2 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 46 nařízení (ES) č. 1260/1999 stanoví informační a propagační opatření pro činnosti strukturálních fondů.
(2) Podle čl. 34 odst. 1 písm. h) nařízení (ES) 1260/1999 odpovídá řídící orgán pověřený prováděním strukturální pomoci Společenství za plnění povinností týkajících se informací a propagace.
(3) Podle čl. 46 odst. 2 nařízení (ES) č. 1260/1999 odpovídá řídící orgán za zajištění propagace pomoci, a zejména za poskytnutí informací o možnostech, které pomoc nabízí, potenciálním konečným příjemcům pomoci, obchodním a profesním organizacím, hospodářským a sociálním partnerům, subjektům pro podporu rovnosti mezi muži a ženami a dotčeným nevládním organizacím, a poskytnutí informací veřejnosti o úloze, kterou hraje Společenství v dotyčné pomoci, a o jejích výsledcích.
(4) Podle čl. 46 odst. 3 konzultují členské státy Komisi a každoročně ji informují o svých iniciativách týkajících se informačních a propagačních opatření.
(5) Podle čl. 18 odst. 3 a čl. 19 odst. 4 nařízení (ES) č. 1260/1999 obsahuje komplement programu pro každý operační program a jednotný programový dokument opatření k propagaci pomoci podle článku 46.
(6) Podle čl. 35 odst. 3 písm. e) nařízení (ES) č. 1260/1999 monitorovací výbory prověřují a schvalují výroční a závěrečné zprávy o provádění před jejich zasláním Komisi; podle čl. 37 odst. 2 uvedeného nařízení tyto zprávy obsahují údaje o opatřeních přijatých řídícím orgánem a monitorovacím výborem k zajištění kvality a účinnosti provádění opatření přijatých pro propagaci pomoci. Podle čl. 40 odst. 4 se výsledky hodnocení na požádání veřejně zpřístupní, a pokud jde o výsledky hodnocení v polovině období, které se předpokládá nejpozději do 31. prosince 2003, je nezbytný souhlas monitorovacího výboru.
(7) Rozhodnutí Komise 94/342/ES ze dne 31. května 1994 o informačních a propagačních opatřeních, která mají být prováděna členskými státy v souvislosti s pomocí ze strukturálních fondů a z Finančního nástroje pro orientaci rybolovu (FNOR) [2] se nadále použije na pomoc, která je poskytována podle nařízení Rady (EHS) č. 2052/88 ze dne 24. června 1988 o úkolech strukturálních fondů a jejich účinnosti a o koordinaci mezi jejich činnostmi navzájem a mezi těmito činnostmi a operacemi Evropské investiční banky a jinými stávajícími finančními nástroji [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 3193/94 [4], jakož i nařízení přijatých k provedení uvedeného nařízení.
(8) K tomuto nařízení byly konzultovány Výbor podle článku 147 Smlouvy, Výbor pro zemědělské struktury a rozvoj venkova a Výbor pro struktury rybolovu a akvakultury.
Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro rozvoj a přeměnu regionů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Podrobná pravidla týkající se informací a propagace pomoci ze strukturálních fondů podle nařízení (ES) č. 1260/1999 jsou uvedena v příloze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1187/2000
ze dne 5. června 2000,
kterým se doplňuje příloha nařízení (ES) č. 2400/96 o zápisu určitých názvů do Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení podle nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1068/97 [2], a zejména na čl. 6 odst. 3 a 4 uvedeného nařízení,
Vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 5 nařízení (EHS) č. 2081/92 postoupily Španělsko, Francie a Portugalsko Komisi žádosti o zápis některých názvů jako označení původu nebo zeměpisných označení.
(2) Podle čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení bylo shledáno, že žádosti splňují všechny požadavky uvedeného nařízení, a zejména že byly uvedeny všechny údaje požadované článkem 4.
(3) Komise obdržela po zveřejnění názvů uvedených v příloze tohoto nařízení v Úředním věstníku Evropských společenství [3] námitky podle článku 7 nařízení (EHS) č. 2081/92, že však byly shledány neopodstatněnými a tedy nepřípustnými.
Dané námitky nesplňovaly vyčerpávající kritéria stanovená v čl.
7 odst. 4 uvedeného nařízení.
(4) Tyto názvy by tedy měly být zapsány do Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení a měly by být v rámci Společenství chráněny jako chráněná označení původu a chráněná zeměpisná označení.
(5) Příloha tohoto nařízení doplňuje přílohu nařízení Komise (ES) č. 2400/96 [4] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1645/1999 [5],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Názvy uvedené v příloze tohoto nařízení se doplňují k příloze nařízení (ES) č. 2400/96 a podle čl. 6 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2081/92 se zapisují do Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení jako chráněná označení původu (CHOP) a chráněná zeměpisná označení (CHZO).
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1208/2000
ze dne 8. června 2000,
kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 1420/1999, kterým se stanoví společná pravidla a postupy pro přepravu některých druhů odpadů z Evropského společenství do Bulharska a Nigérie, a nařízení (ES) č. 1547/1999 o kontrolních postupech pro přepravu některých druhů odpadů do Bulharska a Nigérie
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 259/93 ze dne 1. února 1993 o dozoru nad přepravou odpadů v rámci Evropského společenství, do něj a z něj a o její kontrole [1], naposledy pozměněné rozhodnutím Komise 1999/816/ES [2], a zejména na čl. 17 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 29. listopadu 1999 předložila Nigérie oficiální žádost, aby mohla dovážet některé odpady uvedené v příloze II nařízení (EHS) č. 259/93 podle kontrolního postupu uplatňovaného na odpady uvedené v příloze IV nařízení (EHS) č. 259/93 ("červený" seznam).
(2) Dne 9. prosince 1999 předložilo Bulharsko oficiální žádost, aby mohlo dovážet některé odpady uvedené v příloze II nařízení (EHS) č. 259/93 podle kontrolního postupu uplatňovaného na odpady uvedené v příloze III nařízení (EHS) č. 259/93 ("žlutý" seznam).
(3) V souladu s čl. 17 odst. 3 nařízení (EHS) č. 259/93 a článkem 3 nařízení (ES) č. 1420/1999 ze dne 29. dubna 1999, kterým se stanoví společná pravidla a postupy pro přepravu některých druhů odpadů do některých nečlenských zemí OECD [3], byla dne 30. listopadu 1999 a dne 15. prosince 1999 oficiální žádost Nigérie a Bulharska oznámena výboru zřízenému podle článku 18 směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech [4], naposledy pozměněné rozhodnutím Komise 96/350/ES [5].
(4) Aby se zohlednila nová situace Nigérie, je nezbytné zároveň změnit nařízení (ES) č. 1420/1999 a nařízení Komise (ES) č. 1547/1999 ze dne 12. července 1999, kterým se stanoví kontrolní postupy podle nařízení Rady (EHS) č. 259/93 pro přepravu některých druhů odpadů do některých zemí, na něž se nevztahuje rozhodnutí OECD C(92) 39 v konečném znění [6], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 354/2000 [7].
(5) Aby se zohlednila nová situace Bulharska, je nezbytné zároveň pozměnit nařízení (ES) č. 1420/1999 a nařízení (ES) č. 1547/1999,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha A nařízení (ES) č. 1420/1999 se mění takto:
1) V oddíle GH ( "Odpad z tuhých plastů"
) textu týkajícího se Bulharska se vkládá nový text, který zní:
2) Text týkající se Nigérie se mění takto:
"Všechny druhy, s výjimkou:
1. V oddíle GA ("Odpad z kovu a kovových slitin v kovové, nedispergovatelné formě")
Následující odpad a šrot z neželezných kovů a jejich slitin: GA 120 _BAR_ 740400 _BAR_ Odpad a šrot z mědi _BAR_
GA 170 _BAR_ 800200 _BAR_ Odpad a šrot z cínu _BAR_
2. Všechny druhy uvedené v oddíle GH ("Odpad z tuhých plastů")
3. Všechny druhy uvedené v oddíle GI ("Odpad z papíru, lepenky a papírových výrobků")
4. Všechny druhy uvedené v oddíle GJ ("Textilní odpad")."
Článek 2
Příloha A nařízení (ES) č. 1547/1999 se mění takto:
1) V oddíle GH ( "Odpad z tuhých plastů"
) textu týkajícího se Bulharska se vkládá nový text, který zní:
2) Text týkající se Nigérie v příloze B se mění takto:
"1. V oddíle GA ("Odpad z kovu a kovových slitin v kovové, nedispergovatelné formě")
Následující odpad a šrot z neželezných kovů a jejich slitin: GA 120 _BAR_ 740400 _BAR_ Odpad a šrot z mědi _BAR_
GA 170 _BAR_ 800200 _BAR_ Odpad a šrot z cínu _BAR_
2. Všechny druhy uvedené v oddíle GH ("Odpad z tuhých plastů")
3. Všechny druhy uvedené v oddíle GI ("Odpad z papíru, lepenky a papírových výrobků")
4. Všechny druhy uvedené v oddíle GJ ("Textilní odpad")."
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1209/2000
ze dne 8. června 2000,
kterým se vymezují postupy provádění sdělení stanoveného v článku 41 Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na ustanovení Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na článek 41 této smlouvy,
s ohledem na nařízení Rady (Euratom) č. 2587/1999 ze dne 2. prosince 1999, kterým se vymezují investiční záměry, které se mají sdělovat Komisi podle článku 41 Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii [1],
vzhledem k těmto důvodům:
Komise je v rozsahu nezbytném k plnění svého úkolu, kterým byla pověřena na základě kapitoly IV Smlouvy, odpovědná za vymezení postupu provádění povinnosti uložené osobám a podnikům článkem 41 spočívající ve sdělování investičních záměrů pro nová zařízení, jakož i pro náhrady nebo přeměny stávajících zařízení, které odpovídají typem a rozsahem požadavkům stanoveným Radou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Investiční záměry pro novýá zařízení, jakož i pro náhrady nebo přeměny stávajících zařízení, které odpovídají typem a rozsahem požadavkům stanoveným nařízením (Euratom) č. 2587/1999, se Komisi sdělují na formuláři, jehož vzor je přiložen k tomuto nařízení.
Článek 2
Povinnost sdělovat Komisi investiční záměry uvedené v článku 41 Smlouvy platí pro osoby a podniky průmyslových odvětví uvedených v příloze II Smlouvy pro všechna zařízení vybudovaná ve Společenství nebo zařízení, jejichž vybudování se teprve plánuje (ve vhodných případech musí tuto povinnost splnit místní ředitelství podniků, které mají sídlo mimo Společenství).
Článek 3
Pokud již byly informace, které mají být sděleny podle článku 41 Smlouvy, poskytnuty v souvislosti se všeobecnými údaji uvedenými v článku 37 Smlouvy, může se sdělení omezit na křížový odkaz na dříve zaslané údaje, k němuž se navíc připojí všechny další informace, které se mají sdělit v souladu se vzorem formuláře připojeným k tomuto nařízení.
Článek 4
Každá změna provedená v průběhu provádění investičních záměrů sdělených Komisi na základě tohoto nařízení musí být Komisi sdělena znovu za stejných podmínek.
Článek 5
Každou změnu v uvedeném formuláři Komise zveřejní
Nařízení Komise (ES) č. 1227/2000
ze dne 31. května 2000,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 o společné organizaci trhu s vínem, jež se týkají produkčního potenciálu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [1], a zejména na čl. 7 odst. 2, články 10, 15, 23 a 80 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 1493/1999, které nahrazuje s použitelností od 1. srpna 2000 nařízení Rady (EHS) č. 822/87 [2], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1677/1999 [3], obsahuje v hlavě II ustanovení o produkčním potenciálu. Je žádoucí vyplnit rámec vymezený těmito ustanoveními přijetím prováděcích pravidel a zrušením dosavadních nařízení upravujících tuto otázku, tj. nařízení Komise (EHS) č. 2314/72 [4], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 2462/93 [5], (EHS) č. 940/81 [6], (EHS) č. 3800/81 [7], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2548/1999 [8], (EHS) č. 2729/88 [9], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2182/97 [10], (EHS) č. 2741/89 [11] a (EHS) č. 3302/90 [12].
(2) V souladu s článkem 22 nařízení (ES) č. 1493/1999 mohou však členské státy vydat přísnější vnitrostátní předpisy pro novou nebo opětovnou výsadbu révy nebo pro přeštěpování, než které jsou obsaženy v hlavě II, která rovněž stanovuje předpisy pro udělování, převod a využívání práv na výsadbu.
3 nařízení (ES) č. 1493/1999 mohou členské státy za podmínky zajištění kontroly udělit povolení pro plochy podle písmen a) až d) uvedeného ustanovení k výrobě určitých vín určených k uvedení na trh.
Je nezbytné upřesnit pravidla pro žádosti a nabytí účinku dodatečných povolení, a zejména zajistit, aby dodatečné povolení v odůvodněných případech bylo skutečně účinné, především udělováním povolení ode dne žádosti, a aby neopodstatněným žádostem producentů nebylo vyhověno.
Rovněž musí být všechna práva na výsadbu, která budou získána dodatečným povolením, platná ke dni podání žádosti.
(4) Podle čl. 2 odst. 7 nařízení (ES) č. 1493/1999 musí být vyklučeny parcely osázené v rozporu se zákazem výsadby. Vinařské produkty získané z hroznů pocházejících z těchto ještě nevyklučených parcel nesmí narušit trh a je tedy žádoucí je destilovat.
(5) Podle čl. 3 odst. 1 nařízení (ES) č. 1493/1999 může být právo na novou výsadbu uděleno pro plochy, které jsou určeny k novým výsadbám v rámci pozemkových úprav nebo v rámci vyvlastnění ve veřejném zájmu. Aby bylo zamezeno obcházení čl. 2 odst. 1 nařízení (ES) č. 1493/1999, nemůže počet práv na novou výsadbu překročit množství nezbytné k osázení plochy odpovídající 105 % plochy, o niž přišli producenti v důsledku těchto opatření.
1 nařízení (ES) č. 1493/1999 mohou být dále udělena práva na novou výsadbu pro plochy určené k provádění vinohradnických pokusů.
Plochy osázené v rámci těchto práv na novou výsadbu mohou být využity pouze ke stanoveným účelům.
Vinařské produkty, které během a po skončení pokusného období budou získány z hroznů z těchto ploch, nesmí narušovat rovnováhu trhu.
Z těchto důvodů nesmí být tyto vinařské produkty během období pokusu uváděny do oběhu; jejich spotřeba k pokusným účelům je povolena.
Po skončení období pokusů musí být tyto plochy vyklučeny nebo prostřednictvím práv na výsadbu využity k běžné produkci.
Probíhající vinohradnické pokusy by měly pokračovat podle stávajících předpisů.
1 nařízení (ES) č. 1493/1999 mohou být práva na novou výsadbu využita také pro založení porostů za účelem produkce roubů.
Plochy osázené v rámci těchto práv na novou výsadbu musí být užívány pouze ke stanoveným účelům a vinařské produkty získané během tohoto období nebo po jeho skončení z hroznů pocházejících z těchto roubů nesmí narušovat rovnováhu trhu.
Během tohoto produkčního období proto nesmí být z těchto ploch sklízeny hrozny nebo sklizené hrozny musí být znehodnoceny.
Po skončení období produkce roubů musí být tyto plochy vyklučeny nebo musí být použita práva na výsadbu pro běžnou produkci.
Stávající množitelské porosty révy by měly probíhat podle stávajících předpisů.
1 nařízení (ES) č. 1493/1999 mohou být práva na novou výsadbu udělena také na plochy, z nichž získané víno nebo vinařské produkty jsou určeny výhradně ke spotřebě v rodině vinaře.
Protože je produkce pro samozásobení v některých členských zemích značně rozšířena, může tato úprava vést k nepřiměřeným administrativním nákladům.
Proto je třeba členským státům umožnit připouštět takové plochy i bez udělení příslušného práva na výsadbu, jestliže se jedná o malé plochy, na kterých není vinohradnictví provozováno k obchodním účelům a není tím narušena rovnováha trhu.
Příslušné plochy a producenti musí být přiměřeně kontrolováni a nedodržení předpisů musí být potrestáno sankcemi nebo např. vyklučením dotyčné plochy.
(9) Podle čl. 3 odst. 2 nařízení (ES) č. 1493/1999 mohou být práva na novou výsadbu rovněž udělena na plochy, které jsou určeny k produkci jakostního vína s.o. nebo stolního vína se zeměpisným označením.Taková práva mohou být ale udělena pouze tehdy, jestliže výroba dotyčného vína je nesporně nižší než poptávka po něm. Je žádoucí, aby pro stanovení této skutečnosti byla dána objektivní kritéria a údaje.
(10) Pro zajištění rovnocennosti a správnosti těchto objektivních údajů v celém Společenství je nutné vyžadovat, aby obsahovaly přehled produkčního potenciálu podle článku 16 nařízení (ES) č. 1493/1999 nebo rovnocenné údaje.
(11) Aby se zabránilo narušení rovnováhy trhu, nemohou být na plochy, které byly na základě porušení nařízení (ES) č. 1493/1999 povinně vyklučeny, udělena žádná práva na opětovnou výsadbu.
Ze stejného důvodu nemohou být na vyklučené plochy, na která byla udělena práva na výsadbu k jiným účelům než pro produkci vína k obchodním účelům, udělena práva na opětovnou výsadbu.
2 nařízení (ES) č. 1493/1999 je producentům, kteří se zaváží k vyklučení nějaké plochy vinic, uděleno právo na opětovnou výsadbu.
Aby nebylo uděleno více práv na výsadbu, než příslušný producent skutečně potřebuje, musí být producentu při zohlednění práv, která již vlastní, uděleno pouze tolik práv na výsadbu, aby mohla být osázena celá plocha.
Aby byl dodržen tento závazek, musí být na každé právo na opětovnou výsadbu udělené na základě tohoto závazku složena jistota na výkon tohoto práva.
Dokud souběžně existuje plocha určená k vyklučení a nově osázená plocha, může být uváděno do oběhu pouze víno z jedné z těchto ploch, aby se zabránilo narušení trhu.
(13) Podle článku 5 nařízení (ES) č. 1493/1999 vytvářejí členské státy za účelem lepší správy produkčního potenciálu na státní nebo regionální úrovni státní a/nebo regionální rezervy práv na výsadbu. Aby bylo vyloučeno narušení rovnováhy na trhu, nesmí převod práv na výsadbu prostřednictvím systému rezerv vést k celkovému nárůstu produkčního potenciálu na území členského státu, jak stanoví již čl. 4 odst. 4 nařízení (ES) č. 1493/1999 v případě převodu práv mezi podniky. Přitom mají členské státy podle čl. 7 odst. 5 možnost využít při převodu práv na výsadbu koeficientu krácení.
(14) Podle čl. 5 odst. 8 nařízení (ES) č. 1493/1999 může příslušný orgán členského státu rozhodnout, že rezervní systém nepoužije, pokud může příslušný členský stát prokázat, že na svém území disponuje efektivním systémem správy práv na výsadbu. Přitom mají členské státy možnost na částech svého území použít rezervní systém a na jiných částech svého území použít jiný účinný systém. Členské státy, které chtějí využít možnosti podle čl. 5 odst. 8 nařízení (ES) č. 1493/1999, musí prokázat existenci takového systému a nezbytnost případných odchylek od hlavy II kapitoly I nařízení.
(15) Komise může rozhodnout o přidělení práv na výsadbu členským státům na základě jejich žádosti podle čl. 6 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1493/1999 z rezervy Společenství.
(16) Podle hlavy II kapitoly II nařízení (ES) č. 1493/1999 může být při konečném vzdání se vinohradnictví poskytnuta na konkrétní plochu prémie.
V případě potřeby mohou členské státy stanovit, na které plochy na jejich území by se případná prémie měla poskytnout.
Je však žádoucí stanovit společná pravidla o horních mezích výše prémií a termínech podle článku 10 nařízení (ES) č. 1493/1999.
(17) Z důvodu kontroly musí být prémie vyplaceny zpravidla až po vyklučení.
Přesto může být prémie vyplacena také před klučením, pokud je složena na realizaci vyklučení jistota.
(18) Skutečnost, že se plochy vinic vzdá člen seskupení producentů, které zpracovává hrozny sklizené svými členy, může snížit dodávané množství hroznů, a tím zvýšit náklady na zpracování.
Proto je vhodné dohlédnout na vyrovnání takových nežádoucích účinků.
(19) Při provádění hlavy II kapitoly II nařízení (ES) č. 1493/1999 disponují členské státy širokou svobodou rozhodování ohledně oblasti užití a výše podpory, např. platbou paušálních částek, stanovením nejvyšší částky podpory na hektar nebo rozlišením výše podpory na základě objektivních kriterií v rámci omezení podle kapitoly III a příslušných prováděcích ustanovení.
(20) Přesto by měla být stanoven společná pravidla.
Proto by členské státy měly přijmout pravidla o minimální rozloze parcely, aby byla zajištěna skutečná účinnost tohoto systému na produkční potenciál.
Je žádoucí přijmout opatření a stanovit lhůty pro jejich provedení a odpovídající kontrolu.
Tyto předpisy by měly rovněž upravovat způsob využívání práv na opětovnou výsadbu získaných na základě klučení podle plánu, aby bylo vyloučeno narušení rovnováhy na trhu vyššími výnosy, a stanovit odpovídající vyšší podporu kvůli s tím souvisejícím vyšším nákladům.
(21) Podle článku 12 nařízení (ES) č. 1493/1999 mohou členské státy rovněž rozhodnout, že nebudou samy zpracovávat žádné plány restrukturalizace nebo přeměny vinic.
Protože členské státy odpovídají za schvalování těchto plánů, měly by v tomto případě stanovit předpisy pro předkládání a schvalování plánů, jakož i pro minimální údaje v těchto plánech.
(22) Podle čl. 11 odst. 3 nařízení (ES) č. 1493/1999 se pravidla pro restrukturalizaci a přeměnu vinic nevztahují na běžnou obnovu starých vysloužilých vinic. Je žádoucí vysvětlit smysl této věty podrobněji.
(23) Kvůli kontrole by měla výplata podpory proběhnout zpravidla teprve po provedení příslušných opatření.
Přesto může být podpora vyplacena dříve, jestliže je složena jistota na provedení příslušného opatření.
(24) Pro finanční plánování a účast na financování systému restrukturalizace a přeměny by měly být stanoveny přesné předpisy.
V této souvislosti by členské státy měly podávat Komisi pravidelně zprávu o stavu financování systému.
(25) Musí být přijata opatření, která zajistí, aby prostředky určené pro systém splnily svůj účel.
Přitom by měly být přijaty zejména předpisy o zálohách a o potřebném přizpůsobení přidělování prostředků, které přihlížejí k potřebě a již provedeným opatřením.
(26) Mimo specifických ustanovení tohoto nařízení by měly být uplatňovány rovněž všeobecné předpisy týkající se rozpočtové kázně, zejména v případě neúplných nebo nesprávných výkladů členských států.
(27) Pravidla finanční správy režimu budou stanoveny prováděcím předpisem k nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 ze dne 17. května 1999 o financování společné zemědělské politiky [13].
(28) K zajištění dohledu nad prováděním hlavy II nařízení (ES) č. 1493/1999 a k řádnému řízení trhu je nezbytné, aby Komise měla příslušné údaje o produkčním potenciálu včetně práv na výsadbu a přesné údaje o opatřeních přijatých členskými státy při provádění uvedené hlavy.
Z tohoto důvodu by měly být Komisi předány v standardizované formě základní údaje nezbytné k tomuto účelu.
Je žádoucí, aby členské státy ostatní informace potřebné ke kontrole a prověřování provádění této hlavy uchovávaly na přiměřené období za účelem umožnění kontroly.
(29) V tomto kontextu je také nezbytné upřesnit, jaké údaje musí obsahovat přehled podle článku 16 nařízení (ES) č.
1493/1999. Členské státy, které nechtějí využít možnosti dodatečného povolení protiprávně osázených ploch, dodatečných práv na výsadbu nebo podpory na restrukturalizaci a přeměnu, nemusí sestavovat přehled.
(30) Podle článku 19 nařízení (ES) č. 1493/1999 by měly zatřídění odrůd provádět členské státy.
Měla by být přijata společná pravidla pro formu zatřídění, údaje v příslušném zatřídění, o předávání a zveřejňování tohoto zatřídění.
Systém zatřídění nesmí však sám o sobě vést ke zvýšení produkčního potenciálu.
(31) V zásadě by měly být zatříděny pouze odrůdy, které mohou být uváděny na trh nejméně v jednom členském státě podle směrnice Rady 68/193/EHS ze dne 9. dubna 1968 o uvádění révového vegetativního množitelského materiálu na trh [14], naposledy pozměněné aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska.
Současně však je v zájmu zachování genetického dědictví žádoucí zatřídit rovněž odrůdy, které byly pěstovány před vstupem uvedené směrnice v platnost.
(32) Producent, který musí destilovat své produkty v důsledku porušení pravidel Společenství, nesmí obdržet žádnou podporu na destilaci.
(33) Platby na základě hlavy II nařízení (ES) č. 1493/1999 by měly být oprávněným osobám vyplaceny v plné výši.
(34) Jako přechodné ustanovení musejí práva na výsadbu, na která se vztahovalo nařízení (EHS) č. 822/87 a jejichž platnost překračovala 31. červenec 2000, zůstat v platnosti až do uvedeného dne, aby přechodem na nařízení (ES) č.
1493/1999 nebyla ztracena. Ze stejného důvodu by tato práva měla být převedena do příslušné státní nebo regionální rezervy, pokud nebudou do té doby využita.
(35) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro víno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I Oblast působnosti
Článek 1
Tímto nařízením se stanoví prováděcí pravidla ke kapitole I (Výsadba vinic), kapitole II (Prémie za konečné vzdání se vinohradnictví), kapitole III (Restrukturalizace a přeměna vinic) a k části kapitoly IV (Informace a obecná ustanovení) hlavy II (Produkční potenciál) nařízení (ES) č. 1493/1999.
KAPITOLA II Výsadba vinic
Článek 2
1. Členské státy mohou stanovit lhůtu pro podání žádosti producenta o výjimku podle čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 1493/1999.
2. Jestliže producent podá žádost o výjimku, může příslušný členský stát během prověřování žádosti od okamžiku podání žádosti povolit, aby hrozny z příslušných ploch byly použity k výrobě vína určeného k uvádění na trh.
3. Jestliže je výjimka poskytnuta, nabývá účinku okamžikem podání žádosti.
4. Jestliže je výjimka zamítnuta, rozhodne členský stát, že:
a) uloží buď peněžní pokutu ve výši 30 % tržní hodnoty vína, které bylo získáno z hroznů příslušné plochy v období mezi podáním žádosti a jejím zamítnutím, nebo že
b) producent musí destilovat takové množství vína, které odpovídá množství vína získaného z hroznů příslušné plochy a uvedeného na trh v období mezi podáním žádosti a jejím zamítnutím.
Destilací nesmí být vyroben alkohol, jehož skutečný obsah alkoholu v % objemových nepřesahuje 80 %.
5. Členské státy stanoví období uvedené v čl. 2 odst. 3 písm. b) nařízení (ES) č. 1493/1999, během kterého získá producent po výsadbě určité plochy právo na opětovnou výsadbu. Toto období však nesmí překročit 31. březen 2002. Členský stát může udělit výjimku podle čl. 2 odst. 3 pouze tehdy, jsou-li příslušná práva na opětovnou výsadbu platná v době požádání o výjimku.
6. Členské státy vedou záznamy o každé žádosti o výjimku, výsledku prověření žádosti a o všech opatřeních přijatých podle odstavce 4.
7. Za každý hospodářský rok sdělí členské státy Komisi celkovou plochu, pro kterou bylo požádáno o výjimku, celkovou plochu, na kterou byla výjimka udělena, a celkovou plochu, pro kterou byla výjimka zamítnuta.
Toto sdělení musí provést do čtyř měsíců po skončení příslušného hospodářského roku.
7 nařízení (ES) č. 1493/1999 musí být určitá plocha vyklučena, mohou být produkty získané z hroznů z této plochy uváděny do oběhu pouze za účelem destilace.
V rámci výjimky mohou členské státy místo toho povolit destilaci množství vína odpovídající hodnoty.
V takovém případě mohou členské státy uložit také přiměřené administrativní sankce.
Z těchto produktů nesmí být vyroben alkohol, jehož skutečný obsah alkoholu v % objemových nepřesahuje 80 %.
9. Členské státy vedou záznamy o všech případech, u nichž se postupovalo podle čl. 2 odst. 7 nařízení (ES) č. 1493/1999.
Článek 3
1. Pokud udělí členské státy práva na novou výsadbu pro plochy určené k novým výsadbám, které jsou prováděny v rámci pozemkových úprav nebo v rámci vyvlastnění ve veřejném zájmu podle platného vnitrostátního práva, musí dohlédnout na to, aby tato práva nebyla poskytnuta na plochy, které vzhledem k čisté kultuře mají více než 105 % plochy vinic, které byly předmětem pozemkových úprav nebo vyvlastnění ve veřejném zájmu.
Členské státy vedou záznamy o všech případech, kdy byla poskytnuta práva na novou výsadbu za tímto účelem.
2. Členské státy vedou záznamy o všech případech, ve kterých vydaly práva na opětovnou výsadbu pro plochy určené k vinohradnickým pokusům.
Taková práva na novou výsadbu jsou platná pouze během období provádění pokusů.
Během tohoto období nesmí být produkty získané z hroznů z těchto ploch uváděny do na trh.
Po uplynutí této doby:
a) použije producent buď právo na novou výsadbu udělené podle čl. 3 odst. 2 nařízení (ES) č. 1493/1999, na opětovnou výsadbu nebo právo na výsadbu z rezervy, aby mohlo být víno získané z této plochy uváděno na trh, nebo
b) bude réva vinná na těchto plochách vyklučena.
Náklady na toto klučení jdou na vrub příslušného producenta.
Až do vyklučení dotyčné plochy mohou být produkty získané z hroznů z této plochy uváděny do oběhu pouze za účelem destilace.
Z nich nesmí být vyroben alkohol, jehož skutečný obsah alkoholu v % objemových nepřesahuje 80 %.
3. Práva na novou výsadbu udělená před 1. srpnem 2000 pro vinohradnické pokusy a všechny podmínky k užívání těchto práv nebo pro plochy osázené v rámci těchto práv zůstávají v platnosti během období provádění pokusů.
Pravidla uvedená v odst. 2 třetím pododstavci se vztahují na tyto plochy po skončení pokusného období.
4. Členské státy vedou záznamy o všech případech, kdy udělily práva na novou výsadbu pro plochy určené školkařským podnikům.
Tato práva na novou výsadbu jsou platná pouze během období produkce školkařského podniku.
Během tohoto období nesmí být hrozny z těchto vinic sklízeny nebo musí být zničeny, pokud sklizeny byly.
Po uplynutí této doby:
a) použije producent buď právo na novou výsadbu udělené podle čl. 3 odst. 2 nařízení (ES) č. 1493/1999, na opětovnou výsadbu nebo právo na výsadbu z rezervy, aby mohlo být víno získané z této plochy uváděno do na trh, nebo
b) bude réva vinná na těchto plochách vyklučena.
Náklady na toto klučení jdou na vrub příslušného producenta.
Až do vyklučení dotyčné plochy mohou být produkty získané z hroznů z této plochy uváděny do oběhu pouze za účelem destilace.
Z nich nesmí být vyroben alkohol, jehož skutečný obsah alkoholu v % objemových nepřesahuje 80 %.
5. Práva na novou výsadbu udělená před 1. srpnem 2000 pro školkařské podniky a všechny podmínky k užívání těchto práv nebo pro plochy osázené v rámci těchto práv zůstávají během období produkce školkařských podniků v platnosti.
Po skončení období produkce školkařského podniku se na tyto plochy vztahují pravidla v odst. 4 třetím pododstavci.
6. Členské státy vedou záznamy o všech případech, ve kterých vydaly práva na novou výsadbu pro plochy, ze kterých víno nebo vinařské produkty jsou určeny výhradně ke spotřebě v rodině vinaře.
7. Aby se zamezilo nepřiměřenému administrativnímu zatížení, může členský stát odchylně od odstavce 6 stanovit, že plochy, ze kterých jsou víno nebo vinařské produkty určeny výhradně ke spotřebě v rodině vinaře, nepodléhají ustanovením o klučení uvedeným v čl. 2 odst. 7 nařízení (ES) č. 1493/1999. Členské státy takto mohou učinit pouze tehdy, jestliže:
a) plocha připadající na jednotlivého vinaře nepřekračuje maximální plochu stanovenou příslušným členským státem a
b) příslušný vinař nevyrábí víno k obchodním účelům.
8. Uvádění vína nebo vinařských produktů z ploch stanovených v odstavcích 6 a 7 na trh je zakázáno.
Členské státy použijí přiměřená opatření k dohledu nad tímto zákazem.
Jestliže bude zjištěno porušení tohoto zákazu, bude příslušná plocha nezávisle na sankcích uložených členským státem vyklučena na náklady dotyčného vinaře.
Až do vyklučení dotyčné plochy mohou být produkty získané z hroznů z této plochy uváděny do oběhu pouze za účelem destilace.
Z nich nesmí být vyroben alkohol, jehož skutečný obsah alkoholu v % objemových nepřesahuje 80 %.
Členské státy vedou záznamy o všech případech podle tohoto odstavce.
9. Členské státy mohou udělit práva na novou výsadbu pro plochy určené k produkci jakostního vína s.o. nebo stolního vína se zeměpisným označením pouze tehdy, jestliže předtím provedly vyhodnocení, z kterého vyplývá, že produkce příslušného vína je podstatně nižší než poptávka po něm.
Členské státy se při svém hodnocení budou opírat o objektivní kriteria a údaje.
Tato objektivní data zahrnují přehled produkčního potenciálu pro příslušný region nebo odpovídající údaje.
Členské státy vedou záznamy o těchto hodnoceních a o objektivních kriteriích a údajích.
Jestliže členský stát stanoví, že produkce nějakého vína je podstatně nižší než poptávka po něm, povede záznamy o všech případech, ve kterých byla udělena práva na novou výsadbu pro takové víno.
10. Členské státy předají Komisi za každý hospodářský rok tyto údaje:
a) celková plocha, na kterou byla udělena práva na novou výsadbu podle odstavců 1, 2 a 4;
b) celková plocha, na kterou byla udělena práva na novou výsadbu podle odstavce 6.
Jestliže však využije členský stát výjimku podle odstavce 7, předává pak místo toho odhad příslušné celkové plochy, který je založen na výsledcích kontroly;
c) celková plocha, na kterou byla udělena práva na novou výsadbu podle čl. 3 odst. 2 nařízení (ES) č. 1493/1999 pro každé jednotlivé víno, jakož i podrobnosti provedeného vyhodnocení včetně podkladových objektivních kriterií a údajů, a
d) případné platby producenta za udělení práv na novou výsadbu.
Toto sdělení se musí uskutečnit do čtyř měsíců po skončení příslušného hospodářského roku.
Článek 4
1. Jestliže se vyklučí nějaká plocha podle čl. 2 odst. 7 nebo čl. 19 odst. 4 nařízení (ES) č. 1493/1999 případně podle čl. 3 odst. 2 třetího pododstavce písm. b), čl. 3 odst. 4 třetího pododstavce písm. b) nebo čl. 3 odst. 8 tohoto nařízení, práva na opětovnou výsadbu se neudělují. Práva na opětovnou výsadbu se neudělí rovněž při vyklučení následujících ploch:
a) plochy vinic, které byly předmětem pozemkových úprav nebo vyvlastnění ve veřejném zájmu, pokud byla poskytnuta za tyto plochy práva na novou výsadbu podle čl. 3 odst. 1;
b) plochy určené k vinohradnickým pokusům během pokusného období;
c) plochy pro školkařské podniky během produkčního období těchto podniků nebo
d) plochy, jejichž produkce je určena výhradně ke spotřebě v rodině vinaře.
2. Členský stát může udělit práva na opětovnou výsadbu producentu, který se zavázal vyklučit plochu vinic před uběhnutím třetího roku od výsadby pouze tehdy, jestliže tento producent může prokázat, že nevlastní žádná nebo dostatečná práva na výsadbu, která by mohla být použita k osázení celé plochy révou.
Členský stát neudělí producentu práva ve větším rozsahu, než je třeba k osázení celé plochy révou, přičemž se přihlíží k právům, která již producent vlastní.
3. Producent přebírající na sebe závazek podle odstavce 2 složí jistotu.
Závazek k vyklučení příslušné plochy je zásadním požadavkem ve smyslu čl. 20 odst.
2 nařízení Komise (EHS) č. 2220/85 [15].
Výši jistoty stanoví příslušný členský stát na základě objektivních kriterií. Jistota se stanoví v přiměřené a dostatečné výši, aby zamezila producentovi nesplnit svůj závazek.
4. Až do splnění závazku o vyklučení dbají členské státy na to, aby v žádném hospodářském roce nedošlo k souběžné produkci vína k obchodním účelům z ploch určených k vyklučení a z nově vysázených ploch, přičemž zajistí, aby:
a) produkty z hroznů získaných z nově osázených ploch mohly být uvedeny do oběhu pouze za účelem destilace; z těchto produktů nich nesmí být vyroben alkohol, jehož skutečný obsah alkoholu v % objemových nepřesahuje 80 %, nebo
b) produkty z hroznů získaných z ploch určených ke klučení mohly být uvedeny do oběhu pouze za účelem destilace; z těchto produktů nich nesmí být vyroben alkohol, jehož skutečný obsah alkoholu v % objemových nepřesahuje 80 %.
5. Pokud nebude splněn závazek klučení během stanovené lhůty, bude s nevyklučenou plochou zacházeno, jako kdyby byla osázena v rozporu s omezením výsadeb podle čl. 2 odst. 1 nařízení (ES) č. 1493/1999.
6. Členské státy kontrolují výsadbu a klučení příslušných ploch.
7. Členské státy vedou záznamy o všech případech, které souvisí s tímto článkem.
8. Členské státy vedou záznamy o všech převodech práv na opětovnou výsadbu mezi podniky.
9. Členské státy oznámí Komisi, jestliže zamýšlí prodloužit možnost využití práv na opětovnou výsadbu z období pěti hospodářských let na až osm let od uplynutí hospodářského roku, ve kterém se uskutečnilo klučení.
Článek 5
1. Členské státy dbají na to, aby převod práv přes státní rezervu a/nebo regionální rezervy nevedl na jejich území k všeobecnému nárůstu produkčního potenciálu.
2. Při uplatňování odstavce 1 mohou členské státy:
a) užít koeficientu krácení podle čl. 5 odst. 7 nařízení (ES) č. 1493/1999 a
b) užít odpovídajícího koeficientu krácení pro jiné převody práv přes státní rezervu a/nebo regionální rezervy.
3. Při uplatňování čl. 4 odst. 4 třetího pododstavce nařízení (ES) č. 1493/1999 mohou členské státy použít také odpovídající koeficient krácení při převodu práv mezi podniky.
4. Členské státy sdělí Komisi, zda vytvoří státní a/nebo regionální rezervy práv na výsadbu, případně zda rozhodly, že pravidla pro rezervy nepoužijí.
5. Jestliže se některý členský stát rozhodne nepoužít režim pro rezervy, musí Komisi prokázat, že na celém jeho území existuje efektivní režim pro správu práv na výsadbu.
Přitom je zvláště třeba prokázat nutnost případných odchylek od ustanovení hlavy II kapitoly I nařízení (ES) č. 1493/1999.
6. Členské státy vedou záznamy o všech případech, ve kterých byla udělena práva na výsadbu z rezervy, o všech případech převodu práv na výsadbu z jedné rezervy do jiné a o všech případech, ve kterých byla práva na výsadbu přidělena rezervám.
Všechny platby za přidělení práv na výsadbu rezervě nebo za přidělení práv na výsadbu z rezervy se zaznamenávají.
Článek 6
1. Členské státy oznámí Komisi přidělení nově vytvořených práv na výsadbu jedné či více rezervám, přičemž zohlední přidělení nově vytvořených práv na výsadbu podle čl. 3 odst. 2 nařízení (ES) č. 1493/1999.
2. Členské státy mohou požádat, aby jim Komise přidělila nově vytvořená práva na výsadbu z rezervy Společenství.
Komise může toto přidělení provést postupem podle článku 75 nařízení (ES) č. 1493/1999.
KAPITOLA III Prémie za konečné vzdání se vinohradnictví
Článek 7
Členské státy případně sdělí Komisi plochy, které považují za vhodné pro poskytnutí prémie za konečné vzdání se vinohradnictví, a podmínky pro tento výběr.
Článek 8
1. Členské státy stanoví postup pro podání žádosti, ve kterém bude upraveno především toto:
a) lhůty pro žádost a údaje, které je třeba k žádosti přiložit;
b) následnou kontrolu existence příslušné vinice, příslušné plochy a průměrného výnosu nebo průměrné produkční kapacity;
c) konečné oznámení příslušnému producentu o poskytnutí prémie;
d) možnost překontrolovat přidělené prémie, pokud příslušný producent o to požádá, a oznámení výsledku tohoto prověření;
e) ověření klučení.
2. Prémie se vyplácí po ověření klučení.
Členské státy mohou však stanovit, že prémie bude producentu vyplacena před splněním povinnosti klučení, jestliže tento producent složí jistotu ve výši 120 % prémie.
Závazkem ve smyslu nařízení (EHS) č. 2220/85 je závazek vyklučení příslušné plochy.
V takovém případě musí vyklučení proběhnout nejpozději do konce hospodářského roku následujícího po vyplacení prémie.
3. Členské státy mohou stanovit, že prémie producentům, kteří jsou členy seskupení producentů podle článku 39 nařízení (ES) č.
1493/1999 se zkrátí až o 15 %. Částky odpovídající krácení budou vyplaceny příslušnému seskupení producentů.
4. Prémie mohou být poskytnuty pouze na plochy o výměře nejméně 10 arů a nejvýše 25 arů, pokud jde o celkovou plochu vinic podniku.
V takovém případě nesmí maximální výše prémie na hektar překročit 4300 eur.
5. V případě ploch o rozloze nad 25 arů nesmí maximální výše prémie na hektar překročit:
a) 1450 eur při průměrném výnosu z hektaru do nejvýše 20 hektolitrů;
b) 3400 eur při průměrném výnosu z hektaru vyšším než 20, ale nejvýše 30 hektolitrů;
c) 4200 eur při průměrném výnosu z hektaru vyšším než 30, ale nejvýše 40 hektolitrů;
d) 4600 eur při průměrném výnosu z hektaru vyšším než 40, ale nejvýše 50 hektolitrů;
e) 6300 eur při průměrném výnosu z hektaru vyšším než 50, ale nejvýše 90 hektolitrů;
f) 8600 eur při průměrném výnosu z hektaru vyšším než 90, ale nejvýše 130 hektolitrů;
g) 11100 eur při průměrném výnosu z hektaru vyšším než 130, ale nejvýše 160 hektolitrů;
h) 12300 eur při průměrném výnosu z hektaru vyšším než 160 hektolitrů.
6. Odchylně od odstavce 4 mohou členské státy rozhodnout, že prémie za plochy od 10 arů do 25 arů se poskytne pouze v případě, že se nejedná o veškerou plochu podniku.
V takovém případě jsou použitelné maximální výše prémií uvedené v odstavci 5.
Článek 9
Období uvedené v čl. 9 písm. a), c) a d) nařízení (ES) č. 1493/1999 je deset hospodářských let po skončení příslušného hospodářského roku.
Článek 10
1. Členské státy vedou záznamy o všech žádostech a. s. nimi souvisejících rozhodnutích.
2. Členské státy sdělí Komisi za každý hospodářský rok:
a) celkovou plochu, která byla vyklučena oproti prémii podle hlavy II kapitoly II nařízení (ES) č. 1493/1999, a
b) odhad pro příští hospodářský rok.
Tato sdělení se musí uskutečnit během čtyř měsíců od skončení příslušného hospodářského roku.
Článek 11
Členské státy musí při udělování státních podpor, kterými jsou sledovány obdobné cíle jako v hlavě II kapitoly II nařízení (ES) č. 1493/1999,
a) vést záznamy o všech žádostech a. s. nimi souvisejících rozhodnutích;
b) sdělit Komisi pro každý hospodářský rok celkovou plochu, která byla vyklučena výhradně se státní podporou, jakož i celkovou částku vyplacené podpory.
Toto sdělení se musí uskutečnit během čtyř měsíců od skončení příslušného hospodářského roku;
c) zajistit, aby ve sdělení podle čl. 10 odst. 2 tohoto nařízení bylo uvedeno, na jaký podíl plochy vyklučené se státní podporou byla dodatečně poskytnuta rovněž prémie podle hlavy II kapitoly II nařízení (ES) č. 1493/1999, jakož i celková částka státní podpory vyplacené v této souvislosti.
KAPITOLA IV Restrukturalizace a přeměna vinic
Článek 12
Pro účely čl. 11 odst. 3 nařízení (ES) č. 1493/1999 se "běžnou obnovou starých vysloužilých vinic" rozumí opětovné osázení stejné parcely stejnou odrůdou a při stejném způsobu pěstování révy.
Článek 13
Členské státy stanoví:
a) minimální velikost parcely, na kterou může být poskytnuta podpora pro restrukturalizaci a přeměnu vinic, jakož i minimální velikost parcely vzniklé z restrukturalizace a přeměny vinic;
b) definice opatření uváděných v plánech; lhůty pro jejich provedení nesmějí překročit pět let; závazek uvádět ve všech plánech za každý rozpočtový rok opatření prováděná v tomto rozpočtovém roce a k těmto opatřením se vztahující plochy; postup pro dohled nad prováděním;
c) pravidla pro omezení použití práv na opětovnou výsadbu, která vyplývají z klučení podle prováděného plánu, pokud by tato práva mohla vést ke zvýšení výnosu z příslušné plochy; pravidla se sestaví tak, aby zajistila dosažení cíle systému, a zejména aby v dotyčném členském státě nedošlo k celkovému zvýšení produkčního potenciálu;
d) pravidla pro přesný rozsah užití a výši podpory, jež bude poskytnuta.
S výhradou ustanovení hlavy II kapitoly III nařízení (ES) č. 1493/1999 a této kapitoly mohou tato pravidla stanovit, zejména pro výplatu paušálních částek, maximální výši podpory za hektar a rozlišení podpory na základě objektivních kritérií.
Pravidla stanoví zejména přiměřeně vyšší částky podpory v případech, kdy práva na opětnou výsadbu vzniklá v důsledku vyklučení podle plánu jsou použita při provádění plánu.
Článek 14
Když se členský stát rozhodne nevytvářet žádné vlastní plány pro restrukturalizaci a přeměnu vinic, určí:
a) právnické nebo fyzické osoby, které mohou předkládat návrhy plánů;
b) obsah návrhů plánů, které musejí zahrnovat podrobný popis navrhovaných opatření a lhůt pro jejich provedení;
c) minimální plochu, na niž se vztahují restrukturalizace a přeměna, jakož i případné odchylky od tohoto požadavku, které jsou náležitě zdůvodněny a opírají se o objektivní kriteria;
d) postup pro podání a schválení plánů, přičemž se stanovují především lhůty pro předložení návrhů plánů a objektivní kriteria pro stanovení přednostního vyřízení.
Článek 15
1. Podpora se vyplácí po ověření, že dané opatření bylo provedeno.
2. Odchylně od odstavce 1 mohou členské státy vyplatit producentům zálohu před provedením opatření, pokud:
a) bylo zahájeno provádění opatření;
b) producent složil jistotu ve výši 120 % podpory. Závazkem ve smyslu nařízení (EHS) č. 2220/85 je provedení příslušného opatření do dvou let od vyplacení zálohy;
c) dotyčný producent obdržel již dříve zálohu na podporu pro jiné opatření a toto jiné opatření provedl.
Jestliže v některém podniku nejsou veškerá opatření podle plánu prováděna ve lhůtách stanovených v čl. 13 písm. b), musí producent všechny podpory vyplacené v rámci plánu vrátit danému podniku.
Pokud však je uskutečněno ve stanovených lhůtách přes 80 % těchto opatření, vrací producent částku odpovídající dvojnásobku dodatečné podpory, která byla poskytnuta k dokončení všech plánovaných opatření.
Článek 16
1. Ohledně pravidel restrukturalizace a přeměny vinic předají členské státy Komisi nejpozději do 30. června každého roku:
a) seznam skutečných výdajů během běžného rozpočtového roku;
b) všechny dodatečné žádosti na další financování výdajů v běžném rozpočtovém roce k přídělu prostředků podle čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 1493/1999 s příslušnou celkovou plochou;
c) upravený plán výdajů s příslušnou celkovou plochou pro následující rozpočtové roky až do skončení období stanoveného pro realizaci plánů restrukturalizace a přeměny vinic při zohlednění prostředků přidělených jednotlivým členským státům.
2. Aniž jsou dotčena obecná ustanovení o rozpočtové kázni, provede Komise na základě účetní evidence zemědělských výdajů předběžné krácení poskytovaných záloh o paušální částku, jestliže údaje předané Komisi členskými státy podle odstavce 1 jsou neúplné nebo nebyly dodrženy lhůty.
Článek 17
1. Každému členskému státu budou uhrazeny výdaje uskutečněné a nahlášené v rozpočtovém roce až do výše částky nahlášené Komisi podle čl. 16 odst. 1 písm. a), jestliže tato celková částka nepřekračuje prostředky přidělené členskému státu podle čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 1493/1999.
2. Žádosti členských států podle čl. 16 písm. b) se zohledňují poměrem, kdy za základ je brána částka použitelná poté, co součet všech částek pro jednotlivé členské státy nahlášených podle čl. 16 písm. a) bude odečten od veškerých přidělených prostředků všem členským státům podle čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 1493/1999. Komise sdělí členským státům co možná nejdříve po 30. červnu, v jakém rozsahu mohou být žádosti přijaty.
3. Nehledě na odstavce 1 a 2 platí: Pokud je plocha nahlášená podle čl. 16 odst. 1 písm. a) menší než plocha, která je určena k přidělení prostředků pro příslušný členský stát a rozpočtový rok podle čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 1493/1999, budou nahlášené výdaje příslušného rozpočtového roku financovány pouze do maximální částky, která se vypočte snížením maximální částky uvedené v odstavci 1 podle pravidla chybějícího množství nahlášené celkové plochy.
4. Pokud nedosahují skutečné výdaje některého členského státu v konkrétním rozpočtovém roce 75 % prahové hodnoty částky uvedené v odstavci 1, krátí se výdaje účtovatelné v následujícím rozpočtovém roce a odpovídající celková plocha o jednu třetinu rozdílu mezi touto prahovou hodnotou a skutečnými výdaji běžného rozpočtového roku.
5. Toto krácení není zohledňováno při stanovování výdajů, které jsou uznány pro rozpočtový rok následující po krácení.
6. Částky vrácené producenty podle čl. 15 odst. 3 se odečítají z financovaných výdajů.
7. Odkazy na určitý rozpočtový rok jsou považovány za odkazy na uskutečněné platby členského státu mezi 16. říjnem daného roku a 15. říjnem roku následujícího.
Článek 18
1. Členské státy vedou záznamy o všech schválených i zamítnutých plánech a o všech opatřeních prováděných v rámci plánů.
2. Členské státy sdělí Komisi pro každý hospodářský rok a každý plán původní plochu a její průměrný výnos, jakož i plochu a její výnos po restrukturalizaci a přeměně.
Toto sdělení musí provést během čtyř měsíců od konce příslušného hospodářského roku.
KAPITOLA V Informace a obecná ustanovení
Článek 19
1. Členské státy sdělí Komisi, zda zavedou přehled produkčního potenciálu na státní nebo regionální úrovni.
2. Rozhodne-li členský stát zavést přehled produkčního potenciálu na regionálním základě a vytvoří-li regionální rezervy podle hlavy II kapitoly I nařízení (ES) č. 1493/1999, musí se obojí vztahovat na stejné regiony.
3. Informace obsažené v přehledu musí být předkládány takto:
a) plochy, které jsou osázeny odrůdami révy zatříděnými jako odrůdy moštové, je nutné rozčlenit podle druhu vína (jakostní víno s.o. a stolní víno) včetně ploch vhodných k získávání vína se zeměpisným označením.
Podíl celkové plochy, která je osázena určitou odrůdou, se uvádí, pokud to má význam;
b) s ohledem na stávající práva na výsadbu musí být informace členěny tak, aby byly patrné tyto údaje:
i) odhadnuté množství (v hektarech) práv na novou výsadbu, která byla přidělena producentům, ale dosud nebyla využita;
ii) odhadnuté množství (v hektarech) práv na opětovnou výsadbu, která vlastní producenti, ale dosud nebyla využita;
iii) množství (v hektarech) nově vytvořených práv na výsadbu, která dosud nebyla přidělena žádné rezervě nebo žádným rezervám nebo podle čl. 3 odst. 2 nařízení (ES) č. 1493/1999;
iv) množství (v hektarech) práv na výsadbu v rezervě nebo rezervách;
c) v případě přehledu na státní musí být informace členěny podle vhodných regionů.
4. V přehledu se uvádí zdroj či zdroje zahrnutých informací.
5. Při prvním sestavení zahrnuje přehled informace o stavu ke dni zvolenému členským státem v předcházejícím hospodářském roce.
Obsahuje také historické údaje o referenčním hospodářském roce zvoleném členským státem, které:
a) jsou stanoveny co možná nejvíce na stejném základě jako údaje ve zbytku přehledu a
b) mohou se případně opírat o odhady.
6. Přehled se aktualizuje jednou ročně ke zvolenému dni.
Článek 20
1. V zatřídění moštových odrůd révy uvádějí členské státy odrůdy podle jmen s případnými synonymními označeními a barvou hroznů.
2. Rozhodnutí o zatřídění odrůdy se uskutečňuje na základě objektivních kriterií, včetně vhodnosti k pěstování, analytických a organoleptických vlastností vína, které je vyrobeno z této odrůdy.
3. Názvy a synonymní označení zatříděných odrůd odpovídají těm, které byly stanoveny jedním z těchto subjektů:
a) Mezinárodním úřadem pro révu a víno (OIV);
b) Mezinárodní unií pro ochranu nových odrůd rostlin (UPOV) a/nebo
c) Mezinárodním výborem pro genetické zdroje rostlin (MVGZR).
4. Pro každou odrůdu, která je zatříděna jako moštová odrůda, se v zatřídění rovněž uvádí, zda je vhodná pro některé z následujících užití:
a) jako stolní odrůda;
b) jako odrůda k produkci vínovice;
c) jako odrůda k produkci hroznů určených k sušení a
d) pro jiné účely.
5. V zatřídění se uvádí rovněž všechna případná homonymní označení odrůd.
6. Do zatřídění členského státu smí být zapsána pouze odrůda, která podle směrnice 68/193/EHS může být uváděna na trh nejméně v jednom členském státě.
7. Odchylně od odstavce 6 může členský stát zatřídit rovněž odrůdy révy, které byly vysázeny před vstupem směrnice 68/193/EHS v platnost a stále se ještě na jeho území vyskytují.
Když členský stát, na nějž se vztahuje hlava II kapitola I nařízení (ES) č. 1493/1999, zatřídí moštovou odrůdu, která nebyla předtím takto zatříděna v rámci předpisů Společenství ani vnitrostátních právních předpisů pro příslušnou správní jednotku, nemohou být plochy osázené touto odrůdou využívány k produkci vína.
Členské státy použijí předpisů vhodných k dohledu nad dodržováním tohoto zákazu.
Odchylně mohou členské státy povolit producentům využít práv na novou výsadbu udělených podle čl. 3 odst.
2 nařízení (ES) č. 1493/1999, práv na opětovnou výsadbu nebo práv na výsadbu přidělených z rezervy k výrobě vína z příslušné plochy.
9. Členské státy sdělí Komisi svá zatřídění v každém hospodářském roce, přičemž upřesní případné změny.
Členské státy sdělí Komisi do 31. července 2001 každé použití odchylky podle odstavce 7, přičemž upřesní, zda chtějí využít odchylky podle odstavce 8.
10. Komise zatřídění zpřístupní ve formě a způsobem, které uzná za nejvhodnější.
Článek 21
1. Současně při sdělení Komisi podle nařízení (ES) č. 1493/1999 a tohoto nařízení o přijatých opatřeních předávají členské státy stručný obsah těchto opatření.
2. Členské státy uchovávají údaje předepsané tímto nařízením nejméně deset hospodářských let od roku jejich zaznamenání.
3. Sdělení podle tohoto nařízení se předávají ve formě podle přílohy.
KAPITOLA VI Přechodná a závěrečná ustanovení
Článek 22
Pokud má producent podle hlavy II nařízení (ES) č. 1493/1999 nebo podle tohoto nařízení povinnost destilovat nějaký produkt, neposkytuje se na destilaci a destilovaný produkt žádná podpora Společenství.
Článek 23
Platby podle hlavy II nařízení (ES) č. 1493/1999 a podle tohoto nařízení se oprávněným osobám poskytují v plném rozsahu.
Článek 24
Zrušují se nařízení (EHS) č. 2314/72, (EHS) č. 940/81, (EHS) č. 3800/81, (EHS) č. 2729/88, (EHS) č. 2741/89 a (EHS) č. 3302/90.
Článek 25
1. Práva na výsadbu, na něž se vztahuje nařízení (EHS) č. 822/87 a která byla v platnosti podle tohoto nařízení až do dne po 31. červenci 2000, zůstávají v platnosti do uvedeného dne.
2. Po dni uvedeném v odstavci 1 náleží tato práva automaticky do příslušné státní nebo regionální rezervy.
Jestliže k tomuto dni není příslušná rezerva vytvořena, jsou tato práva pozastavena až do vytvoření rezervy.
Poté připadnou automaticky do rezervy.
Článek 26
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1249/2000
ze dne 15. června 2000,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2848/98 v odvětví surového tabáku, pokud jde o lhůtu pro využití zvláštní podpory, vrácení nevyužitých částek a prováděcí pravidla pro zálohu na zvláštní podporu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2075/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu se surovým tabákem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 660/1999 [2], a zejména na článek 7 uvedeného nařízení,
Vzhledem k těmto důvodům:
(1) Čl. 40 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 2848/98 ze dne 22. prosince 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 2075/92, pokud jde o režim prémií, produkční kvóty a zvláštní podporu pro seskupení producentů v odvětví surového tabáku [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 909/2000 [4], stanoví 30. červen roku následujícího po sklizňovém roce jako lhůtu pro využití zvláštní podpory seskupeními producentů. Zvláštní podpora je vyplácena na základě dodávek, které se mohou uskutečnit do 30. dubna roku následujícího po sklizňovém roce, v důsledku čehož mají některá seskupení producentů potíže plně využít zvláštní podporu během dvou následujících měsíců a dodržet tak lhůtu 30. června. Proto by mělo být pro využití zvláštní podpory stanoveno delší období. Za účelem zajistit vracení nevyužitých částek ve stanovené lhůtě by měly být členské státy povinny odebírat seskupením producentů veškeré nevyužité částky.
1 nařízení (ES) č. 2848/98 umožňuje členským státům vyplácet seskupením producentů zálohu na zvláštní podporu na základě množství tabáku dodaného prvnímu zpracovateli.
Za účelem účinnějšího poskytování záloh by se mělo při žádosti o zálohu prvotně zohlednit množství tabáku, na které se vztahují smlouvy o pěstování, a nečekat na dodání produktu, přičemž je třeba mít na paměti, že se záloha poskytuje pouze na základě složení jistoty ve výši 115 % částky zálohy.
Poskytování zálohy by se mělo omezit na 50 % uvedených množství.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro tabák,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2848/98 se mění takto:
1. v článku 40 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Zvláštní podporu mohou využít seskupení producentů u odrůd skupin VI, VII a VIII nejpozději 31. července roku následujícího po sklizňovém roce a u ostatních skupin odrůd nejpozději 15. července roku následujícího po sklizňovém roce, a to pouze k těmto účelům:
- zaměstnávání technických pracovníků, kteří pomáhají producentům při zvyšování jakosti jejich produkce a při ochraně životního prostředí,
- pořízení certifikovaného osiva a sadby pro členy seskupení, jakož i jiných produkčních prostředků přispívajících ke zlepšení jakosti produktů,
- opatření na ochranu životního prostředí,
- zavedení opatření na podporu infrastruktury, která přispějí k lepšímu zhodnocení produktů dodávaných producenty, kteří jsou členy seskupení, zejména zavedení zařízení na třídění tabáku,
- zaměstnávání administrativních pracovníků za účelem řízení režimu prémií a zajištění dodržování právních předpisů Společenství ze strany seskupení producentů,
- náhrada nákladů, které vznikly na základě složení jistoty podle článku 42.";
2. v článku 40 se vkládá nový odstavec, který zní:
"2a. Pokud částky nejsou zcela nebo částečně využity podle odstavce 2, musí být vráceny členskému státu a odečtou se od výdajů financovaných Evropským zemědělským orientačním a záručním fondem.";
3. v článku 42 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Na základě předložení žádosti vyplatí od 16. října sklizňového roku členské státy seskupení producentů zálohu na zvláštní podporu.
Výše zálohy se stanoví na základě maximálně 50 % množství tabáku, na které se vztahuje smlouva o pěstování uzavřená seskupením producentů v okamžiku podání žádosti.
Členské státy stanoví doplňující podmínky pro vyplacení zálohy."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1262/2000
ze dne 8. června 2000,
kterým se stanoví některá kontrolní opatření týkající se plavidel plujících pod vlajkou nesmluvních stran Organizace pro rybolov v severozápadním Atlantiku (NAFO)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy.
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropské společenství je smluvní stranou úmluvy o budoucí multilaterální spolupráci při rybolovu v severozápadním Atlantiku, dále jen "úmluva NAFO" [3].
(2) Úmluva NAFO poskytuje vhodný rámec pro regionální spolupráci za účelem zachování a řízení rybolovných zdrojů, a to mimo jiné vytvořením mezinárodní organizace známé jako Organizace pro rybolov v severozápadním Atlantiku, dále jen "NAFO", a přijetím návrhů ochranných a donucovacích opatření, která se týkají rybolovných zdrojů v oblasti upravené předpisy NAFO a která jsou pro smluvní strany závazná.
(3) Postupy, které využívají rybářských plavidel plujících pod vlajkou nesmluvních stran NAFO jako prostředku k obcházení ochranných a donucovacích opatření přijatých NAFO, zůstávají jedním z faktorů, které účinnost takových opatření vážně poškozují, a proto je třeba je potlačovat.
(4) NAFO průběžně vyzývala příslušné nesmluvní strany, aby se staly členy NAFO nebo aby souhlasily s používáním ochranných a donucovacích opatření NAFO, a tak přijaly zodpovědnost za rybářská plavidla, která mohou plout pod jejich vlajkou.
(5) Na devatenáctém výročním zasedání v září 1997 se NAFO rozhodla, že přijme program na podporu dodržování ochranných a donucovacích opatření NAFO plavidly nesmluvních stran, jehož cílem je zaručit, že účinnost ochranných a donucovacích opatření NAFO nebude plavidly nesmluvních stran poškozována.
(6) Tento program stanoví mimo jiné povinnou inspekci plavidel nesmluvních stran, pokud tato plavidla vplují dobrovolně do přístavů smluvních stran, a – jde-li o vícedruhový rybolov v oblasti upravené předpisy NAFO – zákaz vykládky a překládky úlovků, pokud je během inspekce stanoveno, že byly uloveny při porušení ochranných a donucovacích opatření NAFO, jakož i některých dalších dodatečných opatření, která smluvní strany přijmou.
(7) Na dvacátém výročním zasedání NAFO v září 1998 byla upřesněna ustanovení programu, která se týkají překládek na moři a odpovídajících pozorování.
(8) Na jednadvacátém výročním zasedání NAFO v září 1999 byla poskytnuta dodatečná upřesnění týkající se plavidel bez státní příslušnosti.
(9) Podle Smlouvy vykonávají pravomoc nad vnitřními vodami a přístavy členské státy.
Pokud však jde o přístup plavidel nesmluvních stran, která byla viděna při činnosti v oblasti upravené předpisy NAFO, k vybavení přístavů Společenství, je nezbytné přijmout na úrovni Společenství jednotná dodatečná opatření, která doplňují opatření stanovená nařízením (ES) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [4], a zajistit, že činnosti takových plavidel v přístavech Společenství nepoškodí účinnost ochranných a donucovacích opatření přijatých NAFO,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "rybolovnou činností" rybolov, zpracování ryb, překládka ryb nebo rybích výrobků a všechny ostatní přípravné činnosti nebo činnosti související s rybolovem v oblasti upravené předpisy NAFO;
b) "oblastí upravenou předpisy NAFO" oblast uvedená v čl. 1 odst. 2 úmluvy NAFO;
c) "plavidlem nesmluvní strany" plavidlo, které bylo viděno a prohlášeno za plavidlo provádějící rybolovnou činnost v oblasti upravené předpisy NAFO a
i) které pluje pod vlajkou státu, který není smluvní stranou úmluvy NAFO nebo
ii) pro které existuje důvodné podezření, že je bez státní příslušnosti.
Článek 2
Po obdržení zprávy o zpozorování plavidla nesmluvní strany, kterou vypracuje inspektor Společenství jmenovaný do společného operačního programu sledování a inspekce NAFO, předá Komise tuto informaci neprodleně sekretariátu NAFO a – je-li to možné – plavidlu nesmluvní strany a upozorní je, že tato informace bude předána všem smluvním stranám úmluvy NAFO i státu vlajky.
Článek 3
Komise sdělí bez odkladu všem členským státům každou zprávu o zpozorování plavidla, kterou obdržela v souladu s článkem 2 nebo v podobě oznámení od sekretariátu NAFO nebo od jiné smluvní strany.
Článek 4
Rybářským plavidlům Společenství se zakazuje přijímat překládky ryb z plavidla nesmluvní strany.
Článek 5
1. Členské státy zajistí, že příslušný orgán provede na každém plavidle nesmluvní strany, které vpluje do určeného přístavu ve smyslu čl. 28e odst. 2 nařízení (ES) č. 2847/93, inspekci. Před ukončením této inspekce nesmí dané plavidlo vykládat ani překládat žádné úlovky.
2. Pokud příslušné orgány během inspekce zjistí, že se na palubě plavidla nesmluvní strany nachází některý z druhů ryb uvedených v přílohách I a II, dotčený členský stát jakoukoliv vykládku a/nebo překládku úlovků zakáže.
3. Tento zákaz se však nepoužije, pokud velitel plavidla podrobeného inspekci nebo jeho zástupce ke spokojenosti příslušných orgánů dotčeného členského státu prokáže,
- že druhy ryb nacházející se na palubě byly uloveny mimo oblast upravenou předpisy NAFO nebo
- že druhy ryb, které se nacházejí na palubě a jsou uvedeny v příloze II, byly uloveny v souladu s ochrannými a donucovacími opatřeními NAFO.
Článek 6
1. Členské státy neprodleně sdělí Komisi výsledky každé inspekce a případně každý zákaz vykládky a/nebo překládky, který se v důsledku inspekce použil. V této informaci se uvede název plavidla nesmluvní strany podrobeného inspekci a jeho stát vlajky, datum a přístav inspekce, důvody pro následný zákaz vykládky a/nebo překládky nebo, pokud se tento zákaz nepoužil, důkaz předložený podle čl. 5 odst. 3.
2. Komise tuto informaci neprodleně předá sekretariátu NAFO a co nejdříve státu vlajky plavidla, které bylo podrobeno inspekci.
Článek 7
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1286/2000
ze dne 19. června 2000,
kterým se mění přílohy I, II a III nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2758/1999 [2], a zejména na články 6, 7 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s nařízením (EHS) č. 2377/90 musí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin.
(2) Maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky zhodnotí všechny relevantní informace, které se týkají bezpečnosti reziduí dotyčných látek pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin.
(3) Při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, povolené hladiny ve všech významných poživatelných tkáních získávaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň) a charakter rezidua, které je relevantní pro sledování reziduí (indikátorové reziduum).
(4) Pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v příslušných právních předpisech Společenství, musí být maximální limity reziduí obecně stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin.
Játra a ledviny jsou však často z jatečně upravených těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány, a maximální limity reziduí proto musí být rovněž vždy stanoveny i pro svalovou tkáň nebo tkáň tukovou.
(5) V případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med.
(6) Fenoxymethylpenicilin musí být zařazen do přílohy I nařízení (EHS) č. 2377/90.
(7) Aspartam vápenatý, kořen reveně (rhei radix), standardizované extrakty a přípravky z něho, heřmánek pravý (matricaria recutita) a přípravky z něho, aspartam zinečnatý, salicylan sodný, acetylsalicylan sodný, kyselina salicylová, methylsalicylát, vápenná sůl karbasalatu, zásaditý dusičnan bismutitý, zásaditý salicylan hlinitý a lysinacetylsalicylát, DL forma musí být zařazeny do přílohy II nařízení (EHS) č. 2377/90.
(8) Aby bylo umožněno dokončení vědeckých studií, musí být methylprednisolon a acetylisovaleryltylosin zařazeny do přílohy III nařízení (EHS) č. 2377/90.
(9) Předtím, než toto nařízení vstoupí v platnost, musí být k dispozici přiměřená lhůta, aby členské státy mohly učinit veškeré úpravy, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci příslušných veterinárních léčivých přípravků vydaná v souladu se směrnicí Rady 81/851/EHS [3], naposledy pozměněnou směrnicí 93/40/EHS [4], aby byla zohledněna ustanovení tohoto nařízení.
(10) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I, II a III nařízení (EHS) č. 2377/90 se mění tak, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1291/2000
ze dne 9. června 2000,
kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1253/1999 [2], a zejména na čl. 9 odst. 2, čl. 12 odst. 4, čl. 13 odst. 11 a článek 23 uvedeného nařízení, jakož i na odpovídající ustanovení jiných nařízení o společné organizaci trhů se zemědělskými produkty,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 3719/88 [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1127/1999 [4], kterým se nahrazuje nařízení (EHS) č. 3183/80 [5], kterým se nahrazuje nařízení (EHS) č. 193/75 [6], kterým se nahrazuje nařízení (EHS) č. 1373/70 [7], stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty. Nařízení (EHS) č. 3719/88 bylo opakovaně a někdy podstatně změněno. V zájmu jasnosti a správní účinnosti je tedy třeba přistoupit k přepracování předpisů platných v této oblasti a provést v nich určité změny, které jsou podle zkušeností žádoucí.
(2) Nařízení Společenství, která zavádějí dovozní a vývozní licence, stanoví, že jakýkoli dovoz do Společenství nebo jakýkoli vývoz ze Společenství zemědělských produktů vyžaduje předložení takových licencí.
Proto je třeba upřesnit oblast působnosti těchto licencí a vyloučit přitom operace, které netvoří podstatu dovozů a vývozů v úzkém smyslu.
(3) Pokud jsou produkty propuštěny do režimu aktivního zušlechťovacího styku, mohou příslušné orgány v některých případech povolit, aby se produkty propustily do volného oběhu s dalším zpracováním nebo bez něj.
Pro zajištění řádného řízení trhu je vhodné vyžadovat v takovém případě dovozní licenci pro produkty, které jsou skutečně propuštěny do volného oběhu.
Pokud byl však produkt skutečně propuštěný do volného oběhu získán ze základních produktů pocházejících zčásti ze třetích zemí a zčásti z trhu Společenství, je třeba vzít v úvahu pouze základní produkty pocházející ze třetích zemí nebo vzniklé zpracováním základních produktů ze třetích zemí.
(4) Cílem dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem je zajistit řádnou správu společné organizace trhů.
Některé operace se vztahují na malá množství a v zájmu zjednodušení administrativních postupů se zdá žádoucí nevyžadovat předložení dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro takové operace.
(5) Vývozní licence se nevyžaduje pro zásobovací operace plavidel a letadel ve Společenství.
Toto ustanovení by mělo rovněž platit pro dodávky určené na vrtné a těžební plošiny a vojenská plavidla, jakož i pro zásobovací operace ve třetích zemích, neboť se jedná o stejné odůvodnění.
Ze stejných důvodů se zdá žádoucí nevyžadovat licence pro operace uvedené v nařízení Rady (EHS) č. 918/83 ze dne 28. března 1983 o systému Společenství pro osvobození od cla [8], naposledy pozměněném nařízením (ES) č.
(6) S ohledem na zvyklosti mezinárodního obchodu u daných produktů nebo zboží je třeba povolit určitou přípustnou odchylku týkající se množství dovezených nebo vyvezených produktů v porovnání s množstvím uvedeným v licenci nebo osvědčení.
(7) S cílem umožnit provedení několika operací zároveň na základě stejné licence nebo osvědčení je třeba stanovit vydávání výpisů z licencí a z osvědčení, které mají stejnou účinnost jako licence a osvědčení, z nichž byly vyhotoveny.
(8) Předpisy Společenství týkající se různých odvětví příslušejících do společné organizace zemědělských trhů stanoví, že dovozní a vývozní licence nebo osvědčení o stanovení náhrady předem platí pro operaci uskutečněnou ve Společenství.
Tato úprava vyžaduje přijetí společných pravidel týkajících se podmínek vystavení a použití těchto licencí nebo osvědčení, zavedení tiskopisů Společenství a metod administrativní spolupráce mezi členskými státy.
(9) Použití postupů elektronického zpracování dat v různých oblastech administrativní činnosti postupně nahrazuje ruční vkládání dat. Je proto žádoucí, aby bylo rovněž možné použít počítačové a elektronické postupy při vydávání a použití licencí a osvědčení.
(10) Nařízení Společenství, která zavádějí výše zmíněné licence a osvědčení, stanoví, že jejich vydání závisí na složení jistoty, kterou se ručí za závazek dovážet nebo vyvážet během doby jejich platnosti.
Je třeba stanovit dobu, kdy je závazek dovážet nebo vyvážet splněn.
(11) Licence, která má být použita a která obsahuje stanovení náhrady předem, je určena sazebním zařazením produktu.
U některých směsí nezávisí stanovení sazby náhrady na sazebním zařazení produktu, ale na zvláštních pravidlech stanovených za tímto účelem.
Proto v případech, kdy složka, na jejímž základě se vypočte náhrada týkající se směsi, neodpovídá sazebnímu zařazení směsi, je třeba stanovit, že dovezená nebo vyvezená směs nemůže využívat výhod sazby stanovené předem.
(12) Dovozní licence se někdy používají pro správu množstevních opatření při dovozu.
Tato správa je možná pouze tehdy, jsou-li známy dovozy uskutečněné podle licencí vydaných v poměrně krátkých lhůtách.
V těchto případech předložení důkazů o použití licencí není již požadováno v rámci řádné správy, ale stává se hlavní součástí správy těchto množstevních opatření.
Tento důkaz je poskytnut předložením vyhotovení 1 licence, popřípadě předložením výpisů.
Tento důkaz je možné poskytnout v poměrně krátké lhůtě.
Je proto třeba stanovit takovou lhůtu, která platí v případech, kdy na ni odkazují předpisy Společenství, které se týkají licencí používaných ke správě množstevních opatření při dovozu.
(13) Výše jistoty, která má být složena při žádosti o licenci nebo osvědčení, může být v některých případech minimální. Proto je důležité nevyžadovat v takových případech jistotu, aby nedocházelo k nadměrnému administrativnímu zatížení příslušných orgánů.
(14) Vzhledem k tomu, že v praxi může být uživatel licence nebo osvědčení rozdílný od jejich držitele nebo nabyvatele, je třeba z důvodu právní jistoty a správní účinnosti přesně určit osoby, které jsou oprávněné používat licenci nebo osvědčení.
Proto je třeba vytvořit za tímto účelem nezbytné spojení mezi držitelem listiny a osobou, která činí celní prohlášení.
(15) Dovozní nebo vývozní licence uděluje právo dovážet nebo vyvážet. Z tohoto důvodu musí být předložena během přijetí dovozního nebo vývozního prohlášení.
(16) V případě zjednodušených dovozních nebo vývozních postupů je možné prominout předložení licence celnímu orgánu nebo je možné předložit licenci později. Dovozce nebo vývozce však musí vlastnit licenci ke dni přijetí dovozního nebo vývozního prohlášení.
(17) Z důvodu zjednodušení je možné zmírnit existující předpisy a povolit členským státům zavést zjednodušený postup pro administrativní zpracování licencí, který spočívá v uchování licence vydávajícím subjektem nebo popřípadě platební agenturou, jedná-li se o vývozní licenci obsahující stanovení náhrady předem.
(18) Z důvodu řádné správy se nemohou licence nebo osvědčení a výpisy z nich pozměňovat po jejich vydání.
Avšak v případě pochybnosti týkající se chyby, kterou lze přičíst vydávajícímu subjektu, nebo zřejmé nesprávnosti údajů uvedených v licenci, osvědčení nebo výpisu je třeba zavést postup vedoucí ke stažení chybných licencí, osvědčení nebo výpisů a k vydání opravených listin.
(19) Pokud se na produkt vztahuje jeden ze zjednodušených postupů stanovených v části II hlavy II kapitoly 7 oddílu 3 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [10], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1662/1999 [11], nebo v hlavě X kapitoly I přílohy I k Úmluvě ze dne 20. května 1987 o společném tranzitním režimu, není nutné plnit žádné formality u celního úřadu, do jehož územní působnosti spadá pohraniční stanice, v případě, že tranzit začíná uvnitř Společenství a má končit mimo Společenství. Pokud je využit jeden z těchto postupů, zdá se žádoucí z důvodu administrativního zjednodušení stanovit zvláštní úpravu pro uvolnění jistoty.
(20) Může se stát, že v důsledku okolností, které nelze přičíst zúčastněné straně, nemůže být předložen doklad prokazující opuštění celního území Společenství, ačkoli produkt opustil celní území Společenství nebo dosáhl svého místa určení v případech uvedených v článku 36 nařízení Komise (ES) č. 800/1999 [12].
Taková situace může vadit obchodu.
V takových případech je třeba uznat jiné doklady jako rovnocenné.
(21) Nařízení Společenství zavádějící dotyčné licence a osvědčení stanoví, že jistota zcela nebo zčásti propadá, jestliže se během doby platnosti licence nebo osvědčení dovoz nebo vývoz neuskuteční nebo jestliže se uskuteční pouze částečně.
Je třeba upřesnit předpisy platné v této oblasti, zejména v případě neplnění přijatých závazků v důsledku případu vyšší moci.
V těchto případech může být závazek dovážet nebo vyvážet považován za zrušený nebo může být prodloužena doba platnosti licence nebo osvědčení.
Nicméně, aby se zabránilo možnému narušení trhu, je třeba omezit v každém případě toto prodloužení na dobu nejvýše šesti měsíců, počítanou od konce původní doby platnosti.
(22) Z důvodu administrativního zjednodušení je možné stanovit, že jistota může být úplně uvolněna, pokud celková částka, která má u licence nebo osvědčení propadnout, je zanedbatelná.
(23) Uvolnění složené jistoty během vydání licencí nebo osvědčení závisí na předložení důkazu příslušným subjektům, že dotyčné zboží opustilo celní území Společenství do šedesáti dnů od přijetí vývozního prohlášení.
(24) Může se stát, že jistota je uvolněna z různých důvodů, aniž by byl závazek dovážet nebo vyvážet skutečně dodržen.
Za těchto podmínek je třeba neoprávněně uvolněnou jistotu opět složit.
(25) S cílem plně využít možností vývozu zemědělských produktů využívajících výhod náhrady, se ukazuje jako nezbytné vytvořit mechanismus, který povzbudí hospodářské subjekty, aby rychle vrátily vydávajícímu subjektu licence a osvědčení, které nepoužijí.
Je rovněž nezbytné vytvořit mechanismus, který povzbudí hospodářské subjekty, aby rychle vrátily vydávajícímu subjektu osvědčení po skončení doby platnosti, aby mohla být nepoužitá množství co možná nejrychleji znovu použita.
(26) Nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1182/71 ze dne 3. června 1971, kterým se určují pravidla pro lhůty, data a termíny [13], stanoví v čl.
3 odst. 4 že, připadne-li poslední den lhůty na svátek, neděli nebo sobotu, skončí tato lhůta uplynutím následujícího pracovního dne.
Toto ustanovení má za následek prodloužení lhůty pro použití licencí nebo osvědčení v některých případech. Takové opatření, jehož cílem je usnadnit obchodní výměny, nesmí způsobit změnu hospodářských podmínek dovozní nebo vývozní operace.
(27) V některých odvětvích společné organizace zemědělských trhů je stanoveno vydávat vývozní licence až po lhůtě na rozmyšlenou.
Tato lhůta má umožnit zhodnotit situaci na trhu a popřípadě zastavit, zejména v případě obtíží, řízení dosud nevyřízených žádostí, což má za následek odmítnutí těchto žádostí.
Je třeba upřesnit, že se tato možnost zastavit řízení dosud nevyřízených žádostí také týká licencí, o něž se žádá podle článku 49 tohoto nařízení, a že jakmile tato lhůta na rozmyšlenou uplyne, žádost o licenci již nemůže být předmětem dalšího zastavení řízení.
(28) Nařízení (EHS) č. 2454/93 stanoví v čl. 844 odst. 3, že zemědělské produkty vyvezené na základě licence nebo osvědčení o stanovení náhrady předem mohou využívat výhod ustanovení týkajících se režimu vráceného zboží, pouze jsou-li dodrženy předpisy Společenství o licencích a osvědčeních. Je nezbytné stanovit zvláštní prováděcí pravidla k režimu licencí a osvědčení pro produkty, které mohou využívat výhod tohoto režimu.
(29) Nařízení (EHS) č. 2454/93 stanovilo v článku 896, že zboží propuštěné do volného oběhu na základě dovozní licence nebo osvědčení o stanovení náhrady předem může využívat výhod režimu vrácení nebo prominutí dovozního cla, pouze je-li jisté, že byla příslušnými orgány přijata potřebná opatření ke zrušení účinků propuštění tohoto zboží do volného oběhu, pokud se týká licence nebo osvědčení.
(30) Nařízení (EHS) č. 2454/93 stanovilo obecně v článku 880 některá prováděcí pravidla k článku 896 uvedeného nařízení, a to zejména, že potvrzení musí být poskytnuto orgány pověřenými vydáváním licencí a osvědčení.
(31) Je třeba stanovit v tomto nařízení všechna nezbytná prováděcí pravidla k článku 896 nařízení (EHS) č. 2454/93.
V některých případech se ukazuje jako možné vyhovět ustanovením nařízení (EHS) č. 2454/93 bez použití potvrzení uvedeného v článku 880 výše uvedeného nařízení.
(32) Pokud se dovozní licence pro zemědělský produkt také použije ke správě celní kvóty, pro kterou byl udělen preferenční režim, tak tento preferenční režim je přiznán dovozcům na základě licence nebo osvědčení, které musí být v některých případech doplněny dokladem ze třetí země. Aby se zabránilo překročení kvóty, musí být preferenční režim použit až do výše množství, pro něž byly licence nebo osvědčení vydány.
Nicméně k usnadnění dovozní operace je třeba kromě toho povolit přípustnou odchylku podle čl.
8 odst. 4, avšak zároveň přitom upřesnit, že část množství, která z důvodu přípustné odchylky přesahuje množství uvedené v licenci nebo osvědčení, nemá výhodu preferenčního režimu a je dovezena za plné clo.
(33) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanovisky všech příslušných řídících výborů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I
PŮSOBNOST NAŘÍZENÍ
Článek 1
Aniž jsou dotčena pozměňující ustanovení v předpisech Společenství o některých produktech, stanoví toto nařízení společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem (dále jen "licence" a "osvědčení"), zřízenému nebo stanovenému v:
- článku 2 nařízení Rady č. 136/66/EHS [14] (oleje a tuky),
- článku 8 nařízení Rady (EHS) č. 234/68 [15] (živé rostliny a květinářské produkty),
- článku 4 nařízení Rady (EHS) č. 2358/71 [16] (osiva),
- článku 8 nařízení Rady (EHS) č. 2759/75 [17] (vepřové maso),
- článku 3 nařízení Rady (EHS) č. 2771/75 [18] (vejce),
- článku 3 nařízení Rady (EHS) č. 2777/75 [19] (drůbeží maso),
- článku 2 nařízení Rady (EHS) č. 2783/75 [20] (vaječný albumin a mléčný albumin),
- článku 9 nařízení (EHS) č. 1766/92 (obiloviny),
- článku 17 nařízení Rady (EHS) č. 404/93 [21] (banány),
- článku 1 nařízení Rady (ES) č. 1222/94 [22] (zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží nezahrnutého v příloze I Smlouvy),
- článku 9 nařízení Rady (ES) č. 3072/95 [23] (rýže),
- článku 31 nařízení Rady (ES) č. 2200/96 [24] (ovoce a zelenina),
- článku 11 nařízení Rady (ES) č. 2201/96 [25] (výrobky zpracované z ovoce a zeleniny),
- článku 14 nařízení Rady (ES) č. 2467/98 [26] (skopové a kozí maso),
- článku 29 nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 [27] (hovězí a telecí maso),
- článku 26 nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 [28] (mléko a mléčné výrobky),
- článku 59 nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 [29] (víno),
- článku 13 nařízení Rady (ES) č. 2038/1999 [30] (cukr, isoglukosa a inulinový sirup).
HLAVA II
OBLAST POUŽITÍ LICENCÍ A OSVĚDČENÍ
Článek 2
Licence nebo osvědčení se nevyžadují a nemohou být předloženy u produktů:
a) které nejsou propuštěny do volného oběhu ve Společenství nebo
b) u kterých se vývoz uskutečňuje v rámci:
- celního režimu, který umožňuje dovoz osvobozený od cel a poplatků s rovnocenným účinkem, nebo
- zvláštního režimu, který umožňuje vývoz osvobozený od vývozního cla, uvedeného v článku 129 nařízení (EHS) č. 2913/92.
Článek 3
1. V případě propuštění produktů do volného oběhu, které se nacházejí v režimu aktivního zušlechťovacího styku a které neobsahují základní produkty podle odst. 2 písm. a), musí být předložena dovozní licence pro produkt skutečně propuštěný do volného oběhu, pokud tento produkt podléhá předložení takové licence.
2. V případě propuštění produktů do volného oběhu, které se nacházejí v jednom z režimů uvedených v odstavci 1 a které obsahují zároveň:
a) jeden nebo více základních produktů, které se nacházely v jednom z postavení uvedených v čl. 23 odst. 2 Smlouvy, ale již se v něm nenacházejí následkem jejich zapracování do produktu skutečně propuštěného do volného oběhu, a
b) jeden nebo více základních produktů, které se nenacházely v jednom z postavení uvedených v čl. 23 odst. 2 Smlouvy,
bez ohledu na čl. 8 odst. 1, musí být předložena dovozní licence pro každý ze základních produktů uvedených v písmenu b) a skutečně použitých, pokud tyto produkty podléhají předložení takové licence.
Dovozní licence však nemusí být předložena, pokud produkt skutečně propuštěný do volného oběhu nepodléhá předložení takové licence.
3. Dovozní licence předložená nebo dovozní licence předložené při propuštění produktu do volného oběhu v případech uvedených v odstavcích 1 a 2 nemohou obsahovat stanovení náhrady předem.
4. Při vývozu produktu, který se nachází v jednom z režimů uvedených v odstavci 1 a který obsahuje jeden nebo více základních produktů uvedených v odst. 2 písm. a), musí být předložena vývozní licence pro každý z těchto základních produktů, pokud tyto produkty podléhají předložení takové licence.
Vývozní licence však nemusí být předložena, pokud produkt skutečně vyvezený nepodléhá předložení takové licence, aniž jsou dotčena ustanovení o stanovení náhrady předem uvedená v třetím pododstavci.
Při vývozu smíšených produktů, využívajících výhod vývozní náhrady stanovené předem na základě jedné nebo více složek produktů, se bere v úvahu pouze celní postavení každé z těchto složek při uplatňování režimu licencí a osvědčení.
Článek 4
1. V případě propuštění do režimu uvedeného v článku 4 nařízení Rady (EHS) č. 565/80 [31] se pro zpracovaný produkt určený k vývozu použije vývozní licence, která má být předložena, nebo popřípadě osvědčení o stanovení náhrady předem.
2. V případě propuštění do režimu uvedeného v článku 5 nařízení Rady (EHS) č. 565/80 se pro produkt propuštěný do tohoto režimu použije vývozní licence, která má být předložena, nebo popřípadě osvědčení o stanovení náhrady předem.
3. Pokud produkt určený k vývozu podléhá nařízení (ES) č. 1222/94, osvědčení se podle uvedeného nařízení předkládá v případech uvedených v odstavci 1 a 2 tohoto článku.
Článek 5
1. Licence se nevyžaduje a nemůže být předložena pro provedení operací:
- podle článků 36, 40, 44, 45 a čl. 46 odst. 1 nařízení (ES) č. 800/1999 nebo
- neobchodní povahy nebo
- uvedených v nařízení (EHS) č. 918/83 nebo
- jejichž množství jsou nižší nebo rovná množstvím uvedeným v příloze III.
Odchylně od prvního pododstavce musí být licence předložena, pokud se dovozní nebo vývozní operace uskutečňuje v rámci preferenčního režimu, jehož výhoda je poskytnuta prostřednictvím licence.
Členské státy přijmou opatření, aby zabránily zneužití při použití tohoto odstavce, zejména pokud je jedna dovozní nebo vývozní operace pokryta několika dovozními nebo vývozními prohlášeními, která zjevně nemají hospodářské nebo jiné opodstatnění.
2. Pro účely odstavce 1 se operacemi neobchodní povahy rozumějí:
a) při dovozu, operace uskutečněné soukromými osobami nebo, v případě zásilek, zásilky určené soukromým osobám a splňující kritéria stanovená v oddílu II písm. D bodu 2 předběžných ustanovení kombinované nomenklatury;
b) při vývozu, operace uskutečněné soukromými osobami a splňující přiměřeně kritéria podle písmene a).
3. Členské státy jsou oprávněny nevyžadovat vývozní licenci nebo licence pro zásilky produktů a/nebo zboží uskutečněné soukromými osobami nebo skupinami soukromých osob s ohledem na jejich bezplatnou distribuci za účelem humanitární pomoci ve třetích zemích, pokud jsou splněny všechny následující podmínky:
a) zúčastněně strany, které chtějí využívat výhod tohoto osvobození, žádnou náhradu nežádají;
b) tyto zásilky jsou příležitostné, tvoří je různé produkty nebo zboží a jejich celková hmotnost nepřesahuje 30000 kg na dopravní prostředek, a
c) příslušné orgány mají dostatečné důkazy o místě určení produktů a/nebo o použití produktů a/nebo zboží a o řádném účelu operace.
Následující poznámka se uvede v kolonce 44 vývozního prohlášení: "Žádná náhrada – čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 1291/2000".
Článek 6
Licence nebo osvědčení se nevyžadují a nemohou být předloženy při propuštění produktů do volného oběhu podle hlavy VI kapitoly 2 nařízení (EHS) č. 2913/92 týkajícího se režimu vráceného zboží.
Článek 7
1. Vývozní licence se nevyžaduje a nemůže být předložena během přijetí prohlášení o zpětném vývozu produktů, u nichž vývozce prokáže, že bylo učiněno příznivé rozhodnutí o vrácení nebo prominutí dovozního cla, pokud jde o tyto produkty, podle ustanovení hlavy VII kapitoly 5 nařízení (EHS) č. 2913/92.
2. Pokud produkty podléhají při vývozu předložení vývozní licence a pokud příslušné orgány přijmou prohlášení o zpětném vývozu dříve, než rozhodly o žádosti o vrácení nebo prominutí dovozního cla, musí být vývozní licence předložena.
Tato licence nemůže obsahovat stanovení náhrady nebo vývozní dávky předem.
HLAVA III
OBECNÁ USTANOVENÍ
Oddíl 1
Působnost licencí, osvědčení a výpisů
Článek 8
1. Dovozní nebo vývozní licence uděluje povolení a zakládá závazek dovážet nebo vyvážet na základě licence a během doby její platnosti, s výjimkou případu vyšší moci, přesně určené množství daných produktů a/nebo zboží.
Povinnosti uvedené v tomto odstavci jsou zásadními požadavky ve smyslu článku 20 nařízení Komise (EHS) č. 2220/85 [32].
2. Vývozní licence obsahující stanovení náhrady předem zakládá závazek vyvážet podle této licence a během doby její platnosti, s výjimkou případu vyšší moci, přesně určené množství daných produktů.
Pokud vývoz produktů podléhá předložení vývozní licence, vývozní licence obsahující stanovení náhrady předem určuje právo vyvážet a nárok na náhradu.
Pokud vývoz produktů nepodléhá předložení vývozní licence, vývozní licence obsahující stanovení náhrady předem stanoví pouze nárok na náhradu.
Povinnosti uvedené v tomto odstavci jsou zásadními požadavky ve smyslu článku 20 nařízení (EHS) č. 2220/85.
3. Licence nebo osvědčení zavazují k dovozu ze země nebo ze skupiny zemí nebo k vývozu do země nebo do skupiny zemí uvedených v licenci nebo osvědčení v případech uvedených v článku 49 a v případech, kdy je tento závazek stanoven v předpisech Společenství pro odpovídající odvětví produktů.
4. Pokud dovezené nebo vyvezené množství přesahuje nejvýše o 5 % množství uvedené v licenci nebo osvědčení, je považováno za dovezené nebo vyvezené podle tohoto dokladu.
5. Pokud je dovezené nebo vyvezené množství nižší nejvýše o 5 % než množství uvedené v licenci nebo osvědčení, je závazek dovážet nebo vyvážet považován za splněný.
6. Pro účely odstavců 4 a 5, je-li licence nebo osvědčení vydáno na počet kusů, tak se výsledek výpočtu 5 % v takovém případě zaokrouhluje nahoru na nejbližší celý počet kusů.
7. Pokud se podle čl. 3 odst. 4 nařízení (EHS) č. 1182/71 použije licence nebo osvědčení obsahující stanovení vývozní dávky nebo vývozní náhrady předem první pracovní den následující po posledním dnu normální doby platnosti, považuje se tato licence nebo osvědčení za použité poslední den normální doby jejich platnosti, co se týká částek stanovených předem.
Článek 9
1. Závazky vyplývající z licencí nebo osvědčení nejsou převoditelné.
Práva vyplývající z licencí nebo osvědčení jsou převoditelná držitelem během doby jejich platnosti.
Tento převod lze učinit pouze ve prospěch jednoho nabyvatele u každé licence nebo osvědčení, jakož i výpisu z nich.
Týká se množství, která ještě nejsou zapsána do licence nebo osvědčení nebo výpisu.
2. Nabyvatel nemůže převést své právo, ale může je postoupit zpět držiteli.
Zpětný převod držiteli se týká množství, které ještě není zapsané do licence nebo osvědčení nebo výpisu.
V takovém případě vydávající subjekt uvede jednu z těchto poznámek v kolonce 6 licence nebo osvědčení:
- retrocesión al titular el…
- tilbageføring til indehaveren den…
- Rückübertragung auf den Lizenzinhaber am…
- εκ νέου παραχώρηοη στο δικαιούχο στις…
- rights transeferred back to the titular holder on (date)
- rétrocession au titulaire le…
- retrocessione al titolare in data…
- aan de titularis geretrocedeerd op…
- retrocessão ao titular em…
- palautus todistuksenhaltijalle…
- återbördad till licensinnehavaren den…
3. V případě žádosti o převod držitelem nebo o zpětný převod nabyvatelem zapíše vydávající subjekt nebo jeden ze subjektů určených každým členským státem do licence nebo osvědčení nebo popřípadě do výpisu:
- jméno a adresu nabyvatele nebo poznámku podle odstavce 2,
- datum tohoto zápisu potvrzené otiskem svého razítka.
4. Převod nebo zpětný převod nabývá účinnosti dnem zápisu.
Článek 10
Výpisy z licencí nebo osvědčení mají stejný právní účinek jako licence nebo osvědčení, z nichž byly vyhotoveny, až do výše množství, pro které byly tyto výpisy vydány.
Článek 11
Vydané licence nebo osvědčení a výpisy, zápisy a razítka orgánů jednoho členského státu mají v každém jiném členském státě stejné právní účinky jako vydané doklady, zápisy a razítka orgánů těchto členských států.
Článek 12
1. Pokud je licence obsahující stanovení vývozní náhrady předem použita k vývozu směsi, vyvezená směs nemá výhodu sazby stanovené předem v případě, že sazební zařazení složky, na jejímž základě je vypočtena náhrada týkající se směsi, neodpovídá sazebnímu zařazení směsi.
2. Pokud je licence nebo osvědčení obsahující stanovení vývozní náhrady předem použita k vývozu sady zboží, sazba stanovená předem platí pouze pro tu část, která má stejné sazební zařazení jako sada.
Oddíl 2
Žádost o vydání licencí a osvědčení
Článek 13
1. Žádosti o licence nebo osvědčení se zasílají nebo podávají příslušnému subjektu na tiskopisech vytištěných a/nebo vyhotovených podle článku 18, jinak nejsou přípustné.
Příslušný subjekt však může považovat za přípustnou žádost podanou formou telefaxu nebo elektronické zprávy, pokud obsahuje všechny základní údaje, které by byly uvedeny v tiskopise, pokud by byl použit.
Členské státy mohou vyžadovat, aby po telefaxové a/nebo elektronické zprávě byla příslušnému subjektu zaslána nebo doručena žádost na tiskopise vytištěném nebo vyhotoveném v souladu s článkem 18; v takovém případě je dnem podání žádosti den, kdy příslušný subjekt obdržel telefaxovou nebo elektronickou zprávu.
Tímto požadavkem není dotčena platnost žádosti podané telefaxem nebo elektronicky.
Pokud jsou žádosti o licence nebo osvědčení podány v elektronické podobě, určí příslušné orgány členského státu, jaká metoda, např. taková, která spočívá v použití kódů, nahradí vlastnoruční podpis.
2. Žádost o licenci nebo osvědčení může být zrušena pouze dopisem, telefaxem nebo elektronickou zprávou, kterou příslušný subjekt obdržel, s výjimkou případu vyšší moci, nejpozději do 13 hodin v den podání žádosti.
Článek 14
Žádost o licenci obsahující stanovení náhrady předem a licence mají v kolonce 16 dvanáctimístný číselný kód produktu z nomenklatury zemědělských produktů pro vývozní náhrady.
Pokud je však sazba náhrady stejná pro více kódů nacházejících se v téže kategorii, postupem podle článku 38 nařízení (EHS) č. 136/66 a příslušných článků ostatních nařízení o společné organizaci trhů se mohou tyto kódy uvést společně v žádostech o licence a v licencích.
Pokud se sazba náhrady liší podle místa určení, musí být země určení nebo popřípadě oblast určení uvedena v kolonce 7 žádosti o licenci a v licenci.
Aniž jsou dotčena ustanovení prvního pododstavce, pokud je skupina produktů určena podle čl. 4 odst. 2 prvního pododstavce druhé odrážky nařízení (ES) č. 800/1999, mohou se kódy produktů patřící do skupiny uvést v žádosti o licenci a v licenci samé v kolonce 22 a musí jim předcházet poznámka "skupina produktů podle čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 800/1999".
Článek 15
1. Žádosti obsahující podmínky nestanovené v předpisech Společenství jsou zamítnuty.
2. Žádost o licenci nebo osvědčení je zamítnuta, pokud není složena dostatečná jistota u příslušného subjektu v den podání žádosti nejpozději do 13 hodin.
Den podání žádosti ve smyslu prvního pododstavce je rozhodnou skutečností pro směnný kurz eura u výše jistoty.
3. Pokud je pro licenci nebo osvědčení celková výše jistoty nejvýše 60 EUR nebo pokud jsou licence nebo osvědčení vystaveny jménem intervenční agentury, jistota se nevyžaduje.
4. Pokud členské státy použijí pravomocí uvedených v článku 5 nařízení (EHS) č. 2220/85, je na částku jistoty uplatňován nárok po uplynutí lhůty dvou měsíců následujících po dni skončení platnosti licence.
5. Jistota se nevyžaduje pro licence vydané pro vývozy do třetích zemí v rámci potravinové pomoci uskutečněné mimo Společenství humanitárními organizacemi schválenými za tímto účelem vyvážejícím členským státem.
Členský stát ihned sdělí Komisi tyto schválené humanitární organizace.
6. Při použití odstavců 3 až 5 se čl. 5 odst. 1 poslední pododstavec použije přiměřeně.
Článek 16
Žádosti o licence a licence obsahující nebo neobsahující stanovení náhrady předem, které jsou vydány za účelem potravinové pomoci ve smyslu čl. 10 odst. 4 Dohody o zemědělství uzavřené v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání, obsahují v kolonce 20 alespoň jednu z těchto poznámek:
- Certificado GATT – Ayuda alimentaria
- GATT-licens – fødevarehjælp
- GATT-Lizenz, Nahrugsmittelhilfe
- Πιστοποιητικό GATT – επισιτιστική βοήθεια
- Licence under GATT – food aid
- Certificat GATT – aide alimentaire
- Titolo GATT – Aiuto alimentare
- GATT-certificaat – Voedselhulp
- Certificado GATT – ajuda alimentar
- GATT-todistus – elintarvikeapu
- GATT-licens – livsmedelsbistånd
Kolonka 7 obsahuje označení země určení.
Tato licence je platná pouze pro vývoz uskutečněný ve výše uvedeném rámci potravinové pomoci.
Článek 17
1. Dnem podání žádosti o licenci nebo osvědčení se rozumí den, kdy příslušný subjekt žádost obdrží (pokud je obdržena nejpozději do 13 hodin), a to bez ohledu na to, zda je žádost předána přímo příslušnému subjektu nebo zda je zaslána dopisem, telefaxem nebo elektronicky.
2. Žádosti o licence nebo osvědčení, které příslušný subjekt obdrží v sobotu, neděli nebo ve svátek či v pracovní den po 13. hodině, se považují za podané první pracovní den následující po dni skutečného obdržení.
3. Pokud je pro podání žádostí o licence nebo osvědčení stanovena lhůta o určitém počtu dnů a pokud poslední den této lhůty připadne na sobotu, neděli nebo svátek, končí tato lhůta první následující pracovní den ve 13 hodin.
K tomuto prodloužení se však nepřihlíží pro účely výpočtu částek stanovených v licenci nebo osvědčení nebo určení doby jejich platnosti.
4. Lhůty stanovené v tomto nařízení jsou uváděny v belgickém místním čase.
Článek 18
1. Aniž je dotčen čl. 13 odst. 1 druhý pododstavec a čl. 19 odst. 1, jsou žádosti o licence nebo osvědčení, licence a osvědčení a výpisy z nich podávány na tiskopisech, které odpovídají vzorům uvedeným v příloze I. Tyto tiskopisy musí být vyplněny podle pokynů na nich uvedených a v souladu s právními předpisy Společenství, které platí pro odpovídající odvětví produktů.
2. Tiskopisy licencí a osvědčení se podávají ve složkách obsahujících vyhotovení č. 1, vyhotovení č. 2 a žádost, jakož i případně doplňující vyhotovení licence nebo osvědčení, v tomto pořadí.
Členské státy však mohou po žadatelích požadovat, aby vyplnili pouze žádosti místo složek dokumentů uvedených v předcházejícím pododstavci.
V případě, kdy na základě opatření Společenství může být množství, pro které je licence nebo osvědčení vydána, nižší než původně požadované množství, smí být požadované množství a výše jistoty, která se k němu vztahuje, uvedeny pouze v žádosti o licenci nebo osvědčení.
Tiskopisy pro výpisy z licencí a osvědčení se podávají ve složkách obsahujících vyhotovení č. 1 a vyhotovení č. 2 v tomto pořadí.
3. Tiskopisy, včetně doplňkových listů, jsou tištěny na bílém bezdřevém papíře určeném k psaní o měrné hmotnosti alespoň 40 gramů na metr čtvereční.
Mají formát 210 x 297 mm, přičemž se povoluje maximální přípustná odchylka o 5 mm méně a až o 8 mm více u délky; řádky jsou od sebe vzdáleny 4,24 mm (šestinu palce); rozvržení tiskopisu se přesně dodržuje. Obě strany vyhotovení č.
1, jakož i první strana doplňkových listů určená pro doplňky musí dále být natištěny na gilošovaném podkladě, na němž je ihned patrný jakýkoli pokus o padělání mechanickými nebo chemickými prostředky.
Tisk gilošovaného podkladu má u tiskopisů pro dovoz zelenou barvu a u tiskopisů pro vývoz tmavohnědou barvu.
4. K tisku tiskopisů jsou příslušné členské státy.
Tiskopisy mohou být také vytištěny v tiskárnách, jež k tomu získají povolení od členského státu, v němž jsou usazeny.
V takovém případě je na každém tiskopise uveden odkaz na toto povolení.
Každý tiskopis obsahuje poznámku s uvedením názvu a adresy tiskárny nebo značku, podle které je možné ji rozeznat, a s výjimkou tiskopisu pro žádosti a doplňkových listů také individuální sériové číslo.
Před číslem se uvedou následující písmena podle toho, který členský stát doklad vydává: "AT" pro Rakousko, "BE" pro Belgii, "DE" pro Německo, "DK" pro Dánsko, "EL" pro Řecko, "ES" pro Španělsko, "FI" pro Finsko, "FR" pro Francii, "IE" pro Irsko, "IT" pro Itálii, "LU" pro Lucembursko, "NL" pro Nizozemsko, "PT" pro Portugalsko, "SE" pro Švédsko a "UK" pro Spojené království.
Při vydání mohou licence nebo osvědčení a výpisy obsahovat číslo vydání, které jim přidělí vydávající subjekt.
5. Žádosti, licence a osvědčení a výpisy se vyplňují na stroji nebo na počítači.
Vytisknou se a vyplní v některém z úředních jazyků Společenství, který určí příslušné orgány vydávajícího členského státu.
Členské státy však mohou žadatelům povolit, aby samotné žádosti vyplnili rukou, inkoustem a velkým tiskacím písmem.
6. Otisky razítek vydávajících subjektů a zapisujících orgánů se vyhotoví pomocí kovového razítka, nejlépe z oceli.
Razítko vydávajících subjektů však může být nahrazeno reliéfním tiskem kombinovaným s písmeny a čísly, která vzniknou perforací.
7. Příslušné orgány dotyčných členských států mohou v případě potřeby požadovat, aby licence nebo osvědčení, jakož i výpisy z nich byly přeloženy do jejich jazyka nebo do některého z jejich úředních jazyků.
Článek 19
1. Aniž je dotčen článek 18, licence a osvědčení mohou být vydávány a používány za pomoci systémů elektronického zpracování dat v souladu s prováděcími pravidly stanovenými příslušnými orgány.
Tyto licence a osvědčení se dále označují jako "elektronické licence a osvědčení".
Obsah elektronické licence a osvědčení musí být totožný s obsahem licence a osvědčení na papíře.
2. Pokud držitel nebo nabyvatel licence nebo osvědčení potřebuje použít elektronickou licenci a osvědčení v členském státě, který není napojen na systém elektronického zpracování dat vydávající licence a osvědčení, požádá o výpis.
Tento výpis je vydán neprodleně a bez dodatečných nákladů na tiskopise uvedeném v článku 18.
V členském státě napojeném na systém elektronického zpracování dat vydávající licence a osvědčení se tento výpis vydává v papírové formě.
Článek 20
1. Pokud částky, které vznikly převodem částek v eurech na národní měnu a které mají být zapsány do tiskopisů licencí nebo osvědčení, obsahují tři nebo více desetinných míst, uvedou se pouze první dvě desetinná místa.
V tomto případě se druhé desetinné místo zaokrouhluje nahoru, je-li třetí desetinné místo rovné pěti nebo větší než pět, nebo zůstane stejné, je-li třetí desetinné místo menší než pět.
2. Pokud se však převod částek vyjádřených v eurech uskutečňuje v librách šterlinků, je hranice prvních dvou desetinných míst, uvedená v odstavci 1, nahrazena hranicí prvních čtyř desetinných míst.
V tomto případě se čtvrté desetinné místo zaokrouhluje nahoru, je-li páté desetinné místo rovné nebo větší než pět, nebo zůstane stejné, je-li páté desetinné místo menší než pět.
Článek 21
1. Aniž je dotčen článek 19 o elektronických licencích a osvědčeních, jsou licence a osvědčení vydány nejméně ve dvou vyhotoveních, z nichž první, nazvané "vyhotovení pro držitele" a označené číslem 1, se předá neprodleně žadateli a druhé, nazvané "vyhotovení pro vydávající subjekt" a označené číslem 2, si ponechá vydávající subjekt.
2. Pokud je licence nebo osvědčení vydáno na nižší množství, než je požadované množství, uvede vydávající subjekt:
- v kolonce 17 a 18 licence nebo osvědčení množství, pro které je licence nebo osvědčení vydáno,
- v kolonce 11 licence nebo osvědčení výši odpovídající jistoty.
Jistota týkající se množství, u něhož nebylo žádosti vyhověno, je ihned uvolněna.
Článek 22
1. Na žádost držitele licence nebo osvědčení nebo nabyvatele a při předložení vyhotovení č. 1 licence nebo osvědčení může být vydán jeden nebo více výpisů z tohoto dokladu vydávajícím subjektem nebo jedním ze subjektů, které určí každý členský stát.
Výpisy jsou vydány nejméně ve dvou vyhotoveních, z nichž první, nazvané "vyhotovení pro držitele" a označené číslem 1, se předá nebo zašle žadateli a druhé, nazvané "vyhotovení pro vydávající subjekt" a označené číslem 2, si ponechá vydávající subjekt.
Subjekt vydávající výpis zapíše do vyhotovení č. 1 licence nebo osvědčení množství, pro které byl tento doklad vydán, navýšené o přípustnou odchylku.
V takovém případě se uvede vedle množství zapsaného do vyhotovení č. 1 licence nebo osvědčení poznámka "výpis".
2. Výpis z licence nebo osvědčení nemůže být předmětem vydání jiného výpisu.
3. Vyhotovení č. 1 výpisů, která byla použita, a těch, která jsou již neplatná, jsou předána držitelem vydávajícímu subjektu spolu s vyhotovením č. 1 licence nebo osvědčení, z nichž pocházejí, aby tento subjekt opravil zápisy uvedené ve vyhotovení č. 1 licence nebo osvědčení na základě zápisů uvedených ve vyhotoveních č. 1 výpisů.
Článek 23
1. Pro stanovení doby platnosti jsou licence a osvědčení považovány za vydané v den podání žádosti; tento den je započten do doby platnosti licence nebo osvědčení.
Avšak licence nebo osvědčení mohou být použity až od svého skutečného vydání.
2. Může být stanoveno, že platnost licence nebo osvědčení začíná dnem skutečného vydání; v takovém případě je den skutečného vydání započten do doby platnosti licence nebo osvědčení.
Oddíl 3
Použití licencí a osvědčení
Článek 24
1. Vyhotovení č. 1 licence nebo osvědčení je předloženo celnímu úřadu, kde je přijato:
a) v případě dovozní licence, prohlášení o propuštění do volného oběhu;
b) v případě vývozní licence nebo osvědčení o stanovení náhrady předem, prohlášení týkající se:
- vývozu nebo
- jedné z dodávek uvedených v článcích 36 a 44 nařízení (ES) č. 800/1999 nebo
- propuštění do režimu uvedeného v článku 40 nařízení (ES) č. 800/1999 nebo
- propuštění do jednoho z režimů uvedených v článcích 4 a 5 nařízení (EHS) č.
565/80.
Aniž je dotčen čl. 2 odst. 1 písm. i) nařízení (ES) č. 800/1999, musí prohlášení na celnici učinit držitel nebo popřípadě nabyvatel licence nebo osvědčení nebo jejich zástupce ve smyslu čl. 5 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2913/92.
2. Vyhotovení č. 1 licence nebo osvědčení je předloženo nebo je k dispozici celním orgánům při přijetí prohlášení uvedeného v odstavci 1.
Po zápisu a potvrzení celním úřadem uvedeným v odstavci 1 je vyhotovení č. 1 licence nebo osvědčení předáno zúčastněné straně.
Členské státy však mohou stanovit nebo povolit, aby zápis do licence nebo osvědčení provedla zúčastněná strana; tento zápis je v každém případě zkontrolován a potvrzen příslušným celním úřadem.
4. Pokud dovezené nebo vyvezené množství neodpovídá množství zapsanému do licence nebo osvědčení, je zápis v licenci nebo osvědčení opraven tak, aby bylo vzato v úvahu skutečně dovezené nebo vyvezené množství v mezích množství, pro které byla vydána licence nebo osvědčení.
Článek 25
1. Odchylně od článku 24 může členský stát povolit, aby licence nebo osvědčení byly předloženy u vydávajícího subjektu nebo popřípadě u orgánu pověřeného výplatou náhrady.
2. Členský stát stanoví případy použití odstavce 1 a podmínky, které má splnit zúčastněná strana, aby mohla využívat výhod postupu uvedeného v odstavci 1.
Ustanovení přijatá členským státem musí navíc zajistit rovné zacházení u všech osvědčení vydaných ve Společenství.
3. Členský stát určí příslušný orgán, který provede zápis a potvrdí osvědčení.
Zápis a potvrzení osvědčení se však rovněž považují za provedené, jedná-li se o doklad vyhotovený počítačem a podrobně uvádějící vyvezená množství.
Tento doklad musí být připojen k osvědčení a založen spolu s ním s výjimkou případu, kdy existuje počítačový kontrolní systém.
Dnem zápisu je den přijetí prohlášení uvedeného v čl. 24 odst. 1.
4. Během přijetí prohlášení na celnici musí zúčastněná strana uvést v dokladu o prohlášení zejména, že využívá ustanovení tohoto článku, a dále číslo licence nebo osvědčení, které mají být použity.
5. V případě licence nebo osvědčení opravňujícího k dovozu nebo vývozu se zboží může uvolnit, pouze pokud celní úřad uvedený v čl. 24 odst. 1 obdržel od příslušného orgánu informaci, podle níž licence nebo osvědčení uvedené v celním dokladu jsou platné pro daný produkt a byly zapsány.
6. V případě vyvezených produktů, které nepodléhají předložení vývozní licence, pro které však byla stanovena náhrada prostřednictvím vývozní licence obsahující stanovení náhrady předem, pokud doklad použitý během vývozu k poskytnutí náhrady neobsahuje v důsledku omylu žádnou poznámku odvolávající se na ustanovení tohoto článku a/nebo na číslo licence nebo osvědčení, nebo je-li informace mylná, může se přistoupit k úpravě operace za předpokladu, že jsou splněny následující podmínky:
a) vývozní licence obsahující stanovení náhrady předem pro dotyčný produkt, platná v den přijetí prohlášení, je ve vlastnictví orgánu pověřeného výplatou náhrady;
b) dostatečné důkazy, které mají příslušné orgány k dispozici, umožňují vytvořit spojení mezi vyvezeným množstvím a licencí nebo osvědčením, které se vztahují k vývozu.
Článek 26
1. Zápisy zanesené do licencí, osvědčení nebo výpisů z nich nemohou být po jejich vydání změněny.
2. V případě pochybnosti o správnosti zápisů uvedených v licenci, osvědčení nebo výpisu jsou licence, osvědčení nebo výpis zaslány zpět orgánu, který je vydal, z podnětu zúčastněné strany nebo příslušného orgánu zúčastněného členského státu.
Domnívá-li se subjekt, který licenci, osvědčení nebo výpis vydal, že je zapotřebí je opravit, stáhne výpisy nebo licenci nebo osvědčení, jakož i později vydané výpisy a neprodleně vydá opravený výpis nebo opravenou licenci nebo osvědčení a odpovídající opravené výpisy.
V těchto nových dokladech, z nichž každé vyhotovení obsahuje poznámku "licence (osvědčení) opravena (opraveno) dne…" nebo "výpis opraven dne…", se v takovém případě zopakují předchozí zápisy.
Nedomnívá-li se vydávající subjekt, že je nutné licenci, osvědčení nebo výpis opravit, připojí na ně poznámku "ověřeno dne… v souladu s článkem 26 nařízení (ES) č. 1291/2000" a opatří je otiskem razítka.
Článek 27
1. Na žádost vydávajícího subjektu je držitel povinen vrátit licenci nebo osvědčení a výpisy z nich tomuto subjektu.
2. Pokud příslušné vnitrostátní orgány zašlou sporný doklad zpět nebo jej stáhnou v souladu s tímto článkem nebo s článkem 26, vydají zúčastněné straně na požádání stvrzenku.
Článek 28
Pokud je místo vyhrazené pro zápisy do licencí, osvědčení nebo výpisů z nich nedostatečné, mohou k nim zapisující orgány připojit jeden nebo více doplňkových listů obsahujících kolonky pro zápisy vyznačené na zadní straně vyhotovení č. 1 licencí, osvědčení nebo výpisů z nich.
Zapisující orgány opatří otiskem razítka licenci, osvědčení nebo výpisy z nich a připojené doplňkové listy tak, že polovina otisku razítka bude na uvedeném dokladu a polovina na připojeném doplňkovém listu a v případě více připojených doplňkových listů bude na každém z nich také polovina otisku razítka.
Článek 29
1. V případě pochybnosti o pravosti licence, osvědčení nebo výpisu nebo zápisů a razítek, které jsou v nich uvedeny, odešlou příslušné vnitrostátní orgány sporný doklad nebo jeho fotokopii ke kontrole zpět dotyčným orgánům.
Doklady mohou být také vráceny při namátkové kontrole; v takovém případě se vrací pouze fotokopie dokladu.
2. Pokud příslušné vnitrostátní orgány vrátí sporný dokument podle odstavce 1, vydají zúčastněné straně na požádání stvrzenku.
Článek 30
1. Pokud je to nezbytné pro správné používání tohoto nařízení, poskytují si příslušné orgány členských států vzájemně informace o licencích, osvědčeních a výpisech z nich, jakož i o nesprávnostech a protiprávních jednáních, které se jich týkají.
2. Členské státy informují Komisi o nesprávnostech a protiprávních jednáních týkajících se tohoto nařízení, jakmile se o nich dozvědí.
3. Členské státy sdělí Komisi seznam a adresy subjektů, které licence, osvědčení nebo výpisy z nich vydávají, vybírají vývozní dávky a vyplácejí vývozní náhrady.
Komise tyto údaje zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství.
4. Členské státy také Komisi sdělí podobu úředních razítek a popřípadě reliéfních tisků, jak je užívají zmocněné orgány.
Komise o nich neprodleně informuje ostatní členské státy.
Oddíl 4
Uvolnění jistoty
Článek 31
Co se týče doby platnosti licencí a osvědčení:
a) závazek dovážet je považován za splněný a právo dovážet na základě licence nebo osvědčení je považováno za vykonané v den přijetí prohlášení uvedeného v čl. 24 odst. 1 písm. a) s výhradou, že se jedná o skutečné propuštění produktu do volného oběhu;
b) závazek vyvážet je považován za splněný a právo vyvážet na základě licence nebo osvědčení je považováno za vykonané v den přijetí prohlášení podle čl. 24 odst. 1 písm. b).
Článek 32
1. Dodržování zásadního požadavku se prokazuje předložením důkazu:
a) pokud jde o dovozy, přijetím prohlášení uvedeného v čl. 24 odst. 1 písm a) a vztahujícího se k dotyčnému produktu;
b) pokud jde o vývozy, přijetím prohlášení uvedeného v čl. 24 odst. 1 písm b) a vztahujícího se k dotyčnému produktu; mimo to je třeba prokázat:
i) jedná-li se buď o vývoz, nebo o dodávky podobné vývozům ve smyslu článku 36 nařízení (ES) č. 800/1999, že produkt do šedesáti dnů ode dne přijetí vývozního prohlášení, s výjimkou případu vyšší moci, buď dosáhl místa určení v případě dodávek podobných vývozům, nebo v ostatních případech opustil celní území Společenství.
Pro účely tohoto nařízení jsou dodávky produktů určených jedině ke spotřebě na vrtných nebo těžebních plošinách, včetně pomocných zařízení, která poskytují podpůrné služby pro takové operace, nacházejících se v evropském kontinentálním šelfu nebo kontinentálním šelfu neevropské části Společenství, ale za třímílovou zónou od základní hranice používané k určení šíře teritoriálního moře členského státu, považovány za dodávky, které opustily celní území Společenství;
ii) v případech, kdy byly produkty propuštěny do režimu uskladňování v zásobovacím skladu podle článku 40 nařízení (ES) č. 800/1999, že byly propuštěny do zásobovacího skladu do třiceti dnů od přijetí prohlášení o propuštění do uvedeného režimu, s výjimkou případu vyšší moci.
Pokud je však lhůta šedesáti dnů uvedená v prvním pododstavci písm. b) bodu i) nebo lhůta třiceti dnů uvedená v prvním pododstavci písm. b) bodu ii) překročena, je jistota uvolněna v souladu s čl. 23 odst.
2 nařízení (EHS) č. 2220/85.
Pokud jsou produkty propuštěny do jednoho z režimů podle článků 4 a 5 nařízení (EHS) č. 565/80, je požadavek považován za splněný, je-li předložen důkaz, že bylo přijato platební prohlášení požadované pro propuštění produktů do výše uvedených režimů; jistota takto uvolněná musí však být znovu složena v souladu s článkem 47 tohoto nařízení v případech v něm uvedených.
Článek 33
1. Důkazy podle článku 32 se předkládají podle dále stanovených podmínek:
a) v případech uvedených v čl. 32 odst. 1 písm. a) předložením vyhotovení č. 1 licence nebo osvědčení a popřípadě vyhotovení č. 1 výpisu nebo výpisů z licence nebo osvědčení potvrzených v souladu s článkem 24 nebo článkem 25;
b) v případech uvedených v čl. 32 odst. 1 písm. b) a odst. 2, aniž je dotčen odstavec 2, předložením vyhotovení č. 1 licence nebo osvědčení a popřípadě vyhotovení č. 1 výpisu nebo výpisů z licence nebo osvědčení potvrzených v souladu s článkem 24 nebo článkem 25.
2. Kromě toho, jedná-li se o vývoz ze Společenství nebo o dodávku do místa určení ve smyslu článku 36 nařízení (ES) č. 800/1999 nebo o zařazení do režimu podle článku 40 téhož nařízení, je vyžadováno předložení dodatečného důkazu.
Tento dodatečný důkaz:
a) pokud jsou v dotyčném členském státě provedeny následující operace, je ponechán na volbě členského státu, ve kterém:
i) jsou licence nebo osvědčení vydány;
ii) je přijato prohlášení uvedené v čl. 24 odst. 1 písm. b) a
iii) produkt:
- opustil celní území Společenství. Pro účely tohoto nařízení jsou dodávky produktů určených jedině ke spotřebě na vrtných nebo těžebních plošinách, včetně pomocných zařízení, která poskytují podpůrné služby pro takové operace, nacházejících se v evropském kontinentálním šelfu nebo kontinentálním šelfu neevropské části Společenství, ale za třímílovou zónou od základní hranice používané k určení šíře teritoriálního moře členského státu, považovány za dodávky, které opustily celní území Společenství,
- je dodán na jedno z míst určení vyjmenovaných v článku 36 nařízení (ES) č. 800/1999 nebo
- je propuštěn do zásobovacího skladu definovaného v článku 40 nařízení (ES) č. 800/1999
b) je předložen ve všech ostatních případech:
- prostřednictvím kontrolního výtisku (kontrolních výtisků) T5 uvedeného (uvedených) v článku 472 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 nebo ověřeného opisu nebo ověřené fotokopie kontrolního výtisku (kontrolních výtisků) T5, nebo
- prostřednictvím potvrzení vydaného subjektem příslušným pro výplatu náhrad potvrzujícím, že podmínky uvedené v čl. 32 odst. 1 písm b) jsou splněny, nebo
- prostřednictvím rovnocenného důkazu podle odstavce 4.
Pokud je jediným účelem kontrolního výtisku T5 umožnit uvolnění jistoty, má kontrolní výtisk T5 v kolonce 106 jednu z těchto poznámek:
- Se utilizará para liberar la garantía
- Til brug ved frigivelse af sikkerhed
- Zu verwenden für die Freistellung der Sicherheit
- Προς χρησιμοποίηση για την αποδέσμευση της ασφάλειας
- To be used to release the security
- À utiliser pour la libération de la garantie
- Da utilizzare per lo svincolo della cauzione
- Te gebruiken voor vrijgave van de zekerheid
- A utilizar para liberar a garantia
- Käytettäväksi vakuuden vapauttamiseen
- Att användas för frisläppande av säkerhet.
Pokud se však použije výpis z licence nebo osvědčení, náhradní licence nebo osvědčení nebo náhradní výpis, je výše uvedená poznámka doplněna číslem původní licence nebo osvědčení, jakož i názvem a adresou vydávajícího subjektu.
Doklady uvedené v písm. b) první a druhé odrážce jsou zaslány úřední cestou subjektu, který vydal licenci nebo osvědčení.
3. Pokud je produkt zařazen, po přijetí vývozního prohlášení uvedeného v první odrážce čl. 24 odst. 1 písm. b), do jednoho ze zjednodušených postupů podle části II hlavy II kapitoly 7 oddílu 3 nařízení (ES) č. 2454/93 nebo podle hlavy X kapitoly I dodatku I k Úmluvě ze dne 20. května 1987 o společném tranzitním režimu, aby byl dopraven do stanice místa určení nebo k příjemci mimo celní území Společenství, je zaslán kontrolní výtisk T5 uvedený v odst. 2 písm. b) úřední cestou vydávajícímu subjektu. V kolonce "J" kontrolního výtisku T5 se doplní v oddílu "Poznámky" jedna z těchto doložek:
- Salida del territorio aduanero de la Comunidad bajo el régimen de tránsito comunitario simplificado por ferrocarril o en contenedores grandes
- Udgang fra Faellesskabets toldomrade i henhold til ordningen for den forenklede procedure for faellesskabsforsendelse med jernbane eller store containere
- Ausgang aus dem Zollgebiet der Gemeinschaft im Rahmen des vereinfachten gemeinschaftlichen Versandverfahrens mit der Eisenbahn oder in Grossbehältern
- Έξοδος από το τελωνειακό έδαφος της κοινότητας υπό το απλοποιημένο καθεστώς της κοινοτικής διαμετακόμισης με σιδηρόδρομο ή μεγάλα εμπορευματοκιβώτια
- Exit from the customs territory of the Community under simplified Community transit procedure for carriage by rail or large containers
- Sortie du territoire douanier de la Communauté sous le régime du transit communautaire simplifié par chemin de fer ou par grands conteneurs
- Uscita dal territorio doganale della Comunità in regime di transito comunitario semplificato per ferrovia o grandi contenitori
- Vertrek uit het douanegebied van de Gemeenschap onder de regeling vereenvoudigd communautair douanevervoer per spoor of in grote containers
- Saída do território aduaneiro da Comunidade ao abrigo do regime do transito comunitário simplificado por caminho-de-ferro ou en grandes contentores
- Vienti yhteisön tullialueelta yhteisön yksinkertaistetussa passitusmenettelyssä rautateitse tai suurissa konteissa.
- Utförsel från gemenskapens tullområde enligt det förenklade transiteringsförfarandet för järnvägstransporter eller transporter i stora containrar
V případě uvedeném v předcházejícím pododstavci může úřad odeslání povolit změnu přepravní smlouvy mající za následek ukončení přepravy uvnitř Společenství, pouze pokud se prokáže:
- že jistota byla opět složena v případě, že by byla již uvolněna, nebo
- že byly zúčastněnými orgány učiněny všechny kroky, aby jistota týkající se daného produktu nebyla uvolněna.
Pokud byla jistota uvolněna a produkt nebyl vyvezen, členské státy přijmou nezbytná opatření.
4. Pokud kontrolní výtisk T5 uvedený v odst. 2 písm. b) nemohl být předložen do tří měsíců po svém vydání kvůli okolnostem, které nelze přičíst zúčastněné straně, může si tato strana podat u příslušného subjektu odůvodněnou žádost o přijetí jiných dokladů za rovnocenné, doplněnou o průkazné doklady.
Průkazné doklady, které mají být předloženy spolu s odůvodněnou žádostí, jsou uvedeny v čl. 49 odst. 3 druhém pododstavci nařízení (ES) č. 800/1999.
Článek 34
Pro účely použití článku 37 nařízení (ES) č. 800/1999 je poslední den v měsíci považován za den přijetí prohlášení uvedeného v druhé odrážce čl. 24 odst. 1 písm b).
Článek 35
1. Na žádost držitele listiny mohou členské státy uvolnit jistotu po částech v poměru k množstvím produktů, pro které byly předloženy důkazy uvedené v článku 32, a pokud byl předložen důkaz, že množství rovnající se 5 % množství uvedeného v licenci nebo osvědčení bylo dovezeno nebo vyvezeno.
2. S výhradou použití článků 40, 41 a 49, pokud nebyl splněn závazek dovážet nebo vyvážet, jistota propadá úměrně k částce, která se rovná rozdílu mezi:
a) 95 % množství uvedeného v licenci nebo osvědčení a
b) množstvím skutečně dovezeným nebo vyvezeným.
Pokud je licence vydána na počet kusů, je výsledek výpočtu výše uvedených 95 % v takovém případě zaokrouhlen dolů na nejbližší celý počet kusů.
Pokud však dovezené nebo vyvezené množství dosahuje méně než 5 % množství uvedeného v licenci nebo osvědčení, jistota zcela propadá.
Mimo to, pokud je celková výše jistoty, která by měla propadnout, nižší nebo rovná 60 eurům pro stanovenou licenci nebo osvědčení, členský stát uvolní jistotu úplně.
Pokud byla jistota neoprávněně uvolněna zcela nebo zčásti, musí být znovu složena v poměru k dotyčným množstvím u subjektu, který vydal licenci nebo osvědčení.
Avšak o složení uvolněné jistoty nemůže být požádáno po překročení lhůty čtyř let od jejího uvolnění, pokud hospodářský subjekt jednal v dobré víře.
3. Co se týče vývozních licencí obsahujících stanovení náhrady předem:
- pokud je licence nebo výpis z licence vrácen vydávajícímu subjektu během doby odpovídající prvním dvěma třetinám doby jejich platnosti, je odpovídající jistota, která má propadnout, snížena o 40 %.
Za tím účelem se jakákoli část dne počítá jako celý den,
- pokud je licence nebo výpis z licence vrácen vydávajícímu subjektu během doby odpovídající poslední třetině doby jejich platnosti anebo během měsíce, který následuje po dni skončení jejich platnosti, je odpovídající jistota, která má propadnout, snížena o 25 %.
Výše uvedený pododstavec se použije pouze pro licence a výpisy z nich vrácené vydávajícímu subjektu během roku GATT, pro který byly licence vydány, a pokud byly vráceny více než třicet dnů před koncem daného roku.
4. a) - Důkaz o použití licence nebo osvědčení uvedený v čl. 33 odst. 1 písm. a) a b) musí být předložen do dvou měsíců následujících po uplynutí doby platnosti licence nebo osvědčení, s výjimkou případu vyšší moci,
- důkaz o opuštění celního území nebo o dodávce s místem určení ve smyslu článku 36 nařízení (ES) č. 800/1999 nebo o propuštění produktů do režimu uvedeného v článku 40 téhož nařízení, který je uveden v čl. 33 odst. 2, musí být předložen do dvanácti měsíců následujících po uplynutí doby platnosti licence nebo osvědčení, s výjimkou případu vyšší moci.
b) Částka, která má propadnout z důvodu množství, pro něž nebyl předložen důkaz týkající se vývozní licence obsahující stanovení náhrady předem ve lhůtě stanovené v první odrážce pododstavce a), je snížena:
- o 90 %, je-li důkaz předložen ve třetím měsíci následujícím po uplynutí doby platnosti licence nebo osvědčení,
- o 50 %, je-li důkaz předložen ve čtvrtém měsíci následujícím po uplynutí doby platnosti licence nebo osvědčení,
- o 30 %, je-li důkaz předložen v pátém měsíci následujícím po uplynutí doby platnosti licence nebo osvědčení,
- o 20 %, je-li důkaz předložen v šestém měsíci následujícím po uplynutí doby platnosti licence nebo osvědčení.
c) V případech jiných než v písmenu b) se částka, jež má propadnout z důvodu množství, pro která je důkaz, který nebyl předložen ve lhůtě stanovené v písmenu a), předložen nejpozději dvacátý čtvrtý měsíc následující po uplynutí doby platnosti licence nebo osvědčení, rovná 15 % částky, která by propadla natrvalo, pokud by produkty nebyly dovezeny nebo vyvezeny; pokud byly pro určený produkt licence nebo osvědčení s různými sazbami jistoty, je použita k výpočtu částky, která má propadnout, nejnižší sazba použitelná pro dovoz nebo vývoz.
d) Příslušné orgány mohou prominout povinnost poskytnout důkazy uvedené v první a druhé odrážce písmene a), pokud již vlastní nezbytnou informaci.
5. Pokud předpis Společenství stanoví s odkazem na tento odstavec, že povinnost je splněna předložením důkazu, že produkt dosáhl místa určení, musí být tento důkaz předložen v souladu s článkem 16 nařízení (ES) č. 800/1999, nepředložení tohoto důkazu má za následek zabavení jistoty u licence nebo osvědčení pro dotyčné množství.
Tento důkaz musí být rovněž předložen do dvanácti měsíců následujících po uplynutí doby platnosti licence nebo osvědčení.
Pokud však doklady vyžadované podle článku 16 nařízení (ES) č. 800/1999 nemohou být předloženy v předepsaných lhůtách, i když vývozce konal neprodleně, aby si je v těchto lhůtách obstaral, mohou mu být uděleny dodatečné lhůty pro předložení těchto dokladů.
6. Pokud jde o dovozní licence, pro něž je stanoveno předpisem Společenství používání tohoto odstavce, odchylně od odstavce 4 musí být předložen důkaz o použití licence uvedený v čl. 33 odst. 1 písm. a) do čtyřiceti pěti dnů následujících po uplynutí doby platnosti licence, s výjimkou případu vyšší moci.
Je-li důkaz o použití licence uvedený v čl. 33 odst. 1 písm. a) předložen po stanovené lhůtě:
a) v případě, že byla licence v době platnosti použita s ohledem na menší přípustnou odchylku, jistota propadá úměrně k částce, která se rovná 15 % celkové výše jistoty uvedené v licenci, prostřednictvím paušální srážky;
b) v případě, že byla licence v době platnosti použita částečně, jistota propadá úměrně k částce, která se rovná:
- částce odpovídající rozdílu mezi 95 % množství uvedeného v licenci a skutečně dovezeným množstvím a
- 15 % jistoty, která zbývá po srážce provedené podle první odrážky, prostřednictvím paušální srážky, a
- 3 % jistoty, která zbývá po srážkách provedených podle dvou předchozích odrážek, a to za každý den, o který byla lhůta pro předložení důkazu překročena.
Oddíl 5
Ztráta licencí a osvědčení
Článek 36
1. Tento článek se použije v případě ztráty licence nebo osvědčení nebo výpisu z nich obsahujících stanovení náhrady předem, jejíž sazba je vyšší než nula.
2. Subjekt, který vydal původní licenci nebo osvědčení, vydá na žádost držitele nebo nabyvatele, pokud byly licence, osvědčení nebo výpis postoupeny, náhradní licenci nebo osvědčení nebo náhradní výpis, s výhradou ustanovení druhého pododstavce.
Příslušné orgány členských států mohou zamítnout vydání náhradní licence nebo osvědčení nebo náhradního výpisu, pokud:
- osoba žadatele není povahy, která by zaručovala, že účel tohoto článku bude dodržen; v každém členském státě se tato pravomoc vykonává v souladu se zásadami platnými v tomto členském státě, jimiž se řídí nediskriminace mezi žadateli a svoboda obchodu a průmyslu,
- žadatel neprokázal, že učinil přiměřená opatření, aby zabránil ztrátě licence, osvědčení nebo výpisu.
3. Náhrada stanovená v rámci nabídkového řízení je náhrada stanovená předem.
4. Náhradní licence nebo osvědčení nebo náhradní výpis obsahují informace a zápisy uvedené v dokladu, který nahrazují.
Jsou vydány pro množství produktů, které, zvýšené o přípustnou odchylku, odpovídá použitelnému množství uvedenému ve ztraceném dokladu.
Žadatel uvede písemně toto použitelné množství.
Pokud informace, které má vydávající subjekt, prokáží, že použitelné množství uvedené žadatelem je příliš vysoké, je v důsledku toho použitelné množství sníženo, aniž je dotčeno použití odst. 2 druhého pododstavce.
Náhradní licence nebo osvědčení nebo náhradní výpis obsahují navíc v kolonce 22 jednu z těchto poznámek podtrženou červeně:
- Certificado (o extracto) de sustitición de un certificado (o extracto) perdido.
Número del certificado inicial…
- Erstaningslicens/-attest (eller erstatningspartiallicens) for bortkomen licens/attest (eller partiallicens).
Oprindeling licens/attest (eller partiallicens) nr…
- Ersatzlizenz (oder Teillizenz) einer verlorenen Lizenz (oder Teillizenz).
Nummer der ursprünglichen Lizenz…
- Πιστοποιητικό (ή απόσπασμα) αντικαστάσεως του απολεσθέντος πιστοποιητικού (ή αποσπάσματος πιστοποιητικού) απιθ…
- Replacement licence (certificate or extract) of a lost licence (certificate or extract).
Number of original licence (certificate)…
- Certificat (ou extrait) de remplacement dun certificat (ou extrait de) perdu.
Numéro du certificat initial…
- Titolo (o estratto) sostitutivo du un titolo (o estratto) smarrito.
Numero del titolo originale…
- Certificaat (of uittreksel) ter vervanging van een verloren gegaan certificaat (of uittreksel).
Nummer van het oorspronkelijke certificaat…
- Certificado (ou extracto) de substituição de um certificado (ou extracto) perdido.
Número do certificado inicial…
- Kadonneen todistuksen (tai otteen) korvaava todistus (tai ote).
Alkuperäisen todistuksen numero…
- Ersättningslicens (licens eller dellicens) för förlorad licens (licens eller dellicens).
Nummer på urspruungslicensen…
Pokud se náhradní licence nebo osvědčení nebo náhradní výpis ztratí, žádná další náhradní licence nebo osvědčení nebo náhradní výpis se nevydají.
5. Vydání náhradní licence nebo osvědčení nebo náhradního výpisu podléhá složení jistoty.
Výše této jistoty se vypočítá tím, že se vynásobí:
- sazba náhrady stanovené předem, popřípadě nejvyšší sazba pro dotyčná místa určení, zvýšená o 20 %,
- množstvím, pro které byla vydána náhradní licence nebo osvědčení nebo náhradní výpis, zvýšeným o přípustnou odchylku.
Zvýšení náhrady nemůže být nižší než 3 EURA na 100 kilogramů čisté hmotnosti.
Jistota je složena u subjektu, který vydal původní licenci nebo osvědčení.
6. Je-li vyvezené množství produktů podle licence nebo osvědčení, náhradní licence nebo osvědčení nebo podle výpisu a náhradního výpisu vyšší než množství produktů, které mohlo být vyvezeno podle původní licence, osvědčení nebo výpisu, jistota uvedená v odstavci 5, která odpovídá přebývajícímu množství, propadá místo vrácení náhrady.
7. Kromě toho, je-li v případě použití odstavce 6 použita vývozní dávka ke dni přijetí vývozního prohlášení uvedeného v čl. 24 odst. 1 písm. b), která se týká přebytečného množství, musí být vývozní dávka použitelná k tomuto dni vybrána.
Přebytečné množství:
- je určeno v souladu s odstavcem 6,
- je takové množství, pro které bylo celní prohlášení přijato naposledy podle původní licence nebo osvědčení, výpisu z původní licence nebo osvědčení, náhradní licence nebo osvědčení nebo podle náhradního výpisu.
Pokud je množství vztahující se k poslednímu vývozu nižší než přebytečné množství, přihlíží se k němu, až je vyčerpáno přebytečné množství z vývozu nebo vývozů bezprostředně předcházejících.
Ustanovení čl. 3 odst. 1 nařízení Komise (EHS) č. 120/89 [33] se nepoužijí v případě uvedeném v tomto odstavci.
8. Pokud jistota uvedená v odstavci 5 nepropadá na základě odstavce 6, je uvolněna patnáct měsíců po uplynutí doby platnosti licence nebo osvědčení.
9. Pokud je nalezena ztracená licence, osvědčení nebo výpis, nemůže již být tento doklad použit a musí být zaslán zpět subjektu, který vydal náhradní licenci, osvědčení nebo výpis.
Je-li v takovém případě použitelné množství uvedené v původní licenci, osvědčení nebo výpisu stejné nebo vyšší než množství, pro které byly náhradní licence nebo osvědčení nebo náhradní výpis vydány, zvýšené o přípustnou odchylku, je jistota uvedená v odstavci 5 ihned uvolněna.
Pokud je však použitelné množství vyšší, je na žádost zúčastněné strany vydán výpis pro množství, které, zvýšené o přípustnou odchylku, se rovná množství, jež může být ještě použito.
10. Příslušné orgány členských států si vzájemně poskytují informace nezbytné k použití tohoto článku.
Pokud orgány používají jako nosič informací kontrolní výtisk T5 uvedený v článku 472 nařízení (EHS) č. 2454/93, který je vystaven za účelem prokázat opuštění celního území Společenství, je číslo původní licence nebo osvědčení zapsáno v kolonce 105 kontrolního výtisku T5.
Pokud je použit výpis z licence nebo osvědčení, náhradní licence nebo osvědčení nebo náhradní výpis, je číslo původní licence nebo osvědčení zapsáno v kolonce 106 kontrolního výtisku T5.
Článek 37
1. Žádost o náhradní licenci nebo osvědčení nebo náhradní výpis pro některý produkt je nepřípustná, pokud je vydání licence nebo osvědčení pro dotyčný produkt zastaveno nebo pokud se vydání licence nebo osvědčení uskutečňuje v rámci množstevních kvót, s výjimkou případů uvedených v odstavci 2.
2. Pokud držitel nebo nabyvatel dovozní nebo vývozní licence nebo osvědčení o stanovení náhrady předem příslušným orgánům uspokojivě prokáže, že licence nebo osvědčení nebo výpis z nich buď nebyly zcela nebo zčásti použity, nebo že nemohou být nadále použity, zejména proto, že jsou zcela nebo zčásti zničeny, vydá subjekt, který původní licenci nebo osvědčení vydal, náhradní licenci nebo osvědčení nebo náhradní výpis pro množství produktů, které, popřípadě zvýšené o přípustnou odchylku, odpovídá použitelnému množství. V takovém případě se použije čl. 36 odst. 4 první věta.
Článek 38
Každý členský stát sdělí Komisi každé čtvrtletí:
a) počet náhradních licencí nebo osvědčení nebo náhradních výpisů vydaných během předchozího čtvrtletí
- podle článku 36,
- podle článku 37;
b) povahu dotyčných produktů, jejich množství a popřípadě sazby vývozní náhrady nebo vývozní dávky, které byly stanoveny předem.
Komise o tom informuje ostatní členské státy.
Článek 39
1. V případě ztráty osvědčení nebo licence nebo výpisu z nich a pokud byly tyto doklady použity zcela nebo zčásti, mohou vydávající subjekty výjimečně vydat zúčastněné straně duplikát těchto dokladů vystavený a potvrzený tak, jako byly původní doklady, a jasně označený poznámkou "duplikát" na každém vyhotovení.
2. Duplikáty se nemohou předkládat za účelem provedení dovozní nebo vývozní operace.
3. Duplikát je předložen na úřadech, kde bylo přijato prohlášení uvedené v článku 24 při předložení ztracené licence, osvědčení nebo výpisu, nebo na jiném příslušném orgánu určeném členským státem, ve kterém jsou úřady umístěny.
4. Příslušný orgán učiní zápisy do duplikátu a potvrdí jej.
5. Duplikát takto opatřený poznámkami nahrazuje důkaz pro uvolnění jistoty místo vyhotovení č. 1 ztracené licence, osvědčení nebo výpisu.
Oddíl 6
Vyšší moc
Článek 40
1. Pokud se dovoz nebo vývoz nemůže uskutečnit během doby platnosti licence nebo osvědčení v důsledku události, o níž se hospodářský subjekt domnívá, že představuje případ vyšší moci, požádá držitel licence nebo osvědčení příslušný subjekt členského státu, který vydal licenci nebo osvědčení, buď o prodloužení doby platnosti licence nebo osvědčení, nebo o jejich zrušení.
Předloží důkaz o okolnosti, kterou považuje za případ vyšší moci do šesti měsíců následujících po uplynutí doby platnosti licence.
Pokud tyto důkazy nemohly být předloženy v této lhůtě, i když hospodářský subjekt konal neprodleně, aby si je opatřil a zaslal, mohou mu být uděleny dodatečné lhůty.
2. Žádost o prodloužení doby platnosti licence nebo osvědčení podaná více než třicet dnů po uplynutí doby platnosti není přijata.
3. Je-li okolnost, považovaná za případ vyšší moci a týkající se země odeslání a/nebo původu, jedná-li se o dovoz, anebo země určení, jedná-li se o vývoz, uváděna jako důvod, může být přijata jedině, když dotyčné země byly včas a písemně oznámeny subjektu, který vydal licenci nebo osvědčení, nebo jinému úřednímu subjektu téhož členského státu.
Oznámení země odeslání, původu nebo určení se považuje za včas sdělené, pokud v době sdělení nemohl ještě žadatel předvídat, že dojde k zásahu vyšší moci.
4. Příslušný subjekt uvedený v odstavci 1 rozhodne, je-li uváděná okolnost případem vyšší moci.
Článek 41
1. Pokud je uváděná okolnost případem vyšší moci, příslušný subjekt členského státu, který vydal licenci nebo osvědčení, rozhodne buď, že závazek dovážet nebo vyvážet je zrušen a jistota je uvolněna, nebo že doba platnosti licence nebo osvědčení je prodloužena o dobu považovanou za nezbytnou vzhledem ke všem okolnostem dotyčného případu, aniž by mohla překročit dobu šesti měsíců následujících po uplynutí původní doby platnosti licence nebo osvědčení.
Prodloužení může nastat po uplynutí doby platnosti licence nebo osvědčení.
2. Rozhodnutí příslušného subjektu může být odlišné od rozhodnutí požadovaného držitelem licence nebo osvědčení.
Pokud držitel žádá o zrušení licence obsahující stanovení náhrady předem, i kdyby tato žádost byla podána více než třicet dnů po uplynutí doby platnosti licence, může příslušný subjekt prodloužit dobu platnosti licence, pokud sazba stanovená předem a případné úpravy je nižší než právě platná sazba v případě částky, která má být poskytnuta, nebo je vyšší než právě platná sazba v případě částky, která má být vybrána.
3. Rozhodnutí o zrušení nebo prodloužení licence je omezeno na množství produktu, který nemohl být dovezen nebo vyvezen v důsledku případu vyšší moci.
4. Vydávající subjekt potvrdí prodloužení doby platnosti v licenci a ve výpisech z licence a provede v nich i nezbytné úpravy.
5. Odchylně od čl. 9 odst. 1, v případě prodloužení doby platnosti licence obsahující stanovení náhrady předem, nejsou práva vyplývající z licence převoditelná. Pokud to však okolnosti dotyčného případu odůvodňují, je tento převod povolen, je-li o něj žádáno ve stejnou dobu jako o prodloužení.
6. Členský stát, do něhož příslušný subjekt patří, oznámí Komisi případ vyšší moci; Komise o tom informuje ostatní členské státy.
Článek 42
1. Pokud hospodářský subjekt žádal v důsledku případu vyšší moci o prodloužení doby platnosti licence obsahující stanovení vývozní dávky nebo vývozní náhrady předem a pokud příslušný subjekt ještě nepřijal rozhodnutí o této žádosti, může hospodářský subjekt požádat u tohoto subjektu o druhou licenci.
Tato druhá licence je vydána za podmínek, které jsou platné v okamžiku žádosti, s výjimkou toho, že:
- je vydána nanejvýš pro nepoužité množství z první licence, u které bylo žádáno o prodloužení,
- obsahuje v kolonce 20 jednu z těchto poznámek:
- Certificado emitido en las condiciones del artículo 42 del Reglamento (CE) no 1291/2000; certificado inicial n°…
- Licens udstedt pa de i artikel 42 i forordning (EF) nr.
1291/2000 fastsatte betingelser; oprindelig licens nr…
- Unter den Bedingungen von Artikel 42 der Verordnung (EG) Nr. 1291/200 erteilte Lizenz: ursprüngliche Lizenz Nr…
- Пιστοποιητικό που εκδίδεται υπό τους όρους του άρθρου 42 του κανονισμού (EK) αριθ. 1291/2000 αρχικό πιστοποιητικό αριθ. …
- License issued in accordance with Article 42 of Regulation (EC) No 1291/2000; original licence No…
- Certificat émis dans les conditions de larticle 42 du règlement (CE) no 1291/2000; certificat initial n°…
- Titolo rilasciato alle condizioni dellarticolo 42 del regolamento (CE) n. 1291/2000; titolo originale n. …
- Certificaat afgegeven overeenkomstig artikel 42 van Verordening (EG) nr.
1291/2000; oorspronkelijk certificaat nr. …
- Certificado emitido nas condições previstas no artigo 42g do Regulamento (CE) n.o 1291/2000; certificado inicial n.o…
- Todistus myönnetty asetuksen (EY) N:o 1291/2000 42 artiklan mukaisesti; alkuperäinen todistus N:o…
- Licens utfärdad i enlighet med artikel 42 i förordning (EG) nr 1291/2000; ursprunglig licens nr…
2. Pokud příslušný subjekt přijal kladné rozhodnutí o prodloužení doby platnosti první licence:
a) zapíšou se do první licence množství, pro která byla použita druhá licence, a pokud:
- hospodářský subjekt, který má právo použít první licenci, použil rovněž druhou licenci a pokud
- došlo k tomuto použití během prodloužené doby platnosti;
b) jistota druhé licence týkající se tohoto množství je uvolněna;
c) popřípadě subjekt, který vydal licence, informuje příslušný subjekt členského státu, kde byla druhá licence použita, aby byla opravena vybraná nebo poskytnutá částka.
Pokud se příslušný subjekt usnese, že se nejedná o případ vyšší moci, nebo pokud rozhodne podle článku 41, že je třeba zrušit první licenci, potom práva a povinnosti vyplývající z druhé licence zůstávají.
HLAVA IV
ZVLÁŠTNÍ USTANOVENÍ
Článek 43
1. Produkty, které podléhají režimu vývozních licencí nebo u kterých lze použít režim stanovení náhrad předem, nebo jiné částky použitelné pro vývoz, jsou propuštěny do režimu vráceného zboží podle hlavy VI kapitoly 2 nařízení (EHS) č. 2913/92, pouze pokud jsou dodržena následující ustanovení:
a) pokud se vývoz uskutečnil bez vývozní licence nebo osvědčení o stanovení náhrady předem, pak v případě použití informačního listu INF 3 uvedeného v článku 850 nařízení (EHS) č. 2454/93 musí tento list obsahovat v kolonce A jednu z těchto poznámek:
- Exportación realizada sin certificado
- Udførsel uden licens/attest
- Ausfuhr ohne Ausfuhrlizenz oder Vorausfestsetzungsbescheinigung
- Εξαγωγή πραγματοποιημένη άνευ αδείας ή πιστοποιητικού
- Exported without licence or certificate
- Exportation réalisée sans certificat
- Esportazione realizzata senza titolo
- Uitvoer sonder certificaat
- Exportação efectuada sem certificado
- Viety ilman todistusta
- Exporterad utan licens;
b) pokud se vývoz uskutečnil v rámci vývozní licence nebo osvědčení o stanovení náhrady předem, použije se článek 44.
2. Pokud jsou vrácené produkty dovezeny zpět:
a) přes celní úřad nacházející se v jiném členském státě, než je vyvážející členský stát, důkaz o tom, že byla dodržena ustanovení čl. 44 odst. 1 písm. a) nebo b), je předložen prostřednictvím informačního listu INF 3 uvedeného v článku 850 nařízení (EHS) č. 2454/93;
b) přes celní úřad nacházející se ve stejném členském státě, důkaz o tom, že byla dodržena ustanovení uvedená v odst. 1 písm. a) nebo v čl. 44 odst. 1 písm. a) nebo b), je předložen podle podmínek stanovených příslušnými orgány každého členského státu.
3. Ustanovení odst. 1 písm. a) se nepoužijí v případech uvedených v čl. 844 odst. 2 písm. b) nařízení (EHS) č. 2454/93.
Článek 44
1. Nebyl-li závazek vyvážet dodržen v případech uvedených v článku 43, členské státy přijmou následující opatření:
a) pokud se vývoz uskutečnil v rámci vývozní licence nebo osvědčení o stanovení náhrady předem a pokud doba platnosti licence nebo osvědčení neuplynula ke dni, k němuž zúčastněná strana projeví svůj záměr použít režim vráceného zboží:
- zápis do licence nebo osvědčení týkající se dotyčného vývozu musí být zrušen,
- jistota týkající se licence nebo osvědčení nesmí být uvolněna, pokud jde o dotyčný vývoz, nebo byla-li jistota uvolněna, musí být znovu složena v poměru k daným množstvím u subjektu, který licenci nebo osvědčení vydal, a
- vývozní licence nebo osvědčení o stanovení náhrady předem jsou vráceny držiteli;
b) pokud se vývoz uskutečnil v rámci vývozní licence nebo osvědčení o stanovení náhrady předem a pokud doba platnosti licence nebo osvědčení uplynula ke dni, k němuž zúčastněná strana projeví svůj záměr použít režim vráceného zboží:
- nebyla-li jistota týkající se licence nebo osvědčení uvolněna, pokud jde o dotyčný vývoz, pak propadá s ohledem na předpisy platné v tomto případě,
- byla-li jistota týkající se licence nebo osvědčení uvolněna, držitel licence nebo osvědčení musí znovu složit jistotu v poměru k daným množstvím u subjektu, který licenci nebo osvědčení vydal; tato jistota propadá s ohledem na předpisy platné v tomto případě.
2. Ustanovení odst. 1 písm. a) a b) se nepoužijí, pokud bylo zboží vráceno v důsledku případu vyšší moci nebo v případech uvedených v čl. 844 odst. 2 písm. b) nařízení (EHS) č. 2454/93.
Článek 45
1. Pokud je zpětný dovoz produktů v rámci režimu vráceného zboží následován vývozem rovnocenných produktů stejné podpoložky kombinované nomenklatury a pokud by jistota, týkající se licence nebo osvědčení použitých při vývozu produktů dovezených zpět, měla propadnout na základě článku 44, je tato jistota uvolněna na žádost zúčastněných stran.
2. Musí se jednat o vývoz:
a) pro který bylo přijato celní prohlášení:
- nejpozději do dvaceti dnů následujících po dni přijetí prohlášení o zpětném dovozu vráceného zboží,
- na celním úřadu spadajícím pod členský stát zpětného dovozu a určeném členským státem a
- podle nového vývozního prohlášení, pokud platnost původní vývozní licence uplynula ke dni přijetí vývozního prohlášení pro rovnocenné produkty;
b) týkající se:
- stejného množství produktů a
- produktů zaslaných stejnému příjemci, jako je příjemce uvedený během původního vývozu, kromě případů uvedených v čl. 844 odst. 2 písm. c) nebo písm. d) nařízení (EHS) č. 2454/93.
3. Jistota je uvolněna, je-li subjektu, který vydal licenci nebo osvědčení, prokázáno, že podmínky uvedené v tomto článku byly dodrženy.
Tento důkaz je předložen prostřednictvím:
a) vývozního prohlášení pro rovnocenné produkty nebo jeho opisu nebo fotokopie, které byly ověřeny příslušnými orgány, obsahujících jednu z těchto poznámek:
- Condiciones previstas en el artículo 45 del Reglamento (CE) no 1291/2000 cumplidas
- Betingelsarne i artikel 45 i forordning (EF) nr.
1291/2000 opfyldt
- Bedingungen von Artikel 45 der Verordnung (EG) Nr. 1291/2000 wurden eingehalten
- Τηρουμένων των προϋποθέσεων του άρθρου 45 του κανονισμού (EK) αριθ.
1291/2000
- Conditions laid down in article 45 of Regulation (EC) No 1291/2000 fullfilled
- Conditions prévues à larticle 45 du règlement (CE) no 1291/2000 respectées
- Condizioni previste dallarticolo 45 del regolamento (CE) no 1291/2000 ottemperate
- in artikel 45 van Verordening (EG) nr.
1291/2000 bedoelde voorwaarden nageleefd
- Condições previstas no artigo 45.o do Regulamento (CE) n.o 1291/2000 cumpridas
- Asetuksen (EY) N:o 1291/2000 45 artiklassa säädettyt edellytykset on täytetty
- Villkoren i artikel 45 i förordning (EG) nr 1291/2000 är uppfyllda.
Tato poznámka musí být ověřena otiskem razítka dotyčného celního úřadu připojeným v původním znění na dokument sloužící jako průkazný doklad a
b) dokladu potvrzujícího, že produkty opustily celní území Společenství ve lhůtě šedesát dnů od přijetí vývozního prohlášení, s výjimkou případu vyšší moci.
Článek 46
1. Pro účely článku 896 nařízení (EHS) č. 2454/93 poskytne orgán, který vydal licenci nebo osvědčení, potvrzení o opatřeních, která byla přijata, aby mohly být popřípadě zrušeny účinky operace propuštění zboží do volného oběhu, s výhradou ustanovení uvedených v odstavci 4 tohoto článku.
Dovozce uvede orgánu, který vydal licenci nebo osvědčení:
- název a adresu rozhodujícího celního orgánu uvedeného v čl. 877 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2454/93, jemuž má být zasláno potvrzení,
- množství, povahu dotyčných produktů, datum dovozu, číslo dotyčné licence nebo osvědčení.
Pokud licence nebo osvědčení nebyly již vydávajícímu orgánu vráceny, musí je dovozce tomuto orgánu předložit.
Před odesláním potvrzení uvedeného v prvním pododstavci se musí orgán, který vydal licenci nebo osvědčení, přesvědčit, že:
- jistota týkající se dotyčného množství nebyla a nebude uvolněna nebo,
- byla-li jistota uvolněna, je znovu složena pro dotyčné množství.
Jistota však není znovu složena pro množství, která překračují limit, na jehož základě se považuje závazek dovážet za splněný.
Licence nebo osvědčení jsou vráceny zúčastněné straně.
2. Pokud je zamítnuto vrácení nebo prominutí dovozního cla, rozhodující orgán o tom uvědomí orgán, který vydal licenci nebo osvědčení.
Jistota týkající se dotyčného množství je uvolněna.
3. Pokud je povoleno vrácení nebo prominutí cla, je zrušen zápis o dotyčném množství v licenci nebo osvědčení, i kdyby doba platnosti licence nebo osvědčení uplynula.
Licence nebo osvědčení musí být zaslány zúčastněnou stranou ihned zpět vydávajícímu subjektu, pokud jejich platnost skončila.
Jistota týkající se dotyčného množství propadá s ohledem na předpisy platné v tomto případě.
4. Odstavce 1 a 2 se nepoužijí:
a) pokud v důsledku případu vyšší moci je nezbytné produkty vyvézt zpět, zničit nebo umístit do celního skladu nebo do svobodného pásma nebo
b) pokud se produkty nacházejí v postavení uvedeném v čl. 900 odst. 1 písm. n) nařízení (EHS) č. 2454/93 nebo
c) pokud licence nebo osvědčení, do nichž bylo právě zapsáno dovezené množství, ještě nebyly vráceny zúčastněné straně ve chvíli podání žádosti o vrácení nebo prominutí cla.
5. První věta odstavce 3:
- se nepoužije v případě uvedeném v odst. 4 písm. b),
- se použije pouze na žádost zúčastněné strany v případě uvedeném v odst. 4 písm. a).
Článek 47
1. Pokud byly účinky propuštění zboží do volného oběhu zrušeny a pokud by jistota týkající se licence nebo osvědčení použitých při dovozu měla propadnout na základě článku 46, je tato jistota uvolněna na žádost zúčastněných stran, pokud byly dodrženy podmínky vyjmenované v odstavci 2.
2. Zúčastněná strana musí prokázat ke spokojenosti příslušných orgánů, že do dvou měsíců následujících po dni původního dovozu bylo dovezeno stejné množství rovnocenných produktů stejné podpoložky kombinované nomenklatury stejným dovozcem a pocházejících od stejného dodavatele jako náhrada za produkty, pro které byl použit článek 238 nařízení (EHS) č. 2913/92.
Článek 48
1. Pokud byly základní produkty propuštěny do režimu podle článku 4 nařízení (EHS) č. 565/80 nebo pokud byly produkty nebo zboží propuštěny do režimu podle článku 5 výše uvedeného nařízení a pokud byla použita vývozní licence nebo osvědčení o stanovení náhrady předem a pokud zúčastněná strana zcela nebo zčásti:
- vyjme z celní kontroly tyto základní produkty buď v nezměněném stavu, nebo jako zpracované produkty, nebo tyto produkty nebo toto zboží, nebo
- nedodrží celkovou lhůtu vypočítanou na základě čl. 28 odst. 6 a čl. 29 odst. 5 nařízení (ES) č. 800/1999 nebo stanovenou v jiných právních předpisech,
závazek vyvézt nebyl pro dotyčné množství dodržen.
2. Příslušný orgán členského státu, kde bylo přijato platební prohlášení uvedené v čl. 26 odst. 1 nařízení (ES) č. 800/1999, o tom informuje orgán, který vydal licenci nebo osvědčení. Sdělí mu zejména množství a povahu dotyčných produktů, číslo licence nebo osvědčení a datum dotyčného zápisu.
3. Orgán, který vydal licenci nebo osvědčení, použije přiměřeně ustanovení článku 44.
4. Členský stát učiní opatření, která považuje za nezbytná, s ohledem zajistit dodržování odstavce 3.
Článek 49
1. Tento článek se použije pro osvědčení obsahující stanovení vývozní náhrady předem, o která se žádá s ohledem na nabídkové řízení vyhlášené v dovážející třetí zemi.
Za nabídková řízení jsou považovány otevřené výzvy od veřejných subjektů ze třetích zemí nebo od mezinárodních veřejnoprávních subjektů k podání nabídek ve stanovené lhůtě, o jejichž přijetí rozhodují výše uvedené subjekty.
Pro účely tohoto článku jsou ozbrojené síly uvedené v čl. 36 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 800/1999 považovány za dovážející zemi.
2. Vývozce, který se zúčastnil nebo který se chce zúčastnit nabídkového řízení uvedeného v odstavci 1, může požádat, jsou-li splněny podmínky uvedené v odstavci 3, o jedno nebo více osvědčení, která budou vydána, pouze pokud byla jeho nabídka vybrána.
3. Ustanovení tohoto článku se použijí, pouze pokud oznámení o nabídkovém řízení obsahuje alespoň následující údaje:
- dovážející třetí zemi, jakož i subjekt vyhlašující nabídkové řízení,
- konečný termín pro podání nabídek k nabídkovému řízení,
- stanovené množství produktů, na které se vztahuje oznámení o nabídkovém řízení.
Zúčastněná strana je povinna sdělit tyto informace vydávajícímu orgánu při podání žádosti o osvědčení.
Žádost nebo žádosti o osvědčení nemohou být podány více než patnáct dnů před konečným termínem pro podání nabídky a musí být podány nejpozději do 13 hodin v den, kdy končí termín pro podání nabídky.
Množství, pro které (která) je (jsou) osvědčení žádáno (žádána), nemůže být vyšší než množství uvedené v nabídkovém řízení.
Nepřihlíží se k přípustným odchylkám nebo k opcím stanoveným v oznámení o nabídkovém řízení.
4. Odchylně od čl. 15 odst. 2 nemusí být jistota složena v době podání žádosti o osvědčení.
5. Ve lhůtě jedenadvacet dnů následujících po konečném termínu pro podání nabídek, s výjimkou případu vyšší moci, uvědomí žadatel vydávající subjekt dopisem nebo telefaxem, který má být doručen vydávajícímu subjektu nejpozději v den skončení jednadvacetidenní lhůty, že:
a) jeho nabídka byla vybrána;
b) jeho nabídka nebyla vybrána;
c) se nezúčastnil nabídkového řízení;
d) není schopen dozvědět se výsledky nabídkového řízení v této lhůtě z důvodů jím nezaviněných.
6. Není vyhověno žádostem o osvědčení, pokud během doby vydání, jíž podléhají žádosti o osvědčení pro některé produkty, bylo přijato zvláštní opatření, které brání vydání osvědčení.
Žádná zvláštní opatření přijatá po skončení výše uvedené doby nemohou zabránit vydání jednoho nebo více osvědčení pro dotyčné nabídkové řízení, pokud žadatel dodržel následující podmínky:
a) informace uvedené v odst. 3 prvním pododstavci jsou doloženy příslušnými doklady;
b) je předložen důkaz, že jeho nabídka byla vybrána;
c) je předložena smlouva nebo,
d) je-li odůvodněna nepřítomnost smlouvy, jsou předloženy doklady svědčící o závazcích uzavřených se smluvní stranou (smluvními stranami), včetně potvrzení z jeho banky o otevření neodvolatelného dokumentárního akreditivu poskytnutého peněžním ústavem kupujícího na dohodnutou dodávku;
e) je složena jistota požadovaná pro vydání licence.
Osvědčení je vydáno nebo osvědčení jsou vydána pouze pro zemi uvedenou v odst. 3 prvním pododstavci první odrážce.
Je v nich uvedena poznámka o nabídkovém řízení.
Celkové množství, pro které je toto osvědčení vydáno nebo jsou tato osvědčení vydána, se rovná celkovému množství, pro které byla žadatelova nabídka vybrána a pro které žadatel předložil smlouvu nebo doklady uvedené v písmenu d); toto množství nemůže být vyšší než požadované množství.
Kromě toho, pokud je žádáno o více osvědčení, množství, pro které jsou toto nebo tato osvědčení vydána, nemůže být vyšší než množství původně požadované pro každé osvědčení.
Pro stanovení doby platnosti osvědčení se použije čl. 23 odst. 1.
Osvědčení nemůže být vydáno pro množství, pro které žadatelova nabídka nebyla vybrána nebo pro které žadatel nedodržel jednu z podmínek upřesněných v písmenech a), b), c), e) nebo a), b), d) a e).
Držitel osvědčení je odpovědný zejména za to, že bude vrácena jakákoli neoprávněně vyplacená náhrada, pokud by bylo jisté, že osvědčení bylo vydáno nebo osvědčení byla vydána na základě smlouvy nebo jednoho ze závazků uvedených v písmenu d), neodpovídajících nabídkovému řízení vyhlášenému třetí zemí.
7. V případech uvedených v odst. 5 písm. b), c) a d) není vydáno žádné osvědčení v souvislosti se žádostí uvedenou v odstavci 3.
8. Pokud žadatel o osvědčení nedodrží ustanovení odstavce 5, není vydáno žádné osvědčení.
Pokud však žadatel předloží důkaz vydávajícímu orgánu o odložení konečného termínu pro podání nabídek:
- nejvíce o deset dnů, žádost zůstává v platnosti a jedenadvacetidenní lhůta pro sdělení informací uvedených v odstavci 5 běží s účinností od nového data konečného termínu pro podání nabídek,
- o více než deset dnů, žádost je již neplatná.
9. a) Pokud vybraný účastník nabídkového řízení prokáže ke spokojenosti příslušného orgánu, že, z důvodů jím nezaviněných a nepovažovaných za případ vyšší moci, subjekt, který vyhlásil nabídkové řízení, zrušil smlouvu, uvolní příslušný orgán jistotu v případech, kdy je sazba náhrady stanovené předem vyšší než sazba náhrady nebo se rovná sazbě náhrady platné poslední den platnosti osvědčení.
b) Pokud vybraný účastník nabídkového řízení prokáže ke spokojenosti příslušného orgánu, že, z důvodů jím nezaviněných a nepovažovaných za případ vyšší moci, subjekt, který vyhlásil nabídkové řízení, mu uložil změny ve smlouvě, příslušný orgán může:
- pokud je sazba náhrady stanovené předem vyšší než sazba náhrady nebo se rovná sazbě náhrady platné poslední den platnosti osvědčení, uvolnit jistotu pro zbytek množství ještě nevyvezeného,
- pokud je sazba náhrady stanovené předem nižší než sazba náhrady nebo se rovná sazbě náhrady platné poslední den platnosti osvědčení, prodloužit osvědčení o nezbytnou dobu.
Pokud však zvláštní předpisy pro některé produkty stanoví, že doba platnosti osvědčení vydaného v rámci tohoto článku může přesáhnout normální dobu platnosti tohoto osvědčení a pokud vybraný účastník nabídkového řízení se nachází v situaci uvedené v první odrážce prvního pododstavce, vydávající subjekt může prodloužit dobu platnosti osvědčení, pokud nepřesáhne maximální dobu platnosti povolenou těmito předpisy.
c) Pokud vybraný účastník nabídkového řízení předloží důkaz, že v oznámení o nabídkovém řízení nebo ve smlouvě uzavřené po výběru nabídky je stanovena přípustná odchylka nebo opce vyšší než 5 % a že subjekt, který vyhlásil nabídkové řízení, využil této doložky, je závazek vyvézt považován za splněný, pokud je vyvezené množství nižší nejvíce o 10 % než množství, pro které bylo vydáno osvědčení, pod podmínkou, že sazba náhrady stanovené předem je vyšší než sazba náhrady nebo se rovná sazbě náhrady platné poslední den platnosti osvědčení. V tomto případě je sazba 95 % uvedená v čl.
35 odst. 2 nahrazena 90 %.
d) Pro srovnání mezi sazbou náhrady stanovené předem a sazbou náhrady, která platí poslední den platnosti osvědčení, se berou v úvahu popřípadě ostatní částky stanovené podle předpisů Společenství.
10. Členské státy sdělí neprodleně Komisi informace uvedené v odst. 3 prvním pododstavci.
11. Ve zvláštních případech mohou být přijata pozměňující opatření postupem podle článku 23 nařízení (EHS) č. 1766/92 nebo, podle povahy věci, podle odpovídajících článků jiných nařízení o společné organizaci trhů.
Článek 50
1. Pokud dovoz produktu podléhá předložení dovozní licence a pokud tato licence je také použita pro stanovení práva na využití preferenčního režimu, dovezená množství, která následkem přípustné odchylky překračují množství uvedené v dovozní licenci, nemají výhodu preferenčního režimu.
Kromě případů, kdy předpisy v konkrétních odvětvích stanoví zvláštní poznámku, uvede se v kolonce 24 licence nebo osvědčení jedna z těchto poznámek:
- Régimen preferencial aplicable a la cantidad indicada en las casillas 17 y 18
- Præferenceordning gældende for mændgden anført i rubrik 17 og 18
- Präferenzregelung, anwendbar auf die in den Feldern 17 und 18 gennante Menge
- Προτιμησιακό καθεστώς εφαρμοζόμενο για την ποσότητα που αναγράφεται στα τετραγωνίδια 17 και 18
- Preferential arrangements applicable to the quantity given in Section 17 and 18
- Régime préférentiel applicable pour la quantité indiquée dans les cases 17 et 18
- Regime preferenziale applicabile per la quantità indicata nelle caselle 17 e 18
- Preferentiële regeling van toepassing voor de in de vakken 17 en 18 vermelde hoeveelheid
- Regime preferencial aplicável em relação à quantidade indicada nas casa 17 e 18
- Etuuskohtelu, jota sovelletaan kohdissa 17 ja 18 esitettyihin määriin
- Preferensordning tillämplig för den kvantitet som anges i fält 17 och 18.
2. Pokud je licence uvedená v odstavci 1 použita kromě toho ke správě celní kvóty Společenství, doba platnosti licence nemůže přesáhnout dobu uplatnění celní kvóty.
3. Pokud dotyčný produkt nemůže být dovezen mimo kvótu nebo pokud vydání dovozní licence pro dotyčný produkt podléhá zvláštním podmínkám, neobsahuje dovozní licence přípustnou odchylku navíc.
Číslice "0" (nula) má být zapsána do kolonky 19 v licenci.
4. Pokud dovoz produktu nepodléhá předložení dovozní licence a pokud dovozní licence je použita ke správě preferenčního režimu týkajícího se tohoto produktu, neobsahuje tato dovozní licence přípustnou odchylku navíc.
Číslice "0" (nula) má být zapsána do kolonky 19 v licenci.
HLAVA V
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 51
1. Zrušuje se nařízení (EHS) č. 3719/88.
2. Odkazy na nařízení zrušené na základě odstavce 1, jakož i na nařízení (EHS) č. 3183/80, (EHS) č. 193/75 a (EHS) č. 1373/70 zrušená dříve, se považují za odkazy na toto nařízení.
Srovnávací tabulka, pokud jde o články nařízení (EHS) č. 3719/88, je uvedena v příloze II.
Článek 52
1. Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
2. Použije se na licence a osvědčení, o které se žádá od 1. října 2000.
Avšak:
- ustanovení čl. 35 odst. 3 se použije na licence a osvědčení vydané ode dne 1. července 2000,
- příloha III se použije ode dne 1. října 2000.
Na žádost zúčastněných stran se mohou čl. 25 odst. 6 a čl. 35 odst. 4 písm. d) použít na spisy, které jsou ještě otevřené dne 1. října 2000.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1295/2000
ze dne 20. června 2000,
kterým se mění přílohy II a III nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1286/2000 [2], a zejména na články 7 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s nařízením (EHS) č. 2377/90 musí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin.
(2) Maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky zhodnotí všechny relevantní informace, které se týkají bezpečnosti reziduí příslušných látek pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin.
(3) Při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, povolené hladiny ve všech významných poživatelných tkáních získávaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň) a charakter rezidua, které je relevantní pro sledování reziduí (indikátorové reziduum).
(4) Pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v příslušných právních předpisech Společenství, musí být maximální limity reziduí obecně stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin.
Játra a ledviny jsou však často z jatečně upravených těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány, a maximální limity reziduí proto musí být rovněž vždy stanoveny i pro svalovou tkáň nebo tkáň tukovou.
(5) V případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med.
(6) Toldimfos musí být zařazen do přílohy II nařízení (EHS) č. 2377/90.
(7) Aby bylo umožněno dokončení vědeckých studií, musí být amprolium a permethrin zařazeny do přílohy III nařízení (EHS) č. 2377/90.
(8) Předtím, než toto nařízení vstoupí v platnost, musí být k dispozici přiměřená lhůta, aby členské státy mohly učinit veškeré úpravy, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci příslušných veterinárních léčivých přípravků vydaná v souladu se směrnicí Rady 81/851/EHS [3], naposledy pozměněnou směrnicí 93/40/EHS [4], aby byla zohledněna ustanovení tohoto nařízení.
(9) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy II a III nařízení (EHS) č. 2377/90 se tímto mění tak, jak je stanoveno v příloze k tomuto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1298/2000
ze dne 8. června 2000,
kterým se popáté mění nařízení (ES) č. 850/98 o zachování rybolovných zdrojů pomocí technických opatření na ochranu nedospělých mořských živočichů
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Vzhledem k individuálním zeměpisným a sezónním podmínkám, je vhodné, aby členské státy přijaly pravidla pro používání dělících vlečných sítí nebo sítí doplněných třídící mřížkou používaných k odlovu garnátů platná pro plavidla, která plují pod vlajkami členských států a jsou zapsaná ve Společenství.
Článek 25 nařízení (ES) č. 850/98 [4] by měl být proto příslušným způsobem pozměněn.
(2) Nejnovější vědecká zpráva uvádí, že množství smáčků v oblasti u severovýchodního pobřeží Anglie a východního pobřeží Skotska nejsou v současnosti dostatečná, aby uspokojovala jak potřebu lovu tohoto druhu, tak potřebu jiných druhů, které se živí hlavně smáčky a měl by se proto zastavit v této oblasti lov smáčka.
(3) Článek 46 nařízení (ES) č. 850/98 musí být přepracován, aby bylo vyjasněno jeho použití.
(4) Měla by se upravit nebo zavést minimální velikosti u některých druhů korýšů a mlžů.
(5) Nařízení (ES) č. 850/98 by proto mělo být příslušným způsobem pozměněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 850/98 se mění takto:
1. V článku 25 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Nejpozději ke dni 1. července 2002 se používá k odlovu garnátů obecných a krevetek růžových dělící vlečná síť nebo síť doplněná třídící mřížkou podle pravidel přijatých členskými státy v souladu s článkem 46.
Tato pravidla se vztahují pouze na sítě tažené rybářskými plavidly."
2. Za článek 29 se vkládá nový článek, který zní:
"Článek 29a
Omezení lovu smáčků
1. V letech 2000, 2001 a 2002 je zakázáno vykládat nebo uchovávat na plavidle smáčky, kteří byli odloveni v zeměpisné oblasti ohraničené východním pobřežím Anglie a Skotska a linií spojující v uvedeném pořadí tyto souřadnice:
- východní pobřeží Anglie při 55° 30′severní šířky,
- 55° 30′ severní šířky, 1° 00′západní délky,
- 58° 00′ severní šířky, 1° 00′západní délky,
- 58° 00′ severní šířky, 2° 00′západní délky,
- východní pobřeží Skotska při 2° 00'západní délky.
2. Do 1. března 2001 a poté znovu do 1. března 2002 předloží Komise Radě zprávu o účincích ustanovení podle odstavce 1. Na základě uvedených zpráv může Komise navrhnout změny podmínek stanovených v odstavci 1."
3. V článku 46 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Členské státy jsou zmocněné přijmout opatření k ochraně a řízení populací v případě:
a) výlučně místních populací, které mají význam pouze pro dotyčný členský stát nebo
b) podmínek a podrobností, které mají omezit úlovky pomocí technických opatření, která:
i) doplňují ta, jež jsou stanovena v právních předpisech Společenství o rybolovu nebo
ii) překračují minimální podmínky stanovené v uvedených právních předpisech,
vztahují-li se tato opatření pouze na rybářská plavidla plující pod vlajkou dotyčného členského státu a zapsaná ve Společenství nebo, v případě rybolovných činností, které nevykonává rybářské plavidlo, na osoby usazené v dotyčném členském státu."
4. Příloha XII se mění takto:
a) "Malá kobercová škeble (Venerupis pullastra) 40 mm" se nahrazuje slovy "Malá kobercová škeble (Venerupis pullastra) 38 mm";
b) "Zaděnka chione (Callista chione) 5 cm" se nahrazuje slovy "Zaděnka chione (Callista chione) 6 cm";
c) "Střenky (Ensis spp., Pharus legumen) 10 cm" se nahrazuje slovy "Střenky (rod) (Ensis spp.) 10 cm";
d) před slova "Surmovka čeřitá (Buccinum undatum)" se vkládají nová slova, která zní: "Střenka (Pharus legumen)";
e) po slovech "Langusta (rod) (Palinurus spp.)" se vkládají nová slova, která zní: "Garnát/kreveta (Parapenaeus longirostris) 22 mm (délka krunýře)"
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1334/2000
ze dne 22. června 2000,
kterým se zavádí režim Společenství pro kontrolu vývozu zboží a technologií dvojího užití
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Zboží dvojího užití (včetně softwaru a technologií) by mělo při vývozu ze Společenství podléhat účinné kontrole.
(2) Účinný společný systém kontrol vývozu zboží dvojího užití je nezbytný proto, aby byl zajištěn soulad s mezinárodními závazky a povinnostmi členských států a Evropské unie, zejména pokud jde o nešíření.
(3) Existence společného systému kontrol a harmonizovaných politik prosazovaní a sledování ve všech členských státech je nezbytným předpokladem pro zavedení volného pohybu zboží dvojího užití uvnitř Společenství.
(4) Současný režim kontrol vývozu zboží dvojího užití zavedený nařízením (ES) č. 3381/94 [2] a rozhodnutím 94/942/SZBP [3] musí být dále harmonizován, aby i nadále zaručoval účinné uplatňování kontrol.
(5) Společné seznamy zboží dvojího užití, míst určení a obecných zásad jsou podstatnými prvky účinného systému kontrol; tyto seznamy byly zavedeny rozhodnutím 94/942/SZBP a následnými změnami a měly by být začleněny do tohoto nařízení.
(6) Odpovědnost za rozhodnutí o žádostech o vývozní povolení spočívá na vnitrostátních orgánech.
Vnitrostátní ustanovení a rozhodnutí, která mají vliv na vývoz zboží dvojího užití, musí být přijata v rámci společné obchodní politiky a zejména v rámci nařízení Rady (EHS) č. 2603/69 ze dne 20. prosince 1969, kterým se stanoví společná pravidla pro vývoz [4].
(7) Rozhodnutí o aktualizaci společných seznamů zboží dvojího užití musí být v naprostém souladu se závazky a povinnostmi, které každý členský stát přijal jako člen příslušných mezinárodních režimů nešíření a ujednání o kontrole vývozu nebo ratifikací příslušných mezinárodních smluv.
(8) Přenos softwaru a technologií elektronickými prostředky, faxem nebo telefonem do místa určení mimo Společenství by měl být rovněž kontrolován.
(9) Zvláštní pozornost je nutno věnovat zpětnému vývozu a konečnému použití.
(10) Dne 22. září 1998 podepsali zástupci členských států a Evropské komise Dodatkové protokoly k příslušným zárukovým dohodám mezi členskými státy, Evropským společenstvím pro atomovou energii a Mezinárodní agenturou pro atomovou energii, které, kromě jiných opatření, zavazují členské státy k poskytování informací o vybraných zařízeních a nejaderném materiálu.
(11) Společenství přijalo prostřednictvím nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [5], a prostřednictvím nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 [6], kterým se provádí nařízení (EHS) č. 2913/92, soubor celních pravidel, která mimo jiné obsahují ustanovení o vývozu a zpětném vývozu zboží. Toto nařízení neomezuje pravomoci přiznané podle celního kodexu Společenství a jeho prováděcích pravidel.
(12) Podle článku 30 Smlouvy, v jeho mezích a v očekávání vyššího stupně harmonizace, si členské státy zachovají právo provádět kontroly převodů určitého zboží dvojího užití v rámci Společenství za účelem zabezpečení veřejného pořádku nebo veřejné bezpečnosti.
Budou-li tyto kontroly mít vliv na účinnost kontrol vývozu ze Společenství, bude je Rada pravidelně přezkoumávat.
(13) Za účelem zajištění řádného provádění tohoto nařízení by měl každý členský stát přijmout opatření, kterými by příslušným orgánům vymezil nezbytné pravomoci.
(14) Každý stát by měl stanovit sankce za porušení ustanovení tohoto nařízení.
(15) Evropský parlament vyjádřil své stanovisko ve svém usnesení ze dne 13. dubna 1999 [7].
(16) S ohledem na výše uvedené skutečnosti by se mělo zrušit nařízení (ES) č. 3381/94,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
Předmět úpravy a definice
Článek 1
Tímto nařízením se zavádí režim Společenství pro kontrolu vývozu zboží dvojího užití.
Článek 2
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "zbožím dvojího užití" zboží včetně softwaru a technologií, které lze použít jak pro civilní, tak i vojenské účely a které zahrnují veškeré zboží, které může být použito jak pro nevýbušné účely, tak i pro jakoukoliv formu podpory výroby jaderných zbraní nebo jiných jaderných výbušných zařízení;
b) "vývozem":
i) režim vývozu ve smyslu článku 161 celního kodexu Společenství;
ii) zpětný vývoz ve smyslu článku 182 uvedeného kodexu, a
iii) přenos softwaru nebo technologií elektronickými prostředky, faxem nebo telefonem do místa určení mimo Společenství; ústní předávání technologií telefonem je vývozem pouze v případě, že je technologie obsažená v dokumentu, jehož příslušná část je do telefonu čtena nebo je popisována takovým způsobem, že je v podstatě dosaženo stejného výsledku;
c) "vývozcem" jakákoliv fyzická nebo právnická osoba, jejímž jménem je podáváno vývozní prohlášení, tj. osoba, která je v okamžiku přijetí prohlášení smluvní stranou smlouvy uzavřené s příjemcem ve třetí zemi a která je oprávněna rozhodnout o odeslání zboží z celního území Společenství.
Nebyla-li uzavřena smlouva o vývozu nebo nejedná-li tato osoba svým jménem, je rozhodující, kdo je oprávněn rozhodnout o odeslání zboží z celního území Společenství.
"Vývozcem" se rovněž rozumí jakákoliv fyzická nebo právnická osoba, která rozhoduje o přenosu softwaru nebo technologií elektronickými prostředky, faxem nebo telefonem do místa určení mimo Společenství.
Má-li podle smlouvy, na které je vývoz založen, právo nakládat se zbožím dvojího užití osoba usazená mimo Společenství, považuje se vývozce za smluvní stranu usazenou ve Společenství;
d) "vývozním prohlášením" právní úkon, kterým projevuje osoba předepsanou formou a způsobem svoji vůli propustit zboží dvojího užití do režimu vývozu.
KAPITOLA II
Oblast působnosti
Článek 3
1. Pro vývoz zboží dvojího užití uvedených v příloze I je vyžadováno povolení.
2. Podle článku 4 nebo článku 5 je možné rovněž vyžadovat povolení pro vývoz do všech nebo do některých míst určení u určitého zboží dvojího užití, které není uvedeno v příloze I.
3. Toto nařízení se nevztahuje na dodávky služeb nebo na přenos technologií, jsou-li tyto služby nebo technologie spojeny s pohybem fyzických osob přes hranice.
4. Toto nařízení se nevztahuje na zboží dvojího užití, které je přes území Společenství pouze přepravováno, tj. na takové zboží, kterému nebylo přiděleno jiné celně schválené určení, než režim vnějšího tranzitu nebo které je pouze umístěno do svobodného celního pásma nebo svobodného celního skladu, kde o něm nemusí být veden záznam ve schválené skladové evidenci.
Článek 4
1. Povolení pro vývoz zboží dvojího užití, které nejsou uvedeny v příloze I, je vyžadováno, jestliže byl vývozce informován příslušnými orgány členského státu, ve kterém je usazen, že dotyčné zboží je nebo by mohlo být celé nebo z části určeno k užití ve spojení s vývojem chemických, biologických nebo jaderných zbraní nebo jiných jaderných výbušných zařízení, jejich výrobou, nakládáním s nimi, jejich provozem, údržbou, skladováním, zjišťováním, identifikací nebo rozšiřováním nebo s vývojem, výrobou, údržbou nebo skladováním raketových systémů schopných takové zbraně nést.
2. Povolení pro vývoz zboží dvojího užití, které není uvedeno v příloze I, je rovněž vyžadováno, podléhá-li kupující země nebo země určení zbrojnímu embargu rozhodnutému společným postojem nebo společnou akcí přijatou Radou Evropské unie nebo rozhodnutím Organizace pro bezpečnost a spolupráci v Evropě (OBSE) nebo zbrojnímu embargu uloženému závaznou rezolucí Rady Bezpečnosti Spojených národů a byl-li vývozce informován příslušnými orgány uvedenými v odstavci 1, že dotyčné zboží je nebo by mohlo být celé nebo z části určeno pro vojenské konečné použití.
Pro účely tohoto odstavce se "vojenským konečným použitím" rozumí:
a) začlenění do zboží uvedeného na seznamu vojenského materiálu, který vedou členské státy;
b) použití výrobního, zkušebního nebo analytického zařízení a součástek pro něj k vývoji, výrobě nebo údržbě zboží uvedeného ve výše zmíněném seznamu;
c) použití jakýchkoliv nehotových produktů v závodě na výrobu vojenského materiálu uvedeného ve výše zmíněném seznamu.
3. Povolení pro vývoz zboží dvojího užití, které není uvedeno v příloze I, je rovněž požadováno, byl-li vývozce informován orgány uvedenými v odstavci 1, že dotyčné zboží je nebo by mohlo být celé nebo z části určeno k použití jako díly nebo součásti zboží uvedeného ve vnitrostátním seznamu vojenského materiálu, které bylo vyvezeno z území tohoto členského státu bez povolení nebo v rozporu s povolením, které ukládají právní předpisy tohoto členského státu.
4. Je-li si vývozce vědom toho, že zboží dvojího užití, které není uvedeno v příloze I a které má v úmyslu vyvézt, je celé nebo z části určeno k jakémukoli použití uvedenému v odstavcích 1, 2 a 3, musí o tom uvědomit orgány uvedené v odstavci 1, které rozhodnou o tom, zda bude dotyčný vývoz podléhat povolení či nikoliv.
5. Členský stát může přijmout nebo zachovat právní předpisy, na základě kterých vývoz zboží dvojího užití, které není uvedeno v příloze I, podléhá povolení, má-li vývozce důvody k podezření, že toto zboží je nebo by mohlo být určeno celé nebo z části k jakémukoliv použití uvedenému v odstavci 1.
6. Členský stát, který podle odstavců 1 až 5 požaduje pro vývoz zboží dvojího užití, které není uvedeno v příloze I, povolení, o této skutečnosti v případě potřeby uvědomí ostatní členské státy a Komisi.
Ostatní členské státy tuto informaci náležitě zváží a v možném rozsahu o ní uvědomí své celní úřady a jiné příslušné vnitrostátní orgány.
7. Ustanovení čl. 9 odst. 2 a 3 se použijí na případy týkající se zboží dvojího užití, které není uvedeno v příloze I.
8. Tímto nařízením není dotčeno právo členských států přijímat vnitrostátní opatření podle článku 11 nařízení (EHS) č. 2603/69.
Článek 5
1. Členský stát může zakázat nebo podmínit vývoz zboží dvojího užití, které není uvedeno v příloze I, povolením z důvodů veřejné bezpečnosti nebo ochrany lidských práv.
2. Členské státy oznámí Komisi jakákoliv opatření přijatá podle odstavce 1 neprodleně po jejich přijetí a udají přesné důvody těchto opatření.
3. Členské státy rovněž neprodleně oznámí Komisi jakékoliv změny opatření přijatých podle odstavce 1.
4. Komise zveřejní opatření, která jí byla oznámena podle odstavců 2 a 3, v řadě C Úředního věstníku Evropských společenství.
KAPITOLA III
Vývozní povolení
Článek 6
1. Pro určité vývozy uvedené v příloze II se tímto nařízením zavádí všeobecné vývozní povolení Společenství.
2. V případě všech ostatních vývozů podle tohoto nařízení, pro které je vyžadováno povolení, udělí toto povolení příslušné orgány členského státu, ve kterém je vývozce usazen.
S výhradou omezení uvedeného v odstavci 3 může mít povolení formu jednotlivého, souhrnného nebo všeobecného povolení.
Povolení platí v celém Společenství.
K povolení se popřípadě mohou vztahovat určité požadavky a podmínky, jako například závazek předložit prohlášení o konečném použití.
3. Zboží uvedené v části 2 přílohy II nemůže být zahrnuto do všeobecného povolení.
4. Členské státy uvedou ve všeobecných povoleních, že tato povolení nemohou být použita, jestliže byl vývozce svými orgány informován, že dotyčné zboží je nebo by mohlo být celé nebo z části určeno k jednomu z použití uvedených v čl. 4 odst. 1, 2 a 3 nebo jestliže si je vývozce vědom toho, že zboží je určeno k výše uvedeným použitím.
5. Členské státy ve svých vnitrostátních právních předpisech zachovají nebo zavedou možnost udělit souhrnné povolení určitému vývozci pro typ nebo kategorii zboží dvojího užití, které může být platné pro vývoz do jedné nebo více určených zemí.
6. Členské státy poskytnou Komisi seznam orgánů zmocněných udělovat vývozní povolení pro zboží dvojího užití.
Komise zveřejní seznam těchto orgánů v řadě C Úředního věstníku Evropských společenství.
Článek 7
1. Jestliže zboží dvojího užití, pro které bylo zažádáno o individuální vývozní povolení do místa určení neuvedeného v příloze II, nebo do jakéhokoliv místa určení v případě zboží dvojího užití uvedeného v příloze IV, je nebo bude umístěno v jednom nebo více členských státech, jiných než je ten, ve kterém byla podána žádost, uvede se tato skutečnost v žádosti.
Příslušné orgány členského státu, ke kterým byla žádost o povolení podána, neprodleně konzultují příslušné orgány dotyčného členského státu nebo států a poskytnou jim příslušné informace.
Konzultovaný členský stát nebo státy oznámí ve lhůtě deseti pracovních dnů případné námitky k udělení takového povolení, jimiž je členský stát, ve kterém byla žádost podána, vázán.
Jestliže do deseti pracovních dnů nedojdou žádné námitky, má se za to, že, konzultovaný členský stát nebo státy nemají námitky.
Ve výjimečných případech může jakýkoliv členský stát požadovat prodloužení desetidenní lhůty.
Prodloužení však nesmí přesáhnout 30 pracovních dní.
2. Jestliže by vývoz mohl porušit podstatné bezpečnostní zájmy členského státu, může tento členský stát požádat druhý členský stát, aby neudělil vývozní povolení nebo jestliže již takové povolení bylo uděleno, žádat jeho zrušení, pozastavení, změnu nebo odvolání.
Členský stát, který takovou žádost obdrží, zahájí neprodleně se žádajícím členským státem nezávazné konzultace, které musí být uzavřeny během deseti pracovních dnů.
Článek 8
Při rozhodování o tom, zda udělit vývozní povolení podle tohoto nařízení či nikoliv, přihlížejí členské státy k veškerým rozhodným skutečnostem, a zejména k:
a) závazkům a povinnostem, které každý členský stát přijal jako člen příslušných mezinárodních režimů nešíření a ujednání o kontrole vývozu nebo ratifikací příslušných mezinárodních smluv;
b) jejich závazkům vyplývajícím ze sankcí uložených společným postojem nebo společnou akcí přijatou Radou nebo rozhodnutím OBSE nebo závaznou rezolucí Rady bezpečnosti Spojených národů;
c) ohledům na národní zahraniční nebo bezpečnostní politiku, včetně těch, které jsou upraveny Kodexem chování Evropské unie pro vývoz zbraní;
d) ohledům na zamýšlené konečné použití a nebezpečí zneužití.
Článek 9
1. Vývozci poskytují příslušným orgánům ke svým žádostem o vývozní povolení veškeré nezbytné informace.
2. Příslušné orgány mohou v souladu s tímto nařízením odmítnout udělení vývozního povolení a mohou zrušit, pozastavit, změnit nebo odvolat vývozní povolení, které již udělily. V případě, že odmítnou, zruší, pozastaví, podstatně omezí nebo odvolají povolení, uvědomí o tom příslušné orgány ostatních členských států a Komisi a vymění si nezbytné informace s ostatními členskými státy a Komisí, přičemž dodržují ustanovení čl. 15 odst. 3 o důvěrnosti takových informací.
3. Členský stát, který má v úmyslu udělit vývozní povolení, které v předcházejících třech letech jiný členský stát nebo státy zamítly pro v podstatě totožný obchod, konzultuje nejdříve tento dotyčný členský stát nebo státy.
Jestliže po těchto konzultacích členský stát přesto rozhodne, že povolení udělí, uvědomí o tom ostatní členské státy a Komisi a poskytne veškeré nezbytné informace na doložení svého rozhodnutí.
Článek 10
1. Veškerá individuální a souhrnná vývozní povolení se vydávají na formulářích, které jsou v souladu se vzorem uvedeným v příloze IIIa.
2. Na žádost vývozce se souhrnná vývozní povolení, která obsahují množstevní omezení, rozdělují.
3. Všeobecná vývozní povolení udělená podle čl. 6 odst. 2 se zveřejní v souladu s vnitrostátními zákony a praxí. Vydávají se v souladu s údaji uvedenými v příloze IIIb.
KAPITOLA IV
Aktualizace seznamů zboží dvojího užití
Článek 11
Seznamy zboží dvojího užití uvedené v příloze I a příloze IV se aktualizují v souladu s příslušnými závazky a povinnostmi a všemi jejich změnami, které každý členský stát přijal jako člen mezinárodních režimů nešíření a ujednání o kontrole vývozu nebo ratifikací příslušných mezinárodních smluv.
KAPITOLA V
Celní řízení
Článek 12
1. Při plnění formalit pro vývoz zboží dvojího užití na celním úřadě, který je odpovědný za zpracování vývozního prohlášení, vývozce prokáže, že obdržel nezbytné vývozní povolení.
2. Od vývozce může být požadován překlad všech dokumentů, které byly poskytnuty jako průkazní doklady, do úředního jazyka členského státu, ve kterém je vývozní prohlášení předkládáno.
3. Aniž je dotčena jakákoli pravomoc, která mu byla svěřena na základě celního kodexu Společenství a v souladu s ním, může též členský stát po dobu, která nepřesahuje lhůty uvedené v odstavci 4, pozastavit řízení týkající se vývozu z jeho území nebo v případě nutnosti jiným způsobem zabránit, aby zboží dvojího užití uvedené v příloze I, na které se vztahuje platné vývozní povolení, opustilo Společenství přes jeho území, má-li důvodné podezření, že:
a) při udělení povolení nebyly vzaty v úvahu patřičné informace nebo
b) od doby, kdy bylo povolení uděleno, se značně změnily okolnosti.
V případě uvedeném v odstavci 3 se neprodleně konzultují příslušné orgány členského státu, který udělil vývozní povolení, aby mohly podniknout opatření podle čl. 9 odst.
2. Jestliže tyto příslušné orgány rozhodnou, že povolení zachovají, odpoví ve lhůtě deseti pracovních dní, která na jejich žádost může být za výjimečných okolností prodloužena na 30 pracovních dní.
Po přijetí této odpovědi nebo nedojde-li odpověď do deseti nebo případně do 30 dnů se zboží dvojího užití neprodleně uvolní.
Členský stát, který udělil povolení, o této skutečnosti uvědomí ostatní členské státy a Komisi.
Článek 13
1. Členské státy mohou stanovit, že celní formality pro vývoz zboží dvojího užití mohou být splněny pouze u celních úřadů k tomu zmocněných.
2. Uplatní-li členské státy možnost uvedenou v odstavci 1, informují Komisi o náležitě zmocněných celních úřadech.
Komise zveřejní tuto informaci v řadě C Úředního věstníku Evropských společenství.
Článek 14
Na omezení vývozu, zpětného vývozu a opuštění celního území u zboží dvojího užití, pro jehož vývoz je vyžadováno povolení podle tohoto nařízení, se vztahují ustanovení článků 463 až 470 a 843 nařízení (EHS) č. 2454/93.
KAPITOLA VI
Správní spolupráce
Článek 15
1. Členské státy v součinnosti s Komisí přijmou veškerá vhodná opatření, aby zavedly přímou spolupráci a výměnu informací mezi příslušnými orgány, zejména aby vyloučily nebezpečí, že by možné rozdílnosti při uplatňování kontrol vývozu zboží dvojího užití vedlo k odklonu obchodu, který by mohl působit nesnáze jednomu nebo více členským státům.
2. Členské státy přijmou veškerá vhodná opatření, aby zavedly přímou spolupráci a výměnu informací mezi příslušnými orgány o citlivých konečných uživatelích, aby vývozcům, kterých se toto nařízení týká, poskytly jednotné pokyny.
3. Nařízení Rady (ES) č. 515/97 ze dne 13. března 1997 o vzájemné pomoci mezi správními orgány členských států a jejich spolupráci s Komisí k zajištění řádného používání celních a zemědělských předpisů [8], a zejména ustanovení o důvěrnosti informací, se použijí přiměřeně, aniž by byl dotčen článek 18 tohoto nařízení.
KAPITOLA VII
Kontrolní opatření
Článek 16
1. Vývozci vedou v souladu s platnou praxí příslušných členských států podrobnou evidenci nebo záznamy o svých vývozech.
Tuto evidenci nebo záznamy zahrnují zejména obchodní dokumenty jako jsou faktury, manifesty a dopravní nebo jiné odesílací dokumenty obsahující dostatečné informace k identifikaci:
a) označení zboží dvojího užití;
b) množství zboží dvojího užití;
c) jména a adresy vývozce a příjemce;
d) konečného použití a konečného uživatele zboží dvojího užití, jsou-li známy.
2. Evidence nebo záznamy a dokumenty uvedené v odstavci 1 se uchovávají po dobu nejméně tří let od konce kalendářního roku, ve kterém se vývoz uskutečnil.
Předkládají se na žádost příslušných orgánů členského státu, ve kterém je vývozce usazen.
Článek 17
K zajištění řádného používání tohoto nařízení přijme každý členský stát nezbytná opatření umožňující jeho příslušným orgánům:
a) shromažďovat informace o jakékoliv objednávce nebo operaci týkající se zboží dvojího užití;
b) zajistit správné uplatňování opatření pro kontrolu vývozu, což může zahrnovat zejména právo na vstup do obchodních prostor osob, které se na vývozu podílejí.
KAPITOLA VIII
Obecná a závěrečná ustanovení
Článek 18
1. Zřizuje se koordinační skupina, které předsedá zástupce Komise.
Každý členský stát jmenuje do koordinační skupiny jednoho zástupce.
Koordinační skupina posoudí jakoukoliv otázku týkající se používání tohoto nařízení, kterou může vznést buď předseda nebo zástupce některého členského státu, a mimo jiné:
a) opatření, která by členské státy měly přijmout za účelem informování vývozců o jejich závazcích podle tohoto nařízení;
b) obecné zásady týkající se formulářů pro vývozní povolení.
2. Koordinační skupina může, kdykoli to považuje za nutné, konzultovat organizace zastupující vývozce, jichž se toto nařízení týká.
Článek 19
Každý členský stát přijme příslušná opatření k zajištění řádného provádění všech ustanovení tohoto nařízení.
Zejména stanoví sankce za porušení ustanovení tohoto nařízení nebo ustanovení, která byla přijata k jeho provedení.
Sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Článek 20
Každý členský stát uvědomí Komisi o právních a správních předpisech přijatých k provedení tohoto nařízení, včetně opatření uvedených v článku 19. Komise předá tyto informace ostatním členským státům.
Každé tři roky předkládá Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o používání tohoto nařízení.
Členské státy poskytnou Komisi veškeré příslušné informace pro přípravu zprávy.
Článek 21
1. Pro přepravu zboží dvojího užití uvnitř Společenství uvedeného v příloze IV se vyžaduje povolení.
Pro zboží uvedené v části 2 přílohy IV nelze vydávat všeobecné povolení.
2. a) Členský stát může rozhodnout o tom, že pro přepravu jiného zboží dvojího užití ze svého území do druhého členského státu je vyžadováno povolení v případech, kdy v době přepravy:
- je přepravující osobě známo, že konečné místo určení příslušného zboží je mimo Společenství,
- vývoz tohoto zboží do takového konečného místa určení je v členském státě, ze kterého má být toto zboží přepraveno, podmíněn povolením podle článků 3, 4 nebo 5 a takový vývoz přímo z jeho území není povolen na základě všeobecného nebo souhrnného povolení.
- zboží nebude v členském státě, do kterého má být přepraveno, zpracováno nebo opracováno ve smyslu článku 24 celního kodexu Společenství.
b) Žádost o povolení k přepravě musí být podána v členském státě, ze kterého má být zboží dvojího užití přepraveno.
c) V případech, kdy následný vývoz zboží dvojího užití již v rámci konzultačních řízení podle článku 7 schválil členský stát, ze kterého má být zboží přepraveno, vydá se, pokud se okolnosti podstatně nezměnily, přepravující osobě povolení k přepravě neprodleně.
d) Členský stát, který přijme právní předpisy, jež ukládají takový požadavek, informuje Komisi a ostatní členské státy o opatřeních, která přijal.
Komise zveřejní tuto informaci v řadě C Úředního věstníku Evropských společenství.
3. Opatření podle odstavců 1 a 2 nezahrnují uskutečňování vnitřních hraničních kontrol v rámci Společenství, ale pouze kontroly, které se provádějí jako součást běžných kontrolních postupů používaných nediskriminačním způsobem na celém území Společenství.
4. Použití opatření podle odstavců 1 a 2 nesmí v žádném případě způsobit, že by přeprava z jednoho členského státu do druhého podléhala omezujícím podmínkám, které by byly přísnější než ty, které jsou stanoveny pro vývoz stejného zboží do třetích zemí.
5. Dokumenty a záznamy o přepravě zboží dvojího užití, které je uvedeno v příloze I, uvnitř Společenství se uchovávají nejméně po dobu tří let od konce kalendářního roku, ve kterém se přeprava uskutečnila, a na požádání se předkládají příslušným orgánům členského státu, ze kterého toto zboží bylo přepraveno.
6. Členský stát může vnitrostátními právními předpisy požadovat, aby v případě jakékoli přepravy zboží, které je uvedeno v kategorii 5 kapitole 2 přílohy I a které není uvedeno v příloze IV, uvnitř Společenství z tohoto členského státu byly příslušným orgánům tohoto členského státu poskytnuty doplňkové informace týkající se tohoto zboží.
7. V příslušných obchodních dokumentech týkajících se přepravy zboží dvojího užití, které je uvedeno v příloze I, uvnitř Společenství musí být zřetelně uvedeno, že toto zboží při vývozu ze Společenství podléhá kontrolám.
Příslušnými obchodními dokumenty se rozumějí zejména kupní smlouvy, potvrzení objednávky, faktura nebo odesílací list.
Článek 22
Tímto nařízením není dotčeno:
- použití článku 296 Smlouvy o založení Evropského společenství,
- provádění Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii.
Článek 23
Zrušuje se nařízení (ES) č. 3381/94.
Na žádosti o udělení vývozního povolení podané před vstupem tohoto nařízení v platnost se však i nadále použijí příslušná ustanovení nařízení (ES) č. 3381/94.
Článek 24
Toto nařízení vstupuje v platnost 90 dní po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 1336/2000
ze dne 19. června 2000,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 2075/92 o společné organizaci trhu se surovým tabákem
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že:
(1) Podle čl. 9 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2075/92 [3] se produkční kvóty rozdělí mezi producenty podle průměru množství, která byla v posledních třech letech před rokem poslední sklizně dodána ke zpracování.
9 odst. 4 uvedeného nařízení mohou členské státy před termínem stanoveným pro uzavření smluv o pěstování převést zaručená prahová množství v souladu s odstavcem 3 na jiné skupiny odrůd.
Část věty "v souladu s odstavcem 3" pochází z ustanovení přijatého před schválením opatření týkajícího se převodu.
Proto je nutné v odstavci 4 zrušit odkaz na odstavec 3 vzhledem k tomu, že převody nemohou být prováděny podle odstavce 3, aniž by byli poškozeni producenti, kterým již byly přiděleny produkční kvóty podle průměru množství, která dodali v posledních třech letech před rokem poslední sklizně ke zpracování, a kteří na základě poptávky na trhu žádají, aby mohli pěstovat jiné odrůdy.
Použití takového odkazu na odstavec 3 by znamenalo, že převedená množství by byla rozdělována poměrně producentům podle průměru množství, která dodali v posledních třech letech před rokem poslední sklizně ke zpracování, aniž by bylo bráno v úvahu právo producenta, který o převod požádal.
(3) Toto opatření by se mělo používat od sklizně 1999,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V čl. 9 odst. 4 nařízení (EHS) č. 2075/92 se první pododstavec nahrazuje tímto: "Před termínem stanoveným pro uzavření smluv o pěstování mohou být členské státy oprávněny převést zaručená prahová množství z jedné skupiny odrůd na jinou skupinu odrůd."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1338/2000
ze dne 26. června 2000,
kterým se doplňuje příloha nařízení (ES) č. 2400/96 o zápisu určitých názvů do Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení podle nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1068/97 [2], a zejména na čl. 6 odst. 3 a 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 5 nařízení (EHS) č. 2081/92 postoupila Francie Komisi žádost o zápis jednoho názvu jako zeměpisného označení.
(2) Podle čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení bylo shledáno, že žádost splňuje všechny požadavky uvedeného nařízení, a zejména že byly uvedeny všechny údaje požadované článkem 4.
(3) Komise neobdržela po zveřejnění názvu uvedeného v příloze v Úředním věstníku Evropských společenství [3] žádné námitky podle článku 7 uvedeného nařízení.
(4) Tento název by tedy měl být zapsán do Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení a měl by být proto chráněn v rámci Společenství jako zeměpisné označení.
(5) Příloha tohoto nařízení doplňuje přílohu nařízení Komise (ES) č. 2400/96 [4], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1187/2000 [5],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Název uvedený v příloze tohoto nařízení se doplňuje k příloze nařízení (ES) č. 2400/96 a podle čl. 6 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2081/92 se zapisuje do Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení jako chráněné zeměpisné označení (CHZO).
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
NAŘÍZENÍ RADY (ES) č. 1346/2000
ze dne 29. května 2000
o úpadkovém řízení
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 61 písm. c) a čl. 67 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na podnět Spolkové republiky Německo a Finské republiky,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu[1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru[2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská unie si stanovila za cíl zřídit prostor svobody, bezpečnosti a práva.
(2) Řádné fungování vnitřního trhu vyžaduje, aby mezinárodní úpadková řízení probíhala účinně, a toto nařízení je třeba přijmout z důvodů dosažení tohoto cíle, který spadá do oblasti soudní spolupráce v občanských věcech ve smyslu článku 65 Smlouvy.
(3) Činnosti podniků mají stále více mezinárodní účinky, a jsou proto ve zvýšené míře upravovány právem Společenství.
Vzhledem k tomu, že platební neschopnost takových podniků ovlivňuje rovněž řádné fungování vnitřního trhu, vyvstává potřeba aktu Společenství, který by koordinoval opatření, která je třeba učinit vůči majetku dlužníka neschopného plnit své peněžité závazky.
(4) Pro řádné fungování vnitřního trhu je nutné vyhnout se podnětům, které motivují zúčastněné strany k převodům majetku nebo soudních řízení z jednoho členského státu do druhého za účelem výhodnějšího právního postavení (tzv. forum shopping).
(5) Těchto cílů nemůže být uspokojivě dosaženo na vnitrostátní úrovni, a proto je opatření na úrovni Společenství odůvodněné.
(6) V souladu se zásadou proporcionality se toto nařízení omezuje na ustanovení, která upravují příslušnost pro zahájení úpadkových řízení a rozhodnutí, která jsou učiněna přímo na základě úpadkových řízení a s takovými řízeními úzce souvisí.
Kromě toho obsahuje toto nařízení ustanovení, která se týkají uznávání takových rozhodnutí a rozhodného práva, které tyto zásady rovněž splňují.
(7) Konkursy, vyrovnání a podobná řízení jsou vyňaty z působnosti Bruselské úmluvy z roku 1968 o příslušnosti a o výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech[3], ve znění úmluv o přistoupení k uvedené úmluvě[4].
(8) K dosažení cíle zvýšení účinnosti a zrychlení úpadkových řízení s mezinárodním dopadem je nezbytné a vhodné, aby ustanovení o příslušnosti, uznávání a rozhodném právu v této oblasti byla obsažena v právním aktu Společenství, který je závazný a přímo použitelný v členských státech.
(9) Toto nařízení by se mělo vztahovat na úpadková řízení bez ohledu na to, zda je dlužníkem fyzická nebo právnická osoba, podnikatel nebo jiný subjekt.
Úpadková řízení, na která se toto nařízení vztahuje, jsou uvedena v přílohách.
Úpadková řízení, která se týkají pojišťoven, úvěrových institucí, investičních podniků majících v držení finanční prostředky nebo cenné papíry třetích osob a podniků kolektivního investování, jsou z oblasti působnosti tohoto nařízení vyloučena.
Tyto podniky by neměly spadat do oblasti působnosti tohoto nařízení, neboť jsou upraveny zvláštními předpisy a vnitrostátní kontrolní orgány mají do jisté míry k dispozici značné pravomoci k zásahu.
(10) Úpadkové řízení nemusí nezbytně znamenat zásah soudu a výrazu "soud" je v tomto nařízení dán širší význam, který zahrnuje osobu nebo orgán oprávněný vnitrostátním právem zahájit úpadkové řízení.
Aby toto nařízení bylo uplatňováno, musí být řízení (zahrnující úkony a formální náležitosti stanovené právními předpisy) v souladu nikoli pouze s tímto nařízením, ale musí být rovněž úředně uznáváno a mít právní účinky v členském státě, ve kterém bylo úpadkové řízení zahájeno, a být kolektivním úpadkovým řízením, které má za následek částečné nebo úplné zabavení majetku dlužníka a jmenování správce podstaty.
(11) Toto nařízení vychází ze skutečnosti, že z důvodů značných odlišností v oblasti hmotného práva není účelné zavádět úpadkové řízení s obecnou působností na celém území Společenství.
Bezvýjimečné uplatňování práva státu, který řízení zahájil, by z tohoto důvodu často mohlo vést k potížím.
To platí například pro v rámci Společenství značně rozdílné úpravy zajištění závazků.
Navíc přednostní práva, která mají někteří věřitelé v průběhu úpadkového řízení, jsou v některých případech zcela odlišná.
Tuto skutečnost by mělo toto nařízení brát v úvahu jednak tím, že stanoví zvláštní pravidla pro rozhodné právo v případě zvláště závažných práv a právních vztahů (například věcná práva nebo pracovní smlouvy), a jednak tím, že souběžně s vnitrostátními řízeními, která se týkají pouze majetku nacházejícího se ve státě, ve kterém bylo řízení zahájeno, umožní rovněž hlavní úpadkové řízení s obecnou působností.
(12) Toto nařízení umožňuje zahájit hlavní úpadkové řízení ve státě, ve kterém jsou soustředěny hlavní zájmy dlužníka.
Tato řízení mají obecnou platnost a vztahují se na veškerý majetek dlužníka.
Za účelem ochrany různých zájmů umožňuje toto nařízení zahájit vedlejší řízení, která probíhají souběžně s hlavním řízením.
Vedlejší řízení může být zahájeno v členském státě, ve kterém má dlužník provozovnu.
Účinky vedlejších řízení se omezují na majetek, který se nachází v tomto státě.
Potřeba jednotnosti ve Společenství je naplněna závaznými pravidly o koordinaci s hlavním řízením.
(13) Místo, kde jsou soustředěny hlavní zájmy, by mělo odpovídat místu, ze kterého dlužník obvykle své zájmy spravuje, a je proto zjistitelné třetími osobami.
(14) Toto nařízení se týká pouze řízení, ve kterých jsou hlavní zájmy dlužníka soustředěny ve Společenství.
(15) Pravidla o příslušnosti stanovená tímto nařízením stanoví pouze mezinárodní příslušnost, tj. členský stát, jehož soudy mohou zahájit úpadkové řízení.
Místní příslušnost v rámci členského státu musí být upravena vnitrostátním právem dotyčného státu.
(16) Soud, který je příslušný k zahájení hlavního úpadkového řízení, by měl mít možnost nařídit od okamžiku podání návrhu na zahájení řízení předběžná a ochranná opatření.
Ochranná opatření před zahájením úpadkového řízení a po jeho zahájení jsou vysoce důležitou zárukou účinnosti úpadkového řízení.
V této souvislosti poskytuje toto nařízení dvě možnosti: na jedné straně by měl soud, který je příslušný k vedení hlavního úpadkového řízení, mít rovněž možnost nařídit předběžná ochranná opatření týkající se majetku nacházejícího se na území jiných členských států, na druhé straně by měl správce podstaty dočasně jmenovaný před zahájením hlavního úpadkového řízení mít v členských státech, ve kterých má dlužník provozovnu, možnost učinit ochranná opatření, která jsou podle práva těchto států možná.
(17) Před zahájením hlavního úpadkového řízení je právo na podání návrhu na zahájení úpadkového řízení v členském státě, ve kterém má dlužník provozovnu, omezeno na okruh místních věřitelů a věřitelů dlužníkovy místní provozovny, nebo na případy, kdy hlavní úpadkové řízení nemůže být zahájeno podle práva členského státu, ve kterém jsou soustředěny hlavní zájmy dlužníka.
Důvod tohoto omezení spočívá v tom, že případy, kdy je požadavek na zahájení územního úpadkového řízení uplatněn před zahájením hlavního úpadkového řízení, jsou omezeny na míru nezbytně nutnou.
Pokud je hlavní úpadkové řízení zahájeno, stávají se územní řízení řízeními vedlejšími.
(18) Toto nařízení neomezuje právo navrhnout po zahájení hlavního úpadkového řízení zahájení úpadkového řízení v členském státě, ve kterém má dlužník provozovnu.
Zahájení vedlejšího úpadkového řízení by měl moci navrhnout správce podstaty v hlavním řízení nebo jiná osoba oprávněná podle vnitrostátních právních předpisů tohoto členského státu.
(19) Vedlejší úpadkové řízení může vedle ochrany místních zájmů sloužit i jiným účelům.
Mohou nastat případy, kdy je struktura dlužníkova majetku natolik složitá, že je obtížné spravovat jej jako jedinou jednotku, nebo jsou-li právní systémy, jichž se to týká, natolik odlišné, že mohou nastat potíže plynoucí z rozšíření účinků práva státu, ve kterém bylo řízení zahájeno, na jiné státy, ve kterých se nachází majetek.
Z tohoto důvodu může správce podstaty v hlavním řízení navrhnout zahájení vedlejšího řízení, vyžaduje-li to účinná správa majetku.
(20) Hlavní úpadkové řízení a vedlejší řízení však mohou k účinnému zpeněžení celkového majetku přispět pouze v případě koordinace všech současně probíhajících řízení.
Základní podmínkou je nutnost úzké spolupráce různých správců podstaty, zejména při výměně dostatečného množství informací.
K zajištění rozhodující úlohy hlavního úpadkového řízení by měl mít správce podstaty v tomto řízení možnost různými způsoby zasahovat do vedlejších úpadkových řízení, která probíhají ve stejné době.
Měl by mít například možnost navrhnout reorganizační plán nebo vyrovnání nebo požádat o přerušení zpeněžování majetku ve vedlejším úpadkovém řízení.
(21) Každý věřitel, který má své bydliště, obvyklé místo pobytu nebo sídlo ve Společenství, by měl mít právo přihlásit své pohledávky v kterémkoli z úpadkových řízení, která ve Společenství probíhají.
Totéž by mělo platit pro správce daně a orgány sociálního zabezpečení.
Pro zajištění rovného zacházení s věřiteli však musí být postupy koordinovány.
Každý věřitel by měl mít možnost ponechat si trvale to, čeho v průběhu úpadkového řízení nabyl, ale k účasti na rozdělení celkového majetku v jiných řízeních je oprávněn pouze tehdy, pokud věřitelé, kteří jsou ve stejném postavení, získají stejnou poměrnou část svých nároků.
(22) Toto nařízení by mělo stanovit okamžité uznávání rozhodnutí o zahájení, vedení a skončení úpadkového řízení v oblasti jeho působnosti a rozhodnutí učiněných v přímé souvislosti s takovým úpadkovým řízením.
Automatické uznávání by tedy mělo znamenat, že se účinky vyplývající z těchto řízení podle práva státu, ve kterém bylo řízení zahájeno, rozšiřují na jiné členské státy.
Uznávání rozhodnutí soudů členských států se musí zakládat na zásadě vzájemné důvěry.
Důvody pro neuznání by měly být omezeny na nezbytné minimum.
Podle této zásady by měl být rovněž řešen spor, kdy se soudy dvou členských států považují za příslušné k zahájení hlavního úpadkového řízení.
Rozhodnutí soudu, který zahájil řízení jako první, by mělo být uznáváno v jiných členských státech, aniž by byly tyto členské státy oprávněny rozhodnutí tohoto soudu přezkoumávat.
(23) Toto nařízení stanoví v oblasti své působnosti jednotná pravidla pro kolizní normy jednotlivých států, které nahrazují předpisy mezinárodního práva soukromého jednotlivých států.
Pokud není stanoveno jinak, měly by být použity právní předpisy státu, který řízení zahájil (lex concursus).
Tato kolizní norma jednotlivých států by měla platit pro hlavní i územní řízení.
Lex concursus určuje veškeré procesní i hmotněprávní účinky úpadkového řízení na osoby a právní vztahy. Upravuje veškeré podmínky pro zahájení, vedení a skončení úpadkového řízení.
(24) Automatické uznávání úpadkového řízení, na které se zpravidla vztahují právní předpisy státu, který řízení zahájil, se může dostat do rozporu s pravidly, na jejichž základě jsou právní úkony prováděny v jiném členském státě.
K ochraně oprávněných očekávání a právní jistoty v členských státech jiných než ve státě, ve kterém bylo řízení zahájeno, by měly být přijaty určité výjimky z obecného pravidla.
(25) Zvlášť nezbytné je stanovit zvláštní úpravu odchylující se od práva státu, ve kterém bylo řízení zahájeno, v případě věcných práv, neboť ta mají při poskytování úvěrů značný význam.
Základ, platnost a rozsah takového věcného práva se tedy obvykle řídí právem místa, ve kterém se věc nachází (lex situs), a nejsou zahájením úpadkového řízení dotčeny.
Osobě, které věcné právo náleží, by mělo být tedy nadále umožněno pokračovat v uplatňování jejího práva na oddělení nebo oddělené vypořádání zajištění závazku.
Podléhá-li majetek v jednom členském státě věcnému právu podle lex situs, ale hlavní řízení probíhá v jiném členském státě, mělo by být správci podstaty v hlavním řízení umožněno navrhnout zahájení vedlejšího řízení v místě, kde existuje věcné právo, pokud tam má dlužník provozovnu.
Pokud k zahájení vedlejšího řízení nedojde, musí být přebytek z prodeje majetku, ke kterému se vztahuje věcné právo, zaplacen správci podstaty v hlavním řízení.
(26) Pokud právní předpisy státu, který řízení zahájil, nepřipouštějí započtení pohledávek, měl by být věřitel přesto oprávněn domáhat se započtení pohledávek, pokud je možné na základě práva, kterým se řídí pohledávka dlužníka, který není schopen plnit své peněžité závazky.
Tímto způsobem získá započtení pohledávek funkci určité záruky založené na právních předpisech, na které se může věřitel spoléhat v době vzniku pohledávky.
(27) Vzniká rovněž potřeba zvláštní ochrany v případě platebních systémů a finančních trhů.
To platí například o vyrovnávacích dohodách a dohodách o vzájemném započtení (netting), které v takových systémech existují, jakož i o prodeji cenných papírů a záruk poskytovaných na provádění těchto transakcí upravených zejména směrnicí Evropského parlamentu a Rady 98/26/ES ze dne 19. května 1998 o neodvolatelnosti zúčtování v platebních systémech a v systémech vypořádání obchodů s cennými papíry[5].
Pro takové transakce by mělo být rozhodným pouze právo uvedeného systému nebo trhu.
Toto ustanovení má zabránit možnosti, aby v případě platební neschopnosti obchodního partnera musely být změněny stanovené mechanismy pro platbu a vyrovnávání transakcí v platebních systémech a systémech vypořádání nebo na regulovaných finančních trzích členských států.
Směrnice 98/26/ES obsahuje zvláštní ustanovení, která mají přednost před obecnými pravidly stanovenými tímto nařízením.
(28) Pro zajištění ochrany zaměstnanců a pracovních míst musí být účinky úpadkového řízení na trvání nebo skončení pracovního vztahu nebo na práva a povinnosti všech stran podílejících se na takovém vztahu stanoveny rozhodným právem smlouvy v souladu s obecnými kolizními normami.
Jakékoli další otázky související s právními předpisy v oblasti platební neschopnosti, jako zda jsou pohledávky zaměstnanců chráněny přednostními právy a jaké právní postavení mají taková přednostní práva zaujímat, by se měly řídit právem státu, který řízení zahájil.
(29) S ohledem na obchodní záležitosti by měl být hlavní obsah rozhodnutí o zahájení řízení na žádost správce podstaty zveřejněn v ostatních členských státech.
Pokud má podnik provozovnu v dotyčném členském státě, může být stanoveno povinné zveřejnění.
V žádném případě však zveřejnění nesmí být podmínkou pro uznání řízení vedeného v jiném členském státě.
(30) Může nastat případ, kdy některá z dotčených osob ve skutečnosti neví, že řízení bylo zahájeno, a jedná v dobré víře způsobem, který je v rozporu s novým právním stavem.
K zajištění ochrany takových osob, které uskuteční dlužníkovi platbu, kterou měly uskutečnit správci podstaty v jiném členském státě, neboť nevědí o zahájení řízení v jiném členském státě, je třeba stanovit, že tato platba má účinek zproštění závazku.
(31) Toto nařízení by mělo obsahovat přílohy, které se týkají organizace úpadkového řízení.
Vzhledem k tomu, že se tyto přílohy týkají výlučně právních předpisů členských států, existují určité a oprávněné důvody pro to, aby si Rada vyhradila právo tyto přílohy měnit, a vzít tak v úvahu případné změny vnitrostátního práva členských států.
(32) Podle článku 3 Protokolu o postavení Spojeného království a Irska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a Smlouvě o založení Evropského společenství, oznámily Spojené království a Irsko své přání účastnit se přijímání a používání tohoto nařízení.
(33) Podle článků 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a Smlouvě o založení Evropského společenství, se Dánsko přijímání tohoto nařízení neúčastní, a proto pro ně není závazné ani použitelné,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Oblast působnosti
1. Toto nařízení se vztahuje na kolektivní úpadková řízení, která zahrnují částečné nebo úplné zabavení majetku dlužníka a jmenování správce podstaty.
2. Toto nařízení se nevztahuje na úpadková řízení, která se týkají pojišťoven, úvěrových institucí, investičních podniků majících v držení finanční prostředky nebo cenné papíry třetích osob a podniků kolektivního investování.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "úpadkovým řízením" kolektivní řízení uvedená v čl. 1 odst.
1. Seznam těchto řízení je obsažen v příloze A;
b) "správcem podstaty" osoba nebo subjekt, jejichž funkcí je spravovat nebo prodat majetek, který byl dlužníkovi zabaven, nebo dohlížet na správu jeho záležitostí.
Seznam těchto osob a subjektů je obsažen v příloze C;
c) "likvidačním řízením" úpadkové řízení ve smyslu písmene a) zahrnující zpeněžení majetku dlužníka, včetně případů, kdy řízení skončí vyrovnáním nebo jiným opatřením, kterým je platební neschopnost ukončena, nebo skončí pro nedostatek majetku dlužníka.
Seznam těchto řízení je obsažen v příloze B;
d) "soudem" soudní orgán nebo jiný příslušný subjekt členského státu, který je oprávněn zahájit úpadkové řízení nebo v průběhu takového řízení rozhodovat;
e) "rozhodnutím" ve vztahu k zahájení úpadkového řízení nebo jmenování správce podstaty rozhodnutí kteréhokoli soudu příslušného takové řízení zahájit nebo jmenovat správce podstaty;
f) "okamžikem zahájení řízení" okamžik, kdy rozhodnutí o zahájení řízení nabývá účinku, bez ohledu na to, zda se jedná o konečné rozhodnutí či nikoli;
g) "členským státem, ve kterém se nachází majetek":
- v případě hmotného majetku členský stát, na jehož území se majetek nachází,
- v případě majetku nebo vlastnických práv nebo nároků, které musí být zapsány ve veřejném rejstříku, členský stát, pod jehož pravomoc rejstřík spadá,
- v případě pohledávek členský stát, na jehož území jsou soustředěny hlavní zájmy povinné třetí osoby ve smyslu čl. 3 odst. 1;
h) "provozovnou" jakékoli provozní místo, kde dlužník vykonává nikoli přechodnou hospodářskou činnost za pomoci lidských a materiálních zdrojů.
Článek 3
Mezinárodní příslušnost
1. Soudy členského státu, na jehož území jsou soustředěny hlavní zájmy dlužníka, jsou příslušné k zahájení úpadkového řízení.
V případě společnosti nebo právnické osoby se za místo, kde jsou soustředěny hlavní zájmy, považuje sídlo, pokud není prokázán opak.
2. Pokud jsou hlavní zájmy dlužníka soustředěny na území některého členského státu, jsou soudy jiného členského státu příslušné k zahájení úpadkového řízení proti dlužníkovi pouze tehdy, pokud má dlužník provozovnu na území tohoto členského státu.
Účinky takového řízení jsou omezeny na majetek, který se nachází na území tohoto členského státu.
3. Pokud bylo úpadkové řízení zahájeno podle odstavce 1, stávají se jakákoli následná řízení podle odstavce 2 vedlejšími řízeními.
Tato řízení musí být likvidačními řízeními.
4. Územní úpadková řízení uvedená v odstavci 2 mohou být zahájena před zahájením hlavního úpadkového řízení podle odstavce 1 pouze tehdy,
a) pokud úpadkové řízení podle odstavce 1 nemůže být zahájeno z důvodů stanovených právem členského státu, na jehož území jsou soustředěny hlavní zájmy dlužníka, nebo
b) pokud žádá o územní úpadkové řízení věřitel, který má bydliště, obvyklé místo pobytu nebo sídlo v členském státě, na jehož území se nachází dotyčná provozovna, nebo jehož pohledávka vznikla na základě činnosti této provozovny.
Článek 4
Rozhodné právo
1. Pokud toto nařízení nestanoví jinak, je právem rozhodným pro úpadkové řízení a jeho účinky právo toho členského státu, na jehož území bylo úpadkové řízení zahájeno (dále jen "stát, který řízení zahájil").
2. Právo státu, který řízení zahájil, určuje podmínky pro zahájení tohoto řízení, jeho vedení a skončení.
Určuje zejména,
a) proti kterým typům dlužníků může být úpadkové řízení zahájeno;
b) majetek, který tvoří část majetkové podstaty, a způsob nakládání s majetkem, který dlužník nabyl po zahájení úpadkového řízení;
c) oprávnění dlužníka a správce podstaty;
d) podmínky, za kterých může dojít k započtení pohledávek;
e) účinky úpadkového řízení na probíhající smlouvy, jejichž smluvní stranou je dlužník;
f) účinky úpadkového řízení na řízení zahájená jednotlivými věřiteli, s výjimkou probíhajících soudních řízení;
g) pohledávky, které mají být přihlášeny proti dlužníkově majetku a způsob nakládání s pohledávkami, které vznikly po zahájení úpadkového řízení;
h) pravidla pro přihlašování, prověřování a přiznávání pohledávek;
i) pravidla pro provedení rozvrhu výtěžku ze zpeněžení dlužníkova majetku, pořadí pohledávek a práv věřitelů, kteří byli částečně uspokojeni po zahájení úpadkového řízení na základě věcného práva nebo započtením pohledávek;
j) podmínky a účinky skončení úpadkového řízení, zejména vyrovnáním;
k) práva věřitelů po skončení úpadkového řízení;
l) kdo má nést náklady a výdaje vzniklé v úpadkovém řízení;
m) pravidla týkající se neplatnosti, odporovatelnosti nebo neúčinnosti právních úkonů poškozujících všechny věřitele.
Článek 5
Věcná práva třetích osob
1. Zahájením úpadkového řízení nejsou dotčena věcná práva věřitelů nebo třetích osob, pokud jde o hmotný nebo nehmotný, movitý nebo nemovitý majetek - jak jednotlivě určené věci, tak soubory věcí, jejichž složení podléhá změnám - které patří dlužníkovi a nacházejí se v okamžiku zahájení řízení na území jiného členského státu.
2. Práva uvedená v odstavci 1 jsou zejména
a) právo majetek zcizit nebo jej nechat zcizit a dosáhnout z tohoto majetku uspokojení z výnosu nebo příjmu, zejména na základě zástavního práva nebo hypotéky;
b) výhradní právo na uspokojení pohledávky, zejména právo zajištěné zástavním právem vztahujícím se k této pohledávce nebo postoupením pohledávky jako záruky;
c) právo žádat vydání nebo navrácení majetku na komkoli, v jehož držbě se nachází nebo kdo jej užívá proti vůli oprávněného;
d) věcné právo k výnosu z majetku.
3. Právo zapsané do veřejného rejstříku a vymahatelné vůči třetím osobám, podle kterého může být nabyto věcné právo ve smyslu odstavce 1, se považuje rovněž za věcné právo.
4. Odstavec 1 nevylučuje podání žaloby z důvodů neplatnosti, odporovatelnosti nebo neúčinnosti podle čl. 4 odst. 2 písm. m).
Článek 6
Započtení pohledávek
1. Zahájením úpadkového řízení nejsou dotčena práva věřitelů žádat započtení pohledávek proti pohledávkám vůči dlužníkovi, pokud toto započtení pohledávek umožňuje právo rozhodné pro pohledávky dlužníka, který není schopen plnit své peněžité závazky.
2. Odstavec 1 nevylučuje podání žaloby z důvodů neplatnosti, odporovatelnosti nebo neúčinnosti podle čl. 4 odst. 2 písm. m).
Článek 7
Výhrada vlastnictví
1. Zahájením úpadkového řízení proti kupujícímu určité věci není dotčeno právo prodávajícího založené na výhradě vlastnictví, pokud se v okamžiku zahájení řízení věc nacházela na území jiného členského státu než státu, který řízení zahájil.
2. Zahájení úpadkového řízení proti prodávajícímu věci po jejím předání nezakládá důvod pro odstoupení od této kupní smlouvy a nebrání kupujícímu v nabytí vlastnického práva, pokud se věc v okamžiku zahájení řízení nachází na území jiného členského státu než státu, který řízení zahájil.
3. Odstavce 1 a 2 nevylučují podání žaloby z důvodů neplatnosti, odporovatelnosti nebo neúčinnosti podle čl. 4 odst. 2 písm. m).
Článek 8
Smlouvy týkající se nemovitostí
Účinky úpadkového řízení na smlouvy přiznávající právo na nabytí nebo užívání nemovitostí se řídí výhradně právem členského státu, na jehož území se nemovitost nachází.
Článek 9
Platební systémy a finanční trhy
1. Aniž je dotčen článek 5, řídí se účinky úpadkového řízení na práva a povinnosti stran, které se účastní platebních systémů a systémů vypořádání nebo finančního trhu, výhradně právem členského státu vztahujícím se na takové systémy a trhy.
2. Odstavec 1 nevylučuje podání žaloby z důvodů neplatnosti, odporovatelnosti nebo neúčinnosti plateb nebo transakcí podle práva, kterým se řídí daný platební systém nebo finanční trh.
Článek 10
Pracovní smlouvy
Účinky úpadkového řízení na pracovní smlouvy a pracovněprávní vztahy se řídí výhradně právem členského státu, kterým se řídí daná pracovní smlouva.
Článek 11
Účinky na práva podléhající zápisu
Účinky úpadkového řízení na práva dlužníka k nemovitosti, plavidlu nebo letadlu, která podléhají zápisu do veřejného rejstříku, se řídí výhradně právem členského státu, pod jehož pravomoc rejstřík spadá.
Článek 12
Patenty a ochranné známky Společenství
Pro účely tohoto nařízení mohou být patenty Společenství, ochranné známky Společenství a jakákoli obdobná práva stanovená právními předpisy Společenství zahrnuta pouze do řízení podle čl. 3 odst. 1.
Článek 13
Úkony poškozující všechny věřitele
Ustanovení čl. 4 odst. 2 písm. m) se nepoužije, pokud osoba, která má prospěch z úkonu, který poškozuje všechny věřitele, prokáže, že
- je pro tento úkon rozhodné právo jiného členského státu než státu, který zahájil řízení, a
- toto právo neumožňuje žádným způsobem napadnout v daném případě dotyčný úkon.
Článek 14
Ochrana kupující třetí osoby
Pokud na základě úkonu učiněného po zahájení úpadkového řízení dlužník za úplatu zcizí
- nemovitost,
- plavidlo nebo letadlo podléhající zápisu do veřejného rejstříku nebo
- cenné papíry, jejichž zápis do zákonem stanoveného rejstříku je předpokladem jejich existence,
řídí se platnost tohoto úkonu právem členského státu, na jehož území se nemovitost nachází nebo do jehož pravomoci rejstřík spadá.
Článek 15
Účinky úpadkového řízení na probíhající soudní řízení
Účinky úpadkového řízení na probíhající soudní řízení týkající se majetku nebo práva náležejícího do majetkové podstaty se řídí právem členského státu, ve kterém se probíhající soudní řízení koná.
KAPITOLA II
UZNÁVÁNÍ ÚPADKOVÉHO ŘÍZENÍ
Článek 16
Zásady
1. Rozhodnutí o zahájení úpadkového řízení učiněné soudem členského státu, který je příslušný podle článku 3, je uznáváno ve všech ostatních členských státech od okamžiku, kdy nabude účinku ve státě, který řízení zahájil.
To platí i v případě, kdy úpadkové řízení nemůže být v jiném členském státě proti dlužníku daného typu zahájeno.
2. Uznání úpadkového řízení podle čl. 3 odst. 1 nevylučuje zahájení řízení podle čl. 3 odst. 2 soudem v jiném členském státě. Řízení zahájené později se stává vedlejším úpadkovým řízením ve smyslu kapitoly III.
Článek 17
Účinky uznání
1. Rozhodnutí o zahájení úpadkového řízení podle čl. 3 odst. 1 má bez dalších formálních náležitostí v kterémkoli jiném členském státě stejné účinky jako podle práva státu, který řízení zahájil, pokud toto nařízení nestanoví jinak a dokud ve výše uvedeném členském státě není zahájeno řízení podle čl. 3 odst. 2.
2. Účinky řízení podle čl. 3 odst. 2 nemohou být v jiných členských státech napadány. Každé omezení práv věřitele, zejména odklad platby nebo prominutí dluhu v důsledku tohoto řízení, má účinky na majetek nacházející se na území jiného členského státu pouze v případě těch věřitelů, kteří s tím vyslovili souhlas.
Článek 18
Pravomoci správce podstaty
1. Správce podstaty jmenovaný soudem příslušným podle čl. 3 odst. 1 může vykonávat veškeré pravomoci, které mu jsou svěřeny podle práva státu, který řízení zahájil, v jiném členském státě, dokud v tomto státě není zahájeno jiné úpadkové řízení nebo učiněno ochranné opatření bránící jejich výkonu na základě návrhu na zahájení úpadkového řízení v tomto státě. S výhradou článků 5 a 7 může správce podstaty zejména přemístit majetek dlužníka z území členského státu, ve kterém se nachází.
2. Správce podstaty jmenovaný soudem příslušným podle čl. 3 odst. 2 může v jiném členském státě soudní nebo mimosoudní cestou žádat, aby byl po zahájení úpadkového řízení movitý majetek přemístěn z území členského státu, který řízení zahájil, na území jiného státu. Může také v zájmu věřitelů podávat žaloby na neplatnost právního úkonu.
3. Při výkonu svých pravomocí musí správce podstaty jednat v souladu s právem členského státu, na jehož území zamýšlí jednat, zejména pokud jde o zpeněžení majetkové podstaty.
Tyto pravomoci nesmějí zahrnovat donucovací opatření nebo právo rozhodovat v soudních řízeních nebo sporech.
Článek 19
Doklad o jmenování správce podstaty
Jmenování správce podstaty se dokládá ověřenou kopií originálu rozhodnutí o jeho jmenování nebo jiným osvědčením vydaným příslušným soudem.
V členském státě, na jehož území zamýšlí správce podstaty jednat, může být vyžadován překlad do úředního jazyka nebo do jednoho z úředních jazyků.
Žádné ověření nebo jiné formální náležitosti se nevyžadují.
Článek 20
Vrácení výnosu a shodný podíl
1. Věřitel, kterému se po zahájení řízení podle čl. 3 odst. 1 podaří dosáhnout jakýmkoli způsobem, zejména výkonem rozhodnutí, úplného nebo částečného uspokojení svých pohledávek na úkor dlužníkova majetku nacházejícího se na území jiného členského státu, vrátí s výhradou článků 5 a 7 vše, co nabyl, správci podstaty.
2. Aby bylo zajištěno rovné zacházení s věřiteli, podílí se věřitel, který v průběhu úpadkového řízení dosáhl uspokojení části své pohledávky, na rozdělování majetku v rámci jiných řízení pouze tehdy, pokud věřitelé stejného pořadí nebo kategorie získali v těchto řízeních odpovídající podíl.
Článek 21
Zveřejnění
1. Správce podstaty může žádat, aby podstatný obsah rozhodnutí o zahájení úpadkového řízení a popřípadě i rozhodnutí o jeho jmenování bylo zveřejněno v kterémkoli jiném členském státě podle pravidel pro zveřejnění stanovených v tomto státě. Při takovém zveřejnění se uvede rovněž, který správce podstaty byl jmenován a zda se příslušnost odvozuje podle čl. 3 odst. 1 nebo čl. 3 odst. 2.
2. Každý členský stát, na jehož území má dlužník svou provozovnu, však může stanovit povinnost zveřejnění. V tom případě učiní správce podstaty nebo jakýkoli orgán k tomu zmocněný v členském státě, ve kterém bylo řízení podle čl. 3 odst. 1 zahájeno, nezbytná opatření k zajištění takového zveřejnění.
Článek 22
Zápis do veřejného rejstříku
1. Správce podstaty může žádat, aby bylo rozhodnutí o zahájení úpadkového řízení podle čl. 3 odst. 1 zapsáno do rejstříku vlastnických a souvisejících práv k nemovitostem, obchodního rejstříku nebo jakéhokoli jiného veřejného rejstříku, který je veden v jiných členských státech.
2. Každý členský stát však může vyžadovat povinný zápis. V tom případě učiní správce podstaty nebo jakýkoli orgán k tomu zmocněný v členském státě, ve kterém bylo řízení podle čl. 3 odst. 1 zahájeno, nezbytná opatření k zajištění takového zápisu.
Článek 23
Náklady
Náklady na zveřejnění a zápis podle článků 21 a 22 se považují za náklady a výdaje vzniklé v průběhu řízení.
Článek 24
Splnění závazku ve prospěch dlužníka
1. Kdo v některém členském státě splní závazek ve prospěch dlužníka, který se nachází v úpadkovém řízení zahájeném v jiném členském státě, zatímco jej měl splnit ve prospěch správce podstaty v tomto řízení, je zproštěn závazku, pokud o zahájení řízení nevěděl.
2. Pokud je takový závazek splněn před zveřejněním podle článku 21, má se za to, že osoba, která závazek splnila, nevěděla o zahájení úpadkového řízení, pokud není prokázán opak; pokud byl závazek splněn po tomto zveřejnění, má se za to, že osoba, která závazek splnila, o zahájení řízení věděla, pokud není prokázán opak.
Článek 25
Uznávání a vykonatelnost jiných rozhodnutí
1. Rozhodnutí učiněná soudem, jehož rozhodnutí o zahájení řízení je uznáno podle článku 16, která se týkají průběhu a skončení úpadkového řízení, a vyrovnání tímto soudem schválená se rovněž uznávají bez dalších formálních náležitostí. Tato rozhodnutí jsou vykonatelná podle článků 31 až 51 (s výjimkou čl. 34 odst. 2) Bruselské úmluvy o příslušnosti a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech, ve znění úmluv o přistoupení k uvedené úmluvě.
První pododstavec se rovněž vztahuje na rozhodnutí, která vyplývají přímo z úpadkového řízení, a na rozhodnutí, která s ním úzce souvisejí, i když je učinil jiný soud.
První pododstavec se rovněž vztahuje na rozhodnutí týkající se ochranných opatření, která byla učiněna po podání návrhu na zahájení úpadkového řízení.
2. Uznávání a výkon rozhodnutí jiných než uvedených v odstavci 1 se řídí úmluvou uvedenou v odstavci 1, pokud je použitelná.
3. Členské státy nejsou povinny uznávat nebo vykonávat rozhodnutí uvedená v odstavci 1, pokud by to vedlo k omezení osobní svobody nebo listovního tajemství.
Článek 26[6]
Veřejný pořádek
Kterýkoli členský stát může odmítnout uznat úpadkové řízení zahájené v jiném členském státě nebo výkon rozhodnutí učiněných v souvislosti s takovým řízením, pokud by byly účinky tohoto uznání nebo výkonu ve zjevném rozporu s veřejným pořádkem tohoto státu, zejména s jeho základními zásadami nebo s ústavními právy a svobodami jednotlivce.
KAPITOLA III
VEDLEJŠÍ ÚPADKOVÁ ŘÍZENÍ
Článek 27
Zahájení řízení
3 odst. 1 soudem členského státu, pokud je toto řízení uznáno v jiném členském státě (hlavní řízení), umožňuje v tomto jiném členském státě, jehož soud je příslušný podle čl.
3 odst. 2, zahájit vedlejší úpadkové řízení, aniž by byla dlužníkova platební neschopnost v tomto jiném státě zkoumána.
U těchto řízení se musí jednat o řízení uvedená v příloze B. Jejich účinky se omezují na majetek dlužníka nacházející se na území tohoto jiného členského státu.
Článek 28
Rozhodné právo
Pokud toto nařízení nestanoví jinak, řídí se vedlejší řízení právem členského státu, na jehož území byla zahájena.
Článek 29
Právo podat návrh na zahájení řízení
Návrh na zahájení vedlejšího úpadkového řízení může podat:
a) správce podstaty v hlavním řízení;
b) jakákoli jiná osoba nebo orgán oprávněný podat návrh na zahájení úpadkového řízení podle práva členského státu, na jehož území je zahájení vedlejšího řízení navrhováno.
Článek 30
Záloha na náklady a výdaje
Pokud právo členského státu, na jehož území je podán návrh na zahájení vedlejšího řízení, vyžaduje, aby byl majetek dlužníka dostatečný k úplnému nebo částečnému pokrytí nákladů a výdajů řízení, může soud, pokud takový návrh obdrží, vyžadovat od žadatele poskytnutí zálohy nebo přiměřené záruky.
Článek 31
Povinnost spolupráce a sdělování informací
1. S výhradou pravidel o omezení sdělování informací jsou správce podstaty v hlavním řízení a správci podstaty ve vedlejších řízeních povinni sdělovat si vzájemně informace.
Sdělí si neprodleně jakékoli informace, které mohou být významné pro jiné řízení, zejména stav přihlašování a ověřování pohledávek, a veškerá opatření zaměřená na skončení řízení.
2. S výhradou pravidel vztahujících se na jednotlivá řízení jsou správce podstaty v hlavním řízení a správci podstaty ve vedlejších řízeních povinni vzájemně spolupracovat.
3. Správce podstaty ve vedlejším řízení poskytne správci podstaty v hlavním řízení včas příležitost předložit návrhy na zpeněžení nebo vypořádání majetku ve vedlejším řízení.
Článek 32
Výkon práv věřitele
1. Kterýkoli věřitel může přihlásit svou pohledávku v hlavním nebo kterémkoli vedlejším řízení.
2. Správci podstaty v hlavním i kterémkoli vedlejším řízení přihlašují u jiného řízení pohledávky, které již byly přihlášeny v řízení, pro které byli jmenováni, za předpokladu, že je to v zájmu věřitelů v řízeních, pro která byli jmenováni, s výhradou práv věřitelů toto odmítnout nebo vzít zpět přihlášení svých pohledávek, pokud to rozhodné právo stanoví.
3. Správce podstaty v hlavním nebo vedlejším řízení je oprávněn účastnit se jiných řízení podobně jako věřitel, zejména účastnit se schůze věřitelů.
Článek 33
Pozastavení zpeněžování
1. Soud, který zahájil vedlejší řízení, zcela nebo částečně zastaví zpeněžování na žádost správce podstaty v hlavním řízení za předpokladu, že v tomto případě může od správce podstaty hlavního řízení požadovat učinění jakýchkoli vhodných opatření k zajištění zájmů věřitelů ve vedlejším řízení a určitých skupin věřitelů.
Taková žádost správce podstaty může být zamítnuta pouze v případě, kdy zjevně není v zájmu věřitelů hlavního řízení.
Pozastavení zpeněžování může být nařízeno až na dobu tří měsíců.
Může být prodlouženo nebo obnoveno na stejné doby.
2. Soud uvedený v odstavci 1 zruší pozastavení zpeněžování:
- na žádost správce podstaty v hlavním řízení,
- z moci úřední, na žádost věřitele nebo na žádost správce podstaty ve vedlejším řízení, pokud se toto opatření nadále nejeví jako odůvodněné, zejména z hlediska zájmů věřitelů v hlavním nebo vedlejším řízení.
Článek 34
Opatření ukončující vedlejší úpadkové řízení
1. Pokud právo, kterým se řídí vedlejší řízení, umožňuje ukončit toto řízení bez likvidace záchranným plánem, vyrovnáním nebo srovnatelnými opatřeními, je správce podstaty v hlavním řízení oprávněn takové opatření navrhnout.
Skončení vedlejšího řízení opatřením uvedeným v prvním pododstavci se stává konečným pouze se souhlasem správce podstaty v hlavním řízení; může se však stát konečným i bez jeho souhlasu, pokud nejsou finanční zájmy věřitelů v hlavním řízení navrhovaným opatřením dotčeny.
2. Žádné omezení práv věřitelů, které může vyplynout z opatření uvedeného v odstavci 1 navrhovaného ve vedlejším řízení, například odklad plateb nebo prominutí dluhu, nesmí mít bez souhlasu všech zúčastněných věřitelů účinky na dlužníkův majetek, na který se toto řízení nevztahuje.
3. Během pozastavení zpeněžování podstaty nařízeného podle článku 33 může pouze správce podstaty v hlavním řízení nebo dlužník se souhlasem tohoto správce podstaty navrhovat ve vedlejších řízeních opatření uvedená v odstavci 1 tohoto článku; žádné jiné návrhy na taková opatření se nepředkládají k hlasování nebo schválení.
Článek 35
Přebytek ve vedlejších řízeních
Pokud je po zpeněžení majetku ve vedlejších řízeních možné uspokojit veškeré pohledávky uznané v těchto řízeních, převede správce podstaty jmenovaný v těchto řízeních neprodleně jakýkoli přebytek správci podstaty v hlavním řízení.
Článek 36
Následné zahájení hlavního řízení
Pokud bylo řízení uvedené v čl. 3 odst. 1 zahájeno po zahájení řízení uvedeného v čl. 3 odst. 2 v jiném členském státě, vztahují se na dříve zahájené řízení články 31 až 35, pokud to stav tohoto řízení dovoluje.
Článek 37[7]
Přeměna dříve zahájených řízení
Správce podstaty v hlavním řízení může žádat, aby řízení uvedená v příloze A, která byla již dříve zahájena v jiném členském státě, byla přeměněna na likvidační řízení, pokud se prokáže, že je to v zájmu věřitelů v hlavním řízení.
Soud příslušný podle čl. 3 odst. 2 nařídí přeměnu na jedno z řízení uvedených příloze B.
Článek 38
Ochranná opatření
Pokud soud členského státu příslušný podle čl. 3 odst. 1 jmenuje dočasného správce k zajištění ochrany majetku dlužníka, je tento dočasný správce oprávněn žádat na dobu od podání návrhu na zahájení úpadkového řízení do rozhodnutí o zahájení řízení jakákoli opatření k zajištění a ochraně jakéhokoli majetku dlužníka nacházejícího se na území jiného členského státu, stanovená podle práva tohoto státu.
KAPITOLA IV
INFORMOVÁNÍ VĚŘITELŮ A PŘIHLAŠOVÁNÍ JEJICH POHLEDÁVEK
Článek 39
Právo přihlásit pohledávky
Každý věřitel včetně správce daně a orgánů sociálního zabezpečení, který má své obvyklé místo pobytu, bydliště nebo sídlo v jiném členském státě než státě, který zahájil řízení, má právo písemně přihlásit pohledávky v úpadkovém řízení.
Článek 40
Povinnost informovat věřitele
1. Jakmile je v některém členském státě zahájeno úpadkové řízení, příslušný soud tohoto státu nebo jmenovaný správce podstaty neprodleně informují známé věřitele, kteří mají své obvyklé místo pobytu, bydliště nebo sídlo v jiných členských státech.
2. Tyto informace předané prostřednictvím individuálních oznámení obsahují zejména lhůty, sankce za nedodržení těchto lhůt, subjekt nebo orgán, u kterého se přihlašují pohledávky a jiná stanovená opatření.
Toto oznámení rovněž informuje o tom, zda věřitelé, jejichž pohledávky jsou přednostní nebo zajištěné věcným právem, musí své pohledávky přihlásit.
Článek 41
Obsah přihlášených pohledávek
Věřitel zašle kopie podkladů, pokud existují, a sdělí povahu pohledávky, den jejího vzniku a její výši, jakož i to, zda ji přihlašuje přednostně, zda je zajištěna věcnou zárukou nebo zda se uplatňuje s ohledem na pohledávku výhrada vlastnictví, a na který majetek se vztahuje záruka, jíž se dovolává.
Článek 42
Jazyky
1. Informace uvedené v článku 40 se poskytují v úředním jazyce nebo v jednom z úředních jazyků státu, který řízení zahájil.
Z tohoto důvodu se používá formulář se záhlavím "Výzva k přihlášení pohledávky.
Závazné lhůty" ve všech úředních jazycích orgánů Evropské unie.
2. Každý věřitel, který má své obvyklé místo pobytu, bydliště nebo sídlo v jiném členském státě než státě, který zahájil řízení, může svou pohledávku přihlásit v úředním jazyce nebo v jednom z úředních jazyků tohoto jiného státu.
V tomto případě však musí formulář obsahovat alespoň záhlaví "Přihlášení pohledávky" v úředním jazyce nebo v jednom z úředních jazyků státu, který řízení zahájil.
Kromě toho může být požádán o poskytnutí překladu do úředního jazyka nebo do jednoho z úředních jazyků státu, který řízení zahájil.
KAPITOLA V
PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 43
Časová působnost
Ustanovení tohoto nařízení se vztahují pouze na úpadková řízení zahájená po vstupu tohoto nařízení v platnost.
Úkony dlužníka učiněné před vstupem tohoto nařízení v platnost se i nadále řídí právem, které se na ně vztahovalo v době, kdy byly učiněny.
Článek 44
Vztah k mezinárodním smlouvám
1. Toto nařízení nahrazuje poté, co vstoupí v platnost, pokud jde o věci zde uvedené, ve vztazích mezi členskými státy mezinárodní smlouvy uzavřené mezi dvěma nebo více členskými státy, zejména:
a) Smlouvu mezi Belgií a Francií o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí, rozhodčích nálezů a veřejných listin, podepsanou v Paříži dne 8. července 1899;
b) Smlouvu mezi Belgií a Rakouskem o konkursu, vyrovnání a pozastavení plateb (s dodatkovým protokolem ze dne 13. června 1973), podepsanou v Bruselu dne 16. července 1969;
c) Smlouvu mezi Belgií a Nizozemskem o územní příslušnosti, úpadku a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí, rozhodčích nálezů a veřejných listin, podepsanou v Bruselu dne 28. března 1925;
d) Smlouvu mezi Německem a Rakouskem o konkursu a vyrovnání, podepsanou ve Vídni dne 25. května 1979;
e) Smlouvu mezi Francií a Rakouskem o příslušnosti, uznávání a výkonu rozhodnutí v úpadkovém řízení, podepsanou ve Vídni dne 27. února 1979;
f) Smlouvu mezi Francií a Itálií o výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech, podepsanou v Římě dne 3. června 1930;
g) Smlouvu mezi Itálií a Rakouskem o konkursu a vyrovnání, podepsanou v Římě dne 12. července 1977;
h) Smlouvu mezi Nizozemským královstvím a Spolkovou republikou Německo o vzájemném uznávání a výkonu soudních rozhodnutí a jiných titulů pro výkon rozhodnutí v občanských a obchodních věcech, podepsanou v Haagu dne 30. srpna 1962;
i) Smlouvu mezi Spojeným královstvím a Belgickým královstvím o vzájemném výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech, s protokolem, podepsanou v Bruselu dne 2. května 1934;
j) Úmluvu mezi Dánskem, Finskem, Norskem, Švédskem a Islandem o konkursním řízení, podepsanou v Kodani dne 7. listopadu 1933;
k) Evropskou úmluvu o některých mezinárodních aspektech konkursního řízení, podepsanou v Istanbulu dne 5. června 1990.
2. Mezinárodní smlouvy uvedené v odstavci 1 se i nadále použijí na řízení, která byla zahájena před vstupem tohoto nařízení v platnost.
3. Toto nařízení se nepoužije:
a) v žádném členském státě, pokud je ve věcech úpadku neslučitelné se závazky vyplývajícími z mezinárodní smlouvy uzavřené tímto státem s jednou nebo více třetími zeměmi před vstupem tohoto nařízení v platnost;
b) ve Spojeném království Velké Británie a Severního Irska, pokud je ve věcech úpadku a likvidace společností v platební neschopnosti neslučitelné se závazky vyplývajícími z jakýchkoli ujednání v rámci Britského společenství národů použitelnými v době vstupu tohoto nařízení v platnost.
Článek 45
Změna příloh
Z podnětu některého z členů nebo na návrh Komise může Rada kvalifikovanou většinou měnit přílohy.
Článek 46
Zprávy
Nejpozději 1. června 2012 a poté každých pět let předloží Komise Evropskému parlamentu, Radě a Hospodářskému a sociálnímu výboru zprávu o uplatňování tohoto nařízení.
V případě potřeby bude zpráva doprovázena návrhem na změnu tohoto nařízení.
Článek 47
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 31. května 2002.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné v členských státech v souladu se Smlouvou o založení Evropského společenství.
Nařízení Rady (ES) č. 1347/2000
ze dne 29. května 2000
o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti obou manželů k dětem
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 61 písm. c) a čl. 67 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Členské státy si stanovily cíl udržovat a rozvíjet Unii jako prostor svobody, bezpečnosti a práva, v kterém je zajištěn volný pohyb osob.
K vytvoření takového prostoru musí Společenství mimo jiné přijmout opatření týkající se soudní spolupráce v občanských věcech, která jsou nezbytná k řádnému fungování vnitřního trhu.
(2) Řádné fungování vnitřního trhu s sebou nese požadavek zlepšení a zjednodušení volného pohybu rozhodnutí v občanských věcech.
(3) Tato věc nyní spadá do působnosti článku 65 Smlouvy.
(4) Některé rozdíly mezi některými vnitrostátními předpisy, kterými se řídí příslušnost a uznávání, omezují volný pohyb osob a řádné fungování vnitřního trhu.
Existují tedy důvody pro přijetí předpisů, které by sjednotily kolizní pravidla pro určení příslušnosti ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti k dětem, zjednodušily formality, a tak urychlily automatické uznávání a výkon rozhodnutí.
(5) V souladu se zásadou subsidiarity a proporcionality ve smyslu článku 5 Smlouvy nemůže být cílů tohoto nařízení uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jich může být lépe dosaženo na úrovni Společenství.
Toto nařízení nejde nad rámec toho, co je k dosažení těchto cílů nezbytné.
(6) Rada vypracovala aktem [4] ze dne 28. května 1998 Úmluvu o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a doporučila ji členským státům k přijetí podle jejich ústavních předpisů.
Měla by být však zajištěna souvislost výsledků vyplývající z jednání o uzavření úmluvy. Obsah tohoto nařízení je z podstatné části převzat z uvedené úmluvy.
Nařízení však obsahuje mnoho nových ustanovení, která úmluva neobsahuje, aby byl zajištěn obecný soulad s ustanoveními navrhovaného nařízení upravujícími pravidla pro určení příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí v občanských a obchodních věcech.
(7) Aby bylo v rámci Společenství dosaženo cílů volného pohybu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti, je nezbytné a vhodné, aby se mezinárodní uznávání příslušnosti a rozhodnutí týkajících se zrušení manželských svazků a rodičovské zodpovědnosti obou manželů k dětem řídilo závaznými a přímo použitelnými právními předpisy Společenství.
(8) Opatření stanovená tímto nařízením by měla být důsledná a jednotná, aby umožnila osobám co nejširší pohyb.
Proto jsou rovněž použitelná na státní příslušníky třetích zemí, jejichž svazky s územím některého členského státu jsou dostatečně silné v souladu s kritérii pro příslušnost stanovenými v tomto nařízení.
(9) Oblast působnosti tohoto nařízení zahrnuje v některých státech občanské soudní řízení a mimosoudní řízení ve věcech manželských, s výjimkou řízení v čistě náboženských věcech.
Proto se stanoví, že odkaz na "soudy" zahrnuje veškeré orgány, soudní a jiné, které jsou příslušné ve věcech manželských.
(10) Toto nařízení se omezuje na řízení týkající se rozvodu, rozluky nebo prohlášení manželství za neplatné.
Uznávání rozhodnutí o rozvodu nebo prohlášení manželství za neplatné se týká pouze zrušení manželských svazků.
Přestože mohou být ve vzájemném vztahu, netýká se toto nařízení takových sporných otázek, jakými jsou míra zavinění manželů, majetkové důsledky manželství, vyživovací povinnost nebo jakákoli jiná dodatečná opatření.
(11) Toto nařízení se týká rodičovské zodpovědnosti obou manželů ve sporných otázkách, které jsou úzce spojeny s rozvodem, rozlukou nebo prohlášením manželství za neplatné.
(12) Skutečnosti rozhodné pro určení příslušnosti stanovené v tomto nařízení jsou založeny na pravidle, že musí existovat skutečné pouto mezi dotyčnou osobou a příslušným členským státem.
Rozhodnutí zahrnout určité skutečnosti rozhodné pro určení příslušnosti odpovídá tomu, že tato kritéria existují v rámci různých vnitrostátních právních systémů a jsou přijímána ostatními členskými státy.
(13) Jedno z nebezpečí, které je třeba ve vztahu k ochraně dětí v případě manželské krize vzít v úvahu, je, že jeden z rodičů odveze dítě do jiné země.
Základní zájmy dítěte musí tedy být chráněny zejména v souladu s Haagskou úmluvou ze dne 25. října 1980 o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí.
Zákonné obvyklé bydliště je proto považováno za kritérium pro určení příslušnosti v případech, kdy z důvodu přestěhování dítěte nebo při jeho nevrácení bez zákonného důvodu došlo ve skutečnosti ke změně obvyklého bydliště.
(14) Toto nařízení nebrání soudům členských států přijmout v naléhavých předběžná nebo zajišťovací opatření, s ohledem na osoby nebo majetek vyskytující se v tomto státě.
(15) Pojem "rozhodnutí" se týká pouze rozhodnutí, která vedou k rozvodu, rozluce nebo prohlášení manželství za neplatné.
Veřejné listiny, které jsou vykonatelné v jednom členském státě, se považují za rovnocenné "rozhodnutím".
(16) Uznávání a výkon rozhodnutí vydaných v členských státech jsou založeny na zásadě vzájemné důvěry.
Důvody pro neuznání jsou omezeny na nezbytné minimum.
Toto řízení by mělo zahrnovat ustanovení k zajištění dodržování veřejného pořádku v dožádaném státě a k zabezpečení práva stran na zastoupení v řízení, včetně práv zúčastněného dítěte, aby v případě nepřijatelných rozhodnutí bylo uznání odmítnuto.
(17) Dožádané státy nepřezkoumávají ani příslušnost ve státě původu, ani skutkovou stránku rozhodnutí.
(18) V členském státě nesmí být požadováno žádné řízení pro aktualizaci písemností o osobním stavu na základě pravomocného rozhodnutí vydaného v jiném členském státě.
(19) Úmluva uzavřená v roce 1931 severskými státy by měla být použitelná v mezích stanovených tímto nařízením.
(20) Dříve, než byly věci spadající do působnosti tohoto nařízení zahrnuty do Smlouvy o ES, uzavřely Španělsko, Itálie a Portugalsko konkordáty.
Je nezbytné zajistit, aby tyto státy neporušily své mezinárodní závazky vůči Svatému stolci.
(21) Členské státy mají i nadále možnost dohodnout se o praktických opatřeních v oblasti působnosti tohoto nařízení, dokud nebudou přijata odpovídající opatření na úrovni Společenství.
(22) Přílohy I až III vztahující se k řízení soudů a k řízení o opravných prostředcích by měla měnit Komise na základě změn ohlášených dotyčnými členskými státy.
Změny příloh IV by měly být přijímány v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [5].
(23) Nejpozději pět let po vstupu tohoto nařízení v platnost přezkoumá Komise jeho uplatňování a navrhne případné nezbytné změny.
(24) Spojené království a Irsko podle článku 3 Protokolu o postavení Spojeného království a Irska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, oznámily své přání účastnit se přijímání a používání tohoto nařízení.
(25) Dánsko se podle článků 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, přijetí tohoto nařízení neúčastní, a proto pro ně není závazné ani použitelné,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBLAST PŮSOBNOSTI
Článek 1
1. Toto nařízení se vztahuje na
a) občanská soudní řízení týkající se rozvodu, rozluky nebo prohlášení manželství za neplatné;
b) občanská soudní řízení týkající se rodičovské zodpovědnosti obou manželů k dětem v případě řízení ve věcech manželských uvedených v písmenu a).
2. Jiná řízení úředně uznaná v členských státech jsou považována za rovnocenná soudním řízením.
"Soudem" se rozumí všechny orgány v členských státech příslušné v těchto věcech.
3. Pro účely tohoto nařízení se "členským státem" rozumějí všechny členské státy s výjimkou Dánska.
KAPITOLA II
PŘÍSLUŠNOST
Oddíl 1
Obecná ustanovení
Článek 2
Rozvod, rozluka a prohlášení manželství za neplatné
1. Ve věcech týkajících se rozvodu, rozluky nebo prohlášení manželství za neplatné jsou příslušné soudy členského státu,
a) na jehož území
- mají manželé obvyklé bydliště, nebo
- měli manželé poslední obvyklé bydliště, pokud zde jeden z nich ještě bydlí, nebo
- má odpůrce obvyklé bydliště, nebo
- v případě společného návrhu má alespoň jeden z manželů obvyklé bydliště, nebo
- má navrhovatel obvyklé bydliště, kde bydlel nejméně jeden rok bezprostředně před podáním žádosti, nebo
- má navrhovatel bydliště, kde bydlel nejméně šest měsíců bezprostředně před podáním návrhu a zároveň je buď státním příslušníkem tohoto členského státu, nebo v případě Spojeného království a Irska zde má svůj "domicile";
b) jehož státními příslušníky jsou oba manželé nebo, v případě Spojeného království a Irska, se jedná o zemi "domicilu" obou manželů.
2. Pro účely tohoto nařízení se "domicile" vykládá podle právních systémů Spojeného království a Irska.
Článek 3
Rodičovská zodpovědnost
1. Soudy v členském státě, které jsou na základě článku 2 příslušné ve věci rozvodu, rozluky nebo prohlášení manželství za neplatné, jsou příslušné ve věci týkající se rodičovské zodpovědnosti obou manželů ke společnému dítěti, pokud má dítě obvyklé bydliště na území tohoto členského státu.
2. Pokud dítě nemá obvyklé bydliště v členském státě uvedeném v odstavci 1, jsou soudy tohoto členského státu v takové věci příslušné, pokud má dítě obvyklé bydliště v některém členském státě a
a) alespoň jeden z manželů vykonává ve vztahu k dítěti rodičovskou zodpovědnost a
b) manželé uznali příslušnost jeho soudů, a ta je v nejlepším zájmu dítěte.
3. Příslušnost podle odstavců 1 a 2 zaniká, jakmile
a) rozhodnutí, kterým se návrhu na rozvod, rozluku nebo prohlášení manželství za neplatné vyhovuje nebo nevyhovuje, nabude právní moci, nebo
b) rozhodnutí v případě, kdy ke dni uvedenému v písmenu a) ještě probíhá řízení týkající se rodičovské zodpovědnosti, nabude v tomto řízení právní moci, nebo
c) řízení uvedená v písmenech a) a b) jsou ukončena z jiného důvodu.
Článek 4
Únos dítěte
Soudy příslušné ve smyslu článku 3 vykonávají tuto pravomoc v souladu s Haagskou úmluvou ze dne 25. října 1980 o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí, zejména s články 3 a 16 uvedené úmluvy.
Článek 5
Protinávrh
Soud, u něhož probíhá řízení na základě článků 2 až 4, je rovněž příslušný přezkoumat protinávrh, pokud spadá do oblasti působnosti tohoto nařízení.
Článek 6
Změna rozluky na rozvod
Aniž je dotčen článek 2, je soud členského státu, který vydal rozhodnutí o rozluce, rovněž příslušný změnit toto rozhodnutí na rozvod, pokud to právní předpisy tohoto členského státu umožňují.
Článek 7
Výlučná povaha příslušnosti podle článků 2 až 6
Manžel, který
a) má obvyklé bydliště na území některého členského státu nebo
b) je státním příslušníkem některého členského státu nebo, v případě Spojeného království a Irska, má v některém z těchto států svůj "domicile",
může být žalován v jiném členském státě pouze podle článků 2 až 6.
Článek 8
Zbytková příslušnost
1. Pokud není žádný soud některého členského státu příslušný podle článků 2 až 6, určí se příslušnost v každém členském státě v souladu s právními předpisy tohoto státu.
2. Proti odpůrci, který nemá obvyklé bydliště a není ani státním příslušníkem některého členského státu, ani v případě Spojeného království a Irska nemá na území některého z těchto členských států svůj "domicile", může kterýkoli státní příslušník některého členského státu, který má obvyklé bydliště na území jiného členského státu, využít stejně jako státní příslušník tohoto státu pravidla pro určení příslušnosti platná v tomto státě.
Oddíl 2
Přezkoumání příslušnosti a přípustnosti
Článek 9
Přezkoumání příslušnosti
Soud členského státu bez návrhu prohlásí, že není příslušný, je-li u něj zahájeno řízení ve věci, k níž není podle tohoto nařízení příslušný a k níž je podle tohoto nařízení příslušný soud jiného členského státu.
Článek 10
Přezkoumání přípustnosti
1. Pokud se odpůrce, který má obvyklé bydliště v jiném státě, než je členský stát, ve kterém byl návrh podán, nedostaví k soudu, přeruší příslušný soud řízení do té doby, než bude prokázáno, že odpůrce mohl obdržet návrh na zahájení řízení nebo jinou rovnocennou písemnost v dostatečném předstihu, který mu umožňuje přípravu na jednání před soudem, nebo že k tomu byly učiněny veškeré nezbytné kroky.
2. Má-li být návrh na zahájení řízení nebo jiná rovnocenná písemnost zaslán podle tohoto nařízení z jednoho členského státu do druhého, použije se místo odstavce 1 tohoto článku článek 19 nařízení Rady (ES) č. 1348/2000 ze dne 29. května 2000 o doručování soudních a mimosoudních písemností ve věcech občanských a obchodních v členských státech [6].
3. Pokud nelze použít nařízení Rady (ES) č. 1348/2000, doručí se návrh na zahájení řízení nebo jiná rovnocenná písemnost do ciziny podle článku 15 Haagské úmluvy ze dne 15. listopadu 1965 o doručování soudních a mimosoudních písemností v cizině ve věcech občanských a obchodních.
Oddíl 3
Překážka litispendence a závislá řízení
Článek 11
1. Je-li u soudů různých členských států zahájeno řízení v téže věci mezi týmiž stranami, přeruší soud, u něhož bylo řízení zahájeno později, bez návrhu řízení až do doby, než se určí příslušnost soudu, který řízení zahájil jako první.
2. Pokud je řízení ve věci rozvodu, rozluky nebo prohlášení manželství za neplatné, které se netýká téže věci a probíhá mezi týmiž stranami, zahájeno u soudů různých členských států, přeruší soud, u něhož bylo řízení zahájeno později, bez návrhu řízení až do doby, než se určí příslušnost soudu, který řízení zahájil jako první.
3. Jakmile je určena příslušnost soudu, u něhož bylo řízení zahájeno jako první, prohlásí se soud, u něhož bylo řízení zahájeno později, za nepříslušný ve prospěch prvního soudu.
V tomto případě může strana, která podala návrh u soudu, u něhož bylo řízení zahájeno později, podat tento návrh u soudu, který zahájil řízení jako první.
4. Pro účely tohoto článku se za zahájení řízení u soudu považuje okamžik, kdy
a) byl návrh na zahájení řízení nebo jiná rovnocenná písemnost podán k soudu za předpokladu, že navrhovatel následně nepochybil při učinění kroků požadovaných pro doručení odpůrci, nebo
b) písemnost byla převzata orgánem příslušným pro její doručení v případě, že musí být doručena před podáním k soudu, za předpokladu, že navrhovatel následně nepochybil při učinění kroků požadovaných v souvislosti s podáním písemnosti k soudu.
Oddíl 4
Předběžná a zajišťovací opatření
Článek 12
V naléhavých případech nebrání toto nařízení soudům členského státu, pokud jde o osoby a majetek v tomto státě, přijmout předběžná a zajišťovací opatření přípustná podle právních předpisů tohoto členského státu, a to i když je podle tohoto nařízení pro rozhodnutí ve věci samé příslušný soud jiného členského státu.
KAPITOLA III
UZNÁVÁNÍ A VÝKON
Článek 13
Význam pojmu "rozhodnutí"
1. Pro účely tohoto nařízení se "rozhodnutím" rozumí každé rozhodnutí o rozvodu, rozluce nebo prohlášení manželství za neplatné vydané soudem členského státu, jakož i rozhodnutí týkající se rodičovské zodpovědnosti obou manželů vydané v takovém řízení ve věcech manželských, bez ohledu na to, jak je toto rozhodnutí nazváno, včetně pojmů "usnesení", "příkaz" nebo "rozsudek".
2. Tato kapitola se rovněž vztahuje na určení výše nákladů a výdajů na řízení podle tohoto nařízení a na výkon jakéhokoli rozhodnutí o těchto nákladech a výdajích.
3. Veřejné listiny, které jsou vykonatelné v jednom členském státě, a rovněž vypořádání, která byla schválena soudem v průběhu řízení a jsou vykonatelná v členském státě, ve kterém byla sjednána, jsou pro účely provedení tohoto nařízení uznávány a prohlašovány za vykonatelné za týchž podmínek jako rozhodnutí uvedená v odstavci 1.
Oddíl 1
Uznávání
Článek 14
Uznávání rozhodnutí
1. Rozhodnutí vydaná v některém členském státě jsou v jiných členských státech uznávána, aniž by bylo vyžadováno zvláštní řízení.
2. Aniž je dotčen odstavec 3, nevyžaduje se zejména žádné zvláštní řízení v případě aktualizace záznamů o osobním stavu v jednom členském státě na základě rozhodnutí týkajících se rozvodu, rozluky nebo prohlášení manželství za neplatné, která byla vydána v jiném členském státě a proti kterým podle práva tohoto jiného členského státu není možné podat opravný prostředek.
3. Postupy uvedenými v oddílech 2 a 3 této kapitoly může kterákoli osoba, která prokáže na věci zájem, požádat o určení, zda rozhodnutí je či není uznáno.
4. Je-li otázka uznání rozhodnutí vznesena u soudu členského státu jako předběžná otázka, může o ní tento soud rozhodnout.
Článek 15
Důvody pro neuznání
1. Rozhodnutí týkající se rozvodu, rozluky nebo prohlášení manželství za neplatné se neuzná,
a) je-li takové uznání zjevně v rozporu s veřejným pořádkem členského státu, v němž se o uznání žádá;
b) jestliže odpůrci, v jehož nepřítomnosti bylo rozhodnutí vydáno, nebyl doručen návrh na zahájení řízení nebo jiná rovnocenná písemnost v dostatečném časovém předstihu a takovým způsobem, který mu umožňuje přípravu na jednání před soudem, pokud není zjištěno, že odpůrce rozhodnutí jednoznačně přijal;
c) je-li neslučitelné s rozhodnutím vydaným v řízení mezi týmiž stranami v členském státě, v němž se o uznání žádá; nebo
d) je-li neslučitelné s dřívějším rozhodnutím, které bylo vydáno v jiném členském státě nebo ve třetí zemi v řízení mezi týmiž stranami, pokud toto dřívější rozhodnutí splňuje podmínky nezbytné pro uznání v členském státě, v němž se o uznání žádá.
2. Rozhodnutí týkající se rodičovské zodpovědnosti obou manželů vydané v řízení ve věcech manželských ve smyslu článku 13 se neuzná,
a) je-li takové uznání zjevně v rozporu s veřejným pořádkem členského státu, v němž se o uznání žádá, přičemž jsou vzaty v úvahu nejlepší zájmy dítěte;
b) bylo-li, s výjimkou naléhavých případů, vydáno, aniž byla dítěti dána možnost, aby bylo vyslechnuto, a tím byly porušeny základní zásady řízení v členském státě, v němž se o uznání žádá;
c) jestliže dotčené osobě, v jejíž nepřítomnosti strany bylo rozhodnutí vydáno, nebyl doručen návrh na zahájení řízení nebo jiná rovnocenná písemnost v dostatečném časovém předstihu a takovým způsobem, který mu umožňuje přípravu na jednání před soudem, pokud není zjištěno, že tato osoba rozhodnutí jednoznačně přijala;
d) na žádost jakékoli osoby, která prohlašuje, že rozhodnutí porušuje její rodičovskou zodpovědnost, pokud bylo vydáno, aniž by této osobě byla dána možnost být vyslechnuta u soudu;
e) je-li neslučitelné s pozdějším rozhodnutím týkajícím se rodičovské zodpovědnosti, které bylo vydáno v členském státě, v němž se o uznání žádá; nebo
f) je-li neslučitelné s pozdějším rozhodnutím týkajícím se rodičovské zodpovědnosti, které bylo vydáno v jiném členském státě nebo ve třetí zemi, ve které má dítě obvyklé bydliště, pokud toto pozdější rozhodnutí splňuje podmínky nezbytné pro své uznání v členském státě, v němž se o uznání žádá.
Článek 16
Dohoda se třetími státy
Soud členského státu může na základě dohody o uznávání a výkonu rozhodnutí neuznat rozhodnutí vydané v jiném členském státě, pokud by mohlo být v případech uvedených v článku 8 toto rozhodnutí založeno pouze na jiných skutečnostech rozhodných pro určení příslušnosti než těch, které jsou uvedeny v článcích 2 až 7.
Článek 17
Zákaz přezkoumání příslušnosti soudu země původu
Příslušnost soudu členského státu původu nesmí být přezkoumávána. Hledisko veřejného pořádku uvedené v čl. 15 odst. 1 písm. a) a odst. 2 písm. a) nelze uplatnit v případě pravidel pro určení příslušnosti stanovených v článcích 2 až 8.
Článek 18
Rozdíly v použitelných právních předpisech
Uznání rozhodnutí týkajícího se rozvodu, rozluky nebo prohlášení manželství za neplatné nesmí být zamítnuto z důvodu, že právní předpisy členského státu, v němž se o uznání žádá, nepřipouštějí rozvod, rozluku nebo prohlášení manželství za neplatné na základě týchž skutečností.
Článek 19
Zákaz přezkoumání ve věci
Rozhodnutí nesmí být v žádném případě přezkoumáváno ve věci samé.
Článek 20
Přerušení řízení
1. Soud členského státu, v němž se žádá o uznání rozhodnutí vydaného v jiném členském státě, může řízení přerušit, jestliže byl proti rozhodnutí podán řádný opravný prostředek.
2. Soud členského státu, v němž se žádá o uznání rozhodnutí vydaného v Irsku nebo ve Spojeném království, může řízení přerušit, jestliže je jeho výkon v členském státě původu z důvodu podání opravného prostředku odložen.
Oddíl 2
Výkon
Článek 21
Vykonatelná rozhodnutí
1. Rozhodnutí o výkonu rodičovské zodpovědnosti ve vztahu ke společnému dítěti vydané v členském státě, které je v tomto členském státě vykonatelné a bylo doručeno, bude vykonáno v jiném členském státě poté, co zde bylo na návrh kterékoli zúčastněné strany prohlášeno za vykonatelné.
2. Ve Spojeném království však bude takové rozhodnutí vykonáno v Anglii a Walesu, ve Skotsku nebo v Severním Irsku poté, co, bylo na návrh kterékoli zúčastněné strany v této části Spojeného království zaregistrováno za účelem výkonu.
Článek 22
Místní příslušnost soudů
1. Návrh na prohlášení vykonatelnosti rozhodnutí se podává u soudu uvedeného v seznamu v příloze I.
2. Místní příslušnost se určuje podle místa obvyklého bydliště osoby, vůči níž je výkon navrhován, nebo podle místa obvyklého bydliště dítěte, kterého se návrh týká.
Pokud se ani jedno z míst uvedených v prvním pododstavci nenalézá v členském státě, v němž se o výkon žádá, určí se místní příslušnost podle místa výkonu rozhodnutí.
3. V případě postupu podle čl. 14 odst. 3 se místní příslušnost soudu určí podle právních předpisů toho členského státu, v němž bylo zahájeno řízení o uznání či neuznání rozhodnutí.
Článek 23
Řízení o vykonatelnosti
1. Postup při podání návrhu se řídí právem členského státu, v němž se podává návrh na výkon.
2. Navrhovatel musí uvést adresu pro doručování v obvodě soudu, u kterého návrh podává.
Jestliže však právo členského státu, v němž podává návrh na výkon, uvedení takové adresy nevyžaduje, ustanoví navrhovatel zástupce pro doručování.
3. K návrhu se připojí písemnosti uvedené v článcích 32 a 33.
Článek 24
Rozhodnutí soudu
1. Soud, u kterého byl návrh podán, neprodleně vydá rozhodnutí a osoba, vůči níž je výkon navrhován, není v této části řízení oprávněna činit k návrhu jakákoli podání.
2. Návrh může být zamítnut pouze na základě některého z důvodů uvedených v článcích 15, 16 a 17.
3. Rozhodnutí nesmí být v žádném případě přezkoumáváno ve věci samé.
Článek 25
Oznámení rozhodnutí
Příslušný soudní úředník neprodleně oznámí navrhovateli rozhodnutí o návrhu vydané postupem stanoveným právními předpisy členského státu, v němž se podává návrh na výkon.
Článek 26
Opravné prostředky proti rozhodnutí o vykonatelnosti
1. Proti rozhodnutí o návrhu na prohlášení vykonatelnosti může kterákoli strana podat opravný prostředek.
2. Opravný prostředek se podává u soudu uvedeného v seznamu v příloze II.
3. Opravný prostředek se projednává v souladu s předpisy upravujícími sporná řízení.
4. Jestliže opravný prostředek podala osoba, která prohlášení vykonatelnosti navrhla, je strana, vůči níž je výkon navrhován, předvolána před odvolací soud.
Jestliže se tato strana nedostaví, použije se článek 10.
5. Opravný prostředek proti prohlášení o vykonatelnosti musí být podán do jednoho měsíce od doručení tohoto prohlášení.
Má-li strana, vůči níž je výkon navrhován, bydliště v jiném členském státě, než ve kterém bylo prohlášení o vykonatelnosti vydáno, činí lhůta pro podání opravného prostředku dva měsíce a počíná běžet dnem doručení prohlášení o vykonatelnosti osobně této straně nebo do místa jejího bydliště.
Prodloužení této lhůty z důvodu vzdálenosti je vyloučeno.
Článek 27
Odvolací soudy a prostředky pro napadení rozhodnutí
Rozhodnutí vydané o opravném prostředku může být napadeno pouze v rámci řízení uvedených v příloze III.
Článek 28
Přerušení řízení
1. Soud, u něhož byl podán opravný prostředek podle článku 26 nebo 27, může na návrh strany, vůči níž je výkon navrhován, řízení přerušit, jestliže byl v členském státě původu podán řádný opravný prostředek nebo jestliže lhůta pro podání takového řádného opravného prostředku ještě neuplynula; v druhém případě může soud určit lhůtu, v níž se opravný prostředek má podat.
2. Pokud bylo rozhodnutí vydáno v Irsku nebo ve Spojeném království, je každý opravný prostředek, který je přípustný v členském státě, v němž bylo rozhodnutí vydáno, řádným opravným prostředkem ve smyslu odstavce 1.
Článek 29
Částečný výkon
1. Pokud se rozhodnutí týká více nároků a nemůže být rozhodnuto o výkonu v plném rozsahu, nařídí soud výkon týkající se jednoho nebo více z těchto nároků.
2. Navrhovatel může požádat o částečný výkon rozhodnutí.
Článek 30
Právní pomoc
Navrhovatel, jemuž se v členském státě původu dostává výhod úplné nebo částečné bezplatné právní pomoci nebo který je osvobozen od úhrady nákladů nebo výdajů, požívá v řízení podle článků 22 až 25 nejvýhodnější právní pomoci nebo nejširšího osvobození od úhrady nákladů a výdajů podle práva dotčeného členského státu.
Článek 31
Záruka, jistota
Po straně, která v jednom členském státě navrhuje výkon rozhodnutí vydaného v jiném členském státě, nemůže být požadována žádná záruka ani jistota, jakkoli označená, na základě skutečnosti, že
a) nemá bydliště v členském státě, v němž je výkon navrhován, nebo
b) je cizím státním příslušníkem, nebo pokud navrhuje výkon ve Spojeném království nebo v Irsku, nemá v žádném z těchto členských států "domicile".
Oddíl 3
Společná ustanovení
Článek 32
Písemnosti
1. Strana, která žádá o uznání rozhodnutí nebo je napadá nebo navrhuje vydání prohlášení o jeho vykonatelnosti, musí předložit
a) jedno vyhotovení rozhodnutí, které splňuje podmínky nezbytné pro uznání jeho pravosti, a
b) osvědčení uvedené v článku 33.
2. V případě rozhodnutí pro zmeškání musí strana, která žádá o jeho uznání nebo navrhuje vydání prohlášení o jeho vykonatelnosti, dále předložit
a) originál nebo ověřenou kopii písemnosti, která potvrzuje, že straně, která se k řízení nedostavila, byl doručen návrh na zahájení zahajuje řízení nebo jiná rovnocenná písemnost, nebo
b) jakoukoli písemnost, která dosvědčuje, že odpůrce rozhodnutí jednoznačně přijal.
Článek 33
Jiné písemnosti
Příslušný soud nebo orgán členského státu, ve kterém bylo rozhodnutí vydáno, vydá na žádost kterékoli dotčené strany osvědčení za použití standardního formuláře uvedeného v příloze IV (rozhodnutí v manželských věcech) nebo v příloze V (rozhodnutí ve věcech rodičovské zodpovědnosti).
Článek 34
Nepředložení písemností
1. Pokud nejsou písemnosti uvedené v čl. 32 odst. 1 písm. b) nebo odst. 2 předloženy, může soud určit lhůtu pro jejich předložení, přijmout rovnocenné písemnosti nebo, pokud soud nepovažuje za potřebné další objasnění, jejich předložení prominout.
2. Na požádání soudu je třeba předložit překlad takových písemností.
Překlad musí být ověřen osobou k tomu oprávněnou v některém členském státě.
Článek 35
Ověřování nebo jiné podobné formality
Písemnosti uvedené v článcích 32, 33 a čl. 34 odst. 2, nebo písemnosti o procesní plné moci nevyžadují ověřování ani jiné podobné formality.
KAPITOLA IV
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 36
Vztah k jiným nástrojům
1. Aniž jsou dotčeny články 38 a 42 a odstavec 2 tohoto článku, nahrazuje toto nařízení mezi členskými státy úmluvy účinné v okamžiku vstupu tohoto nařízení v platnost, které byly uzavřeny mezi dvěma nebo více členskými státy ve věcech upravených tímto nařízením.
2. a) Finsko a Švédsko mají možnost prohlásit, že se na jejich vzájemné vztahy zcela nebo částečně použije Úmluva ze dne 6. února 1931 mezi Dánskem, Finskem, Islandem, Norskem a Švédskem obsahující ustanovení mezinárodního práva soukromého o manželství, osvojení a opatrovnictví, spolu se závěrečným protokolem k této úmluvě, namísto pravidel obsažených v tomto nařízení.
Taková prohlášení se připojí k tomuto nařízení a zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství.
Tato prohlášení mohou uvedené členské státy zcela nebo částečně kdykoli odvolat [7].
b) Mezi občany Unie musí být zachovávána zásada nediskriminace na základě státní příslušnosti.
c) Pravidla pro určení příslušnosti obsažená v jakékoliv úmluvě uzavřené v budoucnu mezi členskými státy podle písmene a), která se bude týkat věcí upravených tímto nařízením, musí být v souladu s pravidly pro určení příslušnosti stanovenými tímto nařízením.
d) Rozhodnutí vydaná podle pravidel o určení příslušnosti odpovídajících pravidlům uvedeným v kapitole II v kterémkoli severském státě, který učinil prohlášení uvedené v písmenu a), se v jiných členských státech uznávají a vykonávají podle pravidel stanovených v kapitole III.
3. Členské státy zašlou Komisi:
a) kopii dohod uvedených v odst. 2 písm. a) a c) a jednotných právních předpisů, které tyto dohody provádějí;
b) veškerá oznámení o vypovězení nebo změně těchto dohod nebo jednotných právních předpisů.
Článek 37
Vztahy k některým mnohostranným úmluvám
Pokud se týče věcí upravených tímto nařízením, má ve vztazích mezi členskými státy toto nařízení přednost před těmito úmluvami:
- Haagská úmluva ze dne 5. října 1961 o pravomoci orgánů a použitelném právu při ochraně nezletilých,
- Lucemburská úmluva ze dne 8. září 1967 o uznávání rozhodnutí týkajících se rozluky manželů,
- Haagská úmluva ze dne 1. června 1970 o uznání rozvodů a zrušení manželského soužití,
- Evropská úmluva ze dne 20. května 1980 o uznávání a výkonu rozhodnutí o výchově dětí a obnovení výchovy dětí,
- Haagská úmluva ze dne 19. října 1996 o pravomoci orgánů, použitelném právu, uznávání, výkonu a spolupráci ve věcech rodičovské zodpovědnosti a opatření k ochraně dětí, za podmínky, že dítě má obvyklé bydliště v některém členském státě.
Článek 38
Rozsah účinků
1. Dohody a úmluvy uvedené v čl. 36 odst. 1 a článku 37 jsou i nadále účinné ve vztahu k věcem, na které se toto nařízení nevztahuje.
2. Tyto dohody a úmluvy jsou i nadále účinné ve vztahu k rozhodnutím a veřejným listinám vydaným před vstupem tohoto nařízení v platnost.
Článek 39
Dohody mezi členskými státy
1. Dva nebo více členských států mohou uzavírat dohody nebo ujednání k doplnění tohoto nařízení nebo ke zjednodušení jeho uplatňování.
Členské státy zašlou Komisi
a) kopii návrhu dohod a
b) veškerá vypovězení nebo změny těchto dohod.
2. Tyto dohody nebo ujednání se za žádných okolností nesmějí odchýlit od kapitol II a III tohoto nařízení.
Článek 40
Smlouvy se Svatým stolcem
1. Toto nařízení se použije, aniž je dotčena mezinárodní smlouva (konkordát) mezi Svatým stolcem a Portugalskem, uzavřená ve Vatikánu dne 7. května 1940.
2. Každé rozhodnutí týkající se neplatnosti manželství učiněné na základě smlouvy uvedené v odstavci 1 se v členských státech uzná za podmínek stanovených v kapitole III.
3. Odstavce 1 a 2 se rovněž použijí na tyto mezinárodní smlouvy (konkordáty) se Svatým stolcem:
a) Lateránská smlouva ze dne 11. února 1929 mezi Itálií a Svatým stolcem, ve znění dohody podepsané v Římě dne 18. února 1984, s dodatkovým protokolem;
b) Dohoda mezi Svatým stolcem a Španělskem o právních záležitostech ze dne 3. ledna 1979.
4. Uznání rozhodnutí uvedených v odstavci 2 může v Itálii nebo ve Španělsku podléhat týmž pravidlům a kontrolám, které se používají pro rozhodnutí církevních soudů vydaných v souladu s mezinárodními smlouvami uzavřenými se Svatým stolcem uvedenými v odstavci 3.
5. Členské státy zašlou Komisi
a) kopie smluv uvedených v odstavcích 1 a 3;
b) veškerá vypovězení nebo změny těchto smluv.
Článek 41
Členské státy se dvěma nebo více právními systémy
S ohledem na členský stát, ve kterém platí v různých územních celcích dva nebo více právních systémů nebo souborů pravidel upravujících věci, na něž se vztahuje toto nařízení,
a) se jakýmkoliv odkazem na obvyklé bydliště v tomto členském státě rozumí obvyklé bydliště v územním celku;
b) se jakýkoliv odkaz na státní příslušnost nebo v případě Spojeného království "domicile" vztahuje k územnímu celku určenému právem tohoto státu;
c) se jakýkoliv odkaz na orgán členského státu, který se zabývá návrhem na rozvod nebo rozluku nebo prohlášení manželství za neplatné, vztahuje k orgánu územního celku, který se takovým návrhem zabývá;
d) se jakýkoliv odkaz na pravidla dožádaného státu vztahuje k pravidlům územního celku, ve kterém se domáhá příslušnosti, uznání nebo výkonu.
KAPITOLA V
PŘECHODNÁ USTANOVENÍ
Článek 42
1. Toto nařízení se vztahuje pouze na řízení zahájená, na veřejné listiny vypracované a na vyrovnání schválená soudem v průběhu řízení po vstupu tohoto nařízení v platnost.
2. Rozhodnutí vydaná po dni vstupu tohoto nařízení v platnost v řízeních zahájených před tímto dnem se uznají a vykonají v souladu s kapitolou III, jestliže příslušnost soudu byla určena na základě pravidel, která jsou v souladu s pravidly uvedenými buď v kapitole II tohoto nařízení, nebo ve smlouvě uzavřené mezi členským státem původu a dožádaným členským státem, která byla platná v době zahájení řízení.
KAPITOLA VI
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 43
Přezkoumání
Nejpozději dne 1. března 2006 a dále každých pět let předloží Komise Evropskému parlamentu, Radě a Hospodářskému a sociálnímu výboru zprávu o uplatňování tohoto nařízení, a zejména jeho článků 36, 39 a čl. 40 odst.
2. V případě potřeby se ke zprávě přiloží návrhy na jeho změny.
Článek 44
Změny v seznamu soudů a v řízeních o opravných prostředcích
1. Členské státy oznámí Komisi znění úprav seznamů soudů a řízení o opravných prostředcích uvedených v přílohách I až III.
Komise v tomto smyslu dotyčné přílohy upraví.
2. Aktualizace nebo technické úpravy standardních formulářů uvedených v přílohách IV a V se přijímají poradním postupem podle čl. 45 odst. 2.
Článek 45
1. Komisi je nápomocen výbor.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 3 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 46
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. března 2001.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné v členských státech v souladu se Smlouvou o založení Evropského společenství.
Nařízení Rady (ES) č. 1348/2000
ze dne 29. května 2000
o doručování soudních a mimosoudních písemností ve věcech občanských a obchodních v členských státech
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 61 písm. c) a čl. 67 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Unie si stanovila cíl podporovat a rozvíjet prostor svobody, bezpečnosti a spravedlnosti, v kterém je zajištěn volný pohyb osob.
K postupnému vytvoření takového prostoru musí Společenství mimo jiné přijmout opatření týkající se soudní spolupráce v občanských věcech, která jsou nezbytná pro řádné fungování vnitřního trhu.
(2) Řádné fungování vnitřního trhu vyžaduje zdokonalení a urychlení zasílání soudních a mimosoudních písemností ve věcech občanských a obchodních v členských státech.
(3) Tato věc nyní spadá do působnosti článku 65 Smlouvy.
(4) V souladu se zásadami subsidiarity a proporcionality stanovenými v článku 5 Smlouvy nemůže být cílů tohoto nařízení uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jich může být lépe dosaženo na úrovni Společenství.
Toto nařízení nejde nad rámec toho, co je k dosažení těchto cílů nezbytné.
(5) Rada vypracovala na základě aktu ze dne 26. května 1997 [4] Úmluvu o doručování soudních a mimosoudních písemností ve věcech občanských a obchodních v členských státech a doporučila ji členským státům k přijetí v souladu s jejich ústavními pravidly.
Tato úmluva nevstoupila v platnost.
Měla by být však zajištěna souvislost výsledků jednání o uzavření úmluvy.
Obsah tohoto nařízení je z podstatné části převzat z uvedené úmluvy.
(6) Účinnost a rychlost soudního řízení v občanských věcech vyžaduje, aby zasílání soudních a mimosoudních písemností mezi místními orgány určenými členskými státy probíhalo přímo a rychle.
Členské státy však mohou vyjádřit svůj záměr určit pouze jeden odesílající nebo přijímající subjekt, nebo subjekt, který bude obě funkce vykonávat po dobu pěti let.
Toto určení však může být každých pět let obnovováno.
(7) Rychlost zasílání vyžaduje použití veškerých vhodných prostředků, které zajistí, že budou dodrženy určité podmínky týkající se čitelnosti a spolehlivosti přijaté písemnosti.
Bezpečnost zasílání vyžaduje, aby byl k doručované písemnosti přiložen předtištěný formulář vyplněný v úředním jazyce místa doručení nebo v jiném jazyce, který dožádaný členský stát označí za jazyk, který může přijmout.
(8) K zajištění účinnosti tohoto nařízení je možnost odmítnout žádost o doručení písemnosti omezena na výjimečné situace.
(9) Rychlost zasílání vyžaduje, aby po obdržení písemnosti následovalo bezodkladně její doručení.
Pokud k doručení nedojde do jednoho měsíce, uvědomí o tom přijímající subjekt odesílající subjekt.
Uplynutí této lhůty nemá za následek vrácení žádosti odesílajícímu subjektu, pokud je zřejmé, že je doručení proveditelné v přiměřené lhůtě.
(10) Z důvodů ochrany zájmů adresáta se doručení provádí v úředním jazyce nebo v jednom z úředních jazyků místa doručení nebo v jiném jazyce odesílajícího členského státu, kterému adresát rozumí.
(11) Vzhledem k odlišnostem procesních pravidel v členských státech se v jednotlivých členských státech rovněž liší datum rozhodné pro doručení zásilky.
S ohledem na tuto situaci a na obtíže, které z ní mohou vyplynout, stanoví toto nařízení systém, v jehož rámci jsou pro datum doručení určující právní předpisy přijímajícího členského státu.
Týká-li se však daná písemnost řízení, které má být v odesílajícím členském státě zahájeno nebo dosud probíhá, a doručení je třeba uskutečnit v rámci stanovené lhůty, řídí se datum, které je s ohledem na žadatele nutno vzít v úvahu, právními předpisy odesílajícího členského státu.
Členský stát je však na základě závažných důvodů oprávněn odchýlit se od výše uvedených ustanovení po přechodné období pěti let.
Tato odchylka může být členským státem obnovována každých pět let z důvodů týkajících se jeho právního systému.
(12) Toto nařízení má ve vztazích mezi členskými státy přednost před ustanoveními dvoustranných nebo mnohostranných dohod nebo ujednání týkajících se stejné oblasti, které byly členskými státy uzavřeny, zejména před protokolem k Bruselské úmluvě ze dne 27. září 1968 [5] a před Haagskou úmluvou ze dne 15. listopadu 1965.
Toto nařízení nebrání členským státům v zachování nebo uzavírání dohod nebo ujednání týkajících se urychlení nebo zjednodušení zasílání písemností za předpokladu, že jsou s tímto nařízením slučitelné.
(13) Informacím zasílaným na základě tohoto nařízení by se mělo dostat přiměřené ochrany.
Tyto záležitosti spadají do oblasti působnosti směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů [6], a směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/66/ES ze dne 15. prosince 1997 o zpracování osobních údajů a ochraně soukromí v odvětví telekomunikací [7].
(14) Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [8].
(15) Tato opatření zahrnují rovněž vypracování a aktualizaci příručky s použitím vhodných moderních prostředků.
(16) Nejpozději tři roky poté, co toto nařízení vstoupí v platnost, by měla Komise posoudit jeho uplatňování a navrhnout případné nezbytné úpravy.
(17) V souladu s článkem 3 Protokolu o postavení Spojeného království a Irska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, oznámily Spojené království a Irsko své přání účastnit se přijímání a používání tohoto nařízení.
(18) V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto nařízení, a proto pro ně není závazné ani použitelné,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Oblast působnosti
1. Toto nařízení se vztahuje na občanské a obchodní věci, kdy musí být soudní nebo mimosoudní písemnost zaslána z jednoho členského státu do druhého za účelem doručení v druhém členském státě.
2. Toto nařízení se nepoužije, pokud není známa adresa osoby, jíž má být písemnost doručena.
Článek 2
Odesílající a přijímající subjekty
1. Každý členský stát určí veřejné činitele, orgány nebo jiné osoby (dále jen "odesílající subjekty") příslušné k zasílání soudních nebo mimosoudních písemností, které mají být doručeny v jiném členském státě.
2. Každý členský stát určí veřejné činitele, orgány nebo jiné osoby (dále jen "přijímající subjekty") příslušné k přijímání soudních nebo mimosoudních písemností z jiného členského státu.
3. Členský stát může určit buď jeden odesílající subjekt a jeden přijímající subjekt, nebo jeden subjekt, který bude vykonávat obě funkce.
Federativní státy, státy, ve kterých se používá více právních systémů nebo státy s autonomními územními celky mohou určit více než jeden subjekt.
Toto určení platí po dobu pěti let a může být každých pět let obnovováno.
4. Každý členský stát poskytne Komisi tyto údaje:
a) názvy a adresy přijímajících subjektů uvedených v odstavcích 2 a 3;
b) jejich místní příslušnost;
c) způsoby přijímání písemností, které mají k dispozici, a
d) jazyky, které mohou být použity pro vyplnění jednotného formuláře uvedeného v příloze.
Členské státy uvědomí Komisi o veškerých pozdějších změnách těchto údajů.
Článek 3
Ústřední subjekt
Každý členský stát určí ústřední subjekt pověřený
a) poskytováním informací odesílajícím subjektům;
b) hledáním řešení veškerých obtíží, které mohou vzniknout při zasílání písemností určených k doručení;
c) předáváním žádosti o doručení příslušnému přijímajícímu subjektu, a to ve výjimečných případech a na žádost odesílajícího subjektu.
Federativní státy, státy, ve kterých se používá více právních systémů, nebo státy s autonomními územními celky mohou určit více než jeden ústřední subjekt.
KAPITOLA II
SOUDNÍ PÍSEMNOSTI
Část 1
Zasílání a doručování soudních písemností
Článek 4
Zasílání písemností
l. Soudní písemnosti jsou zasílány přímo a nejrychlejším možným způsobem mezi subjekty určenými podle článku 2.
2. Zasílání písemností, žádostí, potvrzení, stvrzenek, osvědčení a všech dalších dokumentů mezi odesílajícími subjekty a přijímajícími subjekty se může provádět jakýmkoliv odpovídajícím způsobem za předpokladu, že obdržená písemnost po obsahové stránce věrně odpovídá odeslané písemnosti a všechny informace v ní uvedené jsou snadno čitelné.
3. K zasílané písemnosti se přikládá žádost vyhotovená podle jednotného formuláře uvedeného v příloze.
Formulář se vyplňuje v úředním jazyce přijímajícího členského státu, nebo je-li v daném členském státě více úředních jazyků, v úředním jazyce nebo v jednom z úředních jazyků místa doručení, nebo v jiném jazyce, který dožádaný členský stát označí za jazyk, který může přijmout.
Každý členský stát uvede úřední jazyk nebo jazyky Evropské unie kromě svých vlastních, které jsou pro něho přijatelné pro účely vyplňování formuláře.
4. Zasílané písemnosti a dokumenty nepodléhají úřednímu ověření ani jiné rovnocenné formální náležitosti.
5. Pokud si odesílající subjekt přeje, aby mu byla spolu s potvrzením uvedeným v článku 10 vrácena kopie dané písemnosti, odešle písemnost ve dvojím vyhotovení.
Článek 5
Překlad písemností
1. Odesílající subjekt, kterému žadatel odešle písemnost k zaslání, upozorní žadatele na to, že adresát může odmítnout písemnost přijmout, pokud není v jednom z jazyků stanovených v článku 8.
2. Žadatel nese veškeré náklady na překlad před zasláním písemnosti, aniž je dotčeno jakékoliv případné následné rozhodnutí soudu nebo příslušného orgánu o hrazení těchto nákladů.
Článek 6
Příjem písemností přijímajícím subjektem
1. Přijímající subjekt co nejdříve po obdržení písemnosti, v každém případě do sedmi dnů od jejího obdržení, odešle nejrychlejším možným způsobem potvrzení o přijetí odesílajícímu subjektu, přičemž použije jednotný formulář uvedený v příloze.
2. Pokud není možné vyhovět žádosti o doručení na základě zaslaných informací nebo písemností, spojí se přijímající subjekt nejrychlejším možným způsobem s odesílajícím subjektem k získání chybějících informací nebo písemností.
3. Pokud žádost o doručení zjevně spadá mimo oblast působnosti tohoto nařízení nebo pokud doručení není možné vzhledem k nesplnění formálních podmínek, jsou žádost a zaslané písemnosti po obdržení vráceny odesílajícímu subjektu spolu s oznámením o vrácení na jednotném formuláři uvedeném v příloze.
4. Přijímající subjekt, který obdrží písemnost, k jejichž doručení není místně příslušný, odešle písemnost spolu se žádostí příslušnému přijímajícímu subjektu ve stejném členském státě, pokud žádost splňuje podmínky stanovené v čl. 4 odst. 3, a uvědomí o tom odesílající subjekt prostřednictvím jednotného formuláře uvedeného v příloze. Místně příslušný přijímající subjekt o obdržení písemnosti uvědomí odesílající subjekt způsobem stanoveným v odstavci 1.
Článek 7
Doručování písemností
1. Přijímající subjekt doručí písemnost sám nebo ji nechá doručit v souladu s právními předpisy přijímajícího členského státu nebo zvláštní formou vyžádanou odesílajícím subjektem, pokud tento způsob není neslučitelný s právními předpisy tohoto členského státu.
2. Všechna opatření nezbytná k doručení písemnosti se činí co nejdříve.
V každém případě, pokud není možné písemnost doručit do jednoho měsíce od jejího obdržení, uvědomí přijímající subjekt odesílající subjekt prostřednictvím potvrzení na jednotném formuláři uvedeném v příloze, které je vystaveno podle podmínek uvedených v čl. 10 odst.
2. Lhůta se počítá podle právních předpisů přijímajícího členského státu.
Článek 8
Odmítnutí přijmout písemnost
1. Přijímající subjekt vyrozumí adresáta o tom, že může odmítnout přijmout písemnost určenou k doručení, pokud je v jiném jazyce než v jednom z těchto jazyků,
a) v úředním jazyce přijímajícího členského státu nebo v případě, že v daném členském státě je několik úředních jazyků, v úředním jazyce nebo v jednom z úředních jazyků místa doručení, nebo
b) v jazyce odesílajícího členského státu, který adresát zná.
2. Pokud je přijímající subjekt uvědoměn o tom, že adresát odmítá písemnost přijmout podle odstavce 1, neprodleně o tom uvědomí odesílající subjekt prostřednictvím potvrzení uvedeného v článku 10 a vrátí žádost a písemnosti, pro které byl vyžádán překlad.
Článek 9
Datum doručení
1. Datum doručení písemnosti podle článku 7 je datum, v kterém je písemnost doručena podle právních předpisů přijímajícího členského státu, aniž je dotčen článek 8.
2. Musí-li však být písemnost doručena v určité lhůtě v souvislosti s řízením, které bylo zahájeno nebo probíhá v odesílajícím členském státě, bere se v úvahu ve vztahu k žadateli datum stanovené právními předpisy tohoto členského státu.
3. Každý členský stát se ze závažných důvodů může na přechodné období pěti let odchýlit od odstavců 1 a 2 tohoto článku.
Přechodné období může být členským státem každých pět let obnovováno z důvodů týkajících se jeho právního systému.
Členský stát informuje Komisi o obsahu odchylky a o okolnostech případu.
Článek 10
Potvrzení o doručení a kopie doručené písemnosti
1. Po provedení formálních náležitostí týkajících se doručení písemnosti se vydá potvrzení o provedení těchto formálních náležitostí podle jednotného formuláře uvedeného v příloze a odešle se odesílajícímu subjektu. Pokud byl použit čl. 4 odst. 5, připojí se k potvrzení kopie doručené písemnosti.
2. Potvrzení se vydává v úředním jazyce nebo v jednom z úředních jazyků odesílajícího členského státu nebo v jiném jazyce, který odesílající členský stát označí za jazyk, který může přijmout.
Každý členský stát uvede úřední jazyk nebo jazyky Evropské unie jiné než své vlastní, které jsou pro něho přijatelné pro účely vyplňování formuláře.
Článek 11
Náklady na doručení
1. Doručení soudních písemností pocházejících z členského státu nepodléhá platbě ani úhradě daní ani nákladů na služby poskytnuté přijímajícím členským státem.
2. Žadatel platí nebo uhradí náklady vzniklé
a) činností úředního činitele nebo příslušné osoby podle právních předpisů přijímajícího členského státu;
b) použitím zvláštního způsobu doručení.
Část 2
Jiné způsoby zasílání a doručování soudních písemností
Článek 12
Zasílání konzulární nebo diplomatickou cestou
Každý členský stát může za výjimečných okolností využívat konzulární nebo diplomatickou cestu k odesílání soudních písemností za účelem jejich doručení subjektům v jiném členském státě, které byly určeny podle článku 2 nebo 3.
Článek 13
Doručování diplomatickými nebo konzulárními zástupci
1. Každý členský stát může přímo a bez omezení doručovat soudní písemnosti osobám s bydlištěm v jiném členském státě prostřednictvím svých diplomatických nebo konzulárních zástupců.
2. Každý členský stát může podle čl. 23 odst. 1 prohlásit, že je proti takovému doručování na jeho území, ledaže mají být písemnosti doručeny státnímu příslušníku odesílajícího členského státu.
Článek 14
Doručování poštou
1. Každý členský stát může doručovat soudní písemnosti osobám s bydlištěm v jiném členském státě přímo poštou.
2. Každý členský stát může podle čl. 23 odst. 1 blíže určit podmínky, za jakých bude přijímat doručení soudních písemností poštou.
Článek 15
Přímé doručení
1. Toto nařízení nebrání možnosti jakékoliv osoby zúčastněné na soudním řízení doručit soudní písemnosti přímo prostřednictvím úředních činitelů, úředníků nebo jiných příslušných osob přijímajícího členského státu.
2. Každý členský stát může podle čl. 23 odst. 1 prohlásit, že je proti doručování soudních písemností na jeho území podle odstavce 1.
KAPITOLA III
MIMOSOUDNÍ PÍSEMNOSTI
Článek 16
Zasílání
Mimosoudní písemnosti mohou být zasílány za účelem doručení v jiném členském státě v souladu s tímto nařízením.
KAPITOLA IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 17
Prováděcí pravidla
Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení týkající se níže uvedených záležitostí se přijímají poradním postupem podle čl. 18 odst. 2:
a) vypracování a každoroční aktualizace příručky obsahující informace poskytnuté členskými státy podle čl. 2 odst. 4;
b) vypracování seznamu písemností v úředních jazycích Evropské unie, které mohou být doručovány podle tohoto nařízení;
c) aktualizace nebo provedení technických úprav jednotného formuláře stanoveného v příloze.
Článek 18
Výbor
1. Komisi je nápomocen výbor.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 3 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 19
Nedostavení se žalované strany k soudu
1. Pokud mělo být do jiného členského státu za účelem doručení zasláno soudní předvolání nebo obdobná písemnost podle tohoto nařízení a žalovaná strana se nedostavila, přeruší soud řízení, dokud nebude zjištěno,
a) že písemnost byla doručena způsobem předepsaným vnitrostátními právními předpisy přijímajícího členského státu pro doručení písemností v soudním řízení v daném státě osobám, které se nacházejí na jeho území, nebo
b) že písemnost byla skutečně doručena žalované straně nebo do místa jejího bydliště jiným způsobem, který stanoví toto nařízení;
a že v obou těchto případech byla písemnost doručena nebo dodána s dostatečným předstihem k tomu, aby se žalovaná strana mohla obhajovat.
2. Každý členský stát může při oznámení podle čl. 23 odst. 1 prohlásit, že soudce bez ohledu na odstavec 1 může vydat rozhodnutí, i když nebylo obdrženo potvrzení o doručení nebo dodání, pokud jsou splněny všechny níže uvedené podmínky:
a) písemnost byla zaslána jedním ze způsobů stanovených tímto nařízením;
b) ode dne zaslání písemnosti uplynulo období nejméně šesti měsíců, které soudce v daném případě považuje za dostačující;
c) nebylo obdrženo potvrzení žádného druhu, přestože bylo vynaloženo veškeré úsilí k jeho získání prostřednictvím příslušných orgánů přijímajícího členského státu.
3. Odstavce 1 a 2 nebrání tomu, aby soudce v naléhavém případě nařídil jakákoli předběžná nebo ochranná opatření.
4. Pokud má být do jiného členského státu za účelem doručení zasláno soudní předvolání nebo obdobná písemnost podle tohoto nařízení a bylo vydáno rozhodnutí proti žalované straně, která se nedostavila, je soudce oprávněn prominout žalovanému uplynutí lhůty pro podání opravného prostředku proti tomuto rozhodnutí, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a) žalovaná strana se bez zavinění na své straně nedozvěděla o písemnosti v dostatečném předstihu k tomu, aby se mohla obhajovat, nebo se nedozvěděla o rozhodnutí v dostatečném předstihu k tomu, aby mohla podat opravný prostředek; a
b) obrana předložená žalovaným ve věci není zjevně neodůvodněná.
Žádost o prominutí zmeškání lhůty může být podána pouze v přiměřené lhůtě od doby, kdy se žalovaný o rozhodnutí dozví.
Každý členský stát může v souladu s čl. 23 odst. 1 prohlásit, že žádosti nebude vyhověno, pokud je podána po uplynutí lhůty stanovené v tomto prohlášení, která však v žádném případě není kratší než jeden rok ode dne vynesení rozhodnutí.
5. Odstavec 5 se nevztahuje na rozhodnutí týkající se osobního stavu nebo právní způsobilosti osob.
Článek 20
Vztah k dohodám nebo ujednáním, jejichž stranami jsou členské státy
1. Pokud jde o věci, na které se vztahuje, má toto nařízení přednost před jinými ustanoveními dvoustranných nebo vícestranných dohod nebo ujednání, které byly členskými státy uzavřeny, zejména před článkem IV protokolu připojeného k Bruselské úmluvě z roku 1968 a před Haagskou úmluvou ze dne 15. listopadu 1965.
2. Toto nařízení nebrání členským státům v zachování nebo uzavírání dohod nebo ujednání týkajících se urychlení nebo zjednodušení zasílání písemností za předpokladu, že jsou s tímto nařízením slučitelné.
3. Členské státy zašlou Komisi
a) kopii dohod nebo ujednání uvedených v odstavci 2 uzavřených mezi členskými státy, jakož i návrhy dohod nebo ujednání, které zamýšlejí přijmout;
a b) veškerá oznámení o vypovězení nebo změně těchto dohod nebo ujednání.
Článek 21
Právní pomoc
Tímto nařízením není dotčeno uplatňování článku 23 Úmluvy o civilním řízení soudním ze dne 17. července 1905, článku 24 Úmluvy o civilním řízení soudním ze dne 1. března 1954 ani článku 13 Úmluvy o mezinárodním přístupu k soudům ze dne 25. října 1980 mezi členskými státy, které jsou stranami těchto úmluv.
Článek 22
Ochrana zasílaných informací
1. Informace zasílané podle tohoto nařízení, včetně osobních údajů, smí přijímající subjekt použít pouze pro účely, pro které byly zaslány.
2. Přijímající subjekty zajistí zachování důvěrnosti těchto informací v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy.
3. Odstavci 1 a 2 nejsou dotčeny vnitrostátní právní předpisy umožňující příslušným subjektům získat informace o využití informací zaslaných podle tohoto nařízení.
4. Tímto nařízením nejsou dotčeny směrnice 95/46/ES a 97/66/ES.
Článek 23
Sdělení a zveřejnění
1. Členské státy sdělí Komisi informace uvedené v článcích 2, 3, 4, 9, 10, 13, 14, 15, čl. 17 písm. a) a článku 19.
2. Komise zveřejní informace uvedené v odstavci 1 v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 24
Přezkoumání
Nejpozději 1. června 2004, a dále každých pět let, předloží Komise Evropskému parlamentu, Radě a Hospodářskému a sociálnímu výboru zprávu o používání tohoto nařízení, přičemž věnuje zvláštní pozornost účinnosti subjektů určených podle článku 2 a praktickému používání čl. 3 písm. c) a článku 9.
V případě potřeby jsou ke zprávě přiloženy návrhy na změny tohoto nařízení ve shodě s vývojem oznamovacího systému.
Článek 25
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 31. května 2001.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné v členských státech v souladu se Smlouvou o založení Evropského společenství.
Nařízení Komise (ES) č. 1353/2000
ze dne 26. června 2000,
kterým se trvale povoluje doplňková látka a dočasně povolují nové doplňkové látky, nová užití doplňkových látek a nové přípravky v krmivech
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech [1], naposledy pozměněnou směrnicí 1999/20/ES [2], a zejména na článek 3 této směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 70/524/EHS stanoví, že s ohledem na vývoj vědeckých a technických poznatků mohou být povoleny nové doplňkové látky nebo nová užití doplňkových látek.
(2) Přípravku náležejícímu do skupiny "enzymů" je uděleno trvalé povolení, jestliže splňuje všechny podmínky uvedené v článku 3a směrnice 70/524/EHS.
(3) Byly předloženy údaje pro trvalé povolení 3-fytázy (EC 3.1.3.8) produkované Aspergillus niger (CBS 114.94), která je popsána v příloze.
(4) Novým doplňkovým látkám nebo novým užitím doplňkových látek je uděleno dočasné povolení, pokud při povoleném obsahu v krmivech nemají nepříznivé účinky na zdraví lidí a zvířat nebo na životní prostředí, ani nepoškozují spotřebitele tím, že by ovlivňovaly vlastnosti živočišného produktu, pokud jejich přítomnost v krmivech může být kontrolována a pokud lze na základě dostupných výsledků důvodně předpokládat, že mají příznivý vliv na vlastnosti krmiv, do kterých jsou přidávány, nebo na živočišnou produkci.
(5) Byly předloženy údaje pro dočasné povolení nových enzymů a mikroorganismů, nových užití enzymů a pro nahrazení povolených enzymových přípravků novými přípravky z těchže enzymů.
(6) Na používání doplňkových látek pracovníky a na manipulaci s nimi se vztahují v plném rozsahu ustanovení směrnice Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci [3] a navazující samostatné směrnice, zejména směrnice Rady 90/679/EHS ze dne 26. listopadu 1990 o ochraně zaměstnanců před riziky spojenými s expozicí biologickým činitelům při práci [4], naposledy pozměněná směrnicí Komise 97/65/ES [5].
(7) Vědecký výbor pro výživu zvířat zaujal příznivé stanovisko, pokud jde o bezpečnost těchto přípravků z enzymů a mikroorganismů a příznivý vliv enzymového přípravku, pro který se navrhuje časově neomezené povolení, na živočišnou produkci.
(8) O patření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro krmiva,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přípravek náležející do skupiny "enzymů", které jsou uvedeny v příloze I tohoto nařízení, se povoluje v souladu se směrnicí 70/524/EHS jako doplňková látka ve výživě zvířat za podmínek stanovených v uvedené příloze.
Článek 2
Podmínky pro povolení přípravků č. 16 a č. 17 náležejících do skupiny "Enzymů", které jsou uvedeny v příloze II tohoto nařízení, se nahrazují v souladu se směrnicí 70/524/EHS podmínkami stanovenými v uvedené příloze.
Článek 3
Přípravky náležející do skupiny "Enzymů", které jsou uvedeny v příloze III tohoto nařízení, se povolují v souladu se směrnicí 70/524/EHS jako doplňkové látky ve výživě zvířat za podmínek stanovených v uvedené příloze.
Článek 4
Přípravek náležející do skupiny "mikroorganismů", které jsou uvedeny v příloze IV tohoto nařízení, se povoluje v souladu se směrnicí 70/524/EHS jako doplňková látka ve výživě zvířat v uvedené za podmínek stanovených příloze.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1356/2000
ze dne 27. června 2000,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1474/95 o otevření a správě celních kvót v odvětví vajec a pro vaječný albumin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1095/96 ze dne 18. června 1996o zavedení koncesí stanovených v seznamu CXL sestaveném na základě závěrů jednání o čl. XXIV odst. 6 GATT [1], a zejména na článek 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V rámci Světové obchodní organizace se Společenství zavázalo otevřít celní kvóty pro některé produkty z odvětví vajec a pro vaječný albumin.
Proto by měla být stanovena prováděcí pravidla k těmto kvótám pro období od 1. července 2000.
1474/95 [2] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1323/1999 [3] upravuje správu těchto kvót pro období od 1. července 1999 do 30. června 2000; je třeba upravit jejich správu v období od 1. července 2000.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1474/95 se mění takto:
1. Článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
Dovozní celní kvóty uvedené v příloze I se otevírají každoročně pro skupiny produktů v ní uvedené a za podmínek v ní uvedených."
2. Příloha I se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1357/2000
ze dne 27. června 2000,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1251/96 o otevření a správě celních kvót v odvětví drůbežího masa
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1095/96 ze dne 18. června 1996 o zavedení koncesí stanovených v seznamu CXL sestaveném na základě závěrů jednání o čl. XXIV odst. 6 GATT [1], a zejména na článek 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) v rámci Světové obchodní organizace se Společenství zavázalo otevřít celní kvóty pro některé produkty v odvětví drůbežího masa; proto by měla být stanovena prováděcí pravidla k těmto kvótám pro období od 1. července 2000;
1251/96 [2] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1327/1999 [3] upravuje správu těchto kvót pro období od 1. července 1999 do 30. června 2000; je tedy třeba upravit jejich správu pro období od 1. července 2000;
(3) opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1251/96 se mění takto:
1. článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
Dovozní celní kvóty uvedené v příloze I se otevírají každoročně pro skupiny produktů v ní uvedené a za podmínek v ní uvedených."
2. Příloha I se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1362/2000
ze dne 29. června 2000,
kterým se pro Společenství provádějí celní ustanovení rozhodnutí č. 2/2000, jež přijala Smíšená rada podle Prozatímní smlouvy o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy mexickými
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům;
(1) Smíšená rada podle Prozatímní smlouvy o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy mexickými ve svém rozhodnutím č. 2/2000 přijala prováděcí opatření k aspektům uvedené smlouvy týkajícím se obchodu se zbožím s účinkem od 1. července 2000.
(2) Celní preference stanovené rozhodnutím č. 2/2000 se vztahují na produkty pocházející z Mexika v souladu s přílohou III uvedeného rozhodnutí.
(3) Za účelem uplatňování těchto celních preferencí ve Společenství je nezbytné přijmout zvláštní ustanovení.
(4) Základní sazby pro výpočet snížení cla jsou sazby stanovené v rozhodnutí 2/2000.
(5) Je třeba, aby se obecně metody výpočtu valorických a specifických cel používaly i pro úpravu minimálních a maximálních cel stanovených ve společném celním sazebníku.
(6) Rozhodnutí č. 2/2000 stanoví, že některé produkty pocházející z Mexika mohou být do Společenství dováženy v rámci limitů celních kvót se sníženým nebo nulovým clem.
Uvedené rozhodnutí upřesňuje produkty, které produkty mají na taková sazební opaření nárok, upřesňuje jejich objemy a celní sazby.
Celní kvóty by měly být spravovány podle zásady "kdo dřív přijde, je dřív na řadě" v souladu s články 308a až 308c nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, které provádí nařízení Komise (EHS) č.
2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [1]. Celní kvóta pro některé produkty je po určitou dobu podmíněna splněním zvláštních pravidel původu.
I tato celní kvóta by měla být spravována podle zásady "kdo dřív přijde, je první obsloužen".
(7) Kódy kombinované nomenklatury uvedené v tomto nařízení vycházejí z kombinované nomenklatury pro rok 2000 obsažené v nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [2].
Změny kombinované nomenklatury a kódů TARIC by neměly podstatným způsobem měnit dohody nebo jiné akty, které Společenství a Mexiko uzavřely.
V zájmu jednoduchosti je tedy třeba stanovit, že prováděcí pravidla k tomuto nařízení v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí Komise [3] přijme Komise, jíž je nápomocen Výbor pro celní kodex.
(8) V zájmu boje proti podvodům je nezbytné přijmout ustanovení, na základě kterých budou referenčními dovozy do Společenství podléhat dohledu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Pro účely provádění rozhodnutí č. 2/2000, které přijala Smíšená rada podle Prozatímní smlouvy o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy mexickými se:
a) výrazem "DNV" rozumí nejnižší sazba cla, která je uvedena ve sloupci 3 nebo 4 s ohledem na období uplatňování zmiňovaná nebo uváděná v daném sloupci ve druhé části přílohy I nařízení (EHS) č. 2658/87.
Tímto výrazem se však nerozumí celní sazba stanovení v rámci celní kvóty otevřené za použití článku 26 Smlouvy nebo přílohy 7 nařízení (EHS) č. 2658/87;
b) s výhradou odstavce 2 se konečná sazba preferenčního cla zaokrouhluje na první desetinné místo.
2. Pokud je výsledkem výpočtu preferenčního cla jedna z níže uvedených sazeb, uplatní se plné osvobození od cla:
a) nejvýše 1 % v případě valorického cla nebo
b) nejvýše 0,5 EUR pro každou částku počítanou v eurech v případě specifického cla.
3. Pokud se clo skládá z valorického cla zvýšeného o některé ze specifických cel, je preferenční snížení v případech uvedených v článku 8 rozhodnutí č.
2/2000 omezeno na valorické clo. Pokud se clo skládá z valorického cla a minimálního a maximálního cla, vztahuje se preferenční snížení cla rovněž na toto minimální a maximální clo.
Pokud se clo skládá z více specifických cel, vztahuje se preferenční snížení na všechna tato cla.
Článek 2
1. S výhradou odstavce 5 se cla pro produkty uvedené v příloze tohoto nařízení a pocházející z Mexika snižují v rámci celních kvót uvedených v příloze na stanovené úrovně.
2. Celní kvóty se spravují podle článků 308a až 308c nařízení (EHS) č. 2454/93.
3. Pokud jde o produkty, na něž se vztahuje příloha tohoto nařízení:
a) zvláštní vývozní dokument uvedený v čl. 8 odst. 7 rozhodnutí č. 2/2000 Smíšené rady znamená průvodní osvědčení EUR 1 nebo prohlášení na faktuře uvedené v čl. 15 odst. 1 rozhodnutí;
b) přijetí prohlášení s návrhem na propuštění do volného oběhu je považováno za vydání dovozního povolení uvedeného v tomto ustanovení.
4. Snížení celních sazeb uvedené v příloze je vyjádřeno jako procento cla skutečně uplatňovaného v případě zboží pocházejícího z Mexika při propuštění do volného oběhu mimo celní kvóty stanovené v příloze.
5. Clo pro produkty kódu KN 170410 dovážené v rámci celní kvóty uvedené v příloze tohoto nařízení pod pořadovým číslem 09.1857 činí 6 %.
6. S výjimkou celní kvóty s pořadovým číslem 09.1899 se celní kvóty otevírají každoročně od 1. července do 30. června na dobu dvanácti měsíců.
Poprvé budou tyto kvóty otevřeny 1. července 2000.
7. Celní kvóta uvedená v příloze tohoto nařízení pod pořadovým číslem 09.1847 se otevře naposledy 1. července 2007.
8. Roční celní kvóta ve výši 2500 jednotek se otevírá s preferenční sazbou podle smlouvy pro vozidla kódů KN 870120, 8702 a 8704 pocházející z Mexika podle zvláštních pravidel původu stanovených v příloze III, dodatku IIa, poznámce 12.1 rozhodnutí č.
2/2000. Tato celní kvóta se otevírá každoročně na dobu dvanácti měsíců od 1. ledna do 31. prosince, až do prosince 2006.
Poprvé se otevře 1. července 2000 pro polovinu ročního objemu.
Za účelem získání nároku na celní kvótu musí být v kolonce 7 (Poznámky) průvodního prohlášení EUR.1 nebo prohlášení na faktuře pro dotyčné zboží uveden tento údaj: "Zvláštní pravidlo původu stanovené v rozhodnutí č. 2/2000 Smíšené rady ES-Mexiko, příloha III, dodatek IIa, poznámka 12.1".
Článek 3
Roční objem celní kvóty uvedené v příloze tohoto nařízení pod pořadovým číslem 09.1853 se od 1. července 2001 každý rok postupně zvyšuje o 500 tun.
Článek 4
Aniž jsou dotčeny články 2 a 3, změny a technické úpravy přílohy tohoto nařízení v důsledku změn kombinované nomenklatury a kódů TARIC, rozhodnutí Smíšené rady ES-Mexiko nebo uzavření smluv, protokolů nebo výměn dopisů mezi Společenstvím a Mexikem, přijme Komise postupem podle čl. 5 odst. 2.
Článek 5
1. Komisi je nápomocen Výbor pro celní kodex, dále jen "výbor".
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES. Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES činí tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 6
1. Produkty propuštěné do volného oběhu s preferenčními sazbami podle rozhodnutí č.
2/2000 podléhají dohledu. Komise po konzultaci s členskými státy rozhodne, na které produkty se dohled vztahuje.
2. Článek 308d nařízení (EHS) č. 2454/93 se použije.
3. Členské státy a Komise úzce spolupracují k zajištění dodržování opatření dohledu.
Článek 7
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1365/2000
ze dne 19. června 2000,
kterým se mění nařízení (EHS) 2759/75 o společné organizaci trhu s vepřovým masem
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení článku 4 nařízení (EHS) č. 2759/75 [4] stanoví, že je nutno určit jednou ročně základní cenu některých úprav masa pocházejících z prasete domácího.
V souladu s přístupem použitým v souvislosti s reformou společných organizací trhu v rámci Agendy 2000 a ve snaze umožnit hospodářským subjektům vytvářet dlouhodobější výrobní programy, je třeba stanovovat základní cenu bez časového omezení, aniž by tím však byly dotčeny případné opodstatněné změny v budoucnosti.
(2) Základní cenu je nutno stanovit na takové úrovni, která přispěje k zajištění stability tržních cen, aniž by tím docházelo k vytváření strukturálních přebytků uvnitř Společenství.
(3) Základní cena musí být stanovena pro standardní jakost definovanou nařízením Rady (EHS) č. 3220/84 [5] ze dne 13. listopadu 1984, kterým se určuje klasifikační stupnice Společenství pro jatečně upravená těla prasat.
(4) Je třeba přijmout nezbytná opatření k provedení nařízení (EHS) č. 2759/75 v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES [6] ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2759/75 se mění takto:
1. V článku 4 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Základní cena masa pocházejícího z prasete domácího ve formě jatečně upravených těl nebo jatečných půlí, dále jen "poražená prasata", standardní jakosti se stanoví na 1509,39 eur na tunu, a to od 1. července 2000.
Standardní jakost je definována podle hmotnosti a podle obsahu libového masa na jatečně upravených tělech prasat, stanovených v souladu s čl. 2 odst. 2 a 3 nařízení (EHS) č. 3220/84 takto:
- jatečně upravená těla o hmotnosti v rozmezí 60 až 120 kilogramů: třída E,
- jatečně opracovaná těla o hmotnosti v rozmezí 120 až 180 kilogramů: třída R."
2. V článku 4 se zrušuje odstavec 4.
3. Článek 23 se zrušuje.
4. Článek 24 se nahrazuje tímto:
"Článek 24
1. Komisi je nápomocen Řídící výbor pro vepřové maso, dále jen "výbor".
2. Má-li být zahájen postup podle tohoto odstavce, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Délka období uvedeného v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES se stanoví na jeden měsíc.
3. Výbor přijme svůj jednací řád."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1377/2000
ze dne 28. června 2000,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1432/94, kterým se stanoví prováděcí pravidla k dovoznímu režimu v odvětví vepřového masa podle nařízení Rady (ES) č. 774/94 o otevření a správě některých celních kvót Společenství pro vepřové maso a některé další zemědělské produkty
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 774/94 [1] ze dne 29. března 1994 o otevření a správě některých celních kvót Společenství pro vysoce jakostní hovězí maso, vepřové maso, drůbeží maso, pšenici, sourež a otruby, krupičné otruby a jiná rezidua ve znění nařízení Komise (ES) č. 2198/95 [2], a zejména na článek 7 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2759/75 [3] ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vepřovým masem, naposledy pozměněné Aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska a nařízením (ES) č. 3290/94 [4], a zejména na článek 22 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1432/94 [5] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2068/96 [6] stanoví prováděcí pravidla k dovoznímu režimu v odvětví vepřového masa podle nařízení Rady (ES) č. 774/94.
(2) Dovozní kvóty pro vepřové maso byly v posledních letech obecně jen málo využívány a relativně vysoká jistota u dovozní licence může představovat faktor, který má odrazovat od obchodování; pro zjednodušení obchodu s vepřovým masem a harmonizaci výše jistot u dovozních licencí v celém odvětví masa je nutné zrevidovat výši jistoty stanovené v nařízení (ES) č. 1432/94.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro vepřové maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 6 nařízení (ES) č. 1432/94 se nahrazuje tímto:
"Článek 6
V souvislosti s podáním žádostí o dovozní licence na všechny produkty uvedené v článku 1 se skládá jistota ve výši 20 eur na 100 kilogramů."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1378/2000
ze dne 28. června 2000,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1486/95 o otevření a správě celních kvót v odvětví vepřového masa
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1095/96 ze dne 18. června 1996 o zavedení koncesí v seznamu CXL sestaveném na základě závěrů jednání o čl. XXIV odst. 6 GATT [1], a zejména na článek 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1486/95 [2], naposledy pozměněné nařízením (ES) č.
1409/1999 [3], otevřelo kvóty na konkrétní období. Společenství se v rámci Světové obchodní organizace zavázalo ke zvýšení celních kvót na některé produkty v odvětví vepřového masa.
Je tedy nezbytné stanovit nová množství pro vývozní režim počínaje 1. červencem 2000.
(2) Užití dovozních kvót v sektoru vepřového masa bylo v posledních letech obecně nízké a značně vysoká výše jistoty požadované u dovozních licencí by mohla mít negativní dopad a mohla by představit odrazující faktor pro obchod.
Ve snaze zjednodušit obchodování s vepřovým masem a sladit výše jistot vyžadovaných u dovozních licencí v celém odvětví masa je nutné přehodnotit výši jistoty.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro vepřové maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1486/95 se mění takto:
1. Článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
Dovozní celní kvóty uvedené v příloze I se otvírají ročně za tam uvedených podmínek pro tam uvedené skupiny produktů."
2. V článku 5 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. Při podání žádosti o dovozní licenci na všechny produkty uvedené v článku 1 musí být složena jistota ve výši 20 EUR na 100 kilogramů."
3. Příloha I se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1437/2000
ze dne 30. června 2000,
kterým se mění oddíl C přílohy VI nařízení Rady (EHS) č. 2092/91 o ekologickém zemědělství a k němu se vztahujícím označování zemědělských produktů a potravin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2092/91 ze dne 24. června 1991 o ekologickém zemědělství a k němu se vztahujícím označování zemědělských produktů a potravin [1] naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1073/2000 [2], a zejména na čl. 5 odst. 8 a na článek 13 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Komise (EHS) č. 207/93 ze dne 29. ledna 1993, kterým se definuje obsah přílohy VI nařízení (EHS) č. 2092/91 o ekologickém zemědělství a k němu se vztahujícím označování zemědělských produktů a potravin a kterým se stanovují prováděcí pravidla k ustanovení čl. 5 odst. 4 uvedeného nařízení [3] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 345/97 [4], a zejména na čl. 3 odst. 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 5 odst. 4 nařízení (EHS) č. 2092/91 stanovuje, že složky zemědělského původu mohou být zahrnuty do přílohy VI oddílu C pouze tehdy, když se prokáže, že takové složky jsou zemědělského původu a že se ve Společenství nevyrábějí v dostatečném množství podle pravidel stanovených v článku 6 nebo nemohou být dovezena ze třetích zemí podle pravidel stanovených v článku 11.
(2) Některé členské státy informovaly ostatní členské státy a Komisi v souladu s postupem stanoveným v čl. 3 odst. 2 nařízení (EHS) č. 207/93 o povolení, která udělily na používání některých složek zemědělského původu, které v současné době nejsou zahrnuty v příloze VI oddíle C nařízení (EHS) č. 2092/91. Ukazuje se, že muškátový oříšek, některé druhy pepře a jejich směsi, květy světlice barvířské, směsi některých jedlých plodin s barvicími nebo ochucujícími účinky, uzený koriandr a griotka nejsou v současné době k dispozici z ekologické produkce. Proto by tyto produkty měly být zařazeny do přílohy VI oddílu C uvedeného nařízení.
(3) Opatření musí být přijata urychleně, protože u některých produktů již uplynula doba, kdy je možné podle čl. 3 odst. 1 nařízení (EHS) č. 207/93 prodlužovat povolení na vnitrostátní úrovni.
(4) Z důvodů jasnosti je vhodné znovu uvést celé znění oddílu C přílohy VI.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem výboru uvedeného v článku 14 nařízení (ES) č. 2092/91,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Oddíl C přílohy VI nařízení (EHS) č. 2092/91 se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1454/2000
ze dne 3. července 2000,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2316/1999, pokud jde o regionální základní plochy použitelné v rámci režimu podpor pro producenty některých plodin na orné půdě stanoveného nařízením Rady (ES) č. 1251/1999
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1251/1999 ze dne 17. května 1999 o režimu podpor pro producenty některých plodin na orné půdě [1], ve znění nařízení (ES) č. 2704/1999 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 2316/1999 [3] stanoví regionální základní plochy použitelné v rámci režimu podpor pro producenty některých plodin na orné půdě.
(2) V rámci nařízení Rady (ES) č. 1017/94 ze dne 26. dubna 1994 o přeměně půdy, na které se v současnosti pěstují plodiny na orné půdě, na půdu pro extenzívní chov hospodářských zvířat v Portugalsku [4], ve znění nařízení (ES) č.
1461/95 [5], byly podány žádosti o přeměnu 6884 hektarů. Základní plocha by proto měla být změněna.
(3) Podle žádosti podané Nizozemskem by měly být nové základní plochy stanoveny v souladu s regionalizačním plánem daného členského státu, aniž by se však změnila celková základní plocha.
(4) Nařízení (ES) č. 2316/1999 proto musí být změněno.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V příloze VI nařízení (ES) č. 2316/1999 se základní plochy v oddílech "Portugalsko" a "Nizozemsko" nahrazují základními plochami uvedenými v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1470/2000
ze dne 5. července 2000,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 1964/82, kterým se stanoví podmínky pro poskytování zvláštních vývozních náhrad pro některé druhy vykostěného hovězího masa
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], ve znění nařízení Komise (ES) č. 907/2000 [2], a zejména na čl. 33 odst. 12 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1000/2000 [3], které vstoupilo v platnost dnem 13. května 2000 a které změnilo zejména nařízení (EHS) č. 3846/87 [4], kterým se zavádí nomenklatura zemědělských produktů pro vývozní náklady.
(2) V důsledku této změny je rovněž nutné upravit podmínky čl. 6 odst. 3 nařízení Komise (EHS) č. 1964/82 [5], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1452/1999 [6].
(3) Uvedená změna rovněž umožní aktualizovat určité odkazy na podmínky nařízení Komise (EHS) č. 3665/87 [7], nahrazeného nařízením (ES) č. 800/1999 [8].
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 6 nařízení (EHS) č. 1964/82 se odstavce 3 a 4 nahrazují tímto:
"3. Pokud tento hmotnostní rozdíl překročí 10 %, sníží se zvláštní náhrada na hodnotu náhrady pro produkty kódu KN 020130009060, která platí k datu uvedeném v kolonce 21 vývozní licence, na jejímž základě byly splněny formality podle čl. 5 odst. 1 nebo čl. 26 odst. 1 nařízení (EHS) č. 800/1999.
4. Sankce stanovené v čl. 51 odst. 1 písm. a) nařízení (EHS) č. 800/1999 se neukládají v případech uvedených v odstavcích 2 a 3."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1500/2000
ze dne 10. července 2000,
kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 2223/96, pokud jde o výdaje a příjmy vládních institucí
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2223/96 ze dne 25. června 1996 o evropském systému národních a regionálních účtů Společenství [1] (ESA 95), naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 448/98 [2], a zejména na čl. 2 odst. 2 a čl. 3 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 104 odst. 2 Smlouvy má Komise sledovat vývoj rozpočtové situace.
(2) Učelem obsahu a formátu stabilizačních a konvergenčních programů je obecně lépe porozumět způsobům vytváření bilance veřejných financí a obecné rozpočtové strategie, a proto je třeba poskytovat doplňující informace o poměru výdajů a příjmů.
(3) Pravidla národních účtů, zejména pojmy ESA 95, se považují za nástroje zajišťující porovnatelnost a transparentnost údajů mezi členskými státy.
(4) Příloha A "Evropský systém účtů ESA 1995" nařízení o ESA 95 se nevztahuje na výdaje a příjmy vládních institucí, ale poskytuje rámec pro jejich definici odkazem na seznam kategorií ESA 95.
(5) Zavedení souhrnných ukazatelů v souvislosti s výdaji a příjmy vládních institucí vyžaduje související změny programu pro předávání údajů z národních účtů.
(6) Dodatečné každoroční předávání hlavních souhrnných ukazatelů za vládní instituce (ročních údajů) v březnu poskytuje užitečné informace o vývoji schodku veřejných financí.
(7) Podle čl. 2 odst. 2 a čl. 3 odst. 2 nařízení (ES) č. 2223/96 přijme Komise postupem podle článku 4 uvedeného nařízení změny ESA 95, které jsou určeny k objasnění a zdokonalení obsahu nařízení a vyžadují změny v údajích požadovaných od členských států.
(8) Byl konzultován Výbor pro měnovou a finanční statistiku a statistiku platební bilance, zřízený rozhodnutím 91/115/EHS [3].
(9) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistické programy, zřízeného rozhodnutím 89/382/EHS, Euratom [4],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Účelem tohoto nařízení je stanovit definici výdajů a příjmů vládních institucí, doplnit klasifikaci transakcí se zbožím a službami (P) a rozdělovacích transakcí (D) a pozměnit program pro předávání údajů z národních účtů.
Článek 2
Příloha A (Evropský systém účtů ESA 1995) a příloha B (Program pro předávání údajů z národních účtů) nařízení Rady (ES) č. 2223/96 ze dne 25. června 1996 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1508/2000
ze dne 11. července 2000
o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1264/2000 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) K zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení.
(2) Nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury.
Tato pravidla se vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních nebo jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím.
(3) Podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2.
(4) Je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3], naposledy pozměněného nařízením Rady a Evropského parlamentu (ES) č. 955/1999 [4].
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží, které vydaly celní orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu tří měsíců.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1509/2000
ze dne 12. července 2000,
kterým se mění specifikace určitých názvů uvedených v příloze nařízení (ES) č. 1107/96 o zápisu zeměpisných označení a označení původu podle postupu stanoveného v článku 17 nařízení Rady (EHS) č. 2081/92
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1068/97 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 9 nařízení (EHS) č. 2081/92 francouzská vláda požádala, aby byly změněny body ve specifikacích pro několik názvů zapsaných podle nařízení Komise (ES) č. 1107/96 [3] naposledy pozměněného nařízením Rady (ES) č. 813/2000 [4]. Žádosti byly posouzeny a změny jsou považovány za méně významné.
(2) Pokud jde o název "Volailles de Bresse" zapsaný jako chráněné označení původu podle "vnitrostátních požadavků" ve specifikaci uvedené v článku 4 nařízení (EHS) č. 2081/92, "předpis ze dne 4. ledna 1995" by měl být nahrazen "předpisem o zapsaném označení původu, "Volailles de Bresse"".
Nový předpis nahrazuje předchozí předpis, přičemž bere v úvahu rozsudek Soudního dvora Evropských společenství.
(3) Pokud jde o název "Miel de Sapin des Vosges" zapsaný jako chráněné označení původu podle "vnitrostátních požadavků" ve specifikaci uvedené v článku 4 výše uvedeného nařízení, veškeré odkazy na francouzský předpis ze dne 30. července 1996 by měly být nahrazeny "předpisem o zapsaném označení původu, "Miel de Sapin des Vosges"".
Nový předpis nahrazuje předchozí předpis, přičemž bere v úvahu rozsudek Soudního dvora Evropských společenství.
(4) Pokud jde o název "Chaource" zapsaný jako chráněné označení původu podle "vnitrostátních požadavků" ve specifikaci uvedené v článku 4 výše uvedeného nařízení, "předpis ze dne 29. prosince 1986" by měl být nahrazen "předpisem o zapsaném označení původu, "Chaource"".
Nový předpis nahrazuje předchozí předpis, přičemž bere v úvahu rozsudek Soudního dvora Evropských společenství.
Mění také znění přechodného ustanovení o možnosti zrání sýra mimo tuto zeměpisnou oblast.
(5) Pokud jde o název "Foin de Crau" zapsaný jako chráněné označení původu podle "vnitrostátních požadavků" ve specifikaci uvedené v článku 4 výše uvedeného nařízení, "předpis ze dne 31. května 1997" by měl být nahrazen "předpisem o zapsaném označení původu, "Foin de Crau"".
Nový předpis nahrazuje předchozí předpis, přičemž bere v úvahu rozsudek Soudního dvora Evropských společenství.
(6) Pokud jde o název "Lentille verte du Puy" zapsaný jako chráněné označení původu podle "vnitrostátních požadavků" ve specifikaci uvedené v článku 4 výše uvedeného nařízení, veškeré odkazy na francouzský předpis ze dne 7. srpna 1996 by měly být nahrazeny "předpisem o zapsaném označení původu, "Lentille verte du Puy"".
Nový předpis nahrazuje předchozí předpis, přičemž bere v úvahu rozsudek Soudního dvora Evropských společenství.
Mění také znění ustanovení o technických podmínkách, za kterých se čočka suší.
(7) Pokud jde o název "Olives noires de Nyons" zapsaný jako chráněné označení původu podle "vnitrostátních požadavků" ve specifikaci uvedené v článku 4 výše uvedeného nařízení, měl by být připojen nový údaj, který povoluje toleranci nejmenšího průměru oliv 14 mm. V důsledku toho nesmí mít 5 % oliv průměr menší než 13 mm.
Tím není dotčena souvislost mezi produktem a vymezenou oblastí.
(8) Podle článku 9 nařízení (EHS) č. 2081/92 požádala lucemburská vláda o změnu specifikací pro dva názvy.
Protože se jedná pouze o malé změny v názvech, jsou považovány za méně významné.
(9) Pokud jde o název "Miel Luxembourgeois de marque nationale" zapsaný jako chráněné označení původu, měl by být změněn na "Miel – Marque nationale du Grand-Duché de Luxembourg".
(10) Pokud jde o název "Beurre rose de marque nationale du Grand-Duché de Luxembourg", měl by být změněn na "Beurre rose – Marque nationale du Grand-Duché de Luxembourg".
(11) Podle článku 9 nařízení (EHS) č. 2081/92 požádala německá vláda o změnu bodu ve specifikaci pro název "Schwarzwaldforelle" zapsaný jako chráněné zeměpisné označení podle nařízení Komise (ES) č.
2325/97 [5]. Věta "Dodávání čistého kyslíku pro chov pstruhů ve Schwarzwaldu je zakázáno" se nahrazuje větou "Chov pstruhů ve Schwarzwaldu v instalacích s uzavřeným okruhem je zakázán".
Důvodem je to, že dodávání čistého kyslíku se stalo na rybích farmách běžnou praxí z hospodářských i ekologických důvodů, aniž by tím byla nepříznivě ovlivňována kvalita produktu nebo by to mělo vliv na souvislost mezi produktem a vymezenou oblastí.
Zlepšuje se tak zdravotní stav ryb, což podporují nejnovější vědecké publikace na toto téma.
Proto je toto považováno za méně významnou změnu.
(12) Podle článku 9 nařízení (EHS) č. 2081/92 požádala řecká vláda, aby byl změněn bod ve specifikaci pro název "Kasseri" zapsaný jako chráněné označení původu podle nařízení (ES) č.
1107/96, ve smyslu zvýšení nejvyššího obsahu vlhkosti tohoto sýra ze 40 % na 45 %, tj. na mezní hodnou používanou na obdobné polotvrdé sýry konkurující výrobku Kasseri.
Mezní hodnoty 40 % lze v praxi obtížně dosáhnout.
Protože není dotčena souvislost mezi produktem a vymezenou oblastí, je toto považováno za méně významnou změnu.
(13) V souvislosti s postupem podle článku 9 nařízení (EHS) č. 2081/92 se Komise formou rozhodnutí ze dne 6. června 2000 rozhodla nepoužít postup podle článku 6, neboť se jedná o méně významné změny.
(14) Bylo také shledáno, že změny vyhovují nařízení (EHS) č. 2081/92. V důsledku toho by měly být zapsány a zveřejněny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Změny stanovené v příloze se zapíší a zveřejní podle čl. 6 odst. 4 nařízení (EHS) č. 2081/92.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1510/2000
ze dne 12. července 2000,
kterým se mění příloha B nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 o společné organizaci trhu s obilovinami
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1253/1999 [2], a zejména na čl. 13 odst.11 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 8 nařízení Rady (ES) č. 3448/93 ze dne 6. prosince 1993 o právní úpravě obchodování s některým zbožím vzniklým zpracováním zemědělských produktů [3], naposledy pozměněného nařízením Komise (ES) č. 2491/98 [4], mohou být při vývozu zboží pro použité zemědělské produkty použity vývozní náhrady zřízené nařízeními o společné organizaci trhu v dotčených odvětvích.
(2) Článek 13 nařízení (EHS) č. 1766/92 stanoví náhradu pro některé produkty spadající do působnosti uvedeného nařízení, pokud jsou vyváženy ve formě zboží uvedeného v příloze B uvedeného nařízení.
(3) S ohledem na závazky Společenství vyplývající z Dohody Světové organizace obchodu (WTO) o zemědělství [5], s ohledem na rozpočtové možnosti a předpokládaný vývoj zemědělských cen ve Společenství a na světovém trhu, jakož i na vývoj vývozu zemědělských produktů ve formě zboží, jež není uvedeno v příloze I Smlouvy, by možnost poskytování náhrady pro vývoz zemědělských produktů ve formě zboží, ve kterém mohou být tyto produkty obsaženy, měla být omezena.
(4) Z tohoto důvodu by měl být změněn seznam zboží uvedený v příloze B nařízení (EHS) č. 1766/92.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha B nařízení (EHS) č. 1766/92 se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1520/2000
ze dne 13. července 2000,
kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3448/93 ze dne 6. prosince 1993 o právní úpravě obchodování s některým zbožím vzniklým zpracováním zemědělských produktů [1], a zejména na čl. 8 odst. 3 první pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1222/94 ze dne 30. května 1994 [2], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 701/2000 [3], stanovilo společná prováděcí pravidla k režimu poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad. Nařízení bylo již patnáctkrát změněno, proto je třeba z důvodů jasnosti přistoupit k přepracování výše uvedeného nařízení (ES) č. 1222/94 u příležitosti dalších změn, které v něm mají být provedeny.
(2) Nařízení o společné organizaci trhů v odvětvích vajec, obilovin, rýže, mléka a mléčných výrobků a cukru stanoví, že v nezbytné míře lze, aby byl umožněn vývoz dotyčných zemědělských produktů ve formě některého zpracovaného zboží nezahrnutého v příloze I Smlouvy, na základě kurzů nebo cen výše uvedených produktů na světovém trhu, pokrýt rozdíl mezi těmito kurzy nebo cenami a cenami v Unii vývozními náhradami.
(3) Nařízení Komise (ES) č. 800/1999 [4] stanoví pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, obecná pravidla pro poskytování vývozních náhrad a kritéria pro stanovení jejich výše.
Je však třeba provést některá upřesnění, pokud jde o používání tohoto režimu v odvětví zboží neuvedeného v příloze I.
(4) Článek 11 Dohody o zemědělství, která tvoří přílohu Dohody o založení Světové obchodní organizace, stanoví, že náhrady poskytované pro vývoz zemědělských produktů, které jsou přidány do zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, nemohou přesáhnout náhradu, která by byla vyplacena pro tyto produkty, pokud jsou vyvezeny v nezměněném stavu.
Tuto skutečnost je třeba vzít v úvahu, co se týče stanovení sazeb náhrad a pravidel o produktech postavených na roveň.
(5) Bramborový škrob je postavený na roveň kukuřičnému škrobu.
Je však třeba, aby bylo možné stanovit zvláštní sazby náhrady pro bramborový škrob v tržních situacích, kdy je jeho cena značně nižší než cena kukuřičného škrobu.
(6) Dotyčné zboží může být získáno buď přímo ze základních produktů, nebo z produktů vzniklých jejich zpracováním, nebo také z produktů, které jsou postaveny na roveň jedné z těchto kategorií.
V každém z těchto případů je třeba stanovit pravidla pro stanovení výše vývozní náhrady.
(7) Mnohé zboží, které je vyráběno daným podnikem za přesně stanovených technických podmínek a se stálými vlastnostmi a jakostí, je předmětem pravidelných vývozů.
Aby se usnadnily vývozní formality, je nutno u takového zboží podporovat používání zjednodušeného postupu založeného na tom, že výrobce sdělí příslušným orgánům informace, které tyto orgány považují za nezbytné, pokud jde o výrobní podmínky uvedeného zboží.
(8) U většiny vyváženého zboží je složení ze zemědělských produktů podstatně proměnlivé.
Výše náhrady musí být tedy stanovena na základě množství výše uvedených produktů, která byla skutečně použita pro výrobu vyváženého zboží.
Pokud jde však o některé zboží, jehož složení je jednoduché a poměrně stálé, je třeba pro účely administrativního zjednodušení počítat se stanovením částek náhrady na základě množství zemědělských produktů stanovených paušálně.
V případě evidence těchto množství je třeba stanovit každoroční potvrzení této evidence, aby se snížila rizika plynoucí z toho, že se opomene sdělit změna množství produktů používaných při výrobě dotyčného zboží.
(9) Neexistuje-li doklad, že pro zboží, které má být vyvezeno, nebyla poskytnuta produkční náhrada podle nařízení Komise (EHS) č. 1722/93 ze dne 30. června 1993, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízením Rady (EHS) č. 1766/92 a (EHS) č. 1418/76 týkajícím se produkčních náhrad v odvětví obilovin a rýže [5], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 87/1999 [6], nebo podle nařízení Rady (EHS) č. 1010/86 ze dne 25. března 1986, kterým se stanoví obecná prováděcí pravidla pro poskytování produkční náhrady u některých výrobků z cukru používaných v chemickém průmyslu [7], naposledy pozměněného nařízením Komise (ES) č. 2074/98, je třeba stanovit, aby výše vývozní náhrady byla snížena o částku výše uvedené produkční náhrady platnou v den přijetí vývozního prohlášení. Pouze tento režim umožňuje vyloučit jakékoli riziko podvodu.
(10) Nařízení Rady (EHS) č. 565/80 ze dne 4. března 1980 o platbách vývozních náhrad předem pro zemědělské produkty [8], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 2026/83 [9], a nařízení Komise (ES) č. 800/1999 ze dne 15. dubna 1999, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty [10], stanovila režim výplaty vývozních náhrad předem, který je třeba brát v úvahu při úpravě vývozních náhrad.
(11) Je důležité přijmout opatření, která zajistí přísné dodržování závazků Společenství.
Kromě toho je třeba, aby tato opatření však nebyla pro hospodářské subjekty více omezující, než je nezbytné.
(12) Dohody uzavřené v souladu s článkem 300 Smlouvy omezují výši náhrady, kterou lze poskytnout pro každý rozpočtový rok.
Vývozy zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, musí být ostatně možné uskutečňovat za podmínek, které jsou známy předem.
Zejména je důležité získat jistotu, že pro uvedené vývozy lzeposkytnout náhradu slučitelnou s dodržováním závazků Společenství vyplývajících z dohod anebo, pokud to již možné není, musí být tato skutečnost sdělena s dostatečným předstihem.
Vydávání osvědčení navíc umožňuje zabezpečit sledování žádostí o náhradu a zajistit jejich držitelům, že pokud budou dodržovat ostatní podmínky, které stanoví v oblasti náhrad předpisy Společenství, mohou získat náhradu až do výše částky, pro kterou bylo o osvědčení vydáno.
(13) Uvedené dohody se týkají všech zemědělských produktů vyvážených ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy. Uvedené produkty zahrnují některé obiloviny vyvážené ve formě lihovin uvedených v čl. 13 odst. 5 nařízení (EHS) č. 1766/92 [11]. Některá prováděcí pravidla, pokud jde o tyto obiloviny, jsou stanovena nařízením (EHS) č. 2825/93 [12], naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 3098/94 [13]. Poskytování náhrad pro všechny zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, je třeba podřídit společným pravidlům.
(14) Žádosti o osvědčení mohou velmi překročit celkový počet, který lze poskytnout.
Je tedy třeba rozdělit rok na období, aby se zaručila možnost získat osvědčení jak pro hospodářské subjekty vyvážející na konci rozpočtového roku, tak pro hospodářské subjekty vyvážející na začátku rozpočtového roku.
Je třeba rovněž počítat v takovém případě se stanovením koeficientu snížení pro celkové požadované částky.
(15) Pokud se nařízení Komise (EHS) č. 2220/85 ze dne 22. července 1985, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu jistot pro zemědělské produkty [14], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1932/1999 ze dne 9. září 1999 [15], použije na osvědčení, je třeba upřesnit podmínky pro uvolnění jistoty vztahující se k osvědčení.
(16) Některé druhy vývozů, pokud jde o náhrady, nepodléhají omezením vyplývajícím z mezinárodních závazků Unie. Je třeba je vyloučit z jakékoli povinnosti předkládat osvědčení o náhradě.
(17) Většině vývozců jsou poskytovány ročně náhrady v částkách nižších než 50000 EUR.
Tyto vývozy představují celkově pouze malou část částek náhrady poskytovaných pro vývozy zemědělských produktů ve formě zboží. Je třeba, aby bylo možné osvobodit uvedené vývozy od předložení osvědčení.
(18) Někteří vývozci se účastní nabídkových řízení vyhlášených dovážejícími třetími zeměmi.
Těmto vývozcům musí být umožněno v případě, že nebudou vybranými účastníky, snížit bez sankce částku krytou osvědčením o částku, kterou stanovili pro předložení své nabídky.
(19) Osvědčení o náhradě slouží k tomu, aby bylo zajištěno dodržování závazků Unie vůči Světové obchodní organizaci, a mohou zároveň umožnit stanovení náhrady předem, kterou bude možno poskytnout pro zemědělské produkty používané pro výrobu zboží vyváženého do třetích zemí.
Tento cíl se liší v některých hlediscích od cílů, které sledují vývozní licence vydávané pro množství základních produktů vyvážených v nezměněném stavu, které podléhají závazkům vůči Světové obchodní organizaci a které jsou rovněž množstevně omezeny.
Je tedy třeba upřesnit, která obecná ustanovení vztahující se na osvědčení a licence v zemědělské oblasti, stanovená v současné době nařízením (ES) č. 1291/2000 ze dne 9. června 2000, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty [16], se mají použít na osvědčení o náhradě.
(20) Správa částek náhrad, které mohou být poskytnuty během rozpočtového roku pro vývoz některých zemědělských produktů ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, může vést k nutnosti stanovit různé sazby pro vývoz se stanovením nebo bez stanovení sazby náhrady předem na základě vývoje trhů ve Společenství a světových trhů.
(21) Je třeba stanovit kontrolní systém založený na zásadě prohlášení vývozce příslušným orgánům při příležitosti každého vývozu o množstvích produktů používaných pro výrobu vyváženého zboží.
Je povinností příslušných orgánů, aby přijaly veškerá opatření, která považují za nezbytná k ověření správnosti uvedeného prohlášení.
(22) Je třeba umožnit po dohodě s příslušnými orgány členského státu, na jehož území je zboží vyrobeno, provedení zjednodušeného prohlášení o používaných produktech ve formě souhrnných množství těchto produktů pod podmínkou, že dotyčné hospodářské subjekty uchovají pro výše uvedené orgány podrobné informace o použitých produktech.
(23) Není vždy možné pro vývozce zboží, zejména pokud není jeho výrobcem, aby znal přesně množství používaných zemědělských produktů, pro které může žádat o poskytnutí náhrady. Z tohoto důvodu není vývozce vždy schopen vyhotovit prohlášení o daných množstvích.
V důsledku toho je třeba podpůrně stanovit systém výpočtu náhrady, o jehož použití bude moci zúčastněná osoba požádat, který je omezen na některé zboží, je založen na chemickém rozboru uvedeného zboží a je používán podle srovnávací tabulky sestavené za tímto účelem.
Pokud je pro některé zboží uvedené v příloze nařízení Komise (EHS) č. 1722/93 použito tohoto systému výpočtu, je původ používaného škrobu neznámý.
Pro tento škrob mohla být poskytnuta produkční náhrada, proto u uvedeného zboží nemůže být poskytnuta vývozní náhrada pro škrob.
(24) Příslušné orgány pověřené kontrolou vývozních prohlášení nemusejí mít k dispozici dostatečné doklady, aby přijaly prohlášení o použitých množstvích, i když je prohlášení založeno na chemickém rozboru.
Uvedené situace mohou zvláště vzniknout tehdy, pokud zboží, které má být vyvezeno, bylo vyrobeno v jiném členském státě, než je členský stát, z něhož se uskutečňuje vývoz. Je tudíž důležité, aby příslušné orgány členského státu, z něhož se uskutečňuje vývoz zboží, mohly obdržet, je-li třeba, přímo od příslušných orgánů ostatních členských států všechny informace týkající se výrobních podmínek uvedeného zboží, které posledně jmenované příslušné orgány mohou mít k dispozici.
(25) Nařízení Komise (ES) č. 2571/97 ze dne 15. prosince 1997 o prodeji másla za snížené ceny a o poskytování podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo určené k použití při výrobě cukrářských výrobků, zmrzliny a jiných potravin [17]. povoluje dodávku másla a smetany za sníženou cenu průmyslu vyrábějícímu některé zboží.
Je třeba to vzít v úvahu, pokud jde o zboží, pro které je poskytnuta náhrada stanovená na základě rozboru.
(26) Je žádoucí, aby bylo v Unii zajištěno jednotné používání předpisů týkajících se poskytování náhrad v odvětví zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy.
Za tímto účelem je třeba, aby každý členský stát uvědomil ostatní členské státy prostřednictvím Komise o kontrolních nástrojích, které používá na svém území pro jednotlivé druhy vyváženého zboží.
(27) Nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [18] stanoví v čl. 31 odst. 10, 11 a 12 rámec podmínek, které musejí být splněny před poskytnutím náhrady, pokud jde o některé mléčné výrobky, které byly dovezeny, aby byly zpětně vyvezeny ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy.
(28) Je třeba zohlednit zvýšení množství některých mléčných výrobků dovážených za sníženou celní sazbu v rámci dohod uzavřených se třetími zeměmi a možnost poskytnout vyšší vývozní náhradu než sníženou celní sazbu.
(29) S cílem zajistit řádné používání ustanovení nařízení o společné organizaci trhů, která se týkají poskytování vývozních náhrad, je třeba vyloučit z využívání takových náhrad produkty dovážené ze třetích zemí, používané při výrobě zboží, které je vyvezeno poté, co bylo předtím propuštěno do volného oběhu v Unii.
(30) Pro některé zpracované zemědělské produkty je třeba stanovit koeficienty pro stanovení náhrady týkající se těchto produktů a stanovit zveřejnění částek náhrady pro 100 kg těchto používaných produktů.
(31) Řídící výbor pro horizontální otázky týkající se obchodu se zpracovanými zemědělskými produkty neuvedenými v příloze I Smlouvy nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Toto nařízení stanoví společná prováděcí pravidla k režimu poskytování náhrad pro vývoz základních produktů uvedených v příloze A (dále jen "základní produkty"), produktů vzniklých jejich zpracováním nebo produktů, jejichž postavení na roveň jedné z těchto dvou kategorií vyplývá z ustanovení odstavce 3, pokud jsou tyto různé produkty vyváženy ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a uvedené podle případu v
- příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2771/75 [19],
- příloze B nařízení Rady (EHS) č. 1766/92,
- příloze B nařízení Rady (ES) č. 3072/95 [20],
- příloze II nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 [21],
- příloze I nařízení Rady (ES) č. 2038/1999 [22].
Toto zboží uvedené v přílohách B a C tohoto nařízení je dále uváděno jako "zboží".
2. Pro účely tohoto nařízení se
a) "rozpočtovým obdobím" rozumí období od 1. října jednoho roku do 30. září následujícího roku;
b) "osvědčením" nebo "osvědčením o náhradě" rozumí osvědčení vystavené v souladu s články 6 až 14, které je platné v celé Unii, vydané členskými státy každému žadateli bez ohledu na místo jeho usazení v Unii.
Osvědčení o náhradě zaručuje, že náhrada bude vyplacena, pokud budou splněny podmínky článku 16.
Osvědčení může obsahovat stanovení sazeb náhrady předem.
Osvědčení jsou platná pouze během téhož rozpočtového období;
c) "dohodou" rozumí Dohoda o zemědělství uzavřená v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání;
d) "potravinovou pomocí" rozumí opatření potravinové pomoci splňující podmínky čl. 10 odst. 4 dohody.
3. Pro účely tohoto nařízení je/jsou
a) bramborový škrob kódu KN 11081300, získaný přímo z brambor, kromě vedlejších produktů, postavený na roveň produktu vzniklému zpracováním kukuřice;
b) syrovátka kódů KN 04041048 až 04041062, nezahuštěná, též zmrazená, postavená na roveň syrovátce sušené uvedené v příloze A (PG 1);
c) - mléko a mléčné výrobky kódů KN 04031011, 04039051 a 04049021, nezahuštěné ani neobsahující přidaný cukr nebo jiná sladidla, též zmrazené, o obsahu mléčného tuku nejvýše 0,1 % hmotnostních a
- mléko a mléčné výrobky kódů KN 04031011, 04039011 a 04049021, sušené, v granulích nebo v jiné pevné formě, neobsahující přidaný cukr ani jiná sladidla, též zmrazené, o obsahu mléčného tuku nejvýše 1,5 % hmotnostních,
postavené na roveň sušenému odstředěnému mléku uvedenému v příloze A (PG 2);
d) - mléko, smetana a mléčné výrobky kódů KN 04031011, 04031013, 04039051, 04039053, 04049021 a 04049023, nezahuštěné ani neobsahující přidaný cukr nebo jiná sladidla, též zmrazené, o obsahu mléčného tuku více než 0,1 % hmotnostních, avšak nejvýše 6 % hmotnostních
a
- mléko, smetana a mléčné výrobky kódů KN 04031011, 04031013, 04031019, 04039013, 04039019, 04049023 a 04049029, sušené, v granulích nebo v jiné pevné formě, neobsahující přidaný cukr ani jiná sladidla, o obsahu mléčného tuku vyšším než 1,5 % hmotnostních, avšak nižším než 45 % hmotnostních,
postavené na roveň sušenému plnotučnému mléku uvedenému v příloze A (PG 3);
e) - mléko, smetana a mléčné výrobky kódů KN 04031019, 04039059, 04049023 a 04049029, nezahuštěné ani neobsahující přidaný cukr nebo jiná sladidla, o obsahu mléčného tuku vyšším než 6 % hmotnostních,
- mléko, smetana a mléčné výrobky kódů KN 04031019, 04039019 a 04049029, sušené, v granulích nebo v jiné pevné formě, neobsahující přidaný cukr ani jiná sladidla, o obsahu mléčného tuku nejméně 45 % hmotnostních
a
- máslo a jiné mléčné tuky, o obsahu mléčného tuku jiném než 82 % hmotnostních, avšak nejméně 62 % hmotnostních, kódů KN 040510, 04052090, 04059010, 04059090,
postavené na roveň máslu uvedenému v příloze A (PG 6);
f) - mléko, smetana a mléčné výrobky kódů KN 04031011 až 04031019, 04039051 až 04039059 a 04049021 až 04049029, zahuštěné, jiné než sušené, v granulích nebo v jiné pevné formě, neobsahující přidaný cukru ani jiná sladidla
a
- sýr
i) sušenému odstředěnému mléku uvedenému v příloze A (PG 2), pokud jde o tukuprostou část obsahu sušiny v na roveň postaveném produktu
a
ii) máslu uvedenému v příloze A (PG 6), pokud jde o obsah mléčného tuku v na roveň postaveném produktu;
g) rýže loupaná kódu KN 100620 je postavená na roveň celoomleté rýži kódů KN 10063061 až 10063098;
h) surový řepný nebo třtinový cukr kódu KN 17011190 nebo KN 17011290, obsahující v sušině nejméně 92 % hmotnostních sacharosy určené polarimetrickou metodou,
- cukry kódů KN 17019100 a 17019990,
- produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. d) nařízení (EHS) č. 2038/1999, kromě směsí získaných částečně z produktů, na něž se vztahuje nařízení (EHS) č. 1766/92,
- produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm f) a g) nařízení (EHS) č. 2038/1999, kromě směsí získaných částečně z produktů, na něž se vztahuje nařízení (EHS) č. 1766/92,
které splňují podmínky stanovené nařízením (EHS) č. 2038/1999 a nařízením (ES) č. 2135/95 [23], aby mohly získat náhradu v případě vývozu v nezměněném stavu, jsou postavené na roveň bílému cukru kódu KN 17019910.
4. Na žádost zúčastněné osoby a po dohodě s příslušným orgánem jsou však mléčné výrobky uvedené v odst. 3 písm. d) postavené na roveň
i) sušenému odstředěnému mléku uvedenému v příloze A (PG 2), pokud jde o tukuprostou část obsahu sušiny v na roveň postaveném produktu,
a
ii) máslu uvedenému v příloze A (PG 6), pokud jde o obsah mléčného tuku v na roveň postaveném produktu.
Článek 2
Výše náhrady poskytované pro množství, které je stanoveno v souladu s článkem 3 pro každý základní produkt vyvážený ve formě stejného zboží, se získá vynásobením tohoto množství sazbou náhrady vztahující se k dotyčnému základnímu produktu, vypočtenou na jednotku váhy v souladu s článkem 4.
Pokud jde však o směsi D-glucitolu (sorbitolu) kódů KN 290544 a 382460, jestliže zúčastněná osoba neuvede v prohlášení uvedeném v čl. 16 odst. 1 specifikace stanovené v odst. 4 čtvrté odrážce téhož článku nebo neposkytne-li vyhovující dokumentaci na podporu svého prohlášení, platnou sazbou náhrady pro tyto směsi je sazba pro dotyčný základní produkt, pro který se použije nejnižší sazba náhrady.
Pokud se mohou použít různé sazby náhrady v souladu s čl. 4 odst. 3 na stejný základní produkt, má být vypočítána zvlášť částka pro každé z množství uvedeného základního produktu, na která je použitelná různá sazba náhrady.
Pokud bylo některé zboží použito při výrobě vyváženého zboží, je sazbou náhrady, která má být vzata v úvahu při výpočtu částky vztahující se ke každému ze základních produktů, produktů vzniklých jejich zpracováním nebo produktů, jejichž postavení na roveň jedné z těchto kategorií vyplývá z čl. 1. odst. 3, které byly použity při výrobě vyváženého zboží, sazba platná v případě vývozu prvního zboží v nezměněném stavu.
Článek 3
1. Pokud jde o zboží uvedené v příloze B, kromě případů, kdy je uveden odkaz na přílohu C nebo kdy se použije čl. 16 odst. 3 druhý pododstavec, stanoví se množství každého ze základních produktů, které má být vzato v úvahu pro výpočet výše náhrady takto:
a) v případě, kdy se použije základní produkt v nezměněném stavu nebo produkt, který je mu postavený na roveň, je uvedeným množstvím množství skutečně použité pro výrobu vyváženého zboží s přihlédnutím k následujícím přepočítacím koeficientům:
- 100 kilogramům syrovátky postavené na roveň pilotnímu produktu skupiny č. 1 podle čl. 1 odst. 3 písm. b) odpovídá 6,06 kilogramů tohoto pilotního produktu,
- 100 kilogramům mléčných výrobků postavených na roveň pilotnímu produktu skupiny č. 2 podle čl. 1 odst. 3 písm. c) první odrážky odpovídá 9,1 kilogramu tohoto pilotního produktu,
- tukuprosté části ve 100 kilogramech mléčných výrobků postavených na roveň pilotnímu produktu skupiny č. 2 podle čl. 1 odst. 3 písm. f) první odrážky odpovídá 1,01 kilogramu tohoto pilotního produktu na 1 % hmotnostní tukuprosté sušiny obsažené v dotyčném produktu,
- tukuprosté části sušiny ve 100 kilogramech sýra postaveného na roveň pilotnímu produktu skupiny č. 2 podle čl. 1 odst. 3 písm. f) druhé odrážky odpovídá 0,8 kilogramu tohoto pilotního produktu na 1 % hmotnostní tukuprosté sušiny obsažené v sýru,
- 100 kilogramům jednoho z mléčných výrobků postavených na roveň pilotnímu produktu skupiny č. 3 podle čl. 1 odst. 3 písm. d) o obsahu mléčného tuku v sušině nejvýše 27 % hmotnostních odpovídá 3,85 kilogramu tohoto pilotního produktu na 1 % hmotnostní tuku obsažené v dotyčném produktu.
Na žádost zúčastněné osoby však 100 kilogramům mléka v tekutém stavu postaveného na roveň pilotnímu produktu skupiny č. 3 podle čl. 1 odst. 3 písm. d) první odrážky, o obsahu mléčného tuku v mléce v tekutém stavu nejvýše 3,2 % hmotnostních, odpovídá 3,85 kilogramu tohoto pilotního produktu na 1 % hmotnostní mléčného tuku v dotyčném produktu,
- 100 kilogramům sušiny obsažené v některém z mléčných výrobků postavených na roveň pilotnímu produktu skupiny č. 3 podle čl. 1 odst. 3 písm. d), o obsahu mléčného tuku v sušině vyšším než 27 % hmotnostních odpovídá 100 kilogramů tohoto pilotního produktu.
Na žádost zúčastněné osoby však 100 kilogramům mléka v tekutém stavu postaveného na roveň pilotnímu produktu skupiny č. 3 podle čl. 1 odst. 3 písm. d) první odrážky, o obsahu mléčného tuku v mléce v tekutém stavu nejvýše 3,2 % hmotnostních, odpovídá 12,32 kilogramu tohoto pilotního produktu,
- 100 kilogramům jednoho z mléčných výrobků postavených na roveň pilotnímu produktu skupiny č. 6 podle čl. 1 odst. 3 písm. e) odpovídá 1,22 kilogramu tohoto pilotního produktu na 1 % hmotnostní mléčného tuku obsažené v daném mléčném výrobku,
- podílu tuku ve 100 kilogramech jednoho z mléčných výrobků postavených na roveň pilotnímu produktu skupiny č. 6 podle čl. 1 odst. 3 písm. f) první odrážky nebo čl. 1 odst. 4 bodu ii) odpovídá 1,22 kilogramu tohoto pilotního produktu na 1 % hmotnostní mléčného tuku obsažené v daném mléčném výrobku,
- podílu tuku ve 100 kilogramech sýra postaveného na roveň pilotnímu produktu skupiny č. 6 podle čl. 1 odst. 3 písm. f) druhé odrážky odpovídá 0,8 kilogramu tohoto pilotního produktu na 1 % hmotnostní mléčného tuku obsažené v sýru,
- 100 kilogramům loupané kulatozrnné rýže uvedené v čl. 1 odst. 3 písm. g) odpovídá 77,5 kilogramu celoomleté kulatozrnné rýže,
- 100 kilogramům loupané střednězrnné nebo dlouhozrnné rýže uvedené v čl. 1 odst. 3 písm. g) odpovídá 69 kilogramů celoomleté dlouhozrnné rýže,
- 100 kilogramům surového cukru uvedeného v čl. 1 odst. 3 písm. h) první odrážce odpovídají 92 kilogramy bílého cukru,
- 100 kilogramům cukru uvedeného v čl. 1 odst. 3 písm. h) druhé odrážce odpovídá 1 kilogram bílého cukru na 1 % sacharosy,
- 100 kilogramům jednoho z produktů uvedených v čl. 1 odst. 3 písm. h) třetí odrážce, splňujícího podmínky čl. 3 nařízení (ES) č. 2135/95, odpovídá 1 kilogram bílého cukru na 1 % sacharosy (zvýšené případně o obsah ostatních cukrů vypočítaných v ekvivalentu sacharosy) stanovené v souladu s výše uvedeným článkem 3,
- 100 kilogramům sušiny [stanovené v souladu s článkem 5 nařízení (ES) č. 2135/95] obsažené v isoglukose nebo v isoglukosovém sirupu uvedeném v čl. 1 odst. 3 písm. h) čtvrté odrážce, splňující podmínky článku 5 nařízení (ES) č. 2135/95, odpovídá 100 kilogramů bílého cukru;
b) v případě, kdy se použije produkt, na který se vztahuje článek 1 nařízení (EHS) č. 1766/92 nebo nařízení (ES) č. 3072/95
- buď vzniklý zpracováním základního produktu, nebo produktu postaveného na roveň základnímu produktu,
- anebo postavený na roveň produktu vzniklému zpracováním základního produktu,
- anebo vzniklý zpracováním produktu, který je postavený na roveň produktu vzniklému zpracováním základního produktu,
je uvedeným množstvím skutečně použité množství pro výrobu vyváženého zboží, upravené na množství základního produktu podle koeficientů uvedených v příloze E.
Pokud jde však o alkohol z obilovin obsažený v lihovinách kódu KN 2208, je uvedeným množstvím 3,4 kilogramu ječmene na % obj. alkoholu z obilovin na jeden hektolitr vyvážené lihoviny;
c) v případě, kdy se použije
- buď produkt, na který se nevztahuje příloha 1 Smlouvy, vzniklý zpracováním produktu uvedeného v písmenech a) nebo b),
- anebo produkt vzniklý smísením a/nebo zpracováním více produktů uvedených v písmenech a) anebo b) a/nebo produktů uvedených v první odrážce,
se množství, které má být stanoveno na základě množství výše uvedeného produktu skutečně použitého pro výrobu vyváženého zboží, rovná pro každý z dotyčných základních produktů a s výhradou odstavce 3 množství uznanému příslušnými orgány v souladu s čl. 16 odst.
1. Pro výpočet tohoto množství se případně použijí přepočítací koeficienty uvedené v písmenu a), jakož i zvláštní pravidla výpočtu, přepočítací poměry nebo koeficienty uvedené v písmenu b).
Pokud jde však o lihoviny na bázi obilovin obsažené v lihovinách kódu KN 2208, je uvedeným množstvím 3,4 kilogramu ječmene na % obj. alkoholu z obilovin na jeden hektolitr vyvážené lihoviny.
2. Pro účely odstavce 1 jsou za skutečně použité považovány produkty, které byly použity v nezměněném stavu v procesu výroby vyváženého zboží.
Pokud během jednoho ze stadií procesu výroby uvedeného zboží je samotný základní produkt zpracován na jiný zpracovanější základní produkt, který je použit v dalším stadiu, je za skutečně použitý považován pouze tento druhý produkt.
Množství skutečně používaných produktů ve smyslu prvního pododstavce musí být stanovena pro každé vyvážené zboží.
V případě pravidelně uskutečňovaných vývozů týkajících se zboží, které, vyráběné daným podnikem za přesně stanovených technických podmínek, má stálé vlastnosti a jakost, mohou být tato množství po dohodě s příslušnými orgány stanovena buď na základě výrobního vzorce výše uvedeného zboží, nebo na základě průměrných množství produktů použitých během stanoveného období pro výrobu daného množství tohoto zboží.
Takto stanovená množství produktů jsou brána v úvahu tak dlouho, dokud nedojde ke změně ve výrobních podmínkách dotyčného zboží.
S výjimkou případu výslovného povolení uděleného příslušným orgánem musí být stanovená množství produktů potvrzena nejméně jedenkrát ročně.
Při stanovení skutečně používaných množství je třeba přihlížet k ustanovením nařízení Komise (EHS) č. 3615/92 [24].
3. Pokud jde o zboží uvedené v příloze C, je množstvím základního produktu, které má být vzato v úvahu pro výpočet výše náhrady, množství stanovené ve výše uvedené příloze, oproti každému z tohoto zboží. Avšak:
a) v případě čerstvých těstovin musí být množství základních produktů uvedená v příloze C upravena na množství rovnající se sušeným těstovinám tak, že se vynásobí tato množství procentem suchého extraktu těstovin a vydělí se číslem 88;
b) pokud bylo dotyčné zboží vyrobeno částečně z produktů propuštěných do režimu aktivního zušlechťovacího styku a částečně z produktů splňujících podmínky uvedené v článku 23 Smlouvy, pak se množství základního produktu, které má být vzato v úvahu pro výpočet náhrady, která má být poskytnuta pro tuto poslední kategorii produktů, stanoví podle odstavců 1 a 2.
Článek 4
1. Sazba náhrady je stanovena každý měsíc pro 100 kilogramů základního produktu za podmínek podle čl. 13 odst. 3 nařízení (EHS) č. 1766/92 a odpovídajících článků ostatních nařízení uvedených v čl. 1 odst. 1.
Sazba může být změněna za podmínek stanovených v čl. 13 odst. 3 nařízení (EHS) č. 1766/92 a v odpovídajících článcích ostatních nařízení podle čl. 1 odst. 1.
Platná sazba náhrady pro vejce domácí drůbeže, ve skořápce, čerstvá nebo konzervovaná, jakož i pro vejce bez skořápky a žloutky vhodné k lidské spotřebě, čerstvé, sušené nebo jinak konzervované, neslazené, je stanovena na dobu, která je stejná, jako je doba vzatá v úvahu pro stanovení náhrad pro tytéž produkty vyvážené v nezměněném stavu.
2. Sazba náhrady je stanovena zejména s přihlédnutím
a) na jedné straně k průměrným nákladům vynaloženým na zásobování zpracovatelského průmyslu základními produkty na trhu Unie a k cenám skutečně dosaženým na světovém trhu na straně druhé;
b) k úrovni náhrad pro vývoz zpracovaných zemědělských produktů, na něž se vztahuje příloha I Smlouvy a jejichž výrobní podmínky jsou srovnatelné;
c) k nutnosti zajistit stejné podmínky hospodářské soutěže mezi průmyslovými odvětvími, která používají produkty Společenství, a průmyslovými odvětvími, která používají produkty ze třetích zemí v režimu aktivního zušlechťovacího styku;
d) k vývoji výdajů na jedné straně a k vývoji cen ve Společenství a na světovém trhu na straně druhé;
e) k dodržování omezení vyplývajících z dohod uzavřených podle článku 300 Smlouvy.
Pokud jde o bramborový škrob kódu KN 11081300, je sazba náhrady stanovena odlišně, podle kukuřičného ekvivalentu, a to postupem podle článku 23 nařízení (EHS) č.
1766/92 na základě níže uvedených kritérií.
Množství používaného bramborového škrobu jsou převedena na stejná množství kukuřice na základě čl. 3 odst.
3. Pro stanovení sazby náhrady jsou vzaty v úvahu případně produkční náhrady, podpory nebo jiná opatření s rovnocenným účinkem, která jsou použitelná ve všech členských státech, v souladu s ustanoveními nařízení o společné organizaci trhů v daném odvětví, pokud jde o základní produkty nebo na roveň postavené produkty.
4. S výjimkou obilovin není poskytnuta náhrada pro produkty používané při výrobě alkoholu obsaženého v lihovinách uvedených v příloze B pod kódem KN 2208.
5. Vývoz zboží kódu KN 35051050 umožňuje pouze využívání snížené sazby s ohledem na výši produkční náhrady podle nařízení (EHS) 1722/93 pro používaný základní produkt platnou během předpokládaného období výroby zboží.
Takto stanovená uvedená sazba je stanovena postupem podle odstavce 1.
6. a) Náhrada pro škroby kódu KN 11081100 až 11081990 nebo pro produkty, na něž se vztahuje příloha A nařízení (EHS) č. 1766/92, vzniklé zpracováním těchto škrobů, se poskytuje pouze po předložení prohlášení dodavatele těchto produktů potvrzujícího, že škroby byly vyrobeny přímo z obilovin, brambor nebo rýže s vyloučením použití jakýchkoli vedlejších produktů získaných při výrobě jiných zemědělských produktů nebo zboží.
Prohlášení uvedené v prvním pododstavci může být platné až do odvolání pro každou dodávku od stejného výrobce a je kontrolováno v souladu s ustanoveními čl. 16 odst. 1.
b) Je-li obsah suchého extraktu v bramborovém škrobu, který je postaven na roveň kukuřičnému škrobu podle čl. 1 odst. 3 písm. a), nejméně 80 %, bude sazbou náhrady sazba stanovená v souladu s odstavcem 1; je-li obsah suchého extraktu nižší než 80 %, bude se sazba rovnat sazbě náhrady stanovené v souladu s odstavcem 1, vynásobené skutečným procentem suchého extraktu a vydělené číslem 80.
Pokud jde o všechny ostatní škroby, je-li obsah suchého extraktu nejméně 87 %, bude platnou sazbou náhrady sazba stanovená v souladu s odstavcem 1; je-li obsah suchého extraktu nižší než 87 %, bude se platná sazba rovnat sazbě náhrady stanovené v souladu s odstavcem 1, vynásobené skutečným procentem suchého extraktu a vydělené číslem 87.
Je-li obsah suchého extraktu v glukosovém sirupu nebo v maltodextrinovém sirupu kódů KN 17023059, 17023099, 17024090, 17029050 nebo 21069055 nejméně 78 %, bude sazbou náhrady sazba stanovená v souladu s odstavcem 1; je-li obsah suchého extraktu v těchto sirupech nižší než 78 %, bude se platná sazba rovnat sazbě náhrady stanovené v souladu s odstavcem 1, vynásobené skutečným procentem suchého extraktu a vydělené 78.
c) Pro účely písmene b) je obsah sušiny ve škrobech stanoven podle metody uvedené v příloze II nařízení Komise (EHS) č. 1908/84 [25] obsah sušiny v glukosovém sirupu nebo maltodextrinovém sirupu je stanoven metodou 2 uvedenou v příloze II směrnice Rady 79/796/EHS [26] nebo jakoukoli jinou vhodnou analytickou metodou, která nabízí přinejmenším stejné záruky.
d) Při prohlášení uvedeném v čl. 16 odst. 1 je zúčastněná osoba povinna uvést obsah suchého extraktu v používaných škrobech nebo v glukosovém nebo v maltodextrinovém sirupu.
7. Pokud si to vynutí situace v mezinárodním obchodu s kaseiny kódu KN 350110, kaseináty kódu KN 35019090 nebo vaječným albuminem kódů KN 35021190 a 35021990 nebo zvláštní požadavky některých trhů, co se týče tohoto zboží, může být náhrada rozlišena podle místa určení.
8. Náhrada může být rozlišena pro zboží kódů KN 19021100, 190219 a 19024010 podle jejich místa určení.
9. Náhrada může být rozlišena podle toho, zda je sazba náhrady stanovena předem, v souladu s čl. 7 odst. 2, anebo nikoliv.
Článek 5
1. Sazbou náhrady je sazba, která je platná v den vývozu zboží.
2. Použije se však režim stanovení sazby náhrady předem.
V případě použití režimu stanovení sazby náhrady předem je sazba platná v den podání žádosti o stanovení náhrady předem použita pro vývoz, který má být uskutečněn po uvedeném dni během doby platnosti osvědčení o náhradě v souladu s ustanoveními čl. 9 odst. 2.
Sazba náhrady stanovená za podmínek stanovených v předchozím pododstavci je upravena podle stejných pravidel, jako jsou pravidla použitelná v oblasti stanovení náhrad předem pro základní produkty vyvážené v nezměněném stavu, avšak s použitím přepočítacích koeficientů stanovených v příloze E pro produkty zpracované z obilovin.
Předchozí pododstavec se nepoužije na žádosti o stanovení náhrady předem předložené do 24. března 2000 včetně.
Článek 6
1. Poskytnutí náhrady pro vývoz zemědělských produktů splňujících podmínky článku 16, jakož i pro obiloviny umístěné pod dohled pro výrobu lihovin uvedených v článku 4 nařízení (EHS) č. 2825/93 je od 1. března 2000 podmíněno předložením osvědčení o náhradě vydaného za podmínek článku 7.
Předchozí pododstavec se nepoužije na vývozy uskutečněné v rámci mezinárodní potravinové pomoci ve smyslu čl. 10 odst. 4 Dohody, na dodávky uvedené v čl. 4 odst. 1 třetí odrážce, v článcích 36, 40, 44, 45 a na čl. 46 odst. 1 nařízení (ES) č. 800/1999 a na vývozy uvedené v článku 14.
2. Poskytnutí náhrady v rámci režimu stanovení náhrady předem stanoveného v čl. 5 odst. 2 je podmíněno předložením osvědčení o náhradě obsahujícího stanovení sazeb náhrady předem.
3. Osvědčení o náhradě není převoditelné.
Je použito jeho držitelem.
4. Pokud zúčastněná osoba nepočítá uskutečnit vývoz přes jiný členský stát, než je členský stát, kde žádá o osvědčení o náhradě, může být toto osvědčení uchováno příslušným orgánem, zejména v podobě počítačového souboru.
5. Pro účely použití tohoto článku na obiloviny umístěné pod dohled pro výrobu lihovin uvedených v článku 4 nařízení (EHS) č. 2825/93 se jakýkoli odkaz na termín "vývoz" musí považovat za odkaz na umístění pod výše uvedený dohled.
Článek 7
1. O osvědčení o náhradě se žádá a také se vydává na částku stanovenou v eurech.
Žádost o osvědčení o náhradě a osvědčení o náhradě jsou vystaveny v souladu s přílohou F, s výhradou článku 20.
2. Zúčastněná osoba může požádat o stanovení sazeb náhrady předem platných v den podání své žádosti.
V tomto případě se stanovení předem týká všech platných sazeb náhrady.
Jediná žádost o stanovení náhrady předem předložená za podmínek přílohy F může být podána buď při žádosti o osvědčení o náhradě, nebo ode dne udělení osvědčení o náhradě a před jeho posledním dnem platnosti.
Stanovení náhrady předem se nevztahuje na vývozy uskutečněné přede dnem uvedené žádosti.
3. Vydání osvědčení o náhradě zavazuje jeho držitele požádat o náhrady pro vývozy uskutečněné po dobu platnosti osvědčení ve výši rovnající se částce, pro kterou bylo osvědčení o náhradě vydáno.
Dodržení této povinnosti je zajištěno složením jistoty uvedené v článku 11.
4. Povinnosti uvedené v odstavci 3 tohoto článku jsou zásadními požadavky ve smyslu článku 20 nařízení (EHS) č. 2220/85.
Zásadní požadavek je považován za splněný, pokud hospodářský subjekt předal zvláštní žádost nebo žádosti týkající se vývozů uskutečněných během doby platnosti osvědčení o náhradě a za podmínek přílohy F-IV.
V případě, že zvláštní žádostí není vývozní prohlášení, musí být podána, s výjimkou případu vyšší moci, do tří měsíců následujících po dni přijetí vývozního prohlášení.
Dodržování zásadního požadavku prokazuje hospodářský subjekt předložením vyhotovení č. 1 osvědčení o náhradě s řádnými odpisy příslušnému orgánu, v souladu s ustanoveními přílohy F-VI.
Uvedený doklad musí být předložen nejpozději na konci devátého měsíce, který následuje po konci doby platnosti osvědčení o náhradě.
Článek 8
1. Žádosti o osvědčení mohou být předkládány:
a) do 31. srpna, pokud jde o osvědčení platná od 1. října;
b) do 5. listopadu, pokud jde o osvědčení platná od 1. února;
c) do 5. ledna, pokud jde o osvědčení platná od 1. února;
d) do 5. března, pokud jde o osvědčení platná od 1. dubna;
e) do 5. května, pokud jde o osvědčení platná od 1. června;
f) do 5. července, pokud jde o osvědčení platná od 1. srpna.
2. Členské státy sdělí Komisi nejpozději:
- do 5. září žádosti o osvědčení uvedené v odst. 1 písm. a),
- do 12. listopadu žádosti o osvědčení uvedené v odst. 1 písm. b),
- do 12. ledna žádosti o osvědčení uvedené v odst. 1 písm. c),
- do 12. března žádosti o osvědčení uvedené v odst. 1 písm. d),
- do 12. května žádosti o osvědčení uvedené v odst. 1. písm. e),
- do 12. července žádosti o osvědčení uvedené v odst. 1 písm. f).
3. Komise stanoví částku, pro kterou mohou být osvědčení o náhradě vydána na základě těchto údajů:
a) maximální výše náhrad stanovená v souladu s čl. 9 odst. 2 dohody,
po odečtení
b) případně částky přesahující maximální částku, která mohla být poskytnuta během předchozího rozpočtového roku,
po odečtení
c) částky vyhrazené na krytí vývozů uvedených v článku 14,
po odečtení
d) plateb provedených během rozpočtového roku, vztahujících se k vývozům před 1. březnem 2000,
po odečtení
e) plateb provedených během běžného rozpočtového roku, vztahujících se k vývozům uskutečněným během předchozího rozpočtového období,
po odečtení
f) částek, pro které byla vydána osvědčení o náhradě platná během dotyčného rozpočtového období,
po přičtení
g) částky, pro kterou vydaná osvědčení uvedená v článku 12 byla vrácena,
po přičtení
h) případné nepoužité vyhrazené částky uvedené v písm. c) tohoto odstavce
a
i) prvků nejistoty týkajících se některých z těchto částek.
4. Celková částka, pro kterou mohou být vydána osvědčení pro každé z období uvedených v odstavci 1, činí:
- 30 % částky uvedené v odstavci 3 pro období uvedené v odst. 1 písm. a),
- 20 % částky uvedené v odstavci 3, stanovené 12. listopadu pro období uvedené v odst. 1 písm b),
- 25 % částky uvedené v odstavci 3, stanovené 12. ledna pro období uvedené v odst. 1 písm. c),
- 33 % částky uvedené v odstavci 3, stanovené 12. března pro období uvedené v odst. 1 písm. d),
- 50 % částky uvedené v odstavci 3, stanovené 12. května pro období uvedené v odst. 1 písm. e),
- 100 % částky uvedené v odstavci 3, stanovené 12. července pro období uvedené v odst. 1 písm. f).
5. V případě, že by celková částka žádostí obdržených pro jedno z dotyčných období přesáhla maximální částku uvedenou v odstavci 4, stanoví Komise koeficient snížení pro všechny žádosti předložené před odpovídajícími dny stanovenými v odstavci 1 tak, aby byla dodržena maximální částka stanovená v odstavci 4.
Komise zveřejní tento koeficient v Úředním věstníku Evropských společenství do pěti pracovních dnů následujících po dni uvedeném v odstavci 2.
6. V případě, že Komise stanoví koeficient snížení, mohou být osvědčení vydána do výše požadované částky vynásobené 1 méně koeficient snížení stanovený v souladu s odstavcem 5 nebo odstavcem 8.
V tomto případě může žadatel svoji žádost stáhnout ve lhůtě pěti pracovních dnů od zveřejnění koeficientu v Úředním věstníku Evropských společenství.
7. Členské státy sdělí Komisi vždy do 1. října, 1. prosince, 1. února, 1. dubna, 1. června a 1. srpna částky, u nichž někteří žadatelé stáhli svou žádost o osvědčení o náhradě na základě odstavce 6.
8. Žádosti o osvědčení o náhradě mohou být předloženy mimo období uvedená v odstavci 1, a to od 1. října každého rozpočtového období.
Žádosti předložené během jednoho týdne jsou sděleny Komisi následující úterý.
Uvedená osvědčení mohou být vydávána od pondělí, které následuje po sdělení žádostí, pokud Komise nepřijme žádné opatření.
Pokud se Komise domnívá, že hrozí nedodržení mezinárodních závazků Evropské unie, může použít koeficient snížení na právě posuzované žádosti o osvědčení o náhradě a vezme přitom zejména v úvahu způsob výpočtu uvedený v odstavcích 3 a 4.
Komise může rovněž vydávání osvědčení pozastavit.
Komise zveřejní koeficient v Úředním věstníku Evropských společenství do čtyř dnů následujících po dni sdělení žádostí uvedeném v prvním pododstavci.
9. Žádosti o osvědčení o náhradě uvedené v předchozím odstavci mohou být požadovány pouze, pokud nebyl stanoven žádný koeficient snížení na základě odstavce 5 a až do vyčerpání částek uvedených v odstavci 4, zvýšených o částky, pro které nebyla osvědčení skutečně vydána, jakož i částek, pro které byla osvědčení vrácena.
10. Žádosti o osvědčení o náhradě mohou být předkládány od 15. srpna pro vývozy, které mají být uskutečněny do 1. října za podmínek odstavce 8, pokud částky stanovené v souladu s odstavcem 3 zůstávají k dispozici.
11. Ustanovení odstavců 1 až 5, 7, 9 a 10 se použijí ode dne 15. července 2000.
Článek 9
1. Osvědčení o náhradě je platné ode dne uvedeného v žádosti o osvědčení za podmínek přílohy F.
2. Osvědčení o náhradě je platné až do konce pátého měsíce následujícího po měsíci, kdy byla předložena žádost o osvědčení, nebo až do konce rozpočtového období, jestliže toto období nastane dříve.
V případě stanovení sazeb náhrady předem jsou však tyto sazby platné až do konce pátého měsíce následujícího po měsíci, kdy byla předložena žádost o stanovení náhrady předem, nebo až do konce doby platnosti osvědčení, jestliže tato doba nastane dříve.
Pokud jde o osvědčení vydaná od 1. června, může Komise prodloužit dobu platnosti těchto osvědčení.
Pro vývozy uskutečněné od 1. března 2000 a nejpozději do 30. září 2000 jsou v případě stanovení sazeb náhrady předem tyto sazby platné až do konce doby platnosti osvědčení.
Žádosti o stanovení náhrady předem se podávají v souladu s bodem II přílohy F.
Výpisy z osvědčení o náhradě nemohou být předmětem stanovení náhrady předem nezávisle na osvědčení, z něhož byly vyhotoveny.
Článek 10
Žádosti o osvědčení o náhradě a osvědčení o náhradě, která jsou vystavena pro provedení opatření v rámci mezinárodní potravinové pomoci ve smyslu čl. 10 odst. 4 dohody, obsahují v kolonce 20 jednu z těchto poznámek:
"Certificado GATT – Ayuda alimentaria"
"GATT-attest – Fødevarehjælp"
"GATT-Bescheinigung – Nahrungmittelhilfe"
"Πιστοποιητικό ΓΣΔΕ – Εεπισιτιστική βοήεια"
"GATT certificate – Food aid"
"Certificat GATT – Aide alimentaire"
"Titolo GATT – Aiuto alimentare"
"GATT-certificaat – Voedselhulp"
"Certificado GATT – Ajuda alimentar"
"GATT-todistuts – Elintarvikeapu"
"GATT-licens – Livsmedelsbistånd".
Ustanovení článku 8 se na uvedená osvědčení nepoužijí.
Odchylně od nařízení, která stanoví platné sazby náhrady pro vývoz základních produktů ve formě zboží, jsou sazbami náhrady se stanovením předem vztahujícími se na žádosti o osvědčení a na osvědčení vystavená pro provedení opatření v rámci potravinové pomoci sazby platné pro ostatní vývozy bez stanovení sazeb náhrady předem. Sazby, které mají být vzaty v úvahu, jsou sazby platné v den stanovený na základě článku 2 nařízení (ES) 259/98, pokud se jedná o vývozy v rámci potravinové pomoci Společenství, anebo v den stanovený podle čl. 13 odst. 2 nařízení (ES) č. 174/1999 [27] v případě vývozů mléka nebo mléčných výrobků v rámci vnitrostátních potravinových pomocí.
Článek 11
Žádosti o osvědčení o náhradě, jiné než osvědčení týkající se opatření v rámci potravinové pomoci uvedená v článku 10, jsou platné pouze, pokud byla složena jistota ve výši 25 % požadované částky za podmínek článku 15 nařízení (ES) č. 1291/2000.
Jistota je uvolněna za podmínek stanovených v článku 12.
Článek 12
1. V případě použití koeficientu snížení podle čl. 8 odst. 5 a 8 je jistota neprodleně uvolněna až do výše složené částky vynásobené koeficientem snížení.
2. 94 % jistoty je uvolněno, pokud na základě čl. 8 odst. 6 žadatel svoji žádost o osvědčení stáhne.
3. Jistota je úplně uvolněna, pokud držitel osvědčení požádal o náhrady až do výše 95 % částky, pro kterou bylo osvědčení vydáno.
4. Pokud nebylo osvědčení o náhradě použito až do výše 95 % částky, pro kterou bylo vydáno, jistota propadá až do výše 25 % rozdílu mezi 95 % částky, pro kterou bylo osvědčení vydáno, a skutečně použitou částkou.
5. Pokud však držitel osvědčení toto osvědčení vrátí do 28. února, propadající částka, která je stanovena na základě odstavce 4, je snížena o 50 %.
Pokud vrátí osvědčení po uvedeném dni, avšak do 15. srpna 2000 a do 31. května v dalších letech, je propadající částka, která je stanovena na základě odstavce 4, snížena o 25 %.
Držitel osvědčení o náhradě, který předložil doklad o tom, že se zúčastnil nabídkového řízení vyhlášeného v dovážející třetí zemi, uvedeného v článku 49 nařízení (ES) č. 1291/2000, a že jeho nabídka nebyla vybrána, může požádat, aby nebyla vyžadována částka rovnající se náhradě, kterou by obdržel, kdyby byla jeho nabídka vybrána.
V tomto případě je osvědčení o tuto částku sníženo a odpovídající jistota je uvolněna.
Článek 13
1. Členské státy sdělí Komisi do konce každého měsíce výše náhrady, které poskytly během předchozího měsíce pro vývozy uskutečněné do 1. března 2000.
2. Členské státy sdělí Komisi do 1. ledna každého roku a poprvé do 1. ledna 2001 celkové výše náhrady, které skutečně poskytly až do předchozího 30. září pro vývozy uskutečněné během předchozího rozpočtového období, jakož i poskytnuté částky, předtím nesdělené, pro vývozy uskutečněné během předcházejících rozpočtových období s upřesněním dotyčných období.
3. Pro účely předchozího odstavce jsou platby předem považovány za skutečně poskytnuté náhrady.
Vrácení neoprávněně vyplacených náhrad jsou sdělena zvlášť.
4. Členské státy sdělí Komisi do desátého dne každého měsíce:
a) částky, pro které byla osvědčení o náhradě vrácena během předchozího měsíce za podmínek čl. 12 odst. 5;
b) částky, pro které byla osvědčení o náhradě vrácena nebo snížena během předchozího měsíce za podmínek čl. 12 odst. 6;
c) částky, pro které skončila osvědčením doba splatnosti a osvědčení nebyla použita;
d) osvědčení o náhradě vydaná během předchozího měsíce, uvedená v článku 10.
Článek 14
1. Až do 30. září 2000 a pro každé rozpočtové období ode dne 1. října 2000, lze pro vývozy, které nejsou kryté osvědčením, vyplatit náhradu v rozmezí celkové rezervy 30000000 EUR pro každý rozpočtový rok.
Tento článek se však nepoužije na vývozy uskutečněné v rámci mezinárodní potravinové pomoci ve smyslu čl. 10 odst. 4 dohody ani na dodávky uvedené v čl. 4 odst. 1 třetí odrážce, v článcích 36, 40, 44, 45 a v čl. 46 odst. 1 nařízení (ES) č. 800/1999.
2. Ustanovení tohoto článku se použijí na vývoz uskutečněný hospodářským subjektem, který nevlastnil osvědčení o náhradě od počátku dotyčného rozpočtového období a který nevlastní osvědčení v den vývozu.
Žádosti podané celkem uvedeným hospodářským subjektem za podmínek přílohy F-VI odst. 2 během dotyčného rozpočtového roku a před podáním žádosti týkající se dotyčného vývozu musí být nižší než 50000 EUR.
Použije se výhradně v členském státě, kde je zboží vyráběno nebo spojováno.
3. Členské státy sdělí Komisi nejpozději do pátého a dvacátého dne každého měsíce částky náhrady poskytnuté podle tohoto článku, a to pro první datum od šestnáctého dne do konce předchozího měsíce a pro druhé datum od prvního do patnáctého dne běžného měsíce.
Pokud celková výše částek sdělených členskými státy dosáhne 20000000 EUR, pozastaví Komise používání odstavců 1 a 2 tohoto článku na vývozy, které nejsou kryté osvědčením o náhradě.
Článek 15
1. Nařízení (ES) č. 1291/2000 se použije na osvědčení o náhradě uvedená tímto nařízením, s výjimkou ustanovení týkajících se dovozních licencí.
Ustanovení o právech a povinnostech vyplývajících z osvědčení stanovených pro množství se použijí přiměřeně na práva a povinnosti vyplývající z osvědčení o náhradě uvedených tímto nařízením a stanovených pro částky v eurech s ohledem na ustanovení přílohy F.
2. Odchylně od odstavce 1 se následující ustanovení nařízení (ES) č. 1291/2000 nepoužijí na osvědčení o náhradě uvedená tímto nařízením:
- články 9, 12, 14, 21, 24, 32, 33, 35, 42, 46, 47, 50,
- čl. 8 odst. 2,
- čl. 8 odst. 4,
- čl. 18 odst. 1,
- čl. 36 odst. 5.
Pro účely článku 40 nařízení (ES) č. 1291/2000 nemohou být prodloužena osvědčení platná do 30. září.
V tomto případě je třeba zrušit osvědčení týkající se částek, o které nebylo požádáno v důsledku vyšší moci.
Článek 16
1. Použijí se ustanovení nařízení (ES) č. 800/1999. Při vývozu zboží je zúčastněná osoba rovněž povinna uvést v prohlášení množství základních produktů, produktů získaných jejich zpracováním nebo produktů, jejichž postavení na roveň jedné z těchto dvou kategorií vyplývá z čl. 1 odst. 3, které byly skutečně použity ve smyslu čl. 3 odst. 2 pro výrobu uvedeného zboží a pro něž bude žádáno o poskytnutí náhrady, nebo učinit odkaz na toto složení, pokud bylo toto složení stanoveno na základě čl. 3 odst. 2 třetího pododstavce.
Pokud bylo zboží použito při výrobě zboží, které má být vyvezeno, musí prohlášení zúčastněné osoby obsahovat na jedné straně údaj o množství zboží, které bylo skutečně použito, na straně druhé povahu a množství každého ze základních produktů, produktů získaných jejich zpracováním nebo produktů, jejichž postavení na roveň jedné z těchto dvou kategorií vyplývá z čl. 1 odst. 3, z nichž bylo získáno dotyčné zboží.
Zúčastněná osoba musí poskytnout příslušným orgánům na podporu svého prohlášení všechny doklady a všechny informace, které uvedené orgány považují za vhodné.
S cílem ověřit správnost prohlášení, které je jim předloženo, orgány pověřené za tímto účelem použijí jakýkoli vhodný kontrolní prostředek.
Na žádost příslušných orgánů členského státu, na jehož území se provádějí vývozní celní formality, jim sdělí příslušné orgány ostatních členských států přímo všechny informace, které jsou schopné mít k dispozici, aby umožnily kontrolu prohlášení zúčastněné osoby.
2. Odchylně od předchozího odstavce a po dohodě s příslušnými orgány může být prohlášení o použitých produktech a/nebo zboží nahrazeno souhrnným prohlášením o množství použitých produktů nebo odkazem na prohlášení o těchto množstvích, pokud již uvedená množství byla stanovena na základě čl. 3 odst. 2 třetího pododstavce, s výhradou skutečnosti, že výrobce ponechá k dispozici uvedeným orgánům všechny informace nutné k ověření prohlášení.
3. Pokud zúčastněná osoba nevyhotoví prohlášení uvedené v odstavci 1 nebo neposkytne na podporu svého prohlášení uspokojivé informace, nemůže získat náhradu.
Pokud však zúčastněná osoba prokáže ke spokojenosti příslušných orgánů, že nemá nebo že není schopna poskytnout požadované informace týkající se výrobních podmínek zboží, které má být vyvezeno, a pokud je toto zboží uvedeno ve sloupcích 1 a 2 přílohy D, získá zúčastněná osoba na svou výslovnou žádost náhradu, pro jejíž výpočet jsou povaha a množství základních produktů, které mají být vzaty v úvahu, stanoveny na základě údajů poskytnutých rozborem zboží, které má být vyvezeno, podle srovnávací tabulky stanovené v příloze D. Příslušný orgán stanoví podmínky, podle nichž má být rozbor proveden.
Náklady na výše uvedený rozbor hradí zúčastněná osoba.
Pokud se na vyvážené zboží vztahuje čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 2571/97, je sazbou náhrady pro mléčné výrobky sazba vyplývající z použití mléčných výrobků za sníženou cenu, ledaže by vývozce prokázal, že zboží neobsahuje mléčné výrobky za sníženou cenou.
4. Odstavce 1 a 2 se nepoužijí na množství zemědělských produktů stanovená podle přílohy C, s výjimkou:
- množství produktů uvedených v odst. 1 prvním pododstavci, vyvážená ve formě zboží získaného částečně pomocí produktů propuštěných do režimu aktivního zušlechťovacího styku za podmínek stanovených v čl. 3 odst. 3 písm. b),
- množství vajec nebo vaječných produktů vyvážených ve formě těstovin kódu KN 19021100,
- obsahu sušiny v čerstvých těstovinách uvedených v čl. 3 odst. 3 písm. a),
- povahy základních produktů skutečně použitých při výrobě D-glucitolu (sorbitolu) kódů KN 290544 a 382460, jakož i případně podílů D-glucitolu (sorbitolu) získaných ze škrobových látek nebo ze sacharosy,
- množství kaseinů vyvážených ve formě zboží kódu KN 35019090,
- stupně Plato piva ze sladu kódu KN 22029010,
- množství nesladovnického ječmene schváleného příslušnými orgány.
Popis zboží uvedený ve vývozním prohlášení a v žádosti o náhradu pro zboží uvedené v příloze C musí být proveden v souladu s nomenklaturou této přílohy.
5. Pokud je proveden rozbor zboží pro účely tohoto článku, použitými metodami jsou metody stanovené nařízením Komise (EHS) č. 4056/87 [28] nebo, pokud neexistují, metody použitelné pro zařazení podobného zboží dováženého do Evropské unie do společného celního sazebníku.
6. Doklad potvrzující vývoz uvádí na jedné straně množství vyváženého zboží a na straně druhé množství produktů uvedených v odst. 1 prvním pododstavci nebo odkaz na složení stanovené na základě čl. 3 odst. 2 třetího pododstavce. Avšak v případě použití odst. 2 druhého pododstavce tohoto článku, se místo posledního údaje uvede údaj o množstvích základních produktů uvedených ve sloupci 4 přílohy D odpovídající údajům, které poskytne rozbor vyváženého zboží.
7. Pro účely odstavců 1 a 2 uvědomí každý členský stát Komisi o kontrolních opatřeních používaných na jeho území pro různé druhy vyváženého zboží.
Komise o tom uvědomí ostatní členské státy.
8. Pokud jde o vývozy uskutečněné mezi 1. říjnem a 15. říjnem každého roku, nemůže se výplata náhrad konat před 16. říjnem.
Článek 17
1. V souladu s článkem 16, pokud jde o zboží kódů 04052010, 04052030, 18069060 až 18069090, kódu 1901 a kódu 21069098 kombinované nomenklatury obsahující vysoké procento mléčných výrobků kódů 04021019, 04022119, 040500 a 0406 kombinované nomenklatury (dále jen "mléčné výrobky"), je zúčastněná osoba povinna uvést v prohlášení:
a) že žádné množství mléčných výrobků nebylo dovezeno ze třetí země v rámci zvláštního režimu, kterým se stanoví snížený tarif,
nebo
b) že množství mléčných výrobků jsou dovážena ze třetí země v rámci zvláštního režimu, kterým se stanoví snížený tarif.
2. Pro účely odstavce 1 termín "obsahující vysoké procento" znamená 51 kilogramů a více mléčných výrobků použitých na 100 kilogramů vyváženého zboží.
3. V případě, že je žádost podána pro množství, která by měla být stanovena na základě čl. 3 odst. 2 třetího pododstavce, může příslušný orgán přijmout osvědčení poskytnuté zúčastněnou osobou prohlašující, že použitá množství mléčných výrobků nebudou využívat zvláštních režimů, kterými se stanoví snížený tarif při dovozu.
4. Prohlášení učiněné v souladu s odstavcem 1 nebo osvědčením podle odstavce 3 může být přijato příslušným orgánem, ukáže-li se, že cena zaplacená za mléčný výrobek přidaný do vyváženého zboží je stejná anebo skoro stejná jako cena převažující na trhu Společenství za rovnocenný produkt.
Při cenovém porovnání bude vzat v úvahu okamžik, kdy byl mléčný výrobek nakoupen.
5. Pokud jsou použita množství, která využívala zvláštního režimu se sníženým tarifem, bude náhrada vypočtena v souladu s ustanoveními článku 17 nařízení Rady (ES) č. 1255/1999.
Článek 18
Náhrada uvedená v čl. 1 odst. 1 se neposkytuje pro zboží, které bylo propuštěno do volného oběhu v souladu s článkem 24 Smlouvy a které bylo zpětně vyvezeno.
Náhrada se také neposkytuje pro uvedené zboží, pokud je vyvezeno po zpracování nebo přidáno do jiného zboží.
Článek 19
Komise provede v tomto nařízení nezbytné úpravy podle změn kombinované nomenklatury nebo úprav přílohy B, které jsou nezbytné, aby byl zachován soulad s příslušnými přílohami nařízení uvedených v čl. 1 odst. 1.
Článek 20
Až do 31. prosince 2000 mohou zúčastněné osoby, s výhradou souhlasu příslušných orgánů, moci používat tiskopis přiložený k příloze F nařízení (ES) č. 1222/94 v rámci ustanovení uvedených v příloze F téhož nařízení namísto přílohy F tohoto nařízení.
Článek 21
Zrušuje se nařízení (ES) č. 1222/94.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze G.
Článek 22
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 1522/2000
ze dne 10. července 2000
o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu syntetických střižových vláken polyesterů pocházejících z Austrálie, Indonésie a Thajska a o konečném výběru uloženého prozatímního cla
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Komisí po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
1.1 Prozatímní opatření a konečná vyrovnávací cla
(1) nařízením Komise (ES) č. 124/2000 [2] (dále jen "nařízení o prozatímním clu") byla uložena prozatímní antidumpingová cla na dovozy polyesterových střižových vláken (dále jen "PSV"), kódu KN 55032000, pocházejících z Austrálie, Indonésie a Thajska do Společenství;
(2) v důsledku souběžně prováděného antisubvenčního šetření byla uložena prozatímní vyrovnávací cla podle nařízení Komise (ES) č. 123/2000 [3] na dovozy PSV pocházejících z Austrálie a Tchaj-wanu do Společenství;
(3) vzhledem k výše uvedenému antisubvenčnímu šetření byla nařízením Rady (ES) č. 978/2000 [4] přijata konečná vyrovnávací cla na dovozy z Austrálie, Tchaj-wanu a Indonésie;
1.2 Následný postup
(4) po uložení prozatímních antidumpingových cel několik stran písemně předložilo své připomínky. V souladu s ustanoveními čl.
5 nařízení (ES) č. 384/96 (dále jen "základní nařízení") byla stranám, které o to požádaly, poskytnuta příležitost k projednání připomínek.
Stranám byla sdělena základní fakta a důvody, které vedly k doporučení uložení konečného antidumpingového cla a konečný výběr, na úrovni tohoto cla, částek zajištěných prostřednictvím prozatímního cla.
Byla jim také poskytnuta lhůta, ve které měly vznést své námitky k těmto sdělením;
(5) ústní a písemné připomínky, které zainteresované strany předložily v rámci konečných termínů k tomuto účelu stanovených, byly zváženy a případně zohledněny v konečných výsledcích;
1.3 Odmítnutí spolupráce
(6) po zavedení prozatímních opatření jeden nespolupracující indonéský vyvážející výrobce požádal Komisi o přezkumu jeho statutu nespolupracujícího subjektu.
Námitkou bylo, že navzdory obtížím způsobeným konečnými termíny odpověděla tato společnost na dotazník Komise, což bylo znamením, že má v úmyslu spolupracovat;
(7) jak je vysvětleno v 18. bodu odůvodnění nařízení o prozatímním clu, tento vyvážející výrobce nedokázal předat kompletně vyplněný dotazník v rámci konečné lhůty, která byla několikrát prodloužena, aby bylo společnosti umožněno předložit rozumnou odpověď.
Dočasné rozhodnutí o odmítnutí spolupráce by tedy mělo být potvrzeno;
2. DOTYČNÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
(8) dotyčným výrobkem jsou syntetická střížová vlákna polyesterů, nemykaná, nečesaná ani jinak nezpracovaná pro spřádání, v současné době zařazená pod kódem KN 55032000.
Obecně se uvádějí jako polyesterová střížová vlákna nebo PSV;
(9) královská thajská vláda (dále jen "KTV"), indonéská vláda (dále jen "IV"), někteří vyvážející výrobci a sdružení uživatelů (dále jen "Eurofibrefill") namítali, že oznámení o zahájení současného procesu se nevztahuje na typy PSV určené pro jiné účely než spřádání a v tomto důsledku by tyto typy PSV měly být z procesu vyloučeny;
(10) bylo také argumentováno tím, že v každém případě by se mělo rozlišovat mezi typy PSV používaných pro spřádání (také nazývané tkaná, nebo "PSVS") a PSV určených pro jiné použití než je spřádání (také nazývané netkaná nebo výplňová nebo "PSVNS") vzhledem k odlišným fyzikálním, technickým a chemickým vlastnostem a odlišnému využití.
Kromě toho se tvrdilo, že případná vzájemná zaměnitelnost mezi PSVS a PSVNS je velmi omezená a týká se pouze některých typů vláken původně určených pro spřádání, která mohou být použita jako PSVNS.
Některé zainteresované strany dokonce naznačovaly, že rozlišení mezi typy PSVS a PSVNS by měla odrážet tloušťka vlákna vyjádřená v "denierech".
Podle jejich názoru se typy PSV, jejichž tloušťka je menší než 3 deniery, používají v přádelnickém průmyslu, zatímco typy s tloušťkou vyšší než 3 deniery se používají mimo oblast přádelnictví;
(11) kromě toho argumentovaly, že výrobní odvětví Společenství vyrábí hlavně PSVS a že v tomto důsledku musí být většina typů PSVNS získávána mimo Společenství;
(12) podobně jeden vyvážející výrobce v Indonésii namítal, že PSV vyráběná z recyklovaných surovin (dále jen "recyklovaná PSV") by neměla být zahrnuta ve stejné kategorii jako PSV vyráběná z běžných surovin (dále jen "běžná PSV"), protože jejich výrobní procesy se od sebe liší, jsou vyráběna z odlišných surovin a jsou určena pro různé konečné uživatele.
Tvrdil tedy, že recyklovaná PSV by neměla být v tomto opatření zahrnuta;
(13) v tomto ohledu je nutno vzít na vědomí, že oznámení o zahájení, stejně jako stížnost, samozřejmě reprodukují popis příslušného kódu KN, který zahrnuje všechny typy PSV.
Nehledě na to byl po zahájení současného šetření text popisu příslušného kódu KN některými vyvážejícími výrobci špatně interpretován.
Následně bylo objasněno, že jak stížnost, tak i oznámení o zahájení zahrnuje všechny typy PSV vyvážené z dotčených zemí a vyráběné v rámci výrobního odvětví Společenství bez ohledu na jejich použití;
(14) ve skutečnosti výrobní odvětví Společenství vyrábí všechny typy PSV, a to zejména PSVNS.
A skutečně, navzdory tvrzením naznačujícím velmi omezenou aktivitu výrobního odvětví Společenství při výrobě PSVNS, šetření ukázalo, že během zkoumaného období, dále jen "ZO" (od 1. dubna 1998 do 31. března 1999), představovaly tržby u typů PSVS okolo 25 % tržeb výrobního odvětví Společenství, zatímco typy PSVNS představovaly okolo 75 %;
(15) bylo také zjištěno, že přibližně u 50 % dovozů PSV pocházejících z Austrálie, Indonésie a Thajska šlo o typy PSVS, zatímco ostatních 50 % byly typy PSVSN;
(16) pokud se týká údajných rozdílů ve fyzikálních, technických a chemických vlastnostech, je nutno připomenout, že PSV přicházejí v širokém sortimentu různých typů, které mají obecně stejné chemické složení.
Vyrábějí se také pomocí stejných výrobních zařízení a dokonce na stejných výrobních linkách.
Šetření ukázalo, že v závislosti na provozovateli asi 15 až 80 typů PSV vyrábějí jak vyvážející výrobci, tak i výrobní odvětví Společenství.
Hlavními vlastnostmi, podle kterých lze různé typy PSV od sebe odlišit, jsou tloušťka (denier), délka, pevnost v tahu, schopnost splétání a smrštění.
Je jasné, že mezi "spodní mezí" a "horní mezí" sortimentu jsou rozdíly pokud jde o výše uvedené technické vlastnosti.
Nicméně je nutno si povšimnout, že rozdíly ve fyzikálních vlastnostech existují i pro typy o stejné tloušťce, protože výroba se běžně provádí podle specifikací zákazníka;
(17) údajné téměř úplné odlišení typů PSV pomocí prahové hodnoty 3 denierů, odrážející rozdíly ve využití výrobku, nebylo současným šetřením a zejména analýzou aktuálních údajů získaných od vyvážejících výrobců a výrobního odvětví Společenství potvrzeno.
Ve skutečnosti bylo zjištěno výrazné překrývání mezi různými typy PSV.
Toto zkoumání ukázalo, že prodej PSV s tloušťkou pod 3 deniery pro jinou oblast než přádelnictví a s tloušťkou nad 3 deniery přádelnickému průmyslu zahrnuje asi 20 % dovozů z dotčených třech zemí a tržeb výrobního odvětví Společenství.
Kromě toho 7 % vláken je přesně na prahové hodnotě 3 deniery, a prodávají se jak přádelnám, tak i pro jiné využití.
Šetření tedy ukázalo, že neexistuje jasná dělící linka mezi různými typy, protože existuje překrývání a následná konkurence mezi "sousedními" typy v rámci tohoto typového sortimentu;
(18) nehledě na přesah uvedený výše, byla skutečnost že stejná PSV se používají jak pro spřádání, tak i pro jiné použití, potvrzena existencí jasné jednosměrné zaměnitelnosti zjištěné u některých typů PSV.
Ve skutečnosti mohou být PSVS prodávány pro jiné použití než je spřádání, jestliže kvalita vláken není pro spřádání vhodná.
V tomto důsledku by různé typy PSV měly být považovány, v souladu s praxí Společenství pro takové případy, za jeden jediný výrobek;
(19) pokud jde o údajný rozdíl ve výrobních nákladech PSVS a PSVNS, je nutno vzít na vědomí, že tento rozdíl je zanedbatelný.
To ukazuje také ta skutečnost, že neexistují žádné velké rozdíly v prodejních cenách u PSVS a PSVNS, např. u běžných typů PSV pro spřádání a pro jiné účely než je spřádání;
(20) jak bylo uvedeno výše vyrábějí se všechny typy PSV pomocí stejného výrobního zařízení.
Kromě toho přechod z jednoho typu na jiný, s výjimkou určitých nákladů na přizpůsobení a kalibraci, nepředstavuje žádné dodatečné investice.
Ačkoliv toto není relevantní pro stanovení dotyčného výrobku a obdobného výrobku, vyplývá z toho, že výrobní odvětví Společenství je schopno vyrobit jakýkoliv typ PSV.
V tomto důsledku, i když údajně určité typy PSV nebyly v rámci výrobního odvětví Společenství ihned k dispozici, nejsou příčinou technické důvody, ale snížená cenová hladina způsobená dumpingovými dovozy, kterou zákazníci používali ve svých žádostech o cenové kvóty.
Proto se tedy nepotvrdil argument, že některé typy PSV nejsou z výrobního odvětví Společenství k dispozici;
(21) a konečně je nutno připomenout, že existence různých typů PSV, rozdílnost v kvalitě používaných surovin, výrobního procesu a použití nevyžaduje žádný výrazný rozdíl v základních fyzikálních, chemických a technických vlastnostech PSV.
Z tohoto důvodu by tedy recyklovaná i běžná PSV měla být považována za součást dotyčného výrobku pro účely tohoto postupu;
(22) na základě výše uvedených skutečností se předpokládá, že připomínky přijaté ohledně definice dotyčného výrobku a obdobného výrobku nejsou takové, aby zrušily platnost závěrů 10. až 12. bodu odůvodnění nařízení o prozatímním clu.
Následkem toho se tyto závěry, které jsou v souladu se závěry získanými pro stejný výrobek v předchozích šetřeních, potvrzují;
3. DUMPING
3.1 Austrálie
3.1.1 Běžná hodnota
(23) po přijetí prozatímních opatření si jediný australský vyvážející výrobce stěžoval, že Komise špatně posoudila jednoho domácího uživatele jako spřízněnou společnost a neměla tedy vyloučit transakce s touto společností při určování běžné hodnoty.
Podle vyvážejícího výrobce byl tento uživatel nezávislým zákazníkem;
(24) tato námitka byla zamítnuta, protože podle informací získaných na místě jsou oba, jak dotyčný uživatel, tak i australský vyvážející výrobce, ve vlastnictví trustu.
Oba trusty kontrolovala stejná rodina.
Kromě toho společnost sama připustila, že někteří ředitelé a akcionáři v obou společnostech byli společní.
Závěr byl ten, že obě společnosti jsou přidruženými stranami ve smyslu čl. 2 odst.
1 základního nařízení. Kromě toho společnost neprokázala, že vztah nenarušil cenové hladiny mezi dvěma stranami.
Kromě toho Komise zjistila, že tyto transakce neprobíhaly za podmínek běžného obchodu, protože byly provedeny se ztrátou;
(25) australský vyvážející výrobce také namítal, že při určování nákladů na suroviny by se měly používat částky skutečně zaplacené namísto fakturovaných cen surovin;
(26) tato námitka byla přijata a podle toho byly opraveny výrobní náklady používané při zkoušce běžného obchodování a při konstrukci běžné hodnoty;
3.1.2 Vývozní cena
(27) nebyly vzneseny žádné námitky pokud jde o stanovení vývozní ceny. Závěry uvedené v nařízení o prozatímním clu se potvrzují;
3.1.3 Porovnání
(28) po přijetí prozatímních opatření australský vyvážející výrobce opět zopakoval svoji žádost o úlevu za technické služby na domácím trhu;
(29) jak bylo uvedeno v 40. bodu odůvodnění nařízení o prozatímním clu, společnost nedokázala podat uspokojivé vysvětlení pokud jde o povahu svých tvrzení a také uspokojivě nevysvětlila, ani nedodala listinné důkazy na podporu výše požadované úpravy.
Kromě toho společnost nebyla schopna prokázat, že příslušný faktor vedl k účtování rozdílných cen pro zákazníky na domácím a na vývozních trzích;
(30) námitka byla v tomto důsledku zamítnuta a závěry uvedené v nařízení o prozatímním clu se potvrzují;
3.1.4 Dumpingové rozpětí
(31) porovnání opraveného váženého průměru běžné hodnoty s váženým průměrem vývozní ceny podle typu výrobku na základě ceny účtované jako franko závod prokázalo existenci dumpingu.
Konečné dumpingové rozpětí vyjádřené procentem z dovozní ceny za podmínek cif, před zaplacením cla, je 18 %;
3.2 Indonésie
3.2.1 Výběr vzorků
(32) jak bylo vysvětleno v nařízení o prozatímním clu, používal se v případě Indonésie výběr vzorků.
Po přijetí prozatímních opatření indonéské orgány tvrdily, že nesouhlasily se vzorkem navrhovaným Společenstvím v době výběru vzorku.
Avšak je nutno připomenout, že společnosti nakonec vybrané ve vzorku byly ty společnosti, které byly písmeně k tomuto účelu navrženy samotnými indonéskými orgány.
Žádné další připomínky týkající se výběru vzorků nebyly přijaty a závěry nařízení o prozatímním clu se potvrzují;
3.2.2 Běžná hodnota
(33) po přijetí prozatímních opatření Komise přezkoumala rozsah spolupráce, které se jí dostalo od jednoho indonéského vyvážejícího výrobce.
V tomto ohledu se došlo k závěru, že problémy, na které naráží jak u informací poskytovaných v dotazníku, tak při následném ověřování na místě, znamenají, že některé informace předkládané společností nelze dostatečně ověřit zejména ve vztahu k výrobním nákladům.
Předkládané informace byly zavádějící a jako takové ztěžovaly šetření.
Kromě toho vysvětlení předložená po přijetí prozatímních opatření vyvolala další pochybnosti o původních předložených informacích.
Společnosti bylo tedy sděleno, že na některé předložené informace nebude brán zřetel a byla jí poskytnuta možnost podat další vysvětlení.
Podaná vysvětlení nebyla považována za uspokojivá.
Za těchto okolností byly výsledky získány na základě dostupných faktů podle článku 18 základního nařízení.
Avšak informace předložené touto společností byly přesto použity v míře možné pro účel tohoto šetření;
(34) tento indonéský vyvážející výrobce namítal, že Komise by měla vypočítat odděleně běžné hodnoty a dumpingová rozpětí pro druhou a třetí jakostní třídu dotyčného výrobku.
Společnost tvrdila, že se tím, že vykazovala údaje za různé podřadné jakosti odděleně, řídila pokyny v dotazníku, protože je přesvědčena, že technické specifikace pro druhou a třetí třídu jakosti jsou rozdílné a že kromě toho byly tyto jakosti v záznamech společnosti rozlišeny.
Společnost také vykazovala rozdílné výrobní náklady u různých jakostí, což údajně vychází z kalkulačního systému, který odděluje náklady aby umožnil navrácení nákladů u podřadných jakostí.
Kromě toho společnost tvrdila, že porovnání podřadných jakostí spojených do jedné skupiny není vhodné;
(35) bylo zjištěno, že společnost se nedržela pokud jde o klasifikaci podřadných jakostí ani pokynů pro vykazování uvedených v dotazníku, ani svých vlastních záznamů tak, jak byly dány k dispozici Komisi.
Nehledě na výše uvedené skutečnosti byly výrobní náklady pro různé stupně jakosti, jak vykázala společnost v dotazníku, dále přezkoumány.
V tomto ohledu bylo zjištěno, že tyto výrobní náklady u druhé a třetí jakosti dostatečně neodrážejí náklady spojené s výrobou a prodejem daného výrobku podle čl. 2 odst.
5 základního nařízení. Ve skutečnosti výrobní náklady vykazované pro podřadné jakosti nezahrnovaly mzdové náklady, odpisy, režijní náklady a prodejní, všeobecné a správní (dále jen "PV a S") náklady.
Kromě toho bylo zjištěno, že tvrzení společnosti, že jejich cena sotva pokryje náklady, je v rozporu s předkládanými informacemi, které ukazují vysoké zisky u podřadných jakostí.
Kromě toho není pochybností, že cílem společnosti je vyrábět PSV první jakosti.
To naznačuje, že skutečné výrobní náklady jsou u všech PSV stejné, bez ohledu na jakost.
Proto tedy byly výrobní náklady přepočteny na základě celkových skutečných nákladů vynaložených během zkoumaného období, které byly poté rozděleny podle celkového objemu výroby tak, aby bylo možno stanovit průměrné výrobní náklady;
(36) podle metodiky popsané v nařízení o prozatímním clu se poté použily opravené výrobní náklady k ověření, zda domácí ceny byly vytvořeny za podmínek běžného obchodu.
Pokud bylo zjištěno, že tomu tak je, byly domácí ceny použity ke stanovení běžné hodnoty.
Pokud ne, byla konstruována běžná hodnota.
Na tomto základě seskupení nebo jiné rozdělení údajně různých podřadných jakostí neovlivňují výsledek.
Nicméně bylo uznáno, že společnost vyrábí určitou podřadnou jakost u dotyčného výrobku a nahlíželo se na to jako na problém porovnávání;
(37) stejný indonéský vyvážející výrobce namítal, že všeobecné a správní náklady použité při výpočtu běžné hodnoty by měly být rozděleny na celý prodej divize vyrábějící dotyčný výrobek, včetně vnitropodnikového prodeje;
(38) tato námitka byla odmítnuta, protože náklady byly vynaloženy na prodej nezávislým zákazníkům a ne při vnitropodnikovém převodu jiným divizím, které dále dotyčný výrobek zpracovávají;
(39) stejný indonéský vyvážející výrobce namítal, že Komise by měla při výpočtu běžné hodnoty používat PV a S náklady rozdělené podle výrobků a ne celkové PV a S náklady divize vyrábějící dotyčný výrobek;
(40) tato námitka byla zamítnuta, protože společnost během šetření na místě nepředložila nezbytné podpůrné doklady, které by umožnily řádné ověření PV a S nákladů rozdělených podle výrobků.
Proto tedy přidělení celých PV a S nákladů divize bylo zachováno;
(41) stejný indonéský vyvážející výrobce si stěžoval, že Komise zahrnula při výpočtu běžné hodnoty některé identifikovatelné vývozní náklady do nákladu výrobku prodávaného na domácím trhu;
(42) námitka byla přijata a přidělení PV a S nákladů byla přezkoumána na základě účetní osnovy předložené spolu s vyplněným dotazníkem a používané při ověření, za předpokladu že jasně určovala příslušné účty související s vývozem;
(43) stejný indonéský vyvážející výrobce namítal, že Komise by neměla přidělovat dotyčnému výrobku PV a S náklady jedné z organizačních jednotek společnosti, která se údajně zabývá aktivitami na finančním trhu, protože tato jednotka je samostatným ziskovým střediskem a nefunguje jako ústřední poskytovatel služeb pro ostatní divize;
(44) tato námitka byla zamítnuta.
Společnost nepředložila žádné důkazy, že daná organizační jednotka je divize nezávislá na provozních divizích, ani že funguje jako ziskové středisko.
Zejména auditované finanční výkazy společnosti neprokázaly žádné aktivity na finančním trhu prováděné samostatným ziskovým střediskem.
Ve skutečnosti doklady předložené společností ukázaly, že daná organizační jednotka se centrálně zabývá operacemi společnosti jak definují auditované účtu.
Její aktivity byly takové, jaké se běžně provádějí na ústředí.
Proto tedy přidělení PV a S nákladů této jednotky dotyčnému výrobku bylo při výpočtu běžné hodnoty zachováno;
(45) stejný indonéský vyvážející výrobce namítal, že Komise by neměla přidělit dotyčnému výrobku úrokové výdaje organizační jednotky uvedené výše.
Společnost argumentovala, že půjčky přiznané pro tuto jednotku financovaly aktivity na finančních trzích a investice do přidružených společností.
Tyto půjčky se tedy podle společnosti nevztahovaly k výrobě a prodeji dotyčného výrobku a jejich přidělení různým provozním divizím by bylo nesprávné.
Dále bylo argumentováno tím, že finanční požadavky divize zabývající se výrobou a prodejem dotyčného výrobku splnila divize sama;
(46) tato námitka byla zamítnuta, protože jak uvádí 44. bod odůvodnění uvedený výše jde v případě aktivit této organizační jednotky o takové aktivity, které běžně provádí ústředí.
Kromě toho společnost nepředložila žádný uspokojivý důkaz, proč by půjčky nemohly být použity na financování aktivit různých provozních divizí.
Kromě toho vysvětlení poskytnutá pokud jde o financování výroby a aktivit na finančním trhu nebyla potvrzena auditovanými finančními výkazy společnosti;
(47) při prověřování námitky týkající se těchto finančních nákladů bylo zjištěno, že společnost uzavřela stelážní dohody z důvodu omezení rizika ztráty z devizových operací v souvislosti s výše uvedenými půjčkami.
Tyto stelážní transakce vykazují roční náklady ve formě prémie.
Ačkoliv společnost namítala, že tyto náklady by neměly být přiděleny k dotyčnému výrobku z důvodů uvedených v 45. bodu odůvodnění, předpokládá se, že tyto náklady musí být zahrnuty v PV a S nákladech a přiřazeny ke všem výrobkům na základě celkového obratu společnosti.
Kromě toho byla zamítnuta námitka uvážit devizové výnosy ze stelážních transakcí, protože takové devizové výnosy nejsou při antidumpingovém šetření zohledňovány, ať již dojde k jejich realizaci či nikoliv;
(48) stejný indonéský vyvážející výrobce namítal, že pokud jsou úrokové náklady přiřazovány různým provozním divizím, měly by být vyrovnány odpovídajícím výnosem;
(49) tato námitka byla přijata tam, kde se týkala výnosu z krátkodobých finančních vkladů.
PV a S náklady byly tedy před použitím při zkoušce běžného obchodování a při konstrukci běžné hodnoty opraveny;
3.2.3 Vývozní cena
(50) nebyly vzneseny žádné námitky pokud jde o stanovení vývozní ceny. Závěry uvedené v nařízení o prozatímním clu se potvrzují;
3.2.4 Porovnání
(51) jak bylo uvedeno v 36. bodu odůvodnění jeden vyvážející výrobce namítal, že by měly být zohledněny rozdíly v jakosti celkové výroby.
Za těchto okolností bylo považováno za vhodné zvláštním způsobem upravit běžnou hodnotu pro podřadnou jakost;
(52) po přijetí prozatímních opatření jeden indonéský vyvážející výrobce namítal, že Komise by měla vypočítat částku pro náklady na získání vývozního úvěru na základě skutečných výdajů vynaložených společností při eskontování akreditivů.
Společnost dále namítala, že úrokové sazby účtované v rámci vývozu jsou nižší než úrokové sazby pro domácí prodej ve stejné měně;
2 odst. 10 písm. g) základního nařízení má být provedeno vyrovnání pro rozdíly v nákladech na jakýkoliv úvěr poskytnutý pro uvažovaný prodej pouze "za předpokladu, že jde o faktor zohledněný při stanovení účtovaných cen".
Ve svém vyplněném dotazníku společnost nepředložila žádné informace pokud jde o úrokové sazby účtované pro úvěr v rámci vývozu, ačkoliv to bylo výslovně v dotazníku požadováno.
Námitka, že úroková sazba vývozního úvěru je nižší než úroková sazba domácího prodeje, obě ve stejné měně, tedy nemohla být ověřena, protože tento faktor byl v době ověřování neznámý;
3.2.5 Dumpingové rozpětí
(54) porovnání případně opraveného váženého průměru běžné hodnoty s váženým průměrem vývozní ceny podle typu výrobku na základě ceny účtované franko závod prokázalo existenci dumpingu u obou zkoumaných vyvážejících výrobců zahrnutých ve vzorku;
(55) dumpingové rozpětí jedné zkoumané společnosti bylo opraveno.
Podle toho byl také opraven vážený průměr dumpingového rozpětí vypočítaný pro spolupracující společnosti nezahrnuté ve vzorku podle čl. 9 odst.
6 základního nařízení. Avšak opravené výpočty neovlivnily dumpingové rozpětí zjištěné pro nespolupracující společnosti, které se potvrzuje.
Konečná dumpingová rozpětí vyjádřená jako procento dovozní ceny za podmínek cif, před zaplacením cla, jsou následující:
- zkoumaní vyvážející vývozci ve vzorku: – PT. Indorama Synthetics Tbk.: _BAR_ 8,4 % _BAR_
– PT. Panasia Indosyntec: _BAR_ 14,8 % _BAR_
- spolupracující vyvážející výrobci nezahrnutí ve vzorku:
– PT. GT Petrochem Industries Tbk.: _BAR_ 14,0 % _BAR_
nespolupracující vyvážející výrobci: _BAR_ 20,8 % _BAR_
3.3 Thajsko
3.3.1 Běžná hodnota
(56) po přijetí prozatímních opatření jeden vyvážející výrobce, který si nevedl oddělené účty nákladů na prodej podle hotových výrobků, namítal, že Komise by měla uznat podrobný model výpočtu zvláštních výrobních nákladů, který vytvořil výslovně pro účely vyplnění dotazníku;
(57) tento vyvážející výrobce dále po přijetí prozatímních opatření argumentoval, že konečný stav zásob na konci zkoumaného období z měsíčních vnitropodnikových výsledků byl vypočten spíše na základě předpokládané tržní hodnoty než na základě nákladů a proto by tedy nemělo být toto číslo použito pro výrobní náklady;
(58) také namítal, že by bylo vhodnější stanovit výrobní náklady podle konečného stavu zásob na konci finančního roku spíše než podle konečného stavu zásob na konci zkoumaného období, protože konečný stav zásob na konci roku prošel auditem, vztahoval se k devíti měsícům zkoumaného období, což je vhodnější než tři měsíce a byl shodný s výrobními náklady zvláště vypočtenými společností pro prvních devět měsíce zkoumaného období;
(59) kromě toho namítal, že by měly být používány měsíční výrobní náklady vzhledem ke kolísání surovinových nákladů a devizových kurzů a skutečnosti, že zde během některých měsíců neexistovaly žádné vývozy do Společenství;
(60) avšak bylo zjištěno, že zvláště vypočtené náklady se neslučovaly s některými konečnými stavy zásob, které uvedl tento vyvážející výrobce ve svém dotazníku vzhledem k metodě hodnocení zásob zde uvedené, tj. průměrné náklady nebo čistá realizovatelná hodnota, podle toho, který z těchto dvou údajů je nižší;
(61) vyvážející výrobce ve svém dotazníku popřel existenci provozních účtů pro dotyčný výrobek a žádné vnitropodnikové provozní výsledky obsahující konečný stav zásob nebyly během ověřování na místě získány ani ověřeny;
(62) pokud jde o údajně auditované hodnoty zásob, nebyly v průběhu ověřovací návštěvy získány žádné rozpisy konečného stavu zásob na konci finančního roku, ačkoliv byly požadovány a proto tedy nebylo možné stanovit historicky používanou metodu hodnocení zásob ani ověřit jednicové hodnoty zásob podle typu výrobku nebo celkový základ na konci roku;
(63) za těchto okolností se předpokládalo, že zvláště vypočtené měsíční a roční výrobní náklady nejsou spolehlivé.
Proto tedy konečný stav zásob na konci zkoumaného období, který podle všech informací přijatých Komisí až do konce ověřovací návštěvy, vycházel z hodnoty nákladů nebo čisté realizovatelné hodnoty, podle toho, který z údajů byl nižší, by měl být zachován jako výrobní náklady pro stanovení běžné hodnoty;
(64) připomínky vyslovené jiným vyvážejícím výrobcem pro úpravu jejich PV a S nákladů byly zamítnuty tam, kde tyto položky již byly zohledněny nebo s ohledem na finanční výdaje a výnosy a některé poplatky a daně, protože námitky se neshodovaly s vyplněným dotazníkem společnosti;
(65) stejný vyvážející výrobce namítal, že tržby za některé zboží a slevy při prodeji by měly být odečteny ze seznamu transakcí domácího prodeje.
Námitka pokud jde o výnosy byla zamítnuta, protože výnosy se netýkaly prodeje ve zkoumaném období a související množství nebyla uvedena na seznamu.
Námitka týkající se slev při prodeji byla zamítnuta, protože u některých slev nebylo před dokončením ověřovací návštěvy prokázáno žádné přímé spojení s uvažovaným prodejem, zatímco u jiných slev nebyla vznesena žádná námitka ve vyplněném dotazníku vyvážejícího výrobce.
Avšak výše čistých tržeb používaná při určování procentního podílu PV a S nákladů pro zkoumané období byla zvýšena tak, aby byla konzistentní;
(66) dva vyvážející výrobci argumentovali, že pro účely zkoušky za podmínek běžného obchodu by porovnání cen s výrobními náklady mělo být prováděno čtvrtletně.
Naznačily, že jak ceny surovin, tak i prodejní ceny během zkoumaného období výrazně poklesly a proto tedy je nezbytné provádět zkoušku čtvrtletně, aby bylo zajištěno spravedlivé porovnání.
Tento aspekt byl přezkoumán a výpočet byl na čtvrtletním základě upraven;
(67) dva vyvážející výrobci namítali, že náklady na technickou pomoc by měly být přidělovány na základě obratu pro účely výpočtu domácích PV a S nákladů, které mají být zahrnuty ve výrobních nákladech.
Tento argument byl přijat;
(68) tři vyvážející výrobci si stěžovali, že vyloučení kurzových zisků a ztrát z PV a S nákladů v prozatímním stadiu bylo neodůvodněné.
Obecně nebyly kurzové zisky a ztráty brány v úvahu, protože směnné kurzy používané Komisí byly kurzy platné v den fakturace.
Avšak pokud vznikly při nákupu surovin, upravila Komise výpočty běžné hodnoty z důvodu zohlednění příslušných kurzových zisků a ztrát.
Jeden z těchto vyvážejících výrobců potom namítal, že výpočet kurzových zisků zahrnutý v rámci PV a S nákladů by měl vycházet z auditovaných čísel.
Avšak toto nebylo přijato, protože údajně auditovaná čísla byla předložena v šetření pozdě, kdy již nebylo možno je ověřit;
3.3.2 Vývozní cena
(69) nebyly vzneseny žádné námitky pokud jde o stanovení vývozní ceny. Závěry uvedené v nařízení o prozatímním clu se potvrzují;
3.3.3 Porovnání
(70) dva vyvážející výrobci požadovali porovnání vývozní ceny s běžnou hodnotou na čtvrtletním základě a jeden na měsíčním základě.
Žádosti bylo vyhověno u vyvážejících výrobců požadujících čtvrtletní základ a odmítnuta pro třetího vyvážejícího výrobce, pro kterého nebylo možno určit žádnou spolehlivou běžnou hodnotu na měsíčním/čtvrtletním základě;
(71) jeden vyvážející výrobce argumentoval, že by měla být povolena úhrada přepravních nákladů u vráceného zboží.
Avšak tato námitka byla zamítnuta, protože nebylo považováno za vhodné zahrnout slevu z vnitrostátních přepravních nákladů u nákladů na přepravu vráceného zboží, pokud byly tržby částečně nebo zcela zrušeny;
(72) stejný vyvážející výrobce požadoval, aby sleva byla poskytnuta za technickou pomoc, ale sleva byla zamítnuta, protože technická pomoc neproběhla na základě smluvní nebo zákonné povinnosti;
(73) dva vyvážející výrobci namítali, že existovaly různé úrovně obchodování pro vývoz a domácí prodej dotyčného výrobku.
Námitka byla uznána, ale vzhledem k tomu, že existující rozdíl v úrovni obchodování by nemohl být kvantifikován z důvodu absence relevantních úrovní na domácím trhu, byla připuštěna zvláštní úprava podle čl. 2 odst.
(74) dva vyvážející výrobci namítali, že by měla být připuštěna úprava kurzového přepočtu, protože argumentovaly tím, že pohyb měny byl výrazný (přes 10 %) a probíhal po dobu pěti měsíců.
Tato úprava nebyla přijata, protože se předpokládá, že pohyb měny spíše kolísal, než aby odrážel trvalý pohyb;
3.3.4 Dumpingové rozpětí
(75) porovnání případně opraveného váženého průměru běžné hodnoty s váženým průměrem vývozní ceny podle typu výrobku na základě ceny účtované franko závod prokázalo existenci dumpingu u všech zkoumaných vyvážejících výrobců;
(76) po změnách ve výpočtu v souladu se zjištěními uvedenými výše byla opravena dumpingová rozpětí jedné společnosti a jedna skupina společností byla přezkoumána.
V tomto důsledku bylo také opraveno dumpingové rozpětí pro všechny nespolupracující společnosti, které je nastaveno na úrovni nejvyššího dumpingového rozpětí zjištěného pro spolupracující společnost. Konečná dumpingová rozpětí jako procento z dovozní ceny cif před zaplacením cla jsou následující:
– Indo Poly (Thailand) Ltd. _BAR_ 15,5 % _BAR_ – Teijin Polyester (Thailand) Ltd. _BAR_ 26,9 % _BAR_
– Teijin (Thailand) Ltd. _BAR_ 26,9 % _BAR_
4. ÚJMA
4.1 Procedurální záležitosti
(77) KTV a jeden vyvážející výrobce v Indonésii namítali, že neutajované souhrny materiálů předkládané některými výrobci Společenství, kteří jsou zahrnuti v definici výrobního odvětví Společenství, nebyly úplné nebo dostatečně podrobné natolik, aby jim umožnily účinně využít svého práva obrany.
Proto tedy argumentovali, že neschopnost Komise vzít toto v úvahu představuje porušení antidumpingové smlouvy Světové obchodní organizace (dále jen "WTO PDS") a článku 19 základního nařízení;
(78) pokud jde o tuto námitku je nutno vzít na vědomí, že těmto stranám byly poskytnuty úplné informace podle čl. 19 odst.
4 základního nařízení. Toto poskytnutí zahrnovalo všeobecné informace a podrobné důkazy, o které se Komise opírala ve svých zjištěních.
Kromě toho Komise požádala dotyčné výrobce Společenství, aby předložili další neutajované informace.
Tyto neutajované informace předložili dotčení výrobci Společenství poté, co Komise konečně poskytla informace zainteresovaným stranám, které k nim mají plný přístup, což jim následně umožní prosazovat svoje právo na obranu.
V každém případě, i když jeden z dotyčných výrobců Společenství byl vyloučen z definice výrobního odvětví Společenství, jak argumentovaly výše uvedené strany, neměl by takový vývoj ovlivnit celkové závěry ohledně situace ve výrobním odvětví Společenství.
Ve skutečnosti bylo zjištěno, že takové vyloučení nebude mít žádný vliv nejen na trendy ekonomických ukazatelů týkajících se výrobního odvětví Společenství, ale ani na postavení výrobního odvětví Společenství, protože výroba tohoto výrobce Společenství byla malá ve srovnání s celkovou výrobou ostatních výrobců v rámci výrobního odvětví Společenství;
4.2 Definice výrobního odvětví Společenství
(79) KTV a jeden indonéský výrobce namítali, že objem výroby výrobního odvětví Společenství podle 64. bodu odůvodnění nařízení o prozatímním clu byl nadsazený.
Konkrétně zdůraznili, že je stanoveno, že sedm spolupracujících výrobců Společenství zahrnutých v rámci definice výrobního odvětví Společenství představuje asi 85 % z celkové výroby Společenství, zatímco námitka uváděla, že devět stěžujících si výrobců představuje stejný podíl na celkové výrobě Společenství;
(80) kromě toho bylo argumentováno tím, že dva ze stěžujících si výrobců Společenství zahrnutých v definici výrobního odvětví Společenství jsou spřízněni s exportujícím výrobcem dotčené země.
Podle stálé praxe Komise by tito dva výrobci měli být vyloučeni z výrobního odvětví Společenství;
(81) pokud jde o reprezentativnost výrobního odvětví Společenství, je nutno vzít na jedné straně na vědomí, že se údaje obsažené v námitce týkají 10 měsíců roku 1998.
Tyto údaje byly extrapolovány tak, aby pokrývaly období 12 měsíců.
Na tomto základě devět stěžujících si společností představovalo ve skutečnosti asi 89 % z celkové výroby Společenství v roce 1998.
Na druhé straně na základě údajů získaných v průběhu současného šetření a ověřených na úrovni sedmi spolupracujících výrobců Společenství tvořících výrobní odvětví Společenství, šetření odhalilo, že tito výrobci představovali asi 85 % z celkové výroby Společenství v roce 1998.
V tomto důsledku se podíl na celkové výrobě Společenství představovaný výrobním odvětvím Společenství a uvedený v 64. bodu odůvodnění potvrzuje;
4 odst. 1 písm. a) základního nařízení automaticky nevyvolávají vyloučení výrobců Společenství z výrobního odvětví Společenství pokud jsou spřízněni s dotčenými vyvážejícími výrobci.
Tento článek uvádí, že termín "výrobní odvětví Společenství" lze interpretovat jako termín označující zbytek výrobců poté, co je zjištěno, že někteří výrobci jsou spřízněni s vývozci. Situace by tedy pokud jde o čl.
4 odst. 2 základního nařízení měla být posouzena případ od případu.
Prakticky mají být výrobci Společenství spříznění s vývozci vyloučeni z definice výrobního odvětví Společenství tehdy, pokud tento vztah vede dotčeného výrobce k tomu, aby se choval jinak než ostatní výrobci;
(83) vzhledem k výše uvedeným úvahám šetření ukázalo, že dva dotyční výrobci Společenství se nechovali odlišně k jiným výrobcům, kteří nebyli spřízněni s dotčenými vyvážejícími výrobci.
Plně podpořili stížnost, což vedlo k zahájení současného postupu a aktivně se účastnili šetření.
Kromě toho během ověřování na místě a na základě dostupných důkazů nebyla zjištěna existence žádných statutárních nebo organizačních restrikcí uvalených akcionáři v dotčené zemi pokud jde o provoz a obchodní rozhodování těchto dvou daných společností.
A konečně, KTV a výše uvedený vyvážející výrobce neposkytli žádný důkaz o takovém omezování.
V tomto důsledku bylo potvrzeno, že tito dva výrobci Společenství by neměli být vyloučeni z definice výroby Společenství a tedy z výrobního odvětví Společenství.
Protože nebyly vzneseny žádné další připomínky pokud jde o definici výrobního odvětví Společenství, potvrzují se závěry 64. bodu odůvodnění nařízení o prozatímním clu;
4.3 Období analýzy újmy
(84) IV namítala, že z důvodu získání smysluplného vyhodnocení trendů, na nichž je založeno stanovení újmy, by měly být informace týkající se prověřovaných ukazatelů stanoveny na základě 12ti měsíčních období od roku 1996 dále v souladu s ZO;
(85) je nutno vzít v úvahu, že ZO pokrývá posledních devět měsíců roku 1998 a tři první měsíce roku 1999.
Přezkum ukazatelů pro kalendářní roky 1996 až 1998 se týká také tří čtvrtin ZO.
Porovnání čísel roku 1998 a ZO tedy prostě ukazuje dopad prvního čtvrtletí roku 1999 na tyto ukazatele a nelze předpokládat, že by rušily platnost zkoumání trendů zjištěných na základě těchto ukazatelů.
Tato námitka byla tedy zamítnuta;
(86) IV dále argumentovala, že období vyhodnocení újmy, které pokrývalo rok 1996 až k ZO, se lišilo od období, kdy byl stanoven dumping, tj.od ZO.
Protože tato dvě období se nepřekrývají, jsou závěry o újmě považovány ze strany IV z právního hlediska za vadné.
Kromě toho byla vznesena námitka, že pokud byl jako základ pro vyhodnocení újmy stanoven rok 1998, neměly by být trendy všech ukazatelů výrazně odlišné;
(87) účelem zkoumání újmy je vyhodnotit vliv dumpingových dovozů na hospodářskou situaci výrobního odvětví Společenství během ZO.
To znamená zjištění újmy během ZO.
Aby bylo možno takovou analýzu provést, jsou zjišťovány trendy pro množství ukazatelů, a to na základě údajů souvisejících s několika roky předcházejícími ZO.
Proto tedy porovnání ukazatelů mezi ZO a jedním konkrétním předcházejícím rokem, jak navrhuje IV, nemá nepříznivý vliv na výsledky analýzy z nich odvozené.
Vlastně jsou to trendy ukazatelů zkoumané během několika let až do ZO, a ne absolutní porovnání čísel ZO s jakýmkoliv předcházejícím jednotlivým rokem, které jsou pro vyslovení závěru o újmě relevantní;
4.4 Spotřeba Společenství
(88) dva vyvážející výrobci namítali, že spotřeba Společenství uvedená v 65. bodu odůvodnění nařízení o prozatímním clu byla výrazným způsobem nesprávná.
Zejména argumentovali tím, že hodnoty výroby, prodeje a zásob výrobního odvětví Společenství nesouhlasí.
Kromě toho namítali, že Komise neuvedla základy, na nichž byl prodej nespolupracujících výrobců Společenství odhadován;
(89) pokud jde o odsouhlasení velikosti spotřeby, je nutno vzít v úvahu, že jeden výrobce Společenství spřízněný se společností náležející do výrobního odvětví Společenství zastavil před ZO svou činnost.
Proto tedy nemohly být z této společnosti získány žádné spolehlivé údaje o její výrobě a výrobní kapacitě.
Pokud jde o údaje o tržbách a zásobách, tato společnost realizovala své tržby výlučně prostřednictvím spřízněné společnosti patřící do rámce výrobního odvětví Společenství.
Proto tedy byly spolehlivé údaje týkající se tržeb a zásob získány z této druhé společnosti za celé dotčené období a údaje byly příslušným způsobem odsouhlaseny;
(90) a konečně Komise odhadla objem prodeje nespolupracujících výrobců Společenství v nařízení o prozatímním clu na základě dostupných údajů.
U jednoho nespolupracujícího výrobce byla použita čísla zahrnutá v jeho částečně vyplněném dotazníku, zatímco u jiných byla použita čísla naznačená ve stížnosti;
(91) vzhledem k výše uvedenému vysvětlení je potvrzena výše spotřeby podle 65. bodu odůvodnění;
4.5 Dovoz PSV do Společenství z dotčených zemí
4.5.1 Kumulativní určení dovozů
(92) někteří vyvážející výrobci namítali, že dovozy PSV z Thajska by neměly být určovány kumulativně s dovozy z Austrálie a Indonésie, protože v letech 1996 a 1997 představovaly méně než 1 % spotřeby;
(93) v souvislosti s kumulací se zvažuje, že stanovení, zda jsou dovozy ze země, kde probíhá antidumpingové šetření zanedbatelné, by mělo probíhat výlučně v rámci ZO.
Protože dovozy z Thajska se během tohoto období pohybovaly nad hranicí zanedbatelné výše, byla tato námitka zamítnuta;
4.5.2 Cenové podtržení
(94) někteří vyvážející výrobci namítali, že Komise nebere v úvahu rozdíly v jakosti typů PSV při stanovení cenového podtržení, což vede k nesprávným výsledkům.
Podle jejich názoru by cenové porovnání mělo probíhat odděleně pro výroby první a nižších jakostí, stejně jako pro recyklované PSV.
Také namítali, že by měla být provedena úprava podle úrovně obchodování vzhledem k tomu, že jejich prodeje byly převážně určeny pro velkoobchod a distributory, zatímco výrobní odvětví Společenství prodává PSV převážně konečným uživatelům;
(95) po těchto námitkách byly ceny porovnány odděleně pro nižší jakost a recyklovaná PSV a předpokládá se, že přepočet pro úroveň rozdílů v obchodu by měl být povolen všem vyvážejícím výrobcům včetně těch, kteří prodávali pouze velkoobchodu a distributorům.
Výsledek tohoto cenového porovnání ukázal lehce vyšší rozpětí cenového podtržení než byla rozpětí stanovená v prozatímním stadiu pro Austrálii a lehce nižší pro Indonésii a Thajsko.
Výsledky opravených výpočtů cenového podtržení vyjádřené na základě obratu výrobního odvětví Společenství a zohledňující obě výše uvedené námitky se pohybovaly mezi 24,9 % a 46,8 8 pro dotčené země a mezi 17,7 % a 61 % pro jednotlivé společnosti;
4.6 Hospodářská situace výrobního odvětví Společenství
4.6.1 Obecně
(96) KTV a jeden vyvážející výrobce namítali, že v závislosti na interpretaci WTO PDS vyžaduje prošetření hospodářské situace panující ve výrobním odvětví Společenství vyhodnocení všech významných ekonomických faktorů a indexů majících vliv na stav tohoto výrobního odvětví, včetně faktorů jako jsou produktivita, návratnost investic, velikost skutečného rozpětí dumpingu, negativní vlivy na pohyby hotovosti, mzdy a růst;
(97) kromě toho protestovali proti přesnosti údajů stanovených v nařízení o prozatímním clu pro faktory újmy.
Podle jejich názoru ačkoliv sedm výrobců Společenství tvořících výrobní odvětví Společenství v současném šetření bylo stejných jako v předchozím postupu, byly údaje poskytnuté ohledně některých faktorů újmy odlišné.
Proto tedy požadovali zveřejnění jmen společností, které se účastnily předchozího postupu;
3 odst. 5 základního nařízení uvádí seznam několika faktorů a ekonomických ukazatelů a Komise shromáždila informace, které jí umožnily zvážit všechny faktory a ukazatele, které jsou pro smysluplnou analýzu stavu výrobního odvětví Společenství rozhodující.
Z toho vyplývá, že námitka o neúplnosti analýzy Komise neplatí;
(99) je potvrzeno, že sedm výrobců Společenství tvořících výrobní odvětví Společenství v předcházejícím postupu nebylo stejných jako v současném postupu.
Nicméně požadavek na zveřejnění jmen nelze přijmout vzhledem k tomu, že KTV a daný vyvážející výrobce nebyly dotčenými stranami v tomto předcházejícím postupu;
4.6.2 Výroba, kapacita a využití kapacity
(100) australská vláda (dále jen "AV") protestovala proti metodě používané Komisí ke stanovení výrobní kapacity výrobního odvětví Společenství pro dotyčný výrobek.
Podle jejího názoru byl pokles výrobní kapacity o 7 % určen s ohledem na kapacitu používanou po výrobu jiných výrobků a je tedy nesprávný.
AV se domnívala, že výrobní kapacita pro PSV by měla být určována výlučně na základě skutečné výroby PSV, kterou sledovalo toto šetření;
(101) v každém případě se AV domnívala, že snížení výrobní kapacity výrobního odvětví Společenství se neshoduje se zjištěním podstatné újmy: za prvé proto, že toto snížení neumožnilo výrobnímu odvětví Společenství účastnit se značného nárůstu na trhu (+ 27 %) během uvažovaného období, a za druhé, protože snížení kapacity bylo motivováno skutečností, že výroba se orientovala na rentabilnější výrobky než PSV;
(102) pokud jde o určení výrobní kapacity, je nutno zdůraznit, že dotyčný výrobek se vyrábí na stejných výrobních linkách jako jiné výrobky této rodiny.
Je tedy nemožné a nesmyslné přímo identifikovat skutečnou kapacitu výlučně instalovanou pro jeden výrobek ve srovnání se všemi výrobky vyráběnými na stejných výrobních linkách.
Ve skutečnosti určení výrobní kapacity pro PSV vycházelo z poměru, který porovnával skutečnou výrobu PSV s celkovou výrobou všech výrobků vyráběných na stejných výrobních linkách.
V tomto důsledku, na rozdíl od námitky AV, určení výrobní kapacity pro PSV bere v úvahu skutečnou výrobu PSV;
(103) kromě toho je nutno si uvědomit, že přechod z výroby PSV na výrobu jiných výrobků byl motivován hlavně dlouhodobými ztrátami, které utrpělo výrobní odvětví Společenství v oblasti výroby a prodeje PSV při čelení trvalé nekalé konkurenci dumpingových a subvencovaných dovozů ze třetích zemí.
Snížení kapacity je tedy zejména významné pro určení újmy, ale mnohem konkrétněji pro analýzu příčinné souvislosti mezi dumpingovými dovozy a újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství a o které se pojednává dále;
(104) na tomto základě se předpokládá, že námitky AV postrádají opodstatnění.
Podle toho se poskytnuté údaje, metoda popsaná pro určení výrobní kapacity pro PSV a závěry obsažené v 72. až 74. bod odůvodnění nařízení o prozatímním clu potvrzují;
4.6.3 Prodejní ceny výrobního odvětví Společenství
(105) po podrobnější analýze prodejních cen v rámci průmyslového odvětví Společenství Komise zjistila, že čísla uvedená v tabulce 76. bodu odůvodnění nařízení o prozatímním clu by měla být lehce opravena následujícím způsobem:
Průměrná prodejní cena _BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ ZO _BAR_
Průmyslové odvětví Společenství - index (1996-100) _BAR_ 100 _BAR_ 92 _BAR_ 92 _BAR_ 88 _BAR_ (106) někteří vyvážející výrobci namítali, že výše uvedený pokles v prodejních cenách výrobního odvětví Společenství by měl být nahlížen ve světle výrazného poklesu v nákupních cenách surovin zejména během ZO.
Podle toho tedy pokles prodejních cen nepředstavuje v současném případě platný ukazatel újmy;
(107) v tomto ohledu by mělo být vyjasněno, že v 79. bodu odůvodnění nařízení o prozatímním clu by měl být 31 % pokles ve výrobních nákladech ve skutečnosti chápán jako 31 % pokles nákladů na nákup surovin.
Komise provedla analýzu dopadu poklesu nákladů na suroviny na prodejní ceny.
Analýza ukázala, že pro celkové výrobní odvětví Společenství výše uvedený pokles v nákladech na suroviny představoval asi 23 % z celkových výrobních nákladů, nebo 21 % z prodejní ceny v období mezi rokem 1996 a ZO.
Na tomto základě se potvrzuje údaj uvedený v 79. bodu odůvodnění nařízení o prozatímním clu, že výrobní náklady se snížily rychleji než prodejní ceny.
Tato situace ve skutečnosti umožňuje zvýšit rentabilitu o 10,7 procentních bodů v absolutních hodnotách během uvažovaného období (od – 4 % v roce 1996 až po 6,7 % ve ZO);
(108) nicméně se předpokládá, že vývoj prodejních cen v rámci výrobního odvětví Společenství by měl být nahlížen ve světle cenového vývoje v dotčených zemích.
Ve skutečnosti, jak je uvedeno v 69. bodu odůvodnění nařízení o prozatímním clu, se připomíná, že PSV dovážená z dotčených zemí kopírují trvalou poklesovou tendenci během celého uvažovaného období.
Pokles dosahoval během tohoto období až 22 %.
Pokud by výrobní odvětví Společenství kopírovalo tento trend, dosahovalo by ztrát na stejné úrovni jako v roce 1996;
(109) a konečně při analýze cen, které výrobní odvětví Společenství dosahovalo na trhu Společenství, je nutno vzít na vědomí, že výrobní odvětví Společenství nedosáhlo během ZO minimální úrovně zisku 10 %.
Za těchto okolností se předpokládá, že prodejní ceny výrobního odvětví Společenství představují významný faktor újmy vzhledem k tomu, že mají vliv na stav odvětví;
4.6.4 Rentabilita výrobního odvětví Společenství
(110) AV namítala, že při nepřítomnosti údajů týkajících se rentability výrobního odvětví Společenství před objevením se dumpingových dovozů, nebylo možno řádně určit, zda újma, kterou výrobní odvětví Společenství utrpělo, je závažná;
(111) někteří vyvážející výrobci namítali, že zlepšení rentability výrobního odvětví Společenství nenaznačuje újmu.
Ve skutečnosti se rentabilita výrazně zlepšila během uvažovaného období, a to ze ztráty okolo 4 % na zisk okolo 6 %.
Dále argumentovali, že celkový zisk dosažný v rámci výrobního odvětví Společenství během ZO by nemohl být dále zvyšován při současné sortimentní skladbě komodit a zvláštního zboží, pokud by výrobní odvětví Společenství nemohlo vyrábět a prodávat více zvláštních typů PSV;
(112) současné šetření ukázalo, že ke zlepšení rentability došlo hlavně v důsledku restrukturalizačního procesu probíhajícího v rámci výrobního odvětví Společenství, a výsledného snížení odbytových a správních nákladů a poklesu nákupních cen surovin.
Výrobní náklady byly snižovány rychleji než klesaly prodejní ceny, což umožnilo průmyslovému odvětví Společenství vrátit se v roce 1998 k zisku.
Nicméně bylo zdůrazněno, že toto zlepšení rentability může být pouze dočasné a jakékoliv nepříznivé faktory, zejména možný nepříznivý vývoj cen surovin, by mohly mít negativní důsledky na současnou rentabilitu.
Toto tvrzení bylo posíleno skutečností, že hlavní suroviny používané v odvětví PSV jsou ve značné míře ovlivňovány cenou surové nafty;
(113) je nutno také vzít na vědomí, že zlepšení rentability během uvažovaného období automaticky nevede k závěru, že výrobní odvětví Společenství neutrpělo závažnou újmu.
Rozhodnutí, zda újma utrpěná ve výrobním odvětví Společenství byla závažná, nelze zakládat pouze na rentabilitě, ani na porovnání rentability mezi rokem 1996 a ZO.
Ve skutečnosti ustanovení základního nařízení vypočítávají několik faktorů, mezi nimiž je objem dumpingových dovozů a vliv dumpingových dovozů na ceny na trhu Společenství, pro obdobné výrobky a uvádějí, že jeden nebo více těchto faktorů nemusí nutně představovat rozhodující vodítko pro negativní zjištění pokud jde o újmu;
(114) jak uvádějí 82. až 85. bod odůvodnění nařízení o prozatímním cle ohledně závěrů o hospodářské situaci výrobního odvětví Společenství, nebyla rentabilita dosažená v odvětví považovaná za hlavní ukazatel újmy, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství.
Ve skutečnosti byl negativní vývoj zjištěn u většiny ekonomických ukazatelů týkajících se tohoto výrobního odvětví: podíl na trhu, výrobní kapacita, objem prodeje, prodejní ceny, zásoby, investice, využití a výrazné cenové podtržení prostřednictvím dumpingových dovozů z dotčených zemí;
(115) na základě dříve uvedených skutečností a protože nebyly přijaty žádné další připomínky pokud jde o rentabilitu výrobního odvětví Společenství, se závěr, že rentabilita během ZO je nedostatečná, potvrzuje;
4.6.5 Podíl na trhu
(116) je nutno připomenout, že podle 77. bodu odůvodnění nařízení o prozatímním clu poklesl podíl na trhu u výrobního odvětví Společenství výrazně ze 68 % na 50,3 % z celkového trhu Společenství od roku 1996 až do ZO;
(117) někteří vyvážející výrobci namítali, že ztráta podílu na trhu u výrobního odvětví Společenství musí být nahlížena ve světle nevýhodnosti nákladů, která existuje ve srovnání s dotčenými zeměmi.
Podle jejich mínění nelze očekávat, že by si výrobní odvětví mohlo zachovat svůj podíl na trhu vzhledem k tomu, že jeho výrobní náklady jsou výrazně vyšší než výrobní náklady dotčených vyvážejících výrobců;
(118) tento argument byl posouzen v kontextu antidumpingového šetření jako irelevantní.
V takovém šetření musí být stanoveno, zda dovozy jsou dumpingové a poškozují výrobní odvětví Společenství, jak to bylo stanoveno v současném případě.
Po vyslovení této skutečnosti mohou vyvážející výrobci plně uplatňovat nákladové výhody, které mohou mít ve svých prodejních cenách, pokud se tak děje jak na domácím, tak na vývozních trzích;
4.6.6 Závěr
(119) v závislosti na výše uvedených skutečnostech se předpokládá, že výše uvedené argumenty a námitky nejsou takové, aby změnily výsledky stanovené v nařízení o prozatímním clu.
V tomto důsledku se obsah 82. až 85. bodu odůvodnění nařízení o prozatímním clu a závěr, že výrobní odvětví Společenství utrpělo výraznou újmu během ZO, potvrzují;
5. PŘÍČINNÁ SOUVISLOST
5.1 Vliv dumpingových dovozů
(120) AV tvrdila, že neexistuje žádný důkaz, že újma výrobního odvětví Společenství byla způsobena omezenými objemy dováženými z Austrálie.
AV tvrdila, že tržní podíl australských dovozů byl příliš malý (2 % spotřeby) na to, aby měl nějaký vliv na ceny na trhu Společenství, Spíše musely kopírovat cenové trendy zavedené velkými provozovateli na trhu Společenství.
Podle toho AV navrhla, že případná újma je způsobována velkými dovozy z ostatních třetích zemí;
(121) podobně KTV prohlásila, že protože dovozy z Thajska byly v letech 1996 a 1997 zanedbatelné, nemohly způsobit újmu výrobnímu odvětví Společenství a analýza dopadu těchto dovozů by tedy měla začít od roku 1998;
(122) KTV a jeden indonéský vyvážející výrobce argumentovali, že vzhledem k údajům uvedeným v nařízení o prozatímním clu je závěr, ke kterému došla Komise, že výrobní odvětví Společenství bylo oslabeno, špatný.
Jejich tvrzení vycházelo zejména ze zvýšené rentability výrobního odvětví Společenství během ZO.
Dále vycházelo z analýzy podílu na trhu a ukazatelů prodeje týkajících se jak současného šetření, tak odpovídajících ukazatelů z roku 1996 z uplynulého přezkumu týkajícího se PSV z Tchaj-wanu a Koreje, podle nařízení (ES) č. 1728/1999 [5];
(123) stejné strany dále tvrdily, že někteří výrobci zahrnutí v definici výrobního odvětví Společenství se soustředili na výrobu vysoce ziskových zvláštních výrobků.
Podle toho by tedy nebylo možno předpokládat, že výrobní odvětví Společenství je zranitelné zejména ze strany indonéských dovozů, které jsou z velké části tvořeny běžnými PSV.
Podle jejich mínění velmi vysoké zisky získané u zvláštních vláken naznačily, že výrobní odvětví Společenství je dobře chráněno před vlivy dovozů;
(124) s ohledem na argumenty vznesené AV o jejím podílu na trhu, lze připomenout, že dovozy z Austrálie byly zjištěny jasně nad minimální úrovní během ZO.
Kromě toho bylo zjištěno, že veškeré podmínky požadované pro kumulovanou analýzu byly splněny.
Za těchto podmínek nebyly připomínky týkající se individuálních podílů na trhu u individuálních zemí během ZO a během roků předcházejících ZO považovány za významné.
Stejná poznámka platí na podobný argument vznesený KTV;
(125) kromě toho je nutno připomenout, že ceny dumpingových dovozů PSV ze všech dotčených zemí byly nižší než ceny v rámci výrobního odvětví Společenství na trhu Společenství, což mělo výrazně negativní dopad na hospodářskou situaci výrobního odvětví Společenství.
Toto zjištění posiluje ta skutečnost, že trh PSV je transparentní a že tedy rozdíly v cenách nebo levnější nabídky mohou mít vliv na snížení cen;
(126) kromě toho se má za to, že AV nepředložila žádný důkaz, který by byl v rozporu s prozatímním zjištěním, že výrobní odvětví Společenství bylo výrazně poškozen v důsledku dumpingových dovozů za nižší ceny.
Podle toho se tedy závěr, že dumpingové dovozy, izolovaně, způsobily podstatnou újmu výrobnímu odvětví Společenství, potvrzuje;
(127) vývoj rentability výrobního odvětví Společenství byl široce analyzován v 79. bodu odůvodnění nařízení o prozatímním clu a další informace byly předloženy v oddíle 4.6.4. výše.
V tomto ohledu je nutno vzít na vědomí, že tvrzení o tom, že se výrobní odvětví Společenství soustřeďuje na typy PSV s vysokou hodnotou, není správné.
Ve skutečnosti představovaly prodeje výrobního odvětví Společenství u takzvané komodity typů PSV, které jsou dováženy hlavně z dotčených zemí, 72 % z celkového prodeje Společenství během ZO.
Toto zjištění tedy potvrzuje závěr, že výrobní odvětví Společenství jako celek je ovlivněno dumpingovými dovozy s nízkými cenami;
(128) pokud jde o platnost údajů pro rok 1996 získaných z uplynulého šetření ohledně PSV pocházejících z Tchaj-wanu a Koreje, jak vysvětluje 99. bod odůvodnění, nebyli výrobci Společenství, kteří tvořili výrobní odvětví Společenství v tomto uplynulém šetření stejní jako ti, kteří tvoří výrobní odvětví Společenství v tomto postupu.
V tomto důsledku je nemožné stanovit související a spolehlivý trend na základě ekonomických ukazatelů vykázaných za rok 1996 v tomto uplynulém šetření a čísel za následující roky, která jsou vykázána v současném šetření.
Takový přístup by mohl vést k chybným a nesmyslným výsledkům;
5.2 Ostatní faktory
5.2.1 Kolísání měny
(129) AV tvrdila, že Komise nevzala v úvahu vliv kolísání směnného kurzu na ceny dovozů z Austrálie, když uváděla, že během zkoumaného období těžila PSV dovážená z Austrálie z příznivého zhodnocení směnného kurzu;
(130) v tomto ohledu je nutno si uvědomit, že dovozy z této země byly na trhu Společenství fakturovány v USD, DEM a GBP a ne v AUD.
Parita australské měny tedy nebyla v tomto určení relevantní;
(131) v každém případě je nutno zdůraznit, že australská měna během prvních sedmi měsíců ZO devalvovala a následně během dalších pěti měsíců ZO revalvovala, pokud porovnáváme její paritu s ECU/EUR v prvním měsíci ZO.
V tomto důsledku neexistoval žádný trvalý poklesový trend australské měny během ZO;
5.2.2 Ceny surovin ve vyvážejících zemích
(132) KTV dále namítala, že pro určení dopadu cen thajských dovozů na výrobní odvětví Společenství by Komise měla uvážit strmý pokles cen surovin v Thajsku;
(133) předpokládá se, že výše uvedený argument je irelevantní pro analýzu příčin újmy způsobené výrobnímu odvětví Společenství.
Ve skutečnosti faktory výrobní ceny v jakékoliv vyvážející zemi jsou relevantní pouze pro určení dumpingu.
Významným parametrem pro újmu a úvahy o příčinách je cena, za kterou je dotyčný dovážený výrobek prodáván na trhu Společenství;
5.3 Závěr
(134) vzhledem k tomu, že nebyly přijaty žádné nové argumenty pokud jde o příčinu újmy, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství, se závěr, že dumpingové dovozy, izolovaně, poškodily výrobní odvětví Společenství podle 99. bodu odůvodnění nařízení o prozatímním clu, potvrzuje;
6. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
6.1 Zájem výrobního odvětví Společenství
(135) protože nebyly přijaty žádné připomínky pokud jde o výše uvedenou problematiku, zjištění o zájmu výrobního odvětví Společenství zmíněné v 101. bodu odůvodnění nařízení o prozatímním clu se potvrzují;
6.2 Dopad na uživatele
(136) po zveřejnění nařízení o prozatímním clu několik uživatelů ve Společenství tvrdilo, že zavedení antidumpingových cel bude mít negativní vliv na jejich konkurenceschopnost u navazujících výrobků a mohla by v konečném důsledku ohrozit jejich přežití.
Podle jejich názoru by zavedení antidumpingových cel vyvolalo zvyšování cen, které by uživatelé museli odrazit v navazujících výrobcích.
Tento vývoj by naopak vyvolal zvýšení dovozu levnějších navazujících výrobků z jiných třetích zemí a ze zemí, kterých se týká toto šetření;
(137) kromě toho, Eurofibrefill reagovala na nařízení o prozatímním clu a namítala, že zvláštní PSVNS buď výrobní odvětví Společenství vůbec nevyrábí, nebo je vyrábí v množství, které není dostatečné pro pokrytí poptávky Společenství.
Podle jejího názoru byla tato situace způsobena skutečností, že výrobní odvětví Společenství se zaměřilo hlavně na výrobu PSVS.
Proto by mělo pokračovat získávání PSVNS ze zahraničí navzdory navrhovanému zavedení antidumpingových cel;
(138) Eurofibrefill dále namítala, že dopad navrhovaných opatření na uživatele by měl být vyhodnocen po zohlednění stávajících antidumpingových a antisubvenčních opatření na dovozy z ostatních zemí (např. z Tchaj-wanu).
Podle jejich názoru výrobní odvětví Společenství neustále žádalo o ochranu a v blízké budoucnosti budou veškeré zdroje nabídky podléhat antidumpingovým nebo vyrovnávacím opatřením;
(139) na podporu námitky Eurofibrefillu dva z jejích členů poskytli Komisi dopisy adresované na výrobce patřící do výrobního odvětví Společenství, které ukazovaly, že tito výrobci nejsou schopni poskytnout požadované typy PSV v krátké době;
(140) je nutno vzít na vědomí, že někteří z výše uvedených uživatelů, kteří vystoupili po zavedení prozatímních cel se buď neobjevili v rámci lhůty uvedené v oznámení o zahájení postupu, nebo neodpověděli na dotazník zaslaný Komisí v tomto stadiu. V tomto důsledku většina z nich nemůže být považována za zainteresované strany podle čl.
21 odst. 2 základního nařízení a jejich názory by nemohli být běžně brány v úvahu v konečném stadium postupu;
(141) kromě toho jak uvádí 102. bod odůvodnění nařízení o prozatímním clu celková úroveň spolupráce při šetření zájmu Společenství byla velmi nízká.
Uživatelské společnosti účastnící se šetření představují pouze asi 4 % z celkové spotřeby na trhu Společenství.
Proto se tedy předpokládalo, že na širší úrovni žádná skutečná obava pokud jde o dopad zavedení antidumpingových opatření na PSV na jejich činnosti neexistuje.
V každém případě se předpokládalo, že na základě takto limitovaných údajů by nebylo možné dojít k žádným smysluplným závěrům;
(142) pokud jde o námitku vznesenou společností Eurofibrefill, že průmyslové odvětví Společenství se soustředilo hlavně na PSVS, je nutno vzít na vědomí, že jak již bylo vysvětleno výše, výroba a prodej typů PSVNS v rámci výrobního odvětví Společenství představovaly asi 75 % z celkové výroby během ZO.
Námitka, že se výrobní odvětví Společenství zaměřilo na PSVS nebyla při šetření potvrzena;
(143) pokud jde o dostupnost zvláštních typů PSV, je nutno připomenout, že neexistují žádné nebo jen velmi malé technické problémy při výrobě jakéhokoliv typu vlákna.
Pokud se týká výrobního odvětví Společenství a jak bylo již uvedeno ve 20. bodu odůvodnění, bylo zjištěno, že by mohl vyrábět všechny typy PSV bez jakýchkoliv výrazných dodatečných investic.
Významným parametrem majícím vliv na rozhodnutí vyrábět určité typy bylo, zda cena, kterou byl uživatel připraven zaplatit, pokrývala výrobní náklady a umožňovala realizovat zisk.
Pokud vyvážející výrobci praktikující dumping využívali nečestných obchodních praktik a nabízeli na trhu Společenství PSV s nízkými cenami, nebylo výrobní odvětví Společenství schopno a ochotno konkurovat a tedy tyto typy v převládajících tržních podmínkách nevyrábělo.
Avšak v budoucnosti lze očekávat, že po nastolení situace, ve které budou vyvážející výrobci uskutečňovat své vývozy za spravedlivých tržních podmínek, vrátilo by se výrobní odvětví Společenství k výrobě těchto typů výrobků;
(144) v každém případě dostupné informace o nákladové struktuře uživatelského průmyslu, úrovni navrhovaných opatření a podílu mezi dumpingovými dovozy a ostatními zdroji nabídky naznačují, že:
- PSV představují u uživatelů 25 % až 45 % celkových nákladů na výrobu navazujících výrobků,
- průměrné antidumpingové clo je okolo 22 % pro dotčené země,
- podíl dumpingových dovozů je 9 % z celkové spotřeby PSV.
Navrhovaná opatření mohou mít dopad na růst výrobních nákladů uživatelů od 0,5 % až na maximálně 0,9 %.
Tento pravděpodobně maximální nárůst se považuje za relativně nízký ve srovnání s pozitivním dopadem navrhovaných opatření na obnovení efektivní konkurence na trhu Společenství;
(145) tato analýza dopadu navrhovaných opatření na uživatele tedy naznačila, že zavedení antidumpingových opatření pravděpodobně nezpůsobí zvýšení dovozu levných navazujících výrobků do Společenství.
K tomuto závěru se dospělo také v nepřítomnosti důkazů od dotčených uživatelů, které by podpořily jejich tvrzení, např. že minulá opatření u tohoto výrobku vedla k takovým efektům;
(146) kromě toho je nutno vzít na vědomí, s ohledem na dopad stávajících opatření na výrobní náklady uživatelského průmyslu, že platná antidumpingová opatření u PSV vůči třetím zemím se již odrážejí v údajích o nákladech, které Komise používala při šetření současného zájmu Společenství;
(147) pokud jde o vyrovnávací opatření zavedená v rámci souběžného antisubvenčního postupu, bylo zjištěno, že jejich dopad může způsobit zvýšení od 0,1 do 0,16 % u výrobních nákladů uživatelských společností.
V tomto důsledku by celkový dopad navrhovaných antidumpingových a vyrovnávacích opatření mohl vést k možnému zvýšení od 0,6 do 1,06 % u výrobních nákladů všech uživatelských odvětví;
(148) v této souvislosti je nutno připomenout, že podíl dovozů ze zemí zasažených všemi antidumpingovými postupy, včetně současného postupu a souběžného antisubvenčního postupu, představoval okolo 37 % z celkových dovozů na trhy Společenství během ZO.
Z toho tedy vyplývá, že existují další významné zdroje nabídky, na které se nevztahují žádná antidumpingová ani vyrovnávací cla;
(149) protože přezkum výše uvedených argumentů předložených ze strany uživatelských společností nevede k novým závěrům, potvrzují se úvahy 105. bodu odůvodnění nařízení o prozatímním clu o dopadu navrhovaných opatření na uživatele;
6.3 Závěr
(150) nové argumenty přijaté pokud jde o stanovení zájmu Společenství nejsou považovány za tak závažné, aby změnily závěr, že neexistují žádné přesvědčivé důvody proti zavedení antidumpingových opatření.
Prozatímní zjištění se potvrzují;
7. KONEČNÉ CLO
(151) vzhledem k závěrům dosaženým pokud jde o dumping, újmu, příčinnou souvislost a zájem Společenství, předpokládá se, že konečná antidumpingová opatření by měla být přijata z důvodu prevence dalšího poškozování výrobního odvětví Společenství prostřednictvím dumpingových dovozů z Austrálie, Indonésie a Thajska;
7.1 Úroveň postačující k odstranění újmy
(152) podle vysvětlení 108. bodu odůvodnění nařízení o prozatímním clu, byla stanovena taková úroveň ceny, při které by nedocházelo k újmě a která by pokryla výrobní náklady výrobního odvětví Společenství a přiměřený zisk, který by byl dosažen v nepřítomnosti dumpingových dovozů z dotčených zemí;
(153) KTV a někteří vyvážející výrobci namítali, že zatímco v nařízení o prozatímním clu bylo uvedeno, že 6,7 % rentabilita dosažená v rámci výrobního odvětví Společenství během ZO byla za současného postupu považována za nedostatečnou, byla považována za přiměřenou v předcházejícím postupu [6] týkajícím se PSV a PDVP (polyesterová dekorativní vláknitá příze).
Na tomto základě vyslovili pochybnosti o úrovni požadovaného ziskového rozpětí ve výši 10 % v současném procesu, kterou podle jejich názoru Komise nezdůvodnila;
(154) ostatní vyvážející výrobci argumentovali, že zdůvodnění Komise v nařízení o prozatímním clu, že požadovaný zisk by měl zajistit dlouhodobou životaschopnost výrobního odvětví Společenství podle nejnovějších právních vyjádření Soudu prvního stupně k této záležitosti, neplatí;
(155) pokud se týká požadovaného zisku, je nutno vzít na vědomí, že Komise naznačila v 79. bodu odůvodnění nařízení o prozatímním clu, že rozpětí 10 % by mělo být považováno za minimum zajišťující životaschopnost průmyslového odvětví.
Na toto vyjádření je nutno pohlížet ve světle obsahu 101. bodu odůvodnění nařízení o prozatímním clu, který naznačuje, že výrobní odvětví Společenství po desetiletí trpělo ztrátami z levných dumpingových dovozů z různých zemí.
V této souvislosti není zisk dosahovaný v rámci výrobního odvětví Společenství před objevením se dumpingových dovozů z Austrálie, Indonésie a Thajska, spolehlivým základem pro stanovení tohoto zisku;
(156) kromě toho je nutno vzít na vědomí, jak uznali sami vyvážející výrobci, že odvětví výroby PDVP je zcela odlišné od odvětví výroby PSV.
Proto se tedy předpokládalo, že zisk u PDVP není pro stanovení zisku pro PSV relevantní;
(157) kromě toho se předpokládá, že úroveň zisku považovaná za přiměřenou pro výrobní odvětví Společenství v roce 1994 by neměla nutně určovat používané rozpětí po více než čtyři roky poté.
Za prvé, protože výrobní odvětví Společenství dále trpělo finančními ztrátami po roce 1994.
Za druhé, protože přiměřený zisk v roce 1994 byl stanoven s ohledem na dlouhodobé potřeby investic v této době, zatímco v současném případě byla řádně zohledněna dlouhodobá ztráta dosahovaná v rámci výrobního odvětví Společenství a, jak zdůraznili někteří vyvážející výrobci, úroveň zisku, která by mohla být dosažena při neexistenci dumpingových dovozů.
Avšak v každém případě i při použití navrhovaného ziskového rozpětí ve výši 6 %, by se úroveň navrhovaných opatření nezměnila, protože tato opatření by stále vycházela z dumpingových rozpětí;
(158) a konečně by mělo být zdůrazněno, že výše uvedení vyvážející výrobci nepředložili žádné důkazy prokazující, že přístup Komise k přiměřené úrovni zisku není správný a neprovedli žádnou relevantní analýzu prokazující, jak by toto rozpětí mělo vypadat;
(159) v tomto důsledku a na základě předcházejících skutečností se potvrzuje obsah 108. bodu odůvodnění nařízení o prozatímním clu;
7.2 Forma a výše cla
(160) podle čl. 9 odst. 4 základního nařízení odpovídají sazby antidumpingového cla dumpingovým rozpětím, protože rozpětí újmy bylo zjištěno vyšší pro všechny vývozce v dotčených zemích;
(161) avšak s ohledem na souběžný antisubvenční postup podle čl. 24 odst. 1 nařízení (ES) č. 2026/97 [7] (dále jen "základní antisubvenční nařízení") a čl. 14 odst. 1 základního nařízení, žádný výrobek nepodléhá současně jak antisubvenčním, tak i vyrovnávacím clům pro účely vypořádání se s jednou a tou samou situací vznikající na základě dumpingu a vývozních dotací. V současném šetření bylo zjištěno, že konečné antidumpingové clo by mělo být uvaleno na dovozy dotyčného výrobku pocházejícího z Austrálie, Indonésie a Thajska a je tedy nezbytné stanovit zda a do jaké míry dotace a dumpingová rozpětí pocházejí ze stejné situace;
(162) v současném antisubvenčním postupu bylo zjištěno, že mimo jiné v Thajsku (všechny společnosti) a Indonésii (pouze spolupracující společnosti) je úroveň subvencování pod minimální úrovní a tedy není zavedeno žádné vyrovnávací clo;
(163) pokud jde o Austrálii bylo konečné vyrovnávací clo odpovídající výši subvence, která byla zjištěna nižší než rozpětí újmy, navrženo podle čl. 15 odst.
1 základního antisubvenčního nařízení. Veškeré systémy subvencí zkoumané v Austrálii představovaly vývozní subvence ve smyslu čl.
4 písm. a) základního antisubvenčního nařízení. Jako takové by mohly subvence ovlivnit pouze vývozní cenu australského vyvážejícího výrobce, což by vedlo ke zvýšenému dumpingovému rozpětí.
Jinými slovy, konečné dumpingové rozpětí stanovené pro jediného spolupracujícího australského výrobce existuje zčásti díky existenci vývozních subvencí.
Za těchto okolností se nepovažuje za vhodné zavádět ani vyrovnávací, ani antidumpingová cla v plném rozsahu příslušných subvencí a dumpingových rozpětí konečně stanovených.
Proto by tedy mělo být konečné antidumpingové clo upraveno tak, aby odráželo skutečné dumpingové rozpětí zbývající po zavedení konečného vyrovnávacího cla, které kompenzuje vliv vývozních dotací;
(164) pro nespolupracující indonéské vyvážející výrobce bylo konečné vyrovnávací clo odpovídající výši subvence, která byla zjištěna nižší než rozpětí újmy, navrženo podle čl. 15 odst.
1 základního antisubvenčního nařízení. Bylo stanoveno, že polovinu subvenčních systémů v Indonésii představují vývozní subvence ve smyslu čl.
4 písm. a) základního antisubvenčního nařízení. Jako takové by mohly subvence ovlivnit pouze vývozní cenu indonéských nespolupracujících vyvážejících výrobců, což by vedlo ke zvýšenému rozpětí dumpingu.
Jinými slovy konečné dumpingové rozpětí stanovené pro tyto nespolupracující indonéské vyvážející výrobce existuje zčásti díky existenci vývozních subvencí.
Za těchto okolností se nepovažuje za vhodné zavádět ani vyrovnávací, ani antidumpingová cla v plném rozsahu příslušných subvencí a dumpingových rozpětí konečně stanovených.
Proto by tedy konečné antidumpingové clo pro nespolupracující indonéské vyvážející výrobce mělo být upraveno tak, aby odráželo skutečné dumpingové rozpětí zbývající po zavedení konečného vyrovnávacího cla, které kompenzuje vliv vývozních subvencí;
(165) na základě výše uvedených skutečností jsou konečné sazby cel vyjádřené procentem z ceny stanovené za podmínek cif hranice Společenství, před zaplacením cla, zohledňující výsledky antisubvenčního postupu, následující: Stát _BAR_ Společnost _BAR_ Sazba antidumpingového cla _BAR_ Austrálie _BAR_ všechny společnosti _BAR_ 12,0 % _BAR_ Indonésie _BAR_ P.T. Indorama Synthetics Tbk. _BAR_ 8,4 % _BAR_ P.T. Panasia Indosyntec _BAR_ 14,8 % _BAR_ P.T. GT Petrochem Industries Tbk. _BAR_ 14,0 % _BAR_ P.T. Susilia Indah Synthetic Fiber Industries _BAR_ 14,0 % _BAR_ P.T. Teijin Indonesia Fiber Corporation Tbk. _BAR_ 14,0 % _BAR_ všechny ostatní společnosti _BAR_ 15,8 % _BAR_ Thajsko _BAR_ Indo Poly (Thailand) Ltd. _BAR_ 15,5 % _BAR_ Teijin Polyester (Thailand) ltd. _BAR_ 26,9 % _BAR_
Teijin (Thailand) Ltd. _BAR_ 26,9 % _BAR_
všechny ostatní společnosti _BAR_ 27,7 % _BAR_ (166) sazby antidumpingového cla specifikované v tomto nařízení pro jednotlivé společnosti byly stanoveny na základě výsledků současného šetření.
Proto tedy odrážejí situaci zjištěnou během uvedeného šetření pokud jde o tyto společnosti.
Tyto sazby cla (na rozdíl od všeobecného cla, které se vztahuje na "všechny ostatní společnosti") se takto exkluzivně vztahují na dovozy výrobků pocházejících z dotčených zemí a vyráběných společnostmi, takto uvedenými konkrétními právními subjekty.
Dovážené výrobky vyráběné jinou společností, která není konkrétně uvedena v hlavní části tohoto nařízení se svým jménem a adresou, včetně subjektů spřízněných s těmito konkrétně uvedenými, nemohou využívat těchto sazeb a podléhají sazbě cla, která se vztahuje na "všechny ostatní společnosti";
(167) jakákoliv námitka požadující použití těchto sazeb antidumpingového cla pro jednotlivé společnosti (např. po změně názvu subjektu nebo po založení nového výrobního nebo prodejního subjektu) by měly být okamžitě sděleny Komisi [8] se všemi relevantními informacemi, zejména jde o jakoukoliv změnu v činnostech společnosti spojených s výrobou, domácím prodejem a vývozem, která je spojena např. se změnou tohoto jména nebo touto změnou u výrobních a prodejních subjektů.
Komise případně po konzultaci s Poradním výborem změní nařízení podle aktualizovaného seznamu společností, které využívají individuální celní sazby;
(168) protože se při dumpingovém šetření v Indonésii použil vzorový výběr, nelze pokud jde o Indonésii zahájit v rámci tohoto postupu přezkum nových výrobců podle čl. 11 odst. 4 základního nařízení s cílem stanovení jednotlivých dumpingových rozpětí. Avšak z důvodu zajistit stejné zacházení pro jakéhokoliv pravého nového indonéského výrobce a spolupracující společnosti nezahrnuté ve vzorku pro tuto zemi, se předpokládá, že by mělo být přijato opatření, aby se vážený průměr cla uvaleného na druhé společnosti vztahoval na jakéhokoliv nového indonéského vyvážejícího výrobce, který by jinak měl nárok na přezkum podle čl. 11 odst. 4 základního nařízení;
8. VÝBĚR PROZATÍMNÍHO CLA
(169) vzhledem k velikosti dumpingových rozpětí zjištěných u vyvážejících výrobců a vzhledem k vážnosti újmy způsobené výrobnímu odvětví Společenství se považuje za nezbytné, aby částky zajištěné prostřednictvím prozatímního antidumpingového cla na základě nařízení o prozatímním clu se konečně vybraly do výše částek uložených konečných cel, pokud je tato částka rovná nebo nižší než částka prozatímního cla.
Jinak by měla být s konečnou platností vybrána pouze částka prozatímního cla,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá s konečné antidumpingové clo z dovozu syntetických střižových vláken polyesterů, nemykaných, nečesaných, ani jinak neupravených pro spřádání, kódu KN 55032000 a pocházejících z Austrálie, Indonésie a Thajska.
2. Sazby konečného cla, které se vztahují na čistou cenu franko hranice Společenství před proclením, jsou pro výrobky vyráběné následujícími společnostmi tyto:
všechny ostatní společnosti _BAR_ 27,7 % _BAR_ A999 _BAR_
3. Pokud není uvedeno jinak, použijí se platná ustanovení týkající se cel.
Článek 2
Pokud jakýkoliv nový vyvážející výrobce v Indonésii předloží Komisi dostačující důkaz, že
- během ZO nevyvážel do Společenství výrobky popsané v čl. 1 odst. 1,
- není spřízněný s žádným vývozcem nebo výrobcem v Indonésii, který podléhá antidumpingovým opatřením zavedeným tímto nařízením,
- skutečně vyvážel po skončení ZO do Společenství příslušné výroby, na nichž jsou opatření založena, nebo uzavřel nezrušitelný smluvní závazek vyvézt jejich významné množství do Společenství.
může Rada prostou většinou na návrh Komise a po konzultaci s poradním výborem, změnit čl. 1 odst. 2 tím, že ke společnostem podléhajícím váženému průměrnému clu uvedeným v tomto článku připojí nového vyvážejícího výrobce.
Článek 3
Částky zajištěné pomocí prozatímního antidumpingového cla z dovozu z Austrálie, Indonésie a Thajska podle nařízení o prozatímním clu se vyberou ve výši konečně celní sazby uložené tímto nařízením.
Zajištěné částky, které převyšují konečné sazby antidumpingových cel, se uvolňují.
V případech, kdy je sazba uloženého konečného cla vyšší než sazba prozatímního cla, vyberou se s konečnou platností pouze částky zajištěné ve výši prozatímního cla.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1524/2000
ze dne 10. června 2000
o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu jízdních kol pocházejících z Čínské lidové republiky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1], a zejména na články 9 a 11 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Komisi po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. ŘÍZENÍ
1. Opatření podléhající přezkumu zahrnující Čínskou lidovou republiku
(1) V říjnu 1991 oznámila Komise zahájení [2] antidumpigového šetření (původní šetření) týkajícího se dovozu jízdních kol pocházejících z Čínské lidové republiky (Čína).
(2) V září 1993 uvalila Rada na dovoz jízdních kol pocházejících z Číny konečné antidumpingové clo ve výši 30,6 % (nařízení (EHS) č. 2474/93 [3].
(3) V dubnu 1996 zahájila Komise šetření o obcházení této celní povinnosti (nařízení (ES) č. 703/96 [4]), jehož důsledkem bylo v lednu 1997 rozšíření celní povinnosti na dovoz některých dílů jízdních kol pocházejících z Číny (nařízení Rady (ES) č. 71/97 [5].
2. Platná opatření zahrnující ostatní země
(4) V březnu 1998 uvalila Rada konečná antidumpingová cla na dovoz jízdních kol pocházejících z Indonésie, Malajsie a Thajska (nařízení (ES) č. 648/99 [6].
(5) V únoru 1999 uvalila Rada konečná antidumpingová cla na dovoz jízdních kol pocházejících z Tchajwanu (nařízení (ES) č. 397/99 [7].
3. Žádost o přezkum
(6) Po zveřejnění oznámení o blížícím se skončení platnosti antidumpingových opatření ohledně dovozů jízdních kol pocházejících z Číny [8] obdržela Komise žádost o přezkum podle čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 384/96 (základní nařízení) s ohledem na tato opatření.
(7) Žádost byla podána v červnu 1998 Sdružením evropských výrobců jízdních kol (EBMA), které vystupovalo jménem výrobců jízdních kol ve Společenství, jejichž úhrnný objem výroby tvoří hlavní část celkové výroby ve Společenství (žádající výrobci Společenství).
(8) EBMA zastávalo stanovisko, že skončení platnosti opatření bude mít nejspíš za následek pokračování nebo obnovení dumpingu a poškodí výrobní odvětví Společenství.
Poté, co po konzultacích s poradním výborem shledala, že důkazy jsou postačující, zahájila Komise šetření [9] podle čl. 11 odst.
4. Šetření
(9) Komise oficiálně vyrozuměla žádající výrobce Společenství, vyvážející výrobce, dovozce a spotřebitele, jakož i zástupce vyvážejících zemí o zahájení přezkumu a umožnila přímo dotčeným stranám, aby písemnou formou předložily svá stanoviska a požádaly o slyšení.
(10) Komise zaslala stranám, kterých se to týká, dotazníky a obdržela odpovědi od deseti žádajících výrobců Společenství, kteří se podíleli na původním šetření (vzorek) a od 14 vyvážejících výrobců v Číně.
Z těchto vyvážejících výrobců vyváželo 11 následujících společností v průběhu šetřeného období jízdní kola do Společenství:
- Catic Bicycle Co., Ltd.
- Giant (Čína)
- Huiyang Kenton Bicycle Group Ltd.
- Liyang Machinery (SZ)
- Merida Bicycles (Čína)
- Ming Cycle
- Phoenix Co.
- Shenzen Overlord
- Shenzen Bao An Bike
- Shun Lu Bicycle Co.
- Universal Cycle Corporation (Čína).
(11) Šetření bylo provedeno v objektech následujících společností:
a) Výrobci v obdobné zemi (Mexiko):
- Biciclo SA de CV, San Luis Potosi
- Bicileyca SA de CV, Apizaco
- Mercurio SA de CV, San Luis Potosi;
b) Žádající výrobci Společenství (vzorek):
- Batavus BV, Heerenveen, Nizozemsko
- BH SA, Vittoria, Španělsko
- Cycleurope international SA, Romilly/Seine, Francie
- Dawes Cycles LTD., Birmingham, Spojené království
- Derby Cycles Werke GmbH, Cloppenburg, Německo
- Hercules Fahrrad GmbH & Co. KG, Norimberk, Německo
- Koninklijke Gazelle BV, Dieren, Nizozemsko
- Kynast AG, Quackenbrück, Německo
- Micmo Gitane SA, Machecoul, Francie
- Raleigh Industries Ltd, Nottingham, Spojené království.
(12) Šetření o pravděpodobnosti pokračování nebo obnovení dumpingu a způsobených škodách proběhlo v období od 1. září 1997 do 31. srpna 1998 (šetřené období).
Aby bylo možné stanovit pravděpodobnost pokračování nebo opětovného poškození, byly prošetřeny trendy v období mezi rokem 1995 a 31. srpnem 1998 (uvažované období).
(13) Přezkum nemohl být dokončen v rámci běžného dvanáctiměsíčního období, jak je stanoveno v čl. 11 odst. 5 základního nařízení, a to z důvodů složitosti šetření.
(14) Komise vyhledala a ověřila veškeré informace, které považovala za nezbytné ke stanovení pravděpodobnosti pokračování nebo obnovení dumpingu a poškozování, a zájmu Společenství.
(15) Všechny dotčené strany byly informovány o základních faktech a úvahách, na nichž byly závěry přezkumu založeny, a byla jim poskytnuta lhůta k podání stížností.
Obdržené stížnosti byly pečlivě zváženy a bylo-li to vhodné, byla zjištění odpovídajícím způsobem změněna.
B. DOTČENÝ A OBDOBNÝ VÝROBEK
(16) Dotčeným výrobkem je míněn stejný výrobek, který byl předmětem původního šetření, jmenovitě jízdní kola a jiná kola (včetně tříkolek), která nejsou poháněna motorem, kódů KN 87120010, 87120030 a 87120080.
(17) Původní šetření členilo jízdní kola do následujících kategorií:
A) horská kola nebo MTB
B) cestovní kola, kola pro trekking a městská jízdní kola
C) sportovní jízdní kola pro mládež
D) ostatní sportovní a soutěžní jízdní kola.
(18) Současné šetření používá stejné členění.
Je však třeba konstatovat, že mezi jednotlivými kategoriemi není jasná dělící čára a různé výrobkové kategorie se překrývají.
Určitý počet modelů tak lze zařadit do více než jedné kategorie.
(19) Šetření potvrdilo, že veškerá jízdní kola se trhu Společenství prodávají prostřednictvím obdobných distribučních kanálů.
Základní používání a využití jízdních kol zůstává stejné, jsou zaměnitelná a modely různých kategorií si tak navzájem konkurují.
Na tomto základě byl učiněn závěr, že všechny kategorie tvoří jediný výrobek.
(20) Šetření rovněž ukázalo, že jízdní kola vyráběná a prodávaná výrobním odvětvím Společenství na jeho trhu, kola vyráběná a prodávaná mexickými výrobci na mexickém trhu a kola dovážená na trh Společenství a pocházející z Číny, jsou si podobná a jsou tedy obdobným výrobkem ve smyslu čl. 1 odst. 4 základního nařízení.
C. PRAVDĚPODOBNOST POKRAČOVÁNÍ NEBO OBNOVENÍ DUMPINGU
1. Předběžné poznámky
(21) V souladu s čl. 11 odst. 2 základního nařízení, smyslem takovéhoto druhu přezkumu je s ohledem na aspekty dumpingu stanovit, zda k dumpingu docházelo v šetřeném období, a zda skončení platnosti opatření povede k pokračování nebo obnovení dumpingu (viz čl. 11 odst. 2 základního nařízení). Na zjištěné skutečnosti o dumpingu by mělo být pohlíženo ve světle skutečnosti, že dovozy dotčeného výrobku poklesly ze svého vrcholu 2,5 milionů jednotek v roce 1991 na méně než 14000 jednotek během šetřeného období. Čínští vyvážející výrobci, kteří v průběhu šetření spolupracovali, představovali 30 % těchto dovozů během šetřeného období.
2. Pokračování dumpingu a jeho pravděpodobnost
a) Obdobná země
(22) Současná opatření stanovují jednotnou celní sazbu na veškerá jízdní kola pocházející z Číny. V souladu s čl.
11 odst. 9 základního nařízení použila Komise stejnou metodologii jako v původním šetření, běžná hodnota tak byla stanovena na základě informací získaných v tržním hospodářství třetí země (obdobná země).
(23) V průběhu původního šetření byl za obdobnou zemi považován Tchajwan.
Pro současné šetření se toto však nejevilo vhodné, a to vzhledem k současnému antidumpingovému přístupu k vývozu jeho jízdních kol a ke skutečnosti, že jej žádná ze dotčených stran nenavrhla.
(24) Žádající výrobci Společenství navrhli jako vhodnou obdobnou zemi Mexiko.
Dotčené strany byly vyzvány ke sdělení připomínek k vhodnosti této volby.
Několik čínských vyvážejících výrobců prohlásilo, že žádající výrobci Společenství nepředložili dostatek údajů, aby bylo zřejmé, že Mexiko je vhodnější než kterákoli jiná potenciální obdobná země, sami však nepředložili dostatek důkazů, které by podpořily jinou alternativu.
(25) Někteří čínští vyvážející výrobci navrhovali jako obdobnou zemi Indii.
Indie však byla shledána nevhodnou ze dvou hlavních důvodů:
- jízdní kola, která se v Indii prodávají (venkovská kola, prodávaná v maloobchodě ve formě sestavitelných souprav), nejsou srovnatelná s těmi, která jsou čínskými výrobci do Společenství vyvážena a
- indický trh je vysoce chráněn (vysoké celní sazby, dovozní licenční systém, dotace výrobcům).
(26) S přihlédnutím k výše uvedenému ovlivnily hodnocení, zda Mexiko je či není vhodnou obdobnou zemí, následující skutečnosti a úvahy:
- jízdní kola vyráběná v Mexiku mají stejné technické parametry jako kola vyráběná v Číně a vyvážená do Společenství,
- Mexiko je možné považovat za otevřený a reprezentativní trh.
Dovoz jízdních kol představuje 13 % ročního prodeje.
Jeho právní a obchodní prostředí je příznivé pro volný obchod a hospodářskou soutěž.
Jeho celní sazba (20 %) je srovnatelná s Evropskou unií (15,4 %).
Neexistují žádná množstevní omezení nebo systém licencí.
Mexičtí výrobci mají volný přístup ke zdrojům dílů a materiálu jak na tuzemském trhu (kde je značný počet dodavatelů trubek, plechů, plastů, pneumatik, sedel atd.), tak v zahraničí (díly jako ráfky, náboje kol, brzdy a přehazovačky).
Skutečnost, že v roce 1997 uvalilo Mexiko antidumpingové clo na čínská jízdní kola, není v této souvislosti považována za závažnou,
- objem tuzemského prodeje mexických výrobců je srovnatelný s objemem čínského vývozu,
- tři hlavní výrobci jízdních kol spolupracovali v průběhu šetření (Mercurio SA de CV, Biciclo SA de CV a Bicleyca SA de CV), a jejich prodej představoval v roce 1998 50 % podíl na domácím trhu, na kterém soutěžili nejméně se šesti dalšími významnými výrobci.
Tyto společnosti jsou konkurenceschopné, s moderními výrobními zařízeními, včetně automatizovaného nebo částečně automatizovaného řezání trubek, sváření rámů a vidlic inertním wolframovým plynem, lakování na práškové a ropné bázi a dopravníkových montážních linek. Na tomto základě a v souladu s čl.
2 odst. 7 základního nařízení bylo Mexiko považováno za vhodnou obdobnou zem pro stanovení běžné hodnoty dotčeného výrobku.
(27) Někteří vyvážející výrobci prohlásili, že stanovení běžné hodnoty v obdobné zemi již není vhodné a bude narušovat jakékoli budoucí předvídání dumpingu. Argumentovali tím, že nyní působí za podmínek tržního hospodářství, jak jsou definovány v čl. 2 odst. 7 písm. c) základního nařízení, a že tím dochází ke změně okolností, což odůvodňuje použití metodologie odlišné od té, která byla použita v průběhu původního šetření (viz čl. 11 odst. 9).
Zde je třeba zdůraznit, že kterýkoli výrobce skutečně může prohlásit, že převažují podmínky tržního hospodářství (viz čl. 2 odst. 7 písm. b) a c)), pokud může takovou změnu okolností doložit. S ohledem na povahu takové změny je považováno za vhodné přezkoumat ji v souvislosti s přezkumem v mezidobí platnosti opatření podle čl. 11 odst. 3. Žádný z čínských vyvážejících výrobců však neposkytl postačující důkaz, který by podle čl. 11 odst. 3 umožnil Komisi zahájit souběžný přezkum v době, kdy byl zahájen přezkum o skončení platnosti antidumpingových opatření.
(28) V souladu s čl. 11 odst. 9 se proto musel současný přezkum zaměřit na aspekty dumpingu při použití stejné metodologie jako v původním šetření, tj., mimo jiné, stanovení běžné hodnoty v obdobné zemi.
b) Běžná hodnota
(29) V prvé řadě bylo stanoveno, komplexně a model od modelu, že tuzemský prodej mexických výrobců byl, ve smyslu jeho objemu, ekvivalentem alespoň 5 % dovozů z Číny, tj. byli reprezentativní ve smyslu čl. 2 odst. 2 základního nařízení.
(30) Bylo rovněž zjištěno, že veškerý významný tuzemský prodej spolupracujících mexických výrobců nezávislým zákazníkům může být považován za realizovaný podle obvyklých obchodních zvyklostí.
(Vážený průměr prodejních cen celkového prodeje během šetřeného období se pohyboval nad váženým průměrem výrobních jednotkových nákladů, a objem individuálních prodejních transakcí pod výrobními jednotkovými náklady byl nižší než 20 % prodeje použitého ke stanovení normálníběžné hodnoty).
(31) Běžná hodnota byla tedy stanovena na základě ceny zaplacené nebo splatné podle obvyklých obchodních zvyklostí nezávislými tuzemskými spotřebiteli spolupracujících mexických výrobců v průběhu šetřeného období.
c) Vývozní cena
i) Spolupracující vyvážející výrobci
(32) Vyčerpávající údaje o vývozních cenách došly od deseti čínských vyvážejících výrobců.
Podle údajů Eurostatu se jednalo o pouhých 30 % čínského vývozu jízdních kol do Společenství v průběhu šetřeného období (tj. asi 4200 jednotek).
(33) V souladu s čl. 2 odst. 8 základního nařízení byly vývozní ceny pro tyto společnosti stanoveny na základě cen skutečně zaplacených nebo splatných za dotčený výrobek.
ii) Nespolupracující vyvážející výrobci
(34) Pro zbývajících 70 % dovozů z Číny, u nichž ke spolupráci nedošlo, byla zjištění založena na skutečnostech dostupných podle čl. 18. odst.
1 základního nařízení. Průměrné vývozní ceny pro veškeré transakce byly stanoveny na základě údajů Eurostatu po odečtení vývozu spolupracujících výrobců.
Údaje Eurostatu nejsou běžně považovány za vhodný zdroj informací, pokud spolupracující subjekty tvoří pouhých 30 % dovozů dotčeného výrobku.
Byly však použity, neboť s přihlédnutím k malému množství dováženému během šetřeného období byl středem zájmu rozbor pravděpodobnosti obnovení dumpingu v případě významného množství, nežli zjištění, že vývozci nemají ze spolupráce žádný prospěch.
Mimoto, protože přezkum důsledků skončení platnosti antidumpingových opatření může vést pouze k opatřením, která lze zachovat nebo zrušit, nikoli však změnit, není nezbytné počítat dumpingové rozpětí s naprostou přesností.
d) Srovnání
(35) Je třeba poznamenat, že v některých případech byly zjištěny rozdíly mezi jízdními koly pocházejícími z Číny a koly vyráběnými a prodávanými v Mexiku – obecně proto, že čínské modely byly propracovanější.
V rámci šetření, zahájeného podle článku 5 základního nařízení, by si tato skutečnost vyžádala úpravu běžné hodnoty směrem vzhůru (v tomto případě založenou na tuzemských mexických prodejních cenách), aby byly zohledněny rozdíly, které by zpětně zvýšily stupeň zjištěného dumpingu.
Takováto úprava však nebyla považována za nutnou vzhledem k malému celkovému dopadu na stupeň dumpingu a ke skutečnosti, že opatření nemohou být v důsledku přezkumu následků skončení platnosti opatření měněna.
(36) Pro účely spravedlivého srovnání a v souladu s čl. 2 odst. 10 základního nařízení, byly provedeny úpravy z důvodů vynucených odlišnostmi v oblasti dopravy, pojištění, úvěrů, manipulace a vedlejších nákladů, které byly zjištěny, a které ceny a jejich srovnatelnost ovlivňují.
e) Dumpingové rozpětí
(37) V souladu s čl. 2 odst. 11 základního nařízení byl vážený průměr běžné hodnoty na mexické hranici porovnán s váženým průměrem vývozní ceny (spolupracujících i nespolupracujících výrobců) na čínské hranici, a to při stejné úrovni obchodu.
(38) Výše uvedené srovnání prokázalo existenci velice významného dumpingu, dumpingové rozpětí se rovnalo hodnotě, o kterou běžná hodnota přesahovala vývozní cenu.
Zjištěné dumpingové rozpětí bylo vyšší nežli rozpětí zjištěné v průběhu původního šetření.
(39) Šetření neodhalilo žádné důvody, kvůli kterým by dumping v případě odvolání opatření měl ustat.
Byl tedy učiněn závěr, že pravděpodobnost pokračování dumpingu existuje.
(40) Někteří čínští vyvážející výrobci prohlásili, že nelze dospět k platným závěrům, týkajícím se současného a budoucího dumpingu, na základě takto malého objemu dovozů.
I když přijmeme tezi, že samotná existence dumpingu zachování opatření neospravedlňuje, jedná se nicméně o okolnost, která rozhodování o zrušení nebo zachování opatření ovlivňuje.
3. Pravděpodobnost obnovení dumpingu
(41) Byly zjištěny následující okolnosti, které se zkoumáním pravděpodobnosti obnovení dumpingu souvisejí: existence dumpingu, pozadí obcházení, výroba a trendy využívání kapacit v Číně, a trendy v počtech čínských jízdních kol, která jsou za dumpingové ceny vyvážena do celého světa.
a) Existence dumpingu a pozadí obcházení opatření
(42) Zatímco dumpingové rozpětí, stanovené v původním šetření, bylo vysoké (30,6 %), současné šetření naznačuje, že dumping, místo aby byl odstraněn, ještě vzrostl.
(43) Navíc docházelo k četným pokusům o obcházení učiněných antidumpingových opatření.
Počínaje rokem 1993 začal ve Společenství působit značný počet subjektů kompletujících jízdní kola a dovoz dílů jízdních kol se pronikavě zvýšil.Tento vývoj, který byl reakcí na původní opatření, byl zdůrazněn ve výsledcích šetření z roku 1996, zaměřeného anti obcházení opatření.
(44) Uvedené šetření rovněž prokázalo, že jakmile byla v roce 1993 učiněna antidumpingová opatření, začali čínští vyvážející výrobci spolupracovat s dovozci ve Společenství a vyhýbali se celní povinnosti prostřednictvím zásilek jízdních kol v nezkompletované formě.
Díly, náležející k jednomu kompletu, byly rozděleny do různých kontejnerů, zasílány v různou dobu a někdy vykládány v různých přístavech Společenství.
(45) Další formou obcházení byly zásilky čínských jízdních kol do Společenství doprovázené osvědčením o původu, které však bylo později odejmuto a nahrazeno jiným, označujícím jako zemi původu Vietnam (v rozmezí let 1992 až 1995 se jednalo o 523000 jízdních kol).
(46) Šetření, které vedlo k rozšíření působnosti opatření, rovněž s ohledem na dotyčné základní díly jízdních kol prokázalo, že existují důkazy dumpingu ve vztahu k dříve stanovené běžné hodnotě.
(47) Některé společnosti popíraly, že obcházení původních opatření prostřednictvím kompletace ve Společenství představuje okolnost, kterou je při hodnocení pravděpodobnosti obnovení dumpingu nutné brát v úvahu.
Takové tvrzení však nemohlo být přijato.
Šetření, zahájené v roce 1996 a zaměřené proti obcházení opatření, prokázalo, že obcházení opatření bylo dumpingem doprovázeno, a že nápravné účinky opatření tím byly podlamovány.
(48) Výsledky šetření zaměřeného proti obcházení antidumpingových opatření a současná nízká úroveň dovozů z Číny navíc prokázaly, že čínští vyvážející výrobci učinili pouze málo pokusů konkurovat na trhu Společenství za nedumpingové ceny.
b) Výroba a trendy využívání kapacit v Číně
i) Výrobní odvětví obecně
(49) Podle dostupných informací (stížnosti) jsou výrobní kapacity v Číně značné (odhady se pohybují okolo 70 milionů jednotek).
V uplynulých pěti letech se realizovaly pozoruhodné investice do společných podniků, zejména ze strany tchajwanských společností, a vývozcům, orientovaným na vývoz, jsou poskytovány vysoké daňové a celní úlevy.
(50) Od roku 1995 do šetřeného období se celková výroba jízdních kol snížila, tuzemská spotřeba kolísala mezi 25 a 30 miliony jednotek, vývoz pak mezi 8 a 16 miliony jízdních kol.
Míra využití kapacit je tedy spíše nízká, jen o něco výše než 50 %.
(51) Z důvodů ohromných kapacitních rezerv mají čínští vyvážející výrobci značné rezervy jak v oblasti výroby, tak v šíři sortimentu.
Tito výrobci jsou tedy schopni zvýšit výrobu během krátkého období a směrovat ji na kterýkoli vývozní trh, včetně trhu Společenství, pokud budou opatření zrušena.
(52) Situace je komplikována skutečností, že navzdory opatřením od roku 1997 dovoz základních dílů jízdních kol neustále roste v souvislosti s tím, jak se sestavovatelům daří získávat osvobození od celní povinnosti, pokud mohou prokázat, že hodnota dílů pocházejících z Číny nepřesahuje 60 % celkové hodnoty dílů zkompletovaného výrobku, nebo že hodnota přidaná k dovezeným dílům během kompletace je vyšší než 25 % výrobních nákladů (viz čl. 13 odst. 2 písm. b) základního nařízení)
Nárůst dovozů dílů pro jízdní kola lze vyčíst z následující tabulky: Zdroj: Eurostat
Index _BAR_ 100 _BAR_ 293 _BAR_ 856 _BAR_ 954 _BAR_ 1188 _BAR_ 1545 _BAR_ 1572 _BAR_ 1995 _BAR_ 1854 _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 1728 _BAR_ 3625 _BAR_ 4480 _BAR_ 8792 _BAR_ 9399 _BAR_ 9648 _BAR_ 9363 _BAR_ 9458 _BAR_ (53) Tyto díly jsou vyráběny společnostmi, které rovněž disponují kapacitami na výrobu hotových jízdních kol.
Pokud dojde ke zrušení opatření, je pravděpodobné, že velice brzy dojde k obnovení dovozů hotových jízdních kol pocházejících z Číny, které nahradí současný dovoz dílů jízdních kol.
ii) Spolupracující výrobci
(54) Vzhledem k tomu, že výrobní ukazatele za období od roku 1995 do konce šetřeného období vykazují relativní stabilitu, předpovědi pro rok 1999 odrážejí záměr spolupracujících výrobců zvýšit výrobu o 16 % na 10,6 milionů jednotek.
(55) Údaje o využití kapacit prokázaly navíc v období od roku 1995 do konce šetřeného období významné kapacitní rezervy.
Předvídaný vzrůst výroby v roce 1999 ponechává stále ještě rezervy pro dalších 5,8 milionů jednotek.
(56) Některé společnosti namítaly, že závěry Komise o výrobních kapacitách a jejich využití v Číně nejsou podepřeny přesvědčivými důkazy.
V této souvislosti se odvolávaly na závěry americké Komise pro mezinárodní obchod.
Toto tvrzení nelze přijmout.
Tyto závěry se v první řadě vztahují na jiné období než je šetřené.
Dále je třeba poznamenat, že závěry Komise a Rady se zakládají na údajích předložených samotnými spolupracujícími čínskými vyvážejícími výrobci.
Existence značných výrobních kapacit, naznačená v případě spolupracujících výrobců nízkou mírou využití okolo 50 %, je navíc potvrzena informacemi o čínském odvětví výroby jízdních kol, jak byly specifikovány ve stížnostech.
V této souvislosti nebylo tvrzení spolupracujících společností, že by měl být činěn rozdíl mezi výrobními kapacitami určenými pro vývoz a výrobními kapacitami pro prodej na čínském domácím trhu, shledáno přesvědčivým.
K jeho podpoře nebyly předloženy žádné důkazy.
Konečně je třeba mít na paměti, že skutečnost, že závěry Komise byly vypracovány na úzkém základě, je nutno přičíst na vrub značné neochotě čínských vyvážejících výrobců spolupracovat.
c) Trendy v čínském vývozu do třetích zemí
i) Všeobecný růst
(57) Údaje Comextu, na které je nutno se spolehnout z důvodu nízké úrovně spolupráce čínských vyvážejících výrobců, prokázaly, že v celosvětovém měřítku vzrostl čínský vývoz z 12,8 milionů jednotek v roce 1995 na 14,6 milionů jednotek v roce 1997 (+14 %).
V první polovině roku 1998 představoval vývoz 8,0 milionů jednotek – oproti stejnému období roku 1997 vzrůst o 22 %.
(58) Tento trend lze ukázat na situaci ve Spojených státech, kde jízdní kola pocházející z Číny nejsou předmětem antidumpingových opatření.
Dovozy vzrostly ze 4 milionů jednotek v roce 1995 na 8,4 milionů jednotek v roce 1998.
Podrobnosti jsou uvedeny v následující tabulce. Zdroj:
Vývoz z Číny do _BAR_ 1995 _BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ Šetřené období _BAR_
USA _BAR_ 4074554 _BAR_ 52 _BAR_ 3902483 _BAR_ 39 _BAR_ 5734027 _BAR_ 38 _BAR_ 8400000 _BAR_ - _BAR_ 7511342 _BAR_ - _BAR_
(59) Mimoto byl pozorován významný pokles cen. Mezi léty 1995 a 1997 poklesly v celosvětovém měřítku čínské vývozní ceny průměrně o 17 % na jednotku, v případě vývozu do Spojených států o 27 %.
ii) Možná vychýlení čínského vývozu z důvodů zavedení antidumpingových opatření a množstevních omezení ve třetích zemích
(60) Podle dostupných informací přijalo nedávno několik zemí obchodně-ochranná opatření týkající se čínských jízdních kol a reagující na škody, které tato způsobila jejich tuzemskému průmyslu.
V roce 1997 zavedly antidumpingová cla Kanada a Mexiko, zatímco Jižní Korea a Vietnam se rozhodly zavést mimořádná dovozní omezení.
Čínští vyvážející výrobci se tak dostali pod tlak, který je nutí hledat alternativní trhy pro jejich vývoz.
Pokud Společenství zruší současná opatření, stane se jeho trh pro tyto výrobce velice přitažlivým.
iii) Čínský vývoz do jiných třetích zemí
(61) Je důležité poznamenat, že poté, co Rada v roce 1993 zavedla antidumpingové clo, pronikli čínští vyvážející výrobci snadno na jiné vývozní trhy jako Austrálie a Jižní Korea.
d) Dumping spolupracujících vyvážejících výrobců ve třetích zemích
(62) Vývozy spolupracujících vyvážejících výrobců do třetích zemí (zejména do USA, Austrálie a Japonska) jsou pro celkový čínský vývoz jízdních kol všeobecně velmi reprezentativní, neboť v létech 1996 a 1997 představovaly 70 % celkového čínského vývozu do USA, v případě Japonska a Austrálie potom 20 %, respektive 50 % za totéž období.
(63) Pro účely tohoto šetření a na základě odpovědí vyvážejících výrobců, kteří odpověděli na dotazník, se analýza zaměřila na takové kategorie, které splňovaly podmínku vývozu do Společenství: tedy kategorie A a C. Pro každou z těchto kategorií byl stanoven vážený průměr vývozních cen na zemi určení, a to pro všechny čínské spolupracující vyvážející výrobce.
(64) Pro účely dumpingových kalkulací byl poté stanoven vážený průměr běžné hodnoty pro modely těchto kategorií, a porovnán s příslušnou vývozní cenou.
(65) V případě USA, Kanady, Austrálie, Japonska a ostatních velkých dovozců, byl v obou kategoriích výsledkem zjevný důkaz o významném dumpingu (29 % až 96 %).
Není tedy bezdůvodné předpokládat, že v případě zrušení opatření budou čínští vyvážející výrobci ve Společenství prodávat podobné množství za podobné ceny.
4. Závěr
(66) Šetření zcela jasně prokázalo, že určité (i když malé) množství výrobků pocházejících z Číny bylo v průběhu šetřeného období dovezeno do Společenství za dumpingové ceny.
Úroveň dumpingu byla shledána vyšší nežli v případě původního šetření.
(67) Šetření rovněž prokázalo, že v případě skončení platnosti ochranných opatření bude objem vývozu čínských jízdních kol do Společenství se vší pravděpodobností významný.
K tomuto závěru se dospělo se zřetelem k dostupným volným kapacitám v Číně a k historii obcházení ochranných opatření.
Toto vše dokládá pokračující silný zájem čínských vyvážejících výrobců o prodej ve Společenství.
Pravděpodobnost, že objem dovozu dosáhne významné hranice, je zvyšován rizikem odklonu vyvážejících výrobců směrem ke Společenství, a to v důsledku přijetí obchodně-ochranných opatření Jižní Koreou, Mexikem, Kanadou a Vietnamem.
(68) Je rovněž důvodné se domnívat, že objem vývozu do Společenství za dumpingové ceny výrazně poroste.
Tento předpoklad je podepřen vysokým dumpingovým rozpětím, které bylo shledáno v oblasti čínských vývozů na trhy třetích hlavních zemí.
Není důvodné se domnívat, že čínští vyvážející výrobci budou pokračovat ve vývozu do Společenství na jiném základě, než jakým jsou nízké a dumpingové vývozní ceny.
(69) Lze shrnout, že je vysoce pravděpodobné, že pokud budou opatření zrušena, dosáhnou dovozy z Číny významného objemu a za výrazně dumpingové ceny.
D. VÝROBNÍ ODVĚTVÍ SPOLEČENSTVÍ
(70) Výrobci Společenství zahrnutí do definice "výrobního odvětví Společenství" pro původní šetření představovali okolo 54 % celkové výroby jízdních kol ve Společenství.
(71) V průběhu šetřeného období představovali žádající výrobci Společenství zhruba 58 % celkové výroby Společenství. Představují tedy "výrobní odvětví Společenství" ve smyslu čl.
4 odst. 1 základního nařízení, a tak jsou také dále uváděni.
(72) Zbývající výrobci ve Společenství (kteří představují zhruba 42 % celkové výroby Společenství) jsou dále uváděni jako "nežádající výrobci".
E. ANALÝZA TRHU SPOLEČENSTVÍ
1. Předběžné poznámky
(73) Situace výrobního odvětví Společenství byla hodnocena na základě dvou kategorií údajů:
i) ukazatele souhrnného poškození výrobního odvětví Společenství, jak je definován v oddíle D výše (výroba, výrobní kapacity, využití kapacit, skladované zásoby, prodej, investice a zaměstnanost), získané od národních sdružení výrobců jízdních kol ve Společenství.
Údaje získané z výrobního odvětví Společenství byly, pokud možno, ověřeny na základě jiných dostupných informací (statistické údaje, údaje z předchozích antidumpingových šetření, atd.);
ii) některé indikátory poškození související s výrobou (rentabilita, ceny, vývoj cen a cenové podbízení) a získané a ověřené na úrovni vzorku.
Tyto společnosti odpověděly Komisi na dotazník a plně při šetření spolupracovaly.
Představují asi 40 % celkového objemu výroby výrobního odvětví Společenství.
2. Spotřeba ve Společenství
(74) Spotřeba ve Společenství byla vypočítána zkombinováním celkového objemu prodeje na trhu Společenství všech výrobců Společenství (výrobní odvětví Společenství a nežádající výrobci) a celkových dovozů (údaje Eurostatu).
(75) V průběhu uvažovaného období poklesla spotřeba o 11 %, ze 17401000 jednotek na 15452000 jednotek v šetřeném období.
Hodnota spotřeby zůstala v tomtéž období stabilní, na úrovni 2,3 milionů eur, což naznačuje, že průměrné prodejní ceny na trhu Společenství vzrostly.
(76) Negativní trend spotřeby (v jednotkách) lze částečně vysvětlit od počátku devadesátých let pokračujícím útlumem dvou z hlavních výrobků v odvětví jízdních kol: prodej jízdních kol BMX (dětská "motokrosová" kola – kategorie C) od roku 1991 výrazně klesá, a jízdní kola kategorie A (MTB, horská kola) se po roce 1992 stávají stále méně oblíbená.
Klesající prodej těchto dvou typů nebyl kompenzován prodejem jiných typů nebo kategorií.
(77) Někteří z vyvážejících výrobců prohlásili, že typy BMX a MTB představují pro Čínu zásadní vývozní výrobky.
Nemůže tedy dojít k obnovení poškozování, jestliže ve Společenství již netrvá dostatečná poptávka po těchto výrobcích, což uznává samo Společenství.
(78) Ačkoli na trhu Společenství poptávka po jízdních kolech BMX a MTB v průběhu uvažovaného období poklesla, je stále významná.
Podle dostupných informací se v průběhu šetřeného období prodalo několik milionů kol MTB.
Výrobci Společenství a vyvážející výrobci nadto představili několik nových modelů BMX, které stále patří k nejvyhledávanějším jízdním kolům pro děti.
(79) Tvrzení vznesené čínskými vyvážejícími výrobci je tedy považováno za neodůvodněné.
3. Dovoz jízdních kol pocházejících z Číny za dumpingové ceny
a) Objem a cena dovozu jízdních kol pocházejících z Číny
(80) Počet jízdních kol pocházejících z Číny, a odtamtud také dovážených, mezi rokem 1995 (kdy bylo dovezeno celkem 65408 jízdních kol) a šetřeným obdobím poklesl.
Po 29 % nárůstu v roce 1996 došlo od roku 1997 k poklesu a během šetřeného období bylo dovezeno pouze 13651 jízdních kol.
(81) Jedna dotčená strana prohlásila, že jelikož podle čl. 11 odst. 5 základního nařízení musí být přezkumná šetření prováděna podle stejných pravidel jako jiná šetření, je čl. 5 odst. 7 je použitelný rovněž na přezkum v případě skončení platnosti opatření. Bylo namítáno, že současné přezkumné šetření nemělo být vůbec zahájeno, neboť dovozy z Číny nedosahují 1 % úhrnné spotřeby, a to jak z hlediska objemu tak hodnoty v průběhu šetřeného období, tj. zůstávají tedy pod prahovou úrovní (de minimis).
(82) Ustanovení čl. 11 odst. 2 základního nařízení stanovuje, že:
"Platnost konečných antidumpingových opatření skončí pět let po jejich zavedení (…), pokud není na základě přezkumu stanoveno, že jejich skončení pravděpodobně povede k pokračování nebo obnovení dumpingu a poškození. (…)"
Z výše uvedeného vyplývá, že účelem přezkumu případě skončení platnosti opatření, bez ohledu na úroveň dovozů z dotčené země, je stanovit, zda skončení platnosti antidumpingových opatření pravděpodobně povede k pokračování nebo obnovení dumpingu a poškození. Nejedná se tedy o stanovení hmotného poškození, jak je uvedeno v čl.
3 odst. 2 základního nařízení.
(83) Proto tedy tvrzení, že současné šetření nebylo zahájeno patřičně, nelze akceptovat.
(84) Z údajů o dovozu, uvedených v bodu 80 odůvodnění, lze vyvodit závěr, že zavedení antidumpingových cel vůči Číně v roce 1993 mělo okamžitý a zásadní účinek na objem dovozu, který v roce 1991 dosahoval výše 2,5 milionů jízdních kol.
Tyto údaje však neodrážejí dva následující vývojové trendy, které celkový obraz poněkud mění.
(85) Po uvalení konečných antidumpingových cel v roce 1993 začali čínští vyvážející výrobci, vyvážet jízdní kola do Společenství za použití falešných prohlášení o původu (viz body odůvodnění 44 a 45).
Bylo rovněž zjištěno, že se pokoušejí celní povinnost obcházet.
Až do začátku roku 1997 [10] byl tedy tlak objemu jízdních kol pocházejících z Číny podstatně vyšší, než jak údaje naznačují.
(86) Průměrné ceny jízdních kol pocházejících z Číny v průběhu uvažovaného období pozoruhodně vzrostly (+80 %), zejména mezi rokem 1997 a šetřeným obdobím (+51 %).
Vzhledem k omezení dováženého množství, které v průběhu uvažovaného období významně pokleslo (–79 %), nelze vyvodit spolehlivé závěry týkající se cen a vývoje cen, zejména nejsou-li dostupné údaje o změnách v oblasti sortimentní skladby.
b) Cenové chování vyvážejících výrobců
(87) Navzdory značnému omezení dováženého množství během šetřeného období, bylo cenové chování vyvážejících výrobců analyzováno na základě předložených cenových informací.
Analýza vzala v úvahu vývozní ceny vyvážejících výrobců (náklady, pojištění a dopravné – CIF – na hranice Společenství), s antidumpingovým clem i bez něj, jakož i bývalé podnikové ceny účtované výrobním odvětvím Společenství nezávislým spotřebitelům na stejné úrovni obchodu.
(88) Analýza prokázala, že vývozní ceny, s použitím antidumpingových cel i bez jejich použití, byly výrazně nižší než ceny výrobního odvětví Společenství.
4. Hospodářská situace ve výrobním odvětví Společenství
a) Předběžné poznámky
(89) K hodnocení situace výrobního odvětví Společenství je třeba poznamenat, že od uvalení antidumpingových opatření proti dovozu jízdních kol pocházejících z Číny se předmětem antidumpingového šetření staly rovněž dovozy ze třetích zemí.
V roce 1996 byla učiněna antidumpingová opatření v oblasti jízdních kol pocházejících z Malajsie a Thajska, v roce 1999 na jízdní kola pocházející z Tchajwanu.
b) Výroba
(90) Od roku 1995 do šetřeného období poklesla výroba výrobního odvětví Společenství o 25 %, tedy o více než 2 miliony jednotek (z 8842500 na 6400000).
(91) Šetření prokázalo, že tento pokles byl důsledkem odchodu několika společností z odvětví a omezení výroby hlavními výrobci Společenství.
Je třeba rovněž připomenout, že z důvodů přežití přešli někteří výrobci Společenství, zahrnutí v původním šetření do definice výrobního odvětví Společenství, od výroby hotových jízdních kol (tj. včetně výroby rámů) k prostému kompletování nebo dokompletování s použitím dovážených dílů (rámy, vidlice, celá kola, klikové mechanismy, volnoběžky, brzdy atd.).
c) Výrobní kapacity a využití výrobních kapacit
(92) Vzhledem k tomu, že jízdní kola se ve Společenství vyrábějí na sezónním základě, je poptávka po kapacitě v některých měsících značně vysoká.
Ve většině členských států začíná sezóna v březnu a končí v září.
Kolekce jízdních kol pro příští sezónu jsou obchodu (dealeři, agenti, maloobchod, prodejní řetězce, atd.) představovány každé září.
(93) Od roku 1995 do šetřeného období byla výrobní kapacita výrobního odvětví Společenství snížena o 27 %, z 15 na 11 milionů jednotek, což bylo důsledkem okolností, které vedly k poklesu výroby a k restrukturalizaci některých výrobců Společenství (viz bod 91 odůvodnění).
(94) Navzdory významnému snížení kapacity se míra využití kapacity mezi rokem 1995 a šetřeným obdobím zvýšila o pouhá 2 %.
Na skutečnou míru využití v průběhu šetřeného období (58 %) je nutno pohlížet ve spojení s mírou, kterou tento druh výrobního odvětví potřebuje ke své hospodářské životaschopnosti (70 %).
d) Prodej výrobního odvětví Společenství
(95) V průběhu uvažovaného období poklesl objem prodeje o 24 %, neboli o 1,9 milionů jednotek.
Pokles byl zaznamenán zejména u kategorií A (–35 %) a C (–13 %) – tedy právě u těch kategorií, u nichž bylo v průběhu původního šetření zjištěno, že jsou v nich čínští vyvážející výrobci velmi silní.
Pokles lze částečně vysvětlit obcházením antidumpingových opatření proti čínským jízdním kolům a dovozem dílů, které byly z antidumpingových opatření vyňaty.
(96) Hodnota prodeje poklesla o 8 %.
Jedná se o podstatně nižší pokles nežli pokles ve smyslu objemu, což ukazuje, že průměrné prodejní ceny výrobního odvětví Společenství v průběhu uvažovaného období vzrostly.
e) Podíl na trhu
(97) V důsledku celkových ztrát v oblasti objemu prodeje i hodnoty prodeje, ztratilo mezi rokem 1995 a šetřeným obdobím výrobní odvětví Společenství 15 % ze svého podílu na trhu (ve smyslu objemu), zejména v kategoriích A a C (viz poznámku v bodě 95 odůvodnění).
f) Průměrné prodejní ceny a vývoj cen
(98) Vážený průměr cen jízdních kol, prodávaných výrobním odvětvím Společenství na trhu Společenství, vzrostl během uvažovaného období o 10 %.
Šetření prokázalo, že hlavní výrobci, zahrnutí v původním šetření do definice výrobního odvětví Společenství, změnili sortimentní skladbu směrem k vyšším modelům. Tato skutečnost si vyžádala zaměření jejich prodejních aktivit na dealery a maloobchodníky, jejichž maloobchodní ceny jsou v porovnání s ostatními prodejními kanály, jakými jsou prodejní řetězce a supermarkety, daleko stabilnější a přitažlivější.
(99) Z analýzy podle jednotlivých kategorií vyplynulo, že ceny v kategoriích A a C (které v původním šetření zahrnovaly největší část dovozů čínských jízdních kol) vzrostly v průběhu uvažovaného období o 13 %, ačkoli tento vzrůst nebyl u obou kategorií stejný; například ceny v kategorii C vzrostly mezi roky 1995 a 1997 o 20 %.
(100) Naopak v kategorii B, nejsilnějším segmentu výrobního odvětví Společenství, zůstávaly během uvažovaného období ceny velmi stabilní.
g) Rentabilita
(101) Ačkoli se v průběhu uvažovaného období průměrná rentabilita mírně zvýšila, z –2,3 % na –0,6 %, přesto zůstala záporná.
V létech 1995 a 1996 byly ztráty, které výrobní odvětví Společenství utrpělo, stabilní (2,2 % v roce 1996).
V roce 1997 se snížily o 1,9 procentních bodů (–0,3 % z netto prodeje), během šetřeného období však opět vzrostly (–0,6 % z netto prodeje).
(102) Šetření prokázalo, že nejhorších výsledků bylo dosahováno v období 1995 až 1996, kdy čínští vyvážející výrobci obcházeli antidumpingová opatření (viz body 44 a 45 odůvodnění).
S cílem ukončit toto jednání byla počátkem roku 1997 působnost opatření rozšířena na díly jízdních kol.
V roce 1997 se v důsledku 7 % zvýšení cen od roku 1995 lehce zvýšila i rentabilita výrobního odvětví Společenství.
Později, během šetřeného období, opět mírně poklesla, a to navzdory dalšímu 3 % růstu cen.
(103) Výše uvedené trendy zřetelně naznačují, že finanční situace výrobního odvětví Společenství se během uvažovaného období dostatečně nezotavila.
Šetření prokázalo, že rentabilita setrvala v záporných hodnotách, a to navzdory skutečnosti, že se výrobní odvětví Společenství odhodlalo k podstatné restrukturalizaci, snížil výši některých pevných výrobních nákladů a zvýšil prodejní ceny.
(104) Rentabilita dosahovaná v průběhu uvažovaného období by měla být srovnávána s úrovní považovanou pro výrobní odvětví za minimální v případě bez dovozů z Číny za dumpingové ceny, tj. 8 %.
(105) Toto zhoršení lze vysvětlit především snížením objemu výroby (které vedlo k vyšším jednotkovým nákladům na výrobu) a restrukturalizací výrobního odvětví jízdních kol.
h) Investice
(106) Investice výrobního odvětví Společenství do budov, závodů a strojního zařízení byly v průběhu uvažovaného období spíše nízké.
Představovaly pouze 1,7 % až 2,5 % hodnoty prodeje výrobního odvětví Společenství na trhu Společenství.
Investice směřovaly především do oblasti strojního zařízení s cílem zvýšit efektivnost výroby (svářecí roboty) a kvalitu rámů jízdních kol.
i) Zaměstnanost
(107) Od roku 1995 až do šetřeného období zaměstnanost ve výrobním odvětví Společenství neustále klesala.
Během uvažovaného období bylo propuštěno celkem 1800 osob (což představuje 12 % pracovní síly v roce 1995).
j) Všeobecné poznámky k hospodářské situaci ve výrobním odvětví Společenství
(108) Na základě zpráv z tisku a výňatků z odpovědí Komisi, jež nebyly důvěrné, tvrdili někteří vyvážející výrobci, že hospodářská situace některých výrobců Společenství se během uvažovaného období zlepšila, zejména ve smyslu objemu prodeje a výroby a rentability.
Tato tvrzení byla v protikladu se závěrem, že výrobní odvětví Společenství se od roku 1993, kdy bylo uvaleno antidumpingové clo na jízdní kola pocházející z Číny, nachází v oslabené a zranitelné hospodářské situaci.
(109) V této souvislosti je třeba zdůraznit, že tito vyvážející výrobci použili informace týkající se zejména některých jednotlivých výrobců, kteří spadali pod definici výrobního odvětví Společenství, a jejichž situace není pro výrobní odvětví Společenství jako celek reprezentativní.
Má se za to, že tímto nejsou zneplatněna celková zjištění, která odrážejí situaci dotčeného výrobku a všech jednotlivých společností zahrnutých pod definici výrobního odvětví Společenství.
(110) Na tomto základě je tedy závěr, že hospodářská situace výrobního odvětví Společenství se zlepšila, považován za neodůvodněný.
5. Závěr
(111) Analýza hospodářské situace výrobního odvětví Společenství odhalila, že většina hospodářských ukazatelů pokračovala v průběhu uvažovaného období ve vykazování negativních trendů: výroba poklesla o 25 %, výrobní kapacity o 27 %, objem a hodnota prodeje o 24 %, respektive o 8 %, a hodnota a objem podílu na trhu o 8 %, respektive o 15 %.
Ačkoli během šetřeného období vzrostly ceny oproti roku 1995 o 10 %, utrpělo výrobní odvětví Společenství další ztráty a zaměstnanost poklesla o 12 %.
(112) Na tomto základě byl učiněn závěr, že výrobní odvětví Společenství se od roku 1993, kdy bylo uvaleno antidumpingové clo na jízdní kola pocházející z Číny, nachází v oslabené a zranitelné hospodářské situaci.
F. PRAVDĚPODOBNOST OPAKOVÁNÍ ŠKOD
1. Předběžné poznámky
(113) Mimo hospodářskou situaci výrobní odvětví Společenství zkoumala Komise rovněž pravděpodobnost škod, které mohou vzniknout v důsledku odstranění antidumpingových opatření vztahujících se na dovozy z Číny.
(114) Analýza se zabývala situací na trhu Společenství ve světle minulého obcházení opatření čínskými vyvážejícími výrobci, situací v čínském výrobní odvětví jízdních kol a pravděpodobnými důsledky zrušení antidumpingových opatření na trh Společenství.
2. Situace výrobního odvětví jízdních kol v Číně a objem vývozu v budoucnosti
(115) Jak bylo uvedeno v bodě 50 odůvodnění, využívá čínské výrobní odvětví jízdních kol pouze 50 % své ohromné výrobní kapacity a čínská jízdní kola se nacházejí na hlavních světových trzích, zejména ve Spojených státech a Japonsku.
(116) Šetření rovněž prokázalo, že po dvouleté nepřítomnosti na americkém trhu, ke které došlo po uvalení antidumpingových cel, zahájili čínští vyvážející výrobci téměř bezprostředně po odstranění cel masivní prodejní kampaň a byli schopni téměř okamžitě obnovit svou přítomnost.
Bylo prodáno značné množství čínských jízdních kol, zejména v supermarketech a obchodních domech, tedy prostřednictvím jednoho z hlavních distribučních kanálů v USA (stejně jako ve Společenství).
V důsledku toho bylo v průběhu šetřeného období do Spojených států dovezeno přibližně 8 milionů jízdních kol pocházejících z Číny.
(117) Konečně je třeba připomenout, že několik zemí nedávno použilo ochranných nástrojů proti dovozům čínských jízdních kol (viz bod 60 odůvodnění).
(118) Někteří vyvážející výrobci prohlásili, že vzhledem k rozsáhlému tuzemskému trhu v Číně a vývozům do třetích zemí s velkým a stabilním trhem (např. Japonsko a USA) není vznik škod pravděpodobný.
(119) Tito výrobci rovněž tvrdili, že čínské výrobní odvětví jízdních kol nedisponuje natolik velkými a rezervními výrobními kapacitami, které by umožnily významný nárůst výroby nebo rychlé proniknutí na trh Společenství takovým způsobem, který by výrobní odvětví Společenství ohrozil.
Podle jejich názoru nebyly k podepření závěrů, týkajících se výrobních kapacit a využití těchto kapacit v Číně, předloženy žádné hodnověrné důkazy.
Míra využití kapacit v Číně, jak bylo prohlášeno, je daleko vyšší (okolo 87 %).
(120) Je pravda, jak bylo uvedeno v bodě 116 odůvodnění, že čínští vyvážející výrobci jsou v současnosti přítomni na velkých a stabilních trzích. Prokázalo se však, že jsou schopni své vývozy rychle přesměrovat a proniknout na nové trhy.
(121) Je třeba rovněž poznamenat, že závěry týkající se výrobních kapacit a využití kapacit se zakládají na stížnostech a informacích dodaných samotnými čínskými vyvážejícími výrobci (viz body 54 a 55 odůvodnění).
(122) Na tomto základě, bez dalších nových podpůrných důkazů, nemohlo být tvrzení čínských vyvážejících výrobců přijato.
3. Pravděpodobná situace na trhu Společenství bez působení antidumpingových opatření proti dovozům z Číny
(123) Jak již bylo uvedeno, disponují čínští vyvážející výrobci potenciálem, který jim umožňuje proniknout rychle na trh Společenství.
Bez antidumpingových opatření a vzhledem k volným výrobním kapacitám lze v blízké budoucnosti očekávat, že objem dumpingových dovozů z Číny s nízkými cenami dosáhne úrovně srovnatelné s rokem 1991 (2,5 milionů jízdních kol).
To by čínským vyvážejícím výrobcům poskytlo zhruba 15 % podíl na trhu Společenství.
(124) Tento scénář se jeví vysoce pravděpodobným a vychází z cenové nabídky poskytnuté čínskými vyvážejícími výrobci subjektům sídlícím ve Společenství.
Tyto ceny, které nebyly podmíněny odvoláním nebo zachováním antidumpingových opatření, byly srovnatelné s cenami, které čínští vyvážející výrobci účtovali na svých hlavních vývozních trzích.
(125) Současná analýza ukázala, že v porovnání s původním šetřením průměrné ceny čínských dovozů pravděpodobně mírně vzrostou, neboť jízdní kola nižší části trhu byla v průběhu šetřeného období shledána lépe vybavena.
Nicméně, při použití metodologie cenového porovnání, popsané v bodech 87 a 88 odůvodnění, byly ceny nebo cenové nabídky podstatně pod cenovou úrovní srovnatelných modelů, prodávaných výrobním odvětvím Společenství.
Je tedy skutečností, že bez působnosti antidumpingových cel by se prodejní ceny čínských jízdních kol pohybovaly mezi 40 % až 55 % pod průměrem výrobního odvětví Společenství.
(126) Toto zjištění naznačuje, že pokud opatření přestanou působit, dospěje škodlivá cenová politika vyvážejících výrobců v Číně opětovně na závažnou úroveň.
Lze očekávat, že bez působnosti antidumpingových cel utrpí výrobní odvětví Společenství ztráty a přijde o část svého podílu na trhu.
Přesněji řečeno, lze očekávat, že objem prodeje a výroby výrobního odvětví Společenství poklesne o zhruba 1 milion jednotek, tedy na úroveň 5, respektive 5,4 milionů jízdních kol.
Je rovněž vysoce pravděpodobné, že výrobci Společenství se zaměří na výrobu dražších jízdních kol.
(127) Prostřednictvím podrobného rozboru distribuční sítě bylo zjištěno, že:
- výrobní odvětví Společenství zastává přední místo v prodejních kanálech dealerů a maloobchodních prodejců (60 % – 65 % celkového prodeje), kteří působí především ve střední a vyšší oblasti trhu,
- avšak někteří výrobci Společenství (zejména ve Francii, Německu a ve Spojeném království) vyrábějí pro spodní oblast trhu a specializují se prodej prostřednictvím supermarketů, hromadných prodejních řetězců a na zákazníky OEM (až 80 % jejich prodeje, nebo celkem 2 miliony).
(128) Protože čínští vyvážející výrobci by konkurovali především v oblasti prodejních kanálů s vysokým objemem, byl by tlak na výrobní odvětví Společenství silný právě zde, méně kritický pak v oblasti prodejních kanálů dealerů a maloobchodních prodejců.
(129) Odstranění antidumpingových cel na jízdní kola z Číny by tedy vedlo:
- k další restrukturalizaci výrobního odvětví Společenství a zavírání společností,
- k dalšímu snížení zaměstnanosti ve výrobním odvětví Společenství,
- ztrátám v objemu prodeje s následným snížením objemu výroby a tím i k nevyhnutelnému růstu pevných nákladů na jednotku a obchodování bez ztráty a zisku,
- hospodářským ztrátám v měřítku vedoucím k vyšším proměnným jednotkovým nákladům.
4. Závěry o možnosti obnovení škodlivého dumpingu
(130) Analýza pravděpodobnosti opětovného výskytu škodlivého dumpingu naznačuje, že bez působnosti antidumpingových opatření vůči jízdním kolům pocházejícím z Číny dojde k opakování tohoto škodlivého dumpingu.
(131) Jak zřetelně vyplývá z jejich chování v průběhu uvažovaného období a z jejich vystupování na vývozních trzích, disponují čínští vyvážející výrobci značnými kapacitami a ohromným potenciálem pro výrobu jak hotových jízdních kol, tak dílů pro jízdní kola.
Tito výrobci mají technické i finanční prostředky k rychlému návratu na trh Společenství a k získání významného podílu na tomto trhu, jak to nedávno učinili v USA.
Vzhledem k existenci dumpingu a oslabené hospodářské situaci výrobního odvětví Společenství lze dospět k závěru, že odstranění antidumpingových opatření povede nevyhnutně k opětovnému hmotnému poškozování výrobního odvětví Společenství.
G. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
1. Úvod
(132) Je třeba připomenout, že v původním šetření nebylo přijetí opatření zamýšleno proti zájmům Společenství.
(133) V rámci tohoto přezkumu bylo též zkoumáno, zda existují přesvědčivé důvody k učinění závěru, že v tomto konkrétním případě není zachování opatření v zájmu Společenství, navzdory závěrům o dumpingu, škodách a pravděpodobném opakování škodlivého dumpingu.
Pro tyto účely a podle čl. 21 odst 1 základního nařízení, zvážila Komise dopad stávajících opatření na všechny dotčené strany, a rovněž důsledky nezachování těchto opatření vůči Číně.
2. Zájmy výrobního odvětví Společenství
(134) Hospodářská situace výrobního odvětví Společenství jasně ukazuje, že v zájmu tohoto průmyslu je třeba udržet obvykle fungující podmínky hospodářské soutěže a že ceny, odrážející tyto podmínky, musí na trhu Společenství převládat.
(135) Některé strany tvrdily, že antidumpingová opatření by neměla chránit výrobní odvětví Společenství před mezinárodní konkurencí, a že výrobní odvětví se v plné míře zotaví až pět let po uvalení antidumpingových opatření.
(136) Zde je třeba poznamenat, že výrobci Společenství, především malé a středně velké podniky, čelily od roku 1988 do konce roku 1996 významnému konkurenčnímu tlaku ze strany nízkých cen dumpingového dovozu z Číny.
Poškození bylo značné zejména v rozmezí let 1993 a 1996, a to vzhledem k obcházení opatření čínskými vyvážejícími výrobci a škodlivému dumpingu z jiných zdrojů.
(137) Z důvodů zvýšení efektivnosti a produktivity vyvinulo výrobní odvětví během nedávných let pozoruhodné úsilí s cílem snížit výrobní náklady a zvýšit kvalitu a konkurenceschopnost v rámci tohoto cenově citlivého trhu.
Jak ukázaly klesající výrobní kapacity, někteří výrobci své výrobní závody zavřeli nebo v nich omezili výrobu.
To napomohlo vzestupu několika skupin, které skoupily malé a známé značky a výrobní závody, nebo se sloučily s jinými společnostmi za účelem restrukturalizace a reorganizace svých aktivit.
Tato skutečnost naznačuje přizpůsobivost výrobního odvětví, jeho konkurenceschopnost, životaschopnost a odhodlání přežít.
(138) Díky uvalení antidumpingových opatření na všechny zdroje dumpingu by nyní výrobní odvětví Společenství mohlo mít prospěch z náležitě fungujících obchodních podmínek na trhu a následně se finančně vzpamatovat.
(139) Bez opatření vůči Číně se však nejistá finanční situace výrobního odvětví Společenství bude nadále zhoršovat a nevyhnutně povede k zavírání dalších společností a tím i k ohrožení tisíců dalších pracovních míst ve Společenství.
Negativní důsledky na výrobní odvětví budou zesíleny zpětným dopadem na výrobní odvětví vyrábějící díly i na jiné aktivity, a to jak směrem nahoru tak dolů.
3. Zájmy ostatních výrobců ve Společenství
(140) Během uvažovaného období poklesl o 10 % objem jak prodeje, tak výroby nežádajících výrobců ve Společenství (prodej ze 4,6 na 4,1 milionů jednotek, výroba z 5,1 na 4,6 milionů jednotek).
Dostupné informace naznačují, že jízdní kola prodávaná nežádajícími výrobci čelí především konkurenci jízdních kol pocházejících z Číny (stejné odbytiště a podobní zákazníci).
V důsledku toho ztráta podílu na trhu jde rovněž na úkor těchto výrobců.
Odstranění antidumpingových cel na jízdní kola pocházející z Číny by tedy neposloužilo jejich nejlepším zájmům
4. Dopad na spotřebitele
(141) Ze strany sdružení spotřebitelů Společenství neobdržela Komise žádné připomínky týkající se tohoto přezkumu, což naznačuje, že zde není zájem o dopad pokračujících antidumpingových opatření.
(142) Nicméně však byla provedena analýza ke stanovení pravděpodobných důsledků jak odstranění, tak zachování opatření.
(143) Některé strany prohlásily, že spotřebitelé mají dostatečný výběr ze širokého sortimentu jízdních kol ve všech segmentech trhu, a to právě díky konkurenci ze strany výrobců mimo Společenství, a že tato konkurence se odstraněním opatření ještě zvýší.
(144) Šetření prokázalo, že zbývající výrobci Společenství reagovali na nižší objem prodeje a výroby a vyšší jednotkové výrobní náklady zvýšením cen ve střední a vyšší oblasti trhu.
Ke stejné situaci dojde v případě zrušení antidumpingových opatření.
Je třeba podotknout, že tyto segmenty představují 60 % trhu Společenství ve smyslu jeho objemu.
(145) Spotřebitelé mají široký výběr ve všech segmentech trhu, a to i bez jízdních kol pocházejících z Číny.
Výrobní odvětví Společenství významně přispívá k vyčerpávajícímu rozsahu nabídky a šetření neodhalilo žádné dodavatelské problémy.
(146) Bez antidumpingových opatření by tedy ve střední a vyšší oblasti trhu ceny vzrostly, v jeho nižší oblasti pak poklesly.
Spotřebitel by nebyl nikterak závažně dotčen.
V tomto ohledu nejsou pokračující antidumpingová opatření vůči Číně v protikladu se zájmy spotřebitelů.
5. Závěry
(147) Na základě výše uvedených skutečností a úvah a po přezkumu veškerých argumentů předložených dotčenými stranami, byl učiněn závěr, že neexistují žádné přesvědčivé důvody pro to, aby účinnost opatření v oblasti dovozů z Číny nezůstala zachována.
Protože působnost platného antidumpingového cla, s ohledem na hotová jízdní kola, byla nařízením (ES) č. 71/97 rozšířena, aby pokryla rovněž dovozy některých dílů jízdních kol pocházejících z Číny, má být clo zachováno v podobě rozšířené uvedeným nařízením.
H. KONEČNÁ OPATŘENÍ
(148) Jak vyplývá a jak je uvedeno v čl. 11 odst. 2 a čl. 11 odst. 6 základního nařízení, antidumpingové clo na dovoz jízdních kol pocházejících z Číny, uvalené nařízením (EHS) č. 2474/93, rozšířené nařízením (ES) č. 71/97, by mělo zůstat zachováno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo z dovozu jízdních kol a jiných kol (včetně tříkolek), která nejsou poháněna motorem, která jsou v současnosti zařazena pod kódy KN 87120010, 87120030 a 87120080 a pocházejí z Čínské lidové republiky.
2. Sazba konečného cla, která se vztahuje na čistou cenu franko hranice Společenství před proclením, činí 30,6 %.
3. Pokud není uvedeno jinak, použijí se platná ustanovení týkající se cel.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1526/2000
ze dne 13. července 2000,
kterým se mění příloha II nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], ve znění nařízení (ES) č. 1040/2000 [2], a zejména na čl. 31 odst. 14 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 8 nařízení Rady (ES) č. 3448/93 ze dne 6. prosince 1993 o právní úpravě obchodování s některým zbožím vzniklým zpracováním zemědělských produktů [3], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2491/98 [4], stanoví, že při vývozu zboží lze na použité zemědělské produkty použít vývozní náhrady zřízené nařízeními o společné organizaci trhů v dotyčných odvětvích.
(2) Článek 31 nařízení (ES) č. 1255/1999 stanoví poskytování náhrad pro některé produkty, na něž se nařízení vztahuje, pokud jsou vyváženy ve formě zboží uvedeného v příloze II uvedeného nařízení.
(3) S ohledem na závazky Společenství vyplývající z Dohody o zemědělství [5] v rámci Světové obchodní organizace (WTO) a rozpočtové možnosti a s ohledem na předpokládaný vývoj cen zemědělských produktů ve Společenství a na světovém trhu, jakož i předpokládaný vývoj vývozu zemědělských produktů ve formě zboží, jež není uvedeno v příloze I Smlouvy, by měla být omezena možnost poskytovat vývozní náhrady pro zemědělské produkty ve formě zboží, v němž mohou být tyto produkty obsaženy.
(4) Z tohoto důvodu je nezbytné změnit seznam zboží uvedený v příloze II nařízení (ES) č. 1255/1999.
(5) Výbor pro mléko a mléčné výrobky nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha II nařízení (ES) č. 1255/1999 se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1528/2000
ze dne 13. července 2000,
kterým se mění příloha B nařízení Rady (ES) č. 3072/95 o společné organizaci trhu s rýží
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3072/95 ze dne 22. prosince 1995 o společné organizaci trhu s rýží [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2072/98 [2], a zejména na čl. 13 odst. 15 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 8 nařízení Rady (ES) č. 3448/93 ze dne 6. prosince 1993 o právní úpravě obchodování s některým zbožím vzniklým zpracováním zemědělských produktů [3], naposledy pozměněného nařízením Komise (ES) č. 2491/98 [4], mohou být při vývozu zboží poskytnuty pro použité zemědělské produkty náhrady podle nařízení o společné organizaci trhu v dotčených odvětvích.
(2) Článek 13 nařízení (ES) č. 3072/95 stanoví náhrady pro některé produkty spadající do působnosti uvedeného nařízení, pokud jsou vyváženy ve formě zboží uvedeného v příloze B nařízení.
(3) S ohledem na závazky Společenství vyplývající z Dohody Světové obchodní organizace (WTO) o zemědělství [5], s ohledem na rozpočtové možnosti a předpokládaný vývoj zemědělských cen ve Společenství a na světovém trhu, jakož i na vývoj vývozu zemědělských produktů ve formě zboží, jež není uvedeno v příloze I Smlouvy, by možnost poskytování vývozní náhrady pro zemědělské produkty ve formě zboží, ve kterém mohou být tyto produkty obsaženy, měla být omezena.
(4) Z toho důvodu by měl být změněn seznam zboží uvedený v příloze B nařízení (ES) č. 3072/95.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha B nařízení (ES) č. 3072/95 se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1529/2000
ze dne 13. července 2000,
kterým se definuje seznam odrůd Cannabis sativa L., na které lze poskytnout podporu ve smyslu nařízení Rady (EHS) č. 2358/71
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2358/71 ze dne 26. října 1971 o společné organizaci trhu s osivem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1405/1999 [2], a zejména na čl. 3 odst. 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V příloze nařízení (EHS) č. 2358/71 je Cannabis sativa L. uvedeno mezi produkty, pro které může být poskytnuta podpora produkce pro základní nebo certifikované osivo.
(2) V čl. 3 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 619/71 ze dne 22. března 1971, kterým se stanoví obecná pravidla pro poskytování podpory pro len a konopí [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1420/98 [4], Rada stanovila, že podporu produkce lze poskytnout pouze na konopí, které bylo sklizeno po vytvoření semen a pochází z certifikovaného osiva odrůd uvedených v seznamu sestaveném postupem podle článku 12 nařízení Rady (EHS) č. 1308/70 ze dne 29. června 1970 o společné organizaci trhu se lnem a konopím [5], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 2702/1999 [6]. Ohledně poskytnutí podpory na produkci konopí v hospodářských letech 1998/99, 1999/2000 a 2000/01 Rada stanovila, že v tomto seznamu mohou být uvedeny pouze odrůdy konopí s obsahem THC nejvýše 0,3 % a pro následující roky nejvýše 0,2 %.
(3) Příloha I nařízení (EHS) č. 2358/71 obsahuje odrůdy Cannabis sativa L. s obsahem THC nejvýše 0,3 % pro hospodářský rok 2000/01 a s obsahem THC nejvýše 0,2 % pro následující hospodářské roky.
(4) Aby bylo zaručeno jednotné uplatňování pravidel pro poskytování podpory ve Společenství, měl by být sestaven seznam odrůd Cannabis sativa L. ve smyslu čl. 3 odst. 6 nařízení (EHS) č. 2358/71, na které lze poskytnout podporu a k tomuto účelu by se měl použít seznam v příloze B nařízení Komise (EHS) č. 1164/89 ze dne 28. dubna 1989, kterým se stanoví pravidla týkající se podpory pro len pěstovaný pro vlákno a konopí [7], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1313/2000 [8].
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro osivo,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Odrůdy Cannabis sativa L., na které lze poskytnout podporu podle čl. 3 odst. 6 nařízení (EHS) č. 2358/71, jsou uvedeny v příloze B nařízení (EHS) č. 1164/89.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1532/2000
ze dne 13. července 2000,
kterým se mění nařízení (ES) č. 805/1999, kterým se stanoví prováděcí opatření k nařízení Rady (ES) č. 718/1999 o politice podpory vnitrozemské vodní dopravy, pokud jde o kapacitu loďstva Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 718/1999 ze dne 29. března 1999 o politice podpory vnitrozemské vodní dopravy, pokud jde o kapacitu loďstva Společenství [1], a zejména na čl. 9 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 7 nařízení (ES) č. 718/1999 vyžaduje, aby Komise stanovila prováděcí pravidla pro politiku, pokud jde o kapacitu loďstva Společenství, definovanou v uvedeném nařízení.
(2) Článek 4 nařízení Komise (ES) č. 805/1999 [2] přijatého na základě nařízení (ES) č. 718/1999 stanoví poměry pro pravidlo "staré za nové" s platností ode dne 29. dubna 1999.
(3) Ustanovení čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 718/1999 vyžaduje, aby se poměr "staré za nové" trvale snižoval tak, aby v pravidelných etapách co nejdříve dosáhl nuly, nejpozději dne 29. dubna 2003. Pro rok 2000 by proto měl být stanoven nový poměr "staré za nové".
(4) S ohledem na hospodářský rozvoj jednotlivých odvětví trhu vnitrozemské vodní dopravy by se měly snížit různé poměry "staré za nové" uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 718/1999 a stanovené článkem 4 nařízení (ES) č.
805/1999, aniž se tím zrušují účinky opatření pro strukturální zlepšení provedených od roku 1990. Poměr pro dopravce pevného nákladu by měl být snížen na 0,80:1, protože pokračuje růst odvětví; poměr pro tankery vyžaduje menší úpravu na 1,15:1, protože situace v tomto odvětví nadále vyvolává obavy a trh neroste.
Poměr pro tlačná plavidla vyžaduje větší úpravu na 0,50:1, protože v tomto odvětví není nadbytečná kapacita.
(5) Opatření tohoto nařízení byla předmětem stanoviska Odborné skupiny pro politiku kapacity a podpory loďstva Společenství zřízené článkem 6 nařízení (ES) č. 805/1999,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 805/1999 se mění takto:
1) V čl. 4 odst. 1 se poměr "1:1" nahrazuje poměrem "0,80:1".
2) V čl. 4 odst. 2 se poměr "1,30:1" nahrazuje poměrem "1,15:1".
3) V čl. 4 odst. 3 se poměr "0,75:1" nahrazuje poměrem "0,50:1".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1533/2000
ze dne 13. července 2000,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1485/96, kterým se stanoví prováděcí pravidla ke směrnici Rady 92/109/EHS, pokud jde o prohlášení odběratele o zvláštním použití určitých látek používaných k nedovolené výrobě omamných a psychotropních látek
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/109/EHS ze dne 14. prosince 1992 o výrobě a uvádění na trh určitých látek používaných k nedovolené výrobě omamných a psychotropních látek [1] ve znění směrnice 93/46/EHS [2], a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1485/96 ze dne 26. července 1996, kterým se stanoví prováděcí pravidla ke směrnice Rady 92/109/EHS, pokud jde o prohlášení odběratele o zvláštním použití určitých látek používaných pro nedovolenou výrobu omamných a psychotropních látek [3] obsahuje vzorová prohlášení použití při jednorázových i opakovaných operacích.
(2) Se zřetelem k obtížím způsobeným používáním neharmonizovaných vzorů provozovateli a používáním všech úředních jazyků Společenství je nutné navrhnout jednotný vzor pro všechny provozovatele, který umožní monitorovat prohlášení orgány členských států.
(3) Ačkoli většina příslušných orgánů vydává souhlas s omezeným trváním, toto omezení není ve vzoru uvedeném v příloze k nařízení označeno, což má za následek, že podnik jednající v dobré víře, by mohl dodat látky kategorie 1 nebo kategorie 2 podniku, pro který již povolení pozbylo platnosti.
Proto je nutné ve vzorových prohlášeních označit veškerá data skončení platnosti.
(4) Ustanovení tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 10 nařízení Komise (EHS) č. 3677/90 ze dne 13. prosince 1990 o opatřeních, která mají být přijata za účelem zamezení zneužívání určitých látek k nedovolené výrobě omamných a psychotropních látek [4], naposledy pozměněného nařízením Komise (EHS) č. 3769/92 ze dne 21. prosince 1992 [5], a uvedeného ve směrnici 92/109/EHS,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1485/96 se mění takto:
1. V článku 1 se druhý odstavec nahrazuje tímto:
"2. Prohlášení musí odpovídat vzoru stanovenému v bodu 1 přílohy tohoto nařízení.
V případě právnických osob se prohlášení zhotovuje na hlavičkovém papíře."
2. V článku 2 se druhý odstavec nahrazuje tímto:
"2. Prohlášení musí odpovídat vzoru stanovenému v bodu 2 přílohy tohoto nařízení.
V případě právnických osob se prohlášení zhotovuje na hlavičkovém papíře."
3. Příloha se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1534/2000
ze dne 13. července 2000,
kterým se stanoví citlivé pěstitelské oblasti a/nebo skupiny vyznačující se vysokou jakostí odrůd, na které se nevztahuje použití programu zpětného odkupu kvót v odvětví surového tabáku
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2075/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu se surovým tabákem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1336/2000 [2], a zejména na článek 14a uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Čl. 34 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 2848/98 ze dne 22. prosince 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 2075/92, pokud jde o režim prémií, produkční kvóty a zvláštní podporu pro seskupení producentů v odvětví surového tabáku [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1249/2000 [4], stanoví, že Komise musí na základě návrhů členských států určit citlivé pěstitelské oblasti a/nebo skupiny vyznačující se vysokou jakostí odrůd, na které se nevztahuje použití programu zpětného odkupu kvót v rámci 25 % maximálního zaručeného prahového množství každého členského státu.
(2) Na žádost některých členských států je nutné stanovit tyto skupiny vyznačující se vysokou jakostí odrůd.
(3) Čl. 35 odst. 2 nařízení (ES) č. 2848/98 stanoví, že od 1. září musejí členské státy zveřejnit svůj záměr o prodeji kvót, aby si ostatní producenti mohli tyto kvóty koupit před jejich skutečným zpětným odkupem, musí být proto toto nařízení použitelné ode dne 31. srpna 2000.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro tabák,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Množství skupin vyznačujících se vysokou jakostí odrůd, na které se pro sklizeň 2000 nevztahuje zpětný odkup kvót, jsou tato:
Portugalsko:
skupina I _BAR_ 1321 tun, _BAR_ skupina II _BAR_ 291 tun. _BAR_
Francie:
skupina III _BAR_ 1302,793 tun. _BAR_
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1543/2000
ze dne 29. června 2000,
kterým se stanoví rámec Společenství pro shromažďování a správu údajů nezbytných k řízení společné rybářské politiky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (EHS) č. 3760/92 ze dne 20. prosince 1992 o zavedení režimu Společenství pro rybolov a akvakulturu [3] stanoví, že Vědeckotechnický a hospodářský výbor pro rybářství (dále jen "VTHVR") pravidelně vyhodnocuje stav rybolovných zdrojů a jeho hospodářské důsledky.
(2) V kodexu chování pro odpovědný rybolov Organizace spojených národů pro zemědělství a výživu i v dohodě Spojených národů o zachování a řízení populací vysoce stěhovavých ryb se zdůrazňuje nutnost rozvíjet výzkumné práce a shromažďovat údaje ke zlepšení vědeckých poznatků.
(3) Společenství se musí podílet na úsilí, které je ve mezinárodních vodách vyvíjeno v zájmu zachování rybolovných zdrojů, zejména v souladu s ustanoveními přijatými v regionálních rybolovných organizacích.
(4) Má-li se přistoupit k vědeckým hodnocením nezbytným pro potřeby společné rybářské politiky (dále jen "SRP"), je třeba shromáždit kompletní údaje, zahrnující biologii zdrojů, rybářské loďstvo a jeho činnost, jakož i hospodářské a sociální otázky.
(5) Je žádoucí, aby shromažďování těchto specifických informací bylo koordinováno se statistickými informacemi.
(6) Je nutno, aby se na úrovni Společenství určily priority, sladily postupy při shromažďování a zpracovávání údajů ve Společenství tak, aby byla zaručena soudržnost celého tohoto systému a optimalizoval se poměr mezi jeho náklady a účinností vytvořením pevného víceletého rámce.
(7) K vědeckým rozborům jsou zapotřebí v prvé řadě nikoli podrobně rozvedené základní údaje, ale souhrnné údaje, získané sdružením a zpracováním podrobně rozvedených údajů na odpovídající úrovni.
(8) Nařízení existující v této oblasti, a zejména nařízení Rady (EHS) č. 3759/92 [4], (EHS) č. 2847/93 [5], (ES) č. 685/95 [6], (ES) č. 779/97 [7] a (ES) č. 104/2000 [8], jakož i nařízení Komise (ES) č. 2090/98 [9], (ES) č. 2091/98 [10] a (ES) č. 2092/98 [11], obsahují ustanovení o shromažďování a správě údajů o rybářských plavidlech, jejich činnostech, jejich úlovcích i o sledování cen, která musejí být brána v úvahu při zavedení celkového systému.
(9) Ustanovení stávajících nařízení nepokrývají všechny oblasti, pro něž mají být údaje shromažďovány tak, aby umožnila úplné a spolehlivé vědecké rozbory; pojednávají buď o jednotlivých údajích, nebo o zevšeobecněných údajích, ale nikoli o souhrnných údajích, seskupených na odpovídající úrovni k vědeckému hodnocení.
Měla by se proto přijmout nová ustanovení s cílem vyhotovit víceleté soubory souhrnných údajů, k nimž budou moci mít přístup příslušní pověření uživatelé.
(10) Vyhodnocování zdrojů i hospodářské situace tohoto odvětví vyžaduje shromažďování biologických údajů o veškerých úlovcích včetně výmětů, odhady populací ryb nezávislé na obchodním rybolovu pro celkový objem zdrojů, shromažďování informací o lovných kapacitách a o použité intenzitě rybolovu, jakož i údaje vysvětlující tvorbu cen a umožňující posouzení hospodářské situace rybářských podniků a zpracovatelského průmyslu produktů rybolovu, i vývoj pracovních příležitostí, souvisejících s těmito odvětvími.
(11) Měly by se upřednostnit údaje nezbytně nutné k vědeckým hodnocením, je však nutno také podpořit rozšířený program, umožňující zdokonalení těchto hodnocení.
(12) Je třeba zapojit vědeckou obec, pracovníky v oboru rybářství a ostatní dotčené kruhy do vymezení pravidel pro shromažďování a správu údajů; nařízení (EHS) č.
3760/92 stanoví ve svém článku 16 vytvoření VTHVR a rozhodnutí Komise (EHS) č. 128/7 [12] zřizuje poradní výbor pro rybolov (dále jen "PVR"), které představují příslušné orgány ke shromažďování nezbytných stanovisek.
(13) Provádění programů Společenství pro shromažďování a správu rybářských údajů musí probíhat pod přímou odpovědností členských států.
Členské státy by proto měly za tímto účelem vymezit své vnitrostátní programy v souladu s programy Společenství.
(14) Provádění vnitrostátních programů pro sběr a správu rybářských údajů si vyžádá značné výdaje.
Přínos těchto programů se plně projeví jedině na úrovni Společenství.
Je proto třeba stanovit finanční příspěvek Společenství na výdaje členských států; tento příspěvek upravuje rozhodnutí 2000/439/ES [13].
(15) Souhrnné údaje uvedené v tomto nařízení musí být uloženy v počítačových databázích, aby k nim měli přístup oprávnění uživatelé a aby byly umožněny jejich výměny.
Zvláštní vědecké údaje by měly předávat mezinárodní organizace, zejména Mezinárodní rada pro průzkum moří, jakož i regionální rybolovné organizace.
(16) V zájmu snadnějšího provádění těchto ustanovení je třeba stanovit postup, zavádějící úzkou spolupráci mezi členskými státy a Komisí v rámci řídícího výboru.
(17) Opatření nezbytná pro provádění tohoto nařízení se přijmou v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [14].
(18) Průběh programů pro shromažďování a správu údajů musí být pravidelně vyhodnocován a střednědobě je třeba zvážit možnost rozšíření oblastí, které zahrnuje,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Toto nařízení stanoví rámec Společenství pro shromažďování a správu údajů nezbytných k vyhodnocení situace rybolovných zdrojů a odvětví rybolovu.
Odpovědnost za shromažďování těchto údajů nesou členské státy.
Článek 2
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "víceletými soubory" údaje měřící vývoj jednoho parametru za několik let;
b) "souhrnnými údaji" výsledek zpracování údajů od skupiny plavidel za dané období, případně i pro vymezenou zeměpisnou oblast, za účelem získání reprezentativního souborného odhadu příslušného celku;
c) "prostoro-časovou mřížkou" kombinace rozdělení určité zeměpisné oblasti do přesně vymezených úseků a určitého časového intervalu.
HLAVA I
Obecné zásady pro shromažďování a správu údajů
Článek 3
1. Členské státy vytvářejí víceleté soubory souhrnných údajů, shromažďovaných podle vědeckých metod a zahrnujících biologické a ekonomické informace.
Používané metody jsou neproměnlivé v čase, sladěné na úrovni Společenství a respektují mezinárodní ustanovení pro danou oblast.
2. Aniž jsou dotčeny povinnosti vyplývající z předpisů Společenství v oblasti shromažďování údajů, a zejména nařízení uvedených v čl. 4 bodu 1 a 3, členské státy
a) zavedou programy pro shromažďování údajů, vycházející v případě potřeby z odběru vzorku, které doplňují tyto povinnosti, anebo se vztahují k oblastem, které tyto povinnosti nezahrnují;
b) blíže určí postupy umožňující získávání souhrnných údajů;
c) dbají o to, aby údaje, které posloužily k získání souhrnných údajů, zůstaly i nadále k dispozici pro případné další výpočty.
Článek 4
Členské státy shromažďují údaje
1. nezbytné k vyhodnocení činností jednotlivých loďstev i vývoje rybolovných výkonů. Za tímto účelem jsou prováděny rozbory na základě údajů shromážděných podle nařízení Rady (EHS) č. 2847/93, (ES) č. 685/95 a (ES) č. 779/97 a Komise (ES) č. 2090/98, (ES) č. 2091/98 a (ES) č. 2092/98; kromě toho shromažďují členské státy v případě potřeby ještě doplňující informace;
2. umožňující odhadnout celkové množství úlovků pro jednotlivé populace, případně i včetně výmětu, a umožňující podle potřeby rozdělit tyto úlovky podle skupin plavidel, zeměpisných oblastí a období.
Úlovky se podrobují biologickému vzorkování.
Členské státy kromě toho organizují vědecké výprav na moře, které mají provádět odhady hojnosti a rozdělení populací nezávisle na údajích získaných z obchodního rybolovu pro populace, kde jsou takového odhady možné a užitečné;
3. umožňující sledování cen jednotlivých vykládek a tvorbu těchto cen.
Údaje shromažďované podle nařízení (EHS) č. 3759/92, jsou seskupovány a přehledně uvedeny.
Shromažďovány jsou i doplňující údaje, aby byly podchyceny veškeré vykládky v přístavech Společenství i přístavech mimo Společenství, jakož i dovozy;
4. nezbytné k vyhodnocení hospodářské situace tohoto odvětví, a to na základě dostatečně rozsáhlých studií i vzorků, které budou zárukou věrohodnosti těchto hodnocení; těmito údaji jsou:
a) u rybářských loďstev:
- výnos z prodeje a další příjmy (například subvence, inkaso úroků),
- výrobní náklady,
- údaje, umožňující sčítání a popis pracovních příležitostí na moři;
b) u průmyslových provozů na zpracování produktů rybolovu:
- výroba vyjádřená v množství a v hodnotě u určených kategorií produktů,
- počet provozů i počet pracovních míst,
- vývoj výrobních nákladů a jejich struktura.
HLAVA II
Postup při stanovení obsahu programů Společenství a vnitrostátních programů
Článek 5
1. Postupem podle čl. 9 odst. 2 stanoví Komise, v souladu s rámcem uvedeným v příloze I, jednak minimální program Společenství zahrnující informace nezbytně nutné k vědeckým hodnocením a jednak rozšířený program Společenství, jehož součástí jsou vedle informací minimálního programu i informace, které mohou rozhodujícím způsobem zkvalitnit vědecká hodnocení. Tyto programy jsou stanoveny na šestiletá období. Prvé programy Společenství však budou výjimečně zahrnovat období let 2002 až 2006.
2. S cílem být nápomocna při shromažďování a správě údajů v roce 2001 vyhlašuje Komise výzvy k podávání návrhů a nabídkové řízení v souladu se zavedenými pravidly a postupy.
Článek 6
1. Každý členský stát stanoví na šestiletá období vnitrostátní program pro shromažďování a správu údajů.
První období programování bude probíhat od roku 2002 do roku 2006 včetně.
Tento program popisuje jednak shromažďování podrobně rozvedených údajů a jednak nezbytné zpracování, které má vést k získání souhrnných údajů podle zásad uvedených v článku 3. Blíže určuje i vazby tohoto programu s programy Společenství sestavenými v souladu s článkem 5.
2. Každý členský stát je zodpovědný za spolehlivost a neměnnost postupů při shromažďování a zpracovávání údajů.
Poskytuje Komisi informace umožňující hodnocení použitých prostředků i účinnosti postupů.
Ke shromažďování a rozboru těchto údajů jsou využívány odpovídající evropské i mezinárodní definice a klasifikační systémy, existují-li.
3. Každý členský stát zahrnuje do svého vnitrostátního programu, v rámci možností, ty prvky, které se ho týkají z hlediska minimálního programu Společenství uvedeného v článku 5.
4. Každý členský stát může na podporu svého vnitrostátního programu požadovat finanční příspěvek Společenství pro prvky, které odpovídají modulům minimálního programu Společenství, který se ho dotýká.
Může rovněž požadovat finanční příspěvek Společenství pro doplňkové prvky svého vnitrostátního programu odpovídajícího rozšířenému programu Společenství za předpokladu, že plně vyhovují ustanovením minimálního programu Společenství.
Povinnost vyhovět plně ustanovením minimálního programu se však nevztahuje do 1. ledna 2004 na roční údaje o jednotlivých skupinách rybářského loďstva a do 1. ledna 2006 na roční údaje o jednotlivých odvětvích zpracovatelského průmyslu uvedených v příloze IV.
O finančním příspěvku Společenství se rozhoduje podle pravidel stanovených rozhodnutím 2000/439/ES.
Článek 7
1. Každý členský stát dbá o to, aby souhrnné údaje požadované programy Společenství byly uloženy v počítačových databázích.
2. Údaje uvedené v tomto nařízení mohou členské státy předávat příslušným mezinárodním organizacím v souladu se zvláštními pravidly a předpisy těchto organizací.
Komise je informována o tomto předávání informací a na vyžádání může obdržet elektronickou poštou kopii předávaných údajů.
3. Veškeré souhrnné údaje, zahrnuté v programech Společenství, jsou elektronicky dostupné Komisi, která je může dát k dispozici VTHVR.
4. Na údaje, sdělené či získané jakoukoli formou ve smyslu tohoto nařízení, se vztahuje služební tajemství a požívají stejného typu ochrany, jakou zaručuje obdobným údajům vnitrostátní legislativa členských zemí, které je získávají, a odpovídající ustanovení vztahující se na orgány Společenství.
5. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle čl. 9 odst. 2, zejména pokud jde o
- pravidla o předávání údajů, včetně předávání vědeckých údajů mezinárodním organizacím,
- měřítka pro vyhledávání v databázích a minimální požadavky zabezpečující oprávněným uživatelům přístup k údajům,
- údaje, které budou případně seskupeny pod přímou odpovědností Komise.
HLAVA III
Závěrečná ustanovení
Článek 8
1. Opatření nezbytná k provádění tohoto nařízení, zejména pokud jde o záležitosti uvedené v článcích 5 a 7, se přijmou postupem podle čl. 9 odst. 2.
2. Aniž by byl dotčen odstavec 1, programy uvedené v článku 5 se přijmou po poradě s VTHVR a PVR.
Článek 9
1. Komisi je nápomocen Řídící výbor pro rybolov a akvakulturu ustavený článkem 17 nařízení (EHS) č. 3760/92 (dále jen "výbor").
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Lhůta uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 10
1. V součinnosti s VTHVR a PVR Komise každoročně v rámci Řídícího výboru pro rybolov a akvakulturu posuzuje pokrok vnitrostátních programů.
2. Na základě informací poskytovaných členskými státy a po konzultaci VTHVR předkládá Komise jednou za tři roky, poprvé pak do 31. prosince 2003, zprávu Evropskému parlamentu a Radě, v níž jsou hodnoceny prostředky vynakládané každým členským státem, vhodnost používaných metod i výsledky dosažené na úseku shromažďování a správy údajů uvedených v tomto nařízení.
Zpráva hodnotí i využívání shromážděných údajů Společenstvím.
3. Do 31. prosince 2003 Komise zváží, zda je nutno rozšířit škálu údajů shromažďovaných ve smyslu tohoto nařízení.
Za tímto účelem mohou členské státy a Komise provádět studie a průzkumné projekty v oblastech, které jsou významné pro SPR, ale nejsou ještě zahrnuty článkem 4, zejména akvakultura, vzájemné vztahy mezi rybolovem, akvakulturou a životním prostředím, jakož i pracovních příležitosti, které vytváří rybolov a akvakultura.
Tyto studie a projekty může finančně podpořit Společenství v souladu s pravidly uvedenými v rozhodnutí 2000/439/ES.
4. Na základě zprávy i rozborů uvedených v odstavcích 2 a 3 a s přihlédnutím k vývoji potřeb SPR posoudí Komise do 31. prosince 2003, zda je třeba pozměnit toto nařízení, a případně předloží návrh Radě.
Článek 11
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1552/2000
ze dne 14. července 2000,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1547/1999 o kontrolních postupech pro přepravu některých druhů odpadů do Estonska, Hongkongu, Indonésie, Litvy, Maďarska, San Marina a Thajska
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 259/93 ze dne 1. února 1993 o dozoru nad přepravou odpadů v rámci Evropského společenství, do něj a z něj a o její kontrole [1], naposledy pozměněné rozhodnutím Komise 1999/816/ES [2], a zejména na čl. 17 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V lednu odeslala Evropská komise verbální nótu všem nečlenským zemím OECD (a také Maďarsku a Polsku, které doposud neuplatňují rozhodnutí OECD C (92) 39 v konečném znění).
Účel této nóty byl trojí: i) informovat tyto země o nových nařízeních Společenství; ii) požádat o potvrzení příslušných postojů, jak jsou nastíněny v přílohách obou nařízení a iii) získat odpověď od zemí, které neodpověděly v roce 1994.
(2) Mezi zeměmi, které odpověděly, oznámily následující země Komisi, že dovoz některých odpadů uvedených v příloze II nařízení (EHS) č. 259/93 přijímají buď bez jakýchkoli kontrolních postupů, nebo podle kontrolního postupu, který se vztahuje na přílohy III a IV uvedeného nařízení:
1. Estonsko (odpověď dne 10. února 2000),
2. Hongkong (odpověď dne 25. února 2000),
3. Indonésie (odpověď dne 15. února 2000 a další podrobnosti sděleny dne 14. dubna 2000),
4. Litva (odpověď dne 15. února 2000),
5. Maďarsko (odpověď dne 9. února 2000),
6. San Marino (odpověď dne 14. února 2000),
7. Thajsko (odpověď dne 17. února 2000).
(3) V souladu s čl. 17 odst. 3 nařízení č. 259/93 (EHS) byla dne 26. dubna 2000 oficiální žádost těchto zemí oznámena výboru zřízenému podle článku 18 směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech [3], naposledy pozměněné rozhodnutím Komise 96/350/EHS [4].
(4) Aby se zohlednila nová situace těchto zemí, je nezbytné změnit nařízení Komise (ES) č. 1547/1999 ze dne 12. července 1999, kterým se stanoví kontrolní postupy podle nařízení Rady (EHS) č. 259/93 pro přepravu některých druhů odpadů do některých zemí, na něž se nevztahuje rozhodnutí OECD C (92) 39 v konečném znění [5], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1208/2000 [6],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha A nařízení (ES) č. 1547/1999 se mění takto:
1. V textu týkajícím se MAĎARSKA se slova "s výjimkou druhů uvedených v příloze B" zrušují.
2. Celý text týkající se INDONÉSIE se zrušuje.
3. Mezi texty týkající se JAMAJKY a MACAA se vkládá tento text:
"LITVA
1. Všechny druhy uvedené v oddíle GB ("Odpad s obsahem kovů, který vzniká při tavení, vytavování a rafinaci kovů").
2. Všechny druhy uvedené v oddíle GC ("Ostatní odpad s obsahem kovů").
3 Všechny druhy uvedené v oddíle GD ("Odpad z těžebních činností, v nedispergovatelné formě").
4. Všechny druhy uvedené v oddíle GF ("Keramický odpad v nedispergovatelné formě")
5. Všechny druhy uvedené v oddíle GG ("Ostatní odpad obsahující hlavně anorganické složky, které mohou obsahovat kovy a organické látky").
6. V oddíle GH ("Odpad z tuhých plastů")
Odpad, odřezky a úlomky z plastů:
GH 012 _BAR_ ex391520 _BAR_ — Polymery styrenu _BAR_
7. V oddíle GI ("Odpad z papíru, lepenky a papírových výrobků").
GI 014 _BAR_ 470790 _BAR_ Ostatní včetně, ale ne pouze: 1.laminované lepenky2.netříděného odpadu a výmětu. _BAR_
8. Všechny druhy uvedené v oddíle GJ ("Textilní odpad").
9. Všechny druhy uvedené v oddíle GK ("Pryžový odpad").
10. Všechny druhy uvedené v oddíle GM ("Odpad vznikající v zemědělsko-potravinářském průmyslu").
11. Všechny druhy uvedené v oddíle GN ("Odpad vznikající při vydělávání kůží a kožedělné činnosti a použití kůže").
12. Všechny druhy uvedené v oddíle GO ("Ostatní odpad obsahující hlavně organické složky, které mohou obsahovat kovy a anorganické látky")."
4. Mezi texty týkající se POLSKA a SINGAPURU se vkládá tento text:
"SAN MARINO
1. V oddíle GC ("Ostatní odpad s obsahem kovů")
GC 040 _BAR_ _BAR_ Vraky motorových vozidel bez kapalin. _BAR_
2. V oddíle GG ("Ostatní odpad obsahující hlavně anorganické složky, které mohou obsahovat kovy a organické látky"). GG 030 _BAR_ ex2621 _BAR_ Popel a struska z topenišť uhelných elektráren _BAR_
GG 040 _BAR_ ex2621 _BAR_ Popílek z uhelných elektráren. _BAR_
3. V oddíle GK ("Pryžový odpad")
GK 020 _BAR_ ex401220 _BAR_ Použité pneumatiky. _BAR_
4. V oddíle GO ("Ostatní odpad obsahující hlavně organické složky, které mohou obsahovat kovy a anorganické látky")
GO 030 _BAR_ _BAR_ Deaktivované mycelium z výroby penicilínu, používané jako krmivo." _BAR_
5. Text týkající se THAJSKA se mění takto:
1. V oddíle GA se zrušují tyto druhy odpadů:
GA 150 _BAR_ 780200 _BAR_ Odpad a šrot z olova _BAR_
GA 300 _BAR_ ex811220 _BAR_ Odpad a šrot z chromu. _BAR_ 2. V oddíle GG se zrušují tyto druhy odpadů:
GG 040 _BAR_ ex2621 _BAR_ Popílek z uhelných elektráren. _BAR_
3. Oddíl GH ("Odpad z tuhých plastů") se zrušuje.
Článek 2
Příloha B nařízení (ES) č. 1547/1999 se mění takto:
1. Celý text týkající se ESTONSKA se zrušuje.
2. Celý text týkající se MAĎARSKA se zrušuje.
3. Mezi texty týkající se GUNEY-BISSAU a INDIE se vkládá tento text:
"HONKONG
1. V oddíle GA ("Odpad z kovů a kovových slitin v kovové, nedispergovatelné1 formě")
GA 200 _BAR_ ex810310 _BAR_ Odpad a šrot z tantalu. _BAR_
2. V oddíle GC ("Ostatní odpad s obsahem kovů")
GC.120 _BAR_ _BAR_ titan _BAR_ GC.130 _BAR_ _BAR_ niob _BAR_
GC 150 _BAR_ _BAR_ zlato _BAR_ GC 160 _BAR_ _BAR_ platina (výraz "platina" zahrnuje platinu, iridium, osmium, paladium, rhodium a ruthenium) _BAR_
GC 170 _BAR_ _BAR_ ostatní drahé kovy, např. stříbro _BAR_
3. V oddíle GG ("Ostatní odpad obsahující hlavně anorganické složky, které mohou obsahovat kovy a organické látky")
GG 160 _BAR_ _BAR_ Asfaltové materiály (asfaltový odpad) ze staveb a oprav silnic, které neobsahují dehet. _BAR_
4. V oddíle GJ ("Textilní odpad")
GJ 140 _BAR_ ex6310 _BAR_ Odpad z textilních podlahových materiálů. _BAR_
5. V oddíle GM ("Odpad vznikající v zemědělsko-potravinářském průmyslu")
GM 140 _BAR_ ex1500 _BAR_ Odpad z jedlých tuků a olejů, živočišného nebo rostlinného původu (např. oleje použité ke smažení)." _BAR_
4. V textu týkajícím se INDONÉSIE se slova "s výjimkou druhů uvedených v příloze A nebo příloze D" nahrazují slovy "s výjimkou druhů uvedených v příloze D".
5. Text týkající se LITVY se mění takto:
1. Následující oddíly se zrušují:
GC ("Ostatní odpad s obsahem kovů")
GD ("Odpad z těžebních činností, v nedispergovatelné formě")
GG ("Ostatní odpad obsahující hlavně anorganické složky, které mohou obsahovat kovy a organické látky")
GK ("Pryžový odpad")
GO ("Ostatní odpad obsahující hlavně organické složky, které mohou obsahovat kovy a anorganické látky").
2. Oddíl GH ( "Odpad z tuhých plastů" ) se nahrazuje tímto textem:
"2. Všechny druhy uvedené v oddíle GH ("Odpad z tuhých plastů") s výjimkou všech odpadů z tuhých plastů uvedených v příloze A a:
GH 011 _BAR_ ex391510 _BAR_ polymery ethylenu." _BAR_
6. Mezi texty týkající se SLOVENSKA a TOGA se vkládá tento text:
"THAJSKO
1. V oddíle GA ("Odpad z kovů a kovových slitin v kovové, nedispergovatelné (1) formě")
Následující odpad a šrot z neželezných kovů a jejich slitin:
GA 150 _BAR_ 780200 _BAR_ Odpad a šrot z olova _BAR_
GA 300 _BAR_ ex811220 _BAR_ Odpad a šrot z chromu _BAR_ 2. V oddíle GG ("Ostatní odpad obsahující hlavně anorganické složky, které mohou obsahovat kovy a organické látky")
GK 040 _BAR_ ex2621 _BAR_ Popílek z uhelných elektráren. _BAR_
3. Všechny druhy uvedené v oddíle GH ("Odpad z tuhých plastů")
4. V oddíle GN ("Odpad vznikající při vydělávání kůží a kožedělné činnosti a použití kůže")
GK 040 _BAR_ ex411000 _BAR_ Odřezky a jiné odpady z kůží (usní) nebo kompozitních usní, nepoužitelné k výrobě koženého zboží, kromě kožedělných kalů." _BAR_
Článek 3
Příloha D nařízení (ES) č. 1547/1999 se mění takto:
1. V textu týkajícím se ESTONSKA se slova "s výjimkou druhů uvedených v příloze B" zrušují.
2. V textu týkajícím se HONKONGU se slova "Všechny druhy uvedené v příloze II" nahrazují slovy "Všechny druhy uvedené v příloze II s výjimkou druhů uvedených v příloze B".
3. Text týkající se INDONÉSIE se nahrazuje tímto textem:
"1. V oddíle GA ("Odpad z kovů a kovových slitin v kovové, nedispergovatelné1 formě")
a) následující odpad a šrot z drahých kovů a jejich slitin:
GG 010 _BAR_ ex711210 _BAR_ ze zlata _BAR_
b) Následující odpad a šrot z neželezných kovů a jejich slitin: GA 120 _BAR_ 740400 _BAR_ Odpad a šrot z mědi _BAR_
GA 170 _BAR_ 800210 _BAR_ Odpad a šrot z cínu _BAR_
GA 430 _BAR_ 7204 _BAR_ Odpad a šrot ze železa. _BAR_ 2. V oddíle GC ("Ostatní odpad s obsahem kovů")
GC 030 _BAR_ ex890800 _BAR_ Lodě a jiná plovoucí zařízení k demontáži, řádně zbavená veškerého nákladu a ostatních materiálů pocházejících z provozu lodí, které mohou mít nebezpečné vlastnosti. _BAR_
3. V oddíle GE ("Odpadní sklo v nedispergovatelné formě")
GE 010 _BAR_ ex700100 _BAR_ Skleněné střepy a jiný skleněný odpad a úlomky, kromě skla z katodových trubic a jiného aktivovaného skla. _BAR_
4. V oddíle GF ("Keramický odpad v nedispergovatelné formě")
GF 020 _BAR_ ex811300 _BAR_ Odpad a úlomky z cermetu (kompozitů kovu a keramiky). _BAR_
5. Všechny druhy uvedené v oddíle GI ("Odpad z papíru, lepenky a papírových výrobků").
6. V oddíle GJ ("Textilní odpad")
GJ 132 _BAR_ ex631090 _BAR_ — ostatní. _BAR_
7. V oddíle GK ("Pryžový odpad")
GK 020 _BAR_ 401220 _BAR_ Použité pneumatiky." _BAR_
4. V textu týkajícím se LITVY se slova "Všechny druhy uvedené v příloze II s výjimkou druhů uvedených v příloze B" nahrazují slovy "Všechny druhy uvedené v příloze II s výjimkou druhů uvedených v přílohách A a B".
5. V textu týkajícím se SAN MARINA se slova "Všechny druhy uvedené v příloze II" nahrazují slovy "Všechny druhy uvedené v příloze II s výjimkou druhů uvedených v příloze A".
6. V textu týkajícím se THAJSKA se slova "Všechny druhy uvedené v příloze II s výjimkou druhů uvedených v příloze A" nahrazují slovy "Všechny druhy uvedené v příloze II s výjimkou druhů uvedených v přílohách A a B".
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1557/2000
ze dne 17. července 2000,
kterým se mění nařízení (ES) č. 800/1999, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1253/1999 [2], a zejména na články 13 a 21 uvedeného nařízení, a s ohledem na příslušná ustanovení jiných nařízení o společné organizaci trhů se zemědělskými produkty,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 ze dne 9. června 2000, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty [3], stanoví, že pro množství produktů nepřesahující množství uvedená v jeho příloze III se nepožaduje žádné povolení. Z důvodu soudržnosti musí být upraven odkaz na zvláštní pravidla o nevyžadování vývozních licencí podle čl. 4 odst. 1 druhého pododstavce první odrážky nařízení Komise (ES) č. 800/1999 ze dne 15. dubna 1999, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty [4].
(2) Výplata náhrad podléhá zpravidla předložení vývozní licence se zálohovým stanovením náhrady v den podání žádosti o licenci. To znamená, že již nevznikne situace uvedená v čl.
2 nařízení (ES) č. 800/1999, kdy by se muselo při určení výše náhrady přihlížet k dvěma datům.
Toto ustanovení se proto zruší.
(3) Je třeba upřesnit, že kontrolní opatření zmíněná v čl. 5 odst. 7 nařízení (ES) č. 800/1999 se nevztahují na dodávky pro zásobení a jiné dodávky považované za vývoz ze Společenství.
(4) Nařízení (ES) č. 1291/2000 stanoví, že povolení se nevyžaduje a nemusí být předkládáno pro zásobování potravinami a jiné dodávky považované za vývoz. Protože nová úprava nařízení (ES) č. 1291/2000 již nestanoví, aby byla náhrada pro takové operace stanovena předem, je třeba odpovídajícím způsobem upravit čl. 37 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 800/1999.
(5) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanovisky všech řídících výborů, kterých se týkají,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 800/1999 se mění takto:
1. Ustanovení čl. 4 odst. 1 druhého pododstavce první odrážky se nahrazuje tímto:
"— pokud množství vyvážená na základě vývozního prohlášení nepřesahují množství stanovená v příloze III nařízení (ES) č. 1291/2000,".
2. Ustanovení čl. 14 odst. 2 se zrušuje.
3. Ustanovení čl. 36 odst. 4 se nahrazuje tímto:
"4. Na dodávky uvedené v tomto článku se nepoužije čl. 5 odst. 7. Členské státy však mohou přijmout vhodná opatření k umožnění kontroly produktů."
4. Ustanovení článku 37 se mění takto:
a) ustanovení odst. 2 prvního pododstavce se nahrazuje tímto: "U produktů nakládaných na palubu každý měsíc za podmínek stanovených v tomto článku se pro stanovení platné sazby náhrady vezme v úvahu poslední den v měsíci.";
b) odstavec 3 se nahrazuje tímto:
"3. Pokud je náhrada stanovena v rámci nabídkového řízení, musí být povolení platné k poslednímu dni v měsíci."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmý den po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1560/2000
ze dne 17. července 2000,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2771/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o intervenční opatření na trhu s máslem a smetanou
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1040/2000 [2], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
2771/1999 ze dne 16. prosince 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o intervenční opatření na trhu s máslem a smetanou [3], obsahuje ustanovení o dodávkách, uskladňování, skladování a vyskladňování másla.
Stávající ustanovení musejí být hospodářským subjektům srozumitelná, a proto je třeba tato ustanovení přeformulovat a zejména upřesnit požadavky týkající se nákladů na skladování a kontroly másla skladovaného na základě smluv o soukromém skladování.
(2) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2771/1999 se mění takto:
1. V čl. 17 odst. 2 se druhý a třetí pododstavec nahrazují tímto: "Náklady na skladování, které je nutno uhradit, se stanoví na základě paušálních částek nákladů na uskladnění,vyskladnění a skladování stanovených podle článku 6 nařízení Rady (EHS) č. 1883/78 [4]."
2. V článku 33 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. Po ukončení doby smluvního skladování provede příslušný subjekt kontrolu na základě vzorků zaměřenou na hmotnost a totožnost produktů.
Pokud je však máslo skladováno i po uplynutí maximální doby smluvního skladování, může být uvedená kontrola provedena v okamžiku vyskladnění másla.
Za účelem kontroly uvedené v prvním pododstavci informuje smluvní strana příslušný subjekt o dotyčných skladovaných šaržích nejpozději pět pracovních dnů před
i) koncem maximální doby smluvního skladování v délce 210 dnů nebo
ii) před zahájením vyskladnění, pokud jsou produkty vyskladněny během doby v délce 210 dnů nebo po této době.
Členský stát může souhlasit s kratší lhůtou než je pět pracovních dnů."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1564/2000
ze dne 18. července 2000
o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 [1] o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1264/2000 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) K zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení.
(2) Nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a tato pravidla se vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních a jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím.
(3) Podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2.
(4) Je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly celní orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu 60 dnů v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3], naposledy pozměněného nařízením Rady a Evropského parlamentu (ES) č. 955/1999 [4].
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
S výhradou platných opatření Společenství týkajících se systémů dvojité kontroly a prvotního a následného dohledu Společenství nad textilními výrobky při dovozu do Společenství, mohou být závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu šedesáti dnů.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1565/2000
ze dne 18. července 2000,
kterým se stanoví opatření nezbytná pro přijetí programu hodnocení podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2232/96
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2232/96 ze dne 28. října 1996, kterým se stanoví postup Společenství pro látky určené k aromatizaci používané nebo určené k použití v potravinách nebo na jejich povrchu [1], a zejména na článek 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutím Komise 1999/217/ES [2] byl přijat seznam látek určených k aromatizaci používaných v potravinách nebo na jejich povrchu, vypracovaný podle nařízení (ES) č. 2232/96.
(2) Příloha nařízení (ES) č. 2232/96 stanoví obecná kritéria pro používání látek určených k aromatizaci.
Tyto látky zejména nesmějí představovat žádné nebezpečí pro zdraví spotřebitele a jejich používání nesmí uvádět spotřebitele v omyl.
(3) S cílem prověřit, zda látky určené k aromatizaci obsažené v seznamu splňují obecná kritéria pro používání, stanoví čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 2232/96, že musí být přijat program pro hodnocení těchto látek určených k aromatizaci. Podle čl. 4 odst. 3 musí být látky ze seznamu vyškrtnuty, pokud je po hodnocení zřejmé, že nejsou v souladu s obecnými kritérii pro používání.
(4) Prvním krokem programu hodnocení by mělo být přidělení čísla FL látkám v seznamu podle jejich chemických vlastností a jejich rozdělení do skupin sloučenin s příbuznou strukturou, u nichž se předpokládá, že budou mít určité metabolické a biologické chování společné.
(5) Vzhledem k velkému počtu látek určených k aromatizaci, které jsou v seznamu, a ke lhůtě stanovené nařízením, ve kterém by měl být seznam povolených látek určených k aromatizaci přijat, by program hodnocení neměl plýtvat vědeckými zdroji, a měl by tedy využít posouzení bezpečnosti, která již provedl Výbor odborníků Rady Evropy pro látky určené k aromatizaci (CEFS), Vědecký výbor pro potraviny Evropské komise (VVP) a Společný výbor odborníků FAO/WHO pro potravinářské přídatné látky (JECFA).
(6) Byl konzultován Vědecký výbor pro potraviny, zejména v otázce, zda lze přijmout výsledky hodnocení jiných vědeckých výborů.
Ve svých závěrech ze dne 2. prosince 1999 zaujal VVP stanovisko, že až na určité výjimky splňují látky určené k aromatizaci považované JECFA za přijatelné při současném odhadnutém příjmu obecná kriteria pro používání a mohou být zařazeny do seznamu povolených látek, aniž by zatím musely projít zvláštním hodnocením VVP.
Podobně VVP dospěl k závěru, že látky určené k aromatizaci, které byly dříve hodnoceny VVP a CEFS jako bezpečné, nemusí být opět hodnoceny, protože dříve použitá kritéria jsou dostatečně přísná, aby mohly být látky považovány při nynějším používání za bezpečné.
(7) Podle Vědeckého výboru pro potraviny lze dále u zbývajících látek určených k aromatizaci zamezit nežádoucímu opakování práce tím, že budou různé skupiny látek rozděleny ke zhodnocení mezi JECFA a VVP.
2 nařízení (ES) č. 2232/96 stanoví, že osoby odpovědné za uvedení látek určených k aromatizaci na trh předají Komisi údaje nezbytné pro hodnocení.
Za zásadní pro hodnocení jsou považovány informace o čistotě, chemické specifikaci, přirozeném výskytu v potravinách, celkovém množství přidávaném do potravin a výsledcích toxikologických a metabolických studií látek.
S cílem umožnit průběžné hodnocení po celé období by měly být informace předloženy co nejdříve a měly by být k dispozici v dostatečném předstihu před hodnocením dané látky.
Informace by měly být aktualizovány, jakmile jsou k dispozici nové údaje.
(9) Pokud se poskytnuté údaje o chemické identitě určité látky a o množství přidávaném do potravin nebo toxikologické a metabolické studie látky anebo blízce příbuzné látky zdají být nedostatečné, mohou být požadovány další údaje.
Po počátečním odhadu expozice, který by se měl zakládat na celkových množstvích přidávaných do potravin, by mohly být pro hodnocení určitých látek nezbytné přesnější údaje o používání.
(10) S cílem umožnit dokončení programu hodnocení do pěti let musí být stanoveny lhůty pro předložení informací a minimální počty látek, které mají být v daném období hodnoceny.
(11) Nejsou-li poskytnuty nezbytné informace, a hodnocení látky určené k aromatizaci proto nelze provést, nesmí být tato látka zařazena do konečného seznamu látek určených k aromatizaci podle článku 5 nařízení (ES) č. 2232/96.
(12) Seznam obsahuje přibližně 2800 látek.
Ze stanoviska VVP vyplývá, že přibližně 800 látek zatím není třeba opět hodnotit.
Na základě předpokladu, že JECFA by v příštích pěti letech vyhodnotil značný počet látek, zůstává k hodnocení VVP přibližně 1000 až 1250 látek.
S cílem dosáhnout co nejvyšší účinnosti procesu hodnocení by měl být použit skupinový přístup, tj. látky, u nichž se předpokládá, že budou vykazovat určité společné metabolické a biologické chování, by měly být hodnoceny společně.
(13) Podle rozhodnutí Komise 94/652/ES [3], naposledy pozměněného rozhodnutím 1999/634/ES [4], má být úkol 1.1 pro "chemicky definované látky určené k aromatizaci" proveden v rámci vědecké spolupráce členských států při zkoumání otázek týkajících se potravin (SCOOP).
V rámci tohoto úkolu byla vytvořena databáze Flavis, v níž jsou shromážděny informace pro vědecké hodnocení látek určených k aromatizaci.
Informace poskytnuté osobou odpovědnou za uvedení látky na trh by měly být přidány do databáze a kriticky přezkoumány s cílem zjistit, zda jsou dostatečně úplné pro hodnocení.
(14) V souladu se stanoviskem VVP by mělo být hodnocení látek VVP provedeno podle postupu použitého JECFA, což je nejaktuálnější a nejsystematičtější postup, který se v současnosti používá.
Po odsouhlasení VVP by měly být také přijaty výsledky budoucích hodnocení látek určených k aromatizaci ze seznamu provedených JECFA.
(15) Postup JECFA je stupňovitý; začleňuje informace o příjmu ze současných použití, o vztazích struktura-účinek, metabolismu a toxicitě.
Kromě toho jsou posuzovány informace o čistotě a chemické specifikaci.
Jedním z klíčových prvků postupu je rozdělení látek určených k aromatizaci do tří strukturních tříd, pro které byly stanoveny prahové hodnoty pro expozici člověka, u nichž se má za to, že nepředstavují pro člověka bezpečnostní riziko.
Toxikologické a metabolické studie provedené v rámci skupiny chemicky příbuzných látek lze použít k vyvození závěrů o možných toxikologických účincích, které nebyly studovány nebo nebyly studovány intenzivně.
(16) Látka by měla být přehodnocena, pokud s ohledem na nové údaje o toxikologických účincích nebo o příjmu člověkem vyvstávají pochybnosti o platnosti již provedeného a přijatého hodnocení.
(17) Podle rozhodnutí Komise 1999/217/ES byly určité látky určené k aromatizaci v programu hodnocení upřednostněny, neboť některé členské státy vyjádřily obavy o bezpečnost a zdraví spotřebitelů.
Program by tedy měl pokračovat po skupinách s upřednostněním skupin látek, pro něž je k dispozici nejvíce informací.
Pro určité látky však může být požadována vyšší priorita.
(18) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potraviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
První etapa k vytvoření programu hodnocení spočívá v přidělení čísel FL podle databázového systému Flavis každé látce určené k aromatizaci uvedené v seznamu a rozdělení všech látek do skupin příbuzných látek podle seznamu skupin uvedeného v příloze I tohoto nařízení.
Tato etapa by měla být dokončena do tří měsíců od přijetí tohoto nařízení členskými státy, které se účastní práce na úkolu SCOOP 1.1 stanoveném v nařízení 94/652/ES.
Článek 2
1. Látky, které jsou obsaženy v seznamu a byly již klasifikovány
- VVP v kategorii 1 (látky považované za bezpečné pro použití) [5] nebo
- CEFS v kategorii A (látky, které mohou být používány v potravinách) [6] nebo
- JECFA jako látky nepředstavující žádné bezpečnostní riziko při současných úrovních příjmu, s výjimkou látek, které byly přijaty pouze na základě toho, že jejich odhadnutý příjem je nižší než prahová hodnota 1,5 μg na osobu a den, jak je uvedeno ve zprávách ze 46., 49., 51. a 53. zasedání JECFA [7],
není nezbytné přehodnocovat v rámci tohoto programu hodnocení,
- jsou-li poskytnuty informace o čistotě a chemické specifikaci látky podle přílohy II a
- pokud VVP neobdrží nové informace, které by mohly změnit výsledek hodnocení.
2. Látky uvedené v seznamu, které budou později klasifikovány
- JECFA jako látky nepředstavující žádné bezpečnostní riziko při současných úrovních příjmu,
budou zváženy VVP, který poté může rozhodnout, že další hodnocení není nezbytné.
3. Pokud VVP rozhodne, že další hodnocení látky uvedené v odstavcích 1 nebo 2 je nezbytné, poskytne osoba odpovědná za uvedení látky ze seznamu na trh informace stanovené v čl. 3 odst. 1.
Článek 3
1. Osoba odpovědná za uvedení látky ze seznamu na trh, na niž se nevztahuje čl. 2 odst. 1, musí do 12 měsíců od přijetí tohoto nařízení poskytnout následující informace, aby bylo možné hodnocení látky:
- čistota a chemická specifikace látky podle přílohy II,
- přirozený výskyt v potravinách,
- celkové množství látky, které je přidáváno do potravin ve Společenství,
- jsou-li k dispozici, běžná a maximální množství látky používaná v potravinových kategoriích podle přílohy III,
- veškeré vhodné toxikologické a metabolické studie látky nebo blízce příbuzných látek.
Tyto informace musí být předány v jednotném formátu podle přílohy IV.
2. Nebudou-li informace uvedené v odstavci 1 k dispozici pro určitou látku do 12 měsíců od přijetí tohoto nařízení, uvědomí během této doby osoba odpovědná za uvedení látky na trh Komisi o dni, do nějž může splnit tuto povinnost podle odstavce 1 pro jednotlivé látky nebo pro skupiny látek stanovené v příloze I.
3. S ohledem na informace obdržené podle odstavců 1 a 2 může Komise stanovit lhůty odlišné od lhůt stanovených podle odstavce 2 pro jednotlivé látky nebo skupiny látek uvedené v příloze I, aby umožnila řádný průběh procesu hodnocení.
4. Komise může od osoby odpovědné za uvedení látky na trh požadovat dodatečné informace, které považuje za důležité pro hodnocení určité látky, a to ve lhůtách slučitelných s celkovou lhůtou programu.
Pro některé látky se může ukázat důležité zejména předložení informací o běžných a maximálních množstvích používaných v kategoriích potravin podle přílohy III.
5. Pokud informace podle odstavce 1 nebo dodatečné informace podle odstavce 4 nejsou poskytnuty, není možné látku hodnotit.
6. Informace podle odstavce 1 musí být aktualizovány, včetně informací pro již vyhodnocené látky, osobou odpovědnou za uvedení příslušné látky (příslušných látek) na trh, jakmile jsou nové údaje k dispozici.
7. Informace, které již byly poskytnuty, se zpřístupní členským státům.
Článek 4
1. Hodnoceno by mělo být nejméně 200 látek ročně za předpokladu, že budou informace podle čl. 3 odst. 1 nebo dodatečné informace podle čl. 3 odst. 4 poskytnuty ve stanovených lhůtách.
2. V rámci úkolu SCOOP 1.1 stanoveného rozhodnutím 94/652/ES zúčastněné členské státy
- zahrnou informace o každé látce podle čl. 3 odst. 1 a 4 do databáze Flavis,
- ověří, zda jsou informace dostatečně úplné pro hodnocení, a v opačném případě o tom uvědomí Komisi,
- připraví soubory údajů, ve kterých budou shromážděny a shrnuty informace a které budou obsahovat předběžné hodnocení, a
- předloží tyto soubory údajů VVP.
Úkol SCOOP se organizuje tak, aby splňoval požadavky odstavce 1.
3. VVP hodnotí na základě souboru údajů podle odstavce 2 látky, pokud jde o jejich soulad s obecnými kritérii pro používání.
VVP zkontroluje, zda jsou informace úplné, a v opačném případě uvědomí Komisi.
V případě potřeby lze navrhnout opatření k omezení množství, které má být použito.
Použitý postup hodnocení se řídí postupem použitým JECFA, pokud to VVP považuje za vhodné.
4. Komise nebo členský stát může požadovat přehodnocení látky, která již byla přijata jako vyhovující obecným kritériím pro používání, pokud jsou k dispozici nové údaje, které mohou vést k odlišnému výsledku.
Článek 5
1. Látky uvedené v seznamu a označené v rozhodnutí 1999/212/ES číslicemi "2" nebo "3" ve sloupci "Poznámky" musí být hodnoceny nejdříve.
2. Aniž je dotčen odstavec 1, mají skupiny látek uvedené v příloze I, pro něž jsou informace stanovené v čl. 3 odst. 1 nejúplnější, při hodnocení přednost.
3. Odchylně od odstavce 2 může Komise nebo členský stát požádat o přednostní hodnocení určité látky nebo látek nebo skupiny nebo skupin látek.
Článek 6
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1566/2000
ze dne 18. července 2000,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 94/92, kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu pro dovozy ze třetích zemí podle nařízení Rady (EHS) č. 2092/91
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2092/91 ze dne 24. června 1991 o ekologickém zemědělství a k němu se vztahujícím označování zemědělských produktů a potravin [1] naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1437/2000 [2], a zejména na čl. 11 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Čl. 11 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2092/91 stanoví, že produkty, které jsou dováženy ze třetí země mohou být uváděny na trh pouze v případě, že pocházejí ze třetí země uvedené v seznamu vypracovaném v souladu s podmínkami stanovenými v odstavci 2 uvedeného článku. Tento seznam je uveden v příloze nařízení Komise (EHS) č. 94/92 [3] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 548/2000 [4].
(2) Australské orgány požádaly Komisi o zařazení nového subjektu provádějícího kontroly a vydávajícího osvědčení v souladu s nařízením (EHS) č. 94/92.
(3) Australské orgány poskytly Komisi všechny nezbytné záruky a informace, aby ji ujistily, že nový subjekt provádějící kontroly a vydávající osvědčení splňuje kritéria stanovená v čl. 11 odst. 2 nařízení Rady (EHS) č. 2092/91.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem výboru uvedeného v článku 14 nařízení (ES) č. 2092/91,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (EHS) č. 94/92 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1575/2000
ze dne 19. července 2000,
kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 577/98 o organizování výběrového šetření pracovních sil ve Společenství, pokud jde o kódování používané pro přenos dat od roku 2001
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 577/98 ze dne 9. března 1998 o organizaci výběrového šetření pracovních sil ve Společenství [1], ve znění nařízení Komise (ES) č. 1571/98 [2], a zejména s ohledem na čl. 4 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 4 odst. 3 nařízení (ES) č. 577/98 jsou nezbytná prováděcí opatření pro definování kódování proměnných používaného pro přenos dat.
(2) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistické programy, zřízeného rozhodnutím Rady 89/382/EHS, Euratom [3],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Kódování proměnných používané pro přenos dat pro rok 2001 a další je uvedeno v příloze k tomuto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1576/2000
ze dne 19. července 2000,
kterým se doplňuje příloha nařízení (ES) č. 2400/96 o zápisu určitých názvů do "Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení" podle nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1509/2000 [2], a zejména na čl. 6 odst. 3 a 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 5 nařízení (EHS) č. 2081/92 předložily Německo a Švédsko Komisi žádosti o zápis některých názvů jako zeměpisných označení.
(2) Podle čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení bylo shledáno, že žádosti splňují všechny požadavky uvedeného nařízení, a zejména že byly uvedeny všechny údaje požadované článkem 4.
(3) Komise obdržela po zveřejnění názvů uvedených v příloze tohoto nařízení v Úředním věstníku Evropských společenství [3] námitky podle článku 7 uvedeného nařízení, které však byly shledány neopodstatněné, a proto nepřípustné, protože v nich není dostatečně zdůvodněn nesoulad názvu s kritérii uvedeného nařízení.
(4) Tyto názvy by tedy měly být zapsány do "Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení", a měly by být proto chráněny v rámci Společenství jako zeměpisná označení.
(5) Příloha tohoto nařízení doplňuje přílohu nařízení Komise (ES) č. 2400/96 [4], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1338/2000 [5],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Názvy uvedené v příloze se doplňují k příloze nařízení (ES) č. 2400/96 a podle čl. 6 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2081/92 se zapisují do "Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení" jako chráněná zeměpisná označení (CHZO).
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1578/2000
ze dne 19. července 2000,
kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 577/98 o organizaci výběrového šetření pracovních sil ve Společenství, pokud jde o specifikaci modulu ad hoc o délce a struktuře pracovní doby v roce 2001
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 577/98 ze dne 9. března 1998 o organizaci výběrového šetření pracovních sil ve Společenství [1], ve znění nařízení Komise (ES) č. 1575/2000 [2], a zejména na čl. 4 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 577/98 je třeba nejméně 12 měsíců před začátkem referenčního období pro daný modul ad hoc připravit podrobný seznam informací shromažďovaných v modulu ad hoc.
(2) Komise potřebuje pro monitorování hlavních směrů politiky zaměstnanosti strukturální statistiky o dohodnutých pružných pracovních dobách a o typech pracovních smluv.
(3) Opatření stanovená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistické programy, zřízeného rozhodnutím Rady 89/382/EHS, Euratom [3],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Podrobný seznam informací, jež mají být shromážděny v rámci modulu ad hoc na rok 2001, je obsažen v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1591/2000
ze dne 10. července 2000,
kterým se mění přílohy II, III, V, VII, VIII a IX nařízení Rady (EHS) č. 3030/93 o společných pravidlech dovozu některých textilních výrobků pocházejících ze třetích zemí
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3030/93 ze dne 12. října 1993 o společných pravidlech dovozu některých textilních výrobků pocházejících ze třetích zemí [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1072/1999 [2], a zejména na článek 19 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rada rozhodnutím ze dne 21. prosince 1999 [3] rozhodla o prozatímním provádění dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a některými třetími zeměmi (Arménie, Ázerbájdžán, Gruzie, Kazachstán, Moldávie, Tádžikistán, Turkmenistán a Uzbekistán) o obchodu s textilními výrobky.
(2) Rada rozhodnutím ze dne 21. prosince 1999 [4] rozhodla o prozatímním provádění dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Běloruskou republikou, kterou se mění dohoda mezi Evropským společenstvím a Běloruskou republikou o obchodu s textilními výrobky.
(3) Rada rozhodnutím ze dne 21. prosince 1999 [5] rozhodla o prozatímním provádění dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Ukrajinou, kterou se mění dohoda mezi Evropským společenstvím a Ukrajinou o obchodu s textilními výrobky.
(4) Rada rozhodnutím ze dne 21. prosince 1999 [6] rozhodla o prozatímním provádění dohody ve formě výměny dopisů, kterou se mění dohoda mezi Evropským společenstvím a Čínskou lidovou republikou o obchodu s textilními výrobky.
(5) Rada rozhodnutím ze dne 21. prosince 1999 [7] rozhodla o prozatímním provádění dohody mezi Evropským společenstvím a bývalou jugoslávskou republikou Makedonie o obchodu s textilními výrobky.
(6) Rada rozhodnutím ze dne 21. prosince 1999 [8] rozhodla o prozatímním provádění memoranda o porozumění mezi Evropským společenstvím a Egyptskou arabskou republikou o obchodu s textilními výrobky.
(7) Rada rozhodnutím ze dne 13. září 1999 [9] rozhodla o prozatímním provádění dohody mezi Evropským společenstvím a Nepálským královstvím o obchodu s textilními výrobky.
(8) Rada rozhodnutím ze dne 12. července 1999 [10] rozhodla o prozatímním provádění dohody mezi Evropským společenstvím a Královstvím Kambodžska o obchodu s textilními výrobky.
(9) Všechny výše uvedené body činí nezbytným změnit příslušné části příloh I, II, III, V, VII, VIII a IX nařízení (EHS) č. 3030/93 tak, aby zohlednily zavedené změny vztahující se na dovoz některých textilních výrobků pocházejících z některých třetích zemí do Společenství ve smyslu článku 19 výše uvedeného;. dále jsou nutné určité změny, aby se zohlednily dohody, protokoly a ujednání ve smyslu tohoto článku.
(10) Aby se zajistilo, že Společenství plní své mezinárodněprávní závazky, měla by se opatření tohoto nařízení použít od 1. ledna 2000.
(11) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro textil,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 3030/93 se mění takto:
1. Příloha II se nahrazuje přílohou I tohoto nařízení.
2. V příloze III se článek 28 nahrazuje následujícím textem:
"Článek 28
1. Vývozní licence uvedená v článcích 11 a 19 a osvědčení o původu mohou zahrnout i další kopie, řádně označené jako kopie.
Vyhotovují se v angličtině, francouzštině nebo španělštině.
2. Jsou-li výše uvedené dokumenty vyplněny rukou, záznamy musejí být provedeny inkoustem a velkým tiskacím písmem.
3. Vývozní licence nebo jim odpovídající dokumenty a osvědčení o původu musejí mít rozměry 210 x 297 mm [i] Toto není povinné pro Thajsko..
Musejí být vyhotoveny na bílém bezdřevém papíře, určeném pro psaní, bez mechanické vlákniny [ii] Toto není povinné pro Hongkong., o hmotnosti nejméně 25 g/m2.
Každá část musí být opatřena pozadím s tištěným gilošovaným vzorem, na němž je jakékoli padělání mechanickými nebo chemickými prostředky patrné pouhým okem [iii] Toto není povinné pro Hongkong a Egypt..
4. Podle ustanovení tohoto nařízení akceptují příslušné orgány ve Společenství jako platný dokument pro dovozní účely pouze originál.
5. Každá vývozní licence nebo jí odpovídající dokument a osvědčení o původu musí být opatřena standardizovaným pořadovým číslem, tištěným nebo netištěným, podle kterého může být identifikována [iv] případě Hongkongu je toto povinné pouze pro vývozní povolení..
6. Toto číslo se skládá z následujících prvků [v] V případě Peru a Egypta vstupuje toto ustanovení v platnost později.:
- dvě písmena identifikující vyvážející zemi:
Argentina = AR
Bangladéš = BD
Bělorusko = BY
Brazílie = BR
Čína = CN
Egypt = EG
Estonsko = EE
Hongkong = HK
Indie = IN
Indonésie = ID
Kambodža = KH
Kazachstán = KZ
Kyrgyzstán = KG
Laos = LA
Lotyšsko = LV
Litva = LT
Macao = MO
Malajsie = MY
Moldávie = MD
Mongolsko = MN
Nepál = NP
Pákistán = PK
Peru = PE
Ruská federace = RU
Singapur = SG
Srí Lanka = LK
Tchaj-wan = TW
Tádžikistán = TJ
Thajsko = TH
Turkmenistán = TM
Ukrajina = UA
Uzbekistán = UZ
Vietnam = VN;
- dvě písmena identifikující členský stát určení:
AT = Rakousko
BL = Benelux
DE = Spolková republika Německo
DK = Dánsko
EL = Řecko
ES = Španělsko
FI = Finsko
FR = Francie
GB = Spojené království
IE = Irsko
IT = Itálie
PT = Portugalsko
SE = Švédsko
- jednomístné číslo identifikující kvótový rok nebo rok, ve kterém byl vývoz zaznamenán, v případě výrobků uvedených v tabulce A této přílohy, odpovídající poslednímu číslu příslušného roku, (příklad: "0" pro rok 2000).
U výrobků uvedených v dodatku C k příloze V původem z Čínské lidové republiky je to číslice "6" pro rok 2000;
- dvoumístné číslo identifikující vydávající orgán ve vyvážející zemi,
- pětimístné číslo běžící postupně od 00001 do 99999, přidělené konkrétnímu členskému státu určení."
3. Tabulka A v příloze III se nahrazuje přílohou II tohoto nařízení.
4. Příloha V se nahrazuje přílohou III tohoto nařízení.
5. Příloha VII se nahrazuje přílohou IV tohoto nařízení.
6. Příloha VIII se nahrazuje přílohou V tohoto nařízení.
7. Příloha IX se nahrazuje přílohou VI tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1593/2000
ze dne 17. července 2000,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 3508/92 o zavedení integrovaného administrativního a kontrolního systému pro některé režimy podpor Společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí o reformě společné zemědělské politiky vyžadují provést úpravy integrovaného administrativního a kontrolního systému.
(2) Používání integrovaného administrativního a kontrolního systému vedlo v oblastech, ve kterých se uplatňuje, k významnému snížení rizika plynoucího pro záruční sekci Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) ze zemědělských výdajů.
Mělo by být stanoveno, že členské státy vytvářejí vlastní systémy pro použití jiných režimů podpor Společenství slučitelné s podstatnými prvky integrovaného administrativního a kontrolního systému.
(3) S ohledem na obtíže při provádění správních kontrol nahlášených ploch a zejména na náklady a čas nutný k odstraňování nesrovnalostí v příslušných prohlášeních a také s ohledem na zkušenosti některých členských států, které vytvořily zvláštní systém identifikace pozemků, a konečně s ohledem na pokrok v oblasti digitálního ortografického zobrazování a geografických informačních systémů by mělo být přijato ustanovení o zavedení postupů založených na počítačových geografických informačních systémech k identifikaci zemědělských pozemků.
(4) Opatření nezbytná k provedení nařízení (EHS) č. 3508/92 by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [2].
(5) Poté, co byla úvodní fáze zavedení integrovaného administrativního a kontrolního systému z převážné části dokončena, by Komise měla být i nadále informována o používání a účinnosti tohoto systému v členských státech,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 3508/92 [3] se mění takto:
1. V článku 1:
a) první odstavec se nahrazuje tímto:
"1. Každý členský stát zavede integrovaný administrativní a kontrolní systém (dále jen integrovaný systém), který se použije:
a) v odvětví rostlinné výroby:
i) na režim podpor producentům některých plodin na orné půdě, upravený nařízením (ES) č. 1251/1999 [4];
ii) na režim podpor producentům rýže, upravený v čl. 6 nařízení (ES) č. 3072/95 [5];
iii) na zvláštní opatření pro některé luskoviny pěstované na zrno upravená nařízením (ES) č. 1577/96 [6];
b) v odvětví živočišné výroby:
i) na režim prémií a plateb producentům hovězího a telecího masa, upravený v kapitole I hlavě I nařízení (ES) č. 1254/99 [7];
ii) na režim prémií producentům skopového a kozího masa upravený nařízením (ES) č. 2467/98 [8];
iii) na přímé platby podle článku 19 nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [9],
dále označované jako režimy Společenství.";
b) odstavec 3 se zrušuje;
c) odstavec 4 se označuje jako odstavec 3.
2. V článku 2 se písmena b) a c) nahrazují tímto:
"b) identifikační systém zemědělských pozemků,
c) systém identifikace a registrace zvířat,";
3. Článek 4 se nahrazuje tímto:
"Článek 4
Identifikační systém zemědělských pozemků je vytvořen na základě pozemkových katastrálních map či katastrálních dokumentů nebo jiných kartografických údajů.
Používají se postupy založené na počítačových geografických informačních systémech, včetně leteckých nebo družicových snímků se stejnorodou úrovní zaručující přinejmenším rovnocennou přesnost odpovídající měřítku 1: 10000.";
4. V článku 6:
a) odstavec 2 se nahrazuje tímto:
"2. Žádost o podporu na plochu musí být podána k datu, které stanoví členský stát, přičemž toto datum nesmí být pozdější než datum pro podávání žádostí uvedené v nařízení (ES) č. 1251/1999 nebo stanovené v souladu s ním.
V každém případě musí být datum stanoveno mimo jiné s přihlédnutím k době nezbytné pro zajištění veškerých údajů pro řádnou administrativní a finanční správu podpor a pro provádění kontrol uvedených v článku 8.
Připadá-li datum na státní svátek, sobotu nebo neděli, považuje se, odchylně od ustanovení čl. 5 odst. 1 nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1182/71 ze dne 3. června 1971, kterým se určují pravidla pro lhůty, data a termíny [10], za poslední den pro podání žádostí první následující pracovní den.";
b) odstavec 3 se nahrazuje tímto:
"3. Členský stát může rozhodnout, že žádost o podporu na plochu má obsahovat pouze změny ve vztahu k žádosti o podporu na plochu podanou v předcházejícím roce.
Členské státy zjednoduší proces podávání žádostí rozesláním předtištěných formulářů, které spočívají na plochách zjištěných v předcházejícím roce a vydáním grafického materiálu podle článku 4 s uvedením umístění těchto ploch.";
c) odstavec 4 se nahrazuje tímto:
"4. V žádosti o podporu na plochu mohou být provedeny určité změny za předpokladu, že je příslušné orgány obdrží nejpozději k termínu výsevu uvedenému v nařízení (ES) č. 1251/1999 nebo stanovenému v souladu s ním.";
d) odstavec 6 se nahrazuje tímto:
"6. U každého nahlášeného zemědělského pozemku uvede zemědělec plochu a její umístění, aby pozemek mohl být identifikován v identifikačním systému zemědělských pozemků.";
5. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 9a
1. Pro účely režimů podpor Společenství, které jsou stanoveny v příloze a nejsou uvedeny v článku 1, členské státy zajistí, aby administrativní a kontrolní systémy používané pro takové režimy byly v následujících bodech slučitelné s integrovaným systémem:
a) počítačová databáze;
b) systémy identifikace pozemků a zvířat;
c) správní kontroly.
Pokud jde o slučitelnost ve smyslu prvního pododstavce, musí být administrativní a kontrolní systémy používané pro režimy podpor Společenství vytvořeny tak, aby umožňovaly společné fungování systémů nebo výměnu dat mezi nimi bez jakýchkoli rozporů či problémů.
Komise provede v souladu s postupem uvedeným v čl. 12a odst. 2 změny v příloze, pokud je to nezbytné s ohledem na kritéria stanovená v prvním a druhém pododstavci.
2. Aniž je dotčen odstavec 1, mohou členské státy pro účely režimů podpor Společenství, které nejsou uvedeny v článku 1, začlenit do svých administrativních a kontrolních systémů jednu nebo více součástí integrovaného systému.
3. Zvláštní ustanovení v rámci režimů uvedených v odstavcích 1 a 2, a zejména ustanovení, která se týkají podmínek, za kterých mohou být podpory poskytovány, nejsou tímto nařízením dotčena.
4. Členské státy mohou rozšířit možnost uvedenou v odstavci 2 i na vnitrostátní režimy podpor.
Informace z integrovaného systému mohou využívat ke statistickým účelům.
5. Jestliže členské státy využijí možnosti uvedené v odstavcích 2 a 4, informují o tom Komisi.
Komise zajistí, aby využívání těchto možností nebylo na újmu dodržování odvětvových nařízení nebo tohoto nařízení.";
6. Článek 10 se zrušuje.
7. V článku 11:
a) odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. Komise je pravidelně informována o používání integrovaného systému.
Komise organizuje na toto téma výměny názorů s členskými státy.";
b) první odrážka odstavce 2 se nahrazuje tímto:
"— jakákoli šetření nebo kontroly týkající se všech opatření přijatých k vytvoření a provádění integrovaného systému,";
8. V článku 12:
a) první věta se nahrazuje tímto: "Komise přijme prováděcí pravidla k tomuto nařízení postupem podle čl. 12a odst. 2;";
b) bod a) se nahrazuje tímto:
"a) základních prvků identifikačního systému zemědělských pozemků.";
9. Vkládá se nový článek:
"Článek 12a
1. Komisi je nápomocen Výbor Fondu zřízený podle článku 11 nařízení (ES) č. 1258/1999 [11] (dále jen výbor).
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES [12].
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.
3. Výbor se může zabývat jakoukoli otázkou, kterou předloží jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost některého členského státu."
10. Do čl. 13 odst. 1 se vkládají nové body:
"c) nejpozději od 1. ledna 2005, pokud jde o geografickou část identifikačního systému zemědělských pozemků podle článku 4;
d) nejpozději od 1. ledna 2003, pokud jde o slučitelnost administrativních a kontrolních systémů s integrovaným systémem podle článku 9a.".
11. Vkládá se příloha připojená k tomuto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Pokud je to nezbytné, přijme Komise postupem podle čl. 12a odst. 2 nařízení (EHS) č. 3508/92 opatření k usnadnění přechodu od právní úpravy uvedeného nařízení k právní úpravě tohoto nařízení.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1602/2000
ze dne 24. července 2000,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 2454/93, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [1], naposledy pozměněné nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 955/1999 [2] (dále jen "kodex"), a zejména na článek 249 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) K zajištění jednotného zacházení se žádostmi o závazné informace o sazebním zařazení zboží (ZISZ) a s ohledem na větší jistotu v souvislosti s nimi by měl být zaveden společný tiskopis pro žádosti o závazné informace o sazebním zařazení zboží.
(2) Podmínky pro uplatňování zvýhodněného sazebního zacházení v případě některého zboží z důvodu jeho povahy jsou spojeny se sazebním zařazením tohoto zboží podle jednotného textu v kombinované nomenklatuře. Dřívější ustanovení nařízení (EHS) č.
2454/93 [3] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1662/1999 [4] musí být proto zrušena.
(3) Pravidla Společenství pro systém všeobecných celních preferencí upravují regionální kumulaci platnou mimo jiné pro země, které jsou členskými státy Sdružení národů jihovýchodní Asie (ASEAN).
Do této regionální kumulace je třeba zahrnout Kambodžu, která vstoupila do ASEAN 30. dubna 1999.
Státům, které jsou členy Jihoasijského sdružení pro regionální spolupráci (SAARC), by mělo být umožněno využívat regionální kumulace, jakmile splní základní povinnosti umožňující správní spolupráci požadovanou Společenstvím.
(4) V části 1 hlavě IV kapitole 2 oddílech 1 a 2 týkajících se systému všeobecných celních preferencí a nástupnických států bývalé Jugoslávie by měla být harmonizována forma a platná pravidla původu, s ohledem na zvláštní povahu jednotlivých preferenčních režimů.
(5) Uvedená ustanovení by se již neměla uplatňovat na západní břeh Jordánu a pásmo Gazy, neboť na tyto oblasti se vztahují smluvní preferenční sazební opatření.
(6) Nařízením Rady (ES) č. 1763/1999 [5] byla zavedena autonomní opatření ve prospěch Albánie.
(7) Nařízením Rady (ES) č. 6/2000 [6] byla zavedena opatření pro dovoz vína pocházejícího z Bývalé jugoslávské republiky Makedonie a z Republiky Slovinsko.
(8) Z důvodu přehlednosti je vhodné znovu zveřejnit úplné znění článků 66 až 123.
(9) Byly nahrazeny tiskopisy celního prohlášení o obsahu poštovních zásilek, upravené Světovou poštovní unií.
(10) V rámci zjednodušení a racionalizace celních předpisů a celního řízení je žádoucí, aby byl zpružněn celní dohled v případě zvláštního použití, aby odpovídal rozmanitosti vnitřního trhu a aby se stal užitečným nástrojem pro více odvětví.
Pružnost musí být vyvážena vyšší účinností celního dohledu, aby se zabránilo podvodům a zneužívání v oblasti zvýhodněného sazebního zacházení a snížených celních sazeb, které jsou poskytovány na základě zvláštního použití určitého zboží.
(11) Vyžaduje to, aby se článek 82 kodexu vztahoval na zvýhodněné sazební zacházení poskytované podle článku 21 kodexu. Systém celního dohledu upravený v tomto nařízení se zakládá na povolení uděleném celními orgány a vztahuje se na zvláštní použití uvedená v článku 82 kodexu jen potud, pokud platné právní předpisy toto povolení vyžadují.
(12) Články 463 až 470 se týkají použití článku 843 v případech, kdy se používá režim tranzitu.
K harmonizaci společných částí těchto ustanovení je vhodné je sloučit v článku 843.
(13) Ustanovení o kontrolním výtisku T5 stanoví postup, který se použije bez ohledu na to, do jakého celního režimu bylo zboží propuštěno, pokud to vyžadují celní nebo jiné předpisy Společenství.
Tato ustanovení je vhodné začlenit do nové části.
(14) Je rovněž vhodné harmonizovat opatření pro případy, kdy předpisy Společenství odkazující na tento systém kontroly vyžadují poskytnutí zajištění nebo stanoví lhůtu a kdy je zjištěno, že předepsané použití a/nebo místo určení nebylo plně dodrženo.
(15) Ke zpřísnění kontrolních opatření týkajících se použití kontrolního výtisku T5 je třeba, aby byly zpřesněny některé údaje ke ztotožnění dopravního prostředku.
Proto se musí přiměřeně upravit vzory kontrolního výtisku v příloze 63 a vysvětlivky k nim v příloze 66.
Není vyloučeno použití více kontrolních výtisků současně, avšak k různým účelům.
(16) V některých případech existují zvláštní předpisy o odpovědnosti hospodářských subjektů a o poskytování a uvolňování jistot, zejména v oblasti společné zemědělské politiky na základě nařízení (EHS) č. 2220/85 ze dne 22. července 1985, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu jistot pro zemědělské produkty [7], naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
1932/1999 [8]. Proto musí být upraveny odchylky od obecných pravidel.
(17) Seznamy týkající se jednotkových hodnot vyžadují aktualizaci.
(18) Z hospodářských důvodů je třeba rozšířit a aktualizovat pořadové číslo 14 v seznamu v příloze 87.
(19) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2454/93 se mění takto:
1. Článek 1a se nahrazuje tímto:
"Článek 1a
Pro účely článků 291 až 300 se země Hospodářské unie Beneluxu považují za jediný členský stát."
2. V čl. 6 odst. 1 se doplňuje nový pododstavec, který zní: "Žádost o vydání závazné informace o sazebním zařazení zboží se podává na tiskopise podle vzoru v příloze 1b."
3. V článku 8 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Celní orgány příslušného členského státu předají neprodleně Komisi kopii žádosti o vydání závazné informace o sazebním zařazení zboží (příloha 1b), oznámení (vyhotovení č. 2 v příloze 1) a údaje (vyhotovení č. 4 v téže příloze), nebo kopii oznámené závazné informace o původu zboží a údaje. Toto předání se uskuteční pomocí elektronického přenosu dat."
4. V části 1 se zrušuje hlava III "Zvýhodněné sazební zacházení uplatňované na základě povahy zboží" (články 16 až 34).
5. V části I hlavě IV se kapitola 2 (články 66 až 123) nahrazuje tímto:
"KAPITOLA 2
Preferenční původ zboží
Článek 66
Pro účely této kapitoly se rozumí:
a) "výrobou" každé zpracování nebo opracování, včetně sestavování nebo zvláštních postupů;
b) "materiálem" jakékoli příměsi, suroviny, komponenty, části apod., které jsou používány při výrobě;
c) "produktem" či "výrobkem" získaný produkt či výrobek, i když je zamýšleno jeho pozdější využití v jiné výrobní operaci;
d) "zbožím" jak materiál, tak produkty či výrobky;
e) "celní hodnotou" celní hodnota určená v souladu Dohodou o provádění článku VII Všeobecné dohody o clech a obchodu z roku 1994 (dohoda Světové obchodní organizace o celní hodnotě);
f) "cenou ze závodu" v seznamu v příloze 15 cena zaplacená za produkt ze závodu výrobci, v jehož podniku došlo k poslednímu zpracování nebo opracování, pokud tato cena zahrnuje hodnotu všeho materiálu použitého při výrobě po odečtení případných vnitřních daní, které se vracejí nebo mohou být vráceny při vývozu získaného produktu;
g) "hodnotou" v seznamu v příloze 15 celní hodnota v okamžiku dovozu použitých nepůvodních materiálů, a není-li známa nebo nelze-li ji určit, první ověřitelná cena zaplacená za tyto materiály ve Společenství nebo ve zvýhodněné zemi ve smyslu čl. 67 odst. 1 nebo ve zvýhodněné republice ve smyslu čl. 98 odst. 1. Pokud je třeba určit hodnotu použitých původních materiálů, použije se toto písmeno přiměřeně;
h) "kapitolami" a "čísly" kapitoly a čísla (čtyřmístné kódy) používané v nomenklatuře, která tvoří harmonizovaný systém;
i) "zařazením" zařazení produktu nebo materiálu do určitého čísla;
j) "zásilkou" produkty, které buď zasílá současně jeden vývozce jednomu příjemci, nebo které jsou dopravovány na podkladě jediného přepravního dokladu od vývozce k příjemci, a pokud tento doklad neexistuje, na podkladě jediné faktury.
Oddíl 1
Systém všeobecných preferencí
Pododdíl 1
Definice pojmu "původní produkty" či "produkty pocházející z"
Článek 67
1. Pro účely předpisů o celních preferencích poskytovaných Společenstvím na produkty pocházející z rozvojových zemí (dále jen "zvýhodněné země") se za produkty pocházející ze zvýhodněné země považují
a) produkty, které byly v dané zemi zcela získány ve smyslu článku 68;
b) produkty, které byly v této zvýhodněné zemi vyrobeny s použitím jiných produktů, než které jsou uvedeny v písmenu a), jestliže byly dostatečně zpracovány nebo opracovány ve smyslu článku 69.
2. Pro účely tohoto oddílu se produkty pocházející ze Společenství ve smyslu odstavce 3 považují za produkty pocházející ze zvýhodněné země, pokud byly v této zemi podrobeny zpracování nebo opracování přesahujícímu operace vyjmenované v článku 70.
3. Odstavec 1 se použije přiměřeně k určování původu produktů vyrobených nebo získaných ve Společenství.
4. Pokud Norsko a Švýcarsko poskytují všeobecné celní preference na produkty pocházející ze zvýhodněných zemí zmíněných v odstavci 1 a uplatňují pojem původu odpovídající pojmu definovanému v tomto oddíle, považují se produkty pocházející ze Společenství, Norska nebo Švýcarska, které jsou v některé zvýhodněné zemi podrobeny zpracování nebo opracování přesahujícímu operace vyjmenované v článku 70, za pocházející z této zvýhodněné země.
První pododstavec se vztahuje pouze na produkty pocházející ze Společenství, Norska nebo Švýcarska (podle pravidel původu týkajících se dotyčných celních preferencí), které jsou přímo vyváženy do zvýhodněných zemí.
První pododstavec se nevztahuje na produkty kapitol 1 až 24 harmonizovaného systému.
Komise v řadě C Úředního věstníku Evropských společenství zveřejní datum, od kterého se použijí ustanovení prvního a druhého pododstavce.
5. Odstavec 4 se použijí za podmínky, že Norsko a Švýcarsko poskytují na základě vzájemnosti stejné zacházení produktům Společenství.
Článek 68
1. Produkty zcela získanými ve zvýhodněné zemi nebo ve Společenství se rozumějí
a) nerostné produkty tam vytěžené z půdy nebo mořského dna;
b) rostlinné produkty tam sklizené;
c) živá zvířata tam narozená či vylíhnutá a odchovaná;
d) produkty získané z živých zvířat tam chovaných;
e) produkty tamního lovu a rybolovu;
f) produkty mořského rybolovu a jiné produkty vytěžené z moře mimo jejich pobřežní vody tamními plavidly;
g) produkty vyrobené na palubě tamních výrobních plavidel výlučně z produktů uvedených v písmenu f);
h) vyřazené předměty tam sebrané, jsou-li použitelné pouze k opětovnému získání surovin;
i) odpady a zbytky pocházející z výrobních operací tam provedených;
j) produkty získané z mořského dna nebo z mořského podzemí ležícího mimo pobřežní vody, má-li tato země nebo Společenství výhradní práva k využívání tohoto mořského dna nebo mořského podzemí;
k) zboží tam vyrobené výhradně z produktů uvedených v písmenech a) až j).
2. Pojmy "tamní plavidla" a "tamní výrobní plavidla" v odst. 1 písm. f) a g) se vztahují pouze na plavidla a výrobní plavidla,
- která jsou registrována nebo přihlášena ve zvýhodněné zemi nebo v některém členském státě,
- která plují pod vlajkou zvýhodněné země nebo některého členského státu,
- která alespoň z 50 % vlastní státní příslušníci zvýhodněné země nebo členských států nebo společnosti, jejíž hlavní sídlo se nachází ve zvýhodněné zemi nebo v některém členském státě a jejíž ředitel nebo ředitelé, předseda správní nebo dozorčí rady a většina členů těchto orgánů jsou státními příslušníky zvýhodněné země nebo členských států, a v případě společností navíc alespoň polovinu základního kapitálu vlastní zvýhodněná země nebo členské státy, veřejnoprávní subjekty nebo státní příslušníci zvýhodněné země nebo členských států,
- jejichž důstojnický sbor tvoří státní příslušníci zvýhodněné země nebo členských států a
- jejichž posádku tvoří alespoň ze 75 % státní příslušníci zvýhodněné země nebo členských států.
3. Pojmy "zvýhodněná země" a "Společenství" zahrnují rovněž pobřežní vody této země nebo členských států.
4. Zámořská plavidla včetně výrobních plavidel, na nichž se produkty rybolovu zpracovávají nebo opracovávají, se považují za součást území zvýhodněné země nebo členského státu, kterému náležejí, jestliže splňují požadavky odstavce 2.
Článek 69
Pro účely článku 67 se produkty, jež nejsou zcela získány v některé zvýhodněné zemi nebo ve Společenství, považují za dostatečně zpracované nebo opracované, jsou-li splněny podmínky uvedené v seznamu v příloze 15.
Tyto podmínky popisují pro všechny produkty, na které se vztahuje tento oddíl, zpracování nebo opracování, které musí být provedeno na nepůvodních materiálech použitých k jejich výrobě, a vztahují se výhradně na tyto materiály.
Je-li produkt, který získal status původu na základě splnění podmínek stanovených pro něj v seznamu, použit při výrobě jiného produktu, nevztahují se na něj podmínky stanovené pro produkt, v němž je obsažen, a nepřihlíží se ani k nepůvodním materiálům, jež byly případně použity při jeho výrobě.
Článek 70
1. Aniž je dotčen odstavec 2, považují se za zpracování nebo opracování nedostatečná pro to, aby produktu udělila status původu, bez ohledu na to, zda jsou splněny podmínky článku 69, následující operace:
a) operace, jejichž účelem je uchování produktů v nezměněném stavu během přepravy nebo skladování (větrání, rozprostření, sušení, chlazení, naložení do slaného nebo sirného nálevu nebo vody s přidáním jiných látek, odstranění poškozených částí a obdobné operace);
b) jednoduché operace spočívající ve zbavování prachu, prosévání, výběru, třídění (včetně skládání souprav produktů), umývání, natírání, krájení;
c) i) výměna obalů, rozdělení nebo spojování nákladových kusů;
ii) prosté plnění do lahví, baněk, uložení do pytlů, beden, krabic, upevnění na podložky apod. a veškeré ostatní jednoduché operace obalové úpravy;
d) připevňování značek, štítků nebo obdobných rozlišovacích znaků na produkty nebo jejich obaly;
e) jednoduché mísení produktů, též různého druhu, pokud jedna nebo více součástí směsi nesplňuje podmínky stanovené v této hlavě, aby mohly být považovány za produkt pocházející z některé zvýhodněné země nebo ze Společenství;
f) jednoduché spojení částí produktů za účelem vytvoření úplného produktu;
g) kombinace dvou nebo více operací uvedených v písmenech a) až f);
h) porážení zvířat.
2. Při určování, zda se zpracování nebo opracování provedené na produktu považuje za nedostatečné ve smyslu odstavce 1, se všechna zpracování a opracování provedená na tomto produktu ve zvýhodněné zemi nebo ve Společenství posuzují dohromady.
Článek 70a
1. Určující jednotkou pro použití tohoto oddílu je produkt, který je považován za základní jednotku při jeho zařazení do nomenklatury založené na harmonizovaném systému.
Z toho vyplývá, že
a) je-li produkt sestávající ze sady nebo sestavy předmětů zařazen podle harmonizovaného systému do jednoho čísla, je určující jednotkou tento celek;
b) sestává-li zásilka z více stejných produktů zařazených do stejného čísla harmonizovaného systému, použije se tento oddíl na každý dotyčný produkt samostatně.
2. Je-li podle všeobecného pravidla 5 pro výklad harmonizovaného systému zařazován s produktem i jeho obal, považuje se pro účely určení původu za tvořící jeden celek s produktem.
Článek 71
1. Odchylně od článku 69 lze nepůvodní materiály použít při výrobě daného produktu, pokud jejich celková hodnota nepřesáhne 10 % ceny produktu ze závodu.
Je-li v seznamu uveden jeden nebo více procentních podílů pro nejvyšší přípustnou hodnotu nepůvodních materiálů, nesmějí být tyto podíly při použití prvního pododstavce překročeny.
2. Odstavec 1 se nevztahuje na produkty kapitol 50 až 63 harmonizovaného systému.
Článek 72
1. Odchylně od článku 67 se při určování, zda je produkt vyrobený ve zvýhodněné zemi, která je členem regionálního sdružení, původním produktem ve smyslu článku 67, považují produkty pocházející z kterékoli jiné země daného regionálního sdružení použité při výrobě za produkty pocházející ze země, v níž se daná výroba uskutečnila (regionální kumulace).
2. Země původu hotového produktu se určuje podle článku 72a.
3. Regionální kumulace se vztahuje na čtyři různá regionální sdružení zvýhodněných zemí, které využívají systém všeobecných celních preferencí:
a) Sdružení zemí jihovýchodní Asie (ASEAN) (Brunei-Darussalam, Filipíny, Indonésie, Kambodža [9], Laos, Malajsie, Singapur, Thajsko, Vietnam);
b) Středoamerický společný trh (CACM) (Guatemala, Honduras, Kostarika, Nikaragua, Panama [10], Salvador);
c) Andská skupina (Bolívie, Ekvádor, Kolumbie, Peru, Venezuela);
d) Jihoasijské sdružení pro regionální spolupráci (SAARC) (Bangladéš, Bhútán, Indie, Maledivy, Nepál, Pákistán, Srí Lanka) [11].
4. "Regionálním sdružením" se podle souvislosti rozumí ASEAN, CACM, Andská skupina nebo SAARC.
Článek 72a
1. Je-li zboží pocházející z některé země regionálního sdružení zpracováno nebo opracováno v jiné zemi stejného regionálního sdružení, pochází nadále z té země regionálního sdružení, v níž bylo provedeno poslední zpracování nebo opracování, jestliže
a) zde přidaná hodnota podle definice v odstavci 3 je vyšší než nejvyšší celní hodnota použitých produktů pocházejících z kterékoli jiné země regionálního sdružení a
b) zpracování nebo opracování, které zde bylo provedeno, přesahuje rámec operací uvedených v článku 70 a v případě textilních výrobků též rámec opracování uvedených v příloze 16.
2. Pokud nejsou splněny podmínky uvedené v odst. 1 písm. a) a b), pochází produkt z té země regionálního sdružení, ze které pocházejí produkty s nejvyšší celní hodnotou ze všech produktů pocházejících ze zemí regionálního sdružení.
3. "Přidanou hodnotou" se rozumí cena ze závodu snížená o celní hodnotu všech začleněných produktů pocházejících z některé jiné země regionálního sdružení.
4. Původ zboží vyváženého ze země regionálního sdružení do jiné země stejné skupiny, kde má být dále zpracováno nebo opracováno nebo odkud má být zpětně vyvezeno v případě, že nedochází k žádnému dalšímu zpracování ani opracování, se prokazuje osvědčením o původu na tiskopise A vydaným v první uvedené zemi.
5. Status původu, nabytý nebo ponechaný podle článku 72, tohoto článku a článku 72b, se u zboží vyváženého ze země regionálního sdružení do Společenství prokazuje osvědčním o původu na tiskopise A vydaným podle odstavce 4, anebo prohlášením na faktuře vystaveným v uvedené zemi na základě osvědčení o původu na tiskopise A vydaného podle odstavce 4.
6. Země původu se vyznačuje v kolonce 12 osvědčení o původu na tiskopise A nebo na prohlášení na faktuře, a touto zemí je
- v případě produktů vyvezených bez dalšího zpracování nebo opracování podle odstavce 4 země výroby,
- v případě produktů vyvezených po dalším zpracování nebo opracování země původu, určená podle odstavce 1.
Článek 72b
1. Články 72 a 72a se použijí pouze tehdy, jestliže
a) je právní úprava obchodu mezi zeměmi regionálního sdružení s ohledem na regionální kumulaci totožná s ustanoveními tohoto oddílu;
b) se každá země regionálního sdružení zaváže, že bude dodržovat ustanovení tohoto oddílu nebo dbát na jejich dodržování a že zajistí nezbytnou správní spolupráci se Společenstvím i ostatními zeměmi regionálního sdružení, aby bylo zabezpečeno řádné vydávání osvědčení o původu zboží na tiskopise A a ověřování osvědčení o původu zboží na tiskopise A a prohlášení na faktuře.
O tomto závazku uvědomí Komisi sekretariát regionálního sdružení.
Sekretariáty se podle jednotlivých případů rozumějí
- Generální sekretariát ASEAN,
- Secretaría de integración económica centroamericana (SIECA),
- Junta del Acuerdo de Cartagena,
- Sekretariát SAARC.
2. Komise uvědomí členské státy, jakmile jednotlivá regionální sdružení splní podmínky stanovené v odstavci 1.
3. Ustanovení čl. 78 odst. 1 písm. b) se nevztahuje na produkty pocházející ze zemí regionálního sdružení, pokud přecházejí přes území některé jiné země regionálního sdružení, bez ohledu na to, zda se zde uskutečňuje další zpracování nebo opracování.
Článek 73
Příslušenství, náhradní díly a nástroje dodávané spolu se strojem, přístrojem, nástrojem, zařízením nebo vozidlem se považují za jeden celek se strojem, přístrojem, nástrojem, zařízením nebo vozidlem, jestliže jsou součástí jejich běžného vybavení a jsou zahrnuty v ceně nebo nejsou fakturovány zvlášť.
Článek 74
Soupravy zboží ve smyslu všeobecného pravidla 3 harmonizovaného systému se považují za původní produkty, jestliže jsou původními produkty všechny součásti, z nichž se skládají.
Soupravy produktů, které se skládají z původních i nepůvodních součástí, se považují za původní produkt jako celek, jestliže hodnota nepůvodních součástí netvoří více než 15 % ceny soupravy ze závodu.
Článek 75
Při určování, zda je produkt původní, se nezjišťuje původ těchto položek, jež mohou být použity při jeho výrobě:
a) energie a palivo;
b) zařízení a vybavení;
c) stroje a nástroje;
d) zboží, které se nestává a nemá se stát součástí konečného složení produktu.
Článek 76
1. Ve prospěch nejméně rozvinutých zemí zvýhodněných systémem všeobecných celních preferencí mohou být učiněny odchylky od ustanovení tohoto oddílu, jestliže k tomu opravňuje rozvoj stávajících průmyslových odvětví nebo zahájení činnosti nových průmyslových odvětví.
Nejméně rozvinuté země jsou uvedeny v nařízeních Rady a v rozhodnutí ESUO o uplatňování všeobecných celních preferencí.
Dotyčná země za tímto účelem podá Společenství žádost o udělení odchylky a připojí podklady vypracované podle odstavce 3.
2. Při posuzování žádostí se přihlíží zejména
a) k případům, kdy by uplatňování stávajících pravidel o prokazování původu značně omezilo schopnost průmyslových odvětví ve zvýhodněné zemi pokračovat ve svém vývozu do Společenství, a zejména k případům, kdy by uplatnění pravidel mohlo vést k ukončení činnosti;
b) ke zvláštním případům, kdy může být jednoznačně prokázáno, že by se v důsledku uplatňování pravidel o prokazování původu neuskutečnily významné investice do některého průmyslového odvětví a kdy by odchylka podpořila investiční program, jenž by postupně umožnil dodržování těchto pravidel;
c) k hospodářským a sociálním dopadům rozhodnutí, která mají být přijata, zejména s ohledem na stav zaměstnanosti ve zvýhodněných zemích a ve Společenství.
3. Aby usnadnily posuzování žádostí o udělení odchylky, předloží země, které je podávají, pokud možno úplné podklady k jejich zůvodnění, odpovídající zejména na tyto otázky:
- název hotového produktu,
- druh a množství materiálů pocházejících ze třetích zemí,
- výrobní postup,
- přidaná hodnota,
- počet zaměstnanců daného podniku,
- předpokládaný objem vývozu do Společenství,
- další možné zdroje dodávek surovin,
- odůvodnění požadované doby platnosti,
- jiné poznámky.
4. Komise předloží žádost o odchylku výboru.
Rozhodne se o ní postupem podle článku 249 kodexu.
5. Použije-li se odchylka, uvede se v kolonce 4 osvědčení o původu na tiskopise A nebo v prohlášení na faktuře podle článku 89 tato poznámka:
"Odchylka — nařízení (ES) č. …"
6. Odstavce 1 až 5 se vztahují i na případné žádosti o prodloužení platnosti.
Článek 77
Podmínky pro nabytí statusu původu obsažené v tomto oddíle musí být plněny ve zvýhodněné zemi nebo ve Společenství nepřetržitě.
Jsou-li původní produkty vyvezené ze zvýhodněné země nebo ze Společenství do jiné země vráceny do zvýhodněné země nebo do Společenství, je třeba je považovat za nepůvodní, nelze-li příslušným orgánům věrohodně prokázat, že
- vrácené produkty jsou totožné s vyvezenými,
- byly případně podrobeny pouze operacím nezbytným pro jejich uchování v nezměněném stavu po dobu pobytu v dané zemi nebo při jejich vývozu.
Článek 78
1. Za dopravené přímo ze zvýhodněné země do Společenství nebo ze Společenství do dané zvýhodněné země se považují
a) produkty, jejichž přeprava se uskutečňuje bez vstupu na území jiné země, s výjimkou jiné země téhož regionálního sdružení, použije-li se článek 72;
b) produkty, které tvoří jedinou zásilku a jejichž přeprava se uskutečňuje přes území jiných zemí než zvýhodněné země nebo Společenství, též s překládkou nebo dočasným uskladněním v těchto zemích, pokud tyto produkty zůstanou v zemi tranzitu nebo uskladnění pod celním dohledem a nejsou tam podrobeny jiným operacím než případné vykládce, překládce anebo operacím, jejichž účelem je jejich uchování v nezměněném stavu;
c) produkty, jejichž přeprava se uskutečňuje přes území Norska nebo Švýcarska a jsou následně zcela nebo částečně zpětně vyvezeny do Společenství nebo do zvýhodněné země, pokud tyto produkty zůstanou v zemi tranzitu nebo uskladnění pod celním dohledem a nejsou podrobeny jiným operacím než případné vykládce, překládce anebo operacím, jejichž účelem je jejich uchování v nezměněném stavu;
d) produkty, jejichž přeprava se uskutečňuje bez přerušení potrubím přes území jiných zemí než přes území zvýhodněné země nebo Společenství.
2. Splnění podmínek stanovených v odst. 1 písm. b) a c) se prokazuje tak, že se příslušným celním orgánům předloží
a) buď jediný přepravní doklad, na jehož základě se uskutečňuje přeprava ze země vývozu přes zemi tranzitu;
b) nebo potvrzení celních orgánů země tranzitu obsahující
- přesný popis produktů,
- data vykládky nebo překládky produktů a případně jména použitých plavidel nebo jiných dopravních prostředků a
- osvědčení podmínek, v nichž se produkty nacházely v zemi tranzitu;
c) nebo, nemohou-li být předloženy, jakékoli jiné průkazní doklady.
Článek 79
1. Jsou-li produkty pocházející ze zvýhodněné země zaslány na výstavu do jiné země a prodány za účelem dovozu do Společenství, uplatní se na ně celní preference uvedené v článku 67, jestliže splňují podmínky stanovené v tomto oddíle pro to, aby byly považovány za pocházející z dané zvýhodněné země, a je-li příslušným celním orgánům ve Společenství věrohodně prokázáno, že
a) vývozce zaslal tyto produkty přímo ze zvýhodněné země do země konání výstavy a vystavil je tam;
b) vývozce tyto produkty prodal příjemci ze Společenství nebo je na něj převedl;
c) produkty byly do Společenství zaslány během výstavy nebo bezprostředně po ní ve stavu, v jakém byly odeslány na výstavu;
d) produkty nebyly od okamžiku, kdy byly odeslány na výstavu, použity k jinému účelu než k předvedení na této výstavě.
2. Celním orgánům ve Společenství se předloží osvědčení o původu zboží na tiskopise A obvyklým způsobem.
Musí v něm být uveden název a adresa výstavy.
V případě potřeby mohou být požadovány další doklady o druhu produktů a o okolnostech, za kterých byly vystavovány.
3. Odstavec 1 se vztahuje na všechny výstavy, veletrhy a podobné veřejné akce obchodní, průmyslové, zemědělské nebo řemeslné, v jejichž průběhu produkty zůstávají pod celním dohledem, s výjimkou výstav pořádaných soukromě v prodejnách nebo obchodních prostorách s úmyslem prodat zahraniční produkty.
Pododdíl 2
Prokazování původu
Článek 80
Na produkty pocházející ze zvýhodněných zemí se celní preference uvedené v článku 67 vztahují po předložení
a) buď osvědčení o původu na tiskopise A, jehož vzor je uveden v příloze 17;
89 odst. 1 prohlášení, jehož text je uveden v příloze 18, uvedeného vývozcem na faktuře, dodacím listu nebo jakémkoli jiném obchodním dokladu, který popisuje dotyčný produkt dostatečně podrobně, aby umožnil jeho ztotožnění (dále jen "prohlášení na faktuře").
a) OSVĚDČENÍ O PŮVODU NA TISKOPISE A
Článek 81
1. Na původní produkty ve smyslu tohoto oddílu se při dovozu do Společenství mohou vztahovat celní preference uvedené v článku 67, pokud byly dopraveny do Společenství přímo ve smyslu článku 78, po předložení osvědčení o původu zboží na tiskopise A, jestliže toto osvědčení vydaly celní orgány nebo jiné příslušné vládní orgány zvýhodněné země a jestliže daná země
- sdělila Komisi údaje požadované podle článku 93 a
- poskytuje Společenství pomoc tím, že umožňuje celním orgánům členských států ověřit pravost osvědčení a správnost údajů o skutečném původu dotyčných produktů.
2. Osvědčení o původu zboží na tiskopise A smí být vydáno pouze v případě, že má sloužit k prokázání nároku na uplatnění celních preferencí uvedených v článku 67.
3. Osvědčení o původu zboží na tiskopise A se vydává pouze na základě písemné žádosti vývozce nebo jeho zmocněného zástupce.
4. Vývozce nebo jeho zástupce připojí k žádosti veškeré podklady potřebné k prokázání, že pro vyvážené produkty může být vydáno osvědčení o původu zboží na tiskopise A.
5. Osvědčení vydává příslušný vládní orgán zvýhodněné země, pokud vyvážené produkty mohou být považovány za produkty pocházející z této země ve smyslu pododdílu 1.
Osvědčení se předá vývozci, jakmile je vývoz skutečně proveden nebo zajištěn.
6. K ověření toho, zda je splněna podmínka stanovená v odstavci 5, může příslušný vládní orgán požadovat předložení všech podkladů nebo provádět veškeré kontroly, které považuje za účelné.
7. Příslušný vládní orgán zvýhodněné země dbá na to, aby tiskopisy osvědčení o původu zboží a žádosti byly řádně vyplněny.
8. Vyplnění kolonky 2 osvědčení o původu zboží na tiskopise A není povinné.
V kolonce 12 tohoto osvědčení musí být nezbytně obsažen údaj "Evropské společenství" nebo název některého členského státu.
9. Datum vydání osvědčení o původu zboží na tiskopise A se uvádí v kolonce 11.
Podpis, jenž má být v této kolonce obsažen a je vyhrazen příslušnému vládnímu orgánu vydávajícímu osvědčení, musí být vlastnoruční.
Článek 82
Jsou-li na žádost dovozce za podmínek stanovených celními orgány země dovozu dováženy po částech rozložené nebo nesložené produkty ve smyslu všeobecného pravidla 2 písm. a) harmonizovaného systému, spadající do tříd XVI či XVII nebo čísel 7308 či 9406 harmonizovaného systému, prokazuje se jejich původ celním orgánům pouze při dovozu první části.
Článek 83
Vzhledem k tomu, že osvědčení o původu zboží na tiskopise A slouží k prokázání nároku na uplatnění celních preferencí uvedených v článku 67, jsou příslušné vládní orgány země vývozu povinny přijmout předpisy potřebné k ověření původu produktů a správnosti ostatních údajů uvedených v osvědčení.
Článek 84
Doklady o původu zboží se předkládají celním orgánům členského státu dovozu postupy uvedenými v článku 62 kodexu.
Tyto orgány mohou požadovat jejich překlad. Dále mohou požadovat, aby bylo dovozní celní prohlášení doplněno prohlášením dovozce o tom, že produkty splňují podmínky pro použití tohoto oddílu.
Článek 85
1. Odchylně od čl. 81 odst. 5 může být osvědčení o původu na tiskopise A ve výjimečných případech vydáno po skutečném vývozu produktů, jichž se týká, jestliže
a) nebylo vydáno při vývozu v důsledku omylu, neúmyslného opomenutí nebo zvláštních okolností nebo
b) bylo příslušným vládním orgánům uspokojivě prokázáno, že osvědčení o původu na tiskopise A bylo vydáno, ale nebylo při dovozu přijato z technických příčin.
2. Příslušné vládní orgány mohou vydat osvědčení o původu zboží dodatečně pouze v případě, že ověří, že údaje uvedené v žádosti vývozce souhlasí s odpovídající vývozní dokumentací a že osvědčení o původu zboží na tiskopise A splňující podmínky tohoto oddílu nebylo vydáno již při vývozu dotyčných produktů.
3. V osvědčeních o původu zboží na tiskopise A vydaných dodatečně musí být v kolonce 4 obsažena poznámka nebo .
Článek 86
1. V případě krádeže, ztráty nebo zničení osvědčení o původu zboží na tiskopise A může vývozce požádat příslušné vládní orgány o vystavení duplikátu na základě dokladů o vývozu, které má vývozce v držení. Duplikát tiskopisu A musí v kolonce 4 obsahovat poznámku nebo a musí být opatřen datem vydání a pořadovým číslem prvopisu osvědčení.
2. Pro účely článku 90b nabývá duplikát účinku dnem, kdy byl vydán prvopis osvědčení.
Článek 87
1. Jsou-li původní produkty umístěny pod dohled celního úřadu ve Společenství, je možné nahradit původní doklad o původu zboží jedním nebo více osvědčeními o původu na tiskopise A pro účely zaslání všech nebo některých z těchto produktů na jiné místo ve Společenství nebo do Norska nebo Švýcarska.
Náhradní osvědčení o původu na tiskopise A vydává celní úřad, pod jehož dohledem se produkty nacházejí.
2. Náhradní osvědčení vydané podle odstavce 1 nebo článku 88 se považuje za konečné osvědčení o původu produktů v něm uvedených.
Náhradní osvědčení se vydává na základě písemné žádosti zpětného vývozce.
3. V náhradním osvědčení musí být v kolonce vpravo nahoře uveden název prostřednické země, v níž bylo náhradní osvědčení vydáno.
V kolonce 4 se uvede jedna z poznámek nebo a datum vydání původního osvědčení a jeho pořadové číslo.
V kolonce 1 se uvede jméno zpětného vývozce.
V kolonce 2 může být uvedeno jméno konečného příjemce.
Do kolonek 3 až 9 je nutno přenést veškeré údaje obsažené v původním osvědčení, které se vztahují na zpětně vyvážené produkty.
V kolonce 10 je nutno uvést odkaz na fakturu zpětného vývozce.
V kolonce 11 musí být uveden úřední záznam celních orgánů, které náhradní osvědčení vydaly.
Odpovědnost těchto orgánů se týká pouze vydání náhradního osvědčení.
V kolonce 12 se uvedou místo původu a místo určení obsažené v původním osvědčení.
Tuto kolonku podepisuje zpětný vývozce.
Zpětný vývozce, který kolonku podepsal v dobré víře, neodpovídá za správnost údajů v původním osvědčení.
4. Celní úřad, který vydává náhradní osvědčení uvedené v odstavci 1, zaznamená do původního osvědčení hmotnost, čísla a druh odesílaných nákladových kusů a pořadová čísla jednoho nebo více odpovídajících náhradních osvědčení.
Původní osvědčení musí daný celní úřad uchovávat po dobu nejméně tří let.
5. K náhradnímu osvědčení může být přiložena fotokopie původního osvědčení.
6. Vztahují-li se na produkty ve Společenství celní preference zmíněné v článku 67 na základě odchylky stanovené článku 76, použije se postup podle tohoto článku jen tehdy, jsou-li tyto produkty určeny pro Společenství.
Článek 88
Na původní produkty ve smyslu tohoto oddílu se při dovozu do Společenství mohou vztahovat celní preference uvedené v článku 67 po předložení náhradního osvědčení o původu zboží na tiskopise A, jestliže toto osvědčení vydaly celní orgány Norska nebo Švýcarska na základě osvědčení o původu zboží na tiskopise A vydaného příslušnými orgány zvýhodněné země, jestliže jsou splněny podmínky uvedené v článku 78 a jestliže Norsko nebo Švýcarsko poskytují Společenství pomoc tím, že umožňují celním orgánům členských států ověřit pravost a pravdivost vydaných osvědčení.
Ověřovací postup stanovený v článku 94 se použije přiměřeně. Lhůta uvedená v čl.
94 odst. 3 se prodlužuje na osm měsíců.
b) PROHLÁŠENÍ NA FAKTUŘE
Článek 89
1. Prohlášení na faktuře může učinit
a) schválený vývozce Společenství ve smyslu článku 90 nebo
b) kterýkoli vývozce pro jakoukoli zásilku sestávající z jednoho nebo více nákladových kusů obsahujících původní produkty, jejichž celková hodnota nepřesahuje 6000 EUR, pokud se na tento postup rovněž vztahuje pomoc zmíněná v čl. 81 odst. 1.
2. Prohlášení na faktuře může být učiněno, lze-li dotyčné produkty považovat za pocházející ze Společenství nebo z některé zvýhodněné země a splňují-li ostatní podmínky stanovené v tomto oddíle.
3. Vývozce činící prohlášení na faktuře musí být připraven kdykoli předložit, na žádost celních nebo jiných příslušných vládních orgánů země vývozu, veškeré související doklady prokazující status původu dotyčných produktů a splnění ostatních podmínek stanovených v tomto oddíle.
4. Prohlášení na faktuře, jehož text je uveden v příloze 18, vyhotovuje vývozce buď ve francouzštině, nebo angličtině, psacím strojem, razítkem nebo tiskem na faktuře, dodacím listu, nebo jakémkoli jiném obchodním dokladu.
Je-li prohlášení psáno rukou, musí být napsáno inkoustem a hůlkovým písmem.
5. Prohlášení na faktuře podepisuje vlastnoručně vývozce.
Vývozce schválený ve smyslu článku 90 však není povinen podepisovat tato prohlášení, jestliže se celním orgánům písemně zaváže, že přebírá plnou odpovědnost za jakékoli prohlášení na faktuře, které jej identifikuje, jako by je vlastnoručně podepsal.
6. V případech uvedených v odst. 1 písm. b) podléhá použití prohlášení na faktuře těmto zvláštním podmínkám:
a) pro každou zásilku je vyhotoveno jedno prohlášení na faktuře;
b) bylo-li zboží obsažené v zásilce již kontrolováno v zemi vývozu, pokud jde o definici pojmu "původní produkt", může vývozce v prohlášení na faktuře na tuto kontrolu odkázat.
První pododstavec nezprošťuje vývozce povinnosti splnit případné jiné formality požadované celními nebo poštovními předpisy.
Článek 90
1. Celní orgány Společenství mohou povolit kterémukoli vývozci (dále jen "schválený vývozce"), který často odesílá produkty pocházející ze Společenství ve smyslu čl.
67 odst. 2 a který k uspokojení celních orgánů skýtá veškeré záruky potřebné k ověření statusu původu produktů a ke splnění všech ostatních požadavků tohoto oddílu, aby činil prohlášení na faktuře bez ohledu na hodnotu dotyčných produktů.
2. Celní úřady mohou vázat poskytnutí statusu schváleného vývozce na splnění jakýchkoli podmínek, které považují za vhodné.
3. Celní úřady udělí schválenému vývozci číslo povolení, které musí být uváděno v prohlášení na faktuře.
4. Celní úřady dohlížejí na používání povolení schváleným vývozcem.
5. Celní úřady mohou povolení kdykoli odejmout.
Jsou povinny tak učinit, jestliže schválený vývozce již neskýtá záruky zmíněné v odstavci 1, nesplňuje podmínky zmíněné v odstavci 2 nebo udělené povolení jinak jakýmkoli způsobem zneužívá.
Článek 90a
1. Status původu produktů Společenství ve smyslu čl. 67 odst. 2 se prokazuje předložením
a) průvodního osvědčení EUR.1 podle vzoru uvedeného v příloze 21 nebo
b) prohlášení uvedeného v článku 89.
2. Vývozce nebo jím zmocněný zástupce uvede v kolonce 2 průvodního osvědčení EUR.1 slova "Pays bénéficaires du SPG" a "CE" nebo "GSP beneficiary countries" a "EC".
3. Ustanovení tohoto oddílu o vydávání, používání a dodatečném ověřování osvědčení o původu zboží na tiskopise A se použijí přiměřeně na průvodní osvědčení EUR.1 a, s výjimkou ustanovení o jejich vydávání, na prohlášení na faktuře.
Článek 90b
1. Doklady o původu zboží platí deset měsíců ode dne vydání v zemi vývozu země a v této lhůtě musí být předloženy celním orgánům země dovozu.
2. Doklady o původu zboží, které jsou celním orgánům země dovozu předloženy po uplynutí lhůty uvedené v odstavci 1, mohou být přijaty pro účely uplatnění celních preferencí uvedených v článku 67 pouze v případě, že nemohly být předloženy ve stanovené lhůtě v důsledku mimořádných okolností.
3. V ostatních případech opožděného předložení dokladů o původu zboží je mohou celní orgány země dovozu přijmout, pokud jim byly dotyčné produkty předloženy před uplynutím uvedené lhůty.
4. Na žádost dovozce může být za podmínek stanovených celními orgány členského státu dovozu těmto orgánům předkládán doklad o původu pouze při dovozu první zásilky, jestliže zboží
a) je dováženo v rámci pravidelných a trvalých operací značné obchodní hodnoty;
b) je předmětem téže kupní smlouvy a strany této smlouvy jsou usazeny v zemi vývozu a ve Společenství;
c) je zařazeno do stejné podpoložky (osm číslic) kombinované nomenklatury;
d) pochází výhradně od stejného vývozce, je určeno pro stejného dovozce a plní vstupní formality u stejného celního úřadu ve Společenství.
Tento postup lze použít na množství a období určená příslušnými celními orgány.
Uvedené období nesmí za žádných okolností přesáhnout tři měsíce.
Článek 90c
1. Produkty, které jsou zasílány v drobných zásilkách soukromými osobami soukromým osobám nebo které se nacházejí v osobních zavazadlech cestujících, se považují za původní produkty, na které se vztahují celní preference ve smyslu článku 67, aniž by bylo třeba předložit osvědčení o původu zboží na tiskopise A nebo prohlášení na faktuře, pokud nejsou dováženy obchodně, pokud dovozce prohlásí, že produkty splňují všechny podmínky pro použití tohoto oddílu, a pokud o pravdivosti tohoto prohlášení neexistují žádné pochybnosti.
2. Za neobchodní dovoz se považuje příležitostný dovoz, který se týká výlučně produktů pro osobní použití příjemců nebo cestujících nebo jejich rodin, je-li z povahy a množství těchto produktů zřejmé, že neslouží žádnému obchodnímu účelu.
Dále celková hodnota těchto produktů nesmí u malých zásilek překročit 500 EUR a u produktů nacházejících se v osobních zavazadlech cestujících 1200 EUR.
Článek 91
1. Použije-li se čl. 67 odst. 2, 3 nebo 4, přihlížejí příslušné vládní orgány zvýhodněné země, kterým je podána žádost o vydání osvědčení o původu zboží na tiskopise A pro produkty, při jejichž výrobě byl použit materiál pocházející ze Společenství, z Norska nebo ze Švýcarska, k průvodnímu osvědčení EUR.1 nebo případně k prohlášení na faktuře.
2. V kolonce 4 osvědčení o původu zboží na tiskopise A se v případech uvedených v odstavci 1 uvede "cumul CE", "cumul Norvège", "cumul Suisse" nebo "EC cumulation", "Norway cumulation", "Switzerland cumulation".
Článek 92
Jsou-li zjištěny drobné rozpory mezi údaji uvedenými v osvědčení o původu na tiskopise A, v průvodním osvědčení EUR.1 nebo v prohlášení na faktuře a údaji v podkladech, které byly celnímu úřadu předloženy za účelem splnění celních formalit při dovozu produktu, není tím zapříčiněna neplatnost osvědčení, je-li možné nesporně prokázat, že se osvědčení vztahuje na předložené produkty.
Zjevné formální chyby, například překlepy v osvědčení o původu zboží na tiskopise A, v průvodním osvědčení EUR.1 nebo v prohlášení na faktuře nevedou k odmítnutí dokladů, nejsou-li takové povahy, že vyvolávají pochybnost o správnosti údajů obsažených v těchto dokladech.
Pododdíl 3
Způsoby správní spolupráce
Článek 93
1. Zvýhodněné země sdělí Komisi názvy a adresy vládních orgánů na svém území příslušných pro vydávání osvědčení o původu na tiskopise A, vzory otisků razítek, která tyto orgány používají, a názvy a adresy vládních orgánů příslušných ke kontrole osvědčení o původu na tiskopise A a prohlášení na faktuře.
Tato razítka jsou platná od data, kdy je Komise obdrží.
Komise tyto údaje sdělí celním orgánům členských států.
Jsou-li tato sdělení činěna formou aktualizace předchozích sdělení, uvede Komise datum začátku platnosti nových razítek v souladu s údaji poskytnutými příslušnými vládními orgány zvýhodněných zemí.
Tyto informace jsou důvěrné; má-li však být zboží propuštěno dovolného oběhu, mohou dotyčné celní orgány dovolit dovozci nebo jeho řádně pověřenému zástupci, aby se seznámil s otisky vzorů razítek zmíněnými v tomto odstavci.
2. Komise zveřejní v řadě C Úředního věstníku Evropských společenství datum, ke kterému nové zvýhodněné země ve smyslu článku 97 splní povinnosti podle odstavce 1.
3. Komise zašle zvýhodněným zemím vzory otisků razítek, která používají celní orgány členských států při vydávání průvodních osvědčení EUR.1.
Článek 93a
Při používání předpisů o celních preferencích uvedených v článku 67 musí zvýhodněné země dodržovat ustanovení o původu zboží, o vydávání osvědčení o původu zboží na tiskopise A, o podmínkách pro použití prohlášení na faktuře a o správní spolupráci nebo zajistit jejich dodržování.
Článek 94
1. Dodatečné ověření osvědčení o původu zboží na tiskopise A a prohlášení na faktuře se provádí nahodile anebo vždy v případech, kdy mají celní orgány ve Společenství odůvodněné pochybnosti o pravosti dokladu, o statusu původu dotyčného produktu nebo o splnění jiných povinností stanovených v tomto oddíle.
2. Pro účely odstavce 1 vrátí celní orgány ve Společenství osvědčení o původu zboží na tiskopise A a fakturu, pokud byla předložena, prohlášení na faktuře nebo kopii těchto dokladů příslušným vládním orgánům zvýhodněné země vývozu, a případně uvedou důvody pro jeho ověření.
Spolu s žádostí o ověření zašlou rovněž veškeré získané informace nebo doklady nasvědčující, že údaje uvedené v dokladu o původu zboží nejsou správné.
Jestliže se dané orgány rozhodnou pozastavit uplatňování celních preferencí uvedených v článku 67 až do výsledku ověření, nabídnou dovozci propuštění produktů, avšak stanoví ochranná opatření, která považují za potřebná.
3. Pokud byla podána žádost o dodatečné ověření podle odstavce 1, musí být ověření provedeno ve lhůtě šesti měsíců a jeho výsledky musí být v této lhůtě sděleny celním orgánům ve Společenství.
Z výsledků musí být zřejmé, zda se napadený doklad o původu zboží vztahuje na skutečně vyvezené produkty a zda lze tyto produkty považovat za produkty pocházející ze zvýhodněné země nebo ze Společenství.
4. V případě osvědčení o původu zboží na tiskopise A vydaných podle článku 91 musí odpověď obsahovat zaslání jedné nebo více kopií odpovídajících průvodních osvědčení EUR.1, nebo případně prohlášení na faktuře.
5. Jestliže v případě odůvodněných pochybností po uplynutí šestiměsíční lhůty uvedené v odstavci 2 neobdrží celní orgány odpověď nebo jestliže odpověď neobsahuje údaje, které postačují k rozhodnutí o pravosti daného dokladu nebo o skutečném původu produktů, zašle se příslušnému orgánu druhé sdělení.
Jestliže ve lhůtě čtyř měsíců od tohoto druhého sdělení nejsou celním orgánům sděleny výsledky ověření, o které požádaly, nebo jestliže výsledky neumožňují rozhodnout o pravosti daného dokladu nebo o skutečném původu produktů, odmítnou příslušné orgány uplatnit celní preference, s výjimkou existence mimořádných okolností.
První pododstavec se použije mezi zeměmi téhož regionálního sdružení pro účely dodatečného ověření osvědčení o původu zboží vzoru A vydaných v souladu s tímto oddílem.
6. Pokud ověřovací postup nebo jiné dostupné informace naznačují, že nejsou dodržována ustanovení tohoto oddílu, provede zvýhodněná země vývozu z vlastního podnětu nebo na žádost Společenství potřebná šetření nebo přijme vhodná opatření, aby tato šetření byla provedena s požadovanou naléhavostí, aby byly takové přestupky odhaleny a aby jim bylo možno předcházet.
Společenství se může na šetření k tomuto účelu podílet.
7. Pro účely dodatečného ověření osvědčení o původu zboží na tiskopise A musí příslušné vládní orgány zvýhodněné země vývozu uchovávat kopie osvědčení o původu zboží a případné související vývozní doklady alespoň po dobu tří let.
Článek 95
Ustanovení čl. 78 odst. 1 písm. c) a článku 88 se použijí pouze v případě, že Norsko a Švýcarsko používají v rámci celních preferencí, jež poskytují určitým produktům pocházejícím z rozvojových zemí, předpisy obdobné předpisům Společenství.
Komise uvědomí celní orgány členských států o přijetí těchto předpisů Norskem a Švýcarskem a sdělí jim datum, od něhož se použijí čl. 78 odst. 1 písm. c) a článek 88 a obdobné předpisy přijaté Norskem a Švýcarskem.
Tato ustanovení se použijí za podmínky, že Společenství, Norsko a Švýcarsko uzavřou dohodu, jež mimo jiné stanoví, že si vzájemně poskytují nezbytnou pomoc v záležitostech správní spolupráce.
Pododdíl 4
Ceuta a Melilla
Článek 96
1. Pojem "Společenství" používaný v tomto oddíle nezahrnuje Ceutu a Melillu.
Pojem "produkty pocházející ze Společenství" nezahrnuje produkty pocházející z Ceuty a Melilly.
2. Tento oddíl se použije přiměřeně při určování, zda lze určité produkty považovat za produkty pocházející z vyvážející zvýhodněné země, na kterou se vztahuje systém všeobecných celních preferencí, dovezené do Ceuty a Melilly nebo za pocházející z Ceuty a Melilly.
3. Ceuta a Melilla se považují za jediné území.
4. Ustanovení tohoto oddílu o vydávání, používání a dodatečném ověřování osvědčení o původu na tiskopise A se použijí přiměřeně na produkty pocházející z Ceuty a Melilly.
5. Španělské celní orgány zajistí použití tohoto oddílu v Ceutě a Melille.
Pododdíl 5
Závěrečná ustanovení
Článek 97
Je-li země nebo území přijato nebo znovu přijato jako zvýhodněné v rámci systému všeobecných celních preferencí, pokud jde o produkty uvedené v nařízeních Rady nebo v rozhodnutí ESUO, může být zmíněný systém uplatňován na zboží pocházející z této země nebo území za podmínky, že je vyváženo z této země nebo území ode dne uvedeného v čl. 92 odst. 3.
Oddíl 2
Albánská republika, Republika Bosna a Hercegovina, Chorvatská republika; Bývalá jugoslávská republika Makedonie (pro určitá vína), Republika Slovinsko (pro určitá vína)
Pododdíl 1
Definice pojmu "původní produkty" či "produkty pocházející z"
Článek 98
1. Pro účely předpisů o celních preferencích poskytovaných Společenstvím na produkty pocházející z Albánské republiky, Republiky Bosna a Hercegovina, Chorvatské republiky, Bývalé jugoslávské republiky Makedonie (pro určitá vína) a Republiky Slovinsko (pro určitá vína) (dále jen "zvýhodněné republiky") se za produkty pocházející ze zvýhodněné republiky považují
a) produkty, které byly v dané republice zcela získány ve smyslu článku 99;
b) produkty, které byly v této zvýhodněné republice vyrobeny s použitím jiných produktů, než které jsou uvedeny v písmenu a), jestliže byly dostatečně zpracovány nebo opracovány ve smyslu článku 100.
2. Pro účely tohoto oddílu se produkty pocházející ze Společenství ve smyslu odstavce 3 považují za produkty pocházející ze zvýhodněné republiky, pokud byly v této republice podrobeny zpracování nebo opracování přesahujícímu operace vyjmenované v článku 101.
3. Odstavec 1 se použije přiměřeně k určování původu produktů vyrobených nebo získaných ve Společenství.
Článek 99
1. Produkty zcela získanými ve zvýhodněné republice nebo ve Společenství se rozumějí
a) nerostné produkty tam vytěžené z půdy nebo mořského dna;
b) rostlinné produkty tam sklizené;
c) živá zvířata tam narozená nebo vylíhnutá a odchovaná;
d) produkty získané z živých zvířat tam chovaných;
e) produkty tamního lovu a rybolovu;
f) produkty mořského rybolovu a jiné produkty vytěžené z moře mimo jejich pobřežní vody tamními plavidly;
g) produkty vyrobené na palubě tamních výrobních plavidel výlučně z produktů uvedených v písmenu f);
h) vyřazené předměty tam sebrané, jsou-li použitelné pouze k opětovnému získání surovin;
i) odpady a zbytky pocházející z výrobních operací tam provedených;
j) produkty získané z mořského dna nebo z mořského podzemí ležícího mimo pobřežní vody, má-li tato republika nebo Společenství výhradní práva k využívání tohoto mořského dna nebo mořského podzemí;
k) zboží tam vyrobené výhradně z produktů uvedených v písmenech a) až j).
2. Pojmy "tamní plavidla" a "tamní výrobní plavidla" v odst. 1 písm. f) a g) se vztahují pouze na plavidla a výrobní plavidla,
- které jsou registrována nebo přihlášena ve zvýhodněné republice nebo v některém členském státě,
- které plují pod vlajkou zvýhodněné republiky nebo některého členského státu,
- která alespoň z 50 % vlastní státní příslušníci zvýhodněné republiky nebo členských států nebo společnosti, jejíž hlavní sídlo se nachází ve zvýhodněné republice nebo v některém členském státě a jejíž ředitel nebo ředitelé, předseda správní nebo dozorčí rady a většina členů těchto orgánů jsou státními příslušníky zvýhodněné republiky nebo členských států, a v případě společností navíc alespoň polovinu základního kapitálu vlastní zvýhodněná republika nebo členské státy, veřejnoprávní subjekty nebo státní příslušníci zvýhodněné republiky nebo členských států,
- jejichž důstojnický sbor tvoří státní příslušníci zvýhodněné republiky nebo členských států a
- jejichž posádku tvoří alespoň ze 75 % státní příslušníci zvýhodněné republiky nebo členských států.
3. Pojmy "zvýhodněná republika" a "Společenství" zahrnují rovněž pobřežní vody této republiky nebo členských států.
4. Zámořská plavidla včetně výrobních plavidel, na nichž se produkty rybolovu zpracovávají nebo opracovávají, se považují za součást území zvýhodněné republiky nebo členského státu, kterému náležejí, jestliže splňují požadavky odstavce 2.
Článek 100
Pro účely článku 98 se produkty, jež nejsou zcela získány v některé zvýhodněné republice nebo ve Společenství, považují za dostatečně zpracované nebo opracované, jsou-li splněny podmínky uvedené v seznamu v příloze 15.
Tyto podmínky stanoví pro všechny produkty, na které se vztahuje tento oddíl, zpracování nebo opracování, které musí být provedeno na nepůvodních materiálech použitých k jejich výrobě, a vztahují se výhradně na tyto materiály.
Je-li produkt, který získal status původu na základě splnění podmínek stanovených pro něj v seznamu, použit při výrobě jiného produktu, nevztahují se na něj podmínky stanovené pro produkt, v němž je obsažen, a nepřihlíží se ani k nepůvodním materiálům, jež byly případně použity při jeho výrobě.
Článek 101
1. Aniž je dotčen odstavec 2, považují se za zpracování nebo opracování nedostatečná pro to, aby produktu udělila status původu, bez ohledu na to, zda jsou splněny podmínky článku 100, následující operace:
a) operace, jejichž účelem je uchování produktů v nezměněném stavu během přepravy nebo skladování (větrání, rozprostření, sušení, chlazení, naložení do slaného nebo sirného nálevu nebo vody s přidáním jiných látek, odstranění poškozených částí a obdobné operace);
b) jednoduché operace spočívající ve zbavování prachu, prosévání, výběru, třídění (včetně skládání souprav produktů), umývání, natírání, krájení;
c) i) výměna obalů, rozdělení nebo spojování nákladových kusů;
ii) prosté plnění do lahví, baněk, uložení do pytlů, beden, krabic, upevnění na podložky apod. a veškeré ostatní jednoduché operace obalové úpravy;
d) připevňování značek, štítků nebo obdobných rozlišovacích znaků na produkty nebo jejich obaly;
e) jednoduché mísení produktů, též různého druhu, pokud jedna nebo více součástí směsi nesplňuje podmínky stanovené v této hlavě, aby mohly být považovány za produkt pocházející z některé zvýhodněné republiky nebo ze Společenství;
f) jednoduché spojení částí produktů za účelem vytvoření úplného produktu;
g) kombinace dvou nebo více operací uvedených v písmenech a) až f);
h) porážení zvířat.
2. Při určování, zda se zpracování nebo opracování provedené na produktu považuje za nedostatečné ve smyslu odstavce 1, se všechna zpracování a opracování provedená na tomto produktu ve zvýhodněné republice nebo ve Společenství posuzují dohromady.
Článek 101a
1. Určující jednotkou pro použití tohoto oddílu je produkt, který je považován za základní jednotku při jeho zařazení do nomenklatury založené na harmonizovaném systému.
Z toho vyplývá, že
a) je-li produkt sestávající ze sady nebo sestavy předmětů zařazen podle harmonizovaného systému do jednoho čísla, je určující jednotkou tento celek;
b) sestává-li zásilka z více stejných produktů zařazených do stejného čísla harmonizovaného systému, použije se tento oddíl na každý dotyčný produkt samostatně.
2. Je-li podle všeobecného pravidla 5 pro výklad harmonizovaného systému zařazován s produktem i jeho obal, považuje se pro účely určení původu za tvořící jeden celek s produktem.
Článek 102
1. Odchylně od článku 100 lze nepůvodní materiály použít při výrobě daného produktu, pokud jejich celková hodnota nepřesáhne 10 % ceny produktu ze závodu.
Je-li v seznamu uveden jeden nebo více procentních podílů pro nejvyšší přípustnou hodnotu nepůvodních materiálů, nesmějí být tyto podíly při použití prvního pododstavce překročeny.
2. Odstavec 1 se nevztahuje na produkty kapitol 50 až 63 harmonizovaného systému.
Článek 103
Příslušenství, náhradní díly a nástroje dodávané spolu se strojem, přístrojem, nástrojem, zařízením nebo vozidlem se považují za jeden celek se strojem, přístrojem, nástrojem, zařízením nebo vozidlem, jestliže jsou součástí jejich běžného vybavení a jsou zahrnuty v ceně nebo nejsou fakturovány zvlášť.
Článek 104
Soupravy zboží ve smyslu všeobecného pravidla 3 harmonizovaného systému se považují za původní produkty, jestliže jsou původními produkty všechny součásti, z nichž se skládají.
Soupravy produktů, které se skládají z původních i nepůvodních součástí, se považují za původní produkt jako celek, jestliže hodnota nepůvodních součástí netvoří více než 15 % ceny soupravy ze závodu.
Článek 105
Při určování, zda je produkt původní, se nezjišťuje původ těchto prvků, jež mohou být použity při jeho výrobě:
a) energie a palivo;
b) zařízení a vybavení;
c) stroje a nástroje;
d) zboží, které se nestává a nemá se stát součástí konečného složení produktu.
Článek 106
Podmínky pro nabytí statusu původu obsažené v tomto oddíle musí být plněny ve zvýhodněné republice nebo ve Společenství nepřetržitě.
Jsou-li původní produkty vyvezené ze zvýhodněné republiky nebo ze Společenství do jiné země vráceny do zvýhodněné republiky nebo do Společenství, je třeba je považovat za nepůvodní, nelze-li příslušným orgánům věrohodně prokázat, že
- vrácené produkty jsou totožné s vyvezenými,
- byly případně podrobeny pouze operacím nezbytným pro jejich uchování v nezměněném stavu po dobu pobytu v dané zemi nebo při jejich vývozu.
Článek 107
1. Za dopravené přímo ze zvýhodněné republiky do Společenství nebo ze Společenství do dané zvýhodněné republiky se považuje
a) produkty, jehož přeprava se uskutečňuje bez vstupu na území jiné země;
b) produkty, které tvoří jedinou zásilku a jehož přeprava se uskutečňuje přes území jiných zemí než zvýhodněné republiky nebo Společenství, též s překládkou nebo dočasným uskladněním v těchto zemích, pokud tyto produkty zůstanou v zemi tranzitu nebo uskladnění pod celním dohledem a nebylo tam podrobeno jiným operacím než případné vykládce, překládce anebo operacím, jejichž účelem je jeho uchování v nezměněném stavu;
c) produkty, jejichž přeprava se uskutečňuje bez přerušení potrubím přes území jiných zemí než přes území zvýhodněné republiky nebo Společenství.
2. Splnění podmínek stanovených v odst. 1 písm. b) a c) se prokazuje tak, že se příslušným celním orgánům předloží
a) buď jediný přepravní doklad, na jehož základě se uskutečňuje přeprava ze země vývozu přes zemi tranzitu;
b) nebo potvrzení celních orgánů země tranzitu obsahující
- přesný popis produktů,
- data vykládky nebo překládky produktů a případně jména použitých plavidel nebo jiných dopravních prostředků a
- osvědčení podmínek, v nichž se produkty nacházely v zemi tranzitu,
c) nebo, nemohou-li být předloženy, jakékoli jiné průkazní doklady.
Článek 108
1. Jsou-li produkty pocházející ze zvýhodněné republiky zaslány na výstavu do jiné země a prodány za účelem dovozu do Společenství, uplatní se na ně celní preference uvedené v článku 98, jestliže splňují podmínky stanovené v tomto oddíle pro to, aby byly považovány za pocházející z dané zvýhodněné republiky, a je-li příslušným celním orgánům ve Společenství věrohodně prokázáno, že
a) vývozce zaslal tyto produkty přímo ze zvýhodněné republiky do země konání výstavy a vystavil je tam;
b) vývozce tyto produkty prodal příjemci ze Společenství nebo je na něj převedl;
c) produkty byly do Společenství zaslány během výstavy nebo bezprostředně po ní ve stavu, v jakém byly odeslány na výstavu;
d) produkty nebyly od okamžiku, kdy byly odeslány na výstavu, použity k jinému účelu než k předvedení na této výstavě.
2. Celním orgánům ve Společenství se předloží průvodní osvědčení EUR.1 obvyklým způsobem.
Musí v něm být uveden název a adresa výstavy.
V případě potřeby mohou být požadovány další doklady o druhu produktů a o okolnostech, za kterých byly vystavovány.
3. Odstavec 1 se vztahuje na všechny výstavy, veletrhy a podobné veřejné akce obchodní, průmyslové, zemědělské nebo řemeslné, v jejichž průběhu produkty zůstávají pod celním dohledem, s výjimkou výstav pořádaných soukromě v prodejnách nebo obchodních prostorách s úmyslem prodat zahraniční produkty.
Pododdíl 2
Prokazování původu
Článek 109
Na produkty pocházející ze zvýhodněných republik se celní preference uvedené v článku 98 vztahují po předložení
a) buď průvodního osvědčení EUR.1, jehož vzor je uveden v příloze 21;
116 odst. 1 prohlášení, jehož text je uveden v příloze 22, uvedeného vývozcem na faktuře, dodacím listu nebo jakémkoli jiném obchodním dokladu, který popisuje dotyčný produkt dostatečně podrobně, aby umožnil jeho ztotožnění (dále jen "prohlášení na faktuře").
a) PRŮVODNÍ OSVĚDČENÍ EUR.1
Článek 110
1. Na původní produkty ve smyslu tohoto oddílu se při dovozu do Společenství mohou vztahovat celní preference uvedené v článku 98, pokud byly dopraveny přímo ve smyslu článku 107, po předložení průvodního osvědčení EUR.1 vydaného celními nebo jinými příslušnými vládními orgány Albánie, Bosny a Hercegoviny, Chorvatska, Bývalé jugoslávské republiky Makedonie nebo Slovinska, jestliže tyto zvýhodněné republiky
- sdělily Komisi údaje požadované podle článku 121 a
- poskytují Společenství pomoc tím, že umožňují celním orgánům členských států ověřit pravost dokladu a správnost údajů o skutečném původu dotyčných produktů.
2. Průvodní osvědčení EUR.1 smí být vydáno pouze v případě, že má sloužit k prokázání nároku na uplatnění celních preferencí uvedených v článku 98.
3. Průvodní osvědčení EUR.1 se vydává pouze na základě písemné žádosti podané vývozcem nebo jeho pověřeným zástupcem.
Žádost se podává na tiskopise, jehož vzor je uveden v příloze 21 a který musí být vyplněn v souladu s tímto pododdílem.
Žádosti o průvodní osvědčení EUR.1 musí být příslušnými orgány zvýhodněné republiky nebo členského státu vývozu uchovávány po dobu alespoň tří let.
4. Vývozce nebo jeho pověřený zástupce připojí k žádosti veškeré podklady potřebné k prokázání, že pro vyvážené produkty může být vydáno průvodní osvědčení EUR.1.
Vývozce se zaváže předložit na žádost příslušných orgánů jakýkoli dodatečný důkaz, který mohou požadovat pro zjištění správnosti statusu původu produktů způsobilých pro preferenční režim, a dále se zaváže, že bude souhlasit s jakoukoli kontrolou ze strany těchto orgánů, pokud jde o okolnosti, za nichž byly produkty získány.
5. Průvodní osvědčení EUR.1 vydávají příslušné vládní orgány zvýhodněných republik nebo celní orgány členského státu vývozu, pokud mohou být vyvážené produkty považovány za původní ve smyslu tohoto oddílu.
6. Vzhledem k tomu, že průvodní osvědčení EUR.1 slouží k prokázání nároku na uplatnění preferenčního režimu uvedeného v článku 98, jsou příslušné orgány zvýhodněné republiky nebo celní orgány členského státu vývozu povinny přijmout předpisy potřebné k ověření původu produktů a správnosti ostatních údajů uvedených v osvědčení.
7. K ověření toho, zda je splněna podmínka stanovená v odstavci 5, mohou příslušné vládní orgány zvýhodněné republiky nebo celní orgány členského státu vývozu požadovat předložení všech podkladů nebo provádět veškeré kontroly, které považují za účelné.
8. Příslušné vládní orgány zvýhodněné republiky nebo celní orgány členského státu vývozu dbají na to, aby tiskopisy uvedené v odstavci 1 byly řádně vyplněny.
9. Datum vydání průvodního osvědčení EUR.1 se uvádí v části osvědčení, která je vyhrazena pro celní orgány.
10. Průvodní osvědčení EUR.1 vydávají příslušné orgány zvýhodněné republiky nebo území nebo celní orgány členského státu vývozu při vývozu produktů, kterých se týká.
Osvědčení se předá vývozci, jakmile je vývoz skutečně proveden nebo zajištěn.
Článek 111
Jsou-li na žádost dovozce za podmínek stanovených celními orgány země dovozu dováženy po částech rozložené nebo nesložené produkty ve smyslu všeobecného pravidla 2 písm. a) harmonizovaného systému, spadající do tříd XVI či XVII nebo čísel 7308 či 9406 harmonizovaného systému, prokazuje se jejich původ celním orgánům pouze při dovozu první části.
Článek 112
Doklady o původu zboží se předkládají celním orgánům členského státu dovozu postupy uvedenými v článku 62 kodexu.
Tyto orgány mohou požadovat jejich překlad, a dále mohou požadovat, aby bylo dovozní celní prohlášení doplněno prohlášením dovozce o tom, že produkty splňují podmínky pro použití tohoto oddílu.
Článek 113
1. Odchylně od čl. 110 odst. 10 může být průvodní osvědčení EUR.1 ve výjimečných případech vydáno po skutečném vývozu produktů, jichž se týká, jestliže
a) nebylo vydáno při vývozu v důsledku omylu, neúmyslného opomenutí nebo zvláštních okolností nebo
b) bylo příslušným orgánům uspokojivě prokázáno, že průvodní osvědčení EUR.1 bylo vydáno, ale nebylo při dovozu přijato z technických příčin.
2. Příslušné orgány mohou vydat průvodní osvědčení EUR.1 dodatečně pouze v případě, že ověřily, že údaje uvedené v žádosti vývozce souhlasí s odpovídající vývozní dokumentaci a že průvodní osvědčení EUR.1 splňující podmínky tohoto oddílu nebylo vydáno již při vývozu dotyčných produktů.
3. V průvodních osvědčeních EUR.1 vydané dodatečně musí být uvedena některá z těchto poznámek:
- , - ,
- , - ,
- , - ,
- , - ,
- , - ,
- .
4. Poznámka uvedená v odstavci 3 se zapisuje do kolonky "Poznámky" průvodního osvědčení EUR.1.
Článek 114
1. V případě krádeže, ztráty nebo zničení průvodního osvědčení EUR.1 může vývozce požádat příslušné orgány členského státu vývozu, který je vydal, o vystavení duplikátu na základě dokladů o vývozu, které má vývozce v držení.
2. Takto vydaný duplikát musí obsahovat některou z těchto poznámek:
- , - ,
- ,
- ,
- , - ,
- ,
- ,
- ,
- ,
- .
3. Poznámka uvedená v odstavci 2 se zapisuje do kolonky "Poznámky" průvodního osvědčení EUR.1.
4. Duplikát nese datum vydání původního průvodního osvědčení EUR.1 a tímto datem nabývá účinku.
Článek 115
Jsou-li původní produkty umístěny pod dohled celního úřadu ve Společenství, je možné nahradit původní doklad o původu zboží jedním nebo více průvodními osvědčeními EUR.1 pro účely zaslání všech nebo některých z těchto produktů na jiné místo ve Společenství.
Náhradní průvodní osvědčení EUR.1 vydává celní úřad, pod jehož dohledem se produkty nacházejí.
b) PROHLÁŠENÍ NA FAKTUŘE
Článek 116
1. Prohlášení na faktuře může učinit
a) schválený vývozce Společenství ve smyslu článku 117 nebo
b) kterýkoli vývozce pro jakoukoli zásilku sestávající z jednoho nebo více nákladových kusů obsahujících původní produkty, jejichž celková hodnota nepřesahuje 6000 EUR, pokud se na tento postup rovněž vztahuje pomoc zmíněná v čl. 110 odst. 1.
2. Prohlášení na faktuře může být učiněno, lze-li dotyčné produkty považovat za pocházející ze Společenství nebo z některé zvýhodněné republiky a splňují-li ostatní podmínky stanovené v tomto oddíle.
3. Vývozce činící prohlášení na faktuře musí být připraven kdykoli předložit, na žádost celních nebo jiných příslušných vládních orgánů země vývozu, veškeré související doklady prokazující status původu dotyčných produktů a splnění ostatních podmínek stanovených v tomto oddíle.
4. Prohlášení na faktuře, jehož text je uveden v příloze 22, vyhotovuje vývozce v některém z jazykových znění uvedených v této příloze v souladu s vnitrostátními předpisy země vývozu, psacím strojem, razítkem nebo tiskem na faktuře, dodacím listu nebo jakémkoli jiném obchodním dokladu.
Je-li prohlášení psáno rukou, musí být napsáno inkoustem a hůlkovým písmem.
5. Prohlášení na faktuře podepisuje vlastnoručně vývozce.
Vývozce schválený ve smyslu článku 117 však není povinen podepisovat tato prohlášení, jestliže se celním orgánům písemně zaváže, že přebírá plnou odpovědnost za jakékoli prohlášení na faktuře, které jej identifikuje, jako by je vlastnoručně podepsal.
6. V případech uvedených v odst. 1 písm. b) podléhá použití prohlášení na faktuře těmto zvláštním podmínkám:
a) pro každou zásilku je vyhotoveno jedno prohlášení na faktuře;
b) bylo-li zboží obsažené v zásilce již kontrolováno v zemi vývozu, pokud jde o definici pojmu "původní produkt", může vývozce v prohlášení na faktuře na tuto kontrolu odkázat.
První pododstavec nezprošťuje vývozce povinnosti splnit případné jiné formality požadované celními nebo poštovními předpisy.
Článek 117
1. Celní orgány Společenství mohou povolit kterémukoli vývozci (dále jen "schválený vývozce"), který často odesílá produkty pocházející ze Společenství ve smyslu čl.
98 odst. 2 a který k uspokojení celních orgánů skýtá veškeré záruky potřebné ke kontrole statusu původu produktů a ke splnění všech ostatních požadavků tohoto oddílu, aby činil prohlášení na faktuře bez ohledu na hodnotu dotyčných produktů.
2. Celní úřady mohou vázat poskytnutí statusu schváleného vývozce na splnění jakýchkoli podmínek, které považují za vhodné.
3. Celní úřady přidělí schválenému vývozci číslo, které musí být uváděno v prohlášení na faktuře.
4. Celní úřady dohlížejí na používání povolení schváleným vývozcem.
5. Celní úřady mohou povolení kdykoli odejmout.
Jsou povinny tak učinit, jestliže schválený vývozce již neskýtá záruky zmíněné v odstavci 1, nesplňuje podmínky zmíněné v odstavci 2 nebo udělené povolení jinak jakýmkoli způsobem zneužívá.
Článek 118
1. Doklady o původu zboží platí čtyři měsíce ode dne vydání v zemi vývozu země a v této lhůtě musí být předloženy celním orgánům země dovozu.
2. Doklady o původu zboží, které jsou celním orgánům země dovozu předloženy po uplynutí lhůty uvedené v odstavci 1, mohou být přijaty pro účely uplatnění celních preferencí uvedených v článku 98 pouze v případě, že nemohly být předloženy ve stanovené lhůtě v důsledku mimořádných okolností.
3. V ostatních případech opožděného předložení dokladů o původu zboží je mohou celní orgány země dovozu přijmout, pokud jim byly dotyčné produkty předloženy před uplynutím uvedené lhůty.
4. Na žádost dovozce může být za podmínek stanovených celními orgány členského státu dovozu těmto orgánům předkládán doklad o původu pouze při dovozu první zásilky, jestliže zboží
a) je dováženo v rámci pravidelných a trvalých operací značné obchodní hodnoty;
b) je předmětem téže kupní smlouvy a strany této smlouvy jsou usazeny v zemi vývozu a ve Společenství;
c) je zařazeno do stejné podpoložky (osm číslic) kombinované nomenklatury;
d) pochází výhradně od stejného vývozce, je určeno pro stejného dovozce a plní vstupní formality u stejného celního úřadu ve Společenství.
Tento postup lze použít na množství a období určená příslušnými celními orgány.
Uvedené období nesmí za žádných okolností přesáhnout tři měsíce.
Článek 119
1. Produkty, které jsou zasílány v drobných zásilkách soukromými osobami soukromým osobám nebo které se nacházejí v osobních zavazadlech cestujících, se považují za původní produkty, na které se vztahují celní preference ve smyslu článku 98, aniž by bylo třeba předložit průvodní osvědčení EUR.1 nebo prohlášení na faktuře, pokud nejsou dováženy obchodně, pokud dovozce prohlásí, že produkty splňují všechny podmínky pro použití tohoto oddílu, a pokud o pravdivosti tohoto prohlášení neexistují žádné pochybnosti.
2. Za neobchodní dovoz se považuje příležitostný dovoz, který se týká výlučně produktů pro osobní použití příjemců nebo cestujících nebo jejich rodin, je-li z povahy a množství těchto produktů zřejmé, že neslouží žádnému obchodnímu účelu.
Dále celková hodnota těchto produktů nesmí u malých zásilek překročit 500 EUR a u produktů nacházejících se v osobních zavazadlech cestujících 1200 EUR.
Článek 120
Jsou-li zjištěny drobné rozpory mezi údaji uvedenými v dokladu o původu zboží a údaji v podkladech, které byly celnímu úřadu předloženy za účelem splnění celních formalit při dovozu produktu, není tím zapříčiněna neplatnost dokladu, je-li možné nesporně prokázat, že se doklad vztahuje na předložené produkty.
Zjevné formální chyby, například překlepy v dokladu o původu zboží nevedou k odmítnutí dokladu, nejsou-li takové povahy, že vyvolávají pochybnost o správnosti údajů obsažených v tomto dokladu.
Pododdíl 3
Způsoby správní spolupráce
Článek 121
1. Zvýhodněné republiky sdělí Komisi názvy a adresy vládních orgánů na jejich území příslušných pro vydávání průvodních osvědčení EUR.1, vzory otisků razítek, která tyto orgány používají, a názvy a adresy vládních orgánů příslušných ke kontrole průvodních osvědčení EUR.1 a prohlášení na faktuře.
Tato razítka jsou platná od data, kdy je Komise obdrží.
Komise tyto údaje sdělí celním orgánům členských států.
Jsou-li tato sdělení činěna formou aktualizace předchozích sdělení, uvede Komise datum začátku platnosti nových razítek v souladu s údaji poskytnutými příslušnými vládními orgány zvýhodněných republik.
Tyto informace jsou důvěrné; má-li však být zboží propuštěno do volného oběhu, mohou dotyčné celní orgány dovolit dovozci nebo jeho řádně pověřenému zástupci, aby se seznámil s otisky vzorů razítek zmíněnými v tomto odstavci.
2. Komise zašle zvýhodněným republikám vzory otisků razítek, která používají celní orgány členských států při vydávání průvodních osvědčení EUR.1.
Článek 122
1. Dodatečné ověření průvodních osvědčení EUR.1 a prohlášení na faktuře se provádí nahodile anebo vždy v případech, kdy mají celní orgány členského státu dovozu nebo příslušné vládní orgány zvýhodněných republik odůvodněné pochybnosti o pravosti dokladu, o statusu původu dotyčného produktu nebo o splnění jiných povinností stanovených v tomto oddíle.
2. Pro účely odstavce 1 vrátí příslušné orgány v členském státě nebo zvýhodněné republice dovozu průvodní osvědčení EUR.1 a fakturu, pokud byla předložena, prohlášení na faktuře nebo kopii těchto dokladů příslušným orgánům zvýhodněné republiky nebo členského státu vývozu, a případně uvedou důvody pro jeho ověření.
Spolu s žádostí o ověření zašlou rovněž veškeré získané informace nebo doklady nasvědčující, že údaje uvedené v dokladu o původu zboží nejsou správné.
Jestliže se celní orgány členského státu rozhodnou pozastavit uplatňování celních preferencí uvedených v článku 98 až do výsledku ověření, nabídnou dovozci propuštění produktů, avšak stanoví ochranná opatření, která považují za potřebná.
3. Pokud byla podána žádost o dodatečné ověření podle odstavce 1, musí být ověření provedeno ve lhůtě šesti měsíců a jeho výsledky musí být v této lhůtě sděleny celním orgánům členského státu dovozu nebo příslušným vládním orgánům zvýhodněné republiky dovozu.
Z výsledků musí být zřejmé, zda se napadený doklad o původu zboží vztahuje na skutečně vyvezené produkty a zda lze tyto produkty považovat za produkty pocházející ze zvýhodněné republiky nebo ze Společenství.
4. Jestliže v případě odůvodněných pochybností po uplynutí šestiměsíční lhůty uvedené v odstavci 2 neobdrží celní orgány odpověď nebo jestliže odpověď neobsahuje údaje, které postačují k rozhodnutí o pravosti daného dokladu nebo o skutečném původu produktů, zašle se příslušnému orgánu druhé sdělení.
Jestliže ve lhůtě čtyř měsíců od tohoto druhého sdělení nejsou celním orgánům sděleny výsledky ověření, o které požádaly, nebo jestliže výsledky neumožňují rozhodnout o pravosti daného dokladu nebo o skutečném původu produktů, odmítnou příslušné orgány uplatnit celní preference, s výjimkou existence mimořádných okolností.
5. Pokud ověřovací postup nebo jiné dostupné informace naznačují, že nejsou dodržována ustanovení tohoto oddílu, provede zvýhodněná republika vývozu z vlastního podnětu nebo na žádost Společenství potřebná šetření nebo přijme vhodná opatření, aby tato šetření byla provedena s požadovanou naléhavostí, aby byly takové přestupky odhaleny a aby jim bylo možno předcházet.
Společenství se může na šetření k tomuto účelu podílet.
6. Pro účely dodatečného ověření průvodního osvědčení EUR.1 musí příslušné vládní orgány zvýhodněné republiky vývozu nebo celní orgány členského státu vývozu uchovávat kopie osvědčení o původu zboží a případné související vývozní doklady alespoň po dobu tří let.
Pododdíl 4
Ceuta a Melilla
Článek 123
1. Pojem "Společenství" používaný v tomto oddíle nezahrnuje Ceutu a Melillu.
Pojem "produkty pocházející ze Společenství" nezahrnuje produkty pocházející z Ceuty a Melilly.
2. Tento oddíl se použije přiměřeně při určování, zda lze určité produkty považovat za produkty pocházející z vyvážejících zvýhodněných republik nebo území, na které se vztahují celní preference, dovezené do Ceuty a Melilly nebo za produkty pocházející z Ceuty a Melilly.
3. Ceuta a Melilla se považují za jediné území.
4. Ustanovení tohoto oddílu o vydávání, používání a dodatečném ověřování průvodního osvědčení EUR.1 se použijí přiměřeně na produkty pocházející z Ceuty a Melilly.
5. Španělské celní orgány zajistí použití tohoto oddílu v Ceutě a Melille."
6. V čl. 237 odst. 1 a 4 se zkratky "C1" a "C2/CP3" nahrazují zkratkami "CN22" a "CN23".
7. V části II "Celně schválené určení" hlavě I "Propuštění do volného oběhu" se kapitola 2 (články 291 až 308) nahrazuje tímto:
"KAPITOLA 2
Zvláštní použití
Článek 291
1. Tato kapitola se použije, pokud je stanoveno, že zboží propuštěné do volného oběhu na základě zvýhodněného celního zacházení nebo s uplatněním snížené nebo nulové celní sazby na základě svého zvláštního použití podléhá celnímu dohledu nad zvláštním použitím.
2. Pro účely této kapitoly se rozumí:
a) "jednotným povolením" povolení, které se týká různých celních správ,
b) "účetnictvím" obchodní, daňové nebo jiné účetní údaje vedené držitelem nebo na jeho účet,
c) "záznamy" podklady na jakémkoli nosiči, které obsahují veškeré údaje a technické podrobnosti potřebné pro dohled nad operacemi a jejich kontrolu.
Článek 292
1. Je-li stanoveno, že zboží podléhá celnímu dohledu, pokud jde o jeho zvláštní použití, je uplatnění zvýhodněného sazebního zacházení podle článku 21 kodexu podmíněno vydáním písemného povolení.
Pokud je zboží propouštěno do volného oběhu se sníženou nebo nulovou sazbou dovozního cla z důvodu svého zvláštního použití a pokud platné předpisy stanoví, že zůstává pod celním dohledem podle článku 82 kodexu, je nezbytné písemné povolení pro účely celního dohledu nad zvláštním použitím.
2. Žádosti o povolení se podávají písemně podle vzoru uvedeného v příloze 67.
Celní orgány mohou povolit, aby se žádosti o obnovení nebo změnu povolení podávaly ve zjednodušené písemné formě.
3. Za určitých zvláštních okolností mohou celní orgány povolit, aby bylo celní prohlášení s návrhem na propuštění do volného oběhu, vyhotovené písemně nebo pomocí počítačového zpracování dat v běžném řízení, považováno za žádost o povolení, jestliže
- se žádost týká jen jedné celní správy,
- žadatel přidělí veškerému zboží předepsané zvláštní použití a
- je zabezpečen řádný průběh operací.
4. Považují-li celní orgány údaje uvedené v žádosti za nedostatečné, mohou od žadatele požadovat poskytnutí dalších informací.
Zejména v případech, kdy je žádost možno podat pomocí celního prohlášení, požadují celní orgány, aniž je dotčen článek 218, aby byl k žádosti připojen deklarantem vyhotovený doklad obsahující alespoň následující údaje, nejsou-li považovány za nadbytečné a nejsou-li uvedeny v celním prohlášení:
a) jméno a adresa žadatele, deklaranta a hospodářského subjektu;
b) druh zvláštního použití;
c) technický popis zboží a produktů, které pocházejí z jeho zvláštního použití, a prostředky jejich ztotožnění;
d) předpokládaná výtěžnost nebo způsob jejího stanovení;
e) předpokládaná lhůta, v níž má zboží dosáhnout předepsaného zvláštního použití;
f) místo, na němž má dosáhnout zvláštního použití.
5. Pokud se žádá o jednotné povolení, musí dotčené celní orgány s jeho vydáním předem vyjádřit souhlas následujícím postupem.
Žádost se podává u celních orgánů k tomu určených, v jejichž oblasti působnosti
- je vedeno hlavní účetnictví žadatele, které umožňuje audit a v němž se provádí alespoň část operací uvedených v povolení, anebo
- se nachází místo, kde u zboží dojde ke zvláštnímu použití.
Tyto celní orgány sdělí žádost a návrh povolení ostatním dotčeným celním orgánům, které do 15 dnů potvrdí přijetí.
Ostatní dotčené celní orgány oznámí své námitky do 30 dnů od obdržení žádosti a návrhu povolení.
Pokud jsou v této lhůtě oznámeny námitky a není dosaženo shody, žádost se v rozsahu vznesených námitek zamítne.
Orgány povolení udělí, pokud do 30 dnů neobdržely žádné námitky k návrhu povolení.
Celní orgány, které povolení udělí, zašlou všem dotčeným celním orgánům jeho kopii.
6. Pokud mezi dvěma nebo více celními správami existuje obecná dohoda o kritériích a podmínkách pro udělení jednotného povolení, mohou se rovněž dohodnout, že předchozí konzultaci nahradí jednoduchým oznámením.
Jednoduché oznámení postačuje vždy, když je jednotné povolení obnovováno nebo rušeno.
Článek 293
1. Povolení podle vzoru uvedeného v příloze 67 se uděluje osobám usazeným na celním území Společenství, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a) zamýšlené činnosti jsou v souladu s předepsaným zvláštním použitím a s ustanoveními o přepravě zboží podle článku 296 a je zajištěn řádný průběh operací;
b) žadatel skýtá veškeré potřebné záruky pro řádný průběh prováděných operací a zaváže se
- přidělit zboží zcela nebo částečně předepsané zvláštní použití nebo je předat a toto přidělení nebo předání prokázat v souladu s platnými předpisy,
- neprovádět žádnou činnost, která není slučitelná s hospodářským účelem předepsaného zvláštního použití,
- oznámit příslušným celním orgánům všechny skutečnosti, které mohou mít na povolení vliv;
c) je zabezpečen účinný celní dohled a nezbytná správní opatření celních orgánů jsou přiměřená daným hospodářským potřebám;
d) jsou vedeny a uchovávány přiměřené záznamy;
e) je poskytnuta jistota, považují-li to celní orgány za nezbytné.
2. Je-li podána žádost podle čl. 292 odst. 3, uděluje se povolení osobám usazeným v Společenství přijetím celního prohlášení, jsou-li ostatní podmínky stanovené v odstavci 1 splněny.
3. Povolení obsahuje tyto údaje, nejsou-li považovány za nadbytečné:
a) totožnost držitele povolení;
b) případně kódy KN nebo TARICu, druh a označení zboží, popis operací zvláštního použití a ustanovení o výtěžnosti;
c) prostředky a metody ztotožnění a celního dohledu;
d) lhůta, v níž musí zboží dosáhnout předepsaného zvláštního použití;
e) celní úřady, u nichž se podávají celní prohlášení s návrhem na propuštění zboží do volného oběhu, a celní úřady vykonávající dohled nad režimem;
f) místa, na nichž musí zboží dosáhnout předepsaného zvláštního použití;
g) jistotu, kterou je případně třeba poskytnout;
h) dobu platnosti povolení;
i) případně možnost přepravy zboží podle čl. 296 odst. 1;
j) případně zjednodušené postupy stanovené pro přepravu zboží podle čl. 296 odst. 2 druhého pododstavce a odstavce 3;
k) případně zjednodušené postupy povolené podle článku 76 kodexu;
l) způsoby předávání informací.
4. Aniž je dotčen článek 294, nabývá povolení účinku dnem vydání nebo kterýmkoli pozdějším okamžikem v něm stanoveným.
Článek 294
1. Celní orgány mohou vydávat povolení se zpětnou působností.
Aniž jsou dotčeny odstavce 2 a 3, nabývá povolení se zpětnou působností účinku dnem podání žádosti o povolení.
2. Jde-li o žádost o obnovení povolení, které již bylo vydáno pro operace a zboží stejné povahy, může být povolení uděleno se zpětnou působností od okamžiku, kdy skončila platnost předchozího povolení.
3. Zpětná působnost povolení může být ve výjimečných případech rozšířena na delší časové období, nejdéle však na jeden rok přede dnem podání žádosti, pokud lze prokázat hospodářskou nutnost a
a) žádost není žádným způsobem spojena s podvodnými úmysly nebo zjevnou nedbalostí;
b) účetnictví žadatele potvrzuje, že všechny podmínky pro celní režim mohou být považovány za splněné, a že případně, aby se předešlo záměně zboží, může být zboží pro dotyčné časové období ztotožněno a účetnictví umožňuje celní dohled nad režimem;
c) mohou být splněny všechny formality nezbytné pro úpravu právního postavení zboží, včetně, pokud je to nezbytné, zrušení platnosti celního prohlášení.
Článek 295
Konec platnosti povolení se nedotýká zboží, které bylo propuštěno do volného oběhu na základě tohoto povolení před koncem jeho platnosti.
Článek 296
1. Zboží lze mezi dvěma místy označenými v témž povolení přepravovat bez jakýchkoli celních formalit.
2. Pokud se zboží přepravuje mezi dvěma držiteli povolení usazenými v různých členských státech a příslušné celní orgány nesjednaly zjednodušený postup podle odstavce 3, použije se kontrolní výtisk T5 uvedený v příloze 63 takto:
a) Zcizitel vystaví kontrolní výtisk T5 v trojím vyhotovení (jeden prvopis a dvě kopie).
Kopie jsou číslovány odpovídajícím způsobem.
b) Kontrolní výtisk T5 musí obsahovat tyto údaje:
- v kolonce A ("Celní úřad odeslání") adresu příslušného celního úřadu určeného v povolení zcizitele,
- v kolonce 2 jméno nebo obchodní firmu, úplnou adresu a číslo povolení zcizitele,
- v kolonce 8 jméno nebo obchodní firmu, úplnou adresu a číslo povolení nabyvatele,
- v kolonce "Důležité upozornění" a v kolonce B se text škrtá,
- v kolonce 31 popis zboží v okamžiku přepravy a počet kusů a v kolonce 33 odpovídající kód KN,
- v kolonce 38 čistá hmotnost zboží,
- v kolonce 103 čisté množství zboží uvedené slovy,
- v kolonce 104 se zaškrtne údaj "Jiné (upřesněte)" a připojí některá z těchto poznámek:
- DESTINO ESPECIAL: MERCANCÍAS RESPECTO DE LAS CUALES, LAS OBLIGACIONES SE CEDEN AL CESIONARIO (REGLAMENTO (CEE) No 2454/93, ARTÍCULO 296)
- SÆRLIGT ANVENDELSESFORMÅL: VARER, FOR HVILKE FORPLIGTELSERNE OVERDRAGES TIL ERHVERVEREN (FORORDNING (EØF) Nr. 2454/93, ARTIKEL 296)
- BESONDERE VERWENDUNG: WAREN MIT DENEN DIE PFLICHTEN AUF DEN ÜBERNEHMER ÜBERTRAGEN WERDEN (ARTIKEL 296 DER VERORDNUNG (EWG) Nr. 2454/93)
- ΕΙΔΙΚΟΣ ΠΡΟΟΡΙΣΜΟΣ: ΕΜΠΟΡΕΓΜΑΤΑ ΓΙΑ ΤΑ ΟΠΟΙΑ ΟΙ ΥΠΟΧΡΕΩΣΕΙΣ ΕΚΧΩΡΟΥΝΤΑΙ ΣΤΟΝ ΕΚΔΟΧΕΑ (ΑΡΘΡΟ 296 ΚΑΝΟΝΙΣΜΟΣ (ΕΟΚ) αριθ.
2454/93)
- END-USE: GOODS FOR WHICH THE OBLIGATIONS ARE TRANSFERRED TO THE TRANSFEREE (REGULATION (EEC) No 2454/93, ARTICLE 296)
- DESTINATION PARTICULIÈRE: MARCHANDISES POUR LESQUELLES LES OBLIGATIONS SONT TRANSFÉRÉES AU CESSIONNAIRE [RÈGLEMENT (CEE) No 2454/93, ARTICLE 296]
- DESTINAZIONE PARTICOLARE: MERCI PER LE QUALI GLI OBBLIGHI SONO TRASFERITI AL CESSIONARIO (REGOLAMENTO (CEE) N. 2454/93, ARTICOLO 296)
- BIJZONDERE BESTEMMING: GOEDEREN WAARVOOR DE VERPLICHTINGEN AAN DE OVERNEMER WORDEN OVERGEDRAGEN (VERORDENING (EEG) Nr. 2454/93, ARTIKEL 296)
- DESTINO ESPECIAL: MERCADORIAS RELATIVAMENTE ÀS QUAIS AS OBRIGAÇÕES SÃO TRANSFERIDAS PARA O CESSIONÁRIO [REGULAMENTO (CEE) N.o 2454/93, ARTIGO 296.o]
- TIETTY KÄYTTÖTARKOITUS: TAVARAT, JOIHIN LIITTYVÄT VELVOITTEET SIIRRETÄÄN SIIRRONSAAJALLE (ASETUS (ETY) N:o 2454/93, 296 ARTIKLA)
- ANVÄNDNING FÖR SÄRSKILDA ÄNDAMÅL: VAROR FÖR VILKA SKYLDIGHETERNA ÖVERFÖRS TILL DEN MOTTAGANDE PARTEN (ARTIKEL 296 I FÖRORDNING (EEG) nr 2454/93),
- v kolonce 106
- podklady pro vyměření cla z dováženého zboží,
- registrační číslo a datum podání celního prohlášení s návrhem na propuštění do volného oběhu a název a adresu daného celního úřadu.
c) Zcizitel zašle kompletní sadu kontrolních výtisků T5 nabyvateli.
d) Nabyvatel předloží celnímu úřadu stanovenému ve svém povolení tuto sadu kontrolních výtisků T5 a prvopis obchodního dokladu, ze kterého vyplývá datum obdržení zboží.
Jestliže zboží přebývá, chybí, bylo zaměněno nebo došlo k jiným nesrovnalostem, uvědomí o tom neprodleně zmíněný celní úřad.
e) Celní úřad stanovený v povolení nabyvatele vyplní kolonku 1, zapíše, po kontrole příslušných obchodních dokladů, do prvopisu datum obdržení zboží nabyvatelem a opatří prvopis v kolonce J a obě kopie v kolonce E datem a otiskem razítka.
Celní úřad si ponechá druhou kopii a prvopis a první kopii vrátí nabyvateli.
f) Nabyvatel zanese kopii do svých záznamů a prvopis předá zciziteli.
g) Zcizitel zanese prvopis do svých záznamů.
Dotčené celní orgány mohou v souladu s ustanoveními o používání kontrolního výtisku T5 mezi sebou sjednat zjednodušené postupy.
3. Jsou-li dotčené celní orgány přesvědčeny, že je řádný průběh režimu zajištěn, mohou sjednat, že zboží může být mezi dvěma držiteli povolení usazenými v různých členských státech přepravováno bez kontrolního výtisku T5.
4. Pokud se zboží přepravuje mezi dvěma držiteli povolení usazenými ve stejném členském státě, provádí se přeprava podle vnitrostátních předpisů.
5. Obdržením zboží přejímá nabyvatel povinnosti, které vyplývají z této kapitoly, pokud jde o převedené zboží.
6. Zcizitel je povinností zproštěn, pouze pokud jsou splněny tyto podmínky:
- nabyvatel obdržel zboží a byl informován, že zboží, jehož se týkají převáděné závazky, podléhá celnímu dohledu nad zvláštním použitím,
- celní orgán nabyvatele převzal celní dohled; to nastává v okamžiku, kdy nabyvatel zanese zboží do svých záznamů, nestanoví-li celní orgány jinak.
Článek 297
1. Při přepravě materiálů za účelem údržby nebo opravy letadel, kterou na základě výměnných dohod nebo pro vlastní potřebu provádějí letecké dopravní společnosti činné v mezinárodním leteckém provozu, lze namísto kontrolního výtisku T5 použít letecký nákladní list nebo rovnocenný doklad.
2. Letecký nákladní list nebo rovnocenný doklad musí obsahovat alespoň tyto údaje:
a) jméno odesílající letecké společnosti;
b) název letiště odeslání;
c) jméno letecké společnosti určení;
d) název letiště určení;
e) popis materiálu;
f) počet kusů.
Údaje podle prvního pododstavce mohou být uvedeny i v podobě kódu nebo odkazu na přiložený doklad.
3. Letecký nákladní list nebo rovnocenný doklad musí na přední straně obsahovat některou z těchto poznámek napsanou hůlkovým písmem:
- DESTINO ESPECIAL
- SÆRLIGT ANVENDELSESFORMÅL
- BESONDERE VERWENDUNG
- ΕΙΔΙΚΟΣ ΠΡΟΟΡΙΣΜΟΣ
- END-USE
- DESTINATION PARTICULIÈRE
- DESTINAZIONE PARTICOLARE
- BIJZONDERE BESTEMMING
- DESTINO ESPECIAL
- TIETTY KÄYTTÖTARKOITUS
- ANVÄNDNING FÖR SÄRSKILDA ÄNDAMÅL.
4. Odesílající letecká společnost si ponechá jedno vyhotovení leteckého nákladního listu nebo rovnocenného dokladu pro své záznamy a další vyhotovení uschová podle pokynů celních orgánů členského státu odeslání k dispozici pro příslušný celní úřad.
Letecká společnost určení si ponechá jedno vyhotovení leteckého nákladního listu pro své záznamy a další vyhotovení uschová podle pokynů celních orgánů členského státu určení k dispozici pro příslušný celní úřad.
5. Nepoškozený materiál musí být předán letecké společnosti určení na místě, které schválily celní orgány členského státu, v němž má sídlo, spolu s vyhotoveními leteckých nákladních listů nebo rovnocenných dokladů.
Letecká společnost určení zanese materiál do svých záznamů.
6. Závazky vyplývající z odstavců 2 až 5 přecházejí z odesílající letecké společnosti na leteckou společnost určení okamžikem, kdy jí byl předán nepoškozený materiál spolu s vyhotoveními leteckého nákladního listu nebo rovnocenného dokladu.
Článek 298
1. Celní orgány mohou za podmínek, které samy stanoví, povolit vývoz zboží nebo jeho zničení.
2. Při vývozu zemědělských produktů se v kolonce 44 jednotného správního dokladu nebo kteréhokoli jiného použitého dokladu hůlkovým písmem uvede některá z těchto poznámek:
- ARTÍCULO 298, REGLAMENTO (CEE) No 2454/93, DESTINO ESPECIAL: MERCANCÍAS DESTINADAS A LA EXPORTACIÓN — NO SE APLICAN RESTITUCIONES AGRÍCOLAS
- ART.
298 I FORORDNING (EØF) Nr. 2454/93 SÆRLIGT ANVENDELSESFORMÅL: VARER BESTEMT TIL UDFØRSEL — INGEN RESTITUTION
- ARTIKEL 298 DER VERORDNUNG (EWG) Nr. 2454/93 BESONDERE VERWENDUNG: ZUR AUSFUHR VORGESEHENE WAREN — ANWENDUNG DER LANDWIRTSCHAFTLICHEN AUSFUHRERSTATTUNGEN AUSGESCHLOSSEN
- ΑΡΘΡΟ 298 ΤΟΥ ΚΑΝ.
(CEE) αριθ.
2454/93 ΕΙΔΙΚΟΣ ΠΡΟΟΡΙΣΜΟΣ: ΕΜΠΟΡΕΓΜΑΤΑ ΠΡΟΟΡΙΖΟΜΕΝΑ ΓΙΑ ΕΞΑΓΩΓΗ — ΑΠΟΚΛΕΙΟΝΤΑΙ ΟΙ ΓΕΩΡΓΙΚΕΣ ΕΠΙΣΤΡΟΦΕΣ
- ARTICLE 298 REGULATION (EEC) No 2454/93 END-USE: GOODS DESTINED FOR EXPORTATION — AGRICULTURAL REFUNDS NOT APPLICABLE
- ARTICLE 298, RÈGLEMENT (CEE) No 2454/93 DESTINATION PARTICULIÈRE: MARCHANDISES PRÉVUES POUR L'EXPORTATION — APPLICATION DES RESTITUTIONS AGRICOLES EXCLUE
- ARTICOLO 298 (CEE) No 2454/93 DESTINAZIONE PARTICOLARE: MERCI PREVISTE PER L'ESPORTAZIONE — APPLICAZIONE DELLE RESTITUZIONI AGRICOLE ESCLUSA
- ARTIKEL 298, VERORDENING (EEG) Nr. 2454/93 BIJZONDERE BESTEMMING: VOOR UITVOER BESTEMDE GOEDEREN — LANDBOUWRESTITUTIES NIET VAN TOEPASSING
- ARTIGO 298.o REG.
(CEE) N.o 2454/93 DESTINO ESPECIAL: MERCADORIAS DESTINADAS À EXPORTAÇÃO — APLICAÇÃO DE RESTITUIÇÕES AGRÍCOLAS EXCLUÍDA
- 298 ART., AS.
2454/93 TIETTY KÄYTTÖTARKOITUS: VIETÄVIKSI TARKOITETTUJA TAVAROITA — MAATALOUSTUKEA EI SOVELLETA
- ARTIKEL 298 I FÖRORDNING (EEG) nr 2454/93 AVSEENDE ANVÄNDNING FÖR SÄRSKILDA ÄNDAMÅL: VAROR AVSEDDA FÖR EXPORT — JORDBRUKSBIDRAG EJ TILLÄMPLIGA.
3. Vyvážené zboží se od okamžiku přijetí vývozního celního prohlášení považuje za zboží, které není zbožím Společenství.
4. V případě zničení se použije čl. 182 odst. 5 kodexu.
Článek 299
Pokud celní orgány z hospodářských důvodů povolí použití zboží k jinému účelu, než který je stanoven v povolení, vzniká tímto použitím, s výjimkou vývozu nebo zničení, celní dluh.
Článek 208 kodexu se použije přiměřeně.
Článek 300
1. Zboží uvedené v čl. 291 odst. 1 zůstává pod celním dohledem a podléhá dovoznímu clu do doby, než
a) poprvé dosáhne předepsaného zvláštního použití;
b) je podle článků 298 a 299 buď vyvezeno, nebo zničeno, anebo použito k jinému účelu.
Pokud však lze zboží použít opakovaně a pokud to celní orgány považují za nezbytné, aby zabránili jakémukoli zneužití, zůstává zboží pod celním dohledem po dobu nejvýše dvou let po prvním dosažení zvláštního použití.
2. Má se za to, že odpady nebo zbytky vzniklé při zpracování nebo opracování zboží a ztráty na základě přirozeného úbytku dosáhly předepsaného zvláštního použití.
3. U odpadů nebo zbytků, které vznikají při zničení, končí celní dohled, jakmile dosáhnou některého povoleného celně schváleného určení."
8. V článku 397, v čl. 419 odst. 4 a v čl. 434 odst. 6 se slova "se vztahují články 463 až 470" nahrazují slovy "se vztahuje článek 843".
9. V hlavě II oddíle II se zrušují kapitoly 11 a 12 (články 463 až 495).
10. Článek 843 se nahrazuje tímto:
"Článek 843
1. Tato hlava stanoví podmínky pro zboží, které je přepravováno mezi dvěma místy na celním území Společenství, a přitom dočasně toto celní území opouští, bez ohledu na to, zda je přepravováno přes území třetí země nebo ne, a na jehož výstup nebo vývoz z celního území Společenství se vztahují zákazy nebo omezení, anebo vývozní clo nebo jiné vývozní poplatky stanovené opatřením Společenství, aniž jsou dotčena případná zvláštní ustanovení dotyčného opatření.
Tyto podmínky se však neuplatní,
- pokud je při podání celního prohlášení na vývoz zboží z celního území Společenství celnímu úřadu, u něhož jsou plněny vývozní formality, prokázáno, že byl vydán správní akt, jehož obsahem je osvobození daného zboží od omezení, že dlužné clo nebo jiné poplatky byly zaplaceny nebo že toto zboží může opustit celní území Společenství bez dalších formalit v důsledku souvisejících okolností, nebo
- pokud se přeprava uskutečňuje pravidelnou leteckou linkou bez mezipřistání mimo celní území Společenství nebo pravidelnou námořní linkou ve smyslu článku 313a.
2. Je-li zboží propuštěno do tranzitního režimu Společenství, uvede hlavní povinný v dokladu použitém jako celní prohlášení s návrhem na propuštění zboží do tranzitního režimu Společenství, zejména v kolonce 44 jednotného správního dokladu ("Zvláštní poznámky"), některou z těchto poznámek:
- Salida de la Comunidad sometida a restricciones o imposiciones en virtud del (de la) Reglamento/Directiva/ Decisión no …
- Udpassage fra Fællesskabet undergivet restriktioner eller afgifter I henhold til forordning/direktiv/afgørelse nr. …
- Ausgang aus der Gemeinschaft — gemäß Verordnung/Richtlinie/Beschluß Nr.… Beschränkungen oder Abgaben unterworfen
- Η έξοδος από την Κοινότητα υποβάλλεται σε περιορισμούς η σε επιβαρύνσεις από τον κανονισμό/την οδηγία/την απόφαση αριθ. …
- Exit from the Community subject to restrictions or charges under Regulation/Directive/Decision No. …
- Sortie de la Communauté soumise à des restrictions ou à des impositions par le règlement ou la directive/décision no …
- Uscita dalla Comunità soggetta a restrizioni o ad imposizioni a norma del(la) regolamento/direttiva/decisione n. …
- Bij uitgang uit de Gemeenschap zijn de beperkingen of heffingen van Verordening/Richtlijn/Besluit nr.… van toepassing
- Saída da Comunidade sujeita a restrições ou a imposições pelo(a) Regulamento/Directiva/Decisão n.o …
- Yhteisöstä vientiin sovelletaan asetuksen/direktiinvinl./ päätöksen N:o… mukaisia rajoituksia tai maksuja
- Utförsel från gemenskapen omfattas I enlighet med förordning/direktiv/beslut … av restriktioner eller pålagor.
3. Je-li zboží
a) propuštěno do jiného celního režimu, než je tranzitního režimu Společenství, nebo
b) přepravováno, aniž je umístěno do některého celního režimu,
vystaví se kontrolní výtisk T5 podle článků 912a až 912 g.
V kolonce 104 tiskopisu T5 se zaškrtne údaj "Jiné (upřesněte)" a připojí poznámka podle odstavce 2.
V případech uvedených v prvním pododstavci písm. a) se kontrolní výtisk T5 vystavuje u celního úřadu, u něhož jsou plněny formality nezbytné pro odeslání zboží.
V případech uvedených v prvním pododstavci písm. b) musí být kontrolní výtisk T5 spolu se zbožím předložen celnímu úřadu, v jehož působnosti se nachází místo, kde zboží opouští celní území Společenství.
Tyto celní úřady stanoví lhůtu, v níž musí být zboží předloženo celnímu úřadu určení, a případně uvedou v celním dokladu, na jehož podkladě je zboží přepravováno, poznámku podle odstavce 2.
Pro účely kontrolního výtisku T5 se za celní úřad určení považuje buď celní úřad určení pro celní režim podle prvního pododstavce písm. a), nebo v případech uvedených v prvním pododstavci písm. b) celní úřad, v jehož působnosti se nachází místo, kde zboží znovu vstupuje na celní území Společenství.
4. Odstavec 3 se použije také na zboží, které je přepravováno mezi dvěma místy na celním území Společenství přes území jedné nebo více zemí ESVO ve smyslu čl. 309 písm. f), a z jedné nebo více těchto zemí je zpětně odesíláno.
5. Pokud opatření Společenství uvedené v odstavci 1 stanoví poskytnutí jistoty, poskytne se podle čl. 912b odst. 2.
6. Pokud není zboží bezprostředně po příchodu k celnímu úřadu určení přiznán status zboží Společenství nebo není podrobeno celním formalitám pro vstup na celní území Společenství, učiní celní úřad určení všechna opatření pro ně předepsaná.
7. V případě uvedeném v odstavci 3 zašle celní úřad určení po vyřízení všech formalit prvopis kontrolního výtisku T5, po provedení požadovaných záznamů, bezodkladně na adresu uvedenou v kolonce B tiskopisu T5 ("Zaslat zpět…").
8. Není-li zboží vráceno na celní území Společenství, považuje se za zboží, které protiprávně opustilo celní území Společenství z členského státu, ve kterém bylo propuštěno do režimu podle odstavce 2 nebo ve kterém byl vystaven kontrolní výtisk T5."
11. V čl. 887 odst. 3 prvním pododstavci se slova "s články 471 až 495" nahrazují slovy "s články 912a až 912 g".
12. Vkládá se nová část, která zní:
"ČÁST IVa
KONTROLA POUŽITÍ A/NEBO MÍSTA URČENÍ ZBOŽÍ
Článek 912a
1. Pro účely této části se rozumí:
a) "příslušnými orgány" celní orgány nebo jakékoli jiné orgány členských států příslušné k provádění této části;
b) "úřadem" celní úřad nebo místní orgán příslušný k provádění této části na místní úrovni;
c) "kontrolním výtiskem T5" výtisk vystavený na tiskopise T5 (prvopis a kopie) podle vzoru uvedeného v příloze 63, který je případně doplněn jedním nebo více doplňkovými listy T5 bis (prvopis a kopie) podle vzoru uvedeného v příloze 64 nebo jedním nebo více ložnými listy T5 (prvopis a kopie) podle vzoru uvedeného v příloze 65.
Tyto tiskopisy se tisknou a vyplňují podle vysvětlivek v příloze 66 a případně doplňujících vysvětlivek stanovených v jiných předpisech Společenství.
2. Jestliže použití některého právního předpisu Společenství v oblasti dovozu nebo vývozu zboží nebo jeho pohybu uvnitř Společenství závisí na prokázání, že dané zboží dosáhlo použití a/nebo místa určení stanovených nebo předepsaných tímto předpisem, dokládá se tato skutečnost předložením kontrolního výtisku T5 vystaveného a použitého v souladu s touto částí.
3. V jednom kontrolním výtisku T5 může být uvedeno pouze zboží, které bylo přeloženo na jediný dopravní prostředek ve smyslu čl. 347 odst. 2 druhého pododstavce, je určeno jen pro jediného příjemce a které musí dosáhnout stejného použití a/nebo místa určení.
Příslušné orgány mohou namísto uvedeného tiskopisu povolit použití ložných listů T5, vypracovaných pomocí integrovaného systému počítačového zpracování dat, a seznamů s popisem zboží sestavovaných pro účely plnění odesílatelských nebo vývozních formalit, které obsahují všechny údaje obsažené v tiskopise, jehož vzor je uveden v příloze 65, pokud jsou vyhotoveny a vyplněny tak, aby bylo možno je bez obtíží využít, a skýtají záruku, již tyto orgány považují za dostatečnou.
4. Kromě povinností stanovených zvláštními předpisy je každá osoba, která podepíše kontrolní výtisk T5, povinna zajistit, aby zboží v něm popsané dosáhlo uvedeného použití a/nebo místa určení.
Tato osoba odpovídá za každé zneužití kontrolních výtisků T5, které vystavila, a to i třetími osobami.
5. Pokud právní předpisy Společenství upravující dohled nad použitím a/nebo místem určení zboží nestanoví jinak, může každý členský stát odchylně od odstavce 2 stanovit, že skutečnost, že zboží dosáhlo stanoveného nebo předepsaného použití a/nebo místa určení, se prokazuje postupem stanoveným vnitrostátními předpisy, pokud zboží neopustí jeho území předtím, než dosáhne stanoveného nebo předepsaného použití a/nebo místa určení.
Článek 912b
1. Kontrolní výtisk T5 vyhotoví zúčastněná osoba v prvopise a nejméně jedné kopii.
Všechny doklady, z nichž se výtisk skládá, musí být vlastnoručně podepsány zúčastněnou osobou a musí obsahovat, pokud jde o označení zboží a zvláštních údaje, všechny údaje vyžadované právními předpisy Společenství upravujícími dohled.
2. Pokud právní předpisy Společenství upravující dohled stanoví poskytnutí jistoty, jistota se poskytne
- u subjektu stanoveného těmito předpisy nebo u úřadu, který vydal kontrolní exemplář T5, nebo u jiného úřadu určeného k tomuto účelu členským státem, o jehož úřad se jedná, a
- způsobem stanoveným uvedenými právními předpisy Společenství nebo orgány tohoto členského státu.
V tom případě se v kolonce 106 tiskopisu T5 uvede některá z těchto poznámek:
- Garantía constituida por un importe de… euros
- Sikkerhed på… EUR
- Sicherheit in Höhe von … EURO geleistet
- Κατατεθείσα εγγύηση ποσού … ΕΥΡΩ
- Guarantee of EUR… lodged
- Garantie d'un montant de… euros déposée
- Garanzia dell'importo di … EURO depositata
- Zekerheid voor… euro
- Entregue garantia num montante de… EURO
- Annettu… euron suuruinen vakuus
- Säkerhet ställd till et belopp av… euro.
3. Pokud právní předpisy Společenství upravující dohled stanoví lhůtu, v níž musí zboží dosáhnout určitého použití a/nebo místa určení, uvede se v kolonce 104 tiskopisu T5 poznámka "Lhůta k provedení… dní".
4. Pokud se zboží přepravuje v některém celním režimu, vyplní kontrolní výtisk T5 celní úřad, z něhož se zboží odesílá.
Doklad pro použitý režim musí obsahovat odkaz na vystavený kontrolní výtisk T5.
Kontrolní výtisk T5 musí v kolonce 109 tiskopisu T5 obsahovat odkaz na tento doklad.
5. Pokud zboží nebylo propuštěno do některého celního režimu, vystavuje kontrolní výtisk T5 úřad, z něhož je zboží odesláno.
V kolonce 109 tiskopise T5 se uvede některá z těchto poznámek:
- Mercancías no incluidas en un régimen aduanero
- Ingen forsendelsesprocedure
- Nicht in einem Zollverfahren befindliche Waren
- Εμπορεύματα εκτός τελωνειακού καθεστώτος
- Goods not covered by a customs procedure
- Marchandises hors régime douanier
- Merci non vincolate ad un regime doganale
- Geen douaneregeling
- Mercadorias não sujeitas a regime aduaneiro
- Tullimenettelyn ulkopuolella olevat tavarat
- Varorna omfattas inte av något tullförfarande.
6. Kontrolní výtisk T5 opatří celní úřad odeslání uvedený v odstavcích 4 a 5 úředním záznamem.
Úřední záznam obsahuje následující údaje, které se uvádějí v kolonce A ("Celní úřad odeslání") těchto dokladů:
a) v tiskopise T5 název a otisk razítka celního úřadu, podpis příslušného zaměstnance, datum provedení úředního záznamu a registrační číslo, které může být předtištěno;
b) na doplňkovém listu T5 bis nebo ložném listu T5 číslo uvedené na tiskopisu T5.
Toto číslo se vyznačí buď otiskem razítka, který obsahuje název úřadu, nebo rukou.
V tom případě je nutno připojit otisk úředního razítka úřadu.
7. Pokud právní předpisy Společenství upravující dohled nad použitím a/nebo místem určení zboží nestanoví jinak, použije se článek 349 přiměřeně.
Úřad uvedený v odstavcích 4 a 5 zkontroluje zásilku, vyplní kolonku D ("Kontrola celním úřadem odeslání") na přední straně tiskopisu T5 a opatří je úředním záznamem.
8. Úřad uvedený v odstavcích 4 a 5 si ponechá jednu kopii každého kontrolního vyhotovení T5.
Prvopisy těchto dokladů se vrátí zúčastněným osobám, jakmile jsou splněny všechny správní formality a kolonku tiskopisu T5 A ("Celní úřad odeslání") a B ("Zaslat zpět…") jsou řádně vyplněna.
9. Články 353, 354 a 355 se použijí přiměřeně.
Článek 912c
1. Zboží se předloží celnímu úřadu určení spolu s prvopisy kontrolních výtisků T5.
Nestanoví-li právní předpisy Společenství upravující dohled nad použitím a/nebo místem určení zboží jinak, může celní úřad určení povolit, aby bylo zboží dodáno přímo příjemci za podmínek, které celní úřad stanoví a které mu umožňují provést kontrolu při příchodu zboží nebo po něm.
Celní úřad určení vydá osobě, která mu předloží zásilku zboží spolu s kontrolním výtiskem T5, na její žádost stvrzenku na tiskopise podle vzoru uvedeného v příloze 47.
Stvrzenka nenahrazuje kontrolní výtisk T5.
2. Pokud právní předpisy Společenství upravují kontrolu výstupu zboží z celního území Společenství a zboží toto území opouští
- po moři, je celní úřadem určení úřad, v jehož působnosti se nachází přístav, v němž je zboží naloženo na plavidlo používané v jiné přepravě, než je pravidelná linka ve smyslu článku 313a,
- letecky, je celním úřadem určení úřad, v jehož působnosti se nachází mezinárodní letiště Společenství ve smyslu čl. 190 písm. b), na němž je zboží naloženo do letadla s určením na letiště, které není letištěm Společenství,
- jiným způsobem nebo za jiných okolností, je celním úřadem určení celní úřad výstupu ve smyslu čl. 793 odst. 2.
3. Celní úřad určení vykonává dohled nad stanoveným nebo předepsaným použitím a/nebo místem určení.
Tento úřad uchovává, případně v podobě kopie, údaje z kontrolních výtisků T5 a výsledky provedených kontrol.
4. Po vyřízení všech formalit zašle celní úřad určení prvopis kontrolního výtisku T5, po provedení požadovaných záznamů, na adresu uvedenou v kolonce B tiskopisu T5 ("Zaslat zpět…").
Článek 912d
1. Pokud je vystavení kontrolního výtisku spojeno s poskytnutím jistoty podle čl. 912b odst. 2, použijí se odstavce 2 a 3.
2. Příslušné orgány činí nezbytná opatření, aby celní úřad uvedený v čl. 912c odst. 2 mohl, pokud jde o množství zboží, které, případně po uplynutí lhůty stanovené podle čl. 912b odst. 3, nedosáhlo stanoveného použití a/nebo místa určení, vybrat částku odpovídající množství tohoto zboží, případně ze složené jistoty.
Na žádost zúčastněné osoby však mohou tyto orgány rozhodnout, že bude, případně ze složené jistoty, vybrána částka vypočtená tak, že se částka jistoty poměrná k množství zboží, které po uplynutí stanovené lhůty dosud nedosáhlo stanoveného použití a/nebo místa určení, vynásobí podílem počtu dní, o něž byla překročena lhůta, v jejímž rámci mělo toto zboží dosáhnout stanoveného použití a/nebo místa určení, a počtu dní této lhůty.
Tento odstavec se nepoužije, jestliže zúčastněná osoba prokáže, že zboží bylo zničeno nebo zaniklo v důsledku zásahu vyšší moci.
Pokud není kontrolní výtisk T5 opatřený řádným záznamem celního úřadu určení do šesti měsíců ode dne vystavení, anebo po uplynutí lhůty stanovené jako "Lhůta k provedení … dní" v kolonce 104 tiskopisu T5, doručen celnímu úřadu zpětného zaslání uvedenému v kolonce B kontrolního výtisku, přijmou příslušné orgány nezbytná opatření, aby celní úřad uvedený v čl. 912b odst.
Tento odstavec se nepoužije, jestliže překročení lhůty pro zpětné zaslání kontrolního výtisku nelze přičítat zúčastněné osobě.
4. Odstavce 2 a 3 se použijí, pouze pokud právní předpisy Společenství upravujících dohled nad použitím a/nebo místem určení zboží nestanoví jinak, a v každém případě, aniž jsou dotčena ustanovení o celním dluhu.
Článek 912e
1. Nestanoví-li právní předpisy Společenství upravující dohled nad použitím a/nebo místem určení jinak, mohou být zásilka i kontrolní výtisk T5, který ji provází, rozděleny před ukončením celního řízení, pro něž byl kontrolní výtisk vystaven.
Rozdělené zásilky mohou být dále děleny.
2. Celní úřad, u kterého k rozdělení dochází, vystaví pro každou část rozdělené zásilky podle článku 912b výpis z kontrolního výtisku T5.
Každý výpis musí obsahovat zejména zvláštní údaje uvedené v kolonkách 100, 104, 105, 106 a 107 původního kontrolního výtisku T5 a čistou hmotnost a čisté množství daného zboží.
V kolonce 106 každého výpisu se dále uvede některá z těchto poznámek:
- Extracto del ejemplar de control T5 inicial (número de registro, fecha, oficina y país de expedición): …
- Udskrift af det oprindelige kontroleksemplar T5 (registreringsnummer, dato, sted og udstedelsesland): …
- Auszug aus dem ursprünglichen Kontrollexemplar T5 (Registriernummer, Datum, ausstellende Stelle und Ausstellungsland): …
- Απόσπασμα του αρχικού αντιτύπου ελέγχου Τ5 (αριθμός πρωτοκόλλου, ημερομηνία, τελωνείο και χώρα έκδοσης): …
- Extract of the initial T5 control copy (registration number, date, office and country of issue): …
- Extrait de l'exemplaire de contrôle T5 initial (numéro d'enregistrement, date, bureau et pays de délivrance): …
- Estratto dell'esemplare di controllo T5 originale (numero di registrazione, data, ufficio e paese di emissione): …
- Uittreksel van het oorspronkelijke controle-exemplaar T5 (registratienummer, datum, kantoor en land van afgifte): …
- Extracto do exemplar de controlo T5 inicial (número de registo, data, estância e país de emissão): …
- Ote alun perin annetusta T5-valvontakappaleesta (kirjaamisnumero, antamispäivämäärä, -toimipaikka ja -maa): …
- Utdrag ur ursprungligt kontrollexemplar T5 (registreringsnummer, datum, utfärdande kontor och land): ….
V kolonce B tiskopisu T5 ("Zaslat zpět…") se uvedou údaje z odpovídající kolonky původního tiskopisu T5.
V kolonce J původního tiskopisu T5 ("Kontrola použití a/nebo místa určení") se uvede některá z těchto poznámek:
- … (número) extractos expedidos — copias adjuntas
- … (antal) udstedte udskrifter — kopier vedføjet
- … (Anzahl) Auszüge ausgestellt — Durchschriften liegen bei
- … (αριθμός) εκδοθέντα αποσπάσματα — συνημμένα αντίγραφα
- … (number) extracts issued — copies attached
- … (nombre) extraits délivrés — copies ci-jointes
- … (numero) estratti rilasciati — copie allegate
- … (aantal) uittreksels afgegeven — kopieën bijgevoegd
- … (número) de extractos emitidos — cópias juntas
- Annettu… (lukumäärä) otetta — jäljennökset liitteenä
- … (antal) utdrag utfärdade — kopier bifogas.
Původní kontrolní výtisk T5 se spolu s kopiemi vystavených výpisů bezodkladně zašle na adresu uvedenou v kolonce B tiskopisu T5 ("Zaslat zpět…").
Celní úřad, u kterého k rozdělení dochází, si ponechá kopii původního kontrolního výtisku T5 a výpisů z něj.
Prvopisy výpisů z kontrolního výtisku T5 provázejí dílčí zásilky k odpovídajícím celním úřadům určení, kde se použije článek 912c.
3. V případě dalšího dělení podle odstavce 1 se odstavec 2 použije přiměřeně.
Článek 912f
1. Kontrolní výtisk T5 může být vystaven dodatečně za podmínky, že
- nepodání žádosti nebo nevydání kontrolního výtisku T5 v okamžiku odeslání zboží nelze přičítat zúčastněné osobě, anebo že tato osoba prokáže, že nepodání žádosti nebo nevydání dokladu není důsledkem podvodného úmyslu ani zjevné nedbalosti,
- zúčastněná osoba prokáže, že se kontrolní výtisk T5 vztahuje na zboží, u něhož byly splněny veškeré formality,
- zúčastněná osoba předloží podklady pro vystavení kontrolního výtisku T5,
- příslušným orgánům je uspokojivě prokázáno, že dodatečné vystavení kontrolního výtisku T5 nemůže vést k získání finančních výhod neoprávněných s ohledem na režim a/nebo celní status zboží a jeho použití a/nebo místo určení.
Při dodatečném vystavení kontrolního výtisku T5 se na tiskopise T5 uvede červeným písmem některá z těchto poznámek:
- Expedido a posteriori
- Udstedt efterfølgende
- nachträglich ausgestellt
- Εκδοθέν εκ των υστέρων
- Issued retrospectively
- Délivré a posteriori
- Rilasciato a posteriori
- achteraf afgegeven
- Emitido a posteriori
- Annettu jälkikäteen
- Utfärdat I efterhand
a zúčastněná osoba v něm uvede značku dopravního prostředku, kterým bylo zboží odesláno, a datum odeslání a případně datum předložení zboží celnímu úřadu určení.
2. V případě ztráty prvopisu kontrolního výtisku T5 nebo výpisů z kontrolních výtisků T5 může celní úřad, který tyto prvopisy vystavil, na žádost účastníka vystavit duplikáty těchto dokladů.
Duplikát musí být opatřen úředním razítkem, podpisem příslušného úředníka a některou z těchto poznámek učiněných červeným hůlkovým písmem:
- DUPLICADO
- DUPLIKAT
- DUPLIKAT
- ΑΝΤΙΓΡΑΦΟ
- DUPLICATE
- DUPLICATA
- DUPLICATO
- DUPLICAAT
- SEGUNDA VIA
- KAKSOISKAPPALE
- DUPLIKAT.
3. Kontrolní výtisky T5 a duplikáty kontrolních výtisků T5 může celní úřad určení opatřit úředním záznamem jen tehdy, je-li zjištěno, že zboží v nich uvedené dosáhlo stanoveného nebo předepsaného použití a/nebo místa určení.
Článek 912g
1. Příslušné orgány každého členského státu mohou v rámci svých pravomocí povolit kterékoli osobě, která splňuje podmínky uvedené v odstavci 4 (dále jen "schválený odesílatel") a zamýšlí zasílat zboží, pro které musí být vystaven kontrolní výtisk T5, aby celnímu úřadu odeslání nepředkládala zboží ani kontrolní výtisk T5 k tomuto zboží.
2. Pokud jde o kontrolní výtisk T5 zasílaný schváleným odesílatelem, mohou tyto orgány
a) stanovit, že tiskopisy musí být opatřeny identifikační značkou každého schváleného odesílatele;
b) povolit, aby kolonka A těchto tiskopisů ("Celní úřad odeslání")
- byla předem opatřena otiskem úředního razítka celního úřadu odeslání a podpisem úředníka tohoto úřadu nebo
- byla opatřena otiskem zvláštního kovového razítka schváleného odesílatele, které odpovídá vzoru uvedenému v příloze 62 nebo
- byla předem opatřena otiskem zvláštního razítka, které odpovídá vzoru uvedenému v příloze 62, pokud tisk provádí tiskárna schválená k tomuto účelu. Otisk může být proveden také pomocí integrovaného systému počítačového zpracování dat;
c) povolit schválenému odesílateli, aby nepodepisoval tiskopisy vystavené pomocí integrovaného systému pořítačového zpracování dat, pokud jsou opatřeny otiskem zvláštního razítka podle přílohy 62.
V tom případě se v kolonce 110 vyhrazeném pro podpis žadatele uvede některá z těchto poznámek:
- Dispensa de la firma, artículo 912 octavo del Reglamento (CEE) no 2454/93
- Underskriftsdispensation, artikel 912 g i forordning (EØF) nr.
2454/93
- Freistellung von der Unterschriftsleistung, Artikel 912 g der Verordnung (EWG) Nr. 2454/93
- Απαλλαγή από την υποχρέωση υπογραφής, άρθρο 912 ζ του κανονισμού (ΕΟΚ) αριθ.
2454/93
- Signature waived — Article 912 g of Regulation (EEC) No 2454/93
- Dispense de signature, article 912 octies du règlement (CEE) no 2454/93
- Dispensa dalla firma, articolo 912 octies del regolamento (CEE) n. 2454/93
- Vrijstelling van ondertekening — artikel 912 octies van Verordening (EEG) nr.
2454/93
- Dispensada a assinatura, artigo 912.o — G do Regulamento (CE) n. 2454/93
- Vapautettu allekirjoituksesta — asetuksen (ETY) N:o 2454/93 912 g artikla
- Befriad från underskrift, artikel 912 g i förordning (EEG) nr 2454/93.
3. Schválený odesílatel řádně vyhotoví a vyplní kontrolní výtisk T5 předepsanými údaji, zejména tyto:
- v kolonce A ("Celní úřad odeslání") datum zaslání zboží a přidělené číslo celního prohlášení a
- v kolonce D tiskopisu T5 ("Kontrola celním úřadem odeslání") některá z těchto poznámek:
- Procedimiento simplificado, artículo 912 octavo del Reglamento (CEE) no 2454/93
- Forenklet fremgangsmåde, artikel 912 g i forordning (EØF) nr.
2454/93
- Vereinfachtes Verfahren, Artikel 912 g der Verordnung (EWG) Nr. 2454/93
- Απλουστευμένη διαδικασία, άρθρο 912 ζ) του κανονισμού (ΕΟΚ) αριθ.
2454/93
- Simplified procedure — Article 912 g of Regulation (EEC) No 2454/93
- Procédure simplifiée, article 912 octies du règlement (CEE) no 2454/93
- Procedura semplificata, articolo 912 octies del regolamento (CEE) n. 2454/93
- Vereenvoudigde procedure, artikel 912 octies van Verordening (EEG) nr.
2454/93
- Procedimento simplificado, artigo 912.o — G do Regulamento (CE) n.o 2454/93
- Yksinkertaistettu menettely — asetuksen (ETY) N:o 2454/93 912 g artikla
- Förenklat förfarande, artikel 912 g i förordning (EEG) nr 2454/93
a případně lhůta pro předložení zboží celnímu úřadu určení, přijatá opatření ke ztotožnění a odkazy na doklady o odeslání.
Schváleným odesílatelem řádně vyplněný a popřípadě podepsaný kontrolní výtisk T5 se považuje za vystavený celním úřadem, jehož název obsahuje otisk razítka podle odst. 2 písm. b).
Po odeslání předá schválený odesílatel celnímu úřadu odeslání neprodleně kopii kontrolního výtisku T5 spolu se všemi podklady, na jejichž základě byl kontrolní výtisk T5 vystaven.
4. Povolení podle odstavce 1 se udělí výhradně osobám, které pravidelně odesílají zboží, jejichž záznamy umožňují příslušným orgánům kontrolovat obchodní operace a které se nedopustily závažného nebo opakovaného porušení platných právních předpisů.
V povolení se zejména stanoví
- úřad(y) příslušný(é) pro zásilky jako celní úřad(y) odeslání,
- lhůta pro ohlašování zamýšlených zásilek schváleným odesílatelem u celního úřadu odeslání a způsob, jakým to bude provedeno, aby tento úřad mohl před odesláním zboží provést jakoukoliv kontrolu, včetně kontrol stanovených právními předpisy Společenství,
- lhůta, v níž musí být zboží předloženo celnímu úřadu určení; tato lhůta se buď stanoví podle přepravních podmínek, nebo ji stanoví právní předpisy Společenství,
- opatření, která mají být učiněna ke ztotožnění zboží, případně tím způsobem, že schválený odesílatel použije celní závěry zvláštního vzoru schválené příslušnými orgány,
- způsob poskytnutí jistoty, pokud je k vystavení kontrolního výtisku T5 vyžadováno.
5. Schválený odesílatel je povinen přijmout veškerá nezbytná opatření pro bezpečné uložení zvláštního razítka nebo tiskopisů opatřených otiskem úředního razítka celního úřadu odeslání nebo otiskem zvláštního razítka.
Schválený odesílatel odpovídá za všechny, zejména finanční, následky chyb, opomenutí nebo jiných nedostatků při vystavování kontrolních výtisků T5 nebo v průběhu řízení, které provádí na základě povolení podle odstavce 1.
Zneužije-li kdokoli tiskopisy kontrolního výtisku T5, které jsou předem opatřeny otiskem úředního razítka celního úřadu odeslání nebo zvláštního razítka, odpovídá schválený odesílatel, aniž je dotčeno případné trestní stíhání, za úhradu nezaplaceného cla a ostatních poplatků a za vrácení finančních výhod získaných v důsledku tohoto zneužití, neprokáže-li příslušným orgánům, které mu udělily schválení, že učinil veškerá nezbytná opatření pro bezpečné uložení úředního razítka nebo tiskopisů opatřených otiskem úředního razítka celního úřadu odeslání nebo otiskem zvláštního razítka."
13. Vkládá se příloha 1b uvedená v příloze I tohoto nařízení.
14. Přílohy 2 až 5, 7 a 8 se zrušují.
15. Příloha 14 se nahrazuje přílohou II tohoto nařízení.
16. Příloha 15 se nahrazuje přílohou III tohoto nařízení.
17. Přílohy 19 a 20 se zrušují.
18. Příloha 26 se mění v souladu s přílohou IV tohoto nařízení.
19. Příloha 27 se nahrazuje přílohou V tohoto nařízení.
20. Přílohy 39, 40 a 41 se zrušují.
21. V příloze 62 se odkaz na článek 491 v poznámce pod čarou 1 nahrazuje odkazem na článek 912g.
22. Přední strana výtisků 1 a 2 vzoru v příloze 63 se nahrazuje přílohou IV tohoto nařízení.
23. Příloha 66 se nahrazuje přílohou VII tohoto nařízení.
24. Příloha 87 se mění v souladu s přílohou VIII tohoto nařízení.
Článek 2
Pro účely čl. 292 odst. 2 a čl. 293 odst. 1 mohou členské státy do nahrazení přílohy 67 nadále používat stávající postupy.
Tiskopisy uvedené v čl. 1 bodu 22, užívané před vstupem tohoto nařízení v platnost, mohou být s výhradou redakčních změn, které v nich musí být učiněny, nadále používány až do vyčerpání zásob, nejdéle však do 31. prosince 2001.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1603/2000
ze dne 20. července 2000
o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu ethanolaminů pocházejících ze Spojených států amerických
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1], zejména na čl. 11 odst. 2 a čl. 11 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Komisi po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. ŘÍZENÍ
1. Platná opatření
(1) V únoru 1994 uložila Rada konečná antidumpingová cla z dovozu ethanolaminů pocházejících ze Spojených států amerických (nařízení (ES) č. 229/94 [2].
Cla měla podobu proměnných celních sazeb na základě minimální ceny, uvalených na tři druhy ethanolaminů, tj. mono-ethanol-amin (MEA), di-ethanol-amin (DEA) a tri-ethanol-amin (TEA).
2. Žádost o přezkum
(2) Po zveřejnění oznámení dne 23. června 1998 [3] o blížícím se skončení platnosti antidumpingových opatření týkajících se dovozu ethanolaminů pocházejících ze Spojených států amerických, obdržela Komise žádost o přezkum podle čl. 11 odst. 2 a čl. 11 odst. 3 nařízení (ES) č. 384/96 ("základní nařízení"), tj. žádost o přezkum při skončení platnosti opatření a o přezkum v průběhu platnosti opatření.
(3) Žádost byla podána dne 30. října 1998 Conseil européen des fédérations de l'industrie chimique (CEFIC) jménem výrobců Společenství, jejichž úhrnný objem výroby tvoří hlavní část celkové výroby ethanolaminů ve Společenství.
(4) CEFIC zastávala stanovisko, že skončení platnosti opatření bude mít nejspíš za následek pokračování nebo obnovení dumpingu ve zvýšené míře a škody pro průmysl Společenství, a že existují důvody přezkoumat opatření, neboť tato postrádají účinnost. Po konzultacích s poradním výborem, že důkazy jsou dostatečné, zahájila Komise šetření [4] podle čl. 11 odst. 2 a čl. 11 odst. 3 základního nařízení. Šetření se tedy týkalo nejen otázek, k čemu dojde v případě, že opatřením bude umožněno zaniknout (viz čl. 11 odst. 2), ale také otázkou, zda úprava stávajících antidumpingových opatření (proměnné celní sazby na základě minimální ceny) je odůvodněná (viz čl. 11 odst. 3).
3. Šetření
(5) O zahájení šetření Komise oficiálně vyrozuměla výrobce Společenství podporující žádost o přezkum ("žádající výrobci Společenství"), vyvážející výrobce a s nimi spřízněné dovozce, jakož i známé uživatele, kterých se to týká, a umožnila jim, aby písemnou formou předložili svá stanoviska a/nebo požádaly o slyšení.
(6) Komise zaslala stranám, kterých se to týká, dotazníky a obdržela odpovědi čtyř žádajících výrobců Společenství, čtyř amerických vyvážejících výrobců a pěti s nimi spřízněných dovozců.
Dotazníky byly rovněž zaslány celé řadě uživatelů výrobku; dvě z odpovědí byly považovány za úplné.
(7) Jeden americký vyvážející výrobce vyhlásil svůj úmysl v průběhu šetření spolupracovat, ačkoli během šetřeného období (ŠO) do Společenství nevyvážel.
Zájem tohoto výrobce o šetření vyplýval z jeho účasti v původním šetření.
(8) Komise vyhledala a ověřila veškeré informace, které považovala za nezbytné ke stanovení pravděpodobnosti pokračování nebo obnovení dumpingu a škod a analýzy zájmů Společenství.
Výrobní prostory následujících společností byly z důvodů ověření navštíveny:
a) vyvážející výrobci
– Dow Chemical Company, Midland, Michigan (USA)
– Huntsman Chemical Company, Houston, Texas (USA)
– Union Carbide Corporation, Danbury, Connecticut (USA)
b) dovozci ve Společenství spříznění s vyvážejícími výrobci
– Huntsman Co. Belgium CVBA, Brusel, Belgie
– Union Carbide Benelux, Antverpy, Belgie
– Union Carbide Europe SA, Ženeva, Švýcarsko
c) žádající výrobci Společenství
– BASF AG, Ludwigshafen, Německo
– BP Chemicals Ltd, Londýn, Spojené království a Lavera, Francie
d) uživatelé Společenství
– Krems Chemie AG, Krems, Rakousko
– Synthesia Espaňola SA, Barcelona, Španělsko
(9) Šetření ve věci pokračování a obnovení dumpingu pokrylo období od 1. ledna do 31. prosince 1998 ("šetřené období" nebo "ŠO").
Přezkum ve věci pokračování a obnovení škod pokrylo období od 1. ledna 1995 do konce ŠO ("PO").
B. DOTČENÝ A PODOBNÝ VÝROBEK
1. Dotčený výrobek
(10) Dotčeným výrobkem je míněn stejný výrobek, který byl předmětem předchozího šetření.
Je třeba připomenout, že ethanolaminy se získávají reakcí kysličníku etylénu se čpavkem.
Důsledkem tohoto slučování jsou tři reakce, během nichž vznikají tři různé typy ethanolaminů: mono- (MEA), di- (DEA) a tri-ethanol-amin (TEA).
Konečný poměr těchto tří typů je dán konstrukcí výrobního zařízení, do jisté míry však může být kontrolován prostřednictvím volby poměru čpavek/kysličník etylénu.
Dotčený výrobek se používá jako činidlo při výrobě saponátů (čisticí, mycí a prací prostředky a prostředky osobní hygieny), hnojiv, prostředků na ochranu zemědělských plodin, prostředků na zpomalení koroze, mazacích olejů, fotografických chemikálií, kosmetiky a polyuretanů, a jako pomocný absorpční čistič plynů nebo přísada v cementářském, kovozpracujícím a papírenském průmyslu.
Vzhledem ke kombinované způsobu výroby (viz výše) vznikají při výrobě DEA rovněž ostatní typy ethanolaminů (MEA a TEA), a to ve velkém množství.
2. Podobný výrobek
(11) Typická výroba výrobních zařízení Společenství je 30–33 % DEA, MEA nebo TEA mohou dosahovat až 54 % celkové výroby ethanolaminů.
Požadavek jednoho vyvážejícího výrobce, že by se vzhledem ke kombinovanému procesu výroby mělo při analýze škod zacházet s různými typy ethanolaminů, neshledala analýza oprávněným.
(12) Od uvalení přezkoumávaných antidumpingových opatření je trh charakterizován silným růstem poptávky po DEA, zejména v USA.
Tento zájem podnítilo používání DEA při výrobě glyfosátových herbicidů, kde jejich přítomnost činí geneticky modifikované plodiny proti těmto herbicidům odolné.
(13) Dotčený výrobek, dovážený ze šetřené země, je ve smyslu fyzických a technických vlastností identický s výrobkem vyráběným ve Společenství.
V použití není mezi výrobky vyráběnými ve Společenství a dováženými výrobky žádný rozdíl.
Dále bylo zjištěno, že dotčený výrobek, dovážený ze šetřené země, je identický s výrobkem, prodávaným na jejím tuzemském trhu.
Všechny tyto výrobky je tedy nutné považovat za jeden výrobek.
C. PRAVDĚPODOBNOST POKRAČOVÁNÍ DUMPINGU
1. Předběžné poznámky
(14) Sledujíc tvrzení, obsažené ve stížnosti, že okolnosti se od původního šetření změnily, byla přezkoumána úroveň dumpingu v ŠO.
(15) Dva ze čtyř amerických vyvážejících výrobců, kteří odpověděli na dotazník, realizovali v průběhu ŠO významné vývozy do Společenství, zatímco druzí dva prohlásili, že neměli žádné nebo pouze velice nízké vývozy.
(16) V případě vyvážejících výrobců, kteří realizovali nízké vývozy, bylo pro nedostatek jakýchkoli dalších informací rozhodnuto, že je důvodné odvozovat dumpingové rozpětí z tohoto malého objemu vývozů.
2. Běžná hodnota
(17) Pro každý typ dotčeného výrobku byla stanovena běžná hodnota, založená na cenách všech skutečných tuzemských prodejů v USA (viz čl. 2 odst. 1 základního nařízení: "ceny zaplacené nebo splatné podle obvyklých obchodních zvyklostí nezávislými spotřebiteli ve vyvážející zemi"). V případě výrobků, které nebyly na tuzemském trhu prodávány v reprezentativním množství nebo podle obvyklých obchodních zvyklostí, byla běžná hodnota vypočítána v souladu s čl. 2 odst. 3 základního nařízení.
(18) Co se tří amerických vyvážejících výrobců týče, byl v souladu s čl. 2 odst. 2 základního nařízení zjištěn tuzemský prodej uvažovaného výrobku, který představoval více než 5 % prodejního objemu výrobku, vyváženého z USA do Společenství. U těchto tří vyvážejících výrobců bylo rovněž potvrzeno, že tuzemský prodej byl realizován podle obvyklých obchodních zvyklostí v souladu s čl. 2 odst. 4 základního nařízení v dostatečném objemu, což umožnilo použít ceny tohoto prodeje ke stanovení běžné hodnoty.
3. Vývozní cena
(19) Dovoz dotčeného výrobku byl ve všech případech prováděn společnostmi spřízněnými s americkými vyvážejícími výrobci.
Prodejní ceny výrobních společností dovážejícím společnostem nebyly tedy považovány za hodnověrné. Z tohoto důvodu a v souladu s ustanoveními čl.
2 odst. 9 základního nařízení byly vývozní ceny vytvořeny na základě ceny, za kterou byl dovezený výrobek poprvé opětovně prodáván nezávislým kupujícím ve Společenství.
K veškerým nákladům, které vznikly mezi dovozem a opětovným prodejem, byla přidána přirážka, včetně provize a ziskového rozpětí 5 %, což bylo na základě informací od stran zúčastněných na dovozech dotčeného výrobku považováno za přiměřené.
4. Srovnání
(20) Běžná hodnota byla porovnána případ od případu s vývozní cenou přímo ze závodů a na stejné úrovni obchodu.
Pro účely zajištění spravedlivého srovnání běžné hodnoty a vývozní ceny, byly vzaty v úvahu rozdíly ve faktorech, o nichž bylo tvrzeno a prokázáno, že srovnatelnost ovlivňují (viz čl. 2 odst.
10 základního nařízení). Byly tedy učiněny úpravy v oblasti dopravného po souši a po moři, pojištění, manipulace, nákladů spojených s nakládkou a vedlejších nákladů, nákladů na úvěry a provize.
(21) Srovnání běžných hodnot s vývozními cenami bylo provedeno pro všechny typy, kterými se současné šetření zabývalo.
Pokud jde o spolupracující vyvážející výrobce, prokázalo toto srovnání existenci váženého průměru dumpingového rozpětí, vyjádřené jako procento hodnoty nákladů, pojištění a dopravného, a to 33 % u Dow Chemical, 38,2 % u Union Carbide a 40,1 % u Huntsman.
5. Trvalá povaha změněných okolnosti
(22) Komise zkoumala, s jakou pravděpodobností se změny ve struktuře dumpingového rozpětí ukáží jako trvalé.
Bylo zjištěno, že nižší dumpingové rozpětí bylo převážně zapříčiněno zvýšenými vývozními cenami, což platilo přinejmenším dva roky.
Z tohoto důvodu, a pokud uvažované vývozní množství bylo považováno za reprezentativní, Komise usoudila, že zjištění představují trvalou změnu okolností těchto dovozů z USA.
Žádný důkaz, který by tato zjištění popíral, nebyl předložen.
6. Závěr
(23) Přezkum důsledků skončení platnosti antidumpingových opatření, zahájené podle čl. 11 odst. 2 základního nařízení, ukázalo, že pokud by opatření byla odstraněna, bude dumping pravděpodobně pokračovat, především z těch důvodů, že v průběhu ŠO byl zjištěn podstatný dumping, a že je důvodné domnívat se, že tento dumping bude pokračovat.
(24) Ustanovení čl. 11 odst. 3 předběžného přezkumu, zahájeného na základě požadavku revidovat opatření, aby řádně zohlednila současné tržní podmínky, činí závěr, že okolnosti, které k současným opatřením vedly, se podstatně změnily, a že tyto změny je třeba považovat za natolik trvalé, že opravňují k sestupné revizi dumpingových rozpětí, zjištěných v průběhu původního šetření
D. DEFINICE PRŮMYSLU SPOLEČENSTVÍ
1. Celková výroba Společenství
(25) Stížnost byla podána jménem čtyř z pěti výrobců ethanolaminů v EU.
Jedna společnost, Union Carbide Ltd. (Spojené království) se na šetření nepodílela a ke stížnosti se nepřipojila.
Je třeba poznamenat, že tato společnost je spřízněna s americkým výrobcem Union Carbide Corp. USA.
Bylo tedy zkoumáno, nemá-li být tato společnost podle čl. 4 odst.
1 základního nařízení vyloučena z definice výroby Společenství.
Bylo zjištěno, že tento výrobce dovážel výrobek za dumpingové ceny ve významném množství. Jelikož nebylo možné zaručit, že hospodářská situace tohoto výrobce nebyla ovlivněna jeho spřízněností s americkým výrobcem, byl učiněn závěr, že bude ze stanovení výroby Společenství vyloučen.
Celkovou výrobu Společenství tedy představují následující výrobci: BASF AG, Ludwigshafen, Německo, BP Chemicals Ltd, Londýn, Spojené království, Condea Chemie GmbH, Marl, Německo, a Akzo Nobel Surface Chemistry, Stenungsund, Švédsko.
2. Průmysl Společenství
(26) Komise zaslala žádajícím výrobcům Společenství dotazníky a od třech z nich obdržela odpověď.
Jedna odpověď, která byla chybná v tom ohledu, že postrádala údaje o výrobních nákladech za období 1995 až 1997, byla přijata z důvodů, že tato společnost převzala 1. července 1998 podnikání v oblasti ethanolaminů od jiné společnosti a neměla tudíž k těmto údajům přístup.
Čtvrtý výrobce zaslal pouze neúplný dotazník, v důsledku čehož nebyl považován za spolupracujícího.
Tři žádající výrobci Společenství, kteří na šetření spolupracovali, představují průmysl Společenství ve smyslu čl. 4 odst.
1 základního nařízení, jelikož zastupují 77,5 % celkové výroby Společenství. Dále jsou uváděni jako "průmysl Společenství".
3. Vymezení příslušného trhu Společenství
(27) Část výroby průmyslu Společenství (přibližně 28 %) je určena pro vnitřní, tj. vnitropodnikové, použití.
Převážná část tohoto objemu (přibližně 95 %) je určena pro použití v závodu jednoho výrobce Společenství, vyčleněna a používána k tomuto jedinému účelu.
Šetření potvrdilo, že pro svoji vnitropodnikovou potřebu nenakupují žádající výrobci Společenství dotčený výrobek od nezávislých stran ani uvnitř, ani vně Společenství.
Ethanolaminy určené pro vnitropodnikovou potřebu nejsou tedy považovány za konkurenci ethanolaminů jinak dostupných ve Společenství, jimiž se rozumí příslušný trh dotčeného výrobku ve Společenství.
E. ANALÝZA SITUACE NA TRHU SPOLEČENSTVÍ
1. Spotřeba Společenství
(28) Spotřeba Společenství byla stanovena na základě objemu prodeje průmyslu Společenství, objemu prodeje nespolupracujících výrobců Společenství, údajů Eurostatu o objemu dovozu a odhadu objemu prodeje výrobce spřízněného s americkým vyvážejícím výrobcem Union Carbide [5], který má sídlo ve Společenství, na tomto trhu.
(29) Spotřeba, vypočítaná na tomto základě, vzrostla v průběhu PO o 14 %: z přibližně 152000 tun v roce 1995 na zhruba 172000 tun v ŠO.
Tento růst je přičítán prodeji DEA a TEA, jehož objem vzrostl o 19 % respektive 21 %.
Poptávka po MEA zůstávala vyrovnaná.
MEA a DEA představují každý 29 % celkové spotřeby během ŠO, TEA pak 42 %.
2. Dovozy z dotčené země
a) Objem, cenové trendy a podíl na trhu
(30) Během PO vzrostly dovozy z USA o 14 % ve shodě s trendem celkové spotřeby ve Společenství.
Čísla však ukazují sestupný trend v dovozech DEA (–38 % v průběhu PO), který tak v průběhu ŠO představoval pouze 12,6 % celkových dovozů.
Tuto skutečnost je třeba posuzovat ve světle vysoké poptávky po DEA na tuzemském americkém trhu.
Na druhé straně, bez ohledu na vyrovnanou poptávku po MEA na trhu Společenství v průběhu PO, vzrostly v tomtéž období dovozy z USA o 86 %.
Dovozy TEA vzrostly v tomto období o 11 %.
(31) Jelikož dovozy byly realizované spřízněnými dovozci, ceny za dovozy z USA, ať již stanovené na základě na základě údajů předložených vyvážejícími výrobci nebo údajů Eurostatu, nebyly pro účely stanovení cenového trendu považovány za důvěryhodné.
Aby bylo možné spolehlivěji určit cenové chování dotčených vyvážejících výrobců, byly analyzovány prodejní ceny jejich spřízněných dovozců - přesněji ceny vůči průmyslovým koncovým uživatelům, kteří byli pro celkový objem prodeje shledáni reprezentativními.
Tyto ceny v období 1995 až 1996 poklesly v průměru o 10 % a byly tak shledány podstatně nižšími než prodejní ceny průmyslu Společenství v průběhu těchto dvou let.
Tento trend byl nejvýraznější v případě MEA, jejichž ceny při opětovném prodeji poklesly o 14 %.
Ceny TEA se koncem PO vrátily na úroveň roku 1995, zatímco DEA zdražily o 13 % a MEA byly stále o 4 % levnější.
Cenové úrovně spřízněných dovozců a průmyslu Společenství byly během PO srovnatelné.
(32) Celková úroveň tržního podílu dovozů z USA byla během PO vyrovnaná, 29 %.
Čísla však ukazují růst tržního podílu MEA, a to ze 17 % na 32 %, a pokles tržního podílu DEA z 25 % na 13 %.
Podíl TEA se mírně snížil ze 42 % na 39 %.
b) Cenové chování vyvážejících výrobců
(33) Aby bylo možné hodnotit cenové chování amerických vyvážejících výrobců, byla provedena analýza jejich prodeje, stejně jako prodeje průmyslu Společenství.
V první fázi byly porovnány prodejní ceny prvním nezávislým zákazníkům na trhu Společenství.
Vzhledem k tomu, že průmysl Společenství prodává pouze průmyslovým koncovým uživatelům a že tito uživatelé současně představují významný podíl prodeje amerických vyvážejících výrobců (více než 50 %), bylo porovnání na této úrovni považováno za dostatečně reprezentativní.
Z důvodů určení dumpingu bylo porovnání učiněno na základě údajů týkajících se dvou hlavních amerických vyvážejících výrobců.
(34) Protože veškeré dovozy z USA do Společenství byly realizovány prostřednictvím spřízněných dovozců, použilo výše uvedené porovnání ceny účtované prvním nezávislým kupujícím ve Společenství na úrovni nespřízněného dovozce, tj. po odpočtu nákladů na dopravu do Společenství, slev a rabatů.
Srovnání prokázalo, že v průběhu ŠO byly průměrné cenové hladiny pro dovozy z USA a prodej průmyslu Společenství srovnatelné.
(35) Ve druhé fázi byla provedena analýza dovozních cen ethanolaminů pocházejících z USA, tj. cen mezi vyvážejícími výrobci a jejich spřízněnými dovozci, v porovnání s minimálními cenami určujícími proměnná cla.
Toto prokázalo, že nedošlo k žádnému významnému výběru antidumpingových cel, neboť tyto dovozní ceny se po většinu PO pohybovaly výrazně nad hranicí minimálních cen.
(36) Ve třetí fázi bylo pro ŠO určeno, zda, vzhledem k vztahům mezi vyvážejícími výrobci a dovozci, prodejní ceny, placené těmto dovozcům jejich prvními nezávislými zákazníky, a skutečné dovozní ceny odrážejí náklady spřízněných dovozců mezi dovozem a opětovným prodejem.
Veškeré náklady, které mezi dovozem a opětovným prodejem skutečně vznikly, jako dopravné z hranic Společenství, manipulace, pojištění, balení, úvěrové náklady, dovozní cla, náklady SGA a 5 % rozpětí zisku, byly tedy od prodejní ceny odečteny.
Výsledkem byly dovozní ceny stanovené nezávisle na vztahu mezi vyvážejícími výrobci a jejich spřízněnými dovozci.
(37) Tyto dovozní ceny, stanovené pro oba vyvážející výrobce, byly nejen výrazně nižší než skutečné dovozní ceny, deklarované jejich spřízněnými dovozci, ale byly rovněž výrazně nižší než použitelné minimální ceny různých typů ethanolaminů.
Toto zjištění je podepřeno skutečností, že spříznění dovozci utrpěli v průběhu ŠO významné finanční ztráty.
Ve skutečnosti ziskové rozpětí mezi nákupní cenou (skutečná dovozní cena) a prodejní cenou na trhu Společenství nebylo dostatečně široké, aby pokrylo náklady vzniklé mezi dovozem a opětovným prodejem.
Je třeba podotknout, že model, stanovený pro účely ŠO byl po zbytek uvažovaného období, tj. 1995 až 1997, rovněž sledován.
(38) Na základě této výše uvedené třífázové analýzy byl učiněn závěr, že prodejní ceny amerických vyvážejících výrobců na trhu Společenství byly ve shodě s prodejními cenami průmyslu Společenství.
Dále bylo zjištěno, že skutečná úroveň dovozních cen byla situována nad minimálními cenami.
Jestliže se však vezmou v úvahu náklady vzniklé mezi dovozem a maloobchodem, neodrážejí tyto skutečné dovozní ceny, alespoň ne zcela, platná antidumpingová opatření.
Lze tedy učinit závěr, že američtí vyvážející výrobci a jejich spříznění dovozci tato antidumpingová opatření utlumili, přinejmenším zčásti, nasazením uměle vysokých skutečných dovozních cen, které představují ceny dopravy.
3. Situace průmyslu Společenství
a) Výroba, výrobní kapacity a využití kapacit
(39) V průběhu PO, zejména mezi léty 1996 a 1997, vzrostla výroba o 38 %, což bylo následováno zvýšením výrobních kapacit ze zhruba 117000 tun na 139000 tun.
Tento růst výroby, kombinovaný s mírnějším růstem výrobních kapacit, zlepšil v průběhu PO celkové využití kapacit průmyslem Společenství z 81,8 % na 91,1 %.
(40) Jak bylo uvedeno výše, kapacity instalované v roce 1997 v závodu jednoho z výrobců Společenství, představují 95 % výroby pro vnitropodnikové použití a byly navrženy pouze pro tyto účely.
Výše uvedený růst výrobních kapacit je důsledkem této investice do vnitropodnikového použití, která však snížila vnitropodnikové použití v jiném závodu téže společnosti.
To však na druhé straně uvolnilo kapacity pro volný tržní prodej.
b) Objem prodeje
(41) V průběhu PO objem prodeje průmyslu Společenství na trhu Společenství vzrostl o 27 % na přibližně 96000 tun, přičemž tento vzrůst byl zapříčiněn především prodejem DEA a TEA (o 32 %, respektive o 28 %) během tohoto období.
c) Podíl na trhu
(42) V období let 1995 až 1997 zvýšil průmysl Společenství svůj celkový podíl na trhu z 50 % na 56 %, a získal 11 % u MEA, 5 % u DEA a 3 % TEA.
V období mezi rokem 1997 a ŠO zůstával celkový tržní podíl a podíl TEA vyrovnaný, pokračoval vzrůst u DEA (ze 61 % na 63 %), poklesl však v případě MEA (z 53 % na 49 %).
d) Skladované zásoby
(43) V průběhu PO vzrostly skladované zásoby o 10 %.
Tento růst je nižší než růst výroby o 38 %.
e) Vývoj prodejních cen a zpracovatelských nákladů
(44) Od roku 1995 do roku 1996 poklesly souhrnné prodejní ceny o 17 %.
Následoval růst o 3 %, v porovnání s rokem 1996, v roce 1997 a o 9 % v roce 1998.
Na rozdíl od minimálních cen a situace v roce 1995 byly v průběhu PO nejdražším výrobkem DEA.
(45) V období 1995 až 1996 byly prodejní ceny amerických dovozů ve Společenství výrazně pod úrovní prodejních cen průmyslu Společenství.
Zatímco tlak v období 1995 až 1996 stlačil prodejní ceny průmyslu Společenství o 17 %, dovoz MEA z USA se ve stejné době téměř zdvojnásobil a prodejní ceny dovážených amerických MEA poklesly o 14 % na 605 ECU za tunu, což zapříčinilo pokles prodejních cen průmyslu Společenství o 22 % na 647 ECU za tunu.
(46) Narozdíl od tržních podmínek se řídí prodejní ceny v podstatě náklady na suroviny.
Od roku 1995 do roku 1996 poklesly celkové zpracovatelské náklady o 7 % a v roce 1997 a v ŠO se v porovnání s rokem 1996 mírně zvýšily, mezi 1 % až 2 %.
Během celého období klesly zpracovatelské náklady o 6 %, ceny však klesly o 10 %.
Jedinou výjimkou jsou DEA: zde průměrná cena klesla pouze o 1 %, zatímco zpracovatelské náklady klesly o 4 %.
(47) Je také třeba zdůraznit, že výroba ethanolaminů pro průmysl Společenství je důležitá, neboť umožňuje vlastní protisměrnou výrobu kysličníku etylénu, značné úspory v rámci tohoto protisměrného výrobního procesu a využití ethanolaminů jako činidla při výrobě jiných výrobků (vnitropodnikové použití).
Vyskytlo se tvrzení, že nákupní ceny kysličníku etylénu byly nadsazené, což působilo tlak na podnikání s ethanolaminy.
Bylo však zjištěno, že zúčastněné společnosti organizují své úseky kysličníku etylénu a ethanolaminů jako oddělená zisková centra, což činí vzájemnou podporu nepravděpodobnou, a byly provedeny kontroly, zda cena dopravy, v jejíž hodnotě je surovina včleněna do nákladů na výrobu ethanolaminů, odráží tržní hodnotu.
Ve všech případech bylo zjištěno, že použité ceny dopravy se odrážejí v prodejních cenách kysličníku etylénu, nabízených nezávislým zákazníkům, kteří nakupují podobná množství.
f) Rentabilita
(48) Rentabilita byla ovlivněna prodejními cenami a zpracovatelskými náklady.
Zisk se propadl z 3,94 % v roce 1995 do ztrátových –8,64 % v roce 1996 a –8,49 % v roce 1997.
Cenové zotavení v ŠO nebylo dostatečné, aby generovalo zisk a rentabilita setrvala v záporných hodnotách na úrovni –1,37 %.
g) Investice
(49) Investice v oblasti ethanolaminů určených k volnému obchodování zůstávaly mezi léty 1995 a 1998 vyrovnané, na úrovni asi 4 milionů ECU ročně, s výjimkou roku 1996, kdy bylo toto číslo dvojnásobné.
V uvedeném roce došlo k zásadním změnám v jednom závodě poté, co tato výroba pro vnitropodnikové použití byla převzata jiným závodem patřícímu témuž výrobci Společenství.
h) Zaměstnanost
(50) Výroba ethanolaminů není procesem nikterak náročným na pracovní sílu.
Celková zaměstnanost vzrostla o 23 % a v roce 1998 dosáhla 166 osob.
4. Objem dovozu a ceny třetích zemí
(51) Podle údajů Eurostatu byly bulharské vývozní ceny nižší než skutečné americké dovozní ceny z téhož zdroje.
Jak bylo objasněno výše, je však třeba poznamenat, že Eurostatem uváděné ceny za dovozy z USA nejsou považovány za spolehlivé.
Jeden bulharský výrobce, Burgas, si od roku 1996 udržuje na trhu Společenství stabilní podíl 3 %.
Podle údajů Eurostatu představují přibližně 70 % jeho vývozu MEA – v průběhu ŠO podíl na trhu v této oblasti 6 % (v porovnání se 49 % průmyslu Společenství a 32 % amerických vyvážejících výrobců).
(52) Tržní podíl všech ostatních zemí u všech typů ethanolaminů poklesl o 2 %, v případě MEA o 6 %.
Tyto dovozy však pocházejí z různých zdrojů a žádný z nich nedosahuje významného podílu na trhu.
5. Závěry o situaci na trhu Společenství
(53) Objem výroby a kapacity průmyslu Společenství vykazují pozitivní trend.
Prodejní objemy vzrostly, zejména u DEA a TEA.
Celkový podíl na trhu se v porovnání s rokem 1997 zvýšil, s výjimkou MEA, jejichž podíl se snížil.
Rentabilita zůstala v roce 1998 na nedostatečné úrovni, ačkoli byla lepší než v letech 1996 a 1997, a to z důvodů trvajícího tlaku na prodejní ceny.
Je skutečností, že propad prodejních cen v období 1995 až 1996 nebyl zatím kompenzován a tlak ze strany dotčených dovozů stále trvá.
(54) Trvající tlak, který stlačuje prodejní ceny průmyslu Společenství, a následný negativní dopad na rentabilitu přímo souvisí s cenovým chováním amerických vyvážejících výrobců, zejména s utlumením účinků platných opatření a následným cenovým tlakem.
F. PRAVDĚPODOBNOST POKRAČOVÁNÍ ŠKODLIVÉHO DUMPINGU
1. Analýza poptávky po ethanolaminech
(55) Z důvodů kombinovaného výrobního procesu vede zvýšená spotřeba DEA a TEA k významné nabídce MEA.
Tlak na růst cen, zesílený postupným stahováním amerických vyvážejících výrobců z této části trhu (což koresponduje s poklesem podílu na americkém trhu z 25 % na 13 % v průběhu PO), byl nejvýraznější u DEA.
(56) V tomtéž období se v očekávání dalšího růstu poptávky po DEA výrobní kapacity v oblasti ethanolaminů dále zvyšují v celosvětovém měřítku, přičemž hlavní výrobci, ve Společenství i v USA, investují na podobné úrovni.
Vysoká poptávka po DEA vedla v této oblasti k odpovídajícímu upravení cen směrem nahoru, zatímco spotřeba DEA - a tedy i jejich ceny - byly v průběhu předchozího šetření nízké.
Důsledky zvyšujících se kapacit a rostoucí poptávky po DEA na prodejní ceny (a následně i na rentabilitu) zůstávají nejasné, ale (celosvětově) nadbytečná výroba zejména MEA hrozí oslabením tržních podmínek.
2. Analýza situace amerických vyvážejících výrobců
(57) Zvyšování výrobních kapacit v celosvětovém měřítku hrozí nadbytečnou výrobou, zejména MEA, zatímco trh Společenství, s cenovou úrovní vyšší nežli v jiných třetích zemích, je pro americké vyvážející výrobce přitažlivý.
V období 1995 až 1998 se americké výrobní kapacity rozšířily o více než jednu třetinu.
Od roku 1997 do ŠO zvýšily nové instalace výrobní kapacity tří amerických výrobců, Union Carbide, Huntsman a Dow Chemical, o 19,9 % na 524000 tun, a, ačkoli výroba o 9 % vzrostla, využití kapacit pokleslo z 90,4 % na 83 %.
Nově instalované kapacity jsou obecně zaměřeny na DEA, nesou s sebou však nadbytečnou výrobu MEA.
(58) Šetření dále prokázalo, že američtí výrobci vyváželi během zkoumaného období do Společenství významná množství dotčeného výrobku, z čehož lze usoudit, že trh Společenství je pro jejich výrobu důležitým odbytištěm.
V období od roku 1997 do ŠO vzrostl odpovídající americký vývoz do Společenství o 12,4 %, zatímco tuzemský prodej vzrostl pouze o 4,9 %, a vývoz do dalších třetích zemí dokonce o 2,7 % poklesl.
V průběhu ŠO představoval americký tuzemský prodej 67,1 % celkového prodeje tří výše zmíněných amerických výrobců, vývoz do Společenství 13,6 % a vývoz do třetích zemí 19,3 %.
(59) Šetření rovněž prokázalo, že americké tuzemské ceny jsou na vyšší úrovni než prodejní ceny na trhu Společenství.
Vyšší cenovou úroveň v USA lze přímo přičíst vysoké spotřebě DEA na americkém trhu.
(60) Konečně je třeba poznamenat, že Jižní Korea zavedla vůči dovozu ethanolaminů z USA ochranná opatření.
Přestože dotyčné objemy, i kdyby byly úplně odkloněny, nelze považovat za takové, které by narušily trh Společenství, skutečnost, že proti americkým vyvážejícím výrobcům byla použita antidumpingová opatření ukazuje, že jsou připraveni realizovat vývozy za dumpingové ceny.
(61) Ceny průmyslu Společenství i vyvážejících výrobců byly v průběhu PO nepřetržitě nad hranicí proměnných antidumpingových opatření založených na minimálních cenách.
Ukazuje se, že skutečné dovozní ceny neodrážejí prodejní ceny dotčených spřízněných dovozců, a že dovozní ceny zohledňující náklady vzniklé mezi dovozem a opětovným prodejem byly systematicky pod minimálními cenami, což naznačuje, že američtí vyvážející výrobci částečně utlumili účinky nařízených antidumpingových opatření.
V téže době se průmysl Společenství nebyl schopen vymanit z tíživého postavení, ve kterém se ocitl, a stále čelí neuspokojivé situaci ve smyslu zisku během ŠO.
(62) Šetření potvrdilo, že jako v průběhu předchozího šetřeného období (1991 až 1992), před uložením opatření, vyvezli američtí výrobci na trh Společenství významná množství.
Tato poklesla ze 48000 tun v předchozím ŠO na 44000 tun na počátku PO, aby nakonec vzrostla na 51000 tun.
Představují 40 % celkové výroby Společenství v průběhu ŠO.
(63) Bylo zjištěno, že ve shodě s rostoucí poptávkou po DEA v USA, což tlačilo americké prodejní ceny DEA a ethanolaminů vůbec směrem vzhůru, byly poněkud méně výrazné cenové změny zaznamenány rovněž na trhu Společenství.
Tento trend ve spotřebě však v téže době znamenal zvýšenou výrobu MEA, což obnáší nebezpečí, že v případě neodpovídající poptávky budou tyto prodávány za stále nižší ceny.
Dopad na ceny TEA se očekává v menším rozsahu, neboť existuje předpoklad menších výrobních přebytků.
(64) Jeden americký vyvážející výrobce tvrdil, že sám průmysl Společenství trpí nadbytečnou výrobou MEA, což vyvolává tlak na pokles cen.
Toto tvrzení však nebylo možné doložit.
Je také třeba poznamenat, že jeden americký výrobce prohlásil, že v roce 1998 průmysl Společenství své ceny DEA podbízel.
Šetření však prokázalo, že uvedená společnost Společenství zmíněnému klientovi žádné DEA neprodávala.
3. Závěry o pravděpodobnosti pokračování škodlivého dumpingu
(65) Šetření prokázalo, že navzdory platným antidumpingovým opatřením a zvýšené výrobě, výrobním kapacitám, spotřebě a objemu prodeje se průmysl Společenství stále nachází v nepevném postavení, zejména co se týče prodejních cen a rentability.
Průmyslu Společenství bylo umožněno zaplnit mezeru po částečném stažení amerických vyvážejících výrobců z trhu Společenství v oblasti DEA.
V důsledku částečného utlumení platných opatření americkými vyvážejícími výrobci však jejich nadbytečná výroba MEA a následný růst dovozů MEA z USA do EU za dumpingové ceny, zůstaly ceny všech ethanolaminů na příliš nízké úrovni, než aby obnovily rentabilitu průmyslu Společenství, a to i s pomocí antidumpingových opatření.
(66) Šetření potvrdilo, že dotčené dovozy za výrazně dumpingové ceny stále trvají.
Bylo zjištěno, že ceny na americkém tuzemském trhu se od předchozího šetření zvýšily, ačkoli méně než ceny amerických vývozů do Společenství.
Tato skutečnost vede k menšímu dumpingovému rozpětí než v původním šetření, nejen z důvodů utlumení účinků antidumpingových opatření.
Dále bylo zjištěno, že objem vývozů je významný a představuje 40 % celkové výroby Společenství během ŠO.
(67) Průmysl Společenství není schopen vymanit se z tíživého postavení, ve kterém se od předchozího šetření ocitl; ceny dovozů z USA se pohybují pod úrovní minimálních cen (vzhledem ke skutečným nákladům vzniklým mezi dovozem a opětovným prodejem), což částečně tlumí účinnost platných antidumpingových opatření, a brání průmyslu Společenství zlepšit své postavení; růst kapacit v USA nejspíš oslabí tržní podmínky ve Společenství, zejména v důsledku přebytků MEA; a trh Společenství je v porovnání s jinými trhy stále přitažlivý pro americké vyvážející výrobce, kteří neustávají ve vyvážení významných objemů za dumpingové ceny do Společenství – byl tedy učiněn závěr, že existuje pravděpodobnost pokračování škodlivého dumpingu.
G. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
1. Úvod
(68) V předchozím šetření nebylo přijetí opatření zamýšleno proti zájmům Společenství.
Současné šetření je přezkumem, které analyzuje situaci, kdy již antidumpingová opatření působila, a hodnotí tedy jakékoli nepatřičné negativní dopady jejich odvolání na dotčené strany.
Bylo tudíž zkoumáno, zda navzdory závěrům o pravděpodobnosti pokračování škodlivého dumpingu existují přesvědčivé důvody k učinění závěru, že zachování opatření není v zájmu Společenství. Z těchto důvodů a v souladu s čl.
21 odst. 1 základního nařízení byl vzat v úvahu dopad na všechny strany zúčastněné v řízení o zachování stávajících opatření, uvalení alternativních opatření nebo upuštění od opatření.
2. Zájem průmyslu Společenství
(69) Současná opatření nevedla na trhu Společenství k takové cenové úrovni, která by průmyslu Společenství umožnila znovuzískat rentabilitu.
Šetření prokázalo, že nebyla nikdy plně účinná – zatímco skutečné dovozní ceny se pohybovaly nad stanovenými minimálními cenami, neodrážely se tyto minimální ceny v prodejních cenách spřízněných dovozců.
Pokud se situace na trhu Společenství týče, není výhled příznivý, a to vzhledem k nesporné možnosti přílivu MEA, vyrobených v nedávno zřízených výrobních prostorech, a k trvajícímu tlaku na ceny, které se v roce 1999 dostaly dokonce v některých případech pod hranici stanovených minimálních cen.
(70) Se zřetelem k výše uvedeným skutečnostem by zachování opatření, která tlak na ceny ethanolaminů omezují, bylo v zájmu průmyslu Společenství.
3. Zájem uživatelů
(71) Komise obdržela čtyři dotazníky s odpověďmi uživatelů ethanolaminů, z nichž dva byly považovány za úplné a byly následovány šetřeními na místě.
Jelikož tito čtyři uživatelé představují pouze 1,4 % spotřeby Společenství v průběhu ŠO, nemohly být předložené údaje považovány za reprezentativní.
Uživatelé tvrdili, že je třeba zabránit jakémukoli růstu jejich výrobních nákladů, neboť tím je ovlivněna jejich rentabilita.
(72) Informace shromážděné v průběhu šetření ukazují vliv nákupních cen ethanolaminů na výrobní náklady hotových výrobků během ŠO, a to v rozsahu od 2,21 % do 18,22 % (druhé číslo se týká extrémního případu, výrobku, v němž mohou být ethanolaminy zcela nahrazeny jinou, nepříbuznou chemikálií).
Celkový vážený průměr představuje 4,33 % z výrobních nákladů.
Maximální dopad navržených opatření v průměru nižší nežli jedno procento a lze jej tedy považovat za omezený.
(73) Jeden z dalších uživatelů dotčeného výrobku prohlásil, že zamýšlel zahájit ve Společenství výrobu chemického výrobku, glyfosfátového meziproduktu, s použitím DEA.
Tato společnost prohlásila, že záměr nebylo možné realizovat z důvodů uměle vysokých dovozních cen (vzhledem k antidumpingovým opatřením) a chybějících místních (ze Společenství pocházejících) dodávek DEA.
Zde je třeba podotknout, že minimální cena, na níž je proměnné clo založeno, byla vždy nižší než nákupní ceny stanovené v průběhu ŠO pro rozličné zúčastněné strany.
Tím bylo prokázáno, že původní prohlášení tohoto uživatele neodráželo realitu.
Šetření dále prokázalo, že v USA nebyly DEA v dostatečném množství dostupné, a že v důsledku toho se vývozy do Společenství snížily.
Trvalo nějaký čas, než se výrobci Společenství přizpůsobili vzrůstu poptávky, nabídka DEA však nikdy nebyla natolik omezená, aby významněji ovlivňovala ceny, a druhé tvrzení společnosti je nutno považovat za nepodložené
4. Závěr o zájmu Společenství
(74) Zachování opatření je v zájmu průmyslu Společenství, neboť zajišťují, že ceny, zejména MEA, jsou zvyšovány na úroveň, která není škodlivá.
Uživatelé výrobku, kteří vystoupili, nepředstavují významnou část spotřeby Společenství a/nebo nemohou svá tvrzení doložit.
Působení opatření na jejich výrobní náklady je v každém případě omezené.
Na základě těchto úvah byl učiněn závěr, že neexistují přesvědčivé důvody v opatřeních nepokračovat, aby zajišťovaly konkurenční podmínky pro spravedlivou tvorbu cen a bránily dalšímu poškozování průmyslu Společenství.
H. ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
(75) Vzhledem ke zjištění, že američtí vyvážející výrobci v průběhu dostatečně dlouhé doby utlumili účinky opatření a objem dovozu zůstal významný, byl učiněn závěr, že tyto trendy trvají. Za těchto okolností bylo nutné rozhodnout, na jakém základě mají být učiněny závěry šetření, které bylo prováděno jak podle čl. 11 odst. 2, tak podle čl. 11 odst. 3 základního nařízení. Protože v současnosti platná opatření nevedla k očekávanému pozitivnímu účinku na průmysl Společenství, bylo rozhodnuto, že by:
- antidumpingová opatření měla být obnovena,
- jejich forma měla být přezkoumána,
- jejich úroveň měla být přizpůsobena úrovni dumpingu a zjištěným škodám.
(76) Je třeba poznamenat, že skutečné dovozní ceny se v antidumpingovém řízení používají ke stanovení hranic dumpingu i poškození.
Šetření prokázalo, že skutečné dovozní ceny neodrážejí prodejní ceny spřízněných dovozců.
Použitím takových údajů by došlo k podcenění skutečných hranic dumpingu i poškození v průběhu ŠO. Byl tedy učiněn závěr, že hranice dumpingu i poškození, určené podle čl.
11 odst. 3 základního nařízení, je třeba založit na vytvořené dovozní ceně.
(77) Aby bylo možné vypočítat prahovou úroveň poškození, byly pro průmysl Společenství stanoveny neškodlivé prodejní ceny, které počítaly s 8 % rozpětím zisku, a porovnány s prodejními cenami spřízněných dovozců.
Veškeré rozdíly byly vyjádřeny jako procento z vytvořené dovozní ceny, založené na nákladech, pojištění a dopravném (CIF ceny).
Na základě této metodologie byly určeny hranice prodeje pod cenou, které byly nižší než odpovídající rozpětí dumpingu, a které představovaly 10,4 % v případě Union Carbide Corporation, 13,9 % v případě Dow Chemical Company a 20,5 % v případě Huntsman Chemical Company.
V předchozím šetření vycházely pro potřeby srovnání proměnná cla založená na minimálních cenách z hranic prodeje pod cenou 45,2 % v případě Union Carbide, 53,5 % v případě Dow Chemical a 39,5 % v případě Huntsman.
(78) Zvláštní stálá cla, založená na rozdílu mezi neškodlivými cenami a prodejními cenami dovozců spřízněných s americkými výrobci činí 59,25 EUR na tunu v případě Union Carbide Corporation, 69,40 EUR na tunu v případě Dow Chemical Company, a 111,25 EUR na tunu v případě Huntsman Chemical Company.
Tento typ opatření je považován za vhodný, neboť dovozy z USA jsou realizovány především prostřednictvím spřízněných prodejních společností.
Zbytkové zvláštní stálé clo se stanoví na 111,25 EUR na tunu.
(79) Všechny zúčastněné strany byly informovány o základních skutečnostech a důvodech, na nichž je pokračování opatření na aktualizované úrovni a v aktualizované formě založeno.
Byla jim poskytnuta lhůta na předložení stanoviska,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo z dovozu ethanolaminů kódů KN ex29221100 (mono-ethanol-amin) (kód TARIC 2922110010), ex29221200 (di-ethanol-amin) (kód TARIC 2922120010) a 29221310 (tri-ethanol-amin), pocházejích ze Spojených států amerických.
2. Sazba konečného cla, která se vztahuje na čistou cenu franko hranice Společenství před proclením, je pro výrobky následujících společností tato:
Země _BAR_ Společnost _BAR_ Zvláštní stále clo _BAR_
3. Pokud není uvedeno jinak, použijí se platná ustanovení týkající se cel.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1606/2000
ze dne 24. července 2000,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2629/97, pokud jde o používání identifikačního kódu zvířat ve Spojeném království
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 820/97 ze dne 21. dubna 1997, kterým se stanoví systém identifikace a evidence skotu a které se týká označování hovězího masa a výrobků z hovězího masa [1], a zejména na čl. 10 písm. a) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 2629/97 [2], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1663/1999 [3], stanoví prováděcí pravidla pro ušní značky, evidenci hospodářství a pasy v rámci systému identifikace a evidence skotu.
(2) Pokud jde o identifikační kód skotu, je vhodné zohlednit praktické problémy uvedené orgány Spojeného království a umožnit orgánům této země používat ušní značky s alfanumerickým kódem až do 30. června 2000.
(3) Je proto nutné vhodným způsobem změnit nařízení (ES) č. 2629/97.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V čl. 1 odst. 2 písm. b) nařízení (ES) č. 2629/97 se doplňuje nová věta, která zní: "Spojené království může prodloužit tento termín až do 30. června 2000."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1607/2000
ze dne 24. července 2000,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1493/1999 o společné organizaci trhu s vínem, zejména k hlavě o jakostním vínu stanovených pěstitelských oblastí
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [1], a zejména na články 56 a 58 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V hlavě VI nařízení (ES) č. 1493/1999, jakož i v některých přílohách téhož nařízení byla stanovena obecná pravidla pro jakostní vína stanovených pěstitelských oblastí (jakostní vína s. o.). Je žádoucí doplnit tento rámec o prováděcí pravidla a zrušit nařízení, která tuto oblast upravovala, tj. nařízení Komise (EHS) č. 1698/70 [2], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 986/89 [3], nařízení (EHS) č. 2236/73 [4], nařízení (EHS) č. 2082/74 [5], naposledy pozměněné aktem o přistoupení Řecké republiky a úpravách smluv [6] a (EHS) č. 2903/79 [7], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 418/86 [8].
(2) Protože tato pravidla byla dosud rozdělena do několika nařízení Společenství, doporučuje se v zájmu hospodářských subjektů Společenství, jakož i správy, která je pověřena uplatňováním právní úpravy Společenství, sloučit tato ustanovení do jediného nařízení.
(3) Toto nařízení musí obsahovat stávající právní úpravu a musí ji přizpůsobit novým požadavkům nařízení (ES) č. 1493/1999.
Je však žádoucí provést takové změny, které tuto právní úpravu učiní souvislejší, jednodušší a vyloučí některé stávající mezery, aby byla vytvořena úplná právní úprava této oblasti.
Je třeba také upřesnit některá pravidla za účelem vyšší právní jistoty při jejich uplatňování.
(4) Mimoto je třeba stanovit, že se toto nařízení používá, aniž jsou dotčeny zvláštní předpisy v jiných oblastech.
(5) V příloze VI nařízení (ES) č. 1493/1999 je upraveno vypracování seznamů pro jakostní vína stanovených pěstitelských oblastí.
Tyto seznamy je třeba vypracovat.
(6) Podle přílohy VI bodu 3 nařízení (ES) č. 1493/1999 musejí producentské členské státy systematickým způsobem provádět u jakostního vína s. o. vyráběného na jejich území organoleptické zkoušky.
(7) Je třeba pověřit nějakou komisi porovnáváním výsledků zkoušek s požadovanými vlastnostmi a provedením organoleptických zkoušek.
(8) Je žádoucí stanovit účel určení vína, z něhož mělo být získáno jakostní víno s. o., které však jako takové nebylo degustační komisí povoleno.
(9) Komisi musí být dána na vědomí opatření plánovaná členskými státy a jejich provádění.
2 nařízení (ES) č. 1493/1999 může dojít k sestupnění jakostního vína s. o. v etapě obchodování pouze v určitých případech.
Tyto případy je nezbytné upřesnit, přičemž se uvede zejména účel určení sestupněných jakostních vín s. o. a podmínky tohoto účelu určení.
Mimoto je třeba vyjmenovat příslušné subjekty, které mohou toto sestupnění provést.
(11) Aby se zamezilo narušování volné soutěže, nemůže být sestupněné jakostní víno s. o. uváděno na trh pod označením, které připomíná označení, na něž již nemá nárok.
Pro účely řádné kontroly musí být sestupnění zaznamenáno v evidenčních knihách.
(12) Aby Komise mohla sledovat uplatňování předpisů o sestupnění jakostního vína s. o. příslušnými subjekty členských států, musejí členské státy každoročně hlásit Komisi množství jakostního vína s. o., které bylo na jejich zeměpisném území sestupněno.
(13) Dále se ukázalo, že sestupnění jakostního vína s. o., které se nachází na území jiného členského státu, než odkud víno pochází, provádí příslušný subjekt členského státu, odkud víno pochází.
Za tím účelem je třeba zajistit bezprostřední spolupráci subjektů pověřených členskými státy kontrolou výroby jakostních vín s. o. a jejich uváděním na trh.
Pro tuto spolupráci musejí být stanoveny předpisy.
Aby se zjednodušila správní činnost členských států, musí být povoleno příslušnému subjektu toho členského státu, na jehož území se nachází v malém množství dané jakostní víno s. o., sestupnění tohoto množství.
(14) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro víno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět tohoto nařízení
Toto nařízení obsahuje prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1493/1999 týkající se jakostních vín stanovených pěstitelských oblastí (jakostních vín s. o.).
HLAVA I
PRAVIDLA PRO STANOVENÉ PĚSTITELSKÉ OBLASTI
Článek 2
Ohraničení oblasti v bezprostřední blízkosti stanovené pěstitelské oblasti
Odchylně od přílohy VI části D bodu 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1493/1999, avšak za dodržení ustanovení přílohy VI části D bodu 3 uvedeného nařízení provádí každý dotčený členský stát pro každé jednotlivé jakostní víno s. o. vymezení oblasti v bezprostřední blízkosti stanovené pěstitelské oblasti, ve které může být získáváno nebo vyráběno jakostní víno s. o. Členský stát přitom bere v úvahu zejména zeměpisnou polohu, správní strukturu a situaci před vymezením této oblasti.
Členské státy sdělí Komisi svá rozhodnutí týkající se vymezení těchto oblastí; Komise zajistí všemi přiměřenými způsoby, aby tato rozhodnutí byla uvedena ve známost ve všech členských státech.
HLAVA II
PRAVIDLA PRO OBSAH ALKOHOLU
Článek 3
Seznam bílých jakostních vín s. o., která mohou vykazovat celkový obsah alkoholu menší než 9 % objemových, nejméně však 8,5 % objemového
Seznamy podle přílohy VI části F bodu 5 nařízení (ES) č. 1493/1999 je uveden v příloze I tohoto nařízení.
Článek 4
Seznam jakostních likérových vín s. o., které mohou vykazovat přirozený obsah alkoholu menší než 12 % objemových
Seznam podle přílohy VI části L bodu 3 písm. a) nařízení (ES) č. 1493/1999 je uveden v příloze II části A tohoto nařízení.
Článek 5
Seznam jakostních likérových vín s. o., která mohou vykazovat celkový obsah alkoholu menší než 17,5 % objemového, nejméně však 15 % objemových
Seznam podle přílohy VI části L bodu 4 nařízení (ES) č. 1493/1999 je uveden v příloze II části B tohoto nařízení.
Článek 6
"vino dulce natural"
"vino dolce naturale"
"vinho doce natural"
"οινος γλυκύς φυσικός"
Seznam podle přílohy VI části L bodu 5 nařízení (ES) č. 1493/1999 je uveden v příloze III tohoto nařízení.
Článek 7
Seznam jakostních šumivých vín s. o., jejichž kupáž může vykazovat obsah alkoholu menší než 9,5 % objemového, nejméně však 8,5 % objemového
Seznamy podle přílohy VI části K bodů 2 a 3 nařízení (ES) č. 1493/1999 je uveden v příloze IV tohoto nařízení.
HLAVA III
PRAVIDLA PRO ANALYTICKÉ A ORGANOLEPTICKÉ ZKOUŠKY
Článek 8
Obecná pravidla
1. Pro uplatňování čl. 58 odst. 2 písm. d) nařízení (ES) č. 1493/1999 stanoví každý členský stát jednu nebo více komisí, které budou pověřeny organoleptickými zkouškami jakostního vína s. o. vyráběného na jejich území.
Při sestavování komisí podle prvního pododstavce a přílohy VI části J bodu 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1493/1999 dbají členské státy na přiměřené zastoupení zúčastněných stran.
2. Členské státy předepíší, že všechna jakostní vína s. o. vyráběná na jejich území budou podrobena systematickým analytickým a organoleptickým zkouškám.
Pro vína hospodářského roku 2000/2001 však může být toto posuzování provedeno formou namátkových odběrů.
Členské státy dbají na to, aby každý odebraný vzorek byl reprezentativní pro příslušné jakostní víno s. o. daného výrobce.
3. Zkoušky uvedené v odstavci 2 se provádějí u všech vín, ze kterých může být získáváno jakostní víno s. o., během výroby vína a před jeho zatříděním jako jakostní víno s. o.
4. Víno může být zatříděno jako jakostní víno s. o. pouze tehdy, když:
a) analytické zkoušky provedené podle metod uvedených v článku 46 nařízení (ES) č. 1493/1999 prokazují, že toto víno splňuje požadované mezní hodnoty podle přílohy VI části J bodu 1 písm. a) a
b) při organoleptických zkouškách bylo zjištěno, že víno vykazuje potřebné vlastnosti.
Článek 9
Užití vína, které nesplňuje podmínky analytických a organoleptických zkoušek
Jestliže z analytických a organoleptických zkoušek vyplývá, že dané víno není vhodné k výrobě jakostního vína s. o., pro něž bylo žádáno zatřídění, může toto víno – pokud vykazuje potřebné vlastnosti – být zatříděno jako:
a) jiné jakostní víno s. o., pokud jsou splněny předpoklady pro takové zatřídění, nebo
b) stolní víno, pokud případné obohacení proběhlo podle čl. 43 odst. 2 a přílohy V částí C a G nařízení (ES) č. 1493/1999, nebo
c) víno jiné kategorie podle přílohy I nařízení (ES) č. 1493/1999.
HLAVA IV
PRAVIDLA PRO SESTUPNĚNÍ
Článek 10
Podmínky pro sestupnění jakostního vína s. o. v etapě obchodování
1. Pro účely článku 56 nařízení (ES) č. 1493/1999 se "sestupněním jakostního vína s. o." rozumí "zákaz, který u dotyčného vína platí pro používání údajů vyhrazených v právních předpisech Společenství nebo ve vnitrostátních právních předpisech pro jakostní víno s. o."
2. Pro účely čl. 56 odst. 3 uvedeného nařízení se u jakostního vína s. o. za zhoršení jeho vlastností, které odůvodňuje sestupnění, považuje skutečnost, že bylo zjištěno:
a) že nesplňuje požadavky na minimální charakteristické vlastnosti podle přílohy VI části J bodu 1 písm. a) uvedeného nařízení nebo
b) že nevykazuje alespoň jednu vlastnost charakteristickou pro jakostní víno s. o., jehož název vinařské oblasti nese.
3. Sestupnění jakostního vína s. o. v etapě obchodování oznámí příslušný subjekt podle čl. 12 odst. 1 nebo čl. 12 odst. 3 tohoto nařízení.
4. Postup pro sestupnění jakostního vína s. o. se zahajuje z podnětu:
a) příslušného subjektu podle čl. 56 odst. 1 a čl. 56 odst. 2 uvedeného nařízení při jakékoli kontrole nebo
b) obchodníka majícího toto víno v držbě, pokud zjistil, že toto víno naplňuje podmínky uvedené v odstavci 2 tohoto článku.
5. Členské státy sdělí Komisi název a adresu příslušných subjektů, které jsou jimi zmocněny k sestupnění jakostních vín s. o.
Komise zajistí všemi vhodnými způsoby, aby tato sdělení byla uvedena ve známost ve všech členských státech.
6. Každý příslušný subjekt stanoví případný nesoulad průvodního dokladu vystaveného pro sestupněné víno.
V evidenčních knihách, které jsou vedeny osobami majícími víno v držbě, se poznamená, že se jedná o víno, jehož jakost neodpovídá jakosti jakostního vína s. o.
Článek 11
Sdělení členských států o sestupnění jakostního vína s. o.
Členské státy shromažďují za každý hospodářský rok údaje o množství jakostního vína s. o., které bylo na jejich zeměpisném území sestupněno.
Tyto údaje sdělují Komisi každoročně nejpozději 1. listopadu hospodářského roku následujícího po sestupnění.
Přitom rozlišují mezi množstvím vína, jemuž byla upřena jakost jakostního vína s. o.:
a) v etapě výroby:
i) z podnětu příslušného subjektu, nebo
ii) na žádost producenta;
b) v etapě obchodu:
i) z podnětu příslušného subjektu, nebo
ii) na žádost obchodníka.
Uvedou množství vína členěné podle kategorií produktů získaných sestupněním.
Článek 12
Přímá spolupráce příslušných subjektů členských států při sestupnění jakostního vína s. o.
1. Příslušný subjekt členského státu, na jehož zeměpisném území se nachází jakostní víno s. o., u kterého se uvažuje o sestupnění, o tom informuje příslušný subjekt členského státu, na jehož území bylo toto víno vyrobeno (dále jen "členský stát původu").
Tato výměna informací může být doplněna:
a) odesláním vzorků na žádost jednoho z dotyčných členských států do úřední laboratoře členského státu původu.
Pokud se jedná o jakostní víno s. o., které se nachází v nádobách o objemu nejvýše 60 litrů, musí být vzorek opatřen etiketou, pod kterou bylo toto víno uváděno do oběhu;
b) spoluprací při kontrole s kvalifikovaným odborníkem členského státu původu;
c) účastí na rozborech dohodnutých mezi jednotlivými členskými státy;
d) prověřením vypracování dokladů a údajů v evidenčních knihách předepsaných podle článku 70 nařízení (ES) č. 1493/1999.
2. Příslušný subjekt, kterému je žádost určena, oznámí příslušnému subjektu, který žádost vystavil, co možná nejdříve své rozhodnutí ve věci sestupnění.
3. Pokud celkové množství dotyčného vína nepřekročí 2 hektolitry, může příslušný subjekt členského státu, na jehož zeměpisném území se nachází jakostní víno s. o., u něhož se o sestupnění uvažuje, sám rozhodnout o sestupnění tohoto vína.
4. Jakákoli dotčená fyzická nebo právnická osoba či skupina těchto osob může požádat o přezkoumání každého z rozhodnutí podle odstavců 2 nebo 3 u příslušného subjektu členského státu, na jehož zeměpisném území se jakostní víno s. o. nachází.
Jestliže příslušný subjekt shledá tuto žádost o přezkoumání opodstatněnou, obrátí se na příslušný subjekt členského státu, ze kterého jakostní víno s. o. pochází, s žádostí o přezkoumání rozhodnutí; v případě uvedeném v odstavci 3 provede přezkoumání sám.
5. Členské státy, které během roku sestupnily jakostní vína s. o. z jiných států, zpraví Komisi a ty členské státy, z nichž dotyčná jakostní vína s. o. pocházela, nejpozději k 31. březnu následujícího roku sdělením o sestupněném množství každého jakostního vína s. o.
HLAVA V
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 13
Zrušení
Zrušují se nařízení (EHS) č. 1698/70, (EHS) č. 2236/73, (EHS) č. 2082/74 a (EHS) č. 2903/79.
Článek 14
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1609/2000
ze dne 24. července 2000,
kterým se stanoví seznam produktů vyňatých z oblasti působnosti nařízení Rady (EHS) č. 737/90 o podmínkách dovozu zemědělských produktů pocházejících ze třetích zemí po havárii jaderné elektrárny v Černobylu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení (EHS) č. 737/90 Rady ze dne 22. března 1990 o podmínkách dovozu zemědělských produktů pocházejících ze třetích zemí po havárii jaderné elektrárny v Černobylu [1], s ohledem na nařízení (ES) č. 616/2000 [2], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s článkem 6 nařízení (EHS) č. 737/90 přijímá Komise seznam produktů vyňatých z oblasti jeho působnosti.
(2) Většina zemědělských produktů, které se v současné době dovážejí ze třetích zemí, nevykazuje kontaminaci radionuklidy v důsledku černobylské havárie anebo vykazuje tak slabou kontaminaci radionuklidy, že představuje pouze zanedbatelná zdravotní rizika.
(3) Seznam produktů vyňatých z oblasti působnosti nařízení (EHS) č. 737/90 byl stanoven nařízením Komise (ES) č. 727/97 [3], aby vzal tuto skutečnost v úvahu.
(4) Z výsledků studie vypracované na žádost Komise s cílem zhodnotit možnost dovozu zemědělských produktů s obsahem radioaktivního cesia přesahujícím limity stanovené v nařízení (EHS) č. 737/90 do členských států vyplývá, že musí být vyloučeny další dvě potraviny (čaj a určité byliny).
(5) Upravený způsob předkládání (oznamování) seznamu produktů, na něž se vztahuje nařízení (EHS) č. 737/90, byl již uveden v nařízení Komise (ES) č. 1661/1999 ze dne 27. července 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 737/90 [4], a že tento způsob usnadní používání seznamu celními úřady.
(6) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem výboru uvedeného v článku 7 nařízení (EHS) č. 737/90,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 727/97 se zrušuje.
Článek 2
Všechny produkty jiné než uvedené v příloze jsou z oblasti působnosti nařízení (EHS) č. 737/90 vyňaty.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1610/2000
ze dne 24. července 2000,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 3769/92, kterým se provádí a mění nařízení Rady (EHS) č. 3677/90 o opatřeních, která mají být přijata za účelem zamezení zneužívání určitých látek k nedovolené výrobě omamných a psychotropních látek
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3677/90 ze dne 13. prosince 1990 o opatřeních, která mají být přijata za účelem zamezení zneužívání určitých látek k nedovolené výrobě omamných a psychotropních látek [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (EHS) č. 3769/92 [2], a zejména na čl. 10 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení (EHS) č. 3769/92, naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 2093/97 [3], kterým se provádí a mění nařízení (EHS) č. 3677/90,
s ohledem na Dohodu o prekurzorech a chemických látkách uzavřenou mezi Společenstvím a Chile [4],
s ohledem na oddíl 7 písm. a) bod i) části B usnesení Valného shromáždění Organizace spojených národů S-20/4, přijatého na dvacátém zvláštním zasedání Organizace spojených národů, podle něhož mohou smluvní strany Úmluvy Organizace spojených národů proti nedovolenému obchodu s omamnými a psychotropními látkami požadovat pro acetanhydrid a manganistan draselný oznámení před vývozem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Společenství je smluvní stranou Úmluvy Organizace spojených národů proti nedovolenému obchodu s omamnými a psychotropními látkami [5].
(2) Závazkům podle výše zmíněné dohody, jakož i uvedeným žádostem o oznámení před vývozem pro acentanhydrid a manganistan draselný je možno vyhovět, pouze pokud jsou dotčené látky a země zahrnuty v seznamu v příloze A dohody nebo uvedeny v žádosti o oznámení před vývozem.
(3) Argentina, Benin, Bolívie, Brazílie, Česká republika, Etiopie, Filipíny, Indonésie, Japonsko, Jihoafrická republika, Jordánsko, Kajmanské ostrovy, Kostarika, Kypr, Macao, Malajsie, Moldavsko, Nigérie, Paraguay, Peru, Ruská federace, Saudská Arábie, Srí Lanka, Tádžikistán, Turecko a Venezuela uplatnily článek 12.10 Úmluvy Organizace spojených národů proti nedovolenému obchodu s omamnými a psychotropními látkami tím, že požadují oznámení před vývozem pro látky v tabulce 1 uvedené úmluvy a v mnoha případech pro acetanhydrid a manganistan draselný.
(4) Přílohy II a III tohoto nařízení musí být tedy aktualizovány, aby byl zajištěn plný soulad s výše uvedenou dohodou a s požadavky na oznámení před vývozem.
(5) Tyto přílohy musí být z důvodu průhlednosti nahrazeny.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro prekurzory,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy II a III nařízení (EHS) č. 3769/92 se nahrazují přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1613/2000
ze dne 24. července 2000,
kterým se stanoví odchylka od nařízení (EHS) č. 2454/93, pokud jde o definici pojmu "původní produkty" používanou pro účely systému všeobecných celních preferencí s ohledem na zvláštní situaci Laosu v případě některých textilních výrobků vyvážených z této země do Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [1], naposledy pozměněné nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 955/1999 [2], a zejména na článek 249 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1662/1999 [4], a zejména na článek 76 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením Rady (ES) č. 2820/98 ze dne 21. prosince 1998 o uplatňování víceletého systému všeobecných celních preferencí v období od 1. července 1999 do 31. prosince 2001 [5], naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 1310/2000 [6], Společenství poskytlo tyto preference Laosu.
(2) Články 67 až 97 nařízení (EHS) č. 2454/93 vymezují definici pojmu "původní produkty" používanou pro účely všeobecných celních preferencí.
Článek uvedeného nařízení však stanoví odchylky od těchto ustanovení ve prospěch nejméně rozvinutých zemí zvýhodněných systémem všeobecných celních preferencí, jestliže tyto země podají Společenství patřičnou žádost.
(3) Nařízením Komise (ES) č. 1537/1999 [7] Laos získal takovouto odchylku pro určité textilní výrobky pro období od 15. července 1999 do 14. července 2000.
2454/93. Zejména zavedení některých podmínek týkajících se množství (na ročním základě), které odráží schopnost trhu Společenství absorbovat laoské produkty, vývozní kapacitu Laosu a skutečně zaznamenané obchodní toky, vylučuje poškození příslušných průmyslových odvětví Společenství.
Tuto odchylku je však třeba upravovat v závislosti na hospodářských potřebách.
(5) Za účelem podpory regionální spolupráce mezi zeměmi, na něž se preference vztahují, je vhodné stanovit, že suroviny, jež mají být v používány v Laosu v souvislosti s touto odchylkou, mají pocházet ze zemí náležejících ke Sdružení národů Jihovýchodní Asie (ASEANu), s výjimkou Myanmaru, k Jihoasijskému sdružení pro regionální spolupráci (SAARC) anebo k dohodě o partnerství mezi AKT-ES.
(6) Transparentní a účinnou správu těchto opatření je třeba zajistit uplatňováním příslušných ustanovení týkajících se správy celních kvót obsažených v nařízení (EHS) č. 2454/93, naposledy pozměněném nařízením (ES) č. 1427/97 [8].
(7) Každý požadavek na rozšíření uplatňování odchylky nad stanovená množství musí být zvážen za konzultace s laoskými úřady.
(8) Aby byla odchylka plně účinná, je třeba, aby byla udělena na dostatečně dlouhou dobu, tedy do 31. prosince 2001, kdy končí platnost nařízení (ES) č. 2820/98.
(9) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Odchylně od článků 67 až 97 nařízení (EHS) č. 2454/94 se výrobky uvedené v příloze tohoto nařízení a vyrobené v Laosu z tkanin (tkané výrobky) nebo příze (pletené nebo háčkované výrobky), které byly dovezeny do uvedené země a které pocházejí ze země náležející ke Sdružení národů jihovýchodní Asie (ASEAN, s výjimkou Myanmaru), k Jihoasijskému sdružení pro regionální spolupráci (SAARC) anebo k dohodě o partnerství AKT-ES, považují v souladu s níže uvedenými pravidly za produkty pocházející z Laosu.
2. Pro účely odstavce 1 se produkty považují za produkty pocházející z ASEANu nebo SAARCu, jsou-li získány v těchto zemích podle pravidel původu stanovených v článcích 67 až 97 nařízení (EHS) č. 2454/93, anebo za produkty pocházející ze zemí, které požívají výhod plynoucích z Dohody o partnerství AKT-ES, jsou-li získány v těchto zemích podle pravidel původu stanovených v protokolu č. 1 dohody o partnerství AKT-ES [9].
3. Příslušné orgány Laosu se zavazují, že přijmou veškerá opatření nezbytná k zajištění souladu s odstavcem 2.
Článek 2
Odchylka uvedená v článku 1 se uplatní v případě produktů dopravených přímo z Laosu a dovezených do Společenství v období od 15. července 2000 do 31. prosince 2001 až do výše ročních množství uvedených v příloze pro jednotlivé produkty.
Článek 3
Množství uvedená v článku 2 spravuje Komise v souladu s ustanoveními článků 308a až 308c nařízení (EHS) č. 2454/93.
Článek 4
Je-li podle článku 3 vyčerpáno 80 % množství uvedených v příloze, Komise za konzultace s laoskými orgány zváží, zda je nezbytné rozšířit uplatňování odchylky nad tato množství.
Článek 5
Do kolonky 4 osvědčení o původu na tiskopise A, které vydaly příslušné orgány Laosu podle tohoto nařízení, se uvede:
"Odchylka — nařízení (ES) č. 1613/2000" .
Článek 6
V případě pochybností mohou členské státy požadovat kopii dokladu osvědčujícího původ materiálů používaných
Nařízení Komise (ES) č. 1614/2000
ze dne 24. července 2000,
kterým se stanoví odchylka od nařízení (EHS) č. 2454/93, pokud jde o definici pojmu "původní produkty" používanou pro účely systému všeobecných celních preferencí s ohledem na zvláštní situaci Kambodži v případě některých textilních výrobků vyvážených z této země do Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [1], naposledy pozměněné nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 955/1999 [2], a zejména na článek 249 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1662/1999 [4], a zejména na článek 76 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením Rady (ES) č. 2820/98 ze dne 21. prosince 1998 o uplatňování víceletého systému všeobecných celních preferencí v období od 1. července 1999 do 31. prosince 200 [5], naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 1310/2000 [6], Společenství poskytlo tyto preference Kambodži.
(2) Články 67 až 97 nařízení (EHS) č. 2454/93 vymezují definici pojmu "původní produkty" používanou pro účely všeobecných celních preferencí.
Článek uvedeného nařízení však stanoví odchylky od těchto ustanovení ve prospěch nejméně rozvinutých zemí zvýhodněných systémem všeobecných celních preferencí, jestliže tyto země podají Společenství patřičnou žádost.
(3) Nařízením Komise (ES) č. 1538/1999 [7] Kambodža získala takovouto odchylku pro určité textilní výrobky pro období od 15. července 1999 do 14. července 2000.
2454/93. Zejména zavedení některých podmínek týkajících se množství (na ročním základě), které odráží schopnost trhu Společenství absorbovat kambodžské produkty, vývozní kapacitu Kambodži a skutečně zaznamenané obchodní toky, vylučuje poškození příslušných průmyslových odvětví Společenství.
Tuto odchylku je však třeba upravovat v závislosti na hospodářských potřebách.
(5) Za účelem podpory regionální spolupráce mezi zeměmi, na něž se preference vztahují, je vhodné stanovit, že suroviny, jež mají být v používány v Kambodži v souvislosti s touto odchylkou, mají pocházet ze zemí náležejících ke Sdružení národů Jihovýchodní Asie (ASEAN), s výjimkou Myamaru, k Jihoasijskému sdružení pro regionální spolupráci (SAARC) anebo k dohodě o partnerství mezi AKT-ES.
(6) Transparentní a účinnou správu těchto opatření je třeba zajistit uplatňováním příslušných ustanovení týkajících se správy celních kvót obsažených v nařízení (EHS) č. 2454/93 naposledy pozměněném nařízením (ES) č. 1427/97 [8].
(7) Každý požadavek na rozšíření uplatňování odchylky nad stanovená množství musí být zvážen za konzultace s kambodžskými úřady.
(8) Aby byla odchylka plně účinná, je třeba, aby byla udělena na dostatečně dlouhou dobu, tedy do 31. prosince 2001, kdy končí platnost nařízení (ES) č. 2820/98.
(9) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Odchylně od článků 67 až 97 nařízení (EHS) č. 2454/94 se produkty uvedené v příloze tohoto nařízení a vyrobené v Kambodži z tkanin (tkané výrobky) nebo příze (pletené nebo háčkované výrobky), které byly dovezeny do uvedené země a které pocházejí ze země náležející ke Sdružení národů jihovýchodní Asie (ASEAN, s výjimkou Myamaru), k Jihoasijskému sdružení pro regionální spolupráci (SAARC) anebo k dohodě o partnerství AKT-ES, považují v souladu s níže uvedenými pravidly za produkty pocházející z Kambodži.
2. Pro účely odstavce 1 se produkty považují za produkty pocházející z ASEANu nebo SAARCu, jsou-li získány v těchto zemích podle pravidel původu stanovených v článcích 67 až 97 nařízení (EHS) č. 2454/93, anebo za produkty pocházející ze zemí, které požívající výhod plynoucích z Dohody o partnerství AKT-ES, jsou-li získány v těchto zemích podle pravidel původu stanovených v protokolu č. 1 dohody o partnerství AKT-ES [9].
3. Příslušné orgány Kambodži se zavazují, že přijmou veškerá opatření nezbytná k zajištění shody s ustanoveními odstavce 2.
Článek 2
Odchylka uvedená v článku 1 se uplatní v případě produktů dopravených přímo z Kambodži a dovezených do Společenství v období od 15. července 2000 do 31. prosince 2001 až do výše ročních množství uvedených v příloze u každého produktu.
Článek 3
Množství uvedená v článku 2 spravuje Komise v souladu s ustanoveními článků 308a až 308c nařízení (EHS) č. 2454/93.
Článek 4
Je-li podle článku 3 vyčerpáno 80 % množství uvedených v příloze, Komise za konzultace s kambodžskými orgány zváží, zda je nezbytné rozšířit uplatňování odchylky nad tato množství.
Článek 5
Do kolonky 4 osvědčení o původu na tiskopise A, které vydaly příslušné orgány Kambodži podle tohoto nařízení, se uvede: "Odchylka — nařízení (ES) č. 1614/2000".
Článek 6
V případě pochybností mohou členské státy požadovat kopii dokladu osvědčujícího původ materiálů používaných
Nařízení Komise (ES) č. 1615/2000
ze dne 24. července 2000,
kterým se stanoví odchylka od nařízení (EHS) č. 2454/93, pokud jde o definici pojmu "původní produkty" používanou pro účely systému všeobecných celních preferencí s ohledem na zvláštní situaci Nepálu v případě některých textilních výrobků vyvážených z této země do Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [1], naposledy pozměněné nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 955/1999 [2], a zejména na článek 249 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1662/1999 [4], a zejména na článek 76 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením Rady (ES) č. 2820/98 ze dne 21. prosince 1998 o uplatňování víceletého systému všeobecných celních preferencí v období od 1. července 1999 do 31. prosince 200 [5], naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 1310/2000 [6], Společenství poskytlo tyto preference Nepálu.
(2) Články 67 až 97 nařízení (EHS) č. 2454/93 vymezují definici pojmu "původní produkty" používanou pro účely všeobecných celních preferencí.
Článek uvedeného nařízení však stanoví odchylky od těchto ustanovení ve prospěch nejméně rozvinutých zemí zvýhodněných systémem všeobecných celních preferencí, jestliže tyto země podají Společenství patřičnou žádost.
(3) Nařízením Komise (ES) č. 1539/1999 [7] Nepál získal takovouto odchylku pro určité textilní výrobky pro období od 15. července 1999 do 14. července 2000.
2454/93. Zejména zavedení některých podmínek týkajících se množství (na ročním základě), které odráží schopnost trhu Společenství absorbovat nepálské produkty, vývozní kapacitu Nepálu a skutečně zaznamenané obchodní toky, vylučuje poškození příslušných průmyslových odvětví Společenství.
Tuto odchylku je však třeba upravovat v závislosti na hospodářských potřebách.
(5) Za účelem podpory regionální spolupráce mezi zeměmi, na něž se preference vztahují, je vhodné stanovit, že suroviny, jež mají být v používány v Nepálu v souvislosti s touto odchylkou, mají pocházet ze zemí náležejících ke Sdružení národů Jihovýchodní Asie (ASEAN), s výjimkou Myamaru, k Jihoasijskému sdružení pro regionální spolupráci (SAARC) anebo k dohodě o partnerství mezi AKT-ES.
(6) Transparentní a účinnou správu těchto opatření je třeba zajistit uplatňováním příslušných ustanovení týkajících se správy celních kvót obsažených v nařízení (EHS) č. 2454/93 naposledy pozměněném nařízením (ES) č. 1427/97 [8].
(7) Každý požadavek na rozšíření uplatňování odchylky nad stanovená množství musí být zvážen za konzultace s nepálskými úřady.
(8) Aby byla odchylka plně účinná, je třeba, aby byla udělena na dostatečně dlouhou dobu, tedy do 31. prosince 2001, kdy končí platnost nařízení (ES) č. 2820/98.
(9) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Odchylně od článků 67 až 97 nařízení (EHS) č. 2454/93 se produkty uvedené v příloze tohoto nařízení a vyrobené v Nepálu z tkanin (tkané výrobky) nebo příze (pletené nebo háčkované výrobky), které byly dovezeny do uvedené země a které pocházejí ze země náležející ke Sdružení národů jihovýchodní Asie (ASEAN, s výjimkou Myamaru), k Jihoasijskému sdružení pro regionální spolupráci (SAARC) anebo k dohodě o partnerství AKT-ES, považují v souladu s níže uvedenými pravidly za produkty pocházející z Nepálu.
2. Pro účely odstavce 1 se produkty považují za produkty pocházející z ASEANu nebo SAARCu, jsou-li získány v těchto zemích podle pravidel původu stanovených v článcích 67 až 97 nařízení (EHS) č. 2454/93, anebo za produkty pocházející ze zemí, které požívají výhod plynoucích z Dohody o partnerství AKT-ES, jsou-li získány v těchto zemích podle pravidel původu stanovených v protokolu č. 1 dohody o partnerství AKT-ES [9].
3. Příslušné orgány Nepálu se zavazují, že přijmou veškerá opatření nezbytná k zajištění shody s ustanoveními odstavce 2.
Článek 2
Odchylka uvedená v článku 1 se uplatní v případě produktů dopravených přímo z Nepálu a dovezených do Společenství v období od 15. července 2000 do 31. prosince 2001 až do výše ročních množství uvedených v příloze u každého produktu.
Článek 3
Množství uvedená v článku 2 spravuje Komise v souladu s ustanoveními článků 308a až 308c nařízení (EHS) č. 2454/93.
Článek 4
Je-li podle článku 3 vyčerpáno 80 % množství uvedených v příloze, Komise za konzultace s nepálskými orgány zváží, zda je nezbytné rozšířit uplatňování odchylky nad tato množství.
Článek 5
Do kolonky 4 osvědčení o původu na tiskopise A, které vydaly příslušné orgány Nepálu podle tohoto nařízení, se uvede:"Odchylka — nařízení (ES) č. 1615/2000".
Článek 6
V případě pochybností mohou členské státy požadovat kopii dokladu osvědčujícího původ materiálů používaných
Nařízení Komise (ES) č. 1616/2000
ze dne 24. července 2000,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 94/92, které stanoví prováděcí pravidla k režimu pro dovozy ze třetích zemí podle nařízení Rady (EHS) č. 2092/91
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2092/91 ze dne 24. června 1991 o ekologickém zemědělství a k němu se vztahujícím označování zemědělských produktů a potravin [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1437/2000 [2], a zejména na čl. 11 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Čl. 11 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2092/91 stanoví, že produkty, které jsou dováženy ze třetí země mohou být uváděny na trh pouze v případě, že pocházejí ze třetí země uvedené v seznamu vypracovaném v souladu s podmínkami stanovenými v čl. 11 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2092/91. Tento seznam je uveden v příloze nařízení Komise (EHS) č. 94/92 [3] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 548/2000 [4].
(2) Argentina a Švýcarsko požádaly Komisi o rozšíření kategorií produktů uvedených v seznamu podle čl. 11 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2092/91 o zvířata a živočišné produkty a předložily informace požadované podle čl. 2 odst. 2 nařízení (EHS) č. 94/92.
(3) Posouzení těchto informací a následná jednání s argentinskými a švýcarskými orgány vedla k závěru, že pravidla, kterými se v těchto zemích řídí produkce a kontrola zvířat a živočišných produktů, jsou rovnocenná pravidlům stanoveným v nařízení (EHS) č.
2092/91. Ze strany argentinských orgánů se však očekávají určitá ujištění, a proto by mělo být uznání rovnocennosti pro zvířata a živočišné produkty omezeno na časové období šesti měsíců.
(4) Izrael požádal Komisi o změnu podmínek pro své začlenění do seznamu, aby byl umožněn dovoz základních surovin z ekologické zemědělské produkce. Izrael předložil informace požadované podle čl.
2 odst. 5 nařízení (EHS) č.
94/92. Z kontroly předložených informací vyplynulo, že tyto požadavky jsou rovnocenné požadavkům práva Společenství.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem výboru uvedeného v článku 14 nařízení (EHS) č. 2092/91,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (EHS) č. 94/92 se pro Argentinu, Izrael a Švýcarsko mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 24. srpna 2000.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1622/2000
ze dne 24. července 2000,
kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1493/1999 o společné organizaci trhu s vínem a zavádí se kodex Společenství pro enologické postupy a ošetření
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [1], a zejména na články 42, 44, 45, 46 a 80 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V hlavě V kapitoly I nařízení (ES) č. 1493/1999, jakož i v některých přílohách téhož nařízení byla stanovena obecná pravidla pro enologické postupy a ošetření a ohledně ostatního se odkazuje na prováděcí pravidla, jež má stanovit Komise.
(2) Až do přijetí nařízení (ES) č. 1493/1999 byla tato obecná pravidla rozdělena do několika nařízení Společenství. V zájmu hospodářských subjektů Společenství, jakož i správy, která je pověřena uplatňováním právní úpravy Společenství, se doporučuje tyto předpisy sloučit do jediného kodexu Společenství o enologických postupech a ošetřeních a zrušit nařízení, která tuto oblast upravovala, tj. nařízení Komise (EHS) č. 1618/70 [2], (EHS) č. 1972/78 [3] naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 45/80 [4], (EHS) č. 2394/84 [5] naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 2751/86 [6], (EHS) č. 305/86 [7], (EHS) č. 1888/86 [8], (EHS) č. 2202/89 [9], (EHS) č. 2240/89 [10], (EHS) č. 3220/90 [11] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1477/99 [12], (ES) č. 586/93 [13] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 693/96 [14], (ES) č. 3111/93 [15] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 693/98 [16] a (ES) č. 1128/96 [17].
(3) Kodex Společenství stanovený tímto způsobem musí obsahovat stávající právní úpravu a musí ji přizpůsobit novým požadavkům nařízení (ES) č. 1493/1999.
Je však žádoucí provést takové změny, které tuto právní úpravu učiní souvislejší, jednodušší a vyloučí některé stávající mezery, aby byla vytvořena úplná právní úprava této oblasti.
Je třeba také upřesnit některá pravidla za účelem vyšší právní jistoty při jejich uplatňování.
(4) V úsilí o zjednodušení příslušných právních předpisů mohou být stanovena pouze prováděcí pravidla výslovně uvedená Radou v nařízení (ES) č. 1493/1999.
Jinak by měla postačovat pravidla vyplývající z článku 28 a následujících Smlouvy, aby byl umožněn volný pohyb zboží s produkty odvětví vína v enologické oblasti.
(5) Mimoto je třeba stanovit, že tento kodex se používá, aniž jsou dotčeny zvláštní předpisy v jiných oblastech.
Tyto zvláštní předpisy mohou již existovat nebo být v budoucnu přijaty zejména v rámci právní úpravy týkající se potravin.
(6) Podle čl. 42 odst. 5 nařízení (ES) č. 1493/1999 mohou být také hrozny odrůd révy, které nejsou zatříděny podle článku 19 uvedeného nařízení jako odrůdy moštové, a produkty z nich získané použity ve Společenství k výrobě produktů uvedených v tomtéž odstavci. Je třeba stanovit seznam odrůd révy, na které se vztahuje tato výjimka.
(7) Podle přílohy V nařízení (ES) č. 1493/1999 musí být sestaven seznam jakostních likérových vín stanovených pěstitelských oblastí (jakostních likérových vín s. o.), pro která budou povolena zvláštní pravidla výroby.
Aby bylo možné tyto produkty snadněji identifikovat a aby se obchod uvnitř Společenství mohl plynule rozvíjet, je nezbytné odkázat na označování stanovená v právních a správních předpisech Společenství a ve vnitrostátních právních předpisech.
(8) Podle přílohy IV nařízení (ES) č. 1493/1999 je třeba stanovit také mezní hodnoty a podmínky k užití některých látek.
(9) S přihlédnutím k současným dostupným vědecko-technickým údajům o přidávání lysozymu, zejména s ohledem na jakostní a zdravotní vlastnosti jím ošetřených vín, nelze definitivně stanovit mezní hodnoty pro toto ošetření, a proto se doporučuje zatím nepovolit používání lysozymu a provádět s ním v příštím hospodářském roce doplňující pokusy.
337/79 [18] ve znění nařízení (EHS) č. 3307/85 [19] stanoví od 1. září 1986 snížení nejvyšší hodnoty celkového obsahu oxidu siřičitého ve víně o 15 miligramů na litr, mimo vína šumivého, likérového a některých jakostních vín.
Aby se zamezilo potížím v odbytu vína na základě této změny výrobních pravidel, bylo povoleno, aby vína pocházející ze Společenství, mimo Portugalska, vyrobená před tímto datem a vína pocházející ze třetích zemí a vyrobená v Portugalsku během přechodného období v rozsahu jednoho roku po tomto datu, mohla být nabízena k přímé lidské spotřebě, pokud jejich celkový obsah oxidu siřičitého odpovídá předpisům Společenství nebo španělským předpisům, které platily před 1. zářím 1986; toto opatření musí být prodlouženo, protože ještě mohou existovat zásoby těchto vín.
(11) Články 12 a 16 nařízení (EHS) č. 358/79 [20] stanovily od 1. září 1986 snížení nejvyšší hodnoty celkového obsahu oxidu uhličitého v šumivém vínu a jakostním šumivém vínu stanovených pěstitelských oblastí o 15 miligramů na litr. Pro šumivá vína ze Společenství, s výjimkou Portugalska, umožňuje čl. 22 odst. 1 nařízení (EHS) č. 358/79 uvádět tyto produkty na trh až do vyčerpání zásob, pokud byly připraveny podle nařízení (EHS) č. 358/79 ve znění použitelném před 1. zářím 1986. Dále je třeba stanovit přechodné období pro dovezená šumivá vína a pro šumivá vína ze Španělska a Portugalska, jakož i pro šumivá vína vyrobená před 1. zářím 1986, aby se předešlo potížím při prodeji těchto produktů. Je nezbytné povolit, aby mohly být tyto produkty během přechodného období po uvedeném datu nabízeny k prodeji, pokud celkový obsah oxidu siřičitého odpovídá předpisům Společenství platným před 1. zářím 1986.
(12) V příloze V části B bodu 1 nařízení (ES) č. 1493/1999 je stanoven nejvyšší obsah těkavých kyselin ve vínu; odchylky mohou být stanoveny pro některá jakostní vína stanovených pěstitelských oblastí (jakostní vína s. o.) a některá stolní vína se zeměpisným označením a vína o celkovém obsahu alkoholu nejméně 13 % objemových.
Některá vína tohoto druhu pocházející z Německa, Španělska, Francie, Itálie, Rakouska a Spojeného království běžně vykazují z důvodu zvláštního způsobu výroby a jejich vyššího obsahu alkoholu vyšší obsah těkavých kyselin, než je stanoveno v uvedené příloze V. Aby mohla být tato vína dále vyráběna běžnými postupy dodávajícími specifické vlastnosti, měla by být přijata odchylka od uvedené přílohy V části B bodu 1.
(13) Podle přílohy V části D bodu 3 nařízení (ES) č. 1493/1999 se musí uvádět vinařské oblasti, ve kterých byl tradičně prováděn přídavek sacharózy podle právní úpravy platné k 8. květnu 1970.
(14) V Lucemburském velkovévodství je vzhledem k malému rozsahu vinohradnictví možné, že příslušné orgány systematicky zkontrolují všechny šarže produktů, u kterých probíhá vinifikace.
Dokud bude tento stav existovat, není třeba žádné prohlášení o zamýšleném obohacování.
(15) Podle přílohy V části G bodu 5 nařízení (ES) č. 1493/1999 musí být každý z úkonů obohacování, přikyselování a odkyselování hlášen příslušným orgánům.
To samé se vztahuje na množství sacharózy, zahuštěného hroznového moštu nebo rektifikovaného moštového koncentrátu, které drží fyzické či právnické osoby za účelem provedení těchto úkonů.
Účelem tohoto prohlášení je umožnit kontrolu daných úkonů.
Musí proto směřovat příslušným orgánům toho členského státu, ve kterém bude tento úkon proveden.
Prohlášení proto musí být pokud možno přesná a příslušným orgánům musí být doručena ve lhůtách, které jsou přiměřené pro účinnou kontrolu těmito orgány týkající se zvýšení obsahu alkoholu.
V případě přikyselování nebo odkyselování postačuje následná kontrola.
Za účelem zjednodušení administrativních činností proto mohou být tato prohlášení, s výjimkou prvního prohlášení v hospodářském roce, nahrazena běžnou evidencí pravidelně kontrolovanou příslušným orgánem.
(16) V příloze V části F bodu 1 nařízení (ES) č. 1493/1999 jsou stanovena určitá pravidla pro slazení vína.
Tento předpis se vztahuje zejména na stolní vína.
Podle přílohy VI části G bodu 2 téhož nařízení se vztahuje rovněž na jakostní vína s. o.
(17) Slazení moštu nemůže vést k obohacování přesahujícímu mezní hodnoty stanovené v příloze V části C nařízení (ES) č. 1493/1999.
Za tímto účelem byly v příloze V části F bodu 1 uvedeného nařízení stanoveny zvláštní předpisy.
Mimoto se ukázala kontrolní opatření jako nezbytná, zejména pro zajištění souladu s příslušnými předpisy.
(18) Aby se zvýšila účinnost kontrol, je účelné provádět slazení pouze v etapě výroby nebo v etapě co možná nejbližší výrobě.
Slazení proto musí být omezeno na etapu výroby a velkoobchodu.
(19) Je nezbytné, aby kontrolní subjekt byl informován o zamýšleném slazení.
Za tím účelem je třeba stanovit, že každý, kdo chce provést slazení, o tom musí písemně kontrolní subjekt uvědomit; přesto lze povolit zjednodušení postupu pro případ častého nebo neustálého slazení prováděného jedním podnikem.
(20) Účelem prohlášení je umožnit kontrolu daného úkonu.
Prohlášení proto musí být podána příslušným orgánům toho členského státu, ve kterém bude tento úkon proveden, musí být co nejpřesnější a musí být příslušným orgánům doručena před provedením úkonu.
(21) Pro zajištění účinné kontroly musí být hlášeno množství hroznového moštu nebo zahuštěného hroznového moštu, které příslušná osoba drží před provedením slazení; toto prohlášení je ale účelné pouze tehdy, když je současně provázáno s vedením evidenční knihy vstupů a výstupů produktů používaných ke slazení.
(22) Aby se zamezilo použití sacharózy při slazení likérového vína, je žádoucí povolit kromě použití zahuštěného hroznového moštu rovněž použití rektifikovaného moštového koncentrátu.
(23) Scelování je běžným enologickým postupem a vzhledem k jeho možným účinkům je zapotřebí právní úprava zejména proto, aby se zamezilo zneužití jeho používání.
(24) Scelování je míšení vín nebo moštů z různých míst nebo různých druhů.
(25) U vín a moštů ze stejné vinařské zóny Společenství nebo ze stejné produkční oblasti některé třetí země je zeměpisný údaj o místu, odkud byly získány, nebo údaj o odrůdě révy velmi důležitý pro jejich obchodní hodnotu.
Je proto žádoucí považovat za scelování také míšení vín nebo hroznových moštů ze stejné zóny, avšak z různých zeměpisných jednotek uvnitř této zóny, jakož i míšení vín nebo hroznových moštů, které byly získány z různých odrůd révy nebo roků sklizně, pokud jsou údaje o tom uvedeny v označení takto získaných produktů.
6 nařízení (ES) č. 1493/1999 je scelování bílého stolního vína s červeným v zásadě zakázáno, ale na regiony, ve kterých je tento postup tradiční, se však vztahuje odchylka.
(27) Na základě této odchylky musí být stanovena zvláštní prováděcí pravidla pro Španělsko, která zohlední tamější strukturu vinařství a pomalu se měnící spotřebitelské zvyklosti.
(28) Aby byla možnost scelování bílého stolního vína s červeným využívána pouze tam, kde je to nezbytné, musí být stanoveno, že se takto získané víno nebude spotřebovávat mimo Španělsko.
(29) Členské státy mohou povolit během omezeného období užití určitých enologických postupů nebo ošetření, která nejsou povolena nařízením (ES) č. 1493/1999, k pokusným účelům.
(30) Podle čl. 46 odst. 3 nařízení (ES) č. 1493/1999 mají být stanoveny metody rozboru, podle kterých může být zjišťováno složení produktů, na něž se vztahuje článek 1 uvedeného nařízení, a pravidla, podle kterých může být zjištěno, zda tyto produkty nebyly podrobeny nepovoleným enologickým postupům.
(31) Příloha VI část J bod 1 nařízení (ES) č. 1493/1999 stanoví analytické zkoušky, jež se vztahují minimálně na hodnoty charakteristických vlastností daných jakostních vín s.o., které jsou vyjmenovány v bodu 3 uvedené části.
(32) Dohled nad údaji v dokladech o příslušných produktech vyžaduje zavedení jednotných metod rozboru, aby byly získávány přesné a srovnatelné údaje.
Tyto metody musí být proto závazné pro všechny obchodní transakce a kontroly.
S ohledem na požadavky kontroly a omezené možnosti trhu je vhodné během omezeného období ještě povolit jistý počet použitelných postupů, které umožní rychlé a dostatečně jisté určení zkoumaných skutečností.
(33) Metody rozboru Společenství pro odvětví vína byly stanoveny nařízením Komise (EHS) č. 2676/90 [21].
Vzhledem k platnosti uvedených metod je žádoucí zachovat toto nařízení v platnosti, s výjimkou běžných postupů, jejichž popis se v dohledné době zruší.
(34) Článek 80 nařízení (ES) č. 1493/1999 umožňuje stanovit přechodná opatření k usnadnění přechodu k právní úpravě podle uvedeného nařízení.
Je žádoucí využít této možnosti, aby se zamezilo významným ztrátám hospodářských subjektů, které disponují rozsáhlými zásobami některého z produktů, na něž se vztahuje toto nařízení.
(35) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro víno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět tohoto nařízení
Aniž jsou dotčena obecná ustanovení pro všechny potraviny, sestává právní úprava Společenství, která se vztahuje na enologické postupy a ošetření, z hlavy V kapitoly I nařízení (ES) č. 1493/1999, z jeho příloh a z tohoto kodexu.
Tento kodex se týká prováděcích pravidel k nařízení (ES) č. 1493/1999, zejména produktů, které jsou používány k vinifikaci (hlava I) a enologických postupů a ošetření povolených ve Společenství (hlava II a III).
HLAVA I
PŘEDPISY PRO HROZNY A HROZNOVÝ MOŠT
Článek 2
Použití hroznů některých odrůd
1. Zakazuje se vinifikace hroznů odrůd zatříděných pouze jako odrůdy pro stolní hrozny.
2. Odchylně od čl. 42 odst. 5 nařízení (ES) č. 1493/1999 mohou být ve Společenství k výrobě produktů uvedených v předcházejícím ustanovení použity hrozny pocházející z odrůd, které jsou uvedeny v příloze I tohoto nařízení.
Článek 3
Použití některých produktů, které nevykazují přirozený obsah alkoholu, k výrobě šumivého vína, šumivého vína dosyceného oxidem uhličitým nebo perlivého vína dosyceného oxidem uhličitým
Roky, ve kterých na základě nepříznivých povětrnostních podmínek mohou být produkty z vinařských zón A a B, které nevykazují minimální přirozený obsah alkoholu stanovený pro příslušnou vinařskou zónu, použity za podmínek podle čl. 44. odst. 3 nařízení (ES) č. 1493/1999 k výrobě šumivého vína, šumivého vína dosyceného oxidem uhličitým nebo perlivého vína dosyceného oxidem uhličitým, jsou uvedeny v příloze II tohoto nařízení.
Článek 4
Použití hroznového moštu některých odrůd k získávání aromatického šumivého vína a jakostního aromatického šumivého vína s. o. a výjimky z tohoto použití
1. Seznam odrůd révy, ze kterých musí být vyráběn hroznový mošt nebo částečně zkvašený hroznový mošt používaný podle přílohy V části I bodu 3 písm. a) a přílohy VI části K bodu 10 písm. a) nařízení (ES) č. 1493/1999 při sestavování kupáže k získávání jakostního aromatického šumivého vína a jakostního aromatického šumivého vína s. o., je uveden v příloze III části A tohoto nařízení.
2. Odchylky uvedené v příloze V části I bodu 3 písm. a) a příloze VI části K bodu 10 písm. a) nařízení (ES) č. 1493/1999 vztahující se k odrůdám révy a produktům užitým při sestavování kupáže jsou uvedeny v příloze III části B tohoto nařízení.
HLAVA II
ENOLOGICKÉ POSTUPY A OŠETŘENÍ
KAPITOLA I
MEZNÍ HODNOTY A PODMÍNKY PRO UŽITÍ STANOVENÝCH LÁTEK POVOLENÝCH PRO ENOLOGICKÉ ÚČELY
Článek 5
Mezní hodnoty pro užití určitých látek
Látky povolené k enologickým účelům uvedeným v příloze IV nařízení (ES) č. 1493/1999 mohou být použity jen v rámci mezních hodnot stanovených v příloze IV tohoto nařízení.
Článek 6
Polyvinylpolypyrrolidon
Polyvinylpolypyrrolidon, který je povolen podle přílohy IV bodu 1 písm. p) a bodu 3 písm y) nařízení (ES) č. 1493/1999, může být použit pouze tehdy, jestliže vyhovuje požadavkům podle přílohy V tohoto nařízení.
Článek 7
Vinan vápenatý
Vinan vápenatý, který je povolen podle přílohy IV čís. 3 písm. v) nařízení (ES) č. 1493/1999 k podpoře vylučování vinného kamene, může být použit pouze tehdy, jestliže vyhovuje požadavkům podle přílohy VI tohoto nařízení.
Článek 8
Kyselina vinná
Kyselina vinná, která je povolena podle přílohy IV bodu 1 písm. m) a bodu 3 písm. l) nařízení (ES) č. 1493/1999, může být použita pouze pro produkty, které:
- pocházejí z odrůd Elbling a Ryzlink rýnský a
- byly získány z hroznů sklizených v těchto vinařských oblastech severní části vinařské zóny A:
- Ahr,
- Rheingau,
- Mittelrhein,
- Mosel-Saar-Ruwer,
- Nahe,
- Rheinhessen,
- Rheinpfalz,
- Moselle luxembourgeoise.
Článek 9
Pryskyřice borovice Aleppo
Pryskyřice borovice Aleppo, která je povolena podle přílohy IV bodu 1 písm. n) nařízení (ES) č. 1493/1999, může být použita pouze pro získávání stolního vína "Retsina".
Tento enologický postup může být proveden pouze:
- na zeměpisném území Řecka,
- u hroznového moštu z hroznů odrůd, pěstitelské oblasti a oblasti vinifikace stanovených v řeckých právních předpisech účinných před 31. prosincem 1980,
- přídavkem pryskyřice nejvýše v množství 1000 gramů na hektolitr ošetřovaného produktu před kvašením nebo – jestliže skutečný obsah alkoholu nepřekračuje jednu třetinu celkového obsahu alkoholu – během kvašení.
Zamýšlí-li Řecko změnit právní předpisy uvedené v druhé odrážce, sdělí to předtím Komisi.
Jestliže se Komise nevyjádří do dvou měsíců ode dne tohoto sdělení, může Řecko provést výše uvedenou změnu.
Článek 10
Betaglucanasa
Betaglucanasa, která je povolena podle přílohy IV bodu 1 písm. j) a bodu 3 písm. m) nařízení (ES) č. 1493/1999, může být použita pouze tehdy, jestliže vyhovuje požadavkům podle přílohy VII tohoto nařízení.
Článek 11
Mléčné bakterie
Mléčné bakterie, které jsou povoleny podle přílohy IV bodu 1 písm. q) a bodu 3 písm. z) nařízení (ES) č. 1493/1999, mohou být použity pouze tehdy, jestliže vyhovují požadavkům podle přílohy VIII tohoto nařízení.
Článek 12
Iontový měnič
Podle přílohy IV bodu 2 písm. h) nařízení (ES) č. 1493/1999 povolené iontové měniče jsou sulfonové nebo amoniakové styrolové či benzoldivinilové kopolymery.
Musí odpovídat směrnici Rady 89/109/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se materiálů a předmětů určených pro styk s potravinami [22], jakož i předpisům Společenství a vnitrostátním předpisům přijatým k provedení uvedené směrnice.
Nesmí ponechávat při kontrole metodou rozboru stanovenou v příloze IX tohoto nařízení v žádném z uvedených rozpouštědel více než 1 mg/l organických látek.
Jejich regenerace se může uskutečnit pouze za užití látek, které jsou povoleny k výrobě potravin.
Jejich použití je možné pouze pod dohledem enologů nebo techniků a v zařízeních, které jsou schváleny orgány členského státu, na jehož území je pryskyřice používána.
Tyto orgány stanoví povinnosti a odpovědnost připadající schváleným enologům a technikům.
Článek 13
Hexakyanoželeznatan draselný
Použití hexakyanoželeznatanu draselného podle přílohy IV bodu 3 písm. p) nařízení (ES) č. 1493/1999 je povoleno pouze tehdy, jestliže toto ošetření bude prováděno za dozoru enologa nebo technika, který je schválen orgány členského státu, na jehož území se toto ošetření provádí, a podmínky k vymezení odpovědnosti případně stanoví členský stát.
Po ošetření hexakyanoželeznatanem draselným musí víno vykazovat stopy železa.
Na kontrolu používání produktů uvedených v tomto článku se vztahují předpisy přijaté příslušným členským státem.
Článek 14
Fytát vápenatý
Použití fytátu vápenatého podle přílohy IV bodu 3 písm. p) nařízení (ES) č. 1493/1999 je povoleno pouze tehdy, jestliže toto ošetření bude prováděno za dozoru enologa nebo technika, který je schválen orgány členského státu, na jehož území se toto ošetření provádí, a podmínky k vymezení odpovědnosti případně stanoví členský stát.
Po ošetření fytátem vápenatým musí víno vykazovat stopy železa.
Na kontrolu používání produktů uvedených v prvním pododstavci se vztahují předpisy přijaté příslušným členským státem.
Článek 15
DL–kyselina vinná
Užití DL–kyseliny vinné podle přílohy IV bodu 3 písm. s) nařízení (ES) č. 1493/1999 je povoleno pouze tehdy, jestliže toto ošetření bude prováděno za dozoru enologa nebo technika, který je schválen orgány členského státu, na jehož území se toto ošetření provádí, přičemž podmínky k vymezení odpovědnosti případně stanoví členský stát.
Na kontrolu používání produktů uvedených v tomto článku se vztahují předpisy přijaté příslušným členským státem.
Článek 16
Ošetření elektrodialýzou
Ošetření elektrodialýzou, která je povolena podle přílohy IV bodu 4 písm. b) nařízení (ES) č. 1493/1999 k zabránění vysrážení vinného kamene, může být použito pouze tehdy, jestliže vyhovuje požadavkům podle přílohy X tohoto nařízení.
Do 31. července 2001 je vyhrazeno pouze pro stolní vína.
Článek 17
Ureasa
Ureasa, která je povolena podle přílohy IV bodu 4 písm. c) nařízení (ES) č. 1493/1999 ke snížení obsahu močoviny ve víně, může být použita pouze tehdy, jestliže vyhovuje požadavkům a kriteriím čistoty podle přílohy XI tohoto nařízení.
Článek 18
Přívod kyslíku
Při přídavku kyslíku podle přílohy IV bodu 4 písm. a) nařízení (ES) č. 1493/1999 musí jít o čistý plynný kyslík.
KAPITOLA II
ZVLÁŠTNÍ MEZNÍ HODNOTY A PODMÍNKY
Článek 19
Obsah oxidu siřičitého
1. Změny seznamu vín uvedených v příloze V části A bodu 2 nařízení (ES) č. 1493/1999 jsou uvedeny v příloze XII tohoto nařízení.
2. Až do vyčerpání zásob mohou být nabízena k přímé lidské spotřebě:
- vína pocházející ze Společenství, mimo Portugalska, která byla vyrobena před 1. zářím 1986, s výjimkou šumivého a likérového vína a
- vína pocházející ze třetích zemí a Portugalska, která byla dovezena do Společenství před 1. zářím 1987, s výjimkou šumivého a likérového vína,
jejichž celkový obsah oxidu siřičitého v okamžiku dodání k přímé lidské spotřebě nepřesahuje tyto hodnoty:
a) 175 miligramů na litr u červeného vína,
b) 225 miligramů na litr u bílého a růžového vína,
c) odchylně od písmen a) a b) pro vína, která obsahují zbytkový cukr jako přepočtený invertní cukr nejméně 5 gramů na litr, 225 miligramů na litr u červeného vína a 275 miligramů na litr u bílého a růžového vína.
Dále mohou být až do vyčerpání zásob nabízena k přímé lidské spotřebě v producentské zemi a k vývozu do třetích zemí následující vína:
- vína vyrobená před 1. zářím 1986 pocházející ze Španělska, jejichž celkový obsah oxidu siřičitého nepřekračuje mezní hodnotu platnou podle španělských předpisů před tímto datem,
- vína vyrobená před 1. lednem 1991 pocházející z Portugalska, jejichž celkový obsah oxidu siřičitého nepřekračuje mezní hodnotu platnou podle portugalských předpisů před tímto datem.
3. Až do vyčerpání zásob může být nabízeno k přímé lidské spotřebě takové šumivé víno pocházející ze třetích zemí a z Portugalska, které bylo dovezeno do Společenství před 1. zářím 1987 a jehož celkový obsah oxidu siřičitého nepřekračuje:
- 250 miligramů na litr u šumivého vína,
- 200 miligramů na litr u jakostního šumivého vína.
Dále mohou být až do vyčerpání zásob nabízena k přímé lidské spotřebě v producentské zemi a k vývozu do třetích zemí:
- vína vyrobená před 1. zářím 1986 pocházející ze Španělska, jejichž celkový obsah oxidu siřičitého nepřekračuje mezní hodnotu platnou podle španělských předpisů před tímto datem,
- vína vyrobená před 1. lednem 1991 pocházející z Portugalska, jejichž celkový obsah oxidu siřičitého nepřekračuje mezní hodnotu platnou podle portugalských předpisů před tímto datem.
Článek 20
Obsah těkavých kyselin
Vína, na která se vztahují odchylky podle přílohy V části B bodu 3 nařízení (ES) č. 1493/1999 z nejvyššího obsahu těkavých kyselin, jsou uvedena v příloze XIII tohoto nařízení.
Článek 21
Použití síranu vápenatého u některých likérových vín
Odchylky ve vztahu k použití síranu vápenatého podle přílohy V části J bodu 4 písm. b) nařízení (ES) č. 1493/1999 se mohou vztahovat pouze na tato španělská vína:
a) "vino generoso" podle definice uvedené v příloze VI části L bodu 8 nařízení (ES) č. 1493/1999;
b) "vino generoso de licor" podle definice uvedené v příloze VI části L bodu 11 nařízení (ES) č. 1493/1999;
HLAVA II
ENOLOGICKÉ POSTUPY
KAPITOLA I
OBOHACOVÁNÍ
Článek 22
Povolení užití sacharózy
Vinařské oblasti, ve kterých je povoleno užití sacharózy podle přílohy V části D bodu 3 nařízení (ES) č. 1493/1999, jsou tyto:
a) vinařská zóna A,
b) vinařská zóna B,
c) vinařská zóna C, s výjimkou vinic ležících v Itálii, Řecku, Španělsku, Portugalsku a ve francouzských departementech, pro něž jsou příslušné tyto odvolací soudy:
- Aix-en-Provence,
- Nîmes,
- Montpellier,
- Toulouse,
- Agen,
- Pau,
- Bordeaux,
- Bastia.
Obohacování suchým cukřením však může být ve francouzských departementech podle předcházejícího odstavce výjimečně povoleno státními orgány.
Francie o těchto povoleních neprodleně uvědomí Komisi a ostatní členské státy.
Článek 23
Obohacování v případě mimořádně nepříznivých povětrnostních podmínek
Roky, ve kterých je povoleno zvyšování obsahu alkoholu podle přílohy V části C bodu 3 nařízení (ES) č. 1493/1999 na základě článku 75 uvedeného nařízení z důvodu mimořádně nepříznivých povětrnostních podmínek podle přílohy V části C bodu 4 téhož nařízení, jsou uvedeny včetně vinařských zón, zeměpisných oblastí a případně dotčených odrůd révy v příloze XIV tohoto nařízení.
Článek 24
Obohacování kupáže pro šumivé víno
Podle přílohy V části H bodu 4 a části I bodu 5, jakož i přílohy VI části K bodu 11 nařízení (ES) č. 1493/1999 může každý členský stát povolit obohacování kupáže v místě výroby šumivého vína, pokud:
a) u žádné ze složek kupáže dosud neproběhlo obohacení;
b) tyto složky sestávají výhradně z hroznů sklizených na území dotyčného členského státu;
c) obohacení se provede jen jednou;
d) nebudou překročeny následující mezní hodnoty:
- 3,5 % objemových v případě kupáže ze složek z vinařské zóny A, pokud přirozený obsah alkoholu jednotlivých složek činil nejméně 5 % objemových,
- 2,5 % objemových v případě kupáže ze složek z vinařské zóny B, pokud přirozený obsah alkoholu jednotlivých složek činil nejméně 6 % objemových,
- 2 % objemových v případě kupáže ze složek z vinařských zón C I a), C I b), C II, C III, pokud přirozený obsah alkoholu jednotlivých složek činil v jednotlivých zónách podle pořadí nejméně 7,5 % objemových, 8 % objemových, 8,5 % objemových, příp. 9 % objemových.
Výše uvedenými mezními hodnotami není dotčeno použití čl. 44 odst. 3 nařízení (ES) č. 1493/1999 na kupáže, které jsou určeny k výrobě šumivého vína ve smyslu přílohy I bodu 15 uvedeného nařízení;
e) bude jako metody použito přídavku sacharózy, zahuštěného hroznového moštu nebo rektifikovaného hroznového koncentrátu.
Článek 25
Správní pravidla pro obohacování
1. Prohlášení o úkonech zvyšování obsahu alkoholu uvedené v příloze V části G bodu 5 nařízení (ES) č. 1493/1999 předkládá fyzická nebo právnická osoba, která zamýšlí provést uvedené úkony, během lhůt a za přiměřené kontroly, které stanoví příslušný orgán členského státu, na jehož území se úkon provádí.
2. Prohlášení podle odstavce 1 se provádí písemně a obsahuje tyto údaje:
- jméno a adresu prohlašujícího,
- místo provedení úkonu,
- den a hodinu začátku provádění úkonu,
- označení produktu, u něhož bude úkon proveden,
- postup provádění úkonu s uvedením druhu produktu k tomu použitého.
3. Členské státy přesto mohou povolit, že jedno prohlášení určené příslušným orgánům bude platit pro více úkonů nebo pro stanovené období.
Takové prohlášení mohou povolit, pouze pokud prohlašující vede evidenci o jednotlivých úkonech obohacování s údaji obsaženými v prohlášení podle odstavce 2 a odstavce 6.
4. Členské státy stanoví pravidla, podle nichž prohlašující, který nemohl z důvodu vyšší moci provést ve stanoveném období úkony uvedené v jeho prohlášení, předá příslušným orgánům nové prohlášení umožňující potřebnou kontrolu.
Tato pravidla písemně sdělí Komisi.
5. Prohlášení podle odstavce 1 není vyžadováno v Lucemburském velkovévodství.
6. Údaje týkající se prováděných úkonů zvyšování obsahu alkoholu se okamžitě po jejich skončení zaznamenávají do evidenční knihy v souladu s pravidly stanovenými na základě článku 70 nařízení (ES) č. 1493/1999.
Jestliže prohlášení platné pro více úkonů neobsahuje den a čas začátku provádění úkonů, musí být mimoto před začátkem provádění každého úkonu proveden zápis do evidenční knihy.
KAPITOLA II
PŘIKYSELOVÁNÍ A ODKYSELOVÁNÍ
Článek 26
Správní předpisy pro přikyselování a odkyselování
Prohlášení o přikyselování a odkyselování podle přílohy V části G bodu 5 nařízení (ES) č. 1493/1999 musí být podáno nejpozději druhého dne po provedení prvního úkonu v daném hospodářském roce.
Vztahuje se na všechny úkony daného hospodářského roku.
2. Prohlášení uvedené v odstavci 1 se provádí písemně a obsahuje tyto údaje:
- jméno a adresu prohlašujícího,
- povahu úkonu,
- místo provedení úkonu.
3. Údaje týkající se prováděných úkonů přikyselování nebo odkyselování se zaznamenávají do evidenční knihy v souladu s pravidly stanovenými na základě článku 70 nařízení (ES) č. 1493/1999.
KAPITOLA III
SPOLEČNÁ PRAVIDLA PRO OBOHACOVÁNÍ, PŘIKYSELOVÁNÍ A ODKYSELOVÁNÍ
Článek 27
Přikyselování a obohacování téhož produktu
Případy, kdy je podle přílohy V části E bodu 7 nařízení (ES) č. 1493/1999 povoleno přikyselování a obohacování jednoho a téhož produktu ve smyslu přílohy I nařízení (ES) č. 1493/1999, jsou stanoveny postupem podle článku 75 nařízení (ES) č. 1493/1999 a jsou uvedeny v příloze XV tohoto nařízení.
Článek 28
Obecné podmínky pro úkony obohacování, přikyselování a odkyselování jiných produktů než vína
Úkony uvedené v příloze V části G bodu 1 nařízení (ES) č. 1493/1999 musí proběhnout jen jednou.
Členské státy však mohou stanovit, že některé z těchto úkonů mohou proběhnout opakovaně, pokud tím bude zlepšen proces vinifikace příslušného produktu.
V takovém případě pro veškeré úkony platí mezní hodnoty stanovené v příloze V nařízení (ES) č. 1493/1999.
Článek 29
Odchylky od stanovených termínů pro úkony obohacování, přikyselování a odkyselování
Odchylně od termínů stanovených v příloze V části G bodu 7 nařízení (ES) č. 1493/1999 mohou být úkony obohacování, přikyselování a odkyselování provedeny před termíny stanovenými v příloze XVI tohoto nařízení.
KAPITOLA IV
SLAZENÍ
Článek 30
Technická pravidla pro slazení
Slazení stolního vína a jakostního vína s. o. je povoleno pouze ve výrobní etapě a v etapě velkoobchodu.
Článek 31
Správní pravidla pro slazení
1. Fyzické nebo právnické osoby, které provádějí slazení, zašlou odpovídající prohlášení příslušnému orgánu členského státu, na jehož území bude slazení provedeno.
2. Tato prohlášení se provádějí písemně.
Musí být doručena příslušným orgánům nejméně 48 hodin před dnem provedení úkonu.
Jestliže některý podnik provádí úkony často nebo trvale, mohou členské státy povolit, aby prohlášení příslušným orgánům platilo pro více úkonů nebo určité období.
Takové prohlášení lze povolit pouze tehdy, když podnik vede evidenci o jednotlivých úkonech a o údajích podle odstavce 3.
3. Prohlášení obsahuje tyto údaje:
a) při slazení podle podmínek přílohy V části F bodu 1 písm. a) a přílohy VI části G bodu 2 nařízení (ES) č. 1493/1999:
i) množství zpracovávaného stolního nebo jakostního vína s. o. a jeho celkový a skutečný obsah alkoholu,
ii) množství přidávaného hroznového moštu a jeho celkový a skutečný obsah alkoholu,
iii) celkový a skutečný obsah alkoholu stolního nebo jakostního vína s. o. po provedeném slazení;
b) při slazení podle podmínek přílohy V části F bodu 1 písm. b) a přílohy VI části G bodu 2 nařízení (ES) č. 1493/1999:
i) množství zpracovávaného stolního nebo jakostního vína s. o. a jeho celkový a skutečný obsah alkoholu,
ii) množství přidávaného hroznového moštu a jeho celkový a skutečný obsah alkoholu, případně množství a hustotu přidávaného zahuštěného hroznového moštu,
iii) celkový a skutečný obsah alkoholu stolního nebo jakostního vína s. o. po provedeném slazení.
4. Osoby uvedené v odstavci 1 vedou evidenční knihu vstupů a výstupů hroznového moštu nebo zahuštěného hroznového moštu, který drží za účelem slazení.
Článek 32
Slazení určitých dovezených vín
Při slazení dovezených vín podle přílohy V části F bodu 3 nařízení (ES) č. 1493/1999 musí být dodrženy články 30 a 31 tohoto nařízení.
Článek 33
Zvláštní pravidla pro slazení likérových vín
1. Slazení je povoleno za podmínek uvedených v příloze V části J bodu 6 písm. a) druhé odrážky nařízení (ES) č. 1493/1999 pro "vino generoso de licor", jak je definováno v příloze VI části L bodu 11 nařízení (ES) č. 1493/1999.
Slazení je povoleno za podmínek uvedených v příloze V části J bodu 6 písm. a) třetí odrážky nařízení (ES) č. 1493/1999 pro jakostní likérové víno s. o.
"Madeira".
KAPITOLA V
SCELOVÁNÍ
Článek 34
Definice
1. Scelováním ve smyslu čl. 46 odst. 2 písm. b) nařízení (ES) č. 1493/1999 se rozumí míchání vín a moštů pocházejících:
a) z různých států,
b) z různých vinařských zón Společenství ve smyslu přílohy III nařízení (ES) č. 1493/1999 nebo z různých produkčních oblastí některé třetí země,
c) z jediné vinařské zóny Společenství nebo jediné produkční oblasti některé třetí země, avšak
- různého zeměpisného původu,
- různých odrůd révy,
- různých roků sklizně,
jestliže v označení produktů získaných tímto opatřením jsou nebo musí být uvedeny údaje uvedené v předcházejících odrážkách, nebo
d) z různých druhů vín či moštů.
2. Různými druhy vín či moštů se rozumí:
- červené víno, bílé víno a mošty nebo vína vhodná k získávání těchto druhů vín,
- stolní víno, jakostní víno s. o. a mošty nebo vína vhodná k získávání těchto druhů vín.
Pro použití tohoto odstavce se růžové víno považuje za víno červené.
3. Za scelování se nepovažuje:
a) přídavek zahuštěného hroznového moštu nebo rektifikovaného moštového koncentrátu za účelem zvýšení přirozeného obsahu alkoholu daného produktu;
b) slazení
- stolního vína,
- jakostního vína s. o., pokud produkt použitý ke slazení pochází ze stanovené pěstitelské oblasti, jejímž názvem je víno označeno, a jestliže tento produkt je tvořen rektifikovaným moštovým koncentrátem;
c) výroba jakostního vína s. o. podle tradičních postupů uvedených v příloze VI části D bodu 2 nařízení (ES) č. 1493/1999.
Článek 35
Obecná pravidla pro scelování
1. Je zakázáno míchat nebo scelovat:
- stolní vína mezi sebou nebo
- vína vhodná k získávání stolního vína mezi sebou nebo se stolním vínem nebo
- jakostní vína s. o. mezi sebou,
pokud některá ze složek neodpovídá nařízení (ES) č. 1493/1999 nebo tomuto nařízení.
2. Mícháním čerstvých vinných hroznů, hroznového moštu, částečně zkvašeného hroznového moštu nebo mladého vína v procesu kvašení – jestliže některý z těchto produktů nevykazuje vlastnosti předepsané pro zpracování na víno vhodné k získávání stolního vína nebo na stolní víno – s produkty vhodnými k získávání těchto vín nebo se stolním vínem nelze vyrobit víno vhodné k získávání stolního vína ani stolní víno.
3. Pro scelování lze s výhradou následujících odstavců použít pouze taková stolní vína, která byla získána scelováním stolních vín mezi sebou a stolních vín s vínem vhodným k získávání stolního vína, pokud dotyčná vhodná vína vykazují nejvýše 17 % objemových přirozeného obsahu alkoholu.
4. Aniž je dotčen čl. 44 odst. 7 nařízení (ES) č. 1493/1999 a článek 36 tohoto nařízení, může scelením vína vhodného k získávání stolního vína:
a) se stolním vínem vzniknout stolní víno pouze tehdy, když se tento úkon provede ve vinařské zóně, v níž bylo víno vhodné k získávání stolního vína vyrobeno;
b) s jiným vínem vhodným k získávání stolního vína vzniknout stolní víno pouze tehdy, když
- druhé víno vhodné k získávání stolního vína pochází ze stejné vinařské zóny a
- tento úkon se provede ve stejné vinařské zóně.
5. Je zakázáno scelování hroznového moštu nebo stolního vína, u nichž byly použity enologické postupy podle přílohy IV bodu 1 písm. n) nařízení (ES) č. 1493/1999, s hroznovým moštem nebo vínem, u kterých tyto enologické postupy použity nebyly.
Článek 36
Zvláštní pravidla pro scelování bílých a červených vín ve Španělsku
1. Podle čl. 42 odst. 6 nařízení (ES) č. 1493/1999 může být až do 31. července 2005 na území Španělska scelováno víno vhodné k získávání bílého stolního vína nebo bílé stolní víno s vínem vhodným k získávání červeného stolního vína nebo červeným stolním vínem, pokud získaný produkt vykazuje vlastnosti červeného stolního vína.
2. Španělská červená a růžová stolní vína mohou být předmětem obchodní výměny s jinými členskými státy nebo vyvážena do třetích zemí, pouze pokud nebyla získána scelováním podle odstavce 1.
3. Pro účely odstavce 2 ručí příslušný subjekt pověřený Španělskem za původ španělských červených a růžových stolních vín tím, že dá razítko do kolonky vyhrazené úředním záznamům na průvodním dokladu stanoveném v článku 70 nařízení (ES) č. 1493/1999 a před toto razítko zaznačí údaj "víno nezískané scelením červeného/bílého".
KAPITOLA VI
PŘÍDAVEK JINÝCH PRODUKTŮ
Článek 37
Přídavek destilátu do likérového vína a určitých jakostních likérových vín s. o.
Vlastnosti vinného destilátu nebo sušených hroznů, které mohou být podle přílohy V části J bodu 2 písm. a) podbodu i) druhé odrážky přidány do likérového vína a určitých jakostních likérových vín s. o., jsou stanoveny v příloze XVII tohoto nařízení.
Článek 38
Přídavek jiného produktu do určitých jakostních likérových vín s. o. a použití hroznového moštu při výrobě těchto vín
1. Seznam jakostních likérových vín s. o., jejichž výroba zahrnuje přídavek hroznového moštu nebo smíšení hroznového moštu s vínem podle přílohy V části J. bodu 1 nařízení (ES) č. 1493/1999, je uveden v příloze XVIII části A tohoto nařízení.
2. Seznam jakostních likérových vín s. o., ke kterým mohou být přidány produkty podle přílohy V části J bodu 2 písm. b) nařízení (ES) č. 1493/1999, je uveden v příloze XVIII části B tohoto nařízení.
Článek 39
Přídavek alkoholu do perlivého vína
Podle čl. 42 odst. 3 nařízení (ES) č. 1493/1999 může přídavek alkoholu do perlivého vína zvýšit celkový obsah alkoholu perlivého vína nejvýše o 0,5 % objemových. Alkohol může být přidáván pouze ve formě expedičního likéru a za podmínky, že tento postup je povolen podle platných předpisů producentského členského státu a tyto předpisy byly sděleny Komisi a ostatním členským státům.
KAPITOLA VII
PODMÍNKY PRO ZRÁNÍ
Článek 40
Zrání některých likérových vín
Zrání za podmínek přílohy V části J bodu 6 písm. c) nařízení (ES) č. 1493/1999 je povoleno pro jakostní likérové víno s. o.
"Madeira".
HLAVA III
POUŽITÍ NOVÝCH ENOLOGICKÝCH POSTUPŮ K POKUSNÝM ÚČELŮM
Článek 41
Obecná pravidla
1. K pokusným účelům podle čl. 46 odst. 2 písm. f) nařízení (ES) č. 1493/1999 může každý členský stát povolit použití stanovených, ve výše uvedeném nařízení nevyjmenovaných enologických postupů nebo ošetření pro období nejvýše tří let, pokud:
- dotyčné postupy nebo ošetření odpovídají čl. 42 odst. 2 nařízení (ES) č. 1493/1999,
- se tyto postupy nebo ošetření netýkají většího objemu než 500000 hl na rok a pokus,
- nebudou získané produkty vyvezeny mimo území členského státu, v němž se pokus konal,
- příslušný členský stát sdělí Komisi a ostatním členským státům podmínky pro každé povolení před začátkem pokusu.
Pokus sestává z úkonu nebo úkonů, které se provádějí v rámci výzkumného projektu přesně vymezeného a popsaného jednotným protokolem o pokusu.
2. Před uběhnutím období uvedeného v odstavci 1 připraví dotyčný členský stát zprávu pro Komisi o povoleném pokusu.
Komise informuje ostatní členské státy o výsledku pokusu.
Dotyčný členský stát může případně podle výsledku pokusu podat Komisi žádost o pokračování tohoto pokusu pro další období nepřesahující tři roky, případně i na větší množství než při prvním pokusu.
Členský stát přiloží ke své žádosti odpovídající podklady.
3. Komise rozhodne postupem podle článku 75 nařízení (ES) č. 1493/1999 o žádosti uvedené v odstavci 2; současně může rozhodnout, že pokus může za stejných podmínek pokračovat v jiném členském státě.
4. Poté, co Komise získá všechny informace o daném pokusu, předloží případně Radě po uplynutí období uvedeného v odstavci 1 nebo v odstavci 2 návrh na konečné povolení enologických postupů nebo enologických ošetření, které byly použity v příslušném pokusu.
HLAVA IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 42
Vína vyrobená před 1. srpnem 2000
Vína vyrobená před 1. srpnem 2000 mohou být po tomto datu nabízena nebo dodávána k přímé lidské spotřebě, pokud odpovídají předpisům Společenství nebo vnitrostátním předpisům platným před tímto datem.
Článek 43
Podmínky pro destilaci, pohyb a určení produktů, které jsou v rozporu s nařízením (ES) č. 1493/1999 nebo s tímto nařízením
1. Produkty, které nemohou být podle čl. 45 odst. 1 nařízení (ES) č. 1493/1999 nabízeny nebo dodávány k přímé lidské spotřebě, musí být zničeny. Členské státy však mohou povolit, že určité produkty, jejichž vlastnosti stanoví, mohou být použity v palírně, octárně nebo k průmyslovým účelům.
2. Tyto produkty nemohou být producentem nebo obchodníkem bez oprávněného důvodu drženy a mohou být v oběhu pouze za účelem přepravy do palírny, octárny, závodu zpracujícímu je pro průmyslové účely nebo do zařízení pro jejich likvidaci.
3. Členské státy jsou oprávněny za účelem lepší identifikace povolit k vínu podle předcházejícího odstavce přídavek denaturačního prostředku nebo indikátoru.
Rovněž mohou použití podle odstavce 1 z oprávněných důvodů zakázat a produkty nechat zlikvidovat.
Článek 44
Zrušení
1. Zrušují se nařízení (EHS) č. 1618/70, (EHS) č. 1972/78, (EHS) č. 2394/84, (EHS) č. 305/86, (EHS) č. 1888/86, (EHS) č. 2094/86, (EHS) č. 2202/89, (EHS) č. 2240/89, (EHS) č. 3220/90, (EHS) č. 586/93, (ES) č. 3111/93 a (ES) č. 1128/96.
2. Nařízení (EHS) č. 2676/90 se vztahuje na produkty v působnosti nařízení (ES) č. 1493/1999. Ustanovení kapitoly 1 bodu 5, kapitoly 3 bodu 5, kapitoly 5 bodu 3.2, kapitoly 12 bodu 3, kapitoly 16 bodu 3, kapitoly 18 bodu 3, kapitoly 23 bodu 3, kapitoly 25 bodu 2.3, kapitoly 26 bodu 3, kapitoly 27 bodu 3, kapitoly 30 bodu 3, kapitoly 37 bodu 3 a kapitoly 40 bodu 1.4 přílohy nařízení (EHS) č. 2676/90 se zrušují dnem 1. srpna 2001.
Článek 45
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Použije se ode dne 1. srpna 2000.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1623/2000
ze dne 25. července 2000,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1493/1999 o společné organizaci trhu s vínem, jež se týkají mechanismů trhu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 o společné organizaci trhu s vínem [1], a zejména na články 24, 25, 26, 33, 34, 35, 36 a 80 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V hlavě III nařízení (ES) č. 1493/1999 byla stanovena obecná pravidla pro mechanismy trhu v odvětví vína a ohledně ostatního se odkazuje na prováděcí pravidla, jež má stanovit Komise.
(2) Tato prováděcí pravidla byla dosud rozdělena do několika nařízení Společenství.
V zájmu hospodářských subjektů Společenství, jakož i správy, která je pověřena prováděním právní úpravy Společenství, se doporučuje tyto předpisy sloučit do jediného nařízení.
(3) Toto nařízení musí obsahovat stávající právní úpravu a musí ji přizpůsobit novým požadavkům nařízení (ES) č. 1493/1999.
Rovněž je žádoucí provést takové změny, které tuto právní úpravu učiní souvislejší, jednodušší a vyplní některé stávající mezery, aby byla vytvořena úplná právní úprava této oblasti.
Je třeba také upřesnit některá pravidla za účelem vyšší právní jistoty při jejich provádění.
(4) Ustanovením čl. 35 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1493/1999 byl zaveden režim podpor pro použití hroznového moštu a zahuštěného hroznového moštu vyrobených ve Společenství za účelem výroby hroznové šťávy nebo jiných poživatelných produktů z hroznové šťávy.
(5) Je třeba blíže určit tyto jiné poživatelné produkty.
(6) Hospodářským cílem tohoto režimu podpor je napomoci tomu, aby se k výrobě hroznové šťávy nebo jiných poživatelných produktů z hroznové šťávy používaly suroviny z révy pocházející ze Společenství namísto surovin dovážených.
Podpora by proto měla být přiznána uživatelům těchto surovin, tj. zpracovatelům.
(7) Je žádoucí upřesnit, že se podpora poskytuje pouze na surovinu, která vykazuje potřebné jakostní znaky pro zpracování na hroznovou šťávu.
Proto je zejména nezbytné předepsat, že hrozny a hroznový mošt, na něž se vztahuje prohlášení, musí vykazovat při 20 oC hustotu mezi 1,055 a 1,100 gramy na centimetr krychlový.
(8) Uplatňování režimu podpor vyžaduje správní systém, který umožní jak kontrolu původu, tak kontrolu účelu, k němuž je určen produkt, pro který lze podporu poskytnout.
(9) Pro zajištění řádného fungování režimu podpor a kontrol je třeba stanovit, že dotyční zpracovatelé předloží písemné prohlášení, které obsahuje potřebné údaje pro kontrolu procesu zpracování.
(10) Aby se však zamezilo nadměrným správním výdajům u dotyčných zpracovatelů i správních orgánů, nemusí předešlé písemné prohlášení odevzdávat ti zpracovatelé, kteří užívají během hospodářského roku jenom omezené množství hroznů nebo hroznového moštu.
Toto množství je třeba stanovit.
Dotčení zpracovatelé musí však počátkem hospodářského roku informovat příslušné orgány svého členského státu o svém záměru zpracovat určité množství hroznů nebo hroznového moštu.
(11) Jestliže zpracovatel sám není uživatelem dotyčného produktu, není pro kontrolní orgány, zejména pokud se nacházejí v jiném členském státě než zpracovatel, vždy jednoznačné, zda jde o hroznový mošt, na který dosud nebyla vyplacena podpora podle tohoto nařízení, či zda se jedná o hroznový mošt, na který již byla podána žádost o podporu.
Proto by měl být v průvodním dokladu dotyčného produktu požadován údaj o případné existenci žádosti o podporu.
(12) Aby mohl mít režim podpor výrazný množstevní účinek na používání surovin pocházejících ze Společenství, je třeba stanovit minimální množství produktu, na který může být podána žádost o podporu.
(13) Podle čl. 35 odst. 5 nařízení (ES) č. 1493/1999 je část podpory určena na propagační kampaně ve prospěch spotřeby hroznové šťávy. K zajištění financování těchto kampaní je třeba stanovit procentní sazbu podpory tak, aby byly k dispozici dostatečné prostředky pro účinnou propagaci produktu.
(14) Zpracování provádějí jak zpracovatelé příležitostní, tak zpracovatelé stálí.
Prováděcí pravidla k režimu podpor musí k těmto strukturálním rozdílům přihlížet.
(15) Aby mohly příslušné orgány členských států provádět nezbytnou kontrolu, musí být upřesněny povinnosti zpracovatelů týkající se vedení evidenčních knih.
(16) Aby se zamezilo neodůvodněným výdajům, jakož i z důvodu kontroly, je třeba předepsat nejvyšší hodnotu pro poměr mezi použitou surovinou a hroznovou šťávou získanou běžným zpracovatelským úkonem.
(17) Z obchodních důvodů musí některé hospodářské subjekty skladovat hroznovou šťávu dlouhou dobu před jejím balením.
Z toho důvodu by měl být zaveden režim záloh, aby se podpory podnikům vyplácely předem, přičemž příslušné orgány se pojistí vhodnou jistotou proti riziku neoprávněné platby.
Doporučuje se proto upřesnit lhůty pro platby předem a podmínky uvolnění jistot.
(18) Zájemci o získání podpory musí podat žádost s určitým počtem přiložených dokladů.
Aby bylo v členských státech zajištěno jednotné používání právní úpravy, je třeba stanovit lhůty pro podání žádostí a pro výplatu podpor zpracovatelům.
(19) Podle čl. 44 odst. 5 nařízení (ES) č. 1493/1999 je zakázána vinifikace hroznové šťávy a její přidávání do vína. Aby bylo zajištěno dodržování tohoto ustanovení, je třeba upřesnit povinnosti a zvláštní kontroly, kterým podléhají zpracovatelé a stáčírny hroznové šťávy.
(20) Článkem 34 nařízení (ES) č. 1493/1999 byl zaveden režim podpor pro použití zahuštěného hroznového moštu a rektifikovaného moštového koncentrátu vyrobených ve Společenství ke zvýšení obsahu alkoholu ve víně.
(21) Podle článku 36 nařízení (ES) č. 1493/1999 mohou prováděcí pravidla zahrnovat zejména podmínky pro poskytnutí této podpory.
Na tomto základě je třeba blíže určit opatření pro malé producenty.
Dále musí být stanoveno, že těchto opatření mohou využívat pouze producenti, kteří splnili během určitého období povinnosti vůči Společenství.
(22) Obohacování přídavkem zahuštěného hroznového moštu a rektifikovaného moštového koncentrátu a množství těchto produktů držené v zásobě musí být hlášeno příslušným orgánům.
Množství těchto produktů, které je nebo bylo používáno k obohacení, musí být zapsáno do evidenčních knih podle čl. 70 odst.
1493/1999. V důsledku toho nemusí být předkládány žádné doplňující doklady pro získání podpory.
(23) Pro zajištění jednotného uplatňování uvedeného režimu podpor musí být na úrovni Společenství sjednoceno stanovení možného obsahu alkoholu v moštu.
(24) Produkční cena hroznového moštu k výrobě zahuštěného hroznového moštu a rektifikovaného moštového koncentrátu závisí na jeho možném přirozeném obsahu alkoholu.
Aby se přihlédlo k této skutečnosti a zabránilo narušení obchodu, je nezbytné rozlišovat podporu tak, aby pro zahuštěný hroznový mošt a rektifikovaný moštový koncentrát z jižních vinic Společenství, které obvykle produkují hroznový mošt s vyšším přirozeným možným obsahem alkoholu, byla stanovena vyšší částka.
(25) Ustanovením čl. 35 odst. 1 písm. b) a čl. 35 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 1493/1999 se zavádí režim podpor pro použití hroznového moštu a zahuštěného hroznového moštu vyrobených ve vinařských zónách C III a) a C III b) určených ve Spojeném království a Irsku k výrobě produktů položky 2206 00 kombinované nomenklatury, jakož i podpor zahuštěného hroznového moštu vyrobeného ve Společenství, který bude použit ve Spojeném království a Irsku k uvádění do oběhu s návodem, jak z něj spotřebitel připraví nápoj napodobující víno.
(26) Produkty položky 2206 00 kombinované nomenklatury, které jsou uvedeny v čl. 35 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 1493/1999, se v současné době vyrábějí výhradně ze zahuštěného hroznového moštu. Proto se doporučuje stanovit nyní pouze jedinou podporu pro užití zahuštěného hroznového moštu.
(27) Používání režimu podpor vyžaduje správní systém, který umožní kontrolu původu a místa určení produktů, na něž by se mohla vztahovat podpora.
(28) Aby byl zajištěn řádné fungování režimu podpor a kontroly, je žádoucí stanovit, že dotyčný zpracovatel a producent podá písemnou žádost s údaji potřebnými pro identifikaci produktu a pro kontrolu operací.
(29) Aby mohl mít režim podpor výrazný množstevní účinek na používání surovin pocházejících ze Společenství, je třeba stanovit minimální množství produktu, na který může být podána žádost o podporu.
(30) Je žádoucí rovněž upřesnit, že podpora se poskytne pouze na produkty, které splňují minimální znaky jakosti požadované pro užití k účelům uvedeným v čl. 35 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 1493/1999.
(31) Aby mohly příslušné orgány členských států provádět potřebné kontroly, musí být upřesněny povinnosti hospodářských subjektů, pokud jde o vedení evidenčních knih.
(32) Je třeba stanovit, že nárok na podporu vzniká okamžikem ukončení zpracovatelských úkonů.
Aby byly zohledněny ztráty při zpracování, měla by být povolena odchylka směrem dolů 10 % pro skutečně zpracované množství oproti množství uvedenému v žádosti.
(33) Z technických důvodů musí hospodářské subjekty skladovat produkty uváděné na trh dlouho před výrobou.
Z toho důvodu by měl být zaveden režim záloh, aby se podpory podnikům vyplácely předem, přičemž příslušné orgány se pojistí vhodnou jistotou proti nebezpečí neoprávněné platby.
Doporučuje se proto upřesnit lhůty pro platby předem a podmínky uvolnění jistot.
(34) V hlavě III kapitole I nařízení (ES) č. 1493/1999 jsou stanoveny podpory soukromého skladování stolního vína, hroznového moštu, zahuštěného hroznového moštu a rektifikovaného moštového koncentrátu.
24 odst. 2 uvedeného nařízení je předpokladem pro poskytnutí podpory uzavření smlouvy o skladování.
Je třeba stanovit prováděcí pravidla pro uzavírání, obsah, dobu platnosti a účinky těchto smluv.
(35) Je třeba definovat producenta a s přihlédnutím k jeho povinnostem podpořit, aby byl současně vlastníkem skladovaného produktu.
(36) Je nezbytné stanovit účinnou kontrolu produktů, na něž se vztahují smlouvy o skladování.
Proto se jeví mimo jiné nezbytné stanovit, že intervenční agentura členského státu může uzavírat smlouvy pouze na množství skladované na území dotyčného členského státu a že musí být informována o všech změnách týkajících se produktu nebo místa skladování.
(37) Pro sjednocení pravidel o uzavírání smluv je nezbytné, aby smlouvy byly uzavírány podle schématu stejného pro celé Společenství a dostatečně přesného pro identifikaci dotyčného produktu.
(38) Zkušenosti získané při různých režimech soukromého skladování zemědělských produktů ukazují, že musí být upřesněno, do jaké míry se nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1182/71 vztahuje na určování lhůt, dat a termínů stanovených těmito režimy, a že musí být přesně určeny termíny počátku a ukončení smluvního skladování.
(39) V čl. 3 odst. 4 nařízení (EHS, Euratom) č. 1182/71 je stanoveno, že připadne-li poslední den lhůty na svátek, neděli nebo sobotu, skončí tato lhůta uplynutím poslední hodiny následujícího pracovního dne. Používání tohoto ustanovení na smlouvy o skladování nemusí být v zájmu hospodářských subjektů. Ve skutečnosti by to mohlo vést k nerovnému zacházení s hospodářskými subjekty, pokud by poslední dny skladování byly posunuty. Proto musí být při určování posledních dnů smluvního skladování učiněna odchylka od uvedeného ustanovení.
(40) Aby mělo uzavření smlouvy vliv na vývoj tržní ceny, je třeba předepsat, že smlouvy mohou být uzavírány pouze pro významnější množství.
(41) Podpory skladování musí být omezeny na produkty, které ovlivňují vývoj tržních cen.
Mohou se proto poskytovat pouze na nebalené produkty.
Ze stejného důvodu se mohou vztahovat pouze na produkty dostatečné jakosti.
Ve vztahu ke stolnímu vínu musí být uzavření smlouvy o skladování omezeno na jedné straně pouze na vína, jejichž vinifikace již pokročila, na druhé straně nesmí v průběhu trvání smlouvy bránit ošetřením nebo enologickým úkonům nezbytným pro konzervaci.
(42) Na podporu zlepšení jakosti produktů se doporučuje stanovit minimální obsah alkoholu pro víno a hroznový mošt, které mohou být předmětem skladování.
Za stejným účelem je mimo to třeba umožnit, aby byly v závislosti na jakosti sklizně stanoveny přísnější podmínky pro stolní víno, na něž se vztahují smlouvy o skladování.
(43) Aby se zamezilo zneužívání, mělo by být upřesněno, že stolní víno, které bylo předmětem smlouvy o skladování, nemůže být uznáno za jakostní víno s. o..
(44) Aby se zamezilo tomu, že produkty, které byly předmětem smlouvy, ovlivní situaci na trhu, musí být během trvání smlouvy zakázáno jejich uvádění na trh a některé k tomu směřující přípravné úkony.
(45) Podle čl. 26 odst. 1 třetí odrážky nařízení (ES) č. 1493/1999 může být hroznový mošt, pro který byla uzavřena dlouhodobá smlouva o skladování, během smluvního období zpracován na zahuštěný hroznový mošt nebo na rektifikovaný moštový koncentrát. Protože jde při tomto zpracování o běžný proces, je tato možnost stanovena trvale.
(46) Intervenční agentura musí být informována o každém zpracování smluvně skladovaného hroznového moštu, aby mohla provádět potřebné kontroly.
(47) Zpracování hroznového moštu na zahuštěný hroznový mošt a rektifikovaný moštový koncentrát způsobuje snížení objemu skladovaného produktu, a tím snížení nákladů na skladování.
Protože získaný produkt má na druhou stranu vyšší hodnotu, je snížení nákladů na skladování vyrovnáno zvýšením úroků.
Při zpracovávání produktů se tedy jeví opodstatněným ponechat během celého smluvního období částku podpory ve výši, která byla vypočtena na základě smluvního množství skladovaného hroznového moštu před zpracováním.
Získané produkty musí mimo to vykazovat vlastnosti vyžadované právními předpisy Společenství.
(48) Výši podpory soukromého skladování je třeba stanovit s ohledem na technické náklady skladování a na úroky.
Tyto náklady se mohou pro různé druhy produktů lišit, zatímco úroky jsou závislé na hodnotě dotyčného produktu.
Aby se přihlédlo k těmto skutečnostem a aby se zjednodušila správa uzavírání smluv, doporučuje se stanovit částku podpory na den a hektolitr podle skupin stolního vína a hroznového moštu. Podle čl.
4 nařízení (ES) č. 1493/1999 je nezbytné stanovit podporu pro zahuštěný hroznový mošt tak, že částka podpory na hroznový mošt se vynásobí koeficientem 1,5.
Částky stanovené tímto nařízením mohou však být pozměněny, pokud se vyskytne významné kolísání tržních cen produktů nebo úrokových sazeb.
(49) Rovněž je nutné umožnit zkrácení doby skladování, pokud jsou skladované produkty určeny k vývozu.
Doklad, že produkty byly vyvezeny, je třeba předložit stejně jako v případě náhrad podle nařízení Komise (ES) č. 800/1999 ze dne 15. dubna 1999, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty [2].
(50) Aby byla zajištěna účinnost opatření a současně aby se vyhovělo administrativním požadavkům intervenčních agentur, musí se výplata podpor uskutečnit ve stanovené lhůtě.
Aby se však finančně ulehčilo producentům u dlouhodobých smluv, je vhodné zmocnit členské státy k zavedení režimu záloh, které budou spojeny s odpovídajícími jistotami.
(51) Jestliže existují v době uplynutí smluv o skladování pro stolní víno předpoklady pro uzavření nových smluv pro stejný produkt, mohou být formality pro uzavření smluv na žádost producenta zjednodušeny.
(52) Trh s hroznovým moštem a zahuštěným hroznovým moštem určeným k výrobě hroznové šťávy se vyvíjí, a aby bylo podpořeno užití produktů z révy k jiným účelům než vinifikaci, může hroznový mošt a zahuštěný hroznový mošt, na které se vztahují smlouvy o skladování a které jsou určeny k výrobě hroznové šťávy, být na žádost producenta u intervenční agentury uváděn do oběhu od pátého měsíce smluvního období.
Tatáž možnost musí být stanovena rovněž na podporu vývozu uvedených produktů.
(53) Doporučuje se určit produkty, které mohou být získány destilací, a zejména definovat minimální požadavky na jakost neutrálního alkoholu.
Při stanovení těchto vlastností je třeba vyhovět na jedné straně současnému stavu technologického vývoje a na druhé straně nezbytnosti zajistit výrobu alkoholu, který může být na trzích běžně prodáván k různým účelům použití.
(54) Je žádoucí posílit kontrolu produktů určených k destilaci.
(55) Pro destilace stanovené v článcích 29 a 30 nařízení (ES) č. 1493/1999 by mělo být stanoveno, že producenti uzavřou dodavatelské smlouvy s palírnami, které podléhají schválení intervenčními agenturami, aby mohl být kontrolován průběh destilace a dodržování povinností oběma stranami.
Taková pravidla kromě toho umožňují lépe sledovat množstevní účinky destilace na trh.
Přizpůsobení smluvních předpisů je však potřebné, aby se přihlédlo ke skutečnosti, že jsou na jedné straně producenti zamýšlející provést destilaci smluvní a na druhé straně producenti disponující vlastním destilačním zařízením.
(56) Kromě toho je třeba zvláštními předpisy zajistit, aby víno dodané k dobrovolné destilaci bylo vyrobeno přímo producentem.
K tomu musí producent prokázat, že skutečně vyrobil víno určené k dodávce a že je jeho vlastníkem.
Mimo jiné je rovněž nezbytné zavést pravidla pro dostatečnou kontrolu nejdůležitějších vlastností smluv o destilaci.
(57) Na základě dosavadních zkušeností musí být stanovena určitá přípustná odchylka od množství vína a skutečného obsahu alkoholu vína v % objemových oproti dodavatelské smlouvě.
(58) Musí být stanoveny lhůty pro vyplacení podpory palírně intervenční agenturou.
Dále se doporučuje stanovit, že podpora palírně může být vyplacena předem.
Aby však nebyly intervenční agentury vystaveny neodůvodněným rizikům, musí být stanovena režim jistot.
(59) Zkušenosti ukázaly, že při destilaci podle článků 27 a 28 nařízení (ES) č. 1493/1999 není vždy pro producenta jednoduché přesně spočítat množství produktu, které musí dodat, aby dodržel své povinnosti.
Je nezbytné zamezit tomu, aby z uplynutí stanovené dodací lhůty vyplývaly nepřiměřené důsledky v poměru k tomuto protiprávnímu jednání u producentů, kteří téměř veškeré potřebné množství dodali a musí provést pouze malé úpravy.
Proto se zdá, že je žádoucí považovat povinnost takového producenta za včas splněnou, pokud dodá zbývající množství.
(60) Destilace uvedené v článcích 27 a 28 nařízení (ES) č. 1493/1999 mají podstatný význam pro rovnováhu na trhu se stolním vínem a nepřímo pro strukturální uzpůsobení vinařského potenciálu poptávce.
Z těchto důvodů je třeba zajistit jejich přísné uplatňování a zajistit, aby všichni účastníci dodali skutečně množství, které odpovídá jejich destilační povinnosti.
Ukázalo se, že vyloučení z intervenčních opatření v některých případech dostatečně nezaručuje, že dotyčný účastník dodrží své povinnosti.
Proto musí být stanovena možnost přijmout doplňující opatření Společenství pro případ, že producent nesplní své povinnosti ve stanovené lhůtě, ale splní je do termínu, jenž bude určen.
(61) Různými destilacemi v odvětví vína lze získat neutrální alkohol, který je definován svým složením podle kritérií uvedených v příloze tohoto nařízení.
Aby bylo možné prověřit dodržování těchto kritérií, musí být stanoveny metody rozboru platné ve Společenství.
(62) Tyto metody musí být závazné pro všechny obchodní transakce a všechna kontrolní opatření.
S ohledem na omezené možnosti obchodu je však žádoucí povolit omezený počet vhodných úkonů, které umožňují rychlé a dostatečně přesné stanovení složení neutrálního alkoholu.
(63) Jako metody rozboru platné ve Společenství je třeba zvolit obecně uznávané metody a zajistit jejich jednotné používání.
(64) Aby bylo možné srovnávat výsledky používání metod rozboru podle nařízení (ES) č. 1493/1999, doporučuje se definovat výrazy týkající se opakovatelnosti a srovnatelnosti výsledků dosažených těmito metodami.
(65) Nákupní cenou je v případě povinné destilace cena za produkt dopravený do palírny.
V některých případech zajišťuje přepravu z praktických důvodů palírna.
Aby se to nestávalo běžnou praxí, musí být stanoveno, že v takovém případě bude snížena nákupní cena o dopravní náklady.
(66) Povinnost destilace znamená značné zatížení pro producenty nezapojené do žádných seskupení, protože produkují pouze malé množství vína.
Na základě této povinnosti by museli hradit náklady na přepravu matolin a vinných kalů, které neodpovídají příjmům obdrženým ze získaného alkoholu.
Takovým producentům se proto povinnost dodávek promíjí.
(67) Pro část produkce vína skutečně dodané producentem k destilaci podle článku 28 nařízení (ES) č. 1493/1999 platí, že povinnost dodávky podle článku 27 uvedeného nařízení se vztahuje pouze na vedlejší produkty vinifikace.
(68) V některých produkčních oblastech znamená destilace vedlejších produktů pro producenty s malým množstvím a podléhající této povinnosti nepřiměřeně vysoké zatížení.
Na žádost dotyčného členského státu jim může být povoleno osvobození od této povinnosti, pokud tyto vedlejší produkty pod kontrolou odstraní.
(69) Producenti, kteří dodávají matoliny k výrobě anthokyanů, obecně dodávají nekvašené matoliny.
Ošetření, kterým budou tyto matoliny podrobeny za účelem získání anthokyanů, je vylučuje z následného kvašení a destilace.
Tito producenti jsou proto v rozsahu dodávek k této výrobě od dodávek matolin osvobozeni.
(70) Užití vína dodaného v rámci povinné destilace k výrobě vinného octu může snížit množství alkoholu dodaného intervenční agentuře.
Producenti tedy mohou být osvobozeni od povinnosti úplné destilace, jestliže dodají toto víno octárně.
(71) Jestliže se vedlejší produkty vinifikace podle čl. 27 odst. 7 a čl. 27 odst. 8 nařízení (ES) č. 1493/1999 pod kontrolou odstraní, je třeba zajistit úplné odstranění vedlejších produktů zpracování hroznů před koncem hospodářského roku, ve kterém byly získány. K dosažení tohoto cíle je třeba stanovit vhodné kontrolní opatření, aniž by tím především v členských státech s malou produkcí vína vznikly nepřiměřeně vysoké správní výdaje.
(72) Při předkládání dokladu o dodávce matolin, vinných kalů a vína do palírny je třeba rozlišovat, zda je palírna usazena ve stejném členském státě jako producent nebo v jiném členském státě.
(73) Palírny mohou podle čl. 27 odst. 11 a čl. 28 odst. 5 nařízení (ES) č. 1493/1999 buď obdržet podporu na destilovaný produkt, nebo dodat produkt destilace intervenční agentuře. Částka podpory bude stanovena na základě tržní ceny různých produktů, které lze získat destilací.
(74) Zájemci o získání podpory musí podat žádost s určitým počtem přiložených dokladů.
Druh a počet požadovaných dokladů musí zohledňovat rozdíly mezi vínem a vinnými kaly na jedné straně a matolinami na straně druhé.
Aby bylo zajištěno jednotné fungování právní úpravy ve všech členských státech, musí být stanoveno, že při přijetí žádosti a výplatě podpory palírnám musí být dodrženy určité lhůty, které budou stanoveny.
Rovněž je třeba zajistit přiměřenost opatření pro případy, kdy palírna své hlavní povinnosti sice splní, ale potřebný doklad podá pozdě.
(75) Cena placená intervenčními agenturami za dodané produkty musí být stanovena podle průměrných přepravních a destilačních nákladů pro dotyčný produkt.
(76) Pro produkty, které jsou dodávány intervenčním agenturám v rámci destilace podle článku 27 nařízení (ES) č. 1493/1999, je třeba stanovit jednotnou paušální cenu, která platí pro všechny produkty bez ohledu na to, z jaké suroviny byly získány.
(77) V některých oblastech Společenství způsobuje vztah mezi množstvím matolin na jedné straně a množstvím vína na straně druhé, že průměrné náklady na destilaci se odlišují od nákladů, které byly použity ke stanovení paušální ceny.
Tato situace v některých oblastech vede nebo může vést k tomu, že z hospodářského hlediska není možné splnit povinnost destilace vedlejších produktů vinifikace.
Proto se ukazuje jako nezbytné stanovit společně s paušální cenou ceny odstupňované podle suroviny a původu produktu získaného destilací, přičemž bude členským státům ponechána možnost rozhodnout o použití odstupňované ceny v oblastech, ve kterých má používání paušální ceny za následek výše uvedené potíže.
(78) Využití této možnosti nesmí vést k dalším výdajům intervenčních agentur, a tím i Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF).
Ceny odstupňované podle místa původu alkoholu musí být proto tak vzájemně vyváženy, aby vážený průměr cen odstupňovaných podle místa původu alkoholu nebyl vyšší než paušální cena.
(79) Dokud nebude existovat na úrovni Společenství organizace trhu s ethanolem, musí intervenční agentury, které jsou pověřeny uváděním na trh alkoholu přebíraného v rámci destilace podle článků 27 a 28 nařízení (ES) č. 1493/1999, prodávat alkohol dále za cenu nižší, než je nákupní cena.
Musí být stanoveno, že rozdíl mezi nákupní cenou a prodejní cenou tohoto alkoholu převezme v rámci paušální částky záruční sekce EZOZF.
(80) Článek 29 nařízení (ES) č. 1493/1999 stanovil destilaci za účelem podpory trhu s vínem a v důsledku toho podpory průběžného zásobení části odvětví konzumního alkoholu produkty destilace vína.
Aby byly vzaty v úvahu přebytky koncem hospodářského roku, doporučuje se uplatňovat tato opatření od 1. září každého hospodářského roku.
(81) Odpovědnost, která Komisi připadá za odbyt určitého alkoholu získaného z vína, vyžaduje lepší znalost transakcí na trhu s alkoholem.
Proto musí členské státy předat Komisi nejenom údaje o alkoholu získaného z povinné destilace, ale i údaje o alkoholu z dobrovolné destilace, který se nachází v držbě intervenčních agentur.
(82) Musí být přesněji stanoveny vlastnosti, kterým musí odpovídat produkty určené k destilaci.
(83) Je nezbytné předepsat, že fyzická kontrola prováděná u produktů dodávaných palírnám musí být dostatečně reprezentativní.
(84) Je třeba stanovit, jaké následky bude mít nedodržení povinností producentem.
Ukazuje se však účelným, aby Komise přijala pravidla týkající se nároku na podporu pro palírny, které nedodržely určité správní lhůty, zejména s ohledem na zásadu proporcionality.
(85) Musí být stanovena opatření, která umožní zohlednit případy vyšší moci, jež mohou dané destilaci bránit.
(86) Aby byla zajištěna odpovídající kontrola destilačních opatření, doporučuje se podrobit palírny systému schvalování.
(87) Ke zohlednění skutečné situace na trhu s vínem určeným k destilaci by mělo být umožněno zpracovat toto víno na alkoholizované víno jak palírně, tak producentovi a měla by být uzpůsobena obecná právní úprava.
(88) Členským státům by mělo být umožněno stanovit omezení ohledně místa, na kterém může probíhat výroba alkoholizovaného vína, aby byla zajištěna co nejúčinnější kontrola.
(89) Musí být přesněji stanoveny podmínky pro výplatu nákupní ceny za víno, vyplácení podpory producentům alkoholizovaného vína, zálohy na tuto podporu a složení a uvolnění jistoty.
(90) Přídavek indikátoru do vína určeného k destilaci je účinným kontrolním prvkem.
Je však třeba poukázat na to, že přítomnost tohoto indikátoru nemůže omezit uvádění vína a z něj získaných produktů do oběhu.
(91) Aby se přihlédlo k určitým zvyklostem v některých členských státech při přepravě produktů do palírny, zejména pokud jde o malá množství, mohou členské státy povolit společnou přepravu.
(92) Podle článku 32 nařízení (ES) č. 1493/1999 se producentovi vyplatí snížená nákupní cena vína pro stanovené destilace, jestliže u vína proběhlo zvýšení obsahu alkoholu přidáním sacharosy nebo zahuštěného hroznového moštu, na který bylo požádáno o podporu nebo byla poskytnuta podpora podle článku 34 uvedeného nařízení.
(93) Je mimořádně nesnadné stanovit souvislost mezi zvýšením obsahu alkoholu jednotlivého vína u producenta a vína dodaného k destilaci.
Z toho důvodu lze přesně stanovit hospodářský zisk každého producenta pouze za cenu nadměrných správních výdajů, které mohou zpozdit výplatu podpory a všeobecně zpochybnit intervenční opatření.
Je vhodné použít snížení nákupní ceny, které se zakládá na průměrném zvyšování přirozeného obsahu alkoholu v jednotlivých vinařských zónách.
Aby se zamezilo nepřiměřeným správním výdajům spojeným se systematickou kontrolou všech producentů ohledně zvyšování obsahu alkoholu, musí být stanoveno paušální snížení nákupní ceny na vína dodávaná k destilaci v rámci jedné zóny nebo její části.
(94) Je přiměřené, že plnou cenu obdrží producent, který u žádného jím vyráběného stolního vína nezvýšil obsah alkoholu přidáním sacharosy nebo zahuštěného hroznového moštu, na který byla poskytnuta podpora podle článku 34 nařízení (ES) č. 1493/1999.
Kromě toho je žádoucí stanovit, že producenti, kteří tento úkon použili pouze na část produkce nižší, než je část produkce dodaná k destilaci, mohou obdržet plnou cenu na množství odpovídající rozdílu mezi dodaným množstvím a množstvím, u něhož byl zvýšen obsah alkoholu.
(95) Podpora na produkt destilace a cena za produkty převzaté intervenční agenturou v rámci destilace podle článku 28 nařízení (ES) č. 1493/1999 musí být přizpůsobeny tak, aby přihlížely ke snížení nákupní ceny vína.
(96) Na trh s alkoholem ve Společenství mají vliv zásoby z intervencí podle článků 27, 28 a 30 nařízení (ES) č. 1493/1999.
(97) V zájmu rovného zacházení s kupujícími se doporučuje stanovit pro tato nabídková řízení zvláštní prováděcí pravidla.
(98) Je žádoucí stanovit, že odbyt zásob alkoholu může probíhat prostřednictvím různých typů nabídkových řízení, podle použití a účelu určení tohoto alkoholu, jakož i množství alkoholu o 100 % objemových.
(99) Protože má být nabídkovým řízením dosaženo nejlepší ceny, pokud tak Komise rozhodne, musí být vybrán účastník nabízející nejvyšší cenu.
Mimo to je nutné přijmou ustanovení pro případ, kdy existuje více nabídek se stejnou cenou na jedinou šarži.
(100) Aby nové účely užití byly hospodářskými subjekty prověřeny ve stanoveném rozsahu a v průmyslových podnicích a aby se dlouhodobě rozvíjely možnosti pro odbyt alkoholu ze Společenství bez narušení trhu s lihovinami, je třeba za určitých podmínek stanovit, že nabídky se vztahují nejvýše na 5000 hektolitrů.
(101) Ze zpracování v rámci aktivního zušlechťovacího styku za účelem vývozu by mělo být stanoveno takové zpracování, které je srovnatelné se skutečným průmyslovým užitím.
(102) Aby bylo zajištěno, že skutečné užití alkoholu prodaného na základě nabídkového řízení nenaruší trh s alkoholem, musí být v dané nabídce jasně uveden plánovaný způsob užití.
(103) Kromě toho může účastník podat pouze jedinou nabídku na druh alkoholu, způsob konečného použití a nabídkové řízení.
Je nutné stanovit právní následky pro případ, kdy účastník podá více než jedinou nabídku.
(104) Aby nebyla ovlivněna hospodářská soutěž s produkty, které lze nahradit alkoholem, musí mít Komise možnost nabídky zamítnout.
(105) Aby bylo vyhověno co největší části podaných nabídek, ve kterých je nabízena odpovídající cena a které lze využít pro stanovené nové průmyslové trhy, musí mít účastníci, kteří nezískali odpovídající množství alkoholu, možnost obdržet v rámci určitých mezí náhradní šarži.
Podle této metody může prodej alkoholu vyrobeného ve Společenství, jehož správa vyžaduje vysoké náklady, být zvýšen a jeho zásoby sníženy.
(106) Přes přípustnou odchylku platnou pro celkové množství alkoholu v nabídkovém řízení musí být cena vyplacená před předáním potvrzení o předání vypočtena na podkladě množství alkoholu o 100 % objemových s přesností na 1 hektolitr.
(107) Je žádoucí pravidelně provádět prodeje prostřednictvím nabídkových řízení do karibských zemí s výhradním užitím schváleného alkoholu v odvětví pohonných hmot, aby bylo zajištěno plynulé zásobování těchto zemí.
Zkušenosti ukazují, že takové prodeje nevedou k žádnému narušení trhu a přitom představují důležitou možnost odbytu.
(108) Množství šarží, které se prostřednictvím nabídkového řízení prodají do karibských zemí, je třeba odsouhlasit s běžnými kapacitami námořních plavidel, aby se dotyčným účastníkům snížily náklady na složení jistoty na řádné provedení.
Lhůty k převzetí schváleného alkoholu musí být upraveny odpovídajícím způsobem.
(109) Pro prodej alkoholu vinného původu určeného jako pohonná hmota uvnitř Společenství prostřednictvím nabídkového řízení je třeba stanovit určité podmínky, aby byly zajištěny dodávky podnikům v určitém množství a aby byly zohledněny nutné investiční náklady zpracovatelů související s účelem použití, aniž by tím utrpěly aktivity směřující k prodeji nabízeného množství alkoholu.
(110) Je žádoucí stanovit, že se jedna veřejná dražba tohoto druhu může vztahovat na více šarží alkoholu, pokud je podstatné množství pro tento druh veřejné dražby vyhrazeno, a že s alkoholem v dotčených nádobách nebude manipulováno až do vydání poukázky na převzetí.
(111) V případě nabídkového řízení nebo veřejné dražby vypsané za účelem užití jako pohonná hmota, kdy probíhá fyzické přejímání a zpracovávání, se doporučuje přezkoumat nabídnutou cenu na hektolitr alkoholu o 100 % objemových každý třetí měsíc za využití koeficientů zveřejněných v příslušném oznámení o nabídkovém řízení, aby byly za schválený alkohol placeny ceny, které lépe odpovídají výkyvům světových tržních cen pohonných hmot.
(112) S přihlédnutím k velikosti některých nádob, ve kterých je uchováván alkohol získaný povinnou destilací, a k době skladování tohoto alkoholu, nelze prakticky přesně stanovit množství prodejného alkoholu nacházejícího se v některých nádobách.
(113) Proto by mělo být stanoveno, že každé nabídkové řízení je považováno za uzavřené, pokud se vztahuje na 99 až 101 % množství alkoholu uváděného na trh.
(114) Je žádoucí upřesnit, že prohlášení účastníka se vztahuje na jakékoliv reklamace ohledně jakosti a vlastností alkoholu v nabídkovém řízení, nikoliv na případné nedostatky, které účastník nemohl při předběžném posouzení odhalit a kvůli kterým se stává produkt nepoužitelným pro předpokládaný účel.
(115) Je nezbytné případně stanovit pro některé prodeje prostřednictvím nabídkového řízení, že schválený alkohol musí být denaturován přídavkem benzínu, aby bylo vyloučeno jeho užití k jiným účelům.
(116) Doporučuje se zavést režim jistot, které by zajišťovaly efektivní průběh nabídkového řízení a skutečné užití alkoholu k účelům stanoveným v nabídkovém řízení.
Jistoty musí být stanoveny v takové výši, aby trh s alkoholem a lihovinami, které jsou vyráběny ve Společenství podle článku 31 nařízení (ES) č. 1493/1999, nemohl být narušen užitím alkoholu a lihovin k jinému účelu.
Proto musí být brán zřetel na nařízení Komise (EHS) č. 2220/85 ze dne 22. července 1985, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu jistot pro zemědělské produkty, naposledy pozměněné nařízením (ES) č.
1932/1999. Protože se uvedené nařízení týká také vína, je žádoucí stanovit zásadní požadavky rovněž pro víno.
(117) Při přepravě pozemní a vodní cestou a při zpracování alkoholu před konečným použitím může dojít ke ztrátám alkoholu.
Je vhodné přitom přihlédnout k příslušným technickým normám, aby byly tyto změny objemu alkoholu, které jsou zjištěny při nakládce a vykládce alkoholu, vyhodnoceny a pro každou výše uvedenou ztrátu byla stanovena zvláštní přípustná odchylka.
(118) Je vhodné stanovit celkovou povolenou ztrátu alkoholu následkem vícenásobné přepravy pozemní a vodní cestou v rámci nabídkového řízení na vývoz alkoholu, který je zpracováván v některé ze třetích zemí uvedených v tomto nařízení.
Mimoto je třeba předepsat pro ztráty alkoholu následkem zpracovatelských úkonů v některé z těchto třetích zemí vyšší mezní hodnoty, než které platí ve Společenství, aby se zohlednily povětrnostní i jiné podmínky, jakož i menší výkonnost některých zařízení v těchto zemích.
(119) Je vhodné ukládat sankce za ztráty alkoholu, které přesahují stanovené mezní hodnoty, odnětím paušální částky jistoty na řádné provedení, která kryje pořizovací cenu alkoholu dodaného intervenční agentuře v rámci destilací podle článků 27, 28 a 30 nařízení (ES) č. 1493/1999.
Je vhodné uvolnit část jistoty na řádné provedení teprve poté, co vybraný účastník předloží doklady o všech ztrátách vzniklých v rámci daného nabídkového řízení, aby byla pozdržena postačující částka jistoty, která umožní v případě nedodržení ztrát alkoholu podle předpisů uložit sankce.
(120) U některých účelů užití stanovených v rámci nabídkového řízení je předem předepsáno, že alkohol získaný v nabídkovém řízení bude zcela nebo částečně rektifikován.
Některé stanovené účely užití prodaného alkoholu vyžadují předcházející rektifikaci nebo dehydrataci.
Oba tyto úkony mají za následek výrobu alkoholu se špatnou chutí, který již nelze použít k původním účelům předepsaným v nabídkovém řízení.
Proto je třeba upravit podmínky pro uvolnění jistoty na řádné provedení.
(121) Kontrola užití alkoholu k účelům stanoveným v nabídkovém řízení musí zahrnovat alespoň takové prověření, jaké je běžné při dohledu nad tuzemským alkoholem.
Doporučuje se přenést kontrolu nad stanoveným užitím nebo určením na společnost, která dohlíží na mezinárodní úrovni na řádný průběh nabídkových řízení.
V rámci posílení a rozvoje vnitřního trhu by měly být prováděny fyzické kontroly na místě odeslání nebo určení zásilky alkoholu.
(122) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro víno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět tohoto nařízení
Právní úpravu Společenství týkající se mechanismů trhu s vínem tvoří hlava III nařízení (ES) č. 1493/1999 a toto nařízení.
Toto nařízení se týká prováděcích pravidel k nařízení (ES) č. 1493/1999, zejména pokud jde o podpory pro užití hroznů, hroznového moštu a zahuštěného hroznového moštu (hlava I), podpory soukromého skladování (hlava II) a destilaci (hlava III).
Článek 2
Obecná ustanovení
1. Členské státy mohou stanovit, že hospodářské subjekty, jejichž činnost byla poprvé zahájena v dotyčném hospodářském roce, mají podle tohoto nařízení nárok na podpory pouze pro takové produkty, které pochází ze zpracování hroznů z jejich sklizně.
2. Aniž je dotčen článek 30 tohoto nařízení, mohou producenti, na něž se v předcházejícím hospodářském roce vztahovaly povinnosti podle článků 27 a 28 nařízení (ES) č. 1493/1999, využít opatření podle tohoto nařízení pouze tehdy, jestliže prokáží, že v uvedeném hospodářském roce splnili své povinnosti ve vztahu k dodávkám nebo kontrolovanému stažení produktů.
HLAVA I
PODPORY NA UŽITÍ HROZNŮ, HROZNOVÉHO MOŠTU, ZAHUŠTĚNÉHO HROZNOVÉHO MOŠTU NEBO REKTIFIKOVANÉHO MOŠTOVÉHO KONCENTRÁTU
KAPITOLA I
VÝROBA HROZNOVÉ ŠŤÁVY
Článek 3
Předmět podpory
1. Touto kapitolou se stanoví prováděcí pravidla k režimu podpor podle čl. 35 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1493/1999. Tyto podpory se poskytují zpracovatelům, kteří:
a) jsou samostatnými nebo sdruženými producenty a kteří zpracovávají nebo nechávají zpracovávat hrozny pocházející z jejich vlastní sklizně, hroznový mošt a zahuštěný hroznový mošt pocházející z jejich vlastních hroznů na hroznovou šťávu nebo jiné poživatelné produkty získávané z hroznové šťávy, nebo
b) přímo nebo nepřímo nakupují od samostatných nebo sdružených producentů hrozny sklizené ve Společenství, jakož i hroznový mošt a zahuštěný hroznový mošt získaný výhradně z hroznů sklizených ve Společenství za účelem výroby hroznové šťávy nebo jiných poživatelných produktů získávaných z hroznové šťávy.
Použitá surovina musí pocházet výhradně z hroznů produkovaných ve Společenství.
2. Hroznová šťáva musí při použití k výrobě poživatelných produktů odpovídat směrnici Rady 93/77/EHS.
Článek 4
Částka podpory
Podpory na užití hroznů, hroznového moštu a zahuštěného hroznového moštu podle čl. 35 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1493/1999 se stanoví takto:
a) hrozny (na 100 kilogramů): 4,952 EUR,
b) hroznový mošt (na hektolitr): 6,193 EUR,
c) zahuštěný hroznový mošt (na hektolitr): 21,655 EUR.
Článek 5
Technické požadavky na zpracování
4 odst. 1 tohoto nařízení musí být nezávadné, mít řádnou a uspokojivou obchodní jakost a vhodné pro zpracování na hroznovou šťávu.
Hroznový mošt a mošt získaný z užitých hroznů musí vykazovat při 20 oC hustotu mezi 1,055 a 1,100 gramy na centimetr krychlový.
Článek 6
Správní pravidla pro zpracovatele
1. Zpracovatel, který provádí zpracovatelské úkony během celého hospodářského roku a hodlá využívat podporu podle čl. 35 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1493/1999, předloží před začátkem hospodářského roku nebo, pokud vyrábí hroznovou šťávu poprvé, před započetím této výroby, příslušnému orgánu členského státu, ve kterém se uskuteční zpracování, písemné prohlášení záměru, které obsahuje alespoň:
a) jméno nebo obchodní firmu a adresu zpracovatele;
b) tyto technické údaje:
i) druh suroviny (hrozny, hroznový mošt nebo zahuštěný hroznový mošt);
ii) místo skladování hroznového moštu a zahuštěného hroznového moštu určeného na zpracování;
iii) místo zpracování.
Členské státy mohou požadovat předložení čtvrtletních hlášení a doplňujících údajů ke kontrolním účelům.
2. Zpracovatel, který provádí zpracovatelské úkony ve stanovených lhůtách a hodlá využít podporu podle čl. 35 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1493/1999, předloží příslušným orgánům nejpozději tři pracovní dny před začátkem těchto zpracovatelských úkonů písemné prohlášení, které obsahuje zejména:
a) údaje podle odst. 1 písm. a) a b);
b) označení vinařské zóny, ze které pochází surovina, podle členění uvedeného v příloze III nařízení (ES) č. 1493/1999;
c) tyto technické údaje:
i) množství (v metrických centech moštových hroznů nebo v hektolitrech hroznového moštu, případně zahuštěného hroznového moštu);
ii) hustotu (pro hroznový mošt a zahuštěný hroznový mošt);
iii) datum začátku zpracování a předpokládanou dobu trvání.
Prohlášení se týká minimálního množství:
a) 1300 kilogramů pro moštové hrozny;
b) 10 hektolitrů pro hroznový mošt;
c) 3 hektolitrů pro zahuštěný hroznový mošt.
Členské státy mohou požadovat za účelem identifikace produktu doplňující údaje.
3. Zpracovatelé, kteří v hospodářském roce nepoužijí více než 50 tun hroznů, 800 hektolitrů hroznového moštu nebo 150 hektolitrů zahuštěného hroznového moštu k výrobě hroznové šťávy, předloží příslušným orgánům k začátku hospodářského roku prohlášení obsahující údaje podle odst.
1 písm. a) a b). Nemusí odevzdávat žádné jiné prohlášení podle odstavců 1 a 2.
4. Prohlášení a doplňující údaje uvedené v odstavcích 1, 2 a 3 se předkládají alespoň ve dvou vyhotoveních, z nichž nejméně jeden se po řádném potvrzení příslušným orgánem zasílá zpět zpracovateli.
5. Zpracovatel vede účetnictví, ve kterém zaznamenává zejména následující údaje pocházející z průvodních dokladů nebo evidenčních knih podle článku 70 nařízení (ES) č. 1493/1999:
a) množství, hustotu a vinařskou zónu původu surovin denně přijímaných v podniku a případně jméno a adresu prodejce či prodejců;
b) množství a hustotu denně zpracovávaných surovin;
c) množství hroznové šťávy denně získávané zpracováním;
d) množství hroznové šťávy, které denně opouští jeho zařízení a jméno a adresu příjemce nebo příjemců.
Provádí-li zpracovatel sám v zařízení určeném k získávání šťávy některý z pracovních úkonů uvedených v čl. 7 odst.
1, případně mísení hroznové šťávy s jiným produktem, nepožadují se údaje uvedené v předcházejícím pododstavci písm. d). V takovém případě se dodatečně zaznamenává denně balené množství hroznové šťávy do evidenčních knih.
6. Doklady pro účetnictví podle odstavce 5 se předkládají kontrolním orgánům při každé kontrole.
Článek 7
Správní pravidla pro uživatele
1. Ve smyslu tohoto článku se "uživatelem" rozumí každý hospodářský subjekt, který není zpracovatelem hroznové šťávy a provádí některý z následujících pracovních úkonů: plnění, balení nebo obalovou úpravu, skladování za účelem prodeje v jednom nebo více podnicích, které jsou pověřeny výše nebo níže uvedenými pracovními úkony, nebo přípravu poživatelných produktů mísením s jiným produktem než hroznovou šťávou.
2. Jestliže zpracovatel neprovádí úkony podle odstavce 1 sám, musí v průvodních dokladech podle čl. 70 odst. 1 nařízení (ES) č. 1493/1999 uvést, zda požádal nebo má v úmyslu požádat o podporu pro zpracování hroznového moštu na hroznovou šťávu v rámci tohoto nařízení.
3. Je-li hroznová šťáva odesílána zpracovatelem uvnitř Společenství před plněním nebo před užitím k výrobě jiných poživatelných produktů skladujícímu podniku,
a) zašle tento skladující podnik průvodní doklad hroznové šťávy nejpozději patnáct dnů po obdržení produktu příslušnému orgánu místa vykládky,
b) příslušný orgán řádně potvrdí průvodní doklad podle písmene a) teprve potom, co se ujistil, že nejméně stejné množství, jaké bylo předmětem této zásilky, bylo spolu s odpovídajícím průvodním dokladem odesláno a doručeno stáčírně nebo podniku, který vyrábí poživatelné produkty podle tohoto nařízení.
Jestliže jsou splněny podmínky podle písmene b) prvního pododstavce, zašle příslušný orgán místa vykládky po obdržení průvodního dokladu podle písmene a) řádně potvrzený opis tohoto dokladu zpět zpracovateli/odesílateli dané hroznové šťávy.
4. Je-li hroznová šťáva odeslána zpracovatelem stáčírně uvnitř Společenství, zašle stáčírna do 15 dnů od obdržení produktu opis průvodního dokladu na příslušný orgán místa vykládky.
Nejpozději do 30 dnů po obdržení opisu zašle příslušný orgán místa vykládky řádně potvrzený opis průvodního dokladu zpět zpracovateli/odesílateli dotyčné hroznové šťávy.
Na žádost stáčírny nebo zpracovatele však zašle příslušný orgán místa vykládky nebo k tomuto účelu pověřený útvar řádně potvrzený opis průvodního dokladu přímo stáčírně nebo zpracovateli.
5. Je-li hroznová šťáva odesílána zpracovatelem uvnitř Společenství podniku, který vyrábí z hroznové šťávy jiné poživatelné produkty,
a) zašle producent těchto produktů průvodní doklad hroznové šťávy příslušnému orgánu nejpozději do patnácti dnů od obdržení tohoto produktu,
b) příslušný orgán řádně potvrdí průvodní doklady podle písmene a) teprve tehdy, jestliže má dostatečnou záruku toho, že tato hroznová šťáva je skutečně určena pro výrobu uvedených poživatelných produktů.
Existuje-li tato záruka, zašle příslušný orgán místa vykládky nejpozději do třiceti dnů od obdržení průvodního dokladu podle tohoto odstavce řádně potvrzený opis průvodního dokladu zpět zpracovateli/odesílateli dotyčné hroznové šťávy.
6. V případě uvedeném v tomto článku vede zpracovatel účetnictví, ve kterém zaznamenává zejména tyto údaje:
a) množství nebalené hroznové šťávy denně přijímané v jeho podniku a jméno a adresu odesílatele nebo zpracovatele,
b) množství nebalené hroznové šťávy denně opouštějící jeho podnik a jméno a adresu příjemce nebo příjemců,
c) denně balené množství hroznové šťávy a/nebo hroznové šťávy mísené s jinými produkty s uvedením množství hroznové šťávy použité při výrobě daného produktu.
7. Doklady pro vedení účetnictví podle odstavce 6 se předkládají kontrolním orgánům při každé kontrole.
Článek 8
Žádost o podporu
1. Za účelem získání podpory podá zpracovatel podle čl. 6 odst. 1 tohoto nařízení příslušnému orgánu nejpozději šest měsíců po ukončení hospodářského roku žádost nebo žádosti o podporu:
a) s opisem ročního nebo čtvrtletního hlášení nebo souhrnným přehledem,
b) s opisem nebo souhrnným přehledem podkladů pro vedení účetnictví podle čl. 6 odst.
5. Členské státy mohou požadovat, aby tyto opisy nebo souhrnný přehled byly řádně potvrzeny kontrolním orgánem.
2. Za účelem získání podpory podá zpracovatel podle čl. 6 odst. 2 tohoto nařízení příslušnému orgánu nejpozději šest měsíců po ukončení zpracovatelských úkonů žádost o podporu:
a) s opisem jeho prohlášení;
b) s opisem nebo souhrnným přehledem podkladů pro vedení účetnictví podle čl. 6 odst. 5. Členské státy mohou požadovat, aby tyto opisy nebo souhrnný přehled byly řádně potvrzeny kontrolním orgánem;
c) s opisem průvodního dokladu vyžadovaného pro přepravu suroviny do zařízení zpracovatele nebo souhrnným přehledem těchto podkladů.
Členské státy mohou požadovat, aby tento opis nebo souhrnný přehled byly řádně potvrzeny kontrolním orgánem.
V žádosti o podporu se uvádí množství skutečně zpracované suroviny a den, ve kterém byly ukončeny zpracovatelské úkony.
3. Mimoto musí dotyční zpracovatelé předložit během šesti měsíců od obdržení řádného potvrzení podle článku 7 tohoto nařízení nebo od vývozu hroznové šťávy následující podklady:
a) opis průvodního dokladu řádně potvrzený příslušným orgánem podle článku 7,
b) opis průvodního dokladu s razítkem celního úřadu potvrzujícím vývoz.
4. Všechny podklady, které jsou zapotřebí pro poskytnutí podpory, musí být předloženy nejpozději šest měsíců od podání žádosti.
Jestliže budou doklady předloženy během šesti měsíců po této lhůtě, sníží se podpora o 30 %.
Později nebude podpora vyplacena vůbec.
Článek 9
Podmínky pro poskytnutí podpory
1. S výjimkou případů vyšší moci se poskytne podpora pouze na skutečně zpracované množství suroviny, aniž by byl překročen následující poměr mezi množstvím výchozí suroviny a získané hroznové šťávy:
a) 1,3 pro 100 kilogramů moštových hroznů na hektolitr hroznové šťávy,
b) 1,05 pro hektolitr hroznového moštu na hektolitr hroznové šťávy,
c) 0,30 pro hektolitr zahuštěného hroznového moštu na hektolitr hroznové šťávy.
Při výrobě zahuštěné hroznové šťávy se tyto koeficienty násobí 5.
2. S výjimkou případů vyšší moci se v případě, že zpracovatel nesplní některou z povinností podle tohoto nařízení, mimo povinnosti zpracovat surovinu uvedenou v žádosti na hroznovou šťávu, snižuje podpora, jež má být vyplacena, o částku stanovenou příslušným orgánem v závislosti na závažnosti porušení povinností.
3. V případě vyšší moci určí příslušný orgán opatření, která pokládá vzhledem k uvedeným skutečnostem za nezbytná.
Článek 10
Výplata podpory
Příslušný orgán vyplatí podporu za množství skutečně zpracované suroviny nejpozději tři měsíce po obdržení všech dokladů podle článku 8 tohoto nařízení s výjimkou
- případů vyšší moci,
- zavedení správního řízení za účelem ověření nároku na podporu.
V takovém případě se provede výplata teprve po uznání nároku na podporu.
Článek 11
Poskytnutí zálohy
1. Zpracovatel může požádat o vyplacení zálohy ve výši podpory vypočítané podle surovin, u kterých podal doklad, že byly doručeny do jeho zpracovatelských zařízení, pokud složil jistotu ve prospěch intervenční agentury.
Tato jistota činí 120 % uvedené částky.
V takovém případě se za tím účelem nepožaduje dodání dokladů podle článku 8.
Podá-li zpracovatel v rámci tohoto nařízení více žádostí o podporu, může mu příslušný orgán nebo útvar za tímto účelem pověřený povolit poskytnutí pouze jedné jistoty.
V takovém případě odpovídá složená jistota 120 % celkové částky vypočtené podle prvního pododstavce.
2. Záloha podle odstavce 1 bude vyplacena do tří měsíců od složení jistoty.
Záloha se však neposkytuje před 1. lednem daného hospodářského roku.
3. Po kontrole všech podkladů podle článku 8 příslušným orgánem nebo pověřeným útvarem se jistota podle odstavce 1 zcela nebo částečně uvolní postupem podle článku 19 nařízení Komise (EHS) č.
2220/85. S výjimkou případů vyšší moci jistota propadá, jestliže množství je menší než 95 % množství, na které byla proplacena záloha.
Činí-li zpracované množství méně než 95 % množství, na které byla vyplacena záloha, získá zpracovatel nárok na podporu za skutečně zpracované množství.
Činí-li zpracované množství 95 až 99,9 % množství, na které byla vyplacena záloha, zůstává jistota složena pouze pro tu část, která nebyla během hospodářského roku zpracována.
KAPITOLA II
PODPORY NA UŽITÍ MOŠTU KE ZVÝŠENÍ OBSAHU ALKOHOLU VINAŘSKÝCH PRODUKTŮ
Článek 12
Předmět podpory
1. Podpory podle čl. 34 odst. 1 nařízení (ES) č. 1493/1999 se poskytují producentům stolního vína nebo jakostního vína stanovené pěstitelské oblasti (zkráceně "jakostního víno s. o."), kteří používají ve Společenství vyrobený zahuštěný hroznový mošt a rektifikovaný moštový koncentrát ke zvýšení přirozeného obsahu alkoholu v produktech uvedených v příloze V části C nařízení (ES) č. 1493/1999.
2. Odchylně od odstavce 1 mohou členské státy rozhodnout, že podpora v množství do 10 hektolitrů zahuštěného hroznového moštu nebo rektifikovaného moštového koncentrátu může být poskytnuta jejich zpracovateli, jestliže se v případě kupujícího jedná o individuálního producenta, který tento produkt použije výhradně k obohacení svých produktů.
Členské státy stanoví prováděcí pravidla k tomuto opatření a sdělí je Komisi.
Článek 13
Částka podpory
1. Částka podpory uvedená v čl. 34 odst. 1 nařízení (ES) č. 1493/1999 se stanoví na % objemová možného obsahu alkoholu a hektolitr pro následující druhy produktů takto:
a) zahuštěný hroznový mošt z hroznů, které byly sklizeny v následujících oblastech:
- ve vinařských zónách CIII a) a CIII b): 1,699 EUR za % objemové a hektolitr,
- jiných: 1,446 EUR za % objemové a hektolitr;
b) rektifikovaný moštový koncentrát z hroznů, které byly sklizeny v těchto oblastech:
- ve vinařských zónách CIII a) a CIII b): 2,206 EUR za % objemové a hektolitr,
- jiných: 1,955 EUR za % objemové a hektolitr.
Pro hospodářské roky 2000/01 až 2002/03 odpovídá částka za rektifikovaný moštový koncentrát, který byl získán z hroznů sklizených mimo vinařské zóny CIII a) a CIII b) a který byl vyroben v zařízeních začínajících s výrobou rektifikovaného moštového koncentrátu ve Španělsku před 1. lednem 1986 a jinde před 30. červnem 1982, částce stanovené pro produkty z vinařské zóny CIII.
2. Možný obsah alkoholu produktů uvedených v odstavci 1 se stanoví tak, že údaje z převodní tabulky v příloze II tohoto nařízení se použijí na refraktometrickou metodu při 20 oC podle přílohy XIII nařízení (ES) č. 1622/2000, kterým se zavádí kodex Společenství pro enologické postupy a ošetření.
Článek 14
Žádost o podporu
Producenti, kteří hodlají využít podporu podle čl. 34 odst. 1 nařízení (ES) č. 1493/1999, podají příslušné intervenční agentuře žádost týkající se všech opatření ke zvýšení obsahu alkoholu podle uvedeného článku 34. Tato žádost musí být doručena intervenční agentuře do dvou měsíců od okamžiku, kdy byla poslední taková operace provedena.
K této žádosti se přikládají doklady o úkonech, na které se žádá podpora.
Článek 15
Podmínky pro poskytnutí podpory
1. Neprovede-li producent operaci uvedenou v čl. 34 odst. 1 nařízení (ES) č. 1493/1999 podle přílohy V části C nařízení (ES) č. 1493/1999, neposkytne se mu s výjimkou případu vyšší moci žádná podpora.
2. S výjimkou případů vyšší moci se v případě, že producent nesplní některou z povinností podle tohoto nařízení, mimo povinnosti podle odstavce 1, snižuje podpora, jež má být vyplacena, o částku stanovenou příslušným orgánem v závislosti na závažnosti porušení povinností.
3. V případě vyšší moci určí příslušný orgán opatření, která pokládá vzhledem k uvedeným skutečnostem za nezbytná.
Článek 16
Výplata podpory
Intervenční agentura poukáže producentovi podporu před koncem daného hospodářského roku s výjimkou:
a) případů vyšší moci;
b) zavedení správního řízení za účelem ověření nároku na podporu.
V takovém případě se provede výplata teprve po uznání nároku na podporu.
Článek 17
Poskytnutí zálohy
1. S účinností od 1. ledna dotyčného hospodářského roku může zpracovatel požádat o vyplacení zálohy ve výši podpory vypočítané podle produktů použitých ke zvýšení obsahu alkoholu, pokud složil jistotu ve prospěch intervenční agentury.
Tato jistota činí 120 % požadované podpory.
K žádosti se přikládají potřebné podklady podle čl. 14 odst.
2. Chybějící podklady musí být dodány do konce hospodářského roku.
2. Intervenční agentura vyplatí zálohu do tří měsíců od složení jistoty.
3. Po kontrole všech podkladů příslušným orgánem nebo pověřeným útvarem a při zohlednění vyplácené částky podpory se uvolní jistota zcela nebo částečně postupem podle článku 19 nařízení Komise (EHS) č. 2220/85.
KAPITOLA III
PODPORY K VÝROBĚ URČITÝCH PRODUKTŮ VE SPOJENÉM KRÁLOVSTVÍ A V IRSKU
Článek 18
Předmět a částka podpory
1. Podpora podle čl. 35 odst. 1 písm. b) a podle čl. 35 odst. 1 písm c) nařízení (ES) č. 1493/1999 se poskytuje:
a) zpracovatelům, kteří používají zahuštěný hroznový mošt získaný výhradně z hroznů z vinařských zón C III a) a C III b) k výrobě produktů položky 2206 00 kombinované nomenklatury ve Spojeném království a Irsku, pro něž podle přílohy VII části C bodu 3 nařízení (ES) č. 1493/1999 může být členským státem povoleno užití složeného výrazu obsahujícího slovo "víno", (dále jen "zpracovatel"). Částka této podpory činí 0,2379 EUR na kilogram;
b) hospodářským subjektům, které používají zahuštěný hroznový mošt získaný výhradně z hroznů sklizených ve Společenství jako hlavní složku produktů, které ve Spojeném království a v Irsku mohou být těmito hospodářskými subjekty uváděny do oběhu se zřetelným návodem, jak si má spotřebitel sám připravit nápoj napodobující víno (dále jen "hospodářský subjekt").
Částka této podpory činí 0,3103 EUR na kilogram;
2. Zahuštěný hroznový mošt, na který bude požadována podpora, musí být nezávadný, mít řádnou obchodní jakost a být vhodný pro užití k účelům uvedeným v čl. 35 odst. 1 písm. b) nebo písm. c) nařízení (ES) č. 1493/1999.
Článek 19
Žádost o podporu
1. Zpracovatel nebo hospodářský subjekt, který hodlá využít podpory podle čl. 35 odst. 1 písm. b) nebo podle čl. 35 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 1493/1999, musí podat mezi 1. srpnem a 31. červencem dotyčného hospodářského roku písemnou žádost příslušnému orgánu toho členského státu, ve kterém bude zahuštěný hroznový mošt použit.
Tato žádost musí být podána nejméně sedm pracovních dnů před zahájením zpracování nebo výroby.
Lhůta sedmi pracovních dnů však může být zkrácena, jestliže to příslušný orgán písemně povolí.
2. Žádost o podporu musí být podána na množství nejméně 50 kilogramů zahuštěného hroznového moštu.
3. Žádost o podporu musí obsahovat alespoň tyto údaje:
a) jméno nebo obchodní firmu a adresu zpracovatele nebo hospodářského subjektu,
b) uvedení vinařské zóny podle přílohy III nařízení (ES) č. 1493/1999, ze které pochází zahuštěný hroznový mošt,
c) tyto technické údaje:
i) místo skladování,
ii) množství (v kilogramech nebo počtem nádob, pokud je zahuštěný hroznový mošt podle čl. 35 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 1493/1999 plněn do nádob o obsahu do 5 kilogramů),
iii) hustotu,
iv) uhrazenou cenu,
v) místo, kde probíhají úkony podle čl. 35 odst. 1 písm. b) a čl. 35 odst. 1 písm.c) nařízení (ES) č. 1493/1999.
Členské státy mohou požadovat doplňující údaje k identifikaci zahuštěného hroznového moštu.
4. K žádosti o podporu se přikládá opis průvodního dokladu/průvodních dokladů vydaného/vydaných příslušným orgánem členského státu o přepravě zahuštěného hroznového moštu do zařízení zpracovatele nebo hospodářského subjektu.
Vinařská zóna, ve které byly čerstvé hrozny určené ke zpracování sklizeny, se uvádí do kolonky 8 průvodního dokladu.
Článek 20
Podmínky pro poskytnutí podpory
1. Zpracovatel nebo hospodářský subjekt musí veškeré množství zahuštěného hroznového moštu užít k účelům uvedeným v čl. 35 odst. 1 písm. b) a písm.c) nařízení (ES) č. 1493/1999, na které byla podána žádost o podporu. Oproti množství uvedenému v žádosti se povoluje snížení ve výši do 10 %.
2. Zpracovatel nebo hospodářský subjekt vede účetnictví, ve kterém zaznamenává zejména tyto údaje:
a) nakoupené a denně do provozovny doručené šarže zahuštěného hroznového moštu při uvedení podrobností požadovaných podle čl. 19 odst. 2 písm.b) a písm. c) tohoto nařízení a jméno a adresu prodejce či prodejců,
b) množství zahuštěného hroznového moštu denně používaného k účelům podle čl. 35 odst. 1 písm. b) a písm. c) nařízení (ES) č. 1493/1999,
c) množství denně vyráběného hotového produktu podle čl. 35 odst. 1 písm. b) a písm. c) nařízení (ES) č. 1493/1999 a množství denně opouštějící podnik, jakož jméno a adresu příjemce či příjemců.
3. Zpracovatel nebo hospodářský subjekt písemně nahlásí do jednoho měsíce příslušnému orgánu datum, kdy bylo celkové množství zahuštěného hroznového moštu, na který se vztahuje žádost o podporu, použito k účelům uvedeným v čl. 35 odst. 1 písm. b) nebo písm. c) nařízení (ES) č. 1493/1999, přičemž se přihlíží k přípustné odchylce podle odstavce 1.
4. Jestliže zpracovatel nebo hospodářský subjekt nesplní své povinnosti podle odstavce 1, nebude mu s výjimkou případu vyšší moci poskytnuta podpora.
5. S výjimkou případů vyšší moci se v případě, že zpracovatel nebo hospodářský subjekt nesplní některou z povinností podle tohoto nařízení, mimo povinnosti podle odstavce 1, sníží se podpora, jež má být vyplacena, o částku stanovenou příslušným orgánem v závislosti na závažnosti protiprávního jednání.
6. V případě vyšší moci určí příslušný orgán opatření, která pokládá vzhledem k uvedeným skutečnostem za nezbytná.
Článek 21
Výplata podpory
Příslušný orgán vyplatí podporu za skutečně použité množství zahuštěného hroznového moštu nejpozději tři měsíce po obdržení hlášení podle čl. 20 odst. 3 tohoto nařízení.
Článek 22
Poskytnutí zálohy
1. Zpracovatel a hospodářský subjekt podle článku 18 tohoto nařízení mohou požádat o vyplacení zálohy ve výši podpory, pokud složili ve prospěch příslušného orgánu jistotu, která činí 120 % požadované podpory.
2. Záloha podle odstavce 1 bude vyplacena do tří měsíců od složení jistoty, jestliže bude prokázáno zaplacení zahuštěného hroznového moštu.
3. Po kontrole všech podkladů uvedených v čl. 20 odst. 3 tohoto nařízení příslušným orgánem a při zohlednění vyplácené částky podpory se jistota podle odstavce 1 zcela nebo částečně uvolní postupem podle článku 19 nařízení Komise (EHS) č. 2220/85.
HLAVA II
PODPORA SOUKROMÉHO SKLADOVÁNÍ
Článek 23
Předmět této hlavy
Touto hlavou se stanoví prováděcí pravidla k režimu podpor soukromého skladování podle hlavy III kapitoly I nařízení (ES) č. 1493/1999.
Článek 24
Definice
Pro účely této hlavy se "produkty" rozumějí hroznový mošt, zahuštěný hroznový mošt, rektifikovaný moštový koncentrát a stolní víno, bez ohledu na hospodářský rok jejich výroby.
Článek 25
Částka podpory
Pro celé Společenství se stanoví následující paušální podpora pro skladování za den a hektolitr:
a) pro hroznový mošt: 0,01837 EUR,
b) pro zahuštěný hroznový mošt: 0,06152 EUR,
c) pro rektifikovaný moštový koncentrát: 0,06152 EUR,
d) pro stolní víno: 0,01544 EUR.
Článek 26
Pravidla týkající se příjemců podpory
1. Intervenční agentury uzavírají smlouvy o soukromém skladování pouze s producenty.
Ve smyslu této hlavy se "producentem" rozumí každá fyzická nebo právnická osoba nebo jejich seskupení, která zpracovává nebo nechává zpracovat:
a) čerstvé hrozny na hroznový mošt,
b) hroznový mošt na zahuštěný hroznový mošt nebo rektifikovaný moštový koncentrát,
c) čerstvé hrozny, hroznový mošt nebo částečně zkvašený hroznový mošt na víno.
K producentům jsou přidružena seskupení podle článku 39 nařízení (ES) č. 1493/1999 ve vztahu k množstvím získaným seskupením producentů.
Povinnosti podle článku 2 tohoto nařízení se nadále vztahují na členy, kteří dodali víno na základě smlouvy.
2. Producent může uzavřít smlouvu pouze na produkt, který byl vyroben:
- jím samotným nebo
- na jeho odpovědnost a jehož je vlastníkem nebo
- v případě seskupení uvedeného v odst. 1 třetím pododstavci na odpovědnost člena tohoto seskupení.
3. Intervenční agentura členského státu může uzavírat smlouvy pouze na produkty skladované na území dotyčného státu.
4. Stejné produkty nemohou být současně předmětem smlouvy o soukromém skladování a úpravy podle čl. 5 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 565/80 [3].
Článek 27
Vlastnosti produktů, na které může být poskytnuta podpora
Při uzavření smlouvy platí tyto podmínky:
a) hroznové mošty musí pocházet výhradně z odrůd zatříděných podle článku 19 nařízení (ES) č. 1493/1999 jako moštové odrůdy a jejich přirozený obsah alkoholu v % objemových nesmí být nižší než minimální přirozený obsah alkoholu stanovený pro vinařskou zónu, ze které pochází,
b) stolní vína
i) musí odpovídat minimálním požadavkům na jakost stanoveným v příloze II tohoto nařízení pro kategorii, na kterou je uzavírána smlouva;
ii) musí vykazovat obsah zbytkového cukru nejvýše 2 gramy na litr, s výjimkou stolních vín z Portugalska, pro která je povolen obsah zbytkového cukru do 4 gramů na litr;
iii) musí vykazovat dobrou stálost na vzduchu během 24 hodin;
iv) nesmí mít žádnou pachuť.
c) Produkty podle článku 24 tohoto nařízení nesmí překročit povolené nejvyšší hodnoty radioaktivity platné podle předpisů Společenství.
Rozsah radioaktivní kontaminace produktu se kontroluje pouze tehdy, když si to vyžaduje stav, a jenom tak dlouho, jak to bylo shledáno nutným.
Článek 28
Množství, na které může být poskytnuta podpora
1. Celkové množství, na které uzavírá producent smlouvy o skladování, nemůže překročit množství uvedené pro dotyčný hospodářský rok v hlášení o produkci podle čl. 18 odst. 1 nařízení (ES) č. 1493/1999 včetně množství, které producent sám získal po okamžiku předání tohoto hlášení a které je vykázáno v evidenčních knihách podle článku 70 nařízení (ES) č. 1493/1999.
2. Smlouvy se vztahují na množství alespoň 50 hektolitrů stolního vína, 30 hektolitrů hroznového moštu a 10 hektolitrů zahuštěného hroznového moštu a rektifikovaného moštového koncentrátu.
Článek 29
Uzavření smlouvy
1. Smlouva může být uzavřena, jestliže producent dodá pro každou nádobu, ve které je dotyčný produkt skladován, tyto údaje:
a) údaje k jeho identifikaci,
b) následující analytické údaje:
i) barva,
ii) obsah oxidu siřičitého,
iii) absence hybridních odrůd prokázaná pomocí malvidoldiglucosidu.
Pokud se jedná o hroznový mošt, zahuštěný hroznový mošt nebo rektifikovaný moštový koncentrát, obsahuje smlouva rovněž:
c) hodnotu odečtenou na refraktometru při teplotě 20 oC podle metody uvedené v příloze nařízení Komise (EHS) č. 558/93.
Pokud se jedná o stolní víno, udávají se následující analytická data:
d) celkový obsah alkoholu v % objemových,
e) skutečný obsah alkoholu v % objemových,
f) celkový obsah kyselin vyjádřený v gramech kyseliny vinné na litr nebo v miliekvivalentech na litr; v případě bílého vína mohou členské státy od tohoto údaje upustit,
g) obsah těkavých kyselin vyjádřený v gramech kyseliny octové na litr nebo v miliekvivalentech na litr; v případě bílého vína mohou členské státy od tohoto údaje upustit,
h) obsah zbytkového cukru,
i) stabilita na vzduchu během 24 hodin,
j) případný výskyt pachutí.
Tyto analytické údaje musí pocházet z úřední laboratoře podle článku 72 nařízení (ES) č. 1493/1999 a nesmí být starší třiceti dnů před uzavřením smlouvy.
2. Členské státy mohou omezit počet smluv uzavíraných s producentem během jednoho hospodářského roku.
3. Smlouvy pro stolní víno nemohou být uzavřeny před datem prvního stáčení daného vína.
4. Producenti, kteří hodlají uzavřít smlouvy o skladování stolního vína, sdělí intervenční agentuře při uzavírání smlouvy celkové množství stolního vína, které v běžném hospodářském roce vyrobili.
Za tím účelem předloží opis hlášení o produkci podle čl. 18 odst. 2 nařízení (ES) č. 1493/1999 a případně knihy podle článku 28 tohoto nařízení. Jestliže hlášení nepostačuje, mohou předložit předběžné potvrzení.
5. Aniž je dotčen čl. 25 odst. 2 nařízení (ES) č. 1493/1999, uvádí se ve smlouvě alespoň:
a) jméno a adresa dotyčných producentů,
b) jméno a adresa intervenční agentury,
c) druh produktu podle kategorií uvedených v článku 25 tohoto nařízení,
d) množství,
e) místo skladování,
f) první den skladovacího období,
g) výše podpory vyjádřená v eurech.
Pokud se jedná o stolní víno, obsahuje smlouva rovněž:
h) prohlášení, že bylo provedeno první stočení,
i) doložku, podle které může být sníženo množství o procentní sazbu stanovenou Komisí postupem podle článku 75 nařízení (ES) č. 1493/1999, jestliže smluvně uzavřené celkové množství znatelně překročí průměrné množství posledních tří hospodářských let.
Tímto snížením nesmí však skladovaná množství překročit minimální množství podle čl. 28 odst.
2. Jestliže se provede snížení, zůstává pro období tohoto snížení nárok na celou podporu.
6. Členské státy mohou vyžadovat doplňující údaje za účelem identifikace dotyčného produktu.
Článek 30
Odchylky od článku 2 tohoto nařízení
Členské státy mohou povolit schválení smluv ještě předtím, než producent prokáže skutečnosti podle článku 2 tohoto nařízení, pokud tyto smlouvy obsahují prohlášení producenta, ve kterém potvrzuje, že splnil povinnosti podle uvedeného článku 2 nebo že splnil předpoklady podle hlavy III čl. 58 tohoto nařízení, a že se zavazuje dodatečně dodat zbývající množství odpovídající jeho závazkům ve lhůtě stanovené příslušným vnitrostátním orgánem.
Prohlášení podle odstavce 1 musí být podáno před 31. srpnem následujícího hospodářského roku.
Článek 31
Počátek skladovacího období
1. Prvním dnem skladovacího období je den následující po uzavření smlouvy.
2. Jestliže bude uzavřena smlouva o skladování na určité období, které začíná později než den po uzavření smlouvy, nesmí být první den skladování později než 16. února.
Článek 32
Konec skladovacího období
1. Smlouvy o skladování hroznového moštu, zahuštěného hroznového moštu a rektifikovaného moštového koncentrátu zanikají mezi 1. srpnem a 30. listopadem po jejich uzavření.
2. Smlouvy o skladování stolního vína zanikají mezi 1. zářím a 30. listopadem po jejich uzavření.
3. Za účelem stanovení data, kdy smlouvy zanikají, předají producenti intervenční agentuře nejméně 15 dnů předem prohlášení, ve kterém upřesní poslední den platnosti.
Členské státy stanoví podmínky pro předložení tohoto prohlášení.
Jestliže není takové prohlášení předloženo, zaniká smlouva dnem 30. listopadu.
4. Producenti, kteří nepožádali o zálohu podle článku 40 tohoto nařízení, mohou od počátku pátého měsíce skladování uvádět na trh hroznový mošt a zahuštěný hroznový mošt určený k vývozu nebo k výrobě hroznové šťávy.
V takovém případě uvědomí producent intervenční agenturu podle odstavce 3.
Intervenční agentura se přesvědčí, že produkt byl použit k ohlášenému účelu.
Článek 33
Předčasné ukončení smlouvy na žádost producenta
1. Producenti, kteří nepožádali o zálohu podle článku 38 tohoto nařízení, mohou od 1. června ukončit smlouvy o skladování, jestliže jim to Komise s ohledem na vývoj trhu, na informace o stavu zásob a na odhady sklizně povolí.
2. Rozhodne-li Komise kromě toho o snížení množství podle čl. 29 odst. 5 písm. i) tohoto nařízení, mohou producenti během měsíce, který následuje po zveřejnění tohoto rozhodnutí, jednostranně vypovědět celou smlouvu nebo její část.
Článek 34
Prováděcí pravidla pro skladování
1. Po dobu skladování až do posledního dne platnosti smlouvy platí pro uskladněné produkty, že:
a) musí odpovídat dotyčným definicím podle přílohy I nařízení (ES) č. 1493/1999,
b) alespoň při ukončení smlouvy musí vykazovat předepsaný minimální obsah alkoholu pro dotyčný druh stolního vína,
c) nesmí být v obchodní úpravě v obalech o objemu menším než 50 litrů,
d) nesmí být dále plněny do obalů a
e) pokud se jedná o víno, musí být po uplynutí období skladování vhodné k nabízení nebo dodávání k přímé lidské spotřebě.
2. Aniž je dotčen článek 6, mohou být produkty, které jsou předmětem smlouvy, podrobeny pouze ošetřením nebo enologickým postupům potřebným k jejich nezávadné konzervaci.
Pro víno není povolena změna objemu o více než 2 % objemu stanoveného ve smlouvě.
U hroznového moštu nesmí tato změna překročit 3 %.
Jestliže tyto produkty byly plněny do jiných nádob, zvyšuje se tato procentní sazba o 1 %.
Pokud nejsou tyto procentní sazby během celého smluvního období překročeny, vzniká nárok na celou podporu.
Při jejich překročení nárok na podporu zaniká.
3. Aniž je dotčen článek 33 tohoto nařízení, nesmí producent po dobu platnosti smlouvy prodávat ani jiným způsobem uvádět do na trh produkt, který je předmětem smlouvy.
Odchylně od prvního pododstavce se může producent po dobu platnosti smlouvy zavázat, že stolní víno, které je předmětem smlouvy, dodá po uplynutí platnosti smlouvy k destilaci podle hlavy III tohoto nařízení.
4. Producent intervenční agenturu uvědomí v předstihu, ve lhůtě stanovené členským státem, o všech změnách vzniklých během doby platnosti smlouvy, které se týkají:
a) místa skladování nebo
b) balení produktu.
V takovém případě uvede nádobu, ve které bude produkt definitivně skladován.
5. Zamýšlí-li producent převézt produkt, který je předmětem smlouvy, na jiné místo skladování nacházející se v jiné obci nebo do jemu nenáležejícímu skladu, může tuto přepravu provést teprve po schválení intervenční agenturou, kterou o tom uvědomil podle odstavce 4.
6. Producenti, kteří uzavřeli smlouvu o soukromém skladování hroznového moštu, mohou tento mošt po dobu platnosti smlouvy zcela nebo částečně zpracovat na zahuštěný hroznový mošt nebo rektifikovaný moštový koncentrát.
Producenti, kteří uzavřeli smlouvu o soukromém skladování zahuštěného hroznového moštu, mohou tento mošt po dobu platnosti smlouvy zcela nebo částečně zpracovat na rektifikovaný moštový koncentrát.
Producenti mohou nechat proběhnout zpracovatelské úkony podle obou předcházejících pododstavců u třetí osoby, jestliže dotyčné produkty zůstanou v jejich vlastnictví a předtím odevzdali prohlášení.
Kontrolu těchto úkonů provádí dotyčný členský stát.
7. Dotyční producenti písemně sdělí intervenční agentuře počátek zpracovatelských úkonů podle odstavce 6, místo skladování a druh balení.
Toto sdělení musí být předloženo intervenční agentuře nejméně 15 dnů před počátkem zpracovatelských úkonů.
Producenti předají intervenční agentuře během jednoho měsíce od posledního dne provádění zpracovatelských úkonů zprávu o výsledcích rozboru k získanému produktu, která obsahuje alespoň údaje předepsané v článku 29 tohoto nařízení.
8. Pro zpracování podle odstavce 6 odpovídá podpora na skladování produktu, který je předmětem smlouvy,
a) částce podle čl. 25 písm. a) tohoto nařízení při zpracování podle odst. 6 prvního pododstavce,
b) částce podle čl. 25 písm. b) tohoto nařízení při zpracování podle odst. 6 druhého pododstavce.
Podpora se vypočte pro celé období skladování na základě množství produktu, které bylo předmětem smlouvy před zpracováním.
Článek 35
Změny produktu během skladování
1. Jestliže po dobu platnosti smlouvy nesplňuje produkt, který je předmětem smlouvy, zcela nebo částečně podmínky čl.
34 odst. 1 tohoto nařízení, neprodleně o tom producent uvědomí intervenční agenturu, aniž je dotčen odstavec 3.
Ke sdělení se přikládá zdůvodňující zpráva o výsledcích rozboru. Intervenční agentura ukončí smlouvu pro množství dotyčného produktu ke dni vystavení zprávy o výsledcích rozboru.
2. Jestliže se při kontrole intervenční agenturou nebo jiným kontrolním subjektem zjistí, že produkt, který je předmětem smlouvy, po dobu platnosti smlouvy již zcela nebo částečně nesplňuje podmínky čl. 34 odst. 1 tohoto nařízení, ukončí intervenční agentura smlouvu na množství dotyčného produktu ke dni, který určí.
Článek 36
Předpoklady pro poskytnutí podpory
1. S výjimkou případů vyšší moci:
a) nebude podpora poskytnuta, pokud producent nesplnil povinnosti podle čl. 34 odst. 1, 2, 3, 4, 5 a 7 tohoto nařízení nebo se odmítá podrobit kontrole;
b) bude podpora snížena, pokud producent nesplnil povinnosti podle tohoto nařízení nebo smlouvy, mimo povinností uvedených pod písmenem a); podpora se snižuje o částku, kterou na základě závažnosti protiprávního jednání stanoví příslušný orgán.
2. V uznaných případech vyšší moci stanoví intervenční agentura opatření, která pokládá vzhledem k okolnostem za nezbytná.
Článek 37
Výplata podpory
1. Podpora bude vyplacena nejpozději tři měsíce po dni zániku smlouvy, mimo:
a) případů vyšší moci;
b) případů, kdy z důvodu kontroly oprávněnosti podpory je zavedeno správní šetření.
V takovém případě proběhne výplata teprve po uznání oprávněnosti podpory.
2. V případě ukončení smlouvy podle článků 33 nebo 36 tohoto nařízení odpovídá poměrný nárok na podporu skutečnému trvání smlouvy.
Tato podpora bude vyplacena nejpozději tři měsíce po dnu ukončení smlouvy.
Článek 38
Poskytnutí zálohy
1. Producenti, kteří mají uzavřeny dlouhodobé smlouvy o skladování, obdrží na základě žádosti zálohu ve výši podpory vypočtené k datu ukončení smlouvy, pokud složili ve prospěch intervenční agentury jistotu ve výši 120 % částky podpory.
Záloha bude vyplacena nejpozději tři měsíce po složení jistoty.
Zbývající částka bude vyplacena nejpozději tři měsíce po dnu uzavření smlouvy.
2. Jistoty uvedené v odstavci 1 se podávají ve formě ručení institucí, která odpovídá kritériím členského státu, v němž se nachází příslušná intervenční agentura.
Jistota bude uvolněna, jakmile proběhne výplata zbývající částky.
Nebude-li podpora podle čl. 36 odst. 1 písm. a) splatná, propadá jistota v plné výši.
36 odst. 1 písm. b) tohoto nařízení za následek stanovení částky podpory, která je nižší než předem vyplacená částka, krátí se jistota o 120 % přeplacené částky podpory.
Takto krácená jistota se uvolňuje nejpozději tři měsíce po dni uplynutí smlouvy.
3. V případě použití čl. 29 odst. 5 písm. i) provedou členské státy potřebné úpravy.
Článek 39
Vztah k jakostním vínům
Stolní víno, které bylo předmětem smlouvy o skladování, nemůže být později uznáno ani za jakostní víno s. o., ani použito k výrobě jakostního vína s. o., jakostního šumivého vína s. o., jakostního likérového vína s. o. nebo jakostního perlivého vína s.o. podle definicí uvedených v čl. 54 odst. 1 nařízení (ES) č. 1493/1999.
HLAVA III
DESTILACE Uvedení
Článek 40
Předmět této hlavy
Touto hlavou se stanoví prováděcí pravidla pro destilaci podle hlavy III kapitoly II nařízení (ES) č. 1493/1999.
Článek 41
Definice
1. Pro účely této hlavy se rozumí:
a) "producentem":
i) pro kapitolu I této hlavy: každá fyzická nebo právnická osoba nebo jejich seskupení vyrábějící víno z čerstvých hroznů, hroznového moštu, částečně zkvašeného hroznového moštu nebo mladého vína v procesu kvašení pocházejících z vlastní produkce nebo nakoupených, a každá fyzická nebo právnická osoba nebo jejich seskupení, které podléhají závazkům podle článku 27 nařízení (ES) č. 1493/1999;
ii) pro kapitoly II a III této hlavy: každá fyzická nebo právnická osoba nebo jejich seskupení vyrábějící víno z čerstvých hroznů, hroznového moštu nebo částečně zkvašeného hroznového moštu pocházejících z vlastní produkce nebo nakoupených.
b) "palírnou": každá fyzická nebo právnická osoba nebo jejich seskupení
i) destilující víno, alkoholizované víno, vedlejší produkty z výroby vína nebo z jiného procesu zpracování hroznů a
ii) schválené příslušnými orgány členského státu, na jehož území se zařízení palírny nachází;
c) "producentem alkoholizovaného vína": každá fyzická nebo právnická osoba nebo jejich seskupení, s výjimkou palírny, která:
i) zpracovává víno na alkoholizované víno a
ii) je schválená příslušnými orgány členského státu, na jehož území se provozovna nachází;
d) "příslušnou intervenční agenturou":
i) pro příjem a povolování smluv nebo prohlášení o dodávkách k destilaci a smluv o dodávkách k výrobě alkoholizovaného vína: intervenční agentura určená členským státem, na jehož území se víno nachází v době, kdy je smlouva nebo prohlášení předloženo;
ii) pro výplatu podpory producenti alkoholizovaného vína podle článku 69: intervenční agentura určená členským státem, na jehož území se alkoholizované víno vyrábí;
iii) ve všech ostatních případech: intervenční agentura určená členským státem, na jehož území se destilace uskutečňuje.
2. Pro účely této hlavy se za palírnu považuje každá fyzická nebo právnická osoba nebo jejich seskupení, s výjimkou producentů alkoholizovaného vína, jestliže:
a) je schválena příslušnými orgány členského státu, na jehož území je usazena,
b) nakoupí u producenta podle odst. 1 písm. a) víno nebo vedlejší produkty z výroby vína nebo jiného procesu zpracování hroznů, které na své náklady nechá destilovat v uznané palírně, a
c) platí producenti za nakoupené produkty nejméně stanovenou minimální nánákupní cenu pro dotyčnou destilaci.
Osoby nebo seskupení považované za palírny mají stejná práva a povinnosti jako palírny.
3. Členské státy mohou v souladu s pravidly, která určí, stanovit, že pro účely uzavírání smluv a dodávání vína k destilaci, bude na žádost seskupení vinařských družstev považován za producenta toto seskupení pro celé množství vína vyrobeného a dodaného členy těchto vinařských družstev.
Nositelem práv a povinností stanovených právními předpisy Společenství však nadále zůstávají jednotlivá vinařská družstva.
Pokud zamýšlí seskupení po dohodě s dotyčnými vinařskými družstvy v některém hospodářském roce požádat o destilaci podle této hlavy, zpraví o tom písemně intervenční agenturu.
V takovém případě:
a) nemohou jednotlivá členská vinařská družstva individuálně ani podepsat smlouvy o destilaci ani dodávat víno k destilaci;
b) bude množství vína k destilaci dodané seskupením započteno členským vinařským družstvům, na jejichž účet se dodávka uskutečnila.
Porušení uvedených povinností uvedených v článku 2 tohoto nařízení jedním nebo více členskými vinařskými družstvy, aniž jsou dotčeny důsledky pro ně samotné, má za následek, že seskupení bude vyloučeno z dodávek určených pro destilaci v rozsahu množství vína, které mělo být doručeno vinařským družstvem, které povinnosti porušilo.
Členské státy, které uplatňují možnost danou tímto odstavcem, o tom uvědomí Komisi a sdělí opatření přijatá za tímto účelem.
Komise zajistí informování ostatních členských států.
Článek 42
Schválení palírny
1. Příslušné orgány členských států udělí schválení palírnám zastoupeným na jejich území, které chtějí provádět destilační operace podle této hlavy, a sestaví seznam schválených palíren.
Příslušné orgány však musí dohlédnout na to, aby do tohoto seznamu nezahrnuly takové schválené palírny, které nejsou schopny získávat destilací podle kapitoly I této hlavy produkty, jejichž obsah alkoholu činí nejméně 92 % objemových.
Příslušné orgány zajišťují aktualizaci uvedeného seznamu a členské státy sdělí Komisi všechny pozdější změny.
Komise zajistí zveřejnění těchto seznamů a změn.
2. Schválení palírny může být příslušným orgánem dočasně nebo trvale odebráno, pokud palírna nesplnila povinnosti vyplývající z předpisů Společenství.
Článek 43
Alkohol získaný destilací
Destilací podle této hlavy mohou být získány pouze tyto produkty:
a) neutrální alkohol odpovídající definici v příloze III tohoto nařízení, nebo
b) vínovice nebo matolinová pálenka odpovídající definicím v čl. 1 odst. 4 písm. d) nebo v čl. 1 odst. 4 písm. f) nařízení (EHS) č. 1576/89 ze dne 29. května 1989, kterým se stanoví obecná pravidla pro definici, označování a obchodní úpravu lihovin [4], nebo
c) destilát nebo surový alkohol s obsahem alkoholu nejméně 52 % objemových.
Při získávání produktu uvedeného v prvním pododstavci písm. c) může být tento produkt používán jen pod úředním dohledem a pro tyto účely:
i) k výrobě alkoholických nápojů,
ii) ke zpracování na některý z produktů uvedených pod písmeny a) nebo b), s výjimkou matolinové pálenky,
iii) k výrobě alkoholu pro průmyslové užití.
Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění dodržování povinností podle druhého pododstavce.
Článek 44
Metody rozboru pro neutrální alkohol
Metody rozboru ve Společenství vztahující se k neutrálnímu alkoholu definovanému v příloze IV tohoto nařízení jsou uvedeny v příloze V tohoto nařízení.
KAPITOLA I
POVINNÁ DESTILACE
Část I: Destilace vedlejších produktů vinifikace
Článek 45
Povinnost dodat vedlejší produkty k destilaci
1. Producenti, kteří podléhají některé z povinností destilace uvedených v článku 27 nařízení (ES) č. 1493/1999, tuto povinnost splní, jestliže nejpozději 15. července daného hospodářského roku dodají do palírny:
a) celkové množství matolin a vinných kalů schválené palírně a
b) případně víno schválené palírně nebo schválenému producentovi alkoholizovaného vína.
Jestliže producent dodává do palírny, které bylo schválení odejmuto, může být dodané množství zaneseno do účetnictví, ale jakákoliv podpora ze strany Společenství je vyloučena.
2. Producenti, kteří nevinifikují nebo jinak nezpracovávají hrozny v družstevních zařízeních a kteří během dotyčného hospodářského roku nezískají více než 25 hektolitrů vína či moštu, nemusí provádět žádné dodávky.
V italské části vinařských zón C a ve vinařské zóně Portugalska mohou být producenti, kteří podléhají povinnosti podle odstavce 1, od této povinnosti osvobozeni tím, že bude použita možnost podle čl. 27 odst. 8 nařízení (ES) č. 1493/1999, pokud jejich vinifikace nebo jiné zpracování hroznů je omezeno na množství odpovídající od 25 do 40 hektolitrů vína.
Článek 46
Vlastnosti vedlejších produktů dodaných k destilaci
1. Odchylně od čl. 27 odst. 4 nařízení (ES) č. 1493/1999 činí množství alkoholu ve výrobcích dodaných k destilaci pro producenta, kteří dodávají matoliny za účelem výroby anthokyanů, nejméně 5 % objemových alkoholu ve víně. U jakostních bílých vín s. o. odpovídá toto množství nejméně 7 %.
2. Ke stanovení objemu alkoholu, který má být dodán ve formě produktů uvedených v článku 48 tohoto nařízení, se stanoví v různých vinařských zónách paušální přirozený obsah alkoholu v % objemových na:
a) 8,5 % pro zónu B,
b) 9,0 % pro zónu C I,
c) 9,5 % pro zónu C II,
d) 10,0 % pro zónu C III.
3. Vedlejší produkty vinifikace musí při předávání k destilaci vykazovat alespoň následující průměrné vlastnosti, aby náklady na destilaci nepřekročily přijatelné meze:
a) u matoliny:
i) ve vinařské zóně B: 2 litry čistého alkoholu na 100 kilogramů,
ii) ve vinařské zóně C: 2 litry čistého alkoholu na 100 kilogramů, pokud byly získány z odrůd, které nejsou pro dotyčnou správní jednotku zatříděny jako moštové odrůdy; 2,8 litru čistého alkoholu na 100 kilogramů, pokud byly získány z odrůd, které jsou pro dotyčnou správní jednotku zatříděny pouze jako moštové odrůdy;
b) u vinných kalů:
i) ve vinařské zóně B: 3 litry čistého alkoholu na 100 kilogramů, vlhkost 45 %,
ii) ve vinařské zóně C: 4 litry čistého alkoholu na 100 kilogramů, vlhkost 45 %.
4. Pro producenta dodávající víno ze své produkce octárnám se množství alkoholu, vyjádřené v čistém alkoholu, které je obsaženo ve víně dodaném k těmto účelům, odečítá od množství alkoholu, vyjádřeného v čistém alkoholu, které je obsaženo ve víně, jež je třeba dodat k destilaci, aby byla splněna povinnost podle čl. 27 odst. 3 nařízení (ES) č. 1493/1999.
Na producenty dodávající své víno nebo vedlejší produkty k pokusům kontrolovaným členskými státy se vztahují ustanovení článku 47 o nákupní ceně a podpora, která se vyplácí palírně, činí 0,277 EUR na % objemové a hektolitr.
V případě pokusů nesmí členský stát překročit na každý pokus množství 100 tun matolin a 100 tun vinných kalů.
Článek 47
Nákupní cena
1. Nákupní cena uvedená v čl. 27 odst. 9 nařízení (ES) č. 1493/1999 se vztahuje na zboží bez obalu vyplaceně palírna.
2. Palírna vyplatí producentovi nákupní cenu podle odstavce 1 za dodané množství do tří měsíců ode dne dodání tohoto množství palírně.
Pokud producent nepodá stížnost, může však palírna:
a) vyplatit producentovi nejpozději tři měsíce po dodání produktu zálohu ve výši 80 % nákupní ceny nebo
b) vyplatit zálohu podle písmene a) po dodání produktu a nejpozději jeden měsíc po předložení faktury, která pro dotyčný produkt musí být vystavena do 31. srpna následujícího po daném hospodářském roce.
Zbývající částku uhradí palírna producentovi nejpozději následujícího 31. října.
Článek 48
Podpora palírně
1. Částka podpory, která bude vyplacena palírně za destilaci podle článku 27 nařízení (ES) č. 1493/1999, se stanoví na základě objemových procent alkoholu na hektolitr destilací získaného produktu takto:
a) u neutrálního alkoholu:
i) paušální podpora 0,6279 EUR,
ii) podpora na matoliny 0,8453 EUR,
iii) podpora na víno a vinné kaly 0,4106 EUR;
b) u matolinové pálenky a destilátu
nebo surového alkoholu z matolin o obsahu alkoholu nejméně 52 % objemových: 0,3985 EUR;
c) u vínovice: 0,2777 EUR;
d) u surového alkoholu z vína a vinných kalů: 0,2777 EUR.
Prokáže-li palírna, že destilát nebo surový alkohol, který získala destilací matolin, nebude použit k výrobě matolinové pálenky, může jí být vyplacena dodatečná částka ve výši 0,3139 EUR na % objemové a hektolitr.
2. Pokud jde o odstupňované podpory uvedené v odst. 1 písm. a) pro alkohol z matolin, případně alkohol z vína a vinných kalů,
a) mohou o nich rozhodnout členské státy, jestliže používání paušální podpory podle bodu i) vede nebo může vést k tomu, že v některém regionu Společenství nebude možné destilovat některé vedlejší produkty vinifikace;
b) budou povinně používány pro palírny, které během hospodářského roku destilovaly některou surovinu z více než 60 % v rámci celkové provedené destilace.
3. Na množství vína dodané k destilaci, které přesahuje o více než 2 % povinnost producenta podle čl. 45 odst. 1 tohoto nařízení, se podpora neposkytuje.
Článek 49
Výjimky z povinnosti dodávek
1. Povinnostem podle článku 27 nařízení (ES) č. 1493/1999 nepodléhají:
a) producenti, kteří vedlejší produkty vinifikace pod kontrolou a za podmínek podle čl. 50 odst. 1 tohoto nařízení zlikvidují,
b) producenti jakostního aromatického šumivého vína, jakostního aromatického šumivého vína stanovených pěstitelských oblastí a jakostního aromatického perlivého vína stanovených pěstitelských oblastí, kteří tato vína vyrobili z nakoupených hroznových moštů nebo částečně zkvašených hroznových moštů stabilizovaných za účelem odstranění kalů.
2. Producenti, kteří neprovádějí vinifikaci ani jiné zpracování hroznů v družstevních zařízeních a kteří během dotyčného hospodářského roku nezískají více než 25 hektolitrů vína nebo moštu, jsou osvobozeni od dodávky.
3. Za část vinařské produkce skutečně dodané do palírny v rámci destilace podle článku 28 nařízení (ES) č. 1493/1999 mohou producenti pro destilaci podle čl. 27 odst. 3 uvedeného nařízení dodat pouze vedlejší produkty vinifikace.
Článek 50
Stažení
1. Možnost podle čl. 27 odst. 8 nařízení (ES) č. 1493/1999 mohou využít pouze producenti:
a) kteří jsou usazeni v produkčních oblastech, kde by destilace pro ně představovala nepřiměřeně velké zatížení.
Seznam těchto produkčních oblastí sestaví příslušné orgány členských států a uvědomí o něm Komisi;
b) kteří nevinifikují ani jinak nezpracovávají hrozny v družstevních zařízeních a pro které malý objem nebo zvláštní vlastnosti výroby a poloha palíren by vedly k nepřiměřeně vysokým nákladům na destilaci.
2. Pro účely čl. 27 odst. 8 nařízení (ES) č. 1493/1999 je nutné vedlejší produkty stáhnout neprodleně, nejpozději koncem hospodářského roku, ve kterém vznikly. Stažení se s údajem o odhadovaném množstvím zaznamená do evidenční knihy podle článku 70 nařízení (ES) č. 1493/1999 nebo jej potvrdí příslušný orgán.
Stažení uvedených vinných kalů je považováno za uskutečněné, pokud kaly byly denaturovány, aby se zamezilo jejich užití při vinifikaci, a pokud je dodání takto denaturovaných kalů třetí osobě zaznamenáno v evidenčních knihách uvedených v předcházejícím pododstavci.
Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění kontroly těchto transakcí.
Členské státy, jejichž produkce vína přesahuje 25000 hektolitrů ročně, kontrolují na základě odebraných vzorků alespoň dodržení průměrného minimálního obsahu alkoholu podle článku 51 a včasné a úplné stažení vedlejších produktů.
Článek 51
Vlastnosti vedlejších produktů podléhajících stažení
Minimální obsah alkoholu vedlejších produktů vinifikace, které podléhají stažení pod kontrolou podle čl. 27 odst. 7 a čl. 27 odst. 8 nařízení (ES) č. 1493/1999, činí:
a) u matolin:
i) 2,1 litru na 100 kilogramů pro bílá jakostní vína s. o.,
ii) 3 litry na 100 kilogramů v ostatních případech;
b) u vinných kalů:
i) 3,5 litru na 100 kilogramů pro bílá jakostní vína s. o.,
ii) 5 litrů na 100 kilogramů v ostatních případech.
Část II: Destilace vín z odrůd s dvojím zatříděním
Článek 52
Povinnost dodat víno
Producenti podléhající destilační povinnosti podle článku 28 nařízení (ES) č. 1493/1999 splní své závazky, když dodají své víno nejpozději 15. července dotyčného hospodářského roku schválené palírně.
V případě podle článku 73 tohoto nařízení je povinnost splněna, jestliže víno je nejpozději 15. června dotyčného hospodářského roku dodáno schválenému producentovi alkoholizovaného vína.
Článek 53
Množství vína k dodání
Každý producent vína podle článku 28 nařízení (ES) č. 1493/1999 je povinen dodat množství vína ve výši vyrobeného množství.
Toto množství se snižuje:
a) o množství, které odpovídá běžně vinifikovanému množství vypočítanému podle odstavce 2 tohoto článku,
b) o množství, u kterého producent prokáže, že bylo nejpozději 15. července daného hospodářského roku vyvezeno.
Navíc může producent od množství, jež má být dodáno, odečíst množství rovnající se nejvýše 10 hektolitrům.
2. V případě získávání vína z hroznů odrůd zatříděných současně jako moštové odrůdy a jako odrůdy určené k jiným účelům je celkovým množstvím běžně vinifikovaného vína pro každou správní jednotku průměr množství vyrobeného během hospodářských let:
- 1974/75 až 1979/80 ve Společenství složeném z deseti členských států,
- 1978/79 až 1983/84 ve Španělsku a Portugalsku,
- 1988/89 až 1993/94 v Rakousku.
U vína z odrůd révy, které jsou v téže správní jednotce zatříděny současně jako moštové odrůdy i jako odrůdy k výrobě vínovice, bude toto množství odečteno od množství použitého k jiné destilaci než k výrobě vínovice s označením původu.
Pro vína uvedená v prvním pododstavci bude běžně vinifikované množství na hektar stanoveno dotčeným členským státem, který pro stejné referenční období uvedené v prvním pododstavci stanoví podíl vína, jež bylo získáno z hroznů odrůd zatříděných ve stejné správní jednotce současně jako moštové odrůdy a jako odrůdy určené k jiným účelům.
3. U každého producenta se celkové vyrobené množství rovná součtu množství vín stanovených v čl. 53 odst. 1 vína a uvedených v prohlášení o produkci podle článku 18 nařízení (ES) č. 1493/1999 a množství vykázaného v evidenční knize podle článku 70 nařízení (ES) č. 1493/1999, která tento producent získal po datu předložení prohlášení o produkci z hroznů nebo moštu odrůd uvedených v článku 28 nařízení (ES) č. 1493/1999, jež jsou uvedeny v tomto prohlášení.
4. U vína z odrůd révy, které jsou ve správní jednotce zatříděny současně jako moštové odrůdy a jako odrůdy určené k výrobě vínovice, jsou členské státy od hospodářského roku 1998/99 oprávněny odchylně od odstavce 3 povolit, aby si producent, který obdržel od hospodářského roku 1997/98 na část vinic svého hospodářství prémie za konečné vzdání se vinohradnictví podle článku 8 nařízení (ES) č. 1493/1999, ponechal během pěti hospodářských let po klučení běžně vinifikované množství ve výši jako před klučením.
Článek 54
Výjimky z povinnosti dodávek
Na základě odchylky podle čl. 28 odst. 1 nařízení (ES) č. 1493/1999 může být víno uvedené ve zmíněném článku:
a) dopraveno za účelem splnění vývozních celních formalit na celní úřad a pak musí opustit celní území Společenství, nebo
b) za účelem zpracování na alkoholizované víno být dopraveno do zařízení schváleného producenta alkoholizovaného vína.
Článek 55
Nákupní cena
1. Nákupní cenu uvedenou v čl. 28 odst. 3 nařízení (ES) č. 1493/1999 vyplatí palírna producentovi za dodané množství do tří měsíců ode dne dodání do palírny. Tato cena je cena za zboží bez obalu ze závodu podnik producenta.
2. Pro víno uvedené v čl. 53 odst. 2 druhém pododstavci může v souladu s čl. 28 odst. 3 nařízení (ES) č. 1493/1999 Francie stanovit nákupní cenu pro producenta podléhající destilační povinnosti různě podle pravidla hektarového výnosu. Pravidla platná v tomto členském státě zaručí, že průměrná cena skutečně vyplacená za všechna destilovaná vína činí 1,34 EUR na % objemové a hektolitr.
Článek 56
Podpora palírně
Částka podpory, která bude vyplacena palírně podle čl. 28 odst. 5 písm. a) nařízení (ES) č. 1493/1999, se stanoví na základě objemových procent alkoholu na hektolitr destilací získaného produktu takto:
a) u neutrálního alkoholu: 0,7728 EUR
b) u vínovice, surového alkoholu a destilátu nebo surového alkoholu z matolin o obsahu alkoholu nejméně 52 % objemových: 0,6401 EUR.
Článek 57
Vlastnosti alkoholu získaného některými destilacemi
Přímou destilací vín, která byla získána z odrůd zatříděných pro správní jednotku současně jako moštové odrůdy i jako odrůdy určené k výrobě vínovice, může být získán pouze produkt o obsahu alkoholu nejméně 92 % objemových.
Část III: Společná ustanovení pro části I a II této kapitoly
Článek 58
Částečné dodávky
Producenti podléhající destilační povinnosti podle článků 45 a 52 tohoto nařízení, kteří dodali před 15. červencem běžného hospodářského roku nejméně 90 % množství odpovídajícího jejich povinnosti, mohou svou povinnost splnit tím, že zbývající množství dodají před termínem, který stanoví příslušný státní orgán a který nemůže být pozdější než 31. srpen následujícího hospodářského roku.
V takovém případě:
a) se nákupní cena zbývajícího množství podle prvního pododstavce a cena alkoholu získaného z tohoto množství a dodaného intervenční agentuře snižuje o částku, která odpovídá podpoře stanovené pro danou destilaci na neutrální alkohol podle čl. 48 odst. 1 písm. a) bodu i) a čl. 56 písm. a) tohoto nařízení,
b) není vyplácena podpora na destilaci produktů, které nebyly intervenční agentuře dodány,
c) se povinnost považuje za splněnou ve lhůtě podle prvního pododstavce,
d) jsou příslušným orgánem destilační lhůty, lhůty k prokázání výplaty ceny uvedené pod písmenem a) a lhůty pro dodání alkoholu intervenční agentuře přizpůsobeny prodloužení dodacích lhůt.
Článek 59
Doklad o dodávce
Palírna vystaví producentovi před 31. srpnem následujícího hospodářského roku jako doklad o dodávce potvrzení, ve kterém jsou u dodaného produktu uvedeny alespoň druh, množství a skutečný obsah alkoholu v % objemových a data dodávek.
Dodává-li však producent produkty, které je povinen nechat destilovat v palírně nacházející se v členském státě jiném, než ve kterém byly tyto produkty získány, nechá palírna na dokladu předepsaném v článku 70 nařízení (ES) č. 1493/1999 potvrdit intervenční agenturou toho členského státu, ve kterém probíhá destilace, že tyto produkty byly palírnou převzaty.
Takto doplněný opis dotyčného dokladu zašle palírna producentovi do jednoho měsíce ode dne obdržení produktu určeného k destilaci.
Článek 60
Doklady, jež palírna předkládá intervenční agentuře
1. Za účelem získání podpory podá palírna nejpozději 30. listopadu následujícího hospodářského roku intervenční agentuře žádost, v níž se ohledně množství, na které je žádána podpora, uvádí:
a) i) pro víno a vinné kaly seznam dodávek jednotlivých producentů, který obsahuje alespoň tyto údaje:
- druh, množství, barvu a obsah alkoholu,
- číslo dokladu podle čl. 70 odst. 1 nařízení (ES) č. 1493/1999, jestliže je tento doklad potřeba pro přepravu produktu do zařízení palírny, jinak odkaz na doklad používaný podle vnitrostátních právních předpisů;
ii) pro matoliny jmenný seznam producentů, kteří dodali matoliny, a údaje o množství alkoholu obsaženém v matolinách dodaných k destilaci podle článku 27 nařízení (ES) č. 1493/1999;
b) prohlášení, které je řádně potvrzeno příslušným orgánem pověřeným členským státem a obsahuje alespoň tyto údaje:
i) množství produktů získaných destilací v členění podle skupin produktů podle článku 44 tohoto nařízení,
ii) datum získání těchto produktů;
c) doklad o tom, že producentovi byla během stanovené lhůty zaplacena minimální nákupní cena stanovená pro dotyčnou destilaci.
Členské státy však po předcházejícím souhlasu Komise mohou stanovit zjednodušený postup pro předkládání dokladu o vyplacení minimální nákupní ceny za vedlejší produkty vinifikace určené k destilaci.
2. Jestliže destilaci provádí sám producent, nahrazují se podklady podle odstavce 1 prohlášením, které je řádně potvrzeno příslušným orgánem pověřeným členským státem a obsahuje alespoň tyto údaje:
a) druh, množství, barvu a obsah alkoholu produktu k destilaci,
b) množství produktů získaných destilací rozčleněné podle kategorií produktů uvedených v článku 43 tohoto nařízení,
c) data získání těchto produktů.
3. Doklad o platbě minimální ceny může být nahrazen dokladem o poskytnutí jistoty u intervenční agentury.
Tato jistota činí 120 % požadované podpory.
V takovém případě musí palírna předložit nejpozději posledního dne měsíce února následujícího hospodářského roku intervenční agentuře doklad o tom, že v plné výši zaplatila nákupní cenu podle čl. 27 odst. 9 nebo čl. 28 odst. 3 nařízení (ES) č. 1493/1999.
4. V případě podle čl. 47 odst. 2 druhého pododstavce tohoto nařízení se doklad o platbě nákupní ceny nahrazuje dokladem o výplatě zálohy.
5. Intervenční agentura vyplatí palírně nebo – v případě odstavce 2 – producentovi podporu do tří měsíců od data obdržení žádosti, která obsahovala potřebné podklady.
6. Jestliže se zjistí, že palírna nezaplatila producentovi nákupní cenu, zaplatí odpovídající částku producentovi před 1. červencem roku následujícího po dotyčném hospodářském roce intervenční agentura, případně přes intervenční agenturu producentského členského státu.
Článek 61
Termíny destilačních úkonů
1. Víno, které bylo dodáno za účelem splnění povinnosti podle článku 27 nařízení (ES) č. 1493/1999, může být destilováno nejdříve od 1. ledna dotyčného hospodářského roku.
2. Palírny předají intervenční agentuře nejpozději 10. dne každého měsíce seznam o destilovaném množství v předcházejícím měsíci a o množství produktů získaném destilací, přičemž se tyto údaje člení podle kategorie produktů uvedených v článku 43 tohoto nařízení.
3. Destilační opatření nemohou být provedena po 31. červenci dotyčného hospodářského roku.
Článek 62
Dodání alkoholu intervenční agentuře
1. Aniž je dotčeno používání čl. 27 odst. 12 a čl. 28 odst. 6 nařízení (ES) č. 1493/1999, může palírna dodat intervenční agentuře nejpozději 30. listopadu po dotyčném hospodářském roce produkt, který vykazuje obsah alkoholu nejméně 92 % objemových.
Operace nezbytné k získávání produktů uvedených v prvním pododstavci se mohou uskutečnit buď v zařízení palírny, která uvedený produkt dodává intervenční agentuře, nebo v zařízeních smluvních palíren.
S výjimkou použití odst. 2 druhého pododstavce tohoto článku nemůže palírna dodávající intervenční agentuře fyzicky uchovávat dodávaný alkohol ve svých vlastních zařízeních; tento alkohol musí být skladován v prostorách spravovaných intervenční agenturou.
2. Cena, jež má být placena intervenční agenturou palírně za dodaný surový alkohol, se stanoví za % objemová na hektolitr takto:
a) u destilace podle článku 27 nařízení (ES) č. 1493/1999:
i) paušální cena: 1,654 EUR
ii) alkohol z matolin: 1,872 EUR
iii) alkohol z vína a vinných kalů: 1,437 EUR;
b) u destilace podle článku 28 nařízení (ES) č. 1493/1999:
- cena: 1,799 EUR.
Jestliže bude alkohol skladován v zařízeních, ve kterých byl získán, zkrátí se výše uvedené ceny o 0,5 EUR na hektolitr alkoholu.
3. Rozlišené ceny za alkohol z matolin a alkohol z vína nebo vinných kalů podle odst. 2 písm. a)
a) mohou být používány na základě rozhodnutí členských států, jestliže užití paušální ceny vede nebo může vést k tomu, že v některých regionech Společenství některý nebo některé vedlejší produkty vinifikace nemohou být destilovány;
b) se povinně použijí ve všech palírnách, jestliže během hospodářského roku v rámci veškeré provedené destilace činí tato surovina více než 60 %.
4. Získala-li palírna nárok na podporu podle článků 48 a 56 tohoto nařízení, snižuje se cena podle odstavce 2 o částku, která odpovídá částce této podpory.
5. Intervenční agentura vyplatí palírně cenu nejpozději tři měsíce od dodání alkoholu, pokud byly podány podklady a doklady podle článku 60.
KAPITOLA II
DOBROVOLNÁ DESTILACE
Článek 63
Zahájení destilace podle článku 29 nařízení (ES) č. 1493/1999
1. V každém hospodářském roce se destilace stolního vína a vína vhodného k získávání stolního vína podle článku 29 nařízení (ES) č. 1493/1999 zahajuje od 1. září.
2. Množství stolního vína a vína vhodného k získávání stolního vína, které může každý producent nechat destilovat, je omezeno na 40 % maximální produkce tohoto vína nahlášené během posledních tří hospodářských let, včetně běžného roku, pokud hlášení již proběhlo. V případě používání výše uvedené procentní sazby je produkovaným množstvím stolního vína množství, které je uvedeno ve sloupci "stolní víno" v hlášení o produkci podle čl. 18 odst. 1 nařízení (ES) č. 1493/1999.
3. Každý producent, který vyrobil stolní víno a víno vhodné k získávání stolního vína, může podepsat smlouvu nebo prohlášení podle článku 65 tohoto nařízení.
Ke smlouvě musí být přiložen doklad o složení jistoty ve výši 5 EUR na hektolitr.
Tyto smlouvy jsou nepřevoditelné.
4. Členské státy oznámí Komisi 5. a 20. dne každého měsíce nebo prvního následujícího pracovního dne celkové smluvní množství, na které byly uzavřeny smlouvy o destilaci během období od 16. do 31. dne předchozího měsíce, případně od 1. do 15. dne běžného měsíce.
5. Členské státy mohou dotyčné smlouvy schválit po uplynutí lhůty deseti pracovních dnů od oznámení Komisi podle odstavce 4, jestliže Komise mezitím nepřijme žádná zvláštní opatření.
Členské státy oznámí Komisi celkový objem takto schválených smluv nejpozději společně s příštím oznámením podle odstavce 4.
6. Jestliže množství, na které byly uzavřeny smlouvy a které bylo sděleno Komisi ke dni stanovenému v odstavci 4, přesáhnou množství, na něž byly vyčleněny prostředky, nebo hrozí, že toto množství přesáhnou, nebo jestliže toto množství značně překračuje absorpční kapacitu odvětví konzumního alkoholu nebo hrozí-li, že tuto kapacitu značně překročí, stanoví Komise jednotnou procentní sazbu přijetí pro množství sjednaná v dotyčných smlouvách a/nebo pozastaví oznámení nových smluv.
V takovém případě bude uvolněna jistota uvedená v odstavci 3 na sjednané, ale nepřijaté množství.
V případě neobvyklého vývoje uzavírání smluv nebo hrozby vážného narušení plynulosti běžného zásobování produkty destilace, může Komise stanovit procentní sazbu přijetí pro uzavřené smlouvy nebo pozastavit oznámení nových smluv.
7. Uzavřené smlouvy, které nebyly Komisi oznámeny v souladu s odstavcem 4, nemohou být schváleny.
8. Jistota podle odstavce 3 se uvolňuje poměrně k dodaným množstvím, jestliže producent prokáže dodávku do palírny.
9. Množství sjednané v každé smlouvě musí být dodáno palírně nejpozději 30. června daného hospodářského roku.
Článek 64
Částka podpory
1. Podpora, která má být vyplacena palírně nebo v případech uvedených v čl. 70 odst. 3 tohoto nařízení producentovi za víno destilované podle této kapitoly, se na základě objemových procent alkoholu na hektolitr produktu získaného destilací stanoví takto:
a) hlavní podpora podle čl. 29 odst. 4 nařízení (ES) č. 1493/1999:
- 1,751 EUR na % objemové a hektolitr pro surový alkohol a vínovici,
- 1,884 EUR na % objemové a hektolitr pro neutrální alkohol;
b) vedlejší podpora podle čl. 29 odst. 6 nařízení (ES) č. 1493/1999: 0,0336 EUR na den a hektolitr.
2. Palírna, která zamýšlí požadovat vedlejší podporu, sdělí intervenční agentuře množství a vlastnosti produktu, který hodlá skladovat a předpokládané datum počátku skladování.
Toto sdělení se musí uskutečnit nejpozději 30 dnů před datem počátku skladování.
Předpokládané datum počátku skladování je považováno za skutečné datum v případě, že intervenční agentura nevznese námitky ve výše uvedené lhůtě 30 dnů.
3. Vedlejší podpora podle odst. 1 písm. b) může být poskytnuta pouze:
- na množství alkoholu nad 100 hektolitrů v nádobách o objemu větším než 100 hektolitrů,
- nejvýše na dvanáct měsíců od 1. prosince,
- nejméně na šest měsíců.
Palírny mohou od 1. června ukončit skladování alkoholu, pokud to Komise povolí na základě stavu tohoto odvětví.
4. Při hlavní podpoře vyplatí intervenční agentura palírně nebo v případech uvedených v čl. 65 odst. 2 producentovi podporu vypočtenou podle odstavce 1 tohoto článku do tří měsíců ode dne prokázání skutečností podle čl. 65 odst. 10 tohoto nařízení.
Intervenční agentura vyplatí vedlejší podporu do tří měsíců od ukončení doby skladování.
5. Alkohol, na který je podle tohoto článku vyplácena podpora, nemůže být později nakoupen orgánem veřejné moci.
Pokud však přesto palírna chce svůj alkohol orgánu veřejné moci prodat, musí předtím vrátit dotyčné podpory.
6. Odchylně od odstavce 5 platí, že mají-li orgány veřejné moci program prodeje alkoholu, kterým nezasahuje do tradičního užití, např. nějaký agroenviromentální program pro prodej alkoholu do odvětví pohonných hmot, nevztahuje se odstavec 5 na množství prodané v rámci takového programu.
KAPITOLA III
SPOLEČNÁ USTANOVENÍ PRO KAPITOLY I A II
Část I: Všeobecně
Článek 65
Dodavatelská smlouva
Jakýkoli producent, který hodlá dodat víno ze své vlastní výroby pro jednu z destilačních operací uvedených v článcích 29 a 30 nařízení (ES) č. 1493/1999, uzavře dodavatelskou smlouvu nebo dodavatelské smlouvy (dále jen "smlouva") s palírnou nebo více palírnami.
Tuto smlouvu předloží k odsouhlasení příslušné intervenční agentuře do dne, jenž bude stanoven, a za podmínek stanovených členským státem.
Současně se smlouvou prokáže intervenční agentuře, že skutečně vyrobil množství vína určené k dodávce a že toto množství je v jeho držbě.
Tyto skutečnosti se nemusí prokazovat v členských státech, jejichž správní orgány je již mají k dispozici z jiných důvodů.
Producenti, na které se vztahují povinnosti podle článků 27 a 28 nařízení (ES) č. 1493/1999, palírně rovněž prokáží, že splnili tyto závazky během období stanoveného v čl. 2 odst. 2 tohoto nařízení.
2. Smlouva u dotyčného vína uvádí alespoň:
a) množství; toto množství musí být větší než 10 hektolitrů,
b) různé vlastnosti, zejména barvu.
Producent může dodávat víno k destilaci jen tehdy, pokud příslušná intervenční agentura schválila smlouvu.
Příslušný orgán může omezit počet uzavřených smluv na jednoho producenta.
Uskutečňuje-li se destilace v jiném členském státě než v tom, ve kterém byla smlouva schválena, zašle intervenční agentura, která schválila smlouvu, opis intervenční agentuře prvního členského státu.
3. Producenti podle odstavce 1 tohoto článku, kteří:
a) disponují vlastním destilačním zařízením a mají v úmyslu provádět destilaci podle této kapitoly,
b) mají v úmyslu nechat tuto destilaci provést v některém smluvním zařízení některé schválené palírny, předloží příslušné intervenční agentuře prohlášení o povolení dodávky k destilaci (dále jen "prohlášení") před termínem, jenž bude stanoven.
Producenti, na které se vztahují povinnosti podle článků 27 a 28 nařízení (ES) č. 1493/1999, rovněž předloží příslušné intervenční agentuře doklad o tom, že tyto povinnosti splnili během období stanoveného v čl. 2 odst. 2 tohoto nařízení.
4. Pro účely odstavce 3 se smlouva doplňuje:
a) v případě podle odst. 3 prvního pododstavce písm. a) prohlášením,
b) v případě podle odst. 3 prvního pododstavce písm. b) prohlášením, které je přiloženo k dodavatelské smlouvě o smluvní destilaci uzavřené mezi producentem a palírnou.
5. Vlastnosti vína určeného k destilaci se nemohou lišit od vlastností uvedených ve smlouvě nebo prohlášení podle tohoto článku.
Podpora se neposkytuje:
a) v případě, že množství vína skutečně dodané k destilaci nedosahuje 95 % množství uvedeného ve smlouvě nebo v prohlášení;
b) na množství vína, které přesahuje 105 % množství uvedeného ve smlouvě nebo v prohlášení;
c) na množství vína, které překračuje maximální množství stanovené pro dotyčnou destilaci.
Palírna zaplatí producentovi za dodané víno cenu podle článku 29 nebo 30 nařízení (ES) č. 1493/1999 v závislosti na objemových procentech alkoholu a hektolitrech.
Tato cena je cena za zboží bez obalu ze závodu podnik producenta.
7. Palírna vyplatí producentovi minimální nákupní cenu podle odstavce 6 do tří měsíců od uskutečnění dodávky, pokud producent prokázal příslušnému orgánu během dvou měsíců od dodání vína skutečnost podle odst.
1 třetího pododstavce tohoto článku. Bude-li tato skutečnost prokázána až po uplynutí lhůty dvou měsíců, zaplatí palírna do jednoho měsíce od té doby.
8. Palírna sdělí intervenční agentuře ve stanovené lhůtě následující a předá tyto podklady:
a) pro každého producenta, který dodal víno, a pro každé dodané množství: barvu a skutečný obsah alkoholu vína a číslo průvodního dokladu podle článku 70 nařízení (ES) č. 1493/1999 pro přepravu vína do zařízení palírny,
b) doklad o tom, že během stanovené lhůty bylo destilováno celkové množství vína uvedené ve smlouvě nebo v prohlášení,
c) doklad o tom, že producentovi byla zaplacena ve stanovené lhůtě nákupní cena podle odstavce 7 tohoto nařízení.
V případě uvedeném v odstavci 9 se předkládá intervenční agentuře pouze doklad podle písmene b).
Palírny předají intervenčním agenturám nejpozději 10. dne každého měsíce zprávu o destilovaném množství vína za uplynulý měsíc a o množství produktů získaných destilací, přičemž se tyto údaje člení podle kategorie produktů uvedených v článku 43 tohoto nařízení.
9. Uskuteční-li destilaci sám producent, který má současně funkci palírny, nebo ji uskuteční palírna na účet producenta, pak také producent uvádí příslušné intervenční agentuře údaje podle odstavce 8.
10. Členské státy při kontrole vín uvedených ve smlouvách kontrolují na základě odebraných reprezentativních vzorků alespoň:
a) skutečnou produkci a skutečné držení producentem množství vína určeného pro dodávky,
b) podle údajů ve smlouvě příslušnost vína ke kategorii, na kterou byla destilace zahájena.
Kontrola se provádí v libovolném termínu mezi předložením smlouvy a dodávkou palírně.
Členské státy, které disponují účinným kontrolním systémem pro zjištění dodržování prvního pododstavce písm. a), mohou omezit svou kontrolu na příjem do palírny.
Článek 66
Záloha
1. Palírna nebo v případě uvedeném v čl. 65 odst. 3 tohoto nařízení producent mohou požádat o vyplacení zálohy ve výši podpory dotyčné destilace, pokud složili jistotu ve prospěch intervenční agentury. Tato jistota činí 120 % uvedené částky.
Částka podle prvního pododstavce bude vypočtena podle % objemu alkoholu vína uvedeného ve smlouvě nebo prohlášení o dodávkách, a hektolitrů tohoto vína nebo podle hektolitrů čistého alkoholu v rámci vedlejší podpory podle čl. 64 odst.
1 písm. b) tohoto nařízení. Intervenční agentura vyplatí zálohu do tří měsíců po předložení dokladu o složení jistoty, jestliže byla smlouva schválena.
2. Intervenční agentura po předložení dokladů podle čl. 65 odst. 8 uvolní jistotu ve stanovené lhůtě.
Článek 67
Spoluúčast EZOZF na nákladech destilačních opatření
1. Záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu se podílí na výdajích intervenčních agentur za převzetí alkoholu.
Částka tohoto podílu se rovná podpoře stanovené podle článků 48, 56 a čl. 68 písm. a) tohoto nařízení a článku 3 nařízení (ES) č. 1493/1999.
2. Na tento podíl se vztahují články 4 a 6 nařízení (ES) č. 1258/19991 [5].
Část II: Alkoholizované víno
Článek 68
Zpracování na alkoholizované víno
1. Víno určené k destilaci podle tohoto nařízení může být zpracováno na alkoholizované víno.
V takovém případě může být destilací alkoholizovaného vína získána pouze vínovice.
2. Výroba alkoholizovaného vína probíhá pod úřední kontrolou.
Za tím účelem:
a) musí doklady a evidenční knihy podle článku 70 nařízení (ES) č. 1493/1999 uvádět zvýšení skutečného obsahu alkoholu v % objemových při udání odpovídajícího obsahu před přidáním a po přidání destilátu do vína,
b) musí být pod dohledem úředního subjektu před zpracováním na alkoholizované víno odebrán vzorek vína ke stanovení skutečného obsahu alkoholu v % objemových v úřední laboratoři nebo v laboratoři pracující pod úřední kontrolou,
c) předá producent alkoholizovaného vína dvě zprávy o výsledku rozboru obsahující údaje podle písmene b), přičemž jedna zpráva se odesílá intervenční agentuře členského státu, ve kterém je alkoholizované víno vyráběno.
3. Výroba alkoholizovaného vína probíhá během stejného období, jako je období stanovené pro dotyčnou destilaci.
4. Členské státy mohou omezit místa výroby alkoholizovaného vína, pokud jsou tato omezení nezbytná k zajištění co nejvhodnějších pravidel kontroly.
Článek 69
Výroba alkoholizovaného vína
1. Jestliže se použije možnost uvedená v čl. 68 odst. 1 a alkoholizované víno není vyráběno palírnou nebo na její účet, uzavře producent dodavatelskou smlouvu s povoleným producentem alkoholizovaného vína a tuto předloží příslušné intervenční agentuře ke schválení.
Jestliže je producent současně schváleným producentem alkoholizovaného vína a hodlá-li sám provést výrobu alkoholizovaného vína, nahrazuje se smlouva podle prvního pododstavce prohlášením o dodávce.
2. Na smlouvy a prohlášení podle odstavce 1 se vztahují ustanovení přijatá členskými státy.
3. Producent alkoholizovaného vína zaplatí producentovi za dodané víno alespoň minimální nákupní cenu stanovenou pro destilaci podle článků 27, 28, 29 případně 30 nařízení (ES) č. 1493/1999, přičemž tato cena je cena za zboží bez obalu:
a) vyplaceně provozovna producenta alkoholizovaného vína v případě destilace podle čl. 27 odst. 9 nařízení (ES) č. 1493/1999,
b) ze závodu provozovna producenta vína v ostatních případech.
S výhradou nezbytných úprav podléhá producent alkoholizovaného vína povinnostem, které se podle této hlavy vztahují na palírnu.
Částka podpory, jež má být vyplacena producentovi alkoholizovaného vína, se stanoví podle objemových procent skutečného obsahu alkoholu a hektolitrů vína takto:
- na destilaci podle článku 27 nařízení (ES) č. 1493/1999: 0,2657 EUR,
- na destilaci podle článku 28 nařízení (ES) č. 1493/1999: 0,6158 EUR,
- na destilaci podle článku 29 nařízení (ES) č. 1493/1999: 0,1715 EUR.
Podporu vyplatí příslušná intervenční agentura producentovi alkoholizovaného vína za podmínky, že dotyčný producent složí jistotu ve výši 120 % podpory, kterou má obdržet.
Tato jistota však není nezbytná, jestliže jsou podmínky pro výplatu podpory splněny předem.
Vyrábí-li producent alkoholizované víno v rámci různých ustanovení nařízení (ES) č. 1493/1999 o destilaci, může složit pouze jednu jistotu.
V takovém případě je výše jistoty 120 % všech podpor vyplácených producentovi alkoholizovaného vína na uvedené destilace.
Intervenční agentura uvolní jistotu po té, co ve stanovené lhůtě obdrží:
a) doklad o destilaci celkového množství alkoholizovaného vína uvedeného ve smlouvě nebo prohlášení, která proběhla ve stanovených lhůtách,
b) doklad o platbě minimální nákupní ceny podle článků 27, 28, 29 a 30 nařízení (ES) č. 1493/1999, která proběhla ve stanovené lhůtě.
V případě podle odst. 1 druhého pododstavce předá producent intervenční agentuře pouze doklad podle písmene a).
Článek 70
Destilace v jiném členském státu
1. Uskuteční-li se destilace alkoholizovaného vína v jiném členském státě než ve státě, ve kterém byla schválena smlouva nebo prohlášení, může být odchylně od čl. 69 odst. 4 tohoto nařízení vyplacena podpora na různé destilace palírně, pokud tato palírna do dvou měsíců od uplynutí lhůty stanovené k provedení dotyčné destilace podá žádost intervenční agentuře členského státu, na jehož území byla destilace provedena.
2. K žádosti podle odstavce 1 se přikládá:
a) doklad, ve kterém producent alkoholizovaného vína postupuje nárok na podporu palírně, s uvedením dotyčného množství alkoholizovaného vína a částky podpory; doklad musí být potvrzen příslušnými orgány členského státu, na jehož území proběhla výroba alkoholizovaného vína;
b) opis smlouvy nebo prohlášení podle čl. 69 odst. 1, které musí být schváleny příslušnou intervenční agenturou;
c) opis zprávy o výsledku rozboru podle článku 68;
d) doklad o zaplacení minimální nákupní ceny vína jeho producentovi;
e) doklad podle článku 70 nařízení (ES) č. 1493/1999 pro přepravu alkoholizovaného vína do palírny, ze kterého je zřejmé zvýšení skutečného obsahu alkoholu prostřednictvím údaje o obsahu alkoholu před přidáním a po přidání destilátu do vína, vyjádřeno v % objemových;
f) doklad o destilaci dotyčného alkoholizovaného vína.
3. V případě podle odstavce 1 nemusí producent alkoholizovaného vína skládat jistotu podle čl. 69 odst. 4.
4. Intervenční agentura vyplatí podporu nejpozději tři měsíce po předložení žádosti a dokladů uvedených v odstavci 2.
Článek 71
Zvláštní pravidla
1. V případě podle čl. 74 odst. 1 tohoto nařízení se předkládá dodavatelská smlouva nebo prohlášení o výrobě alkoholizovaného vína ke schválení příslušné intervenční agentuře nejpozději 31. prosince daného hospodářského roku. Intervenční agentura sdělí producentovi výsledek schvalovacího procesu do 15 dnů od data obdržení smlouvy nebo prohlášení.
2. V případě destilace podle článku 27 nařízení (ES) č. 1493/1999 může být výroba alkoholizovaného vína zahájena nejdříve 1. ledna dotyčného hospodářského roku, přičemž musí být v každém případě smlouva nebo prohlášení schváleny.
3. Producent zašle intervenční agentuře nejpozději 10. dne každého měsíce seznam množství vína, které dotyčný producent dodal během předcházejícího měsíce.
4. Aby mohl producent získat podporu, podá nejpozději 30. listopadu následujícího hospodářského roku intervenční agentuře žádost, ke které je přiložen doklad o složení jistoty podle čl. 69 odst. 4 tohoto nařízení.
Podpora bude vyplacena nejpozději tři měsíce po předložení dokladu o složení jistoty podle předcházejícího pododstavce, v každém případě teprve po schválení smlouvy nebo prohlášení.
5. S výhradou čl. 69 odst. 4 tohoto nařízení se jistota uvolňuje pouze tehdy, pokud byly podklady podle čl. 69 odst. 4 tohoto nařízení předloženy příslušné intervenční agentuře do 12 měsíců od obdržení smlouvy.
6. Jestliže se zjistí, že producent alkoholizovaného vína nezaplatil producentovi nákupní cenu, uhradí intervenční agentura producentovi před 1. červnem hospodářského roku, který následuje po dodání vína, částku ve výši podpory, případně přes intervenční agenturu členského státu producenta.
Část III: Správní ustanovení
Článek 72
Případy vyšší moci
1. Jestliže z důvodu vyšší moci nebude produkt určený k destilaci celkově nebo částečně destilován,
a) informuje o tom producent neprodleně intervenční agenturu členského státu, ve kterém se nacházejí jeho vinné sklepy, pokud případ vyšší moci nastal u produktu k destilaci v době, kdy jím mohl producent právně disponovat;
b) uvědomí o tom ve všech ostatních případech palírna neprodleně intervenční agenturu členského státu, ve kterém se nachází její destilační zařízení.
V případech podle prvního pododstavce stanoví informovaná intervenční agentura opatření, která považuje vzhledem k danému stavu za nezbytná.
Může zejména souhlasit s prodloužením stanovených lhůt.
2. V případech podle odst. 1 prvního pododstavce písm. a) a jestliže se sklepy producenta a destilační zařízení nacházejí ve dvou členských státech, spolupracují intervenční agentury obou členských států při přímé výměně informací pro používání odstavce 1.
V případu podle odst. 1 prvního pododstavce písm. b) může informovaná intervenční agentura zmocnit také palírnu v případě smluvní destilace – za souhlasu producenta – k převodu práv a závazků na dosud nedestilované množství produktů na jinou palírnu.
Článek 73
Kontrola destilačních úkonů
1. Kontrola vlastností produktů dodaných k destilaci, zvláště množství, barva a obsah alkoholu, se provádí na základě:
a) dokladu podle článku 70 nařízení (ES) č. 1493/1999 přiloženého k přepravě;
b) rozboru vzorků, které jsou odebrány úředním subjektem členského státu při vstupu produktu do palírny.
Tento odběr se může uskutečnit odebráním reprezentativního vzorku;
c) případně smluv uzavřených podle této hlavy.
Rozbory se provádějí ve schválených laboratořích podle článku 72 nařízení (ES) č. 1493/1999, které sdělují výsledek intervenční agentuře členského státu, v němž se uskutečňuje destilace.
Jestliže nebude vystaven doklad uvedený v prvním pododstavci písm. a) podle platných předpisů Společenství, uskuteční se kontrola vlastností produktu určeného k destilaci na základě rozboru podle prvního pododstavce písm. b).
Zástupce úředního subjektu ověří množství destilovaného produktu, termín destilace a množství a vlastnosti získaného produktu.
2. Výsledek ověření části vína, které je předmětem smlouvy, je platný pro celkové množství vína, které je předmětem této smlouvy.
3. Členské státy mohou stanovit použití indikátoru.
Členské státy nemohou na svém území na základě přítomnosti indikátoru bránit uvádění do oběhu produktů určených k destilaci nebo produktů destilace.
Jestliže budou k destilaci dodávány produkty podle tohoto nařízení od více producentů, mohou členské státy stanovit, že se přeprava uskuteční společně.
V takovém případě se provede kontrola vlastností produktů podle článku 70 tohoto nařízení v souladu s pravidly přijatými dotyčnými členskými státy.
4. Členské státy, které využívají možnosti stanovené v odstavci 3, o tom uvědomí Komisi a sdělí jí, která ustanovení přijaly za tímto účelem.
V případě uvedeném v odst. 3 prvním pododstavci uvědomí Komise ostatní členské státy.
Článek 74
Porušení této hlavy
1. Jestliže z posouzení podkladů vyplývá, že producent nesplnil u celkového dodaného množství produktu nebo jeho části podmínky stanovené v předpisech Společenství pro dotyčnou destilaci, sdělí příslušná intervenční agentura tuto skutečnost palírně a producentovi.
2. Pro množství produktů uvedená v odstavci 1 nemusí palírna dodržet cenu uvedenou v článcích 27, 28, 29 a 30 nařízení (ES) č. 1493/1999.
3. Aniž je dotčen článek 2 tohoto nařízení, platí, že nesplní-li producent nebo palírna pro celkové dodané množství produktu nebo jeho část podmínky stanovené v předpisech Společenství pro dotyčnou destilaci,
a) nevzniká pro dotyčné množství nárok na podporu;
b) nemůže palírna dodat intervenční agentuře produkty destilace dotyčného množství produktu.
Jestliže již byla podpora vyplacena, vybere ji intervenční agentura od palírny zpět.
Pokud se již uskutečnila dodávka produktu získaného destilací, vybere intervenční agentura od palírny částku odpovídající částce podpory stanovené pro danou destilaci.
Jestliže však budou překročeny lhůty stanovené tímto nařízením, může být rozhodnuto o snížení podpory.
4. Intervenční agentura vybere od producenta částku ve výši podpory vyplacené palírně, pokud producent nesplnil podmínky stanovené v předpisech Společenství pro danou destilaci z některého z těchto důvodů:
a) producent nepředložil ve stanovené lhůtě prohlášení o sklizni, produkci nebo zásobách;
b) producent předložil prohlášení o sklizni, produkci nebo zásobách, které příslušný orgán členského státu považuje za neúplné nebo nepřesné a chybějící nebo nepřesné údaje jsou zásadní pro uplatňování dotyčných opatření;
c) producent nesplnil povinnosti podle článku 37 nařízení (ES) č. 1493/1999 a toto porušení povinností bylo zjištěno nebo palírně oznámeno teprve poté, co proběhla výplata minimální ceny podle dřívějšího prohlášení.
Článek 75
Sankce
1. Mimo případů vyšší moci:
a) jestliže palírna nesplnila povinnosti podle této hlavy nebo bránila kontrole, nevyplatí se jí podpora;
b) jestliže palírna nesplní některou svou povinnost s výjimkou povinností podle písmene a), sníží příslušný orgán podporu o částku v závislosti na závažnosti porušení povinností.
2. V případech vyšší moci rozhodne příslušný orgán o opatřeních, která považuje vzhledem k okolnostem za nezbytná.
3. V případě, kdy palírna nesplní své povinnosti ve stanovených lhůtách, snižuje se podpora takto:
a) vzhledem k výplatě nákupní ceny producentovi podle čl. 47 odst. 2, článku 55 a čl. 65 odst. 7 se po dobu jednoho měsíce krátí podpora za každý den zpoždění o 1 %. Po uplynutí tohoto měsíce se již žádná podpora neposkytuje;
b) pokud jde o
i) předání dokladu o výplatě nákupní ceny podle čl. 60 odst. 1 a čl. 65 odst. 8,
ii) podání žádosti o podporu podle čl. 60 odst. 1 a čl. 64 odst. 2 druhého pododstavce a čl. 65 odst. 8,
iii) dodání alkoholu podle čl. 62 odst. 1,
iv) předání seznamu destilovaného množství a získaných produktů podle čl. 61 odst. 2,
v) předání seznamu množství dodaného k výrobě alkoholizovaného vína podle čl. 71 odst. 3,
snižuje se podpora po dobu dvou měsíců o 0,5 % za každý den.
Po uplynutí těchto dvou měsíců se již žádná podpora neposkytuje.
Jestliže byla podpora vyplacena předem, bude odpovídající podíl jistoty uvolněn poměrně ke splatné podpoře.
Pokud není žádná podpora splatná, propadá celá jistota.
4. Členské státy uvědomí Komisi o případech použití odstavce 1 a o rozhodnutích týkajících se žádostí v případech vyšší moci.
Část IV: Snížení nákupní ceny pro víno podle článku 32 nařízení (ES) č. 1493/1999
Článek 76
Snížení nákupní ceny některých obohacených vín
1. Nákupní cena vína dodaného k destilaci podle článků 29 a 30 nařízení (ES) č. 1493/1999 se sníží o následující částky:
- v zóně A: 0,3626 EUR,
- v zóně B: 0,3019 EUR,
- v zóně C: 0,1811 EUR.
Snížení podle prvního pododstavce se nepoužije:
a) na víno, které bylo dodáno producenty, kteří se vzdali v dotyčném hospodářském roce všech podpor stanovených podle článku 34 nařízení (ES) č. 1493/1999, z oblasti, v níž se může uskutečnit zvýšení obsahu alkoholu pouze přídavkem hroznového moštu.
V takovém případě předloží producent palírně opis o vzdání se dotyčných podpor, který je řádně potvrzen příslušným orgánem jmenovaným členským státem;
b) na víno, které bylo dodáno do palírny po termínech stanovených pro jednotlivé vinařské zóny přílohou V částí G bodem 7 nařízení (ES) č. 1493/1999 a bylo dodáno producentem, který doložil příslušným orgánům, že během hospodářského roku ani nezvýšil obsah alkoholu ve své produkci stolního vína přídavkem sacharosy, ani nepodal žádost o podporu podle článku 34 uvedeného nařízení;
c) na víno a vinařské produkty, pro které členské státy v dotyčném hospodářském roce nepovolily žádné zvýšení obsahu alkoholu.
2. Částka za množství vína dodané do palírny podle tohoto odstavce, snížená podle odstavce 1, se vyplácí buď přímo producentovi, který o to požádal před 1. srpnem příslušný orgán a v daném hospodářském roce nezvýšil obsah alkoholu ve svém stolním vínu přídavkem sacharózy ani nepodal žádost o podporu podle článku 34 nařízení (ES) č. 1493/1999, nebo palírně.
Producentům, kteří před 1. srpnem podali žádost a kteří během hospodářského roku nezvýšili obsah alkoholu ve svém stolním víně přídavkem sacharózy nebo o uvedenou podporu žádali pouze pro určitou část celkového množství stolního vína dodaného během hospodářského roku, je částka podle prvního pododstavce vyplácena na množství, které odpovídá rozdílu mezi množstvím stolního vína dodaného k destilaci a množstvím stolního vína, u kterého byl zvýšen obsah alkoholu.
Příslušné orgány členských států mohou od těchto producentů vyžadovat doklady, podle kterých lze ověřit opodstatněnost žádosti.
Článek 77
Snížení podpory podle článku 76
V případě vína, které je dodáno k destilaci podle článku 76 tohoto nařízení a na které bylo uplatněno snížení nákupní ceny, se:
a) podpora, jež má být vyplacena palírnám,
b) cena, jež má být zaplacena palírnám za dodávku intervenčním agenturám podle článku 30 nařízení (ES) č. 1493/1999,
c) podíl EZOZF na výdajích intervenční agentury za převzetí alkoholu podle článku 30 nařízení (ES) č. 1493/1999
snižuje o částku rovnající se snížení podle článku 76.
KAPITOLA IV
ODBYT ALKOHOLU Z DESTILACE PODLE KAPITOLY I TÉTO HLAVY A PŘÍPADNĚ PODLE ČLÁNKU 30 NAŘÍZENÍ (ES) Č.
1493/1999
Článek 78
Předmět tohoto oddílu a definice
1. Tímto oddílem se stanoví prováděcí pravidla pro odbyt alkoholu z destilace podle článků 27, 28 a 30 nařízení (ES) č. 1493/1999 (dále jen "alkohol").
Odbyt se může uskutečnit buď za účelem nového průmyslového užití (pododdíl I) nebo k výhradnímu užití jako pohonné hmoty ve třetích zemích (pododdíl II) nebo jako bioethanol ve Společenství (pododdíl III).
2. Pro účely tohoto oddílu se "nabídkovým řízením" rozumí svobodná soutěž zájemců na základě výzvy k předkládání nabídek nebo na základě postupu od ní odvozeného, přičemž vybrána bude nabídka toho zájemce, který předloží nabídku slučitelnou s tímto nařízením a nejvýhodnější.
Pododdíl I: Odbyt alkoholu za účelem nového průmyslového užití
Článek 79
Definice "nového průmyslového užití"
Aniž je dotčen čl. 31 odst. 2 nařízení (ES) č. 1493/1999, může Komise vypsat nabídkové řízení na malé projekty uskutečňované ve Společenství, jejichž podstatou je mimo jiné nové průmyslové užití alkoholu, např.:
a) vytápění skleníků,
b) sušení krmiv,
c) palivo pro kotelny, zejména pro kotelny cementáren,
a pro zpracování zboží určeného k vývozu producentem, který v posledních dvou letech se nejméně jedenkrát podílel na aktivním zušlechťovacím styku, mimo postupů sestávajících pouze z další destilace, rektifikace, odstranění vody, čištění nebo denaturace alkoholu.
Jestliže je alkohol určen k vývozu do třetích zemí ve formě určitého zboží, musí být prokázáno, že v předcházejících dvou letech mohl být užíván alkohol ze třetích zemí k výrobě téhož vývozního zboží v rámci aktivního zušlechťovacího styku.
Článek 80
Zahájení nabídkového řízení
Komise zahájí postupem podle článku 75 nařízení (ES) č. 1493/1999 nabídkové řízení na odbyt alkoholu z destilace podle článků 27, 28 a 30 uvedeného nařízení za účelem nového průmyslového užití.
Množství alkoholu zařazené do tohoto nabídkového řízení nesmí ročně překročit 400000 hektolitrů alkoholu o 100 % objemových
Článek 81
Oznámení o nabídkovém řízení
Oznámení o nabídkovém řízení se zveřejňuje v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto oznámení uvede:
a) zvláštní podmínky nabídkového řízení a název a adresy příslušných intervenčních agentur,
b) množství alkoholu o 100 % objemových, které je předmětem nabídkového řízení,
c) nádobu nebo více nádob tvořících jednu šarži na členský stát,
d) minimální cenu, která může být přijata, případně rozlišenou podle způsobu užití,
e) jistoty složené účastníkem podle čl. 82 odst. 5 a jistoty na řádné provedení podle čl. 84 odst. 3 písm. b) tohoto nařízení.
Článek 82
Podmínky pro nabídky
1. Kromě údajů uvedených v článku 97 uvede nabídka:
a) množství alkoholu, na které se nabídka vztahuje, členěné podle skladovacích nádob a vyjádřené v hektolitrech alkoholu o 100 % objemových;
b) číslo nádoby alkoholu zařazeného do nabídkového řízení, v níž je alkohol skladován; tyto skladovací nádoby se nacházejí v tomtéž členském státě;
c) přesné průmyslové užití alkoholu;
d) druh vyváženého zboží, pokud je předepsaným užitím alkoholu jeho vývoz do třetích zemí ve formě zboží.
2. Nabídka může obsahovat upozornění, že je považována za podanou pouze tehdy, pokud se výběr týká celkového množství uvedeného účastníkem v nabídce.
3. Účastník může podat pouze jednu nabídku na jeden druh alkoholu, způsob konečného užití a nabídkového řízení.
Jestliže podá více nabídek, jsou všechny neplatné.
4. Nabídka musí být doručena intervenční agentuře příslušného členského státu nejpozději ve 12 hodin bruselského času dne uvedeného v oznámení o nabídkovém řízení.
Tento den se musí nacházet mezi 15. a 25. dnem po zveřejnění oznámení o nabídkovém řízení.
5. Nabídka je platná pouze tehdy, když před uplynutím lhůty pro podání nabídky se prokáže, že byla složena účastnická jistota ve prospěch příslušné intervenční agentury.
6. Příslušná intervenční agentura sdělí Komisi do dvou pracovních dnů od uplynutí lhůty pro předložení nabídky jmenný seznam účastníků, jejichž nabídky lze podle článku 97 tohoto nařízení přijmout, nabízené ceny, požadovaná množství, místo skladování, druh daného alkoholu a přesné budoucí užití.
Článek 83
Přijetí nebo zamítnutí nabídky
1. Komise rozhodne o přijetí nebo zamítnutí postupem podle článku 75 nařízení (ES) č. 1493/1999 podle množství doručených nabídek a případně podle zamýšleného konečného užití alkoholu.
2. Komise sestaví seznam přijatých nabídek a zohlední přitom nejvyšší nabídky v sestupném pořadí až do vyčerpání množství alkoholu uvedeného v oznámení o nabídkovém řízení.
3. Vztahuje-li se více vyhovujících nabídek zcela nebo částečně na stejné nádoby, schválí Komise dotyčné množství alkoholu tomu účastníkovi, který předkládá absolutně nejvyšší nabídky.
Komise může v rozhodnutí uvedeném v odstavci 1 navrhnout účastníkům, jejichž nabídkám podle prvního pododstavce nemůže vyhovět, aby nahradili dotyčné množství alkoholu alkoholem stejného druhu.
V takovém případě jsou považovány za podané odpovídající nabídky, pokud dotyční účastníci písemně nevyjádří nesouhlas s tímto převodem u příslušné intervenční agentury ve lhůtě deseti pracovních dnů ode dne oznámení rozhodnutí Komise uvedeného v odst. 5 písm. a) tohoto článku.
Za tím účelem Komise svým rozhodnutím za souhlasu příslušné intervenční agentury sdělí, ve kterých nádobách je skladováno náhradní množství alkoholu.
4. Pokud bylo doručeno více nabídek se stejnou cenou, které překračují oznámené množství alkoholu, udělí příslušná intervenční agentura souhlas k tomuto množství:
a) buď poměrně vzhledem k množství požadovaným v nabídkách,
b) nebo rozdělením množství stejným dílem na všechny účastníky,
c) nebo losováním.
5. Komise:
a) oznámí rozhodnutí přijatá podle tohoto článku těm členským státům a intervenčním agenturám, jež mají v držbě alkohol, na který byla učiněna nabídka;
b) zveřejní výsledky nabídkového řízení ve zjednodušené formě v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 84
Oznámení o výběru nabídky
1. Intervenční agentura neprodleně sdělí každému účastníkovi doporučeným dopisem s potvrzením o doručení, zda byla jeho nabídka vybrána.
2. Intervenční agentura vystaví každému vybranému účastníkovi prohlášení o výběru nabídky, které potvrzuje, že jeho nabídka byla přijata.
Jestliže náhrada navržená Komisí při používání čl. 83 odst. 3 tohoto nařízení nebyla účastníkem zamítnuta, vystaví prvního pracovního dne po uplynutí lhůty podle čl. 83 odst. 3 druhého pododstavce poslední věty příslušná intervenční agentura prohlášení o výběru nabídky ve smyslu prvního pododstavce.
3. Do dvou týdnů od obdržení sdělení podle odstavce 1, a v případě použití odst. 2 druhého pododstavce tohoto článku po vystavení oznámení o výběru nabídky
a) si nechá každý účastník doručit intervenční agenturou prohlášení o výběru nabídky podle odstavce 2;
b) složí každý účastník ve prospěch příslušné intervenční agentury jistotu na řádné provedení, jejímž účelem je zajistit užití alkoholu pro účel stanovený v jeho nabídce.
Článek 85
Převzetí alkoholu
1. Převzetí alkoholu probíhá po předložení poukázky na převzetí, které vystavuje intervenční agentura po zaplacení daného množství.
Toto množství se stanoví s přesností na hektolitr alkoholu o 100 % objemových.
2. Vlastnictví alkoholu, na které byla vystavena poukázka na převzetí, přechází na vybraného účastníka ke dni uvedenému na poukázce, nemůže však vzniknout později než pět dnů od vystavení poukázky; dotyčné množství je považováno za vyskladněné k tomuto dni.
Od tohoto dne nese kupující riziko krádeže, ztráty či zničení a náklady na skladování pro nepřevzatý alkohol.
3. V poukázce na převzetí je uveden termín, do kterého musí být fyzicky převzato zaplacené množství alkoholu ze skladu příslušné intervenční agentury.
4. Převzetí alkoholu musí být uzavřeno čtyři měsíce ode dne doručení prohlášení o výběru nabídky.
5. Použití alkoholu zařazeného do nabídkového řízení musí být uzavřeno dva roky ode dne prvního převzetí.
Pododdíl II: Odbyt alkoholu za účelem výhradního užití jako pohonné hmoty ve třetích zemích
Článek 86
Podmínky nabídkového řízení uvedeného v tomto pododdílu
Každé čtvrtletí zahájí Komise postupem podle článku 75 nařízení (ES) č. 1493/1999 několik jednotlivých nabídkových řízení na vývoz do stanovených třetích zemí za účelem užití jako pohonné hmoty, přičemž množství zařazeného do každého nabídkového řízení je nejméně 50000 hektolitrů vinného alkoholu a za čtvrtletí celkem nepřekročuje 600000 hektolitrů alkoholu o 100 % objemových.
Tento alkohol musí:
1. být dovezen do některé z následujících třetích zemí a tam musí být dehydratován:
a) Kostarika,
b) Guatemala,
c) Honduras, včetně Swan Islands,
d) El Salvador,
e) Nikaragua,
f) Svatý Kryštof a Nevis,
g) Bahamy,
h) Dominikánská republika,
i) Antigua a Barbuda,
j) Dominika,
k) Britské Panenské ostrovy a Montserrat,
l) Jamajka,
m) Svatá Lucie,
n) Svatý Vincenc, včetně severní Grenady,
o) Barbados,
p) Trinidad a Tobago,
q) Belize,
r) Grenada, včetně jižní Grenady,
s) Aruba,
t) Nizozemské Antily (Curaçao, Bonaire, Svatý Eustach, Saba a jižní část Svatého Martina),
u) Guyana,
v) Americké Panenské ostrovy,
w) Haiti;
2. být používán pouze jako pohonná hmota ve třetí zemi.
Článek 87
Oznámení o nabídkovém řízení
1. Oznámení o nabídkovém řízení se zveřejňuje v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto oznámení uvede:
a) náležitosti pro podání nabídky;
b) stanovené užití a/nebo účel určení alkoholu;
c) minimální cenu, na kterou mohou být podávány nabídky;
d) adresy útvaru Komise, kterému se nabídky podávají;
e) lhůty pro převzetí alkoholu podle čl. 91 odst. 10 tohoto nařízení;
f) náležitosti pro obdržení vzorku;
g) platební podmínky;
h) údaje o tom, zda alkohol musel být denaturován.
2. Každé oznámení o nabídkovém řízení se vztahuje na jednotlivou šarži, přičemž alkohol z této šarže může být skladován ve více členských státech.
3. V oznámení o nabídkovém řízení mohou být vyloučeny některé země určení podle čl. 86 bodu 1.
Článek 88
Nabídky
1. Každý účastník může na jedno oznámení podle tohoto pododdílu II podat pouze jednu nabídku.
Pokud podá více nabídek, jsou všechny nabídky neplatné.
2. Nabídka musí obsahovat údaje o místu konečného užití schváleného alkoholu a závazek účastníka dodržet toto určení.
3. Nabídka musí dále obsahovat doklad vydaný po oznámení o nabídkovém řízení o tom, že účastník má závazky s hospodářským subjektem v odvětví paliv z některé ze třetích zemí uvedených v článku 86 tohoto nařízení, který se zavázal alkohol zařazený do nabídkového řízení dehydratovat v některé z těchto zemí a vyvézt jej k výhradnímu určení jako pohonné hmoty.
4. Nabídka musí být doručena příslušnému útvaru Komise nejpozději ve 12 hodin bruselského času dne uvedeného v oznámení o nabídkovém řízení jako dne pro podání nabídky.
5. Nabídka je platná pouze tehdy, když bude ve lhůtě pro podání nabídky předložen doklad, že byla složena jistota ve prospěch příslušné intervenční agentury.
Dotyčná účastnická jistota činí 4 EUR na hektolitr alkoholu o 100 % objemových a musí být složena na celkové množství nabídnuté k prodeji.
6. Pro účely odstavce 5:
a) potvrdí příslušná intervenční agentura účastníkům neprodleně složení účastnických jistot na množství, kterým se daná intervenční agentura zabývá;
b) předají příslušné intervenční agentury Komisi do dvou pracovních dnů od uplynutí lhůty pro podání nabídky seznam ověřených a přijatých účastnických jistot.
7. Dodržení nabídky po uplynutí lhůty pro podání nabídek a složení jistoty pro zajištění vývozu a/nebo jistoty na řádné provedení je zásadním požadavkem ve smyslu článku 20 nařízení Komise (EHS) č. 2220/85.
Článek 89
Přijetí nebo zamítnutí nabídky
1. Komise postupem podle článku 75 nařízení (ES) č. 1493/1999 rozhodne o přijetí nebo zamítnutí podaných nabídek v nejkratší možné době.
2. Po přijetí nabídek vybere Komise účastníka, který podal nejvýhodnější nabídku; v případě stejných cenových nabídek rozhodne losování.
3. Komise:
a) uvědomí účastníky dopisem s potvrzením o doručení o tom, že jejich nabídka nebyla přijata;
b) oznámí přijatá rozhodnutí členským státům, které mají alkohol v držbě, a vybraným účastníkům;
c) zveřejní výsledky nabídkového řízení ve zjednodušené formě v Úředním věstníku Evropských společenství.
4. Účastnická jistota podle čl. 88 odst. 5 tohoto nařízení bude uvolněna, pokud nebyla nabídka přijata nebo pokud vybraný účastník složil jistotu na zajištění vývozu a na řádný průběh daného nabídkového řízení.
Článek 90
Prohlášení o výběru nabídky
Intervenční agentura vystaví každému vybranému účastníkovi prohlášení o výběru nabídky, které potvrzuje, že jeho nabídka byla přijata.
Toto prohlášení je předáváno do 20 dnů od obdržení sdělení uvedeného v čl. 89 odst. 3 tohoto nařízení.
Článek 91
Převzetí alkoholu
1. Intervenční agentura mající v držbě alkohol a vybraný účastník sestaví společně předběžný plán pro postupné převzetí alkoholu.
2. Před každým převzetím alkoholu a nejpozději dnem vystavení poukázky na převzetí složí vybraný účastník intervenční agentuře jistotu na včasný vývoz a jistotu na řádný průběh.
3. Jistota na řádný průběh činí 30 EUR na hektolitr alkoholu o 100 % objemových.
4. Jistota na včasný vývoz činí 3 EUR na hektolitr alkoholu o 100 % objemových; skládá se na každé jednotlivé množství alkoholu, které je předmětem poukázky na převzetí.
5. Před převzetím schváleného množství alkoholu odebere intervenční agentura a vybraný účastník vzorek alkoholu, který bude podroben zkoušce objemovému obsahu alkoholu.
Jestliže výsledek rozboru tohoto vzorku prokáže rozdíl mezi obsahem alkoholu k převzetí schváleného alkoholu a alkoholu oznámeného v nabídkovém řízení, pak:
a) intervenční agentura to ještě téhož dne sdělí útvarům Komise, skladům a vybraným účastníkům;
b) vybraný účastník může:
i) buď převzít šarže se stanovenými vlastnostmi s výhradou souhlasu Komise,
ii) nebo odříct převzetí dotyčné šarže.
V každém případě vybraný účastník uvědomí intervenční agenturu a Komisi stejný den způsobem, který je stanoven v příloze V tohoto nařízení.
Pokud je tento požadavek splněn, vybraný účastník, který odmítl přijmout dotyčnou volbu, je okamžitě zproštěn všech závazků souvisejících s touto šarží.
6. V případě odmítnutí zboží vybraným účastníkem, jak je uvedeno v odstavci 5, připraví příslušná intervenční agentura do nejvýše osmi dnů jiné množství alkoholu předepsané jakosti, a to bez dodatečných výdajů.
7. Převzetí alkoholu probíhá po předložení poukázky na převzetí, které vystavuje intervenční agentura, jež má alkohol v držbě, po zaplacení převzatého množství.
Toto množství se stanoví s přesností na hektolitr alkoholu o 100 % objemových.
Poukázka na převzetí se vystavuje na množství alespoň 2500 hektolitrů; výjimkou jsou poslední přejímky v rámci členského státu.
V poukázce na převzetí se uvádí datum, do kterého se musí uskutečnit fyzické převzetí alkoholu ze skladu příslušné intervenční agentury.
Tímto datem je nejpozději pátý den.
8. Vlastnictví alkoholu, na který byla vystavena poukázka na převzetí, přechází na vybraného účastníka dnem uvedeným na poukázce, nemůže však vzniknout později než pět dnů od vystavení poukázky; dotyčné množství je považováno za vyskladněné k tomuto okamžiku.
Od tohoto okamžiku nese kupující riziko krádeže, ztráty či zničení a náklady na skladování pro nepřevzatý alkohol.
9. Zpozdí-li se vybraný účastník oproti dohodnutému termínu fyzického převzetí dané šarže alkoholu o více než pět pracovních dnů, čímž zatíží intervenční agenturu, převezme patřičné zvýšené náklady členský stát.
10. Fyzické převzetí alkoholu ze skladu příslušné intervenční agentury musí být ukončeno ve lhůtě šesti měsíců.
11. Použití schváleného alkoholu musí být ukončeno do dvou let ode dne prvního převzetí.
12. Intervenční agentura, která má alkohol v držbě, uvolní jistotu na zajištění vývozu alkoholu pro takové množství alkoholu, u něhož byl předložen doklad, že bylo ve stanovené lhůtě vyvezeno.
Odchylně od článku 23 nařízení (EHS) č. 2220/85 a s výjimkou případů vyšší moci, propadá v případě překročení lhůty určené k vývozu jistota na zajištění vývozu ve výši 5 EUR na hektolitr alkoholu o 100 % objemových, a to ve výši:
a) 15 % ve všech případech,
b) 0,33 % zbývající částky po odečtení těchto 15 % na každý den překročení této vývozní lhůty.
13. Jistota na řádné provedení se uvolňuje v souladu s čl. 100 odst. 3 písm. b) tohoto nařízení.
Pododdíl III: Odbyt alkoholu za účelem užití jako bioethanol ve Společenství
Článek 92
Podmínky pro nabídkové řízení podle tohoto pododdílu
1. Do tří měsíců od rozhodnutí podle článku 89 tohoto nařízení může Komise postupem podle článku 75 nařízení (ES) č. 1493/1999 zahájit nabídkové řízení na odbyt alkoholu.
2. Alkohol je přidělen podnikům usazeným v Evropském společenství a musí být použit v odvětví pohonných hmot.
3. K tomuto účelu bude sestaven seznam schválených podniků.
Tento seznam se zveřejňuje v řadě C Úředního věstníku Evropských společenství a je pravidelně aktualizován.
Členské státy sdělí Komisi jména podniků, které považují za způsobilé a které podaly žádost doloženou těmito doklady:
- prohlášením podniku, že je způsobilý každoročně použít nejméně 50000 hektolitrů alkoholu,
- sídlem podniku a umístěním zařízení, ve kterém bude alkohol zpracováván,
- kopií plánů zařízení pro získávání bioethanolu na pohonné hmoty s uvedením kapacity a druhu produkce,
- kopií schválení těchto zařízení vystavených orgány jednotlivých států,
- potvrzením orgánů jednotlivých států, že v zařízení bude alkohol používán pouze jako bioethanol, který bude dále používán pouze v odvětví pohonných hmot,
- sídlem rafinerie schválené pro odbyt paliva až na úroveň spotřebitelů, s výjimkou případu, že schválený podnik převezme odbyt sám.
Komise na základě podkladů vyhodnotí vhodnost podniku a o tomto vyhodnocení informuje podniky, které podaly žádost.
Článek 93
Veřejná dražba
1. Oznámení o veřejné dražbě alkoholu se zveřejňuje v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto oznámení uvede:
a) množství alkoholu nabízeného k prodeji;
b) nádoby a místa jejich skladování;
c) prodejní ceny;
d) výše jistoty na řádné provedení; podniky se však mohou rozhodnout, že nahradí jistoty složené na jednotlivé soutěže trvalou jistotou;
e) náležitosti pro obdržení vzorku;
f) platební podmínky.
2. Objem alkoholu určený k prodeji sestává ze šarží stejného množství.
Šarže jsou sestavovány Komisí.
Jestliže Komise postupem podle článku 75 nařízení (ES) č. 1493/1999 nerozhodne jinak, je tolik šarží, kolik je uvedeno v seznamu schválených podniků a jednotlivé šarže se přidělují všem schváleným podnikům uvedeným v seznamu.
Pokud některý podnik nepřijme alkohol nabídnutý k prodeji, musí to sdělit intervenční agentuře a Komisi do 30 dnů od zveřejnění oznámení o veřejné dražbě. Na nepřijatý alkohol se po datu oznámení zamítnutí nevztahuje zákaz fyzického pohybu podle čl.
95 odst. 2 tohoto nařízení a může být prodán při další veřejné dražbě.
3. Prodejní cena alkoholu odpovídá nejvyšší ceně při nejsoučasnějším nabídkovém řízení uvedeném v pododdílu II kapitoly III hlavy III tohoto nařízení, zvýšené o částku stanovenou na každý hektolitr postupem podle článku 75 nařízení (ES) č. 1493/1999.
4. Komise oznámí přidělení alkoholu dotyčným podnikům a členským státům, jež mají tento alkohol v držbě.
5. Mimo případů, kdy vybraný účastník složil trvalou jistotu, předloží do 30 dnů od dne oznámení podle odstavce 2 doklad o tom, že byla u příslušné intervenční agentury složena jistota na řádné provedení s cílem zajistit, že alkohol bude použit jako bioethanol v odvětví pohonných hmot.
6. Převzetí alkoholu musí být uzavřeno tři měsíce od oznámení rozhodnutí Komise o výběru.
Článek 94
Převzetí alkoholu
Na veřejnou dražbu se vztahují čl. 91 odst. 1, čl. 91 odst. 7, čl. 91 odst. 8 a čl. 91 odst. 11 tohoto nařízení.
Pododdíl IV: Obecná a kontrolní ustanovení
Článek 95
Podmínky pro alkohol
1. Pro přípravu oznámení o nabídkovém řízení na alkohol požádá Komise členské státy o sdělení informací, v nichž bude uvedeno:
a) množství vyjádřené v hektolitrech alkoholu o 100 % objemových, které může být zařazeno do nabídkového řízení;
b) daný druh alkoholu;
c) jakost šarže při stanovení nejnižší a nejvyšší mezní hodnoty vlastností uvedených v čl. 96 odst. 4 písm. d) bodu i) a ii) tohoto nařízení.
Dotyčné členské státy sdělí Komisi do 12 dnů od doručení tohoto požadavku místa a přesná čísla šarží různých nádob s alkoholem, které vykazují stanovené jakostní vlastnosti pro celkové množství, které odpovídá alespoň množství alkoholu uvedeného v prvním pododstavci písm. a) tohoto článku.
2. Po sdělení členských států podle odst. 1 druhého pododstavce nemůže být s alkoholem v dotyčných nádobách nijak nakládáno, dokud nebude na něj vydáno poukázka na převzetí.
Tento zákaz se nevztahuje na nádoby, které nejsou uvedeny v příslušných oznámeních o nabídkovém řízení nebo veřejné dražbě na alkohol nebo v rozhodnutí Komise podle článků 83 až 89 tohoto nařízení.
Alkohol v nádobách, které jsou uvedeny ve sdělení členských států podle odstavce 1 tohoto článku, mohou intervenční agentury, jež mají alkohol v držbě, nahradit po dohodě s Komisí alkoholem stejného druhu nebo může být, zejména z logistických důvodů, až do vydání příslušného poukazu na převzetí smísen s jiným alkoholem dodávaným intervenční agenturou.
3. Členské státy, které mají v držbě alkohol, jehož se týká nabídkové řízení nebo veřejná dražba, informují měsíčně Komisi o stavu fyzického přebírání alkoholu, na který se vztahuje dotyčné zahájené nabídkové řízení.
Článek 96
Podmínky pro šarže
1. Alkohol se předává po šaržích.
2. Šarže sestává z množství alkoholu dostatečně homogenní jakosti, které může být rozděleno na více nádob, více míst a více členských států.
3. Každá šarže má vlastní číslo.
Při číslování šarží budou číslicím předcházet písmena "ES".
4. Každá šarže je popsána.
Tento popis obsahuje alespoň tyto údaje:
a) místo skladování šarže, včetně číselného označení k identifikaci nádob, ve kterých se nachází alkohol, a množství alkoholu v každé nádobě;
b) celkové množství alkoholu vyjádřené v hektolitrech alkoholu o 100 % objemových.
Toto množství je třeba stanovit s přesností na 1 %;
c) pro každou nádobu minimální obsah alkoholu v % objemových a
d) pokud možno jakost šarže, přičemž se uvádí dolní a horní mezní hodnota u těchto údajů:
i) obsahu kyselin vyjádřeného v gramech kyseliny octové na hektolitr alkoholu o 100 % objemových,
ii) obsahu methanolu vyjádřeného v gramech na hektolitr alkoholu o 100 % objemových;
e) údajů týkajících se intervenčních opatření při výrobě alkoholu a údaje vztahující se k příslušným článkům nařízení (ES) č. 1493/1999.
5. Pokud některé nabídkové řízení sestává z více šarží, bude popsána podle odstavce 4 pouze první šarže nebo první dvě šarže do maximálního množství 1 milionu hektolitrů čistého alkoholu o 100 % objemových.
Článek 97
Obecné podmínky pro nabídky
1. Nabídka je platná pouze tehdy, pokud bude doručena písemně a mimo údaje podle pododdílu I nebo II obsahuje:
a) číslo oznámení o nabídkovém řízení;
b) jméno a adresu účastníka;
c) nabízenou cenu vyjádřenou v eurech na hektolitr čistého alkoholu o 100 % objemových;
d) závazek účastníka dodržovat všechny předpisy daného nabídkového řízení;
e) prohlášení účastníka, ve kterém:
i) se vzdá reklamací na jakost a vlastnosti případně přiděleného produktu,
ii) souhlasí se všemi kontrolami ohledně účelu určení a užití alkoholu,
iii) je připraven předložit doklad o užití alkoholu za podmínek stanovených v oznámení.
2. Nabídka je platná pouze tehdy, když:
a) je účastník usazen ve Společenství;
b) se týká celé šarže.
3. Platná nabídka nemůže být vzata zpět.
4. Nabídka může být zamítnuta, jestliže účastník nezaručuje řádné splnění svých povinností.
Článek 98
Vzorky
1. Po zveřejnění oznámení o nabídkovém řízení a až do uplynutí lhůty, jež je v něm uvedena pro podání nabídek, může každý zájemce obdržet vzorek k prodeji nabízeného alkoholu po úhradě 2 EUR na litr.
Množství dodané jednotlivým zájemcům však nesmí překročit pět litrů na nádobu.
Pro odbyt podle pododdílu III může být vzorek doručen při platbě stejné částky do 30 dnů od oznámení veřejné dražby.
2. Po uplynutí lhůty pro podání nabídek:
a) může účastník nebo schválený podnik uvedený v článku 92 obdržet vzorky alkoholu prodávaného v nabídkovém řízení,
b) může účastník nebo schválený podnik uvedený v článku 92, kterým byla schválena náhrada podle čl. 83 odst. 3 tohoto nařízení, obdržet vzorky navrženého náhradního alkoholu.
Tyto vzorky mohou obdržet v intervenční agentuře po úhradě 10 EUR na litr, množství však nesmí překročit pět litrů na nádobu.
3. Intervenční agentura členského státu, na jehož území je alkohol držen, přijme potřebná opatření, aby umožnila zájemcům řádný výkon práv podle odstavce 2.
4. Zjistí-li vybraný účastník nebo podnik podle článku 92 ve lhůtě k převzetí dotyčné šarže alkoholu předepsané v článcích 85, 91 nebo 94 tohoto nařízení, že množství alkoholu prodávaného v nabídkovém řízení je pro předepsané účely užití nezpůsobilé na základě skrytých vad, které kvůli své povaze nemohly být odhaleny kontrolou před přidělením alkoholu, a potvrdí-li toto zjištění příslušná intervenční agentura, může Komise rozhodnout o nabídnutí náhradního množství alkoholu vybranému účastníkovi.
Po dohodě s příslušnou intervenční agenturou je označena nádoba, ve které je toto náhradní množství skladováno.
Nepodá-li vybraný účastník do deseti pracovních dnů od oznámení dotyčného rozhodnutí Komise o náhradním množství alkoholu písemnou námitku proti této náhradě, rozumí se tím, že s touto náhradou souhlasí.
Článek 99
Požadavky na denaturaci a/nebo označování
1. Pokud je vyžadována denaturace alkoholu, musí být za kontroly příslušného členského státu denaturováno stanovené množství alkoholu mezi okamžikem vydání poukázky na převzetí a fyzickým převzetím tohoto alkoholu.
Odpovídající náklady na denaturaci jsou na účet vybraného účastníka.
2. Denaturace se uskuteční přídavkem právě 1 % benzinu do množství alkoholu o 100 % objemových.
3. Denaturace se uskuteční v nádobě určené k tomuto účelu.
Článek 100
Požadavky týkající se jistot
Pro účely tohoto nařízení:
1. a) pro účastnickou jistotu je zásadním požadavkem ve smyslu článku 20 nařízení (EHS) č. 2220/85 dodržení nabídky po uplynutí lhůty pro nabídky a složení jistoty na řádné provedení;
b) pro jistotu na řádné provedení je zásadním požadavkem ve smyslu článku 20 nařízení (EHS) č. 2220/85 skutečné užití převzatého alkoholu k účelům stanoveným v nabídkovém řízení a úplné fyzické převzetí alkoholu ze skladů každé dotčené intervenční agentury před uplynutím stanovené lhůty.
2. a) Alkohol prodávaný v nabídkovém řízení musí být zcela použit k účelům stanoveným v nabídkovém řízení bez ohledu na případné ztráty alkoholu během přepravy a během zpracovatelských úkonů nutných pro konečné užití alkoholu.
Každá případná ztráta alkoholu je přijata pouze tehdy, jestliže byla ověřena v místě konečného užití nebo v případě alkoholu určeného k vývozu v místě, ve kterém alkohol opustil celní území Společenství, a jestliže byla potvrzena příslušným kontrolním orgánem a/nebo byla-li vytvořena mezinárodní společnost pro dohled v souladu s článkem 102 tohoto nařízení, touto společností, pokud ztráta nepřekračuje mezní hodnoty podle písmene b).
b) Mimo případů vyšší moci bude zadržena jistota ve výši 96 EUR na hektolit na řádné provedení, pokud v dále uvedených úkonech překročí ztráty alkoholu následující mezní hodnoty:
i) 0,05 % skladovaného množství alkoholu na měsíc skladování v případě ztrát alkoholu způsobených odparem;
ii) 0,4 % vyskladněného množství alkoholu v případě ztrát způsobených jednou nebo více přepravami pozemní cestou;
iii) 1 % vyskladněného množství alkoholu v případě ztrát způsobených jednou nebo více přepravami pozemní cestou společně s jednou či více námořními nebo říčními přepravami;
iv) 2 % vyskladněného množství alkoholu v případě ztrát způsobených pozemními nebo námořními přepravami, které jsou požadovány v rámci nabídkového řízení na vývoz alkoholu do třetích zemí podle článku 86 tohoto nařízení;
v) 0,9 % rektifikovaného množství alkoholu v případě ztrát způsobených rektifikací ve Společenství;
vi) 0,9 % množství alkoholu, který byl dehydratován, v případě vzniku ztráty způsobené dehydratací, které bylo u tohoto alkoholu provedeno ve Společenství;
vii) 1,2 % rektifikovaného množství alkoholu v případě ztrát způsobených rektifikací provedenou v některé třetí zemi uvedené v článku 86 tohoto nařízení;
viii) 1,2 % množství alkoholu, který byl dehydratován, v případě vzniku ztráty způsobené dehydratací, které bylo u tohoto alkoholu provedeno v některé třetí zemi uvedené v článku 86 tohoto nařízení.
Procentní sazbu uvedenou v bodu iv) a/nebo bodu v) lze uplatnit současně s procentními sazbami uvedenými bodech i) a ii).
Procentní sazbu uvedenou v bodu vi) a/nebo vii) lze uplatnit současně s procentní sazbou uvedenou v bodu iii).
Pro použití výše uvedených procentních sazeb určují množství alkoholu příslušné kontrolním orgány potvrzením o kalibraci nebo obdobnými doklady.
c) Pro alkohol, který byl prodán v nabídkovém řízení pro nové průmyslové užití a musí být před předepsaným užitím rektifikován, je považováno užití za odpovídající účelu a splněné v plném rozsahu, pokud alespoň 90 % veškerého množství alkoholu převzatého v rámci daného nabídkového řízení bude použito k těmto účelům; vybraný účastník uvědomí Komisi o množství, určení a užití produktu získaného rektifikací.
Ztráty však nesmí překročit mezní hodnoty uvedené pod písmenem b).
3. a) Jistota účastníka se uvolňuje bezprostředně poté, co nebyla přijata nabídka účastníka nebo jakmile vybraný účastník splní předpoklady podle odst. 1 písm. a).
b) Jistotu na řádné provedení uvolní každá zapojená intervenční agentura bezprostředně poté, co vybraný účastník předal dotyčné intervenční agentuře doklady požadované v bodech 2 a 3, jakož i v hlavě V nařízení (EHS) č. 2220/85 na jím převzaté množství.
c) Odchylně od článku 27 nařízení (EHS) č. 2220/85 se částka ve výši 10 % jistoty na řádné provedení uvolňuje teprve poté, co vybraný účastník předložil příslušné intervenční agentuře doklady o užití alkoholu na převzaté množství, ze kterých vyplývají ztráty alkoholu v rámci daného nabídkového řízení.
Nejsou-li tyto doklady předloženy ve lhůtě 12 měsíců od stanoveného termínu pro konečné užití alkoholu, propadá částka ve výši 96 EUR na hektolitr ztrát alkoholu, které překročí mezní hodnotu stanovenou v bodě 2.
Článek 101
Kontrolní opatření
1. Příslušné členské státy přijmou opatření nezbytná k usnadnění úkonů uvedených v této kapitole a k zajištění souladu s příslušnými předpisy Společenství.
Jmenují jeden nebo několik subjektů, které pověří kontrolou dodržování těchto předpisů.
Kontrola zahrnuje alespoň ověřování rovnocenná ověřováním používaným při dohledu nad tuzemským alkoholem, v každém případě však alespoň:
a) fyzickou kontrolu přepravovaného množství alkoholu;
b) dohled nad užitím alkoholu prostřednictvím nenahlášených a častých, nejméně jednou měsíčně prováděných kontrol;
c) kontroly účetnictví, evidenčních knih, způsobů užití a skladovaných zásob.
V případě denaturovaného alkoholu se provádí přezkoumání nejméně jednou za dva měsíce.
2. Členské státy stanoví, které doklady, evidenční knihy a ostatní podklady nebo údaje musí předložit vybraný účastník.
Uvědomí Komisi o kontrolních opatřeních stanovených podle odstavce 1.
Komise případně sdělí příslušnému členskému státu zjištění nezbytná pro zajištění účinné kontroly.
3. Opatření přijatá členskými státy jsou Komisi sdělována před začátkem kontroly.
Článek 102
Účast mezinárodní společnosti pro dohled
V oznámení o nabídkovém řízení může být vyžadována účast mezinárodní společnosti pro dohled nad řádným prováděním nabídkového řízení, zejména nad konečným určením a/nebo konečným užitím alkoholu.
S tím související náklady a náklady na provedené kontroly a rozbory podle článku 99 tohoto nařízení kryje vybraný účastník.
HLAVA IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 103
Sdělení Komisi
1. Členské státy Komisi sdělují:
a) každý měsíc v případě destilace podle článku 29 nařízení (ES) č. 1493/1999:
i) destilované množství vína;
ii) množství alkoholu, na které se vztahuje vedlejší podpora;
b) každé dva měsíce v případě destilace podle článků 27, 28 a 30 nařízení (ES) č. 1493/1999:
i) destilované množství vína, vinných kalů a alkoholizovaného vína;
ii) případně s rozlišením mezi neutrálním alkoholem, surovým alkoholem a vínovicí:
- množství vyrobené v předcházejícím období;
- množství převzaté intervenčními agenturami před stanoveným datem na základě předpisů Společenství nebo jednotlivých států;
- množství prodané týmiž intervenčními agenturami před stanoveným datem;
- množství, které mají tytéž intervenční agentury v držbě před stanoveným datem.
Rovněž sdělují u množství prodaného těmito intervenčními agenturami prodejní ceny a oznamují produkty, které byly přepravovány v rámci Společenství nebo vyváženy;
c) deset dnů před koncem každého čtvrtletí rozhodnutí o žádostech o zohlednění případů vyšší moci a o souvisejících opatřeních přijatých příslušnými orgány v případech podle následujících ustanovení tohoto nařízení:
i) článku 9,
ii) článku 10,
iii) čl. 11 odst. 3,
iv) článku 15,
v) článku 16,
vi) čl. 20 odst. 4, 5 a 6,
vii) článku 36,
viii) článku 37,
ix) článku 72,
x) čl. 75 odst. 1,
xi) čl. 100 odst. 2 písm. b);
d) nejpozději 31. prosince běžného hospodářského roku v případě podpor na soukromé skladování podle hlavy III kapitoly I nařízení (ES) č. 1493/1999 a hlavy II tohoto nařízení:
- množství zpracovaného hroznového moštu a získané množství zahuštěného hroznového moštu nebo rektifikovaného moštového koncentrátu během trvání smlouvy;
e) nejpozději 5. března běžného hospodářského roku:
- v případě podpor na soukromé skladování podle hlavy III kapitoly I nařízení (ES) č. 1493/1999 a hlavy II tohoto nařízení:
- množství produktů, které jsou na základě smlouvy skladovány 16. února;
- v případě podpor podle článku 34 nařízení (ES) č. 1493/1999 a hlavy I kapitoly II tohoto nařízení:
- počet producentů, kteří obdrželi podporu,
- množství obohaceného vína,
- množství k tomu použitého zahuštěného hroznového moštu a rektifikovaného moštového koncentrátu, vyjádřeno v % objemových možného obsahu alkoholu a hektolitrech;
f) nejpozději 30. dubna za předcházející hospodářský rok:
i) v případě podpor podle čl. 35 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1493/1999 a hlavy I kapitoly I tohoto nařízení:
- množství surovin, na které byla požadována podpora, přičemž tyto suroviny jsou členěny podle druhu a vinařské zóny, z níž pocházejí,
- množství surovin, na které byla poskytnuta podpora, přičemž tyto suroviny jsou členěny podle druhu a vinařské zóny, z níž pocházejí;
ii) v případě podpor podle čl. 35 odst. 1 písm. b) a čl. 35 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 1493/1999 a hlavy I kapitoly II tohoto nařízení:
- množství hroznového moštu a zahuštěného hroznového moštu, na které bylo žádáno o podporu, rozčleněno podle vinařských zón z nichž pochází,
- množství hroznového moštu a zahuštěného hroznového moštu, na které byla podpora poskytnuta, rozčleněno podle vinařských zón z nichž pochází,
- ceny za hroznový mošt a zahuštěný hroznový mošt uhrazené zpracovateli a hospodářskými subjekty;
iii) případy, ve kterých palírna nebo producent alkoholizovaného vína nesplnili své povinnosti, a v důsledku toho přijatá opatření.
Článek 104
Lhůty a termíny
Lhůty, data a termíny uvedené v tomto nařízení se stanoví podle nařízení (EHS, Euratom) č. 1182/71. Ustanovení čl. 3 odst. 4 uvedeného nařízení se nevztahuje na stanovení doby skladování podle hlavy II tohoto nařízení.
Článek 105
Zrušení
Zrušují se nařízení (EHS) č. 2682/77, (EHS) č. 1059/83, (EHS) č. 3461/85, (EHS) č. 441/88, (EHS) č. 2598/88, (EHS) č. 2640/88, (EHS) č. 2641/88, (EHS) č. 2721/88, (EHS) č. 2728/88, (EHS) č. 3105/88, (EHS) č. 1238/92, (EHS) č. 377/93 a (EHS) č. 2192/93.
Článek 106
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1624/2000
ze dne 10. července 2000,
kterým se mění nařízení Rady (EHS) č. 3330/91 o statistice obchodu se zbožím mezi členskými státy, s ohledem na zjednodušené používání nomenklatury zboží
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle nařízení Rady (EHS) č. 3330/91 [4] vypracovávají Společenství a členské státy během přechodného období, které začne dne 1. ledna 1993 a skončí dnem přechodu na jednotný systém zdaňování v členském státě původu, statistiky obchodu se zbožím mezi členskými státy (systém Intrastat).
(2) Zjednodušení právních předpisů pro vnitřní trh definované v projektu iniciativy SLIM (zjednodušení právních předpisů pro vnitřní trh) má za cíl zlepšit konkurenceschopnost podniků a potenciál pro tvorbu pracovních míst.
(3) Zjednodušení systému Intrastat se provádí v rámci pilotního projektu SLIM a konkrétní návrhy, které pracovní skupina pro iniciativu SLIM — Intrastat vypracovala pro snížení administrativního zatížení zpravodajských jednotek, byly předloženy ve formě sdělení Evropskému parlamentu a Radě a byly jimi přijaty pozitivně.
(4) Mezi takové návrhy patří rovněž zjednodušené používání nomenklatury zboží, protože zpravodajské jednotky obecně pokládají klasifikaci zboží za složité.
(5) Je důležité, aby se zjednodušila kombinovaná nomenklatura, která se má jednotným způsobem používat jak při obchodování uvnitř Společenství, tak i v zahraničním obchodě, aby bylo používání systému snazší zejména pro malé a střední podniky; v této souvislosti by se měly v rámci iniciativy SLIM brát v úvahu výsledky probíhajících diskusí mezi Komisí a členskými státy a evropskými obchodními a průmyslovými organizacemi a měla by se dodržovat zásada jediné nomenklatury.
(6) Využití prahů zjednodušení je účinným nástrojem ke snížení administrativního zatížení zpravodajských jednotek, zejména malých a středních podniků,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V čl. 28 odst. 5 nařízení (EHS) č. 3330/91 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"5. Prahy zjednodušení umožní, aby se zpravodajské jednotky mohly odchýlit od úplného provádění článku 23; musí pouze uvádět v hlášeních uvedených v čl. 13 odst. 1 maximálně deset nejpodrobněji členěných rozhodujících podpoložek kombinované nomenklatury, které mají z hlediska hodnoty největší význam, a ostatní zboží ve zbývajících podpoložkách agregují postupem podle pravidel stanovených Komisí podle článku 30. Ke každé z výše uvedených položek se navíc k číselnému kódu uvedenému v čl. 21 druhé odrážce uvede členský stát odeslání nebo určení a hodnota zboží."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1626/2000
ze dne 24. července 2000,
kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 577/98 o organizaci výběrového šetření pracovních sil ve Společenství, pokud se jedná o program modulů ad hoc pro zjišťování pracovních sil na roky 2001 až 2004
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 577/98 ze dne 9. března 1998 o organizaci výběrového šetření pracovních sil ve Společenství [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1578/2000 [2], a zejména na čl. 4 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 577/98 se každoročně sestavuje víceletý program modulů ad hoc.
(2) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistické programy, zřízeného rozhodnutím Rady 89/382/EHS, Euratom [3],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Program modulů ad hoc na roky 2001 až 2004 je uveden v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1628/2000
ze dne 24. července 2000,
kterým se potřetí opravuje nařízení (ES) č. 1802/95, kterým se mění nařízení, která před 1. únorem 1995 stanovila některé ceny a částky v odvětví mléka a mléčných výrobků, jejichž hodnota v ECU byla upravena v důsledku zrušení opravného faktoru pro zemědělské přepočítací koeficienty
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1600/92 ze dne 15. června 1992 o zvláštních opatřeních pro Azory a Madeiru týkajících se některých zemědělských produktů [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1257/1999 [2], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V příloze nařízení Komise (ES) č. 1802/95 [3] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 904/96 [4] byla nalezena chyba, kterou je nutné opravit.
(2) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V příloze nařízení (ES) č. 1802/95 se částky týkající se nařízení Komise (EHS) č. 2219/92 [5] nahrazují tímto: 1 _BAR_ 2 _BAR_ 3 _BAR_ 4 _BAR_ 5 _BAR_
5 _BAR_ 6,04 _BAR_ 6 _BAR_ 7,5 _BAR_ 9,06 _BAR_ 9 _BAR_
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1630/2000
ze dne 25. července 2000,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 2131/93, kterým se stanoví postupy a podmínky pro uvedení do prodeje obilovin ze zásob intervenčních agentur
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1510/2000 [2], a zejména na článek 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 2131/93 [3] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 39/1999 [4] stanoví postupy a podmínky pro uvedení prodeje obilovin ze zásob intervenčních agentur.
(2) Nařízení (EHS) č. 2131/93 stanoví, že při prodeji na vnitřním trhu musí být nabídky stanoveny odkazem na standardní jakost.
(3) Nařízení Rady (ES) č. 1253/1999 [5] pojem standardní jakost zrušilo.
Je proto vhodné tento pojem nahradit odpovídajícím popisem.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Ustanovení čl. 13 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2131/93 se nahrazuje tímto:
"1. Při uvádění do prodeje na trhu Společenství jsou nabídky stanoveny odkazem na jakost obilovin, která v případě nabídky pro intervenci nevede k úpravě ceny.
Pokud se jakost obilovin od jakosti podle prvního pododstavce liší, cena vybrané nabídky se upraví použitím přirážek nebo srážek určených podle článků 4 a 5 nařízení (EHS) č. 1766/92."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1631/2000
ze dne 25. července 2000,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 2077/85, kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu podpory produkce konzervovaného ananasu a kterým se stanoví výše podpory pro hospodářský rok 2000/01 pro konzervovaný ananas a minimální cena, která má být vyplacena producentům ananasu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 525/77 ze dne 14. března 1977, kterým se zavádí režim podpory pro produkci konzervovaného ananasu [1], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 1699/85 [2], a zejména na článek 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Prováděcí pravidla k režimu podpor produkce zavedenému nařízením (EHS) č. 525/77, a zejména produkty způsobilé k poskytnutí podpory jsou stanoveny v nařízení Komise (EHS) č. 2077/85 [3] naposledy pozměněném nařízením (EHS) č. 2033/91 [4].
(2) Odvětví zpracovaného ananasu ve Společenství produkuje kromě konzervovaného celého nebo kusového ananasu konzervy zvané "crush" (kousky nebo zlomky), získané z drceného ovoce na způsob jemně posekaného ananasu.
Je tedy třeba přesněji definovat produkty způsobilé k poskytnutí podpory a za tímto účelem změnit nařízení (EHS) č. 2077/85.
(3) Nařízení Komise (EHS) č. 1558/91 [5], na které odkazuje čl. 1 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2077/85, bylo zrušeno a nahrazeno nařízením Komise (ES) č. 504/97 ze dne 19. března 1977, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2201/96, pokud jde o režim podpory produkce v odvětví produktů zpracovaných z ovoce a zeleniny [6], naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 1607/1999 [7]. K uvedenému odstavci je třeba stanovit odkazy podle nařízení (ES) č. 504/97.
(4) Je vhodné stanovit minimální cenu a podporu pro produkci konzervovaného ananasu v hospodářském roce 2000/01 podle článků 4 a 5 nařízení (EHS) č. 525/77 při rozlišení dvou typů produktů určených v článku 1 nařízení (EHS) č. 2077/85.
(5) Řídící výbor pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny nepředložil stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 1 nařízení (EHS) č. 2077/85 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
1. Pro účely režimu podpory produkce stanoveného nařízením (EHS) č. 525/77 se "konzervovaným ananasem" rozumí oloupané a vykrojené ananasy, tepelně opracované, vložené do hermeticky uzavřených nádob obsahujících jako nálev cukrový sirup a/nebo přírodní ovocnou šťávu kódů KN ex20082051, ex20082059, ex20082071, ex20082079, ex20082091 nebo ex20082099, a
a) celé nebo v kusech, o čisté váze okapaného ovoce minimálně 58 % čisté váhy nádoby, nebo
b) v kouscích nebo jemně drcených zlomcích, o čisté váze okapaného ovoce minimálně 73 % čisté váhy nádoby.
2. Ustanovení čl. 1 odst. 2 písm. o) a p), článků 3 a 4, čl. 7 odst. 1, 2 a 4, článků 8, 9, 10, čl. 11 odst. 1, článků 14 a 15 a čl. 16 odst. 2 až 7 nařízení (ES) č. 504/97 se uplatní na tento režim podpory."
Článek 2
Pro hospodářský rok 2000/01 se:
a) minimální cena placená producentům ananasu uvedená v článku 4 nařízení (EHS) č. 525/77 stanoví na 41,413 EUR za 100 kg netto, od producenta;
b) výše podpory produkce konzervovaného ananasu podle článku 5 výše uvedeného nařízení stanoví na 111,927 EUR za 100 kg netto u produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. a) nařízení (EHS) č. 2077/85 a na 240,067 EUR za 100 kg netto u produktů uvedených v písm. b) uvedeného odstavce.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1633/2000
ze dne 25. července 2000,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 2825/93, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o stanovení a poskytnutí náhrad pro obiloviny vyvážené ve formě některých lihovin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1510/2000 [2], a zejména na čl. 13 odst. 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Jelikož podle článku 6 nařízení Komise (EHS) č. 1222/94 ze dne 30. května 1994, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 701/2000 [4], je poskytnutí vývozní náhrady pro výrobky uvedené v nařízení Komise (EHS) č. 2825/93 [5], ve znění nařízení (ES) č. 3098/94 [6], podmíněno předložením osvědčení, které je podle článku 6b nařízení (ES) č. 1222/94 platné nejvýše po dobu jednoho rozpočtového období. Rozpočtové období je stanoveno v ustanovení čl. 1 odst. 1a nařízení (ES) č. 1222/94 a trvá od 1. října jednoho roku do 30. září následujícího roku. Článek 5 nařízení (EHS) č. 2825/93 stanoví, že koeficient používaný na množství obilovin umístěných pod kontrolu a destilovaných je platný od 1. července do 30. června následujícího roku. Pro usnadnění řízení činností dotčených palíren je vhodné sladit tato dvě období a sjednotit tedy datum platnosti koeficientů s datem platnosti osvědčení. Je třeba v tomto smyslu změnit článek 5 nařízení (EHS) č. 2825/93.
(2) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 5 nařízení (EHS) č. 2825/93 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Je platný od 1. října do 30. září následujícího roku. Bez ohledu na předcházející větu je pro období 2000/2001 platný od 1. července 2000 do 30. září 2001."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1639/2000
ze dne 25. července 2000,
kterým se mění příloha I nařízení (ES) č. 2636/1999 o sdělování údajů v odvětví tabáku od roku 2000
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2075/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu se surovým tabákem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1336/2000 [2], a zejména na článek 21 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příloha I nařízení Komise (ES) č. 2636/1999 ze dne 14. prosince 1999 o sdělování údajů v odvětví surového tabáku od sklizně 2000 [3] stanoví údaje, které mají členské státy sdělit Komisi nejpozději do 31. července příslušného sklizňového roku. Mimo jiné se podle bodu 1.2 uvedené přílohy musí sdělit množství tabáku (v tunách) uvedené ve smlouvách, jehož vlhkost odpovídá příloze IV nařízení Komise (ES) č. 2848/98 ze dne 22. prosince 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 2075/92, pokud jde o režim prémií, produkční kvóty a zvláštní podporu pro seskupení producentů v odvětví surového tabáku [4], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1249/2000 [5].
(2) Čl. 9 odst. 5 nařízení (ES) č. 2848/98 stanoví, že smluvní strany vázané smlouvou o pěstování mohou podle čl. 10 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2075/92 zvýšit původní smluvně stanovená množství formou písemného dodatku smlouvy. Tento případ může nastat na základě aktuálně platných pravidel Společenství i po 31. červenci sklizňového roku. Proto je členským státům dovoleno dodatečně měnit požadované údaje až do 30. června roku následujícího po sklizňovém roce, aby se zohlednila množství surového tabáku, která jsou uvedena v dodatcích ke smlouvám.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro tabák.
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I nařízení (ES) č. 2636/1999 se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1649/2000
ze dne 25. července 2000,
kterým se Moldavské republice poskytuje zvláštní režim jako pobídka k ochraně práv pracovníků
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2820/98 ze dne 21. prosince 1998 o uplatňování víceletého systému všeobecných celních preferencí v období od 1. července 1999 do 31. prosince 2001 [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1310/2000 [2], a zejména na čl. 13 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Oddíl 2 hlavy II nařízení (ES) č. 2820/98 stanoví možnost poskytnout zvláštní režim jako pobídku k ochraně práv pracovníků.
(2) Dne 11. února 1999 Moldavská republika podala žádost týkající se využití tohoto režimu a uvádějící informace a závazek podle čl. 11 odst. 1 uvedeného nařízení.
(3) V souladu s čl. 11 odst. 2 Komise oznámila prostřednictvím sdělení [3], že Moldavská republika předložila výše uvedenou žádost.
(4) Některé zúčastněné strany sdělily své připomínky Komisi.
(5) Žádost byla posouzena v souladu s článkem 12 uvedeného nařízení.
(6) Vnitrostátní právní předpisy Moldavské republiky zahrnují to podstatné z norem stanovených v Úmluvách Mezinárodní organizace práce (MOP) č. 87, 98 a 138.
(7) Posouzení prováděné Komisí ukázalo, že moldavské orgány přijaly všechna nezbytná opatření k účinnému uplatňování a kontrole uvedených ustanovení.
(8) Moldavská republika se zavázala, že obecně zajistí uplatňování a kontrolu zvláštního režimu, jakož i správní spolupráci podle článku 14 uvedeného nařízení.
(9) Vzhledem k vyjádřeným připomínkám a k výsledkům posouzení je vhodné žádosti vyhovět.
(10) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem výboru podle článku 31 uvedeného nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Výhoda zvláštního režimu jako pobídky k ochraně práv pracovníků, uvedená v článku 11 nařízení (ES) č. 2820/98, je poskytnuta Moldavské republice.
2. Produkty uvedené v příloze I uvedeného nařízení využívají výhod uvedeného zvláštního režimu s výhradou podmínek podle článku 14 uvedeného nařízení.
3. Cla společného celního sazebníku platná pro dotyčné produkty se sníží v souladu s ustanoveními článku 10 uvedeného nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem třetího měsíce po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1651/2000
ze dne 26. července 2000,
kterým se doplňuje příloha nařízení (ES) č. 2400/96 o zápisu určitých názvů do "Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení" podle nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1509/2000 [2], a zejména na čl. 6 odst. 3 a 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 5 nařízení (EHS) č. 2081/92 postoupila Francie Komisi žádost o zápis jednoho názvu jako zeměpisného označení.
(2) Podle čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení bylo shledáno, že žádost splňuje všechny požadavky uvedeného nařízení, a zejména, že byly uvedeny všechny údaje požadované článkem 4.
(3) Komise neobdržela po zveřejnění dotyčného názvu uvedeného v příloze tohoto nařízení v Úředním věstníku Evropských společenství [3] žádné námitky podle článku 7 uvedeného nařízení.
(4) Tento název by tedy měl být zapsán do "Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení", a měl by být proto v rámci Společenství chráněn jako zeměpisné označení.
(5) Příloha tohoto nařízení doplňuje přílohu nařízení Komise (ES) č. 2400/96 [4] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1576/2000 [5],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Název uvedený v příloze tohoto nařízení se doplňuje k příloze nařízení (ES) č. 2400/96 a podle čl. 6 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2081/92 se zapisuje do "Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení" jako chráněné zeměpisné označení (CHZO).
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1655/2000
ze dne 17. července 2000
o finančním nástroji pro životní prostředí (LIFE)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 175 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [3],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy s ohledem na společný návrh schválený dohodovacím výborem dne 23. května 2000 [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (EHS) č. 1973/92 ze dne 21. května 1992 o zřízení finančního nástroje pro životní prostřední (LIFE) [5] bylo přijato proto, aby přispívalo k provádění a rozvoji politiky a právních a správních předpisů Společenství v oblasti životního prostředí.
(2) Nařízení Rady (EHS) č. 1973/92 bylo podstatně změněno nařízením (ES) č.
1404/96 [6]; s cílem dále přispívat k provádění, aktualizaci a rozvoji politiky právních a správních předpisů Společenství v oblasti životního prostředí, zejména s ohledem na integraci životního prostředí do ostatních politik, a s cílem dále přispívat k udržitelnému rozvoji ve Společenství má být pozměněno nařízení Rady (EHS) č. 1973/72, které by mělo být z důvodu srozumitelnosti přepracováno a nahrazeno tímto nařízením.
(3) Finanční nástroj pro životní prostředí LIFE se provádí ve fázích; přičemž druhá fáze skončila 31. prosince 1999.
(4) V důsledku kladného přínosu nástroje LIFE k dosahování cílů politiky Společenství v oblasti životního prostředí a v souladu s článkem 14 nařízení (EHS) č. 1973/92 by měla být zahájena třetí fáze pětiletého období končícího 31. prosince 2004.
(5) Nástroj LIFE by měl být prosazován jako specifický finanční nástroj, který doplňuje ostatní nástroje Společenství, aniž by však došlo k omezení zásahů nástroje LIFE do oblastí, na které se nevztahují ostatní finanční nástroje Společenství.
(6) Účinnost a průhlednost různých postupů pro nástroj LIFE by měly být zlepšeny jasným stanovením tří částí, které vytvářejí celý nástroj.
(7) Je nezbytné zajistit účinné monitorování a vyhodnocování akcí provedených v rámci nástroje LIFE.
(8) Zkušenosti získané s nástrojem LIFE během druhé fáze zdůrazňují nutnost soustředit úsilí přesnějším stanovením oblastí činností, pro které může být finanční pomoc Společenství přínosem, zjednodušením řídicích postupů a zdokonalením opatření k šíření informací týkajících se získaných zkušeností, dosažených výsledků a jejich dlouhodobého dopadu s cílem podpořit předávání těchto výsledků.
(9) Rozvoj politiky Společenství v oblasti životního prostředí musí vzít v úvahu dosažené výsledky a získané zkušenosti z jednotlivých akcí prováděných v rámci nástroje LIFE.
(10) V úvahu by se měly vzít migrační trasy a role ochranných pásem v souvislosti s projekty přispívajícími k provádění programu "Natura 2000".
(11) Přípravné projekty by se měly zabývat vývojem nových akcí a nástrojů Společenství v oblasti životního prostředí nebo aktualizací právních předpisů a politik v oblasti životního prostředí.
(12) Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 2179/98/ES ze dne 24. září 1998 o přezkoumání programu politiky a opatření Evropského společenství v oblasti životního prostředí a udržitelného rozvoje nazvaného "Směrem k udržitelnému rozvoji" [7] vytyčilo v rámci prioritních cílů Společenství rozvoj programů zaměřených na další podporu uvědomělého vztahu průmyslových podniků k životnímu prostředí, včetně zejména malých a středních podniků (MSP), přičemž přednost je věnována problémům MSP s ohledem na jejich technické a finanční překážky rozvoje a využívání čisté technologie ve vztahu k životnímu prostředí.
(13) Měly by se případně zohlednit i dopady na zaměstnanost u návrhů, které připadají v úvahu pro finanční podporu v rámci nástroje LIFE-životní prostředí.
(14) V případě třetích zemí hraničících se Středozemním a Baltským mořem, jiných než zemí střední a východní Evropy, které uzavřely dohody o přidružení s Evropským společenstvím, je zapotřebí uskutečnit technickou pomoc pro budování kapacit a správních struktur v oblasti životního prostředí.
(15) Evropské dohody uzavřené mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a zeměmi střední a východní Evropy, které jsou kandidáty na přistoupení, na straně druhé, umožňují, aby se tyto země účastnily programů Společenství, zejména programů v oblasti životního prostředí.
(16) Zatímco výše uvedené země střední a východní Evropy by za normálních okolností měly nést náklady své účasti, může Společenství rozhodnout o doplňku k příspěvku dotyčné země, bude-li to v určitých případech vhodné, bude-li to v souladu s předpisy o souhrnném rozpočtu Evropské unie a v souladu s příslušnými dohodami o přidružení.
(17) Ostatní země, které jsou kandidáty na přistoupení, se mohou, pokud finančně přispějí na nástroj LIFE, účastnit v souladu s podmínkami, které platí pro země střední a východní Evropy, které jsou kandidáty na přistoupení.
(18) Příjmy od třetích zemí představují zdroje rezervované pro tento konkrétní nástroj a jako takové se zanesou do odpovídající položky výdajů.
(19) Měly by být vytvořeny výběrové mechanismy tak, aby pomoc Společenství mohla být přizpůsobena konkrétním vlastnostem projektu, který má být podpořen; obecné zásady by měly podpořit synergii mezi demonstračními činnostmi a hlavními zásadami politiky Společenství v oblasti životního prostředí s ohledem na udržitelný rozvoj.
(20) Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení by měla být přijata podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [8].
(21) Toto nařízení stanoví po celou dobu trvání třetí fáze finanční rámec, který představuje přednostní rámec ve smyslu bodu 33 interinstitucionální dohody ze dne 6. května 1999 uzavřené mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí [9] pro rozpočtový orgán během ročního rozpočtového procesu.
(22) Evropský parlament a Rada by měly prověřit vhodnost pokračování akce LIFE po ukončení třetí fáze, přičemž by měly jednat na základě návrhu Komise,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Obecný cíl
Zřizuje se finanční nástroj pro životní prostředí (dále jen "nástroj LIFE").
Obecným cílem nástroje LIFE je přispívat k provádění, aktualizaci a rozvoji politiky a právních a správních předpisů Společenství v oblasti životního prostředí, zejména pokud jde o integraci životního prostředí do ostatních politik, a k udržitelnému rozvoji ve Společenství.
Článek 2
Tematické oblasti a obecná kritéria
Nástroj LIFE se skládá ze tří tematických oblastí: LIFE-příroda, LIFE-životní prostředí a LIFE-třetí země.
Projekty financované nástrojem LIFE musí splnit následující obecná kritéria:
a) jsou v zájmu Společenství, tj. významně přispívají k obecnému cíli stanovenému v článku 1;
b) jsou prováděny technicky a finančně spolehlivými účastníky;
c) jsou proveditelné z hlediska technických návrhů, časového harmonogramu, rozpočtu a přínosu v poměru k vynaloženým finančním prostředkům.
Přednost mohou mít ty projekty, jejichž základem je nadnárodní přístup, jestliže se takovýmto přístupem pravděpodobně dosáhne účinnějších výsledků z hlediska dosahování cílů, přičemž se bere v úvahu proveditelnost a náklady.
Článek 3
LIFE-příroda
1. Specifickým cílem nástroje LIFE-příroda je přispívat k provádění směrnice Rady 79/409/EHS ze dne 2. dubna 1979 o ochraně volně žijících ptáků [10], směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin [11], a zejména k uskutečnění evropské sítě Natura 2000 zřízené směrnicí 92/43/EHS.
2. V rámci nástroje LIFE-příroda lze financovat:
a) projekty ochrany přírody, které podpoří specifické cíle uvedené v odstavci 1 a přispějí k zachování nebo obnovení přírodních stanovišť nebo stanovišť druhů tak, aby bylo dosaženo stavu příznivého z hlediska ochrany ve smyslu směrnice 92/43/EHS;
b) doprovodná opatření, která podpoří specifický cíl stanovený v odstavci 1 a která jsou nutná k:
i) přípravě projektů, kterých se zúčastní partneři z několika členských států ("počáteční" opatření);
ii) výměně zkušeností v rámci projektů (opatření ke "spolupráci");
iii) monitorování a vyhodnocování projektů a šíření jejich výsledků, včetně výsledků projektů, o nichž bylo rozhodnuto během předchozích fází nástroje LIFE (opatření "vzájemné pomoci").
3. Finanční pomoc se poskytuje prostřednictvím spolufinancování projektů.
Maximální míra je:
a) 50 % na projekty ochrany přírody a 100 % na doprovodná opatření;
b) ve výjimečných případech je sazba 50 % poskytnutá podle písmene a) maximálně zvýšena na 75 % pro projekty týkající se prioritních přírodních stanovišť nebo prioritních druhů ve smyslu směrnice 92/43/EHS nebo druhů ptáků, které jsou považovány výborem zřízeným podle článku 16 směrnice 79/409/EHS za prioritní pro poskytnutí finančních prostředků v rámci nástroje LIFE-příroda.
Návrhy na projekty, které mají být financovány podle odst. 2 písm. a), předají Komisi členské státy.
Pokud se na projektech podílí více než jeden členský stát, pak je předá členský stát, ve kterém se nachází koordinační orgán.
Komise každoročně stanoví pevné datum, ke kterému je třeba návrhy předat, a rozhodne o těchto návrzích v souladu s odstavcem 7.
5. Pro poskytnutí finanční podpory podle odstavce 7 se návrhy berou v úvahu, pouze odpovídají-li požadavkům obsaženým v článku 2 a odst. 2 písm. a) tohoto článku a splňují-li tato kritéria:
a) projekty na evropském území členských států týkající se:
i) lokality navržené členským státem podle článku 4 směrnice 92/43/EHS nebo
ii) lokality klasifikované podle článku 4 směrnice 79/409/EHS nebo
iii) druhu uvedeného v přílohách II nebo IV směrnice 92/43/EHS nebo v příloze I směrnice 79/409/EHS;
b) projekty v zemích, které jsou kandidáty na přistoupení a na které se vztahuje článek 6, týkající se:
i) lokality mezinárodního významu, kde se nachází typ přírodního stanoviště uvedený v příloze I nebo druh uvedený v příloze II směrnice 92/43/EHS nebo typ přírodního stanoviště nebo druh, který se nenachází ve Společenství, ale je klasifikován v příslušném usnesení Bernské úmluvy jako druh, který vyžaduje zvláštní opatření v oblasti ochrany, nebo
ii) lokality mezinárodního významu, kde se nachází druh ptáka uvedený v příloze I směrnice 79/409/EHS nebo druh migrujících ptáků, který se nevyskytuje ve Společenství, ale je klasifikován v příslušném usnesení Bernské úmluvy jako druh, který vyžaduje zvláštní opatření v oblasti ochrany, nebo
iii) druh uvedený v příloze II nebo IV směrnice 92/43/EHS nebo v příloze I směrnice 79/409/EHS nebo druh, který se nevyskytuje ve Společenství, ale je klasifikován v příloze I nebo II Bernské úmluvy.
6. Komise zašle členským státům přehled podaných návrhů.
Na vyžádání poskytne členským státům k dispozici i originální dokumenty pro účely konzultace.
7. Projekty, které připadají v úvahu pro finanční podporu v rámci nástroje LIFE-příroda, se řídí postupem stanoveným v článku 11.
Pro účely tohoto odstavce se výborem rozumí výbor uvedený v článku 20 směrnice 92/43/EHS.
Komise přijme rámcové rozhodnutí, které je určeno členským státům a týká se těch projektů, které byly přijaty, a jednotlivá rozhodnutí, která jsou určena příjemcům, přičemž rozhodnutí stanoví výši finanční pomoci, postupy financování a kontrolní postupy a specifické technické podmínky schváleného projektu.
8. Z podnětu Komise:
a) jsou doprovodná opatření, která mají být financována podle odst. 2 písm. b) bodu i) a ii), po konzultaci výboru uvedeného v článku 21 směrnice 92/43/EHS předmětem výzev k vyjádření zájmu.
Členské státy mohou Komisi předložit návrhy na doprovodná opatření;
b) jsou doprovodná opatření, která mají být financována podle odst. 2 písm. b) bodu iii), předmětem výzev k vyjádření zájmu.
Veškeré výzvy k vyjádření zájmu se zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství, kde budou stanovena specifická kritéria, která musí být splněna.
Článek 4
LIFE-životní prostředí
1. Specifickým cílem nástroje LIFE-životní prostředí je přispívat k rozvoji inovačních a integrovaných technik a metod a k dalšímu rozvoji politiky Společenství v oblasti životního prostředí.
2. V rámci nástroje LIFE-životní prostředí lze financovat tyto projekty nebo opatření:
a) demonstrační projekty, které podporují cíl uvedený v odstavci 1 a:
- začleňují hlediska životního prostředí a udržitelného rozvoje do územního rozvoje a územního plánování, včetně městských a přímořských oblastí, nebo
- podporují udržitelné nakládání s podzemními a povrchovými vodami nebo
- minimalizují dopad hospodářských činností na životní prostředí, zejména prostřednictvím rozvoje čistých technologií a zdůrazňováním prevence, včetně snižování emisí plynů, které vytvářejí skleníkový efekt, nebo
- brání vytváření odpadů, opětovně využívají, obnovují a recyklují všechny druhy odpadů a zajišťují spolehlivé nakládání s toky odpadů nebo
- snižují dopad produktů na životní prostředí pomocí integrovaného přístupu k produkci, distribuci, spotřebě a ukončení životnosti daného produktu, včetně vývoje produktů šetrných k životnímu prostředí;
b) přípravné projekty pro rozvoj nových akcí a nástrojů Společenství v oblasti životního prostředí nebo pro aktualizaci právních a správních předpisů a politik v oblasti životního prostředí;
c) doprovodná opatření nutná k:
i) šíření informací o výměně zkušeností v rámci projektů;
ii) vyhodnocování, monitorování a propagaci akcí uskutečněných během fáze provádění nástroje LIFE a během prvních dvou fází a k šíření informací o získaných zkušenostech a o předávání výsledků dosažených prostřednictvím takovýchto akcí.
3. Finanční pomoc se poskytuje prostřednictvím spolufinancování projektů.
Míra finanční podpory Společenství je maximálně 30 % nákladů na projekt, které lze financovat, u projektů vytvářejících značný čistý příjem.
V tomto případě je finanční příspěvek příjemce nejméně tak vysoký, jako je podpora Společenství.
Míra finanční podpory Společenství je pro všechny ostatní žadatele maximálně 50 % nákladů na projekt, které lze financovat.
Míra finanční podpory Společenství pro doprovodná opatření je maximálně 100 % jejich nákladů.
4. Pokud jde o demonstrační projekty, Komise stanoví obecné zásady, které se budou řídit postupem uvedeným v článku 11 a které se zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství.
Obecné zásady budou podporovat synergii mezi demonstračními činnostmi a hlavními zásadami politiky Společenství v oblasti životního prostředí s ohledem na udržitelný rozvoj.
Návrhy na projekty, které mají být financovány podle odst. 2 písm. a), předají Komisi členské státy.
Pokud se na projektech podílí více než jeden členský stát, pak je předá členský stát, ve kterém se nachází koordinační orgán.
Komise každoročně stanoví pevné datum, ke kterému je třeba návrhy předat, a rozhodne o těchto návrzích v souladu s odstavcem 10.
6. Pro poskytnutí finanční podpory podle odstavce 10 se návrhy berou v úvahu, pouze odpovídají-li požadavkům obsaženým v článku 2 a odst. 2 písm. a) tohoto článku a splňují-li tato kritéria:
a) jsou přínosem k řešení problému, který se ve Společenství vyskytuje velmi často nebo který je pro některé členské státy velmi významný;
b) mají inovační charakter z hlediska použité technologie nebo metod;
c) dávají příklad a znamenají pokrok ve srovnání s dosavadní situací;
d) jsou schopny podpořit šíření a co nejširší uplatnění postupů, technologií nebo produktů přispívajících k ochraně životního prostředí;
e) jejich cílem je vývoj a předávání know-how, které lze využít ve stejných či podobných situacích;
f) podporují spolupráci v oblasti životního prostředí;
g) mají z hlediska životního prostředí potenciálně uspokojivý poměr nákladů a přínosů;
h) podporují integraci aspektů životního prostředí do činností, jejichž hlavní cíle jsou ekonomické a sociální.
Při posuzování těchto návrhů, byl měly být případně rovněž vzaty v úvahu i aspekty zaměstnanosti.
7. Financovat nelze náklady na:
a) nákup pozemků;
b) studie, které se bezprostředně nevztahují k cíli vytyčenému financovanými projekty;
c) investice do těžké infrastruktury nebo investice neinovační strukturální povahy, včetně činností, které již byly ověřeny v průmyslovém měřítku;
d) činnosti související s výzkumem a technologickým vývojem.
8. Z podnětu Komise:
a) jsou projekty, které mají být financovány podle odst. 2 písm. b), a doprovodná opatření, která mají být financována podle odst. 2 písm. c) bodu i), po konzultaci výboru uvedeného v článku 11, předmětem výzev k vyjádření zájmu. Členské státy mohou Komisi předložit návrhy na projekty, které mají být financovány podle odst. 2 písm. b);
b) jsou doprovodná opatření, která mají být financována podle odst. 2 písm. c) bodu ii), předmětem výzev k vyjádření zájmu.
Veškeré výzvy k vyjádření zájmu se zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství, kde budou stanovena specifická kritéria, která musí být splněna.
9. Komise zašle členským státům přehled hlavních bodů a obsahu návrhů podaných podle odst.
2 písm. a) a b). Na vyžádání poskytne členským státům k dispozici i originální dokumenty pro účely konzultace.
10. Projekty, které připadají v úvahu pro finanční podporu, se řídí postupem stanoveným v článku 11.
11. Komise přijme rámcové rozhodnutí, které je určeno členským státům a týká se těch projektů, které byly přijaty, a jednotlivá rozhodnutí, která jsou určena příjemcům, přičemž rozhodnutí stanoví výši finanční pomoci, postupy financování a kontrolní postupy a specifické technické podmínky schváleného projektu.
Článek 5
LIFE-třetí země
1. Specifickým cílem nástroje LIFE-třetí země je přispívat k budování kapacit a správních struktur potřebných v oblasti životního prostředí a k rozvoji politiky a akčních programů v oblasti životního prostředí ve třetích zemích hraničících se Středozemním a Baltským mořem, jiných než země střední a východní Evropy, které uzavřely dohody o přidružení s Evropským společenstvím a na které se odkazuje v čl. 6 odst. 1.
2. V rámci nástroje LIFE-třetí země lze financovat:
a) projekty technické pomoci, které podporují cíl vytyčený v odstavci 1;
b) doprovodná opatření nutná k vyhodnocování, monitorování a propagaci akcí uskutečněných během fáze provádění nástroje LIFE a během jeho prvních dvou fází, k výměně zkušeností v rámci projektů a k šíření informací o získaných zkušenostech a o výsledcích dosažených prostřednictvím takovýchto akcí.
3. Finanční pomoc se poskytuje prostřednictvím spolufinancování projektů a doprovodných opatření. Míra finanční podpory Společenství je maximálně 70 % nákladů na projekty, které jsou uvedeny v odst. 2 písm. a), a maximálně 100 % nákladů na doprovodná opatření, která jsou uvedena v odst. 2 písm. b).
4. Návrhy na projekty vypracované třetími zeměmi, které mají být financovány podle odst.
2 písm. a), předají Komisi příslušné vnitrostátními orgány. Pokud se na projektech podílí více než jedna země, pak je předá ta země, ve které se nachází koordinační orgán, anebo je předá mezinárodní organizace vystupující na ochranu životního prostředí v dané zeměpisné oblasti.
Komise každoročně stanoví pevné datum, ke kterému je třeba návrhy předat, a rozhodne o těchto návrzích v souladu s odstavcem 7.
5. Pro poskytnutí finanční podpory podle odstavce 7 se návrhy berou v úvahu, pouze odpovídají-li požadavkům obsaženým v článku 2 a odst. 2 písm. a) tohoto článku a splňují-li tato kritéria:
a) jsou v zájmu Společenství, zejména z hlediska svého příspěvku k provádění regionálních a mezinárodních obecných zásad a dohod;
b) přispívají k uskutečnění přístupu, který podporuje dosažení udržitelného rozvoje na mezinárodní, národní nebo regionální úrovni;
c) přinášejí řešení větších problémů životního prostředí v regionu a v příslušném odvětví.
Přednost budou mít projekty, které budou podporovat spolupráci na přeshraniční, nadnárodní a regionální úrovni.
6. Komise zašle členským státům přehled hlavních bodů a obsahu návrhů podaných třetími zeměmi.
Na vyžádání poskytne členským státům k dispozici i originální dokumenty pro účely konzultace.
7. Projekty, které připadají v úvahu pro finanční podporu, se řídí postupem stanoveným v článku 11.
Aniž by byl tento postup dotčen, bude před přijetím rozhodnutí o projektech týkajících se ochrany přírody konzultován výbor zřízený podle článku 21 směrnice 92/43/EHS.
Komise přijme rozhodnutí týkající se seznamu vybraných projektů.
8. Schválené projekty povedou k uzavření smlouvy mezi Komisí a příjemci, přičemž ve smlouvě se uvede výše finanční pomoci, postupy financování a kontrolní postupy, jakož i všechny specifické technické podmínky schváleného projektu.
Seznam přijatých návrhů se zašle členským státům.
9. Z podnětu Komise jsou doprovodná opatření, která mají být financována podle odst. 2 písm. b), předmětem výzev k vyjádření zájmu, které se zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství, kde budou stanovena specifická kritéria, která musí být splněna.
Článek 6
Účast zemí, které jsou kandidáty na přistoupení k Evropské unii
1. Nástroj LIFE je otevřen zemím střední a východní Evropy, které jsou kandidáty na přistoupení, v souladu s podmínkami uvedenými v dohodách o přidružení uzavřených s těmito zeměmi a na základě ustanovení v rozhodnutí Rady přidružení příslušné pro každou dotyčnou zemi.
2. Návrhy na projekty, které mají být financovány v rámci nástrojů LIFE-příroda a LIFE-životní prostředí, doručí Komisi vnitrostátní orgány dotyčných zemí, a to ve lhůtách stanovených Komisí v souladu s čl. 3 odst. 4, případně čl. 4 odst. 5. Pokud se na projektech podílí více než jedna země, pak je předá země, ve které se nachází koordinační orgán.
3. Návrhy, které splňují obecná kritéria uvedená v článku 2 a specifická kritéria uvedená v čl. 3 odst. 5 písm. b) a v čl. 4 odst. 6 a 8, se vezmou v úvahu pro poskytnutí finanční podpory Společenství.
4. Komise zašle členským státům přehled hlavních bodů a obsahu návrhů podaných vnitrostátními orgány dotyčné země.
Na vyžádání poskytne členským státům k dispozici i originální dokumenty pro účely konzultace.
5. Projekty, které připadají v úvahu pro finanční podporu nástroje LIFE se řídí buď postupem stanoveným v čl. 3 odst. 7, nebo postupem stanoveným v článku 11, a to podle typu navrženého projektu.
6. Schválené projekty povedou k uzavření smlouvy mezi Komisí a příjemci, přičemž ve smlouvě se uvede výše finanční pomoci, postupy financování a kontrolní postupy, jakož i všechny specifické technické podmínky schváleného projektu.
Seznam přijatých návrhů se zašle členským státům.
7. Pokud byly pro ostatní země, které jsou kandidáty na přistoupení k Evropské unii, sjednány podmínky a ustanovení shodující se s těmi, o nichž se hovoří v odstavci 1, nástroj LIFE se otevře pro účast těchto zemí podle odstavců 2 až 6.
Země účastnící se podle tohoto článku se nemohou účastnit podle článku 5.
8. Rozpis prostředků pro jednotlivé roky určených ke spolufinancování nástroje zeměmi uvedenými v odstavcích 1 a 7 je zveřejněn v oddíle III části B přílohy IV souhrnného rozpočtu Evropské unie.
Článek 7
Soulad mezi finančními nástroji
1. Aniž by byly dotčeny podmínky pro země, které jsou kandidáty na přistoupení k Evropské unii, uvedené v článku 6, nelze projektům, které získají podporu poskytnutou v rámci strukturálních fondů nebo jiných rozpočtových nástrojů Společenství, poskytnout finanční pomoc v rámci tohoto nařízení.
2. Komise zajistí, aby akce uskutečněné v rámci tohoto nařízení byly v souladu s akcemi uskutečněnými v rámci strukturálních fondů, programů výzkumu, technologického rozvoje a demonstrace či jiných finančních nástrojů Společenství.
Článek 8
Délka trvání třetí fáze a rozpočtové zdroje
1. Nástroj LIFE se bude provádět ve fázích.
Třetí fáze začne 1. ledna 2000 a skončí 31. prosince 2004.
Finanční rámec pro provádění třetí fáze v období 2000 až 2004 se stanoví na 640 milionů EUR.
2. Rozpočtové zdroje přidělované na akce podle tohoto nařízení se zanesou do ročních položek souhrnného rozpočtu Evropské unie.
Roční položky, které jsou k dispozici, schválí rozpočtový orgán v mezích finančního výhledu.
3. Výše zdrojů, které mají být přiděleny do jednotlivých oblastí činnosti, jsou tyto:
a) 47 % na akce uskutečněné podle článku 3;
b) 47 % na akce uskutečněné podle článku 4;
c) 6 % na akce uskutečněné podle článku 5.
Doprovodná opatření jsou omezena na 5 % rozpočtových prostředků, které budou k dispozici.
Článek 9
Monitorování projektů
1. V případě každého projektu financovaného nástrojem LIFE zašle příjemce Komisi a na vyžádání i dotyčnému členskému státu finanční a technické zprávy o postupu prací.
Zprávy zasílané členským státům by mohly být zasílány ve zkráceném znění.
Komisi a dotyčnému členskému státu se rovněž do tří měsíců od dokončení projektu zasílá závěrečná zpráva.
Komise určí formu a obsah zpráv.
Zpráva vychází z fyzických a finančních ukazatelů uvedených v rozhodnutí Komise, kterým byly schváleny projekty, nebo ve smlouvě či dohodě uzavřené s příjemci.
Tyto ukazatele se uvádí tak, aby ukazovaly pokrok v práci a cíle, kterých má být dosaženo během určité lhůty.
2. Úředníci a jiní zaměstnanci Komise mohou u projektů financovaných v rámci nástroje LIFE provádět kontroly přímo na místě, včetně kontrol namátkových, aniž by tím byly dotčeny kontroly, které provádí Účetní dvůr v součinnosti s příslušnými vnitrostátními orgány kontroly účetnictví nebo místy podle článku 248 Smlouvy, anebo kontroly prováděné podle čl. 279 písm. c) Smlouvy.
Komise informuje příjemce a jeho členský stát v předstihu o kontrolách prováděných přímo na místě, nejsou-li dostatečné důvody pro podezření z podvodu nebo nesprávného užití prostředků.
3. Po dobu pěti let od uskutečnění poslední platby týkající se určité akce bude mít Komise u příjemce finanční pomoci k dispozici veškeré podpůrné dokumenty týkající se výdajů na danou akci.
4. Na základě výsledků zpráv a namátkových kontrol uvedených v odstavcích 1 a 2 upraví Komise, pokud je to nezbytné, rozsah nebo podmínky přidělení původně schválené finanční pomoci a rozvrh plateb.
5. Komise přijme jakákoli další opatření nezbytná k ověření skutečnosti, že financované projekty jsou prováděny řádně a v souladu s ustanoveními tohoto nařízení.
Článek 10
Ochrana finančních zájmů Společenství
1. Komise může snížit, pozastavit nebo vymáhat nazpět částku finanční pomoci poskytnutou na projekt, pokud shledá nesrovnalosti, včetně nedodržení ustanovení tohoto nařízení nebo konkrétního rozhodnutí nebo smlouvy či dohody o poskytnutí příslušné finanční podpory, nebo pokud vyjde najevo, že projekt doznal bez souhlasu Komise zásadní změnu, která je v rozporu s podstatou nebo prováděcími podmínkami projektu.
2. Pokud nebyly dodrženy lhůty nebo pokud je pokrokem učiněným při provádění projektu ospravedlněna pouze část z přidělené finanční pomoci, požádá Komise příjemce, aby do určité doby předložil vysvětlení.
Pokud příjemce nepodá uspokojivé vysvětlení, může Komise zrušit zbývající částku finanční pomoci a požadovat vrácení již zaplacené částky.
3. Jakákoli bezdůvodná platba musí být vrácena zpět Komisi.
K částkám, které nebyly vráceny v přiměřené lhůtě, může být připočítán úrok.
Komise stanoví podrobná pravidla pro provádění tohoto odstavce.
Článek 11
Výbor
1. Komisi je nápomocen výbor (dále jen "výbor").
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 12
Vyhodnocení třetí fáze a pokračování nástroje LIFE
1. Nejpozději do 30. září 2003 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě:
a) zprávu o provádění tohoto nařízení, o jeho přínosu k rozvoji politiky společenství v oblasti životního prostředí a o využívání přidělených prostředků, jakož i případně návrhy veškerých úprav, které je třeba provést se zřetelem na pokračování této akce i po ukončení třetí fáze;
b) případně návrh týkající se čtvrté fáze nástroje LIFE.
2. Evropský parlament a Rada rozhodnou v souladu se Smlouvou nejpozději do 1. července 2005 o provedení čtvrté fáze od 1. ledna 2005.
Článek 13
Zrušení nařízení Rady (EHS) č. 1973/92
1. Nařízení Rady (EHS) č. 1973/92 se zrušuje, aniž by byla dotčena přijatá rozhodnutí a uzavřené smlouvy či dohody o poskytnutí finanční pomoci podle uvedeného nařízení.
2. Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze tohoto nařízení.
Článek 14
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1659/2000
ze dne 26. července 2000,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1445/95 o prováděcích pravidlech pro dovozní a vývozní licence v odvětví hovězího a telecího masa
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], a zejména na čl. 29 odst. 2 a čl. 33 odst. 12 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 7 nařízení Komise (ES) č. 1445/95 ze dne 26. června 1995 o prováděcích pravidlech pro dovozní a vývozní licence v odvětví hovězího a telecího masa [2], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1439/2000 [3], se odchyluje od čl. 5 odst. 1 nařízení Komise (EHS) č. 3719/88 ze dne 16. listopadu 1988, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty [4], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1127/1999 [5], stanovením částky na 60 EUR, pod kterou se pro produkty, pro které nebylo žádáno o náhradu, nevyžaduje žádná licence. Za účelem zjednodušení se ukázalo výhodnější vyjadřovat tuto částku u živého skotu v počtech kusů a u ostatních produktů v tunách.
(2) Čl. 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 1445/95 stanoví pro plemenná čistokrevná zvířata kódu KN 010210 dobu platnosti vývozních licencí se stanovením náhrady předem na 75 dní a dobu platnosti licencí vydaných postupem podle článku 44 nařízení (EHS) č. 3719/88 na čtyři měsíce a běžný měsíc navíc. Zkušenost ukázala, že tyto lhůty jsou příliš krátké a že je nutné je prodloužit na pět měsíců a běžný měsíc navíc. Kromě toho je rovněž vhodné odchýlit se od lhůty podle čl. 44 odst. 5 nařízení (EHS) č. 3719/88, během které je vývozce povinen informovat subjekt, který licenci vydal, o výsledku nabídkového řízení zahájeného ve třetí dovozní zemi, tím že je prodloužena z 21 dní na 90 dní.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1445/95 se mění takto:
1. V článku 7 se druhý pododstavec nahrazuje tímto: "Odchylně od čl. 5 odst. 1 čtvrté odrážky nařízení (EHS) č. 3719/88 se však nevyžaduje žádná vývozní licence pro produkty uvedené v čl. 8 odst. 2 druhé odrážce, jejichž množství nepřesahuje devět kusů pro produkty kódu KN 0102 a dvě tuny pro ostatní produkty."
2. V článku 8 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Pro vývozy produktů, pro které se žádá o vývozní náhradu a pro které by měla být vydána vývozní licence se stanovením náhrady předem, je stanovena doba platnosti této licence na:
- pět měsíců a běžný měsíc navíc pro produkty kódů KN 010210 a 75 dní pro produkty kódů KN 010290 a 1602,
- 30 dní pro ostatní produkty,
počínaje dnem jejího skutečného vydání ve smyslu čl. 21 odst. 2 nařízení (EHS) č. 3719/88.
Doba platnosti vývozních licencí pro produkty z hovězího a telecího masa, které jsou vydány postupem podle článku 44 nařízení (EHS) č. 3719/99, však skončí uplynutím:
- pátého měsíce pro produkty kódu KN 010210,
- čtvrtého měsíce pro ostatní produkty,
následujícího po měsíci jejich skutečného vydání ve smyslu čl. 21 odst. 2 uvedeného nařízení.
Odchylně od čl. 44 odst. 5 nařízení (EHS) č. 3719/88 se lhůta 21 dní nahrazuje lhůtou 90 dní pro produkty kódu KN 010210."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1666/2000
ze dne 17. července 2000,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 1766/92 o společné organizaci trhu s obilovinami
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k těmto důvodům:
2 nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 [4] stanoví, že intervenční cena se měsíčně zvyšuje.
Cílem tohoto mechanismu je zohlednit do určité míry náklady na uskladnění a finanční náklady na skladování obilovin ve Společenství, jakož i nutnost odbytu zásob podle potřeb trhu.
V souladu s přístupem uplatňovaným při reformě společné organizace trhu v rámci Agendy 2000 a aby se umožnilo producentům organizovat produkci na několik let, je vhodné stanovit počet a výši měsíčních zvýšení bez omezení v čase, aniž by tím však bylo dotčeno přezkoumání, které by mohlo být v budoucnu odůvodněné.
(2) Při této změně nařízení (EHS) č. 1766/92 je vhodné v zájmu zjednodušení a jasnosti právní úpravy zrušit dřívější ustanovení, která nejsou relevantní.
(3) Opatření potřebná pro provádění nařízení (EHS) č. 1766/92 je třeba přijmout postupem podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [5],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 1766/92 se mění takto:
1. V článku 3 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Intervenční cena se měsíčně zvyšuje podle tabulky v příloze D."
2. Zrušují se články 20 a 22.
3. Článek 23 se nahrazuje tímto:
"Článek 23
1. Komisi je nápomocen Řídící výbor pro obiloviny, dále jen "výbor".
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Období podle čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES se stanoví na jeden měsíc.
3. Výbor přijme svůj jednací řád."
4. Doplňuje se tato příloha:
"
Nařízení Rady (ES) č. 1667/2000
ze dne 17. července 2000,
kterým se mění nařízení (ES) č. 3072/95 o společné organizaci trhu s rýží
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k těmto důvodům:
2 nařízení Rady (ES) č. 3072/95 [4] stanoví, že intervenční cena se měsíčně zvyšuje.
Cílem tohoto mechanismu je zohlednit do určité míry náklady na uskladnění a finanční náklady na skladování rýže ve Společenství, jakož i nutnost odbytu zásob podle potřeb trhu.
V souladu s přístupem uplatňovaným při reformě společné organizace trhu v rámci Agendy 2000 a aby se umožnilo producentům organizovat produkci na několik let, je vhodné stanovit počet a výši měsíčních zvýšení bez časového omezení, aniž by tím však byla dotčena přezkoumání, která by mohla být v budoucnu odůvodněná.
S ohledem především na stabilitu cen a úrokových sazeb by měla být zachována výše zvýšení, která jsou v současnosti použitelná.
(2) V rámci režimu podpor pro producenty rýže stanoví článek 6 nařízení (ES) č. 3072/95 vnitrostátní základní plochu pro každý producentský členský stát, s výjimkou Francie a Řecka, pro něž jsou stanoveny dvě základní plochy; je vhodné vyhovět žádosti Řecka o zahrnutí oblastí Kavala a Etolia-Akarnania do téže základní plochy jako Soluň, Séres a Fthiotis, neboť ve všech těchto oblastech představuje rýže tradiční plodinu.
Celková velikost každé základní plochy a výše vyrovnávací platby zůstávají nezměněny.
(3) Při této změně nařízení (ES) č. 3072/95 je vhodné v zájmu zjednodušení a jasnosti právní úpravy zrušit dřívější ustanovení, která nejsou relevantní.
(4) Měla by být přijata opatření nezbytná pro provádění nařízení (ES) č. 3072/95 v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [5],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 3072/95 se mění takto:
1. Ustanovení čl. 3 odst. 2 se nahrazuje tímto:
"2. Intervenční cena podléhá měsíčním zvýšením během každého ze čtyř měsíců podle čl. 4 odst. 1. Takto získaná cena pro měsíc červenec zůstává platná do 31. srpna.
Počínaje hospodářským rokem 2000/2001 se výše každého měsíčního zvýšení rovná 2 EUR/t."
2. Ustanovení čl. 6 odst. 3 a 4 se nahrazují tímto:
"3. Částky vyrovnávacích plateb se stanoví takto: (EUR/ha) _BAR_
Itálie _BAR_ 106,00 _BAR_ 212,00 _BAR_ 318,01 _BAR_
Za tím účelem, aby byla produkce lépe zaměřena, mohou být vyrovnávací platby rozlišeny použitím cenových přirážek a srážek podle jednotlivých odrůd.
Vyrovnávací platby se budou vyplácet v období mezi 16. říjnem a 31. prosincem po začátku probíhajícího hospodářského roku.
4. Stanoví se vnitrostátní základní plocha každého producentského členského státu. Pro Francii a Řecko se však stanoví dvě základní plochy. Základní plochy se stanoví takto: Španělsko: _BAR_ 104973 ha _BAR_ Francie: _BAR_ _BAR_ —metropolitní území _BAR_ 24500 ha _BAR_ —Francouzská Guayana _BAR_ 5500 ha _BAR_ Řecko: _BAR_ _BAR_ —oblasti Soluň, Séres, Kavala, Etolia, Akarnania a Fthiotis _BAR_ 22330 ha _BAR_ —ostatní oblasti _BAR_ 2561ha _BAR_
Itálie: _BAR_ 239259 ha _BAR_ Portugalsko: _BAR_ 34000 ha." _BAR_
3. Článek 20 se zrušuje.
4. Článek 22 se nahrazuje tímto:
"Článek 22
1. Komisi je nápomocen Řídicí výbor pro obiloviny zřízený článkem 23 nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [6], dále jen "výbor".
2. V případě odkazů na tento odstavec se použijí články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Období uvedené v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES se stanoví na jeden měsíc.
3. Výbor přijme svůj jednací řád."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1668/2000
ze dne 17. července 2000,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 845/72 o zvláštních opatřeních na podporu chovu bource morušového
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (EHS) č. 845/72 [4] stanoví každoroční úpravu výše podpory Společenství pro bource morušového chovaného ve Společenství.
V souladu s přístupem uplatňovaným v rámci reformy společných organizací trhů v rámci Agendy 2000 a za účelem umožnit hospodářským subjektům dlouhodobější plánování výroby, je nutné stanovit podporu na neomezenou dobu, aniž by však byly dotčeny případné pozdější oprávněné revize.
(2) Výši podpory je nutné stanovit tak, aby zaručovala chovatelům bource morušového přiměřenou životní úroveň.
(3) Opatření potřebná k provedení nařízení (EHS) č. 845/72 by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [5],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 845/72 se mění takto:
1. Článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
1. Pro chov bource morušového podpoložky 0106 00 90 a vajíček bource morušového podpoložky 0511 99 80 kombinované nomenklatury chovaných ve Společenství je poskytována podpora.
2. Podpora je poskytována chovatelům bource morušového pro každý používaný box s vajíčky za předpokladu, že tyto boxy obsahují minimální množství vajíček, které bude stanoveno, a chov housenek byl úspěšně ukončen.
3. Výše podpory pro používaný box s vajíčky je stanovena na 133,26 eur."
2. Článek 2 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
Prováděcí pravidla k tomuto nařízení jsou přijata postupem podle čl. 4 odst. 2.
Tato pravidla se týkají zejména minimálního množství podle čl. 1. odst. 2, údajů, které mají členské státy sdělovat Komisi, a veškerých kontrolních opatření na ochranu finančních zájmů Společenství proti podvodům a jinému porušování právních předpisů."
3. Článek 4 se nahrazuje tímto:
"Článek 4
1. Komisi je nápomocen Řídící výbor pro len a konopí zřízený článkem 11 nařízení Rady (EHS) č. 1308/70 ze dne 29. června 1970 o společné organizaci trhu se lnem a konopím [6] (dále jen "výbor").
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.
3. Výbor přijme svůj jednací řád."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1670/2000
ze dne 20. července 2000,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1255/1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 36 a 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
po konzultaci s Výborem regionů,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 14 nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 [4] stanoví podporu Společenství pro mléko a některé mléčné výrobky poskytované žákům do škol, v souladu se stanoveným cílem zvýšit spotřebu mléka u mladých lidí.
Hodnocení tohoto opatření ukázalo, že program distribuce mléka do škol má dopad, byť omezený, na rovnováhu trhu s mlékem a mléčnými výrobky.
Hodnotící zpráva dále zdůrazňuje, že pokud by toto opatření bylo odvoláno a povinnost poskytovat dotované mléko školním dětem by přešla na členské státy, dostupnost a s tím související spotřeba mléka a mléčných výrobků ve školách by klesla ještě více.
V souladu s cíli společné zemědělské politiky je proto třeba v opatření pokračovat, avšak za snížené míry podpory Společenství.
(2) Členské státy by měly být schopny podporu Společenství doplnit o vnitrostátní příspěvek, pokud možno prostřednictvím daně vybírané v odvětví mléka a mléčných výrobků,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 14 nařízení (ES) č. 1255/1999 se odstavce 2 a 3 nahrazují tímto:
"2. Kromě podpory Společenství mohou členské státy poskytovat vnitrostátní podporu pro produkty uvedené v odstavci 1 a dodávané žákům do škol.
Členské státy mohou svoji vnitrostátní podporu financovat prostřednictvím daně vybírané v odvětví mléka a mléčných výrobků nebo jakéhokoli jiného příspěvku poskytnutého tímto odvětvím.
3. V případě plnotučného mléka se podpora Společenství rovná 75 % směrné ceny mléka.
V případě ostatních mléčných výrobků se výše podpory stanoví s přihlédnutím k mléčným složkám dotyčných produktů."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1671/2000
ze dne 20. července 2000,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 918/83, pokud jde o dočasnou odchylku pro bezcelní dovoz piva do Finska
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 26 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 26 směrnice Rady 92/12/EHS ze dne 25. února 1992 o obecné úpravě, držení, pohybu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani [3] uděluje Finsku právo zachovat množstevní limit 15 litrů pro pivo nakoupené v jiných členských státech a osvobozené od finských daní, jak je uvedeno v Aktu o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska.
(2) Finsko by mělo přijmout opatření, která by zajistila, aby dovoz piva ze třetích zemí nebyl povolován za výhodnějších podmínek než dovoz ze členských států.
(3) Článek 45 nařízení Rady (EHS) č. 918/83 ze dne 28. března 1983 o systému Společenství po osvobození od cla [4] stanoví, že zboží dovážené v osobních zavazadlech cestujících ze třetích zemí, pokud se jedná o dovozy zcela neobchodní povahy, je osvobozeno od dovozního cla.
(4) V souladu s článkem 47 nařízení (EHS) č. 918/83 nesmí úhrnná hodnota zboží, které je osvobozeno od cla, přesáhnout 175 eur na cestujícího. V souladu s čl. 47 odst. 2 však mohou členské státy tuto částku snížit na 90 eur u cestujících mladších patnácti let.
(5) Finsko požádalo o odchylku od těchto hodnot a požádalo o možnost uplatňovat množstevní omezení pro bezcelní dovoz piva ze třetích zemí.
(6) S ohledem na zeměpisnou polohu Finska a hospodářské obtíže finských maloobchodníků usídlených v příhraničních regionech a na značnou ztrátu příjmů způsobenou bezcelním dovozem piva ze třetích zemí se jako přiměřené jeví omezení, které nesmí být nižší než 6 litrů piva.
(7) Je nezbytné tuto odchylku časově omezit tak, aby bylo po přechodném období zajištěno rovné zacházení pro všechny cestující ve Společenství.
(8) Je vhodné zachovat tuto odchylku o dva roky déle než omezení dovozu piva do Finska z ostatních členských států, aby se finští maloobchodníci mohli na novou situaci připravit,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Do nařízení (EHS) č. 918/83 se vkládá nový článek, který zní:
"Článek 47b
Odchylně od hodnot stanovených v článku 47 se Finsku do 31. prosince 2005 povoluje uplatňovat pro bezcelní dovoz piva množstevní omezení, které nesmí být nižší než 6 litrů."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. listopadu 2000.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 1672/2000
ze dne 27. července 2000,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1251/1999 o režimu podpor pro producenty některých plodin na orné půdě tak, aby se vztahovalo na len a konopí pěstované na vlákno
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, zejména na články 36 a 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Společná zemědělská politika se snaží s přihlédnutím k situaci na trhu dosáhnout cílů uvedených ve Smlouvě.
(2) Odvětví lnu a konopí prošlo od vstupu nařízení Rady (EHS) č. 1308/70 ze dne 29. června 1970 o společné organizaci trhu se lnem a konopím [5] v platnost hlubokými změnami.
Kromě tradiční produkce dlouhých lněných vláken pro textilní odvětví a obvyklého užití konopných vláken se v současnosti len a konopí pěstují také pro nový trh s krátkými vlákny.
Vzhledem k tomu, že tato krátká vlákna mohou být použita pro nové materiály, měla by být jejich produkce podporována také proto, že se tím usnadní přístup k novým perspektivním trhům.
(3) Podpory podle nařízení (EHS) č. 1308/70 vedly na základě jejich výše v některých členských státech k čistě spekulativnímu pěstování.
Kroky uskutečněné za účelem boje proti tomuto jevu zkomplikovaly právní předpisy pro toto odvětví a nepřinesly vždy požadované výsledky.
(4) Aby se vyřešily problémy na trhu se lnem a konopím pěstovanými na vlákno, je třeba, aby byla příslušným producentům poskytována podpora srovnatelná s podporou pro konkurenční plodiny.
K tomuto účelu a pro zjednodušení použitelných právních předpisů by měly být tyto plodiny zahrnuty do režimu podpor pro producenty některých plodin na orné půdě, který je stanoven nařízením (ES) č. 1251/1999 [6].
Vyžaduje-li to zachování hospodářské činnosti, poskytuje se navíc v rámci nařízení Rady (ES) č. 1673/2000 ze dne27. července 2000 o společné organizaci trhu se lnem a konopím pěstovanými na vlákno [7] podpora pro zpracování lněných a konopných stonků.
Podpory pro zpracování by měly vést ke zvýšení pořizovací ceny lněných a konopných stonků a učinit produkci pro producenty rentabilnější.
(5) Aby byl zajištěn plynulý přechod na úroveň podpor pro obiloviny a současně byly odstraněny stávající problémy spojené s existencí rozdílných režimů podpor pro odrůdy lnu přadného a lnu olejného, měly by platby pro len a konopí pěstované na vlákno být stejné jako platby pro lněné semeno, jež musí být přizpůsobeny platbám pro obiloviny v hospodářském roce 2002/03.
Poskytování doplňkové podpory pro konkurenční plodiny ve Finsku a Švédsku, jak předpokládá článek 4 nařízení (ES) č. 1251/1999, je v případě lnu a konopí pěstovaných na vlákno odůvodněné.
(6) S ohledem na skutečnost, že jsou v poslední době zřizovány kultury lnu a konopí, a to zejména v blízkosti zpracovatelských zařízení, měla by být způsobilost pro režim stanovený nařízením (ES) č. 1251/1999 rozšířena tak, aby se vztahovala i na dotčené plochy a plodiny.
(7) Aby se odvrátilo nebezpečí, že budou cíle uvedené v nařízení (ES) č. 1251/1999 obcházeny, musí poskytování podpor na hektar pro len a konopí pěstované na vlákno podléhat určitým podmínkám pěstování.
(8) V případě konopí musí být stanovena zvláštní opatření, která zaručí, že mezi plodinami způsobilými pro platby na plochu nejsou vysety nedovolené plodiny, čímž by byla narušena společná organizace trhu s konopím.
Musí proto být přijata opatření, podle kterých budou platby na plochu vypláceny pouze pro ty plochy, na nichž jsou pěstovány odrůdy konopí, které zaručují určitou bezpečnost, pokud jde o obsah psychotropních látek.
(9) Za tím účelem, aby bylo možné sledovat množství, která jsou způsobilá pro poskytování podpory pro zpracování stonků podle nařízení (ES) č. 1673/2000, musí být vytvořena vazba mezi touto produkcí a osevními plochami, z nichž pochází, a producentům musí být uloženy závazky, které odpovídají závazkům příslušných zpracovatelů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1251/1999 se mění takto:
1. ustanovení čl. 4 odst. 2 se nahrazuje tímto:
"2. Pro výpočet uvedený v odstavci 1 se použije průměrný výnos obilovin.
Pokud je však s kukuřicí zacházeno zvlášť, výnos "kukuřice"; se použije pro kukuřici a výnos "obilovin s výjimkou kukuřice"; se použije pro obiloviny, olejnatá semena, lněná semena a len a konopí pěstované na vlákno.";
2. v čl. 4 odst. 3 prvním pododstavci se slova "pro lněná semena" nahrazují slovy "pro lněná semena, len a konopí pěstované na vlákno";
3. ustanovení čl. 4 odst. 4 se nahrazuje tímto:
"4. Ve Finsku a Švédsku na sever od 62. stupně severní šířky a v určitých přilehlých oblastech se srovnatelnými klimatickými podmínkami, jež mimořádně ztěžují zemědělskou činnost, se k platbě na plochu pro obiloviny a olejnatá semena, lněná semena a len a konopí pěstované na vlákno použije doplňková částka ve výši 19 EUR/t vynásobená výnosem použitým pro platby na plochu.";
4. vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 5a
1. Platba na plochu pro len a konopí pěstované na vlákno se za určitých okolností vyplatí pouze tehdy, je-li uzavřena smlouva a učiněn závazek podle čl. 2 odst. 1 nařízení (ES) č. 1673/2000.
Platba na plochu pro konopí pěstované na vlákno se vyplatí pouze v případě, že obsah tetrahydrokanabinolu v použitých odrůdách není vyšší než 0,2 %.
2. Členské státy vytvoří systém pro ověřování obsahu tetrahydrokanabinolu v plodinách pěstovaných nejméně na 30 % ploch osetých konopím pěstovaným na vlákno a pro něž byla podána žádost o platbu na plochu.
V případě, že však určitý členský stát zavede systém předběžného schvalování takového pěstování, bude se ověřovat nejméně 20 % ploch.";
5. v článku 7 se první pododstavec nahrazuje tímto: "Žádosti o platby se nesmějí podávat pro půdu, která byla k 31. prosinci 1991 stálou pastvinou, byla osázena trvalými kulturami nebo zalesněna nebo byla využívána pro nezemědělské účely.
Mohou se však podávat pro půdu, na které se pěstuje len nebo konopí na vlákno, případně i pro půdu určenou k povinnému vynětí z produkce, pokud byla pro tuto půdu nejméně v jednom z hospodářských roků v období 1998/99 až 2000/01 poskytnutapodpora podle nařízení Rady (EHS) č. 1308/70 ze dne 29. června 1970 o společné organizaci trhu se lnem a konopím [8]."
6. článek 9 se mění takto:
a) v prvním pododstavci se za šestou odrážku vkládají nové odrážky, které zní:
"— v případě lnu a konopí pěstovaných na vlákno smluv a závazku podle čl. 5a odst. 1,
— v případě konopí pěstovaného na vlákno zvláštních kontrolních opatření a metod pro zjišťování úrovní tetrahydrokanabinolu.";
b) v odstavci 2 se první odrážka nahrazuje tímto:
"— poskytovat platby pouze v případě, že
i) bude použito specifické osivo;
ii) bude použito certifikované osivo pro pšenici tvrdou a len a konopí pěstované na vlákno;
iii) budou použity některé odrůdy olejnatých semen, pšenice tvrdé, lněných semen a lnu a konopí pěstovaných na vlákno,
— nebo umožnit členským státům, aby podmínily poskytnutí plateb těmito podmínkami.";
7. v příloze I se bod IV nahrazuje tímto: "Kód KN _BAR_ Popis zboží _BAR_ IV.LEN
ex120400 _BAR_ Lněná semena (Linum usitatissimum L.) _BAR_
Článek 2
Podle čl. 3 odst. 6 třetího pododstavce nařízení (ES) č. 1251/1999 předloží členské státy Komisi případné revize regionalizačních plánů, aby byly údaje o lnu a konopí pěstovaných na vlákno zapsány nejpozději 1. října 2000.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1673/2000
ze dne 27. července 2000
o společné organizaci trhu se lnem a konopím pěstovanými na vlákno
RADA EVROPSKÉ UNIE
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 36 a 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Fungování a rozvoj společného trhu se zemědělskými produkty vyžadují současně vytvoření společné zemědělské politiky.
Tato politika musí zahrnovat zejména společnou organizaci zemědělských trhů, jež může v závislosti na produktu nabývat různých forem.
(2) Cílem společné zemědělské politiky je dosažení cílů stanovených v článku 33 Smlouvy.
V odvětví lnu a konopí pěstovaných na vlákno je nutné kromě ustanovení o platbách na plochu stanovených nařízením Rady (ES) č. 1251/1999 ze dne 17. května 1999 o režimu podpor pro producenty některých plodin na orné půdě [5] přijmout i opatření pro vnitřní trh, která zahrnují podpory pro první zpracovatele lněných a konopných stonků a zemědělce, kteří si nechávají stonky zpracovat na vlastní náklady.
(3) Za účelem zajistit skutečné zpracování lněných a konopných stonků by mělo být poskytování podpor závislé na určitých podmínkách, zejména na zavedení schvalování prvních zpracovatelů a na povinnosti těchto zpracovatelů uzavřít na stonky kupní smlouvu.
Kromě toho je za účelem boje proti zneužití podpora pro zpracování poskytována pouze na základě zpracování stonků nebo na základě využití vláken na trhu, pokud si zemědělec nechal zpracovat stonky na vlastní náklady.
(4) Za účelem zabránit zneužívání finančních prostředků Společenství by měl být z podpory vyloučen každý první zpracovatel a každý zemědělec, u kterého se zjistí, že uměle vytvořil podmínky požadované pro získání podpory, aby získal a využil výhodu, která není v souladu s cíli režimu podpor pro zpracování stonků.
(5) S ohledem na zvláštnosti trhu s dlouhými a krátkými lněnými vlákny a konopnými vlákny by měla být podpora rozlišena v závislosti na každém z obou vyrobených typů vláken.
Za účelem zajistit celkovou úroveň podpor, které umožní přežití tradiční výroby dlouhých lněných vláken v podmínkách odpovídajících nařízení Rady (EHS) č. 1308/70 ze dne 4. července 1970 o společné organizaci trhu se lnem a konopím [6], by se výše podpory měla postupně zvyšovat s ohledem na postupné snižování podpor na hektar poskytovaných producentům v rámci nařízení (ES) č.
1251/1999 a s ohledem na postupné rušení podpor pro krátká lněná vlákna. Pokud jde o krátká lněná vlákna a konopná vlákna, měla by být poskytnuta podpora, která umožní, aby během určitého období vznikla rovnováha mezi novými výrobky získanými z uvedených vláken a otevírajícími se potenciálními trhy.
Za účelem podpořit výrobu krátkých lněných vláken a konopných vláken dobré jakosti by měla být stanovena maximální procentní sazba nečistot a pazdeří, jakož i přechodná ustanovení umožňující zpracovatelskému průmyslu přizpůsobit se tomuto požadavku.
(6) S ohledem na zvláštní postavení tradičního lnu v určitých oblastech Nizozemska, Belgie a Francie je nezbytné poskytovat na příslušné pěstební plochy dodatečnou přechodnou podporu pro první zpracovatele stonků.
(7) Za účelem zabránit podvodnému zvyšování množství majících nárok na podporu by měly členské státy tato množství omezit podle ploch, na jejichž stonky byly uzavřeny smlouvy o zpracování stonků nebo zpracovatelské závazky.
(8) Za účelem omezit výdaje vznikající při uplatňování tohoto nařízení by se měl pro každý typ vyrobeného vlákna zavést stabilizační mechanismus podle toho, zda se jedná o dlouhá nebo krátká lněná vlákna a konopná vlákna.
Za účelem zajistit přiměřenou úroveň příslušných produkcí v každém členském státě by se mělo pro každý typ vláken stanovit maximální zaručené množství a rozdělit ho jednotlivým členským státům formou národních zaručených množství. Národní zaručená množství pro krátká lněná vlákna a konopná vlákna jsou však omezena na období nezbytné pro uplatnění nových výrobků na trhu.
Národní zaručená množství se uplatní pro podporu pro zpracování a netýkají se režimu stanovenému nařízením (ES) č. 1251/1999.
Národní zaručená množství jsou stanovena zejména s ohledem na nejaktuálnější průměry pěstitelských ploch přadného lnu a konopí, které jsou případně přizpůsobeny na základě jejich skutečně produktivního podílu a u kterých se také zohlední průměrný výnos vláken. Pro členské státy, jejichž současná produkce je nízká, by mělo být stanoveno společné množství, které se každý hospodářský rok znovu rozdělí, aby se produkce v těchto zemích přizpůsobila rozvoji.
Za účelem umožnit každému členskému státu úpravu mezi množstvími vyrobených vláken je třeba stanovit podmínky převodu mezi národními zaručenými množstvími. Tento převod se uskuteční na základě koeficientu, který zaručí rozpočtovou rovnováhu.
(9) Producentské členské státy musí přijmout nezbytná opatření, aby zajistily řádné fungování opatření pro poskytování podpor. Kvůli lhůtám nezbytným pro zpracování veškerých stonků příslušného hospodářského roku se jako kontrolní opatření zavádí režim záloh na podporu.
(10) Všechna opatření v rámci režimu obchodu se třetími zeměmi musí umožnit upuštění od uplatňování všech množstevních omezení a od vybírání všech poplatků na vnějších hranicích Společenství. Za výjimečných okolností se však může tento postup ukázat jako nedostatečný.
Za účelem ochrany trhu Společenství v takovýchto případech, které mohou vést k narušení trhu, musí mít Společenství možnost okamžitě přijmout všechna nezbytná opatření. Tato opatření musí být v souladu se závazky vyplývajícími z dohod WTO o zemědělství [7].
(11) Aby ilegální pěstování konopí nenarušilo fungování společné organizace trhu s konopím pěstovaným na vlákno, měla by být zavedena kontrola dovozů konopí a semen konopí, která zaručí, že příslušné produkty poskytují určité záruky, pokud jde o obsah tetrahydrokannabinolu.
Mimo to musí být pro dovoz semen konopí, která nejsou určena k výsevu, zaveden režim kontrol, který předpokládá režim schvalování příslušných dovozců.
(12) S ohledem na vývoj trhů se lnem a konopím pěstovanými na vlákno si členské státy a Komise musí sdělovat informace nezbytné pro uplatňování tohoto nařízení.
(13) Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [8].
(14) Výdaje členských států v důsledku povinností vyplývajících z tohoto nařízení hradí Společenství v souladu s nařízením Rady (ES) č. 1258/1999 ze dne 17. května 1999 o financování společné zemědělské politiky [9].
(15) Společná organizace trhu se lnem a konopím definovaná nařízením (EHS) č. 1308/70 neodpovídá i přes několikanásobné změny zásadním přeměnám, které se v odvětví uskutečnily. Za těchto podmínek by výše uvedené nařízení (EHS) č. 1308/70 a nařízení Rady (EHS) č. 619/71 ze dne 22. března 1971, kterým se stanoví obecná pravidla pro poskytování podpory pro len a konopí [10], měla být zrušena. Nařízení Rady (EHS) č. 620/71 ze dne 22. března 1971, kterým se stanoví rámcové požadavky pro smlouvy o prodeji lněných a konopných stonků [11], nařízení Rady (EHS) č. 1172/71 ze dne 3. června 1971, kterým se stanoví
(16) Obecná pravidla pro poskytování podpory soukromého skladování lněných a konopných vláken [12], nařízení Rady (EHS) č. 1430/82 ze dne 18. května 1982, kterým se stanoví omezení dovozu konopí a semen konopí a kterým se mění nařízení (EHS) č. 1308/70, pokud jde o konopí [13], nařízení Rady (EHS) č. 2059/84 ze dne 16. července 1984, kterým se stanoví obecná pravidla pro omezení dovozu konopí a semen konopí a kterým se mění nařízení (EHS) č. 619/71, pokud jde o konopí [14], která se zakládají na nařízení (EHS) č. 1308/70 a na nařízení (EHS) č. 619/71, se zrušují a nahrazují se novými ustanoveními tohoto nařízení.
(17) Přechod od ustanovení nařízení (EHS) č. 1308/70 k ustanovením tohoto nařízení by mohl působit obtíže, o nichž toto nařízení nepojednává.
Za účelem připravenosti na tuto skutečnost by Komise měla přijmout nezbytná přechodná opatření.
Komise by měla být rovněž oprávněna řešit určité praktické problémy.
(18) S ohledem na den vstupu v platnost tohoto nařízení je nezbytné přijmout pro hospodářský rok 2000/01 zvláštní opatření.
Za tímto účelem by měl režim pro hospodářský rok 1999/2000 zůstat v platnosti do 30. června 2001.
Komise by však měla stanovit výši podpor na základě disponibilních rozpočtových prostředků, jakmile budou spolehlivě odhadnuty příslušné plochy; částka určená na financování opatření na podporu využití lněného vlákna by měla být stanovena na nulu.
(19) Za účelem posouzení účinků nových opatření předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě v roce 2003 zprávu o národních zaručených množstvích a maximální procentní sazbě nečistot a pazdeří a v roce 2005 zprávu o účincích podpory pro zpracování a doplňkové podpory na producenty a trhy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Společná organizace trhu se lnem a konopím pěstovanými na vlákno zahrnuje režim vnitřního trhu a režim obchodu se třetími zeměmi.
Vztahuje se na tyto produkty:
Kód KN _BAR_ Název zboží _BAR_
2. Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "zemědělcem" zemědělec podle definice čl. 10 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 1259/1999 ze dne 17. května 1999, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky [15];
b) "schváleným prvním zpracovatelem" fyzická nebo právnická osoba, sdružení fyzických nebo právnických osob, bez ohledu na jeho právní statut podle vnitrostátních právních předpisů nebo statut jeho členů, které schválí příslušný orgán členského státu, na jehož území se zařízení na výrobu lněného nebo konopného vlákna nachází.
3. Toto nařízení se použije, aniž jsou dotčena opatření stanovená nařízením (ES) č. 1251/1999.
HLAVA I
Vnitřní trh
Článek 2
1. Zavádí se podpora pro zpracování lněných a konopných stonků pěstovaných na vlákno.
Podpora se poskytuje schválenému prvnímu zpracovateli v závislosti na množství vlákna, které bylo skutečně vyrobeno ze stonků, na něž byla uzavřena kupní smlouva se zemědělcem.
Platí ovšem tyto výjimky:
a) pokud je schválený první zpracovatel a zemědělec jedna a tatáž osoba, nahradí se kupní smlouva závazkem zúčastněné strany, že zpracování provede sama;
b) pokud stonky zůstanou ve vlastnictví zemědělce, který je nechá zpracovat na základě smlouvy s jiným schváleným prvním zpracovatelem a prokáže, že vyrobené vlákno prodal, podpora se poskytne zemědělci.
2. Žádná podpora není vyplacena schválenému prvnímu zpracovateli nebo zemědělci, pokud se zjistí, že požadované podmínky pro získání podpory vytvořili uměle, aby získali a využili výhodu, která není v souladu s cíli tohoto režimu.
3. Výše podpory pro zpracování se na jednu tunu vláken stanoví takto:
a) pro dlouhá lněná vlákna:
- 100 eur pro hospodářský rok 2001/02,
- 160 eur pro hospodářské roky 2002/03, 2003/04, 2004/05 a 2005/06,
- 200 eur od hospodářského roku 2006/07;
b) pro krátká lněná vlákna a konopná vlákna obsahující nanejvýše 7,5 % nečistot a pazdeří: 90 eur pro hospodářské roky 2001/02 až 2005/06.
Pro hospodářské roky 2001/02 až 2003/04 mohou členské státy s ohledem na tradiční možnosti odbytu rozhodnout o poskytnutí podpory také pro:
- krátká lněná vlákna s procentní sazbou nečistot a pazdeří v rozmezí od 7,5 % do 15 %,
- konopná vlákna s procentní sazbou nečistot a pazdeří v rozmezí od 7,5 % do 25 %.
V těchto případech poskytnou členské státy podporu pro množství, které se při základu 7,5 % nečistot a pazdeří maximálně rovná vyprodukovanému množství.
4. Množství vláken majících nárok na podporu jsou omezena podle ploch, na které byly uzavřeny smlouvy nebo zpracovatelské závazky uvedené v odstavci 1.
Limity uvedené v prvním pododstavci stanoví členské státy tak, aby byla dodržena národní zaručená množství uvedená v článku 3.
5. Na žádost schváleného prvního zpracovatele se v závislosti na vyrobeném množství vláken vyplácí záloha na podporu.
Článek 3
1. Pro dlouhá lněná vlákna se stanoví maximální zaručené množství ve výši 75250 tun na hospodářský rok a toto množství se rozdělí členským státům formou národních zaručených množství.
Toto maximální zaručené množství se dělí takto:
- 13800 tun pro Belgii,
- 300 tun pro Německo,
- 50 tun pro Španělsko,
- 55800 tun pro Francii,
- 4800 tun pro Nizozemsko,
- 150 tun pro Rakousko,
- 50 tun pro Portugalsko,
- 200 tun pro Finsko,
- 50 tun pro Švédsko,
- 50 tun pro Spojené království.
2. Pro krátká lněná vlákna a konopná vlákna, pro která může být poskytnuta podpora, se stanoví maximální zaručené množství ve výši 135900 tun na hospodářský rok.
Toto maximální zaručené množství se dělí takto:
a) formou národních zaručených množství těmto členským státům:
- 10350 tun pro Belgii,
- 12800 tun pro Německo,
- 20000 tun pro Španělsko,
- 61350 tun pro Francii,
- 5550 tun pro Nizozemsko,
- 2500 tun pro Rakousko,
- 1750 tun pro Portugalsko,
- 2250 tun pro Finsko,
- 2250 tun pro Švédsko,
- 12100 tun pro Spojené království;
b) 5000 tun se rozdělí formou národních zaručených množství na každý hospodářský rok mezi Dánsko, Řecko, Irsko, Itálii a Lucembursko. Uvedené rozdělení je stanoveno podle ploch, na které byla podle čl.
2 odst. 1 uzavřena smlouva nebo zpracovatelský závazek.
Národní zaručená množství pro krátká lněná vlákna a konopná vlákna snížená podle odstavce 5 tohoto článku nebudou od hospodářského roku 2006/07 uplatňována.
3. Pokud vlákna vyrobená v jednom členském státě pocházejí ze stonků vyprodukovaných v jiném členském státě, přičtou se příslušná množství vláken k národnímu zaručenému množství toho členského státu, v kterém byly stonky sklizeny.
Podporu vyplatí ten členský stát, k jehož národnímu zaručenému množství je příslušné množství vláken připočteno.
4. Členské státy, které si to přejí, si mohou do 30. června 2001 jedenkrát vzájemně převést část jejich národních zaručených množství podle odstavce 1 nebo 2, případně upravených podle odstavce 5.
V tomto případě to oznámí Komisi, která o tom uvědomí ostatní členské státy.
5. Každý členský stát může převést část svého národního zaručeného množství uvedeného v odstavci 1 do svého národního zaručeného množství uvedeného v odstavci 2 nebo naopak.
Převody podle prvního pododstavce platí jako protihodnota jedné tuny dlouhých lněných vláken za 2,2 tuny krátkých lněných vláken a konopných vláken.
Podpora pro zpracování se poskytuje nejvýše pro každé z množství uvedených v odstavci 1 nebo odstavci 2, přizpůsobených v souladu s prvním a druhým pododstavcem tohoto odstavce a také v souladu s odstavcem 4.
Článek 4
Až do hospodářského roku 2005/06 se pro pěstební plochy lnu, které se nacházejí v zónách I a II uvedených v příloze a jejichž produkce stonků je předmětem
- kupní smlouvy nebo závazku podle čl. 2 odst. 1 a
- podpory pro zpracování na dlouhá lněná vlákna,
poskytuje schválenému prvnímu zpracovateli doplňková podpora.
Výše doplňkové podpory pro len činí 120 eur na hektar v zóně I a 50 eur na hektar v zóně II.
HLAVA II
Obchod se třetími zeměmi
Článek 5
1. Tento článek se použije, aniž jsou dotčena přísnější opatření přijatá členskými státy v souladu se smlouvou a v souladu se závazky vyplývajícími z dohod WTO o zemědělství.
2. Pro dovoz konopí ze třetích zemí je nezbytné osvědčení, přičemž musí být splněny tyto podmínky:
- surové konopí kódu KN musí splňovat podmínky stanovené v článku 5a nařízení (ES) č. 1251/1999,
- u semen odrůd konopí kódu KN určených k výsevu musí být prokázáno, že obsah tetrahydrokannabinolu nepřesahuje hodnotu stanovenou podle článku 5a nařízení (ES) č. 1251/1999,
- semena konopí kódu KN, která nejsou určena k výsevu, mohou dovážet pouze dovozci schválení členským státem, aby se zajistilo, že tato semena nebudou určena k výsevu.
Každý dovoz produktů uvedených v první a druhé odrážce do Společenství musí být podroben kontrole, která ověří dodržování požadavků tohoto článku.
Článek 6
Pokud toto nařízení nebo ustanovení přijatá podle tohoto nařízení nestanoví jinak, je v obchodu se třetími zeměmi zakázáno:
- vybírání jakýchkoli poplatků s účinkem rovnocenným clu,
- uplatňování jakýchkoli množstevních omezení nebo opatření s rovnocenným účinkem.
Článek 7
1. Pokud je v důsledku dovozu nebo vývozu trh Společenství s jedním nebo více produkty uvedenými v čl. 1 odst. 1 vážně narušen nebo hrozí-li, že bude vážně narušen, a tím budou ohroženy cíle stanovené v článku 33 Smlouvy, mohou být pro obchod se třetími zeměmi přijímána vhodná opatření po dobu, po kterou toto narušení nebo jeho hrozba trvá.
Rada na návrh Komise kvalifikovanou většinou stanoví obecná prováděcí pravidla k tomuto odstavci a určí, v jakých případech a v rámci jakých mezí mohou členské státy přijmout ochranná opatření.
2. Pokud nastane situace uvedená v odstavci 1, rozhodne Komise na žádost členského státu nebo z vlastního podnětu o nezbytných opatřeních, která jsou sdělena členským státům a která jsou okamžitě použitelná.
Pokud členský stát předloží Komisi žádost, Komise o ní rozhodne do tří pracovních dnů od jejího obdržení.
3. Opatření, o kterém rozhodne Komise, může kterýkoli členský stát do tří pracovních dnů ode dne jeho sdělení předložit Radě k přezkoumání.
Rada se sejde neprodleně.
Kvalifikovanou většinou může dotyčné opatření změnit nebo zrušit do jednoho měsíce ode dne, kdy jí bylo předloženo.
4. Tento článek se použije v souladu se závazky vyplývajícími z dohod uzavřených podle čl. 300 odst. 2 Smlouvy.
HLAVA III
Obecná ustanovení
Článek 8
Pokud toto nařízení nestanoví jinak, vztahují se na produkci produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 tohoto nařízení a obchod s nimi články 87, 88 a 89 Smlouvy.
Článek 9
Opatření nezbytná pro provádění tohoto nařízení, pokud jde o níže uvedené náležitosti, se přijmou řídícím postupem stanoveným v čl. 10 odst.
2. Zejména se jedná o:
- podmínky pro schválení prvních zpracovatelů,
- podmínky, které by měli schválení první zpracovatelé dodržovat, pokud jde o smlouvy o koupi a prodeji a závazky podle čl. 2 odst. 1,
- podmínky, které by měli dodržovat zemědělci v případě uvedeném v čl. 2 odst. 1 písm. b),
- kritéria, která by měla být dodržována jednak u dlouhých lněných vláken a jednak u krátkých lněných vláken a konopných vláken,
- způsoby výpočtu množství majících nárok na podporu v případech uvedených ve druhém pododstavci čl. 2 odst. 3 písm. b),
- podmínky pro poskytnutí podpory a zálohy a zejména důkazy o zpracování stonků,
- podmínky, které musí být dodrženy při stanovení limitů podle čl. 2 odst. 4,
- rozdělení množství 5000 tun uvedeného v čl. 3 odst. 2 písm. b),
- podmínky pro převod národních zaručených množství podle čl. 3 odst. 5,
- podmínky pro poskytování doplňkových podpor uvedených v článku 4.
Tato opatření se mohou kromě toho týkat všech kontrolních opatření, která se provádějí na ochranu finančních zájmů Společenství proti podvodům a jiným nesrovnalostem.
Článek 10
1. Komisi je nápomocen Řídící výbor pro len a konopí (dále jen "výbor").
2. V případě odkazů na tento odstavec se použijí články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Období uvedené v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES se stanoví v délce jednoho měsíce.
3. Výbor se může zabývat jakoukoliv jinou otázkou, kterou mu k posouzení předloží jeho předseda buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce některého členského státu.
4. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 11
Nařízení (ES) č. 1258/1999 a jeho prováděcí ustanovení se vztahují na produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 tohoto nařízení.
HLAVA IV
Přechodná a závěrečná ustanovení
Článek 12
1. Pro hospodářský rok 2000/01 se částky podpory pro len a konopí vypěstované ve Společenství stanoví nejpozději do 31. října 2000 postupem podle čl. 10 odst. 2.
Tyto částky se stanoví tak, že se na částky platné pro hospodářský rok 1999/2000 použije koeficient, který se rovná poměru mezi
- průměrnými výdaji na hektar, které se rovnají 88 milionům eur na celkovou pěstební plochu uvedenou v prohlášeních o pěstování a
- průměrnými výdaji 721 eur na hektar odhadnutými pro hospodářský rok 1999/2000.
Částky podpor pro hospodářský rok 2000/01 nesmějí překročit částky stanovené pro hospodářský rok 1999/2000.
2. Pro hospodářský rok 2000/01 se částka určená k podpoře pro len pro financování opatření podporujících využívání lněných vláken stanoví ve výši 0 eur na hektar.
3. Hospodářský rok 2000/01 končí 30. června 2001.
Článek 13
Nařízení (EHS) č. 1308/70, (EHS) č. 619/71, (EHS) č. 620/71, (EHS) č. 1172/71, (EHS) č. 1430/82 a (EHS) č. 2059/84 se od 1. července 2001 zrušují.
Článek 14
Komise přijme postupem podle článku 10 odst. 2:
- nezbytná opatření pro usnadnění přechodu od ustanovení nařízení (EHS) č. 1308/70 a (EHS) č. 619/71 k ustanovením tohoto nařízení,
- nezbytná opatření pro řešení zvláštních praktických problémů.
Tato opatření se při náležitém odůvodnění mohou odchýlit od určitých ustanovení tohoto nařízení.
Článek 15
1. Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě nejpozději do 31. prosince 2003 zprávu, k níž jsou případně přiloženy návrhy pokud jde o trendy produkce v jednotlivých členských státech a účinky reformy společné organizace trhu s ohledem na odbyt a hospodářskou životaschopnost odvětví.
Zpráva se dále bude zabývat maximálním množstvím nečistot a pazdeří u krátkých lněných vláken a konopných vláken.
Zpráva případně poslouží jako základ pro nové rozdělení a možné zvýšení národních zaručených množství.
Komise zejména zohlední objem produkce, zpracovatelské kapacity a možnosti odbytu na trhu.
2. V roce 2005 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o podpoře pro zpracování, k níž případně přiloží návrhy.
Zpráva obsahuje hodnocení dopadu podpory pro zpracování, a to zejména na:
- postavení producentů, pokud jde o pěstební plochy a ceny, které jim byly zaplaceny,
- trendy trhu s přadnými vlákny a vývoj nových výrobků,
- zpracovatelský průmysl.
S ohledem na alternativní produkci zpráva naznačí, zda může průmysl podle stanovených usměrnění řádně fungovat.
Dále se bude zabývat otázkou, zda podpora pro zpracování krátkých lněných vláken a konopných vláken a doplňková podpora pro len podle článku 4 budou moci být poskytovány i po hospodářském roce 2005/06.
Článek 16
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských Společenství.
Články 1 až 11 se použijí od hospodářského roku 2001/02.
Nařízení (EHS) č. 1308/70 a nařízení (EHS) č. 619/71 se použijí i nadále pro hospodářské roky 1998/99, 1999/2000 a 2000/01.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1685/2000
ze dne 28. července 2000,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 týkající se způsobilosti výdajů na činnosti spolufinancované strukturálními fondy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech [1], a zejména na čl. 30 odst. 3 a čl. 53 odst. 2 uvedeného nařízení,
po konzultaci s Výborem podle článku 147 Smlouvy, s Řídícím výborem pro zemědělské struktury a rozvoj venkova a se Stálým řídícím výborem pro struktury rybolovu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 1 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) a o změně a zrušení některých nařízení [2] mají opatření na rozvoj venkova, která jsou součástí opatření na podporu rozvoje a strukturální změny regionů, jejichž rozvoj zaostává (cíl 1) nebo která doprovázejí opatření na podporu hospodářské a sociální přeměny oblastí, jež čelí strukturálním obtížím (cíl 2), zohledňovat specifické cíle podpory poskytované Společenstvím za dodržení podmínek stanovených v nařízení (ES) č. 1260/1999. Článek 2 nařízení (ES) č. 1257/1999 upřesňuje činnosti, na něž se podpora na rozvoj venkova může vztahovat.
(2) Článek 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1783/1999 ze dne 12. července 1999 o Evropském fondu pro regionální rozvoj (EFRR) [3] upřesňuje typ činností, na jejichž financování může EFRR přispívat.
(3) Článek 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1784/1999 ze dne 12. července 1999 o Evropském sociálním fondu (ESF) [4] upřesňuje typ činností, na jejichž financování může ESF přispívat.
(4) Článek 2 nařízení Rady (ES) č. 1263/1999 ze dne 21. července 1999 o finančním nástroji pro orientaci rybolovu (FNOR) [5] upřesňuje typ činností, na jejichž financování může FNOR přispívat.
Nařízení Rady (ES) č. 2792/1999 [6] vymezuje pravidla a podmínky pro strukturální činnosti Společenství v odvětví rybolovu.
(5) Podle čl. 30 odst. 3 nařízení (ES) č. 1260/1999 se na způsobilé výdaje použijí související vnitrostátní předpisy, s výjimkou případů, je-li to nezbytné, ve kterých Komise stanoví pravidla na úrovni Společenství. Aby bylo zaručeno jednotné a spravedlivé provádění strukturálních fondů ve Společenství, považuje Komise u některých typů činností za nutné přijmout soubor společných pravidel pro způsobilé výdaje. Přijetím pravidla pro určitý typ činnosti není předem určen fond, z něhož může být daná činnost spolufinancována. Přijetí těchto pravidel nesmí členským státům v některých stanovených případech bránit v uplatňování přísnějších vnitrostátních předpisů. Pravidla se vztahují na všechny výdaje vzniklé v období vymezeném daty uvedenými v čl. 30 odst. 2 nařízení (ES) č. 1260/1999.
(6) Podle čl. 36 odst. 1 nařízení (ES) č. 1257/1999 se nařízení (ES) č. 1260/1999 použije, není-li stanoveno jinak v nařízení (ES) č. 1257/1999, na opatření na podporu rozvoje venkova v oblastech spadajících pod cíl 2, financovaná EFRR ("záruční" sekcí). Pravidla stanovená v tomto nařízení se tedy vztahují na opatření, jež jsou součástí programu pro regiony spadající pod cíl 2, není-li stanoveno jinak v nařízení (ES) č. 1257/1999 a v nařízení Komise (ES) č. 1750/1999 [7], které stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1257/1999.
(7) Na činnosti spolufinancované strukturálními fondy se použijí články 87 a 88 Smlouvy.
Rozhodnutí Komise o schválení podpory nepředjímá zkoumání s ohledem na pravidla pro udělování státních podpor a nezbavuje členský stát jeho povinností ve smyslu těchto článků.
(8) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Poradního výboru pro rozvoj a přeměnu regionů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pravidla stanovená v příloze k tomuto nařízení se použijí v případě, kdy je nutno určit způsobilost výdajů v rámci forem pomoci stanovených v čl. 9 písm. e) nařízení (ES) č. 1260/1999.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1703/2000
ze dne 31. července 2000
o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1264/2000 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) K zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu nařízení (EHS) č. 2658/87 je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení.
(2) Nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury.
Tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních a jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím.
(3) Podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2.
(4) Je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3], naposledy pozměněného nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 955/1999 [4].
(5) Vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží, které vydaly celní orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu tří měsíců.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1726/2000
ze dne 29. června 2000
o rozvojové spolupráci s Jihoafrickou republikou
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 179 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Od voleb v dubnu 1994 a vytvoření demokratické vlády se Společenství zaměřilo na strategii podpory politik a reforem prováděných orgány Jihoafrické republiky.
(2) Rada přijala nařízení (ES) č. 2259/96 ze dne 22. listopadu 1996 o rozvojové spolupráci s Jihoafrickou republikou [3].
Použitelnost výše uvedeného nařízení skončila dnem 31. prosince 1999.
(3) Kapitola I Dohody o obchodu, rozvoji a spolupráci mezi Evropským společenstvím a Jihoafrickou republikou uvádí, že finanční podpora ve formě grantů je zahrnuta ve zvláštním finančním nástroji zřízeném v rámci rozpočtu Společenství, že Společenství prohlašuje svou ochotu zachovat finanční spolupráci s Jihoafrickou republikou ve značném rozsahu a že v tomto směru přijme na základě návrhu Komise nezbytná rozhodnutí.
(4) Kapitola V uvedené dohody obsahuje ustanovení o cílech, prioritách, způsobech a provádění rozvojové spolupráce s Jihoafrickou republikou.
(5) S ohledem na provádění nařízení Rady (ES) č. 2259/96 a zvláštní zprávu Účetního dvora č. 7/98, pokud jde o program rozvojové pomoci Evropského společenství týkajícího se Jihoafrické republiky (1986 až 1996), je třeba pokračovat v rozvojové spolupráci s Jihoafrickou republikou s výhradou určitých úprav, zejména pokud jde o zjednodušení postupů, většího soustředění se na priority jednotlivých odvětví a decentralizace rozhodování.
(6) Podpora poskytnutá podle tohoto nařízení by měla být prováděna v souladu s činností ostatních poskytovatelů prostředků, včetně mnohostranných institucí.
(7) Opatření nezbytná k provádění tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [4].
(8) Toto nařízení stanoví pro celé trvání programu finanční rámec, který je pro rozpočtový orgán hlavním referenčním rámcem pro roční rozpočtový proces ve smyslu bodu 33 interinstitucionální dohody mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí ze dne 6. května 1999 o rozpočtové kázni a o zdokonalení rozpočtového procesu [5].
(9) Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství [6] zavádí společný právní rámec ve všech oblastech týkajících se vlastních zdrojů a výdajů Společenství.
(10) Nařízení Rady (ES, Euroatom) č. 2185/96 ze dne 11. listopadu 1996 o kontrolách a inspekcích na místě prováděných Komisí za účelem ochrany finančních zájmů Evropských společenství proti podvodům a jiným porušením předpisů [7] se vztahuje na všechny oblasti činnosti Společenství, aniž je dotčena zvláštní úprava Společenství týkající se jednotlivých oblastí činnosti,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Cíle
Společenství provádí finanční a technickou spolupráci s Jihoafrickou republikou za účelem podpory politik a reforem prováděných orgány Jihoafrické republiky v souvislosti s politickým dialogem a partnerstvím.
Cílem programu spolupráce Společenství, nazvaného "Evropský program pro obnovu a rozvoj v Jihoafrické republice" (EPOR), je přispět k harmonickému a udržitelnému hospodářskému a sociálnímu rozvoji Jihoafrické republiky prostřednictvím programů a opatření určených ke snížení chudoby a podpory hospodářského růstu, který přináší užitek nejvíce znevýhodněným osobám, a k jejímu pokračujícímu začleňování do světového hospodářství a konsolidaci položených základů demokratické společnosti a právního státu, ve kterých jsou plně respektována základní lidská práva a svobody.
Tohoto cíle bude dosaženo prostřednictvím podpory mezinárodních cílů a politik pro udržitelný rozvoj, založených na smlouvách a rezolucích OSN, čímž se přispěje k cíli snížení počtu obyvatel žijících v extrémní chudobě do roku 2015 alespoň o polovinu.
Článek 2
Oblasti spolupráce
1. Programy jsou zaměřeny na boj proti chudobě, berou v úvahu potřeby dříve znevýhodněných společenství a začleňují do rozvoje rozměr rovnosti pohlaví a ochrany životního prostředí.
Ve všech těchto programech se věnuje zvláštní pozornost posilování institucionální kapacity.
2. Rozvojová spolupráce, která má být prováděna v rámci tohoto nařízení, se zaměřuje zejména na
a) podporu politik, nástrojů a programů, které mají za cíl pokračující integraci hospodářství Jihoafrické republiky do světového hospodářství a obchodu, podpora vytváření pracovních míst, rozvoje soukromého sektoru, regionální spolupráce a integrace.
V této posledně uvedené souvislosti se zvláštní pozornost věnuje poskytování podpory úsilí k přizpůsobování v oblasti zavedením zóny volného obchodu v rámci Dohody o obchodu, rozvoji a spolupráci, zejména v celní unii jižní Afriky.
Rovněž může být zvážena podpora vzájemně prospěšné spolupráce mezi podniky z Evropské unie a z Jihoafrické republiky;
b) zlepšení životních podmínek a dostupnosti základních sociálních služeb;
c) podporu demokratizace, ochrany lidských práv, zdravou veřejnou správu, posílení místní správy a zapojení občanské společnosti do procesu rozvoje.
3. Bude podporován dialog a partnerství mezi orgány veřejné moci a nevládními partnery a subjekty v oblasti rozvoje.
Článek 3
Spolupracující partneři, kteří mohou obdržet finanční podporu
Spolupracující partneři mající nárok na finanční podporu podle tohoto nařízení jsou celostátní, oblastní a místní správní orgány a agentury, nevládní organizace a občanská sdružení, regionální a mezinárodní organizace, instituce a veřejné nebo soukromé subjekty.
Jiné subjekty mohou obdržet finanční podporu, pokud je to určeno oběma stranami.
Článek 4
Prostředky, výdaje, informace o programu a koordinaci
1. Prostředky, které mohou být použity v rámci akcí spolupráce uvedených v článku 2, zahrnují zejména studie, technickou pomoc, vzdělávání nebo jiné služby, dodávky a stavební práce, audity a hodnotící a pozorovací mise.
2. Financování uskutečňované Společenstvím v domácí nebo cizí měně může v závislosti na potřebách a povaze akce zahrnovat
a) státní rozpočtové výdaje na podporu reforem a provádění politik v nejvýznamnějších oblastech určených prostřednictvím politického dialogu za použití nejvhodnějších nástrojů včetně způsobu přímé cílené podpory rozpočtu ve zvláštních oblastech, které splňují patřičné podmínky (například odpovědnost za státní rozpočet a jeho průhlednost a korektní postupy při zadávání veřejných zakázek);
b) investice a vybavení;
c) v řádně odůvodněných případech, a zejména, pokud je program prováděn nevládním partnerem, s ohledem na tu skutečnost, že program má co nejvíce směřovat k dlouhodobé udržitelnosti, běžné výdaje (zahrnující správní výdaje, provozní náklady a náklady na údržbu).
Část financí může být uvolněna pro cílené konečné příjemce (například noví podnikatelé) prostřednictvím specializovaných finančních institucí včetně Evropské investiční banky ve formě rizikového kapitálu nebo jiných nástrojů.
Zdroje zpřístupněné podle tohoto nařízení nesmějí být použity způsobem, který umožňuje nekalou soutěž.
3. Pro každou akci spolupráce se usiluje o finanční příspěvek od partnerů uvedených v článku 3.
Tento příspěvek je požadován v rámci možností dotyčných partnerů a v závislosti na povaze akce.
Je vyžadován především v případě projektů určených k zahájení činnosti dlouhodobé povahy s cílem zajistit udržitelnost těchto projektů poté, co financování Společenstvím skončí.
Může mít podobu věcných příspěvků.
V určitých případech, kdy je partnerem nevládní organizace nebo organizace určitého společenství, nemusí být přípěvek vyžadován.
4. Komise může přijmout veškerá vhodná opatření, aby bylo dáno na vědomí, že při poskytování podpor podle tohoto nařízení jde o podpory Společenství.
5. Je možné hledat možnosti spolufinancování a souběžného financování u ostatních poskytovatelů prostředků, zejména u členských států.
6. K dosažení cílů soudržnosti a doplňkovosti uvedených ve Smlouvě a s cílem zajistit co nejvyšší účinnost podpory může Komise přijmout veškerá nezbytná koordinační opatření, zejména
a) zřízení systému pro systematickou výměnu a analýzu informací o financovaných akcích a o akcích, jejichž financování Společenství, Evropská investiční banka a členské státy zamýšlejí;
b) koordinace provádění těchto akcí přímo na místě prostřednictvím pravidelných jednání a výměny informací mezi zástupci Komise a členských států v přijímající zemi.
7. Ve spolupráci s členskými státy Komise vyvíjí veškeré úsilí nezbytné k zabezpečení náležité spolupráce s ostatními púoskytovateli prostředků a k podpoře aktivnější úlohy přijímající země v procesu koordinace podpory.
Článek 5
Forma finanční podpory
Finanční podpora podle tohoto nařízení se poskytuje formou grantů.
Článek 6
Plánování
1. Tříleté směrné plánování se provádí v rámci úzkého dialogu s vládou Jihoafrické republiky a s ohledem na výsledky koordinace uvedené v čl. 4 odst. 6 a 7. Postup směrného plánování plně respektuje zásadu plánování vedeného příjemcem.
2. Za účelem přípravy pro každou činnost plánování, ve spojitosti se vzrůstající koordinací s členskými státy včetně na místě, vypracuje Komise společně s vládou Jihoafrické republiky strategický dokument pro zemi.
Tento strategický dokument pro zemi bere v úvahu výsledky nejnovějšího celkového hodnocení akcí financovaných podle nařízení (ES) č. 2259/96 a podle tohoto nařízení a jiných pravidelných hodnocení akcí.
Je doplněn analýzou zaměřenou na problémy a zahrnuje průřezová témata, jakými jsou snižování chudoby, rovnost pohlaví, životní prostředí a udržitelnoý rozvoj.
Návrh tříletého směrného plánu se připojí k tomuto dokumentu.
Vybere se omezené množství oblastí spolupráce na základě oblastí uvedených v článku 2 tohoto nařízení.
Pro tyto oblasti se stanoví podrobnosti a doprovodná opatření.
V nejvyšší možné míře se rozvinou výkonové ukazatele za účelem usnadnění dosahování cílů a hodnocení vlivu.
Strategický dokument pro zemi a návrh tříletého směrného programu posuzuje výbor uvedený v čl. 8 odst. 1 (dále jen "výbor").
Výbor vydá stanovisko postupem podle čl. 8 odst. 2.
3. Tříletý směrný program dojedná a podepíše Komise a vláda Jihoafrické republiky.
Konečný výsledek jednání se zašle pro informaci výboru.
Pokud o to požádá jeden nebo více členů výboru, výbor tento dokument projedná.
4. Výbor jednou ročně posoudí uplatňování, výsledky a trvající význam strategického dokumentu pro zemi a tříletého směrného plánu.
Pokud to hodnocení nebo jiný odpovídající vývoj odůvodňuje, může výbor vyzvat Komisi k dojednání změn v tříletém směrném programu s vládou Jihoafrické republiky.
5. Jednou ročně se ve výboru koná rozprava na základě zprávy Komise o obecných zásadách pro akce, které mají být provedeny v následujícím roce.
Článek 7
Řízení
1. Komise hodnotí, schvaluje a řídí akce prováděné podle tohoto nařízení na základě platných rozpočtových a ostatních postupů, zejména na základě finančního nařízení o souhrnném rozpočtu Evropské unie.
2. Ve zvláštním případě příspěvku EPOR regionálním programům v oblasti Rozvojového společenství jižní Afriky financovaného z Evropského rozvojového fondu, může být tento příspěvek použit podle ustanovení Loméské úmluvy za předpokladu, že je dodrženo finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropské unie.
3. Za účelem zajištění průhlednosti a dosažení cílů uvedených v čl. 4 odst. 6 zašle Komise informační listiny o projektech členským státům a jejich místním zástupcům, jakmile je přijato rozhodnutí o vyhodnocení těchto projektů. Komise následně aktualizuje informační listiny o projektech a zasílá je členským státům.
4. Všechny finanční dohody nebo smlouvy uzavřené na základě tohoto nařízení stanoví, že Komise a Účetní dvůr mohou podle potřeby provádět kontroly na místě v souladu s obvyklými postupy stanovenými Komisí na základě platných předpisů, zejména na základě ustanovení finančního nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství.
Opatření přijatá Komisí postupem podle článku 8 stanoví přiměřenou ochranu finančních zájmů Společenství v souladu s nařízením (ES, Euratom) č. 2988/95.
5. Pokud jsou akce předmětem finančních dohod mezi Společenstvím a Jihoafrickou republikou, stanoví tyto dohody, že Společenství nehradí daně, cla ani jiné poplatky.
6. Účast ve veřejných nabídkových řízeních a zadávání zakázek je za stejných podmínek otevřená všem fyzickým i právnickým osobám členských států, Jihoafrické republiky a jiných států AKT.
Účast může být v řádně odůvodněných případech z důvodu zajištění nejvyšší efektivity nákladů rozšířena na jiné země.
7. Dodávky musí pocházet ze členských států, Jihoafrické republice nebo jiných států AKT.
Ve výjimečných, řádně odůvodněných případech mohou dodávky pocházet odjinud.
8. Pokud není v tomto nařízení stanoveno jinak, musí být zakázky podepsány vládou Jihoafrické republiky.
Kromě toho, pokud se na zakázku nevztahuje finanční dohoda, musí být uzavřeny Komisí.
Článek 8
Výbor
1. Komisi je popřípadě nápomocen zeměpisně příslušný výbor pro rozvoj.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
4. V případě programů schválených výborem a financovaných prostřednictvím tranší týkajících se více než jednoho rozpočtovému roku přijme Komise každý rok následná rozhodnutí o financování nepřesahující určené maximální výdaje pro schválený program a v mezích finančních zdrojů zpřístupněných rozpočtovým orgánem, bez dalšího sdělení výboru.
5. Postup uvedený v tomto článku se vztahuje na rozhodnutí o financování, která Komise zamýšlí přijmout u projektů a programů, jejichž hodnota přesahuje 5 milionů EUR.
Tento postup se rovněž použije u všech změn těchto akcí vedoucí k překročení nákladů o více než 20 % částky původně schválené a u návrhů týkajících se podstatných změn při provádění projektu, u kterého již byl učiněn závazek.
6. Komise uvědomí výbor stručně o rozhodnutícho financování, která zamýšlí přijmout u projektů a programů, jejichž hodnota nedosahuje 5 milionů EUR.
Tyto informace poskytne nejpozději jeden týden před přijetím rozhodnutí.
Článek 9
Kontrola a hodnocení
1. Po skončení každého rozpočtového roku předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě výroční zprávu o provádění tohoto nařízení.
Zpráva musí uvádět výsledky plnění rozpočtu ve vztahu k závazkům a platbám a k projektům a programům financovaným v průběhu roku.
Musí obsahovat statistiky o nabídkových řízeních uskutečněných k provedení projektů a programů.
Kromě toho musí Komise sledovat pokrok při dosahování cílů každé akce ve smyslu výstupů a výsledků prostřednictvím objektivně ověřitelných ukazatelů.
2. Komise pravidelně hodnotí akce financované Společenstvím za účelem zjištění, zda bylo dosaženo cílů těchto akcí, a aby se stanovily zásady ke zlepšení účinnosti budoucích akcí.
Komise předloží výboru uvedenému v čl. 8 odst.
1 přehled uskutečněných hodnocení. Hodnotící zprávy musí být přístupné členským státům, Evropskému parlamentu a všem ostatním zúčastněným osobám.
3. Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě pololetní přehled nejpozději do 31. října 2003 a celkové hodnocení programu před koncem použitelnosti tohoto nařízení.
Pololetní přehled musí obsahovat výsledky prvního tříletého plánu (2000 až 2002) prováděného podle tohoto nařízení.
Pokud je to nezbytné, navrhne Komise změny tohoto nařízení s ohledem na důsledky nového režimu AKT/EU pro Jihoafrickou republiku.
Celkové hodnocení obsahuje návrhy na pokračování rozvojové spolupráce s Jihoafrickou republikou.
Článek 10
Finanční referenční částka
1. Finanční rámec pro provádění tohoto nařízení pro období let 2000 až 2006 je stanoven na 885,5 milionů EUR.
Roční rozpočtové položky schvaluje rozpočtový orgán v mezích finančního výhledu.
2. Každý rok je rozpočtem stanovena nejvyšší částka v rámci ročních prostředků na smlouvy o technické pomoci, které mohou být uzavřeny Komisí pro provádění společných operací ke vzájemnému prospěchu Společenství a příjemce.
Článek 11
Doba trvání
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1747/2000
ze dne 7. srpna 2000,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2793/1999 o některých postupech pro provádění dohody o obchodu, rozvoji a spolupráci mezi Evropským společenstvím a Jihoafrickou republikou
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příloha nařízení (ES) č. 2793/1999 [1] obsahuje věcné chyby, které je třeba opravit.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 2204/1999 ze dne 12. října 1999, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a společném celním sazebníku [2], obsahuje nové prvky významné pro uvedenou přílohu.
(3) Kódy kombinované nomenklatury stanovené v uvedené příloze by měly být upraveny podle kódů použitelných od 1. ledna 2000,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (ES) č. 2793/1999 se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1760/2000
ze dne 17. července 2000
o systému identifikace a evidence skotu, o označování hovězího masa a výrobků z hovězího masa a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 820/97
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 37 a 152 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [3],
v souladu s postupem podle článku 251 Smlouvy [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 19 nařízení Rady (ES) č. 820/97 ze dne 21. dubna 1997, kterým se stanoví systém identifikace a evidence skotu a které se týká označování hovězího masa a výrobků z hovězího masa [5], stanoví, že by měl být zaveden systém povinného označování hovězího masa, který je závazný pro všechny členské státy od 1. ledna 2000.
Tentýž článek rovněž stanoví, že na základě návrhu Komise by před tímto datem měla přijata obecná pravidla pro tento povinný systém.
(2) Nařízení Rady (ES) č. 2772/1999 ze dne 21. prosince 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k systému povinného označování hovězího masa [6], stanoví, že uvedená obecná pravidla se použijí pouze dočasně během nejdéle osmiměsíčního období, a to od 1. února do 31. srpna 2000.
(3) V zájmu jasnosti je vhodné zrušit nařízení (ES) č. 820/97 a nahradit ho tímto nařízením.
(4) V důsledku nestability trhu s hovězím masem a s výrobky z hovězího masa, kterou způsobila krizová situace v souvislosti s bovinní spongiformní encefalopatií, má transparentnost podmínek produkce a uvádění na trh příslušných produktů, zejména pokud jde o zpětné vysledování, pozitivní vliv na spotřebu hovězího masa.
Za účelem udržet a posílit důvěru spotřebitelů v hovězí maso a za účelem vyvarovat se klamání spotřebitelů je nezbytné vytvořit rámec, který spotřebitelům zpřístupní informace pomocí dostatečného a jasného označení produktu.
(5) Za tímto účelem je nutné, aby byl pro jednotlivé fáze produkce jednak zaveden účinný systém identifikace a evidence skotu a jednak pro jednotlivé fáze uvádění na trh zvláštní systém označování Společenství v odvětví hovězího masa založený na objektivních kritériích.
(6) Na základě záruk, které mohou být díky tomuto zlepšení poskytnuty, bude rovněž dodržovány některé požadavky veřejného zájmu, zejména pokud jde o ochranu lidského zdraví a zdraví zvířat.
(7) Výsledkem bude zvýšení důvěry spotřebitelů v jakost hovězího masa a výrobků z hovězího masa, zachování vyšší úrovně ochrany veřejného zdraví a posílení trvalé stability trhu s hovězím masem.
(8) Čl. 3 odst. 1 písm. c) směrnice Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [7] stanoví, že zvířata určená pro obchod uvnitř Společenství musí být identifikována v souladu s požadavky právních předpisů Společenství a musí být evidována takovým způsobem, který umožní zpětně zjištění zemědělského podniku, střediska nebo organizace původu nebo chovu. Tyto systémy identifikace a evidence by do 1. ledna 1993 měly být rozšířeny i na přesuny zvířat na území každého členského státu.
(9) Článek 14 směrnice Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [8], stanoví, že identifikace a evidence těchto zvířat podle čl. 3 odst. 1 písm. c) směrnice 90/425/EHS musí být s výjimkou případu jatečních zvířat a evidovaných koňovitých vykonány po provedení uvedených kontrol.
(10) Správa některých režimů podpor Společenství v oblasti zemědělství vyžaduje individuální identifikaci některých druhů hospodářských zvířat.
Systémy identifikace a evidence proto musí být vhodné pro použití a kontrolu takových individuálních identifikačních opatření.
(11) Za účelem správného používání tohoto nařízení je nutné zajistit rychlou a účinnou výměnu informací mezi členskými státy.
Ustanovení Společenství, která se k tomu vztahují, byla stanovena nařízením Rady (EHS) č. 1468/81 ze dne 19. května 1981 o vzájemné pomoci mezi správními orgány členských států a jejich spolupráci s Komisí k zajištění správného používání celních a zemědělských právních předpisů [9] a směrnicí Rady 89/608/EHS ze dne 21. listopadu 1989 o vzájemné pomoci mezi správními orgány členských států a jejich spolupráci s Komisí k zajištění správného používání veterinárních a zootechnických právních předpisů (89/608/EHS) [10].
(12) Současná pravidla týkající se identifikace a evidence skotu byla stanovena směrnicí Rady 92/102/EHS ze dne 27. listopadu 1992 o identifikaci a evidenci zvířat [11] a nařízením (ES) č.
820/97. Zkušenosti ukázaly, že provádění směrnice 92/102/EHS pro skot nebylo zcela uspokojivé a vyžaduje další zlepšení.
Je proto nutné přijmout zvláštní pravidla pro skot, aby se posílila ustanovení uvedené směrnice.
(13) Za účelem zavedení zlepšeného identifikačního systému, který má být přijat, je nutné neklást nadměrné požadavky na producenty ve smyslu administrativních formalit.
Pro její provádění musí být stanoveny reálné lhůty.
(14) Pro účely rychlého a přesného vysledování zvířat v rámci kontroly režimu podpor Společenství by měl každý členský stát vytvořit vnitrostátní počítačovou databázi, která bude zaznamenávat totožnost zvířete, všechny zemědělské podniky na jeho území a přesuny zvířat v souladu se směrnicí Rady 97/12/ES ze dne 17. března 1997, kterou se mění a aktualizuje směrnice 64/432/EHS o veterinárních otázkách obchodu se skotem a prasaty uvnitř Společenství [12], která objasňuje veterinární požadavky týkající se této databáze.
(15) Je důležité, aby každý členský stát přijal veškerá opatření, která mohou být případně nezbytná pro co nejrychlejší zajištění plné funkčnosti vnitrostátní počítačové databáze.
(16) Je rovněž vhodné přijmout opatření s cílem vytvořit technické podmínky zaručující nejlepší možné spojení producenta s databází a komplexní využití databází.
(17) S cílem vysledovat přesuny skotu by měla být zvířata označena ušní značkou v každém uchu a doprovázena zvířecím pasem během jakéhokoli přesunu.
Vlastnosti ušní značky a zvířecího pasu by měly být stanoveny na úrovni Společenství.
Zvířecí pas by měl být zpravidla vydán pro každé zvíře, kterému byla přidělena ušní značka.
(18) Zvířata dovážená ze třetích zemí podle směrnice 91/496/EHS by měla podléhat stejným požadavkům na identifikaci.
(19) Každé zvíře by mělo po celý život mít svou ušní značku.
(20) Komise prošetřuje na základě prací prováděných Společným výzkumným střediskem možnost využití elektronických prostředků pro identifikaci zvířat.
(21) Chovatelé zvířat, s výjimkou přepravců, by měli vést aktualizovanou evidenci zvířat chovaných v zemědělském podniku.
Vlastnosti evidence by měly být stanoveny na úrovni Společenství.
Příslušný orgán by měl mít na vyžádání přístup k těmto evidencím.
(22) Členské státy mohou rozložit náklady plynoucí z těchto opatření na celé odvětví hovězího masa.
(23) Je vhodné stanovit příslušný orgán nebo příslušné orgány pro používání jednotlivých hlav tohoto nařízení.
(24) Je vhodné zavést systém povinného označování hovězího masa, který je závazný pro všechny členské státy.
Podle tohoto povinného systému by měli hospodářské subjekty a organizace, které uvádějí na trh hovězí maso, uvádět na štítku údaje o hovězím mase a o místě poražení zvířete nebo zvířat, ze kterého/kterých toto hovězí maso pochází.
(25) Systém povinného označování hovězího masa by měl být rozšířen od 1 ledna 2002.
Podle tohoto povinného systému by měly hospodářské subjekty a organizace, které uvádějí na trh hovězí maso, uvádět na štítku i údaje o původu, zejména místo narození, výkrmu a porážky zvíře nebo zvířata, ze kterého/kterých hovězí maso pochází.
(26) Doplňující údaje k údajům o místě narození, výkrmu a porážky zvíře nebo zvířata, ze kterého/kterých hovězí maso pochází, mohou být uvedeny podle systému nepovinného označování hovězího masa.
(27) Systém nepovinného označování založený na původu by měl být v platnosti od 1. ledna 2002, přičemž se rozumí, že doplňující údaje o přesunech skotu ve Společenství se vyžadují pouze u zvířat narozených po 31. prosinci 1997.
(28) Systém povinného označování hovězího masa by se měl vztahovat i na hovězí maso dovážené do Společenství.
Mělo by se však vzít v úvahu, že hospodářské subjekty nebo organizace ze třetích zemí nemusí mít k dispozici všechny údaje, které jsou požadovány pro označování hovězího masa vyprodukovaného ve Společenství.
Je proto nezbytné stanovit minimum údajů, u kterých musí třetí země zajistit, aby byly na štítku uvedeny.
(29) Hospodářským subjektů nebo organizacím, které vyrábějí a uvádějí na trh mleté maso a které nejsou schopny poskytnout všechny údaje požadované podle systému povinného označování hovězího masa, musí být uděleny výjimky umožňující poskytnout pouze minimum údajů.
(30) Cílem označování je poskytnout co největší transparentnost při uváděné hovězího masa na trh.
(31) Ustanovení tohoto nařízení se nesmí dotknout nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [13].
(32) Pro všechny údaje jiné než ty, které spadají pod systém povinného označování hovězího masa, by měl být také vytvořen systém Společenství pro označování hovězího masa, a s ohledem na různorodost popisů hovězího masa uváděného na trh ve Společenství je nejpřijatelnějším řešením vznik systému nepovinného označování hovězího masa.
Účinnost takového systému nepovinného označování závisí na možnosti vysledování jakéhokoli označeného hovězího masa zpět ke zvířeti nebo zvířatům, z nichž pochází označené maso.
Opatření pro označování přijatá hospodářskými subjekty nebo organizacemi by měla podléhat zadávacím podmínkám, které by měly být předány příslušnému orgánu ke schválení.
Hospodářské subjekty a organizace by měly být oprávněny označovat hovězí maso pouze tehdy, pokud štítek obsahuje jejich jméno nebo jejich identifikační logo.
Příslušné orgány členských států by měly být v případě pochybení oprávněny odebrat jejich schválení jakýmkoli zadávacím podmínkám.
Za účelem zajistit uznání zadávacích podmínek označování v celém Společenství je nutné zavést výměnu informací mezi členskými státy.
(33) Hospodářské subjekty a organizace, které dovážejí do Společenství hovězí maso ze třetích zemí, mohou rovněž usilovat o označování svých produktů podle systému nepovinného označování.
Měla by být přijata ustanovení, která by pokud možno zaručila, aby opatření pro označování dováženého hovězího masa byla stejně spolehlivá jako opatření pro označování hovězího masa ze Společenství.
(34) Přechod od opatření podle hlavy II nařízení (ES) č. 820/97 k opatřením tohoto nařízení může působit potíže, kterými se toto nařízení nezabývá.
S cílem vyřešit tento problém by měla mít Komise možnost přijmout nezbytná přechodná opatření.
Komise by také měla být oprávněna řešit v případě potřeby specifické praktické problémy.
(35) Aby byla zaručena spolehlivost opatření stanovených tímto nařízením, je nutné zavázat členské státy k povinnosti provádět odpovídající a účinná kontrolní opatření.
Těmito kontrolami by neměly být dotčeny žádné kontroly, které může provádět Komise analogicky podle článku 9 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství [14].
(36) V případě porušení ustanovení tohoto nařízení by měly být uloženy přiměřené sankce.
(37) Opatření nezbytná pro provádění tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999, o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi (1999/468/ES) [15],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I
Identifikace a evidence skotu
Článek 1
1. Každý členský stát vytvoří v souladu s touto hlavou systém identifikace a evidence skotu.
2. Tato hlava se použije, aniž jsou dotčeny příslušné právní předpisy Společenství stanovené pro účely eradikace nebo tlumení nákaz a aniž je dotčena směrnice 91/496/EHS a nařízení (EHS) č.
3508/92 [16]. Směrnice 92/102/EHS, která se vztahuje výhradně na skot, však nadále nepoužije od data, ke kterému musí být zvířata identifikována v souladu s touto hlavou.
Článek 2
Pro účely této hlavy se rozumí:
- "zvířetem" skot ve smyslu čl. 2 odst. 2 písm. b) a c) směrnice 64/432/EHS [17],
- "zemědělským podnikem" jakékoli zařízení, stavba nebo v případě chovu pod širým nebem místo na území stejného členského státu, kde jsou zvířata ve smyslu tohoto nařízení držena, chována nebo kde se s nimi zachází,
- "držitelem" jakákoli fyzická nebo právnická osoba odpovědná za zvířata trvale nebo dočasně, během přepravy nebo na trhu,
- "příslušným orgánem" ústřední orgán nebo orgány členského státu příslušný(é) a pověřený(é) prováděním veterinárních kontrol a prováděním této hlavy, nebo v případě kontroly prémií orgány pověřené prováděním nařízení (EHS) č. 3508/92.
Článek 3
Systém identifikace a evidence skotu zahrnuje toto:
a) ušní značky pro individuální identifikaci zvířat;
b) počítačové databáze;
c) zvířecí pasy;
d) jednotlivé evidence vedené v každém zemědělském podniku.
Komise a příslušný orgán dotyčného členského státu mají přístup ke všem informacím spadajícím do této hlavy.
Členské státy a Komise přijmou nezbytná opatření s cílem zajistit, aby všechny příslušné strany včetně organizací spotřebitelů majících zájem a uznaných členským státem měly přístup k těmto údajům, pokud je zaručena důvěrnost a ochrana údajů předepsaná vnitrostátními právními předpisy.
Článek 4
1. Všechna zvířata zemědělského podniku, která jsou narozena po 31. prosinci 1997 nebo jsou po tomto datu určena pro obchod uvnitř Společenství, by měla být identifikována ušní značkou schválenou příslušným orgánem a připevněnou na každé ucho.
Obě ušní značky mají stejný identifikační kód, který umožní identifikovat každé zvíře a zemědělský podnik, kde se zvíře narodilo.
Odchylně od výše uvedeného požadavku mohou být zvířata, která jsou narozena před 1. lednem 1998 nebo jsou po tomto datu určena pro obchod uvnitř Společenství, identifikována v souladu se směrnicí 92/102/EHS až do 1. září 1998.
Odchylně od prvního pododstavce mohou být zvířata, která jsou narozena před 1. lednem 1998 nebo jsou po tomto datu určena pro obchod uvnitř Společenství se záměrem okamžité porážky, identifikována v souladu se směrnicí 92/102/EHS až do 1. září 1999.
Skot určený pro kulturní a sportovní události (s výjimkou veletrhů a výstav) může být místo ušních značek označen identifikačním systémem, který skýtá rovnocenné záruky a který je schválen Komisí.
2. Ušní značka připevněná ve lhůtě, kterou stanoví členský stát po narození zvířete a každopádně předtím, než zvíře opustí zemědělský podnik, ve kterém se zvíře narodilo.
Tato lhůta nesmí být delší než 30 dní do 31. prosince 1999 a delší než 20 dní po tomto datu.
Komise však může na žádost členského státu a postupem podle čl. 23 odst. 2 stanovit, za jakých okolností mohou členské státy tuto lhůtu prodloužit.
Žádné zvíře narozené po 31. prosinci 1997 nesmí opustit zemědělský podnik, pokud není identifikováno v souladu s ustanoveními tohoto článku.
3. Všechna zvířata dovážená ze třetí země, která prošla kontrolami podle směrnice 91/496/EHS a která zůstávají na území Společenství, jsou ve lhůtě, kterou má stanovit členský stát, a která není delší než 20 dní od uvedených kontrol, v každém případě před opuštěním zemědělského podniku, identifikována v zemědělském podniku určení ušní značkou, která splňuje požadavkům tohoto článku,.
Není však nutné identifikovat zvíře, pokud jsou zemědělským podnikem určení jatka členského státu, kde jsou takové kontroly provedeny, a zvíře je poraženo během 20 dní po provedení kontroly.
Původní identifikace provedená třetí zemí se zaznamená do počítačové databáze podle článku 5 nebo, pokud není tato databáze ještě plně funkční, do evidencí podle článku 3 společně s identifikačním kódem přiděleným členským státem určení.
4. Všechna zvířata z jiného členského státu se ponechají jejich původní ušní značku.
5. Žádná ušní značka nemůže být odebrána nebo nahrazena bez souhlasu příslušného orgánu.
6. Ušní značky jsou přiděleny zemědělskému podniku, rozděleny a připevněny na zvířata postupem podle příslušného orgánu.
7. Nejpozději 31. prosince 2001 rozhodnou Evropský parlament a Rada na základě zprávy Komise doprovázené jakýmikoli návrhy a v souladu s postupem podle článku 95 Smlouvy o možnosti zavedení elektronického identifikace na základě pokroku dosaženého v této oblasti.
Článek 5
Příslušný orgán členských států vytvoří počítačovou databázi v souladu s články 14 a 18 směrnice 64/432/EHS.
Počítačové databáze jsou plně funkční nejpozději od 31. prosince 1999 a od té doby uchovávají všechny údaje požadované podle výše uvedené směrnice.
Článek 6
Od 1. ledna 1998 vydá příslušný orgán pro každé zvíře, které má být identifikováno podle článku 4, zvířecí pas, a to do 14 dní od oznámení jeho narození, nebo v případě zvířat dovezených ze třetích zemí do 14 dní od oznámení jejich nové identifikace příslušným členským státem podle čl. 4 odst.
3. Za stejných podmínek může příslušný orgán vydat zvířecí pas pro zvířata z jiného členského státu.
V tomto případě je zvířecí pas doprovázející zvíře při jeho dovozu odevzdán příslušnému orgánu, který ho vrátí členskému státu, který ho vydal.
Komise však může na žádost členského státu a postupem podle čl. 23 odst. 2 stanovit, za jakých okolností mohou členské státy tuto lhůtu prodloužit.
2. Zvířecí pas doprovází zvíře při každém jeho přesunu.
3. Odchylně od první věty odstavce 1 a od odstavce 2 členské státy:
- které disponují počítačovou databázi, kterou Komise považuje za plně funkční v souladu s článkem 5, mohou stanovit, že zvířecí pas může být vydán pouze pro zvířata určená pro obchod uvnitř Společenství a že zvířecí pas doprovází tato zvířata pouze v případě, když se přesunují z území příslušného členského státu na území jiného členského státu; a v tomto případě obsahuje zvířecí pas údaje založené na počítačové databázi.
V těchto členských státech je zvířecí pas doprovázející zvíře dovážené z jiného členského státu odevzdán při dovozu zvířete příslušnému orgánu;
- mohou až do 1. ledna 2000 povolit vydání společných zvířecích pasů pro stáda, která se přesunují uvnitř příslušného členského státu, pokud mají zvířata z těchto stád stejný původ a stejné místo určení a jsou doprovázena veterinárním osvědčením.
4. V případě smrti zvířete vrátí jeho chovatel zvířecí pas příslušnému orgánu, a to do sedmi dnů po smrti zvířete.
Pokud je zvíře posláno na jatka, je provozovatel jatek odpovědný za vrácení zvířecího pasu příslušnému orgánu.
5. V případě zvířat vyvážených do třetích zemí je zvířecí pas odevzdán posledním chovatelem zvířete příslušnému orgánu v místě vývozu.
Článek 7
1. Každý chovatel zvířat, s výjimkou přepravců:
- vede aktualizovanou evidenci,
- jakmile je počítačová databáze plně funkční, nahlásí příslušnému orgánu veškeré přesuny zvířat ze zemědělského podniku a do zemědělského podniku a všechna narození a úhyny zvířat v v zemědělském podniku spolu s daty těchto událostí, a to ve lhůtě stanovené členským státem v rozmezí tří až sedmi dnů od výskytu události. Komise však může na žádost členského státu a postupem podle čl.
23 odst. 2 stanovit, za jakých okolností mohou členské státy tuto lhůtu prodloužit, a rovněž může stanovit zvláštní pravidla pro přemisťování skotu při vyhánění na letní pastviny v různých horských oblastech.
2. V souladu s článkem 6 vyplní každý chovatel zvířete zvířecí pas bezprostředně po dovozu zvířete do zemědělského podniku a bezprostředně před odvozem zvířete ze zemědělského podniku a zajistí, aby zvířecí pas zvíře doprovázel.
3. Každý chovatel poskytne na žádost příslušného orgánu veškeré informace o původu, identifikaci a případně i místa určení zvířat, která vlastnil, choval, přepravoval, uvedl na trh nebo porazil.
4. Evidence je ve formátu schváleném příslušným orgánem, je veden ručně nebo na počítači a měl by být na žádost příslušného orgánu kdykoliv k dispozici během minimálního období, které určí příslušný orgán a které nesmí být kratší než tři roky.
Článek 8
Členské státy určí orgán příslušný pro zajištění dodržování této hlavy.
Členské státy uvědomí o existenci tohoto orgánu ostatní členské státy a Komisi.
Článek 9
Členské státy mohou požadovat po chovatelích náhradu nákladů vynaložených na systémy podle článku 3 a kontroly stanovené v této hlavě.
Článek 10
Prováděcí pravidla k této hlavě se přijmou řídícím postupem podle čl. 23 odst.
2. Tato opatření se týkají zejména:
a) ustanovení o ušních značkách;
b) ustanovení o zvířecím pasu;
c) ustanovení o evidenci;
d) minimální kontroly, které mají být provedeny;
e) používání správních postihů;
f) přechodných opatření nezbytných pro snadnější používání této hlavy.
HLAVA II
Označování hovězího masa a výrobků z hovězího masa
Článek 11
Hospodářské subjekty nebo organizace podle článku 12, které
- je na základě oddílu I této hlavy povinny označovat hovězí maso na všech fázích uvádění na trh,
- si na základě oddílu II této hlavy přejí označovat hovězí maso v místě prodeje takovým způsobem, aby byly poskytnuty informace jiné než ty, které jsou stanoveny článkem 13 týkající se některých vlastností nebo podmínek produkce označeného masa nebo zvířete, ze kterého pochází,
tak učiní v souladu s touto hlavou.
Tato hlava se použije, aniž jsou dotčeny příslušné právní předpisy Společenství, zejména pokud jde o hovězí maso.
Článek 12
Pro účely této hlavy se rozumí:
- "hovězím masem" všechny produkty kódů KN 0201, 0202, 02061095 a 02062991,
- "označováním" připevňování štítku na jednotlivý kus nebo jednotlivé kusy masa nebo na jejich obal nebo v případě nebalených produktů poskytnutí příslušných informací v písemné a viditelné formě spotřebiteli v místě prodeje,
- "organizací" skupina hospodářských subjektů ze stejného odvětví nebo z různých odvětví obchodu s hovězím masem.
ODDÍL I
Systém povinného označování hovězího masa ve společenství
Článek 13
Obecná pravidla
1. Hospodářské subjekty a organizace, které uvádějí hovězí maso na trh ve Společenství, ho označí v souladu s tímto článkem.
Systém povinného označování zaručuje vztah jednak mezi identifikací jatečně upravených těl, čtvrtí jatečně upravených těl nebo kusů masa a jednak mezi jednotlivým zvířetem nebo, pokud to dostačuje k ověření pravdivosti údajů na štítku, příslušnou skupinou zvířat.
2. Štítek obsahuje tyto údaje:
a) referenční číslo nebo referenční kód zajišťující vztah mezi masem a zvířetem nebo zvířaty.
Tímto číslem může být identifikační číslo jednotlivého zvířete, ze kterého hovězí maso pochází, nebo identifikační číslo skupiny zvířat;
b) schvalovací číslo jatek, ve kterých bylo zvíře nebo skupina zvířat poražena, a členský stát nebo třetí země, ve kterém se jatka nacházejí.
Údaj zní: "Poraženo v (název členského státu nebo třetí země) (schvalovací číslo)";
c) schvalovací číslo bourárny, která provedla bourání jatečně upraveného těla nebo skupiny jatečně upravených těl, a členský stát nebo třetí země, ve které se bourárna nachází.
Údaj zní: "Bouráno v (název členského státu nebo třetí země) (schvalovací číslo)".
3. Členské státy, jejichž systému identifikace a evidence skotu podle hlavy I poskytuje dostatek údajů, mohou do 31. prosince 2001 rozhodnout, že u hovězího masa ze zvířat narozených, chovaných a poražených na jejich území musí být na štítcích povinně uvedeny také doplňující údaje.
4. Povinný systém ve smyslu odstavce 3 nesmí vést k narušení obchodu mezi členskými státy.
Prováděcí pravidla platná v členských státech, které zamýšlejí použít odstavec 3, vyžadují předchozí schválení Komisí.
5. a) Od 1. ledna 2002 uvedou hospodářské subjekty a organizace na štítcích:
i) členský stát nebo třetí zemi narození;
ii) členské státy nebo třetí země, kde probíhal výkrm;
iii) členský stát nebo třetí země, kde byla provedena porážka;
b) Pokud však hovězí maso pochází ze zvířat narozených, chovaných a poražených:
i) ve stejném členském státě, údaj zní: "Původ: (název členského státu)";
ii) ve stejné třetí zemi, údaj zní: "Původ: (název třetí země)".
Článek 14
Odchylky od systému povinného označování
Odchylně od čl. 13 odst. 2 písm. b) a c) a od čl. 13 odst. 5 písm. a) bodů i) a ii) uvádí hospodářský subjekt nebo organizace, která vyrábí mleté hovězí maso, na štítku slova "Vyrobeno v (název členského státu nebo třetí země)" podle toho, kde bylo maso vyrobeno, a "Původ", pokud příslušný stát nebo příslušné státy nejsou státem, kde bylo maso vyrobeno.
Povinnost stanovená v čl. 13 odst. 5 písm. a) bodu iii) se použije pro uvedené maso od data použití tohoto nařízení.
Příslušné hospodářské subjekty nebo organizace však mohou na štítek k mletému hovězímu masu doplnit:
- jeden nebo více údajů stanovených v článku 13, a/nebo
- datum výroby masa.
Na základě dosavadních zkušeností a s ohledem na požadavky mohou být přijata podobná ustanovení pro bourané maso a pro hovězí odřezky postupem podle čl. 23 odst. 2.
Článek 15
Povinné označování hovězího masa ze třetích zemí
Odchylně od článku 13 je hovězí maso dovážené do Společenství, pro které nejsou dostupné všechny informace stanovené v článku 13, postupem podle článku 17 opatřeno štítkem s údaji "Původ: mimo ES" a "Poraženo v: (jméno třetí země)".
ODDÍL II
Systém nepovinného označování
Článek 16
Obecná pravidla
1. Pokud jde o štítky obsahující údaje jiné než údaje stanovené v oddíle I této hlavy, zašle každý hospodářský subjekt nebo organizace zadávací podmínky ke schválení příslušnému orgánu členského státu, ve kterém probíhá produkce nebo prodej příslušného hovězího masa.
Příslušný orgán může rovněž stanovit zadávací podmínky k použití v příslušném členském státě, pokud jejich použití není povinné.
Zadávací podmínky nepovinného označování uvádějí:
- údaje, které mají být uvedeny na štítku,
- opatření, která mají být přijata k zajištění pravdivosti údajů,
- kontrolní systém, který se použije ve všech fázích produkce a prodeje, včetně kontrol, které mají být prováděny nezávislým subjektem uznaným příslušným orgánem a stanoveným hospodářským subjektem nebo organizací.
Tyto subjekty splňují kritéria stanovená evropskou normou EN/45011,
- v případě organizace opatření, která mají být přijata ve vztahu k jakémukoli členu, který by nedodržel zadávací podmínky.
Členské státy mohou rozhodnout, že kontroly prováděné nezávislým subjektem mohou být nahrazeny kontrolami prováděnými příslušným orgánem.
Příslušný orgán má v takovém případě k dispozici kvalifikovaný personál a zdroje nezbytné k provedení požadovaných kontrol.
Náklady spojené s kontrolami stanovenými v tomto oddíle nese hospodářský subjekt nebo organizace používající systém označování.
2. Schválení zadávacích podmínek závisí na tom, zda příslušný orgán na základě důkladného prošetření jejich jednotlivých údajů podle odstavce 1 nabude přesvědčení, že plánovaný systém označování a zejména systém kontrol mohou řádně a spolehlivě fungovat.
Příslušný orgán zamítne všechny zadávací podmínky, které nezajišťují vztah jednak mezi identifikací jatečně upravených těl, jatečně upravených čtvrtí nebo kusů masa a jednotlivým zvířetem nebo, pokud to dostačuje k ověření pravdivosti údajů na štítku, příslušnou skupinou zvířat.
Zadávací podmínky, které stanovují štítky s klamavými nebo nedostatečně jasnými údaji, jsou rovněž zamítnuty.
3. Pokud produkce a/nebo prodej hovězího masa probíhá ve dvou a více členských státech, příslušné orgány členských států prošetří a schválí jim předložené zadávací podmínky, pokud se jejich jednotlivé údaje vztahují k činnostem probíhajícím na jejich vlastním území.
V takovém případě by každý příslušný členský stát měl uznat schválení udělená jiným příslušným členským státem.
Pokud ve lhůtě, která má být stanovena postupem podle čl. 23 odst. 2 a která začíná dnem následujícím po dni podání žádosti, nebylo schválení zamítnuto nebo uděleno, nebo pokud nebyly vyžádány doplňující údaje, považuje příslušný orgán zadávací podmínky za schválené.
4. Pokud příslušné orgány všech příslušných členských států schválí předložené zadávací podmínky, jsou příslušný hospodářský podnik nebo organizace pověřeny označovat hovězí maso pod podmínkou, že štítek obsahuje jejich jméno nebo logo.
5. Odchylně od odstavců 1 až 4 může Komise postupem podle čl. 23 odst. 2 v některých případech stanovit zrychlený nebo zjednodušený schvalovací postup, zejména pro hovězí maso v malých maloobchodních baleních nebo pro vysoce jakostní kusy hovězího masa v jednotlivých baleních, které jsou označeny v některém členském státě v souladu se schválenými zadávacími podmínkami a přivezeny na území jiného členského státu, pokud nebyl na jejich původní štítek přidán žádný údaje.
6. Členský stát může rozhodnout, že nesmí být používán název jednoho nebo více jeho regionů, zejména pokud název regionu:
- by mohl vést k záměně nebo potížím při kontrole,
- je vyhrazen pro hovězí maso v rámci nařízení (EHS) č. 2081/92.
Pokud je to povoleno, je název regionu doplněn názvem členského státu.
7. Členské státy informují Komisi o používání tohoto článku a zejména o údajích na štítcích. Komise informuje ostatní členské státy prostřednictvím Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso čl. 23 odst. 1 písm. b), a pokud je to nutné, mohou být postupem podle čl. 23 odst. 2 stanovena pravidla pro tyto údaje, zejména mohou být zavedena omezení.
Článek 17
Systém nepovinného označování hovězího masa ze třetích zemí
1. Pokud je hovězí maso zcela nebo částečně produkováno ve třetí zemi, jsou hospodářské subjekty a organizace oprávněny označovat hovězí maso podle tohoto oddílu, pokud dodržují článek 16 a navíc získaly pro své zadávací podmínky schválení příslušného orgánu stanoveného pro tento účel každou z příslušných třetích zemí.
2. Aby bylo schválení udělené třetí zemí platné i ve Společenství, třetí země předem oznámí Komisi:
- příslušný orgán, který byl stanoven,
- postupy a kritéria, která mají příslušné orgány při přezkoumávání zadávacích podmínek dodržovat,
- každý hospodářský subjekt a organizaci, jejichž zadávací podmínky byly příslušným orgánem přijaty.
Komise předá tato oznámení členským státům.
Pokud Komise na základě uvedených oznámení dojde k závěru, že postupy a/nebo kritéria používaná ve třetí zemi neodpovídají standardům stanoveným tímto nařízením, rozhodne po konzultaci s příslušnou třetí zemí, že schválení udělená touto třetí zemí nejsou ve Společenství platná.
Článek 18
Sankce
Aniž je dotčeno jakékoli opatření přijaté organizací nebo nezávislým kontrolním subjektem stanoveným v článku 16, pokud je prokázáno, že hospodářský subjekt nebo organizace nedodržují zadávací podmínky podle čl. 16 odst. 1, mohou členské státy odejmout schválení stanovená v čl. 16 odst. 2 nebo nařídit doplňkové podmínky, které musejí být dodrženy, pokud má být schválení zachováno.
ODDÍL III
Obecná ustanovení
Článek 19
Prováděcí pravidla
Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení se přijmou řídicím postupem podle čl. 23 odst.
2. Tato opatření se týkají zejména:
a) definice velikosti skupiny zvířat podle čl. 13 odst. 2 písm. a);
b) definice mletého hovězího masa, hovězího ořezu nebo bouraného hovězího masa podle článku 14;
c) definice zvláštních údajů, které mohou být uvedeny na štítcích;
d) opatření nezbytných pro usnadnění přechodu od používání nařízení (ES) č. 820/97 k používání této hlavy;
e) opatření nezbytných pro řešení konkrétních praktických problémů.
Taková opatření se mohou, pokud jsou řádně odůvodněna, lišit od některých částí této hlavy.
Článek 20
Jmenování příslušných orgánů
Členské státy jmenují příslušný orgán nebo příslušné orgány zodpovědné za provádění této hlavy nejpozději do 14. října 2000.
Článek 21
Nejpozději do 14. srpna 2003 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu, případně spolu s vhodnými návrhy na rozšíření působnosti tohoto nařízení i na zpracované produkty obsahující hovězí maso a na výrobky z hovězího masa.
HLAVA III
Společná ustanovení
Článek 22
1. Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření k zajištění dodržování ustanovení tohoto nařízení.
Prováděním stanovených kontrol nejsou dotčeny kontroly, které může provádět Komise podle článku 9 nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95.
Jakékoli sankce, které uloží členský stát chovateli zvířat, by měly být přiměřené závažnosti porušení předpisů.
Sankce mohou zahrnovat, pokud je to odůvodněné, omezení přesunu zvířat z a do zemědělského podniku příslušného chovatele.
2. Znalci Komise v součinnosti s příslušnými orgány:
a) ověří, zda členské státy splňují podmínky tohoto nařízení;
b) provádějí kontroly na místě, aby se přesvědčily, že byly kontroly provedeny v souladu s tímto nařízením.
3. Členský stát, na jehož území je kontrola na místě prováděna, poskytne znalcům Komise jakoukoli pomoc, kterou by mohli požadovat při provádění svých úkolů.
Výsledky provedených kontrol musí být projednány s příslušným orgánem příslušného členského státu před vypracováním závěrečné zprávy a jejímu dání do oběhu.
4. Pokud to Komise považuje s ohledem na výsledky kontrol považuje za odůvodněné, přezkoumá situaci v rámci Stálého veterinárního výboru podle čl. 23 odst. 1 písm. c). Může přijmout nezbytná rozhodnutí postupem podle čl. 23 odst. 3.
5. Komise sleduje vývoj situace: S ohledem na tento vývoj a postupem podle čl.
23 odst. 3 může změnit nebo zrušit rozhodnutí podle odstavce 4.
6. Prováděcí pravidla k tomuto článku se v případě potřeby stanoví postupem podle čl. 23 odst. 3.
Článek 23
1. Komisi je nápomocen:
a) při provádění článku 10 Výbor Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu podle článku 11 nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 [18];
b) při provádění článku 19 Řídící výbor pro hovězí a telecí maso zřízený článkem 42 nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 [19];
c) při provádění článku 22 Stálý veterinární výbor zřízený rozhodnutím Rady 68/361/EHS [20].
2. Pokud se odkazuje na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 uvedeného rozhodnutí.
Období podle čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je stanoveno na jeden měsíc.
3. Pokud se odkazuje na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 uvedeného rozhodnutí.
Období podle čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je stanoveno na tři měsíce.
4. Výbory přijmou své jednací řády.
Článek 24
1. Nařízení (ES) č. 820/97 se zrušuje.
2. Odkazy na nařízení (ES) č. 820/97 se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou uvedenou v příloze.
Článek 25
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Použije se na hovězí maso ze zvířat poražených 1. září 2000 a později.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 1784/2000
ze dne 11. srpna 2000
o uložení konečných antidumpingových cel z dovozu potrubních tvarovek z tvárné litiny pocházejících z Brazílie, České republiky, Japonska, Čínské lidové republiky, Korejské republiky a Thajska a o konečném výběru uložených prozatímních cel
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1], a zejména na článek 9 a čl. 10 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Komisí po konzultaci s Poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. PROZATÍMNÍ OPATŘENÍ
(1) Komise nařízením (ES) č. 449/2000 [2] (dále jen "prozatímní nařízení") zavedla prozatímní antidumpingové clo na dovoz potrubních tvarovek z tvárné litiny pocházejících z Brazílie, České republiky, Japonska, Čínské lidové republiky, Korejské republiky a Thajska, zatímco na dovoz pocházející z Chorvatska a Svazové republiky Jugoslávie nebylo zavedeno žádné clo, protože jejich podíl na trhu byl podle předběžného zjištění zanedbatelný;
B. DALŠÍ POSTUP
(2) po zjištění podstatných skutečností a důvodech, na jejichž základě bylo rozhodnuto zavést prozatímní antidumpingové clo na dovozy z Brazílie, České republiky, Japonska, Čínské lidové republiky, Korejské republiky a Thajska a nepřijímat dočasná opatření na dovoz pocházejícíz Chorvatska a Svazové republiky Jugoslávie, dostaly dotčené strany, které o to požádaly, možnost slyšení před Komisí.
Předložily také písemné stanovisko k předběžným zjištěním;
(3) Komise si vyžádala a ověřila všechny informace, které považovala za nutné pro konečná zjištění;
(4) kontrolní návštěvy se uskutečnily v provozech následujících dovozců/obchodníků, kteří odpověděli na dotazník:
- Jannone SA, Španělsko,
- Nefit BV, Nizozemí,
- Thisa SA, Španělsko.
(5) všechny strany byly informovány o podstatných skutečnostech a důvodech, na základě kterých se mělo být doporučeno zavedení konečného antidumpingového cla a konečné vybrání finančních záruk za prozatímní clo.
Byla rovněž poskytnutá lhůta, ve které mohly poskytnout stanovisko k tomuto zjištění;
(6) ústní a písemné argumenty předložené stranami byly posouzeny a tam, kde to přicházelo v úvahu, byla předběžná zjištění příslušně upravena;
C. ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(7) některé dotčené strany vznesly znovu námitku proti tomu, že některé třetí země nebyly zařazeny do šetření, konkrétně Bulharsko, Polsko, Turecko a Spojené státy americké s tím, že je to diskriminační a zahájení řízení by tedy nebylo platné;
(8) v této souvislosti bylo potvrzeno, že pokud jde o Bulharsko a Polsko, nemůže být zahájeno žádné řízení, protože neexistuje žádný dumping na základě důkazů o běžné hodnotě a informace o vývozních cenách za bulharské a polské výrobky, které poskytl stěžovatel stejným způsobem jako pro příslušné země zahrnuté do současného šetření.
Co se týče dovozů ze Spojených států amerických a Turecka, dostupné údaje naznačují jejich zanedbatelnou úroveň.
Tento požadavek se proto zamítá;
D. DOTYČNÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
1. Dotyčný výrobek
(9) prozatímní nařízení vymezilo dotyčný výrobek jako šroubovatelné potrubní tvarovky z tvárné litiny (dále jen "tvárné tvarovky" nebo "tvarovky") kódu KN ex73071910. Tato definice se tímto potvrzuje;
(10) podle údajů předběžných zjištění jedna dotčená strana tvrdila, že kromě kódu KN 73071910 by také jiné kódy KN měly spadat do šetření, protože dotyčný výrobek se dovážel do Společenství také pod těmito kódy.
Kromě toho požadovala, aby šetření bylo rozšířeno na tvarovky bez závitů, protože se dovážely do Společenství, kde byly opatřeny závity a prodávány;
(11) pokud jde o první hledisko, dovozy tvárných tvarovek ověřované během šetření se ve všech případech uskutečnily podle kódu KN 7307 19 10, který, je přiřazen dotyčnému výrobku, jak je to uvedeno ve oznámení o zahájení.
Údaje o dovozu, které byly použity v současném šetření, se tedy jednoznačně vztahují na dotyčný výrobek.
Pokud se vyskytly případy, kdy se tvárné tvarovky dovážely pod jiným kódem KN, posuzovalo se to jako chybná klasifikace, na kterou budou náležitě upozorněni celní úředníci;
(12) co se týče druhého hlediska, tvarovky bez závitů nespadají pod definici dotyčného výrobku.
Ve skutečnosti se jedná o polotovar, který si vyžaduje další zpracování, aby dotyčný výrobek získal jednu ze svých hlavních vlastností, tj. spojovací součásti.
To znamená, že tvarovky bez závitů nekonkurují dotyčnému výrobku a nejsou s ním zaměnitelné.
Šetření kromě toho ukázalo, že řezání závitů představuje důležitý krok ve výrobním procesu z hlediska hodnoty přidané ke tvárné tvarovce, a to zejména co se týče vysoké intenzity vynaložené práce.
Z tohoto důvodu se nemohou považovat za stejný výrobek jako tvárné tvarovky se závity, tj. dotyčný výrobek;
(13) na základě výše uvedeného se tímto potvrzují předběžná zjištění týkající se dotyčného výrobku;
2. Obdobný výrobek
(14) v bodu 13 preambule prozatímního nařízení Komise zjistila, že tvárné tvarovky, které vyrábí výrobní odvětví Společenství a které se prodávají na jeho trhu a rovněž tvárné tvarovky vyráběné v dotčených zemích a vyvážené do Společenství, byly obdobné výrobky, protože nebyl žádný rozdíl v základních fyzických a technických vlastnostech a v používání dosavadních rozdílných typů tvárných tvarovek;
(15) podle údajů předběžných zjištění některé dotčené strany tvrdily, že tvárné tvarovky vyráběné ve Společenství nejsou obdobné výrobky jako výrobky dovážené z dotčených zemí, protože litina používaná pro tvarovky vyráběné ve Společenství je obvykle tvárná litina s bílým lomem, zatímco u dovážených výrobků byla použita tvárná litina s černým lomem;
(16) šetření ukázalo, že tvarovky z tvárné litiny s černým a bílým lomem procházejí různým procesem žíhání.
U tvarovek z tvárné litiny s bílým lomem probíhá žíhání 80 až 120 hodin při teplotě 1100o. U tvarovek z tvárné litiny s černým lomem probíhá žíhání 50 až 80 hodin při teplotě 900o.
Tyto různé postupy způsobují různý obsah uhlíku, takže tvarovky z tvárné litiny s bílým lomem jsou téměř úplně oduhličeny, zatímco uhlík obsažený ve tvarovkách z tvárné litiny s černým lomem je snížen méně.
V důsledku toho jsou tvarovky z tvárné litiny s bílým lomem obecně o něco více ohebné a odolné a snadněji se galvanicky pokovují než tvarovky z tvárné litiny s černým lomem, na nichž se naopak snadněji řežou závity a jsou poněkud vhodnější pro způsoby použití, kde je důležitá nepropustnost;
(17) šetření však ukázalo, že trh nedělá žádný rozdíl mezi tvarovkami z tvárné litiny s černým lomem a tvarovky z tvárné litiny s bílým lomem, protože vykazují po všech stránkách kromě obsahu uhlíku velmi podobné vlastnosti, slouží stejnému konečnému použití a jsou tedy zaměnitelné.
Bylo to potvrzeno skutečností, že dovozci/obchodníci, kteří nakupují jak tvárné tvarovky z tvárné litiny s černým lomem z dotčených zemí, tak i tvárné tvarovky z tvárné litiny s bílým lomem vyráběné výrobním odvětvím Společenství, je prodávají uživatelům, aniž by rozlišovali mezi oběmi jakostmi materiálu.
Pokud jde o uživatele dotyčného výrobku, šetření potvrdilo, že nedělají žádný podstatný rozdíl mezi tvarovky z tvárné litiny s bílým nebo černým lomem;
(18) je to ovlivněno také skutečností, že tvarovky z tvárné litiny jak s bílým lomem, tak i s černým lomem jsou zařazeny do evropské normy EN 10242 a mezinárodní normy ISO 49, které stanoví požadavky na návrh a provedení tvárných tvarovek.
Co se konkrétně týče jakosti výchozího materiálu, je přípustná tvárná litina jak s bílým, tak i s černým lomem;
(19) na základě výše uvedeného a protože k tomu nebyl předložen žádný nový důkaz, potvrzují se předběžná zjištění týkající se obdobného výrobku;
E. ZJIŠTĚNÍ TÝKAJÍCÍ SE CHORVATSKA A SVAZOVÉ REPUBLIKY JUGOSLÁVIE
(20) pokud jde o Chorvatsko a Svazovou republiku Jugoslávie, bylo potvrzeno, že objem dovozů pocházejících z těchto zemí činí 0,4 % případně 0,3 % z celé spotřeby Společenství. Jelikož objemy dovozů byly podle čl. 9 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně proti dumpingovým dovozům z nečlenských zemí Evropského společenství (dále jenom "základní nařízení") považovány za zanedbatelné, řízení ve věci dovozů pocházejících z těchto dvou zemí se zastavuje;
F. DUMPING
1. Země s tržní ekonomikou
1.1 Běžná hodnota
1.1.1 Použití článku 18 základního nařízení
(21) jak je to uvedeno v oddílu 3.4 prozatímního nařízení, jenom jeden japonský podnik a jeho příslušný dovozce odpověděli na dotazník Komise pro vyvážející výrobce.
Informace poskytnuté japonským podnikem však byly neúplné a v některých případech nesprávné, takže je nutné uskutečnit zjištění podle článku 18 základního nařízení.
Po přijetí prozatímních opatření byla tato opatření přezkoumána.
Vedlo to k úplně jinému hodnocení běžné hodnoty, než byla předběžně stanovena;
(22) thajský vyvážející výrobce, u něhož byla určena běžná hodnota podle článku 18 základního nařízení (viz bod 96 preambule prozatímního nařízení), požádal Komisi o přezkum jejího rozhodnutí použít jako dostupná fakta nejvyšší dumpingové rozpětí zjištěné u obchodních případů tohoto vývozce, a to v případech, kdy nebyla k dispozici žádná běžná hodnota jiných thajských podniků;
(23) tento argument byl zamítnut.
Použití článku 18 základního nařízení se v daném případě považuje za vhodné a nutné, aby se zamezilo odměňování za odmítání spolupráce a tím zajistilo náležité zacházení ve srovnání se všemi ostatními stranami, které v řízení plně spolupracovaly;
1.1.2 Běžná hodnota založená na vnitřním prodeji
2 odst. 2 základního nařízení zavazuje Komisi k tomu, aby přezkoumala, zda ceny vnitřního prodeje typů výrobků prodávaných v objemech méně než 5 % objemu vyváženého do Společenství je pro brazilský trh typický.
Kromě toho uváděl, že v průměru bylo dosaženo přiměřeně vysokého ziskového rozpětí z tohoto prodeje, ceny tohoto prodeje byly typické a měly být použity k určení běžné hodnoty;
(25) podle obvyklé praxe orgánů Společenství se k určení běžné hodnoty nepoužívají ceny výrobků nebo typů výrobků, které se neprodávají v typických množstvích.
Jenom když se objemy prodeje rovnají, nebo překračují 5 % hranici, považuje Komise tento prodej za dostatečně typický k tomu, aby byl základem pro běžnou hodnotu.
Nebyly zjištěny žádné faktory, které by zdůvodňovaly odchylku od obvyklé praxe spočívající v používání objemu prodeje pod 5 % hranici;
(26) brazilský vyvážející výrobce uvedl, že Komise použila rozdílné a nesrovnatelné metody při stanovení procentní hodnoty finačních nákladů a jiných prodejních, všeobecných a správních režií (SG&A – selling, general and administrative costs) na jedné straně základě obratu obdobného výrobku a na druhé straně na základě celkového obratu;
(27) tento argument nelze akceptovat.
Šetření ukázalo, že vyvážející výrobce nebyl schopen prokázat správnost a spolehlivost čísel uvedených v odpovědi na dotazník a Komise proto neměla na výběr a pro určení výše finančních nákladů a jiných SG&A musela podle článku 18 základního nařízení použít fakta, která byla k dispozici.
Kromě toho nebyl poskytnut žádný důkaz, že přístup uplatněný Komisí přiměřeně neodráží náklady vyvolané prodejem obdobného výrobku;
(28) český vyvážející výrobce vznesl námitku proti tomu, že výrobní podnik, který současně prodával na vnitřním trhu a jeho podnik prodávající na vnitřním trhu, který plně vlastnil a byl s ní spojen, posuzovala Komise jako jeden ekonomický subjekt.
Uvedl, že Komise by při stanovení nákladů na výrobu neměla sčítat náklady SG&A obou podniků, protože oba tyto podniky prodávaly dotyčný výrobek na různých úrovních obchodu;
(29) co se týče nákladů SG&A, je obvyklou praxí orgánů Společenství, že zvažují všechny náklady spojené s výrobou a prodejem dotyčného výrobku, a to nezávisle na skutečnosti, že tyto náklady byly vyvolané v jednom podniku nebo ve dvou či více podnicích tvořících jeden subjekt.
Kromě toho šetření ukázalo, že jednou z charakteristických vlastností obou těchto spojených podniků bylo to, že nerozlišovaly, které náklady by měla nést příslušná právnická osoba.
Jasně se to potvrdilo během ověřování, kdy se zjistilo, že spojený prodávající podnik zaúčtoval do svých účetních záznamů náklady,které ve skutečnosti souvisely s činností výrobního podniku.
Proto se potvrzuje přístup uplatněný v předběžném stádiu;
1.1.3 Výpočet běžné hodnoty
(30) brazilský vyvážející výrobce vznesl námitku proti metodě, která byla při výpočtu běžné hodnoty použitá ke stanovení ziskového rozpětí.
Uvedl, že je nutné vzít v úvahu jenom takové typy výrobků, které se ve srovnání s objemy vývozů prodávaly na vnitřním trhu v typických množstvích.
Dále uvedl, že by se měly vyloučit typy výrobků prodávané na vnitřním trhu, které se vůbec nevyvážely a některé typy výrobků prodávané na vnitřním trhu, které jsou opatřeny jinými závity než ty, které se vyvážely do Společenství.
Podnik kromě toho požadoval, aby bylo přinejmenším upraveno ziskové rozpětí posledně zmíněných typů výrobků, které mají údajně větší ziskové rozpětí. Nakonec tvrdil, že by ztrátový prodej neměl být při stanovení ziskového rozpětí vyloučen;
(31) ziskové rozpětí používané pro výpočet běžné hodnoty bylo stanoveno podle čl. 2 odst.
6 základního nařízení, a to na základě skutečných údajů o prodeji obdobných výrobků, které prověřovaný brazilský vyvážející výrobce vykázal v běžném obchodním styku. Aby orgány Společenství posoudily, zda se prodej skutečně uskutečnil v běžném obchodním styku, použily obvyklou praxi popsanou v bodu 23 preambule prozatímního nařízení, který stanoví, že ztrátový prodej daného typu výrobku je zahrnut do kalkulace zisku vyjma případu, kdy činí 20 % a víc z celkového množství tohoto typu výrobku prodaného na vnitřním trhu.
Nebyly poskytnuty žádné údaje, které by zdůvodňovaly odchylku od obvyklé praxe a předběžně zjištěné výsledky se proto potvrzují;
(32) spolupracující korejský podnik vznesl námitku proti metodě výpočtu vnitřního ziskového rozpětí a tvrdil, že stanovení běžných hodnot výpočtem vede k nepřiměřeně velkým rozpětím;
(33) ziskové rozpětí používané při výpočtu běžné hodnoty podle čl. 2 odst. 6 základního nařízení a obvyklé praxe orgánů Společenství je přesně stanovený a skutečný zisk realizovaný na veškerém prodeji v běžném obchodním styku na vnitřním trhu;
(34) tentýž korejský podnik také uvedl, že některé odbytové náklady spojené s vnitřními prodeji a používané k výpočtu běžných hodnot, by měly být z vnitřních nákladů SG&A vyloučeny;
(35) související odbytové náklady vyvolané vnitřním prodejem – náklady na balení a dopravu už byly ve skutečnosti odečteny, aby se zajistilo náležité srovnání mezi běžnou hodnotou a vývozní cenou.
Bylo to uskutečněno na základě úprav požadovaných a poskytnutých u těchto nákladů formou vnitřních srážek.
Metoda přijatá v předběžném nařízení byla správná a proto se potvrzuje;
(36) korejský podnik dále tvrdil, že u některých vyvážených typů výrobků neprodávaných na vnitřním trhu byla běžná hodnota vypočtena na základě prodejních cen velmi podobných typů výrobků na vnitřním trhu;
(37) tento argument lze v zásadě přijmout.
U některých typů výrobků prodávaných na vnitřním trhu v dostatečných množstvích, které byly uvedeny jako srovnatelné s typy výrobků neprodávaných na vnitřním trhu, se však zjistilo, že se značně odlišují jak z hlediska výrobních nákladů, tak i jejich fyzických vlastností, jako je váha, velkost výstupů atd.
Aby Komise byla schopná využít tyto ceny k určení běžné hodnoty, musela by si vyžádat odhad a použít mnohé značné úpravy.
Byl proto udělán závěr, který se tímto potvrzuje, že použití vypočtených běžných hodnot je v těchto případech nejpřesnějším a nejvhodnějším základem pro stanovení běžné hodnoty;
1.2 Vývozní cena
(38) brazilský vyvážející výrobce tvrdil, že vývozní prodej uskutečňovaný prostřednictvím příslušného dovozce ve Společenství byl vyloučen bez jakéhokoliv zdůvodnění;
(39) v bodu 41 preambule prozatímního nařízení bylo uvedeno, že tento prodej představuje zanedbatelnou část vývozů a jako takový nemohl mít významný vliv na zjištění.
Ve skutečnosti dumpingové kalkulace vylučující množství prodávaná prostřednictvím příslušného dovozce pokrývají více než 97 % celkového množství vyváženého do Společenství, tj. jsou plně reprezentativní.
Vyloučení tohoto prodeje bylo proto považováno za zdůvodněné;
1.3 Srovnání
(40) brazilský vyvážející výrobce vznesl námitku proti skutečnosti, že Komise nepoužila identifikační čísla výrobků (PCN – Product Control Numbers), které určují typy výrobků tak, jak je to navrženo v dotazníku pro srovnání běžných hodnot a vývozních cen;
(41) potvrzuje se, že původně navržená PCN nebyla použita.
Bylo tomu tak proto, že ověření v provozu ukázalo, že typy výrobků s různými vlastnostmi, které vedly k různým nákladům a tržním hodnotám, byly přiřazeny pod stejná identifikační čísla výrobků.
Aby se udělalo náležité a přesné srovnání mezi běžnými hodnotami a vývozními cenami ve smysli čl. 2 odst.
10 základního nařízení, bylo použito vnitropodnikové rozdělení výrobků do kategorií. Takto byly srovnány běžné hodnoty a vývozní ceny stejných typů výrobků;
a) Fyzické vlastnosti
(42) brazilský vyvážející výrobce dále požadoval úpravu rozdílů ve fyzických vlastnostech typů výrobků na vnitřním trhu a vyvážených typů výrobků;
(43) je třeba poznamenat, že v případech, kdy orgány Společenství srovnávaly u stejných typů výrobků běžnou hodnotu na vnitřním trhu s vývozními cenami, žádné další úpravy v rozdílech fyzických vlastností nebyly odůvodněné.
U typů výrobků, u kterých nebyly na vnitřním trhu prodány žádné stejné typy v reprezentativních množstvích a v běžném obchodním styku, byla běžná hodnota vypočtena na základě výrobních nákladů vyvážených typů, takže také u těchto typů nejsou žádné další fyzické rozdíly, a proto žádná další úprava nebyla odůvodněna;
(44) jeden thajský vyvážející výrobce vznesl námitku proti tomu, že orgány Společenství rozhodly odmítnout úpravu úrovně obchodu (viz bod 105 preambule prozatímního nařízení).
Tvrdil, že u některých typů výrobků existují cenové rozdíly v závislosti na jejich fyzických vlastnostech;
(45) i když podnik hodnotil svůj požadavek jako úpravu úrovně obchodu, ve skutečnosti požadoval srážku za rozdíly ve fyzických vlastnostech.
Podle údajů předběžných zjištění Komise podnik podstatně změnil požadavek uvedený v odpovědi na dotazník, takže se týkal jiných fyzických vlastností, než byly uvedeny původně.
V tomto pozdním stádiu řízení už orgány Komise nemohly ověřit podstatu nově uvedených cenových rozdílů.
V této souvislosti je třeba poznamenat, že dotazník zaslaný vývozci jasně uváděl, že je důležité, aby požadavek byl uplatněn přesně a včas, aby ho Komise mohla ověřit.
V důsledku toho byl požadavek zamítnut a potvrzují se předběžná zjištění;
b) Dovozní přirážky a nepřímé daně ("náhrada cla")
(46) jak bylo uvedeno v bodu 47 preambule prozatímního nařízení, byl dále ověřen požadavek předložený brazilským vyvážejícím výrobcem na úpravu běžné hodnoty pro náhradu některých nepřímých daní.
Toto ověření vedlo k závěru, že požadavek, který předložil podnik, byl přehnaný a neodůvodněný.
Částka, která byla skutečně vrácená z vývozního prodeje uskutečněného Společenstvím a současně zaplacená za příslušné výrobky spotřebované v Brazílii, byla jenom zlomkem požadované částky.
Proto byla dočasně poskytnutá srážka příslušně změněna;
c) Úroveň obchodu
(47) jak brazilský, tak i český vyvážející výrobce znovu zopakoval svůj požadavek na srážku běžné hodnoty u rozdílů v úrovni obchodu, týkajících se prodeje zákazníkovi OEM (Original Equipment Manufacturer – výrobce původního zařízení) ve Společenství;
(48) na základě vysvětlení, které poskytli oba podniky, byla úprava provedena. Stalo se tak na základě čl.
2 odst. 10 písm. d), pododstavec ii) základního nařízení, protože podniky neprodávaly na obou příslušných úrovních na svém vnitřním trhu;
d) Náklady úvěru
(49) spolupracující korejský podnik tvrdil, že mu v souvislosti s vývozními prodeji nevznikly žádné náklady úvěru a výpočty musí být tedy náležitě upraveny;
(50) u tohoto požadavku bylo zjištěno, že je v rozporu s odpovědí podniku na dotazník.
Komise vzala v úvahu platební podmínky dohodnuté se zákazníky jak ve Společenství, tak i v Koreji, které podnik uvedl ve své vlastní odpovědi na dotazník.
Požadavek byl v důsledku toho zamítnut;
e) Přepočty měn
(51) brazilský vyvážející výrobce tvrdil, že by Komise měla namísto měsíčních průměrných přepočítacích kurzů používat denní přepočítací kurzy;
(52) vzhledem k silné devalvaci brazilského reálu v lednu 1999 a značného vlivu na dumpingové výpočty byl tento argument přijat a výjimečně byly pro konečné dumpingové výpočty použity denní přepočítací kurzy;
(53) tentýž vyvážející výrobce také tvrdil, že Komise by měla používat přepočítací kurz platný k datu úhrady faktury a ne k datu fakturace;
2 odst. 10 písm. j) stanoví, že měny se musí přepočítávat s využitím přepočítacího kurzu platného k datu prodeje, který se považoval za datum fakturace.
Jiné možné datumy jsou datum kontraktu, nákupního příkazu nebo potvrzení objednávky, ale jenom když lépe odrážejí podstatné prodejní podmínky.
Ale přepočítací kurz platný k datu platby nelze použít.
V důsledku toho byl požadavek zamítnut;
2. Země s netržní ekonomikou
2.1 Individuální zacházení
(55) jak je uvedeno v prozatímním nařízení, Komise dále zkoumala žádost o individuální zacházení podanou jedním z čínských výrobců;
(56) během doby zkoumání podnik prodal čínskému obchodníkovi vlastněnému státem, většinu své výroby určené na vývoz.
V důsledku toho podnik neměl žádnou kontrolu nad cenami, množstvími nebo určením svého vývozního prodeje.
Tyto faktory byly zcela pod kontrolou obchodníka vlastněného státem.
Dále údaje poskytnuté o vývozních činnostech byly velmi neúplné, zejména co se týče prodeje od obchodníka k zákazníkům ve Společenství, jelikož obchodník nespolupracoval;
(57) jiný čínský výrobce tvrdil, že je zcela nezávislý na zásahu státu a zdůraznil, že jeho postavení soukromého podniku zamezuje jakýmkoli rizikům obcházení zákona;
(58) tak jako ve výše uvedeném případě, podnik uskutečnil většinu svých vývozních transakcí prostřednictvím obchodníka vlastněného státem a vůbec nevěděl o cenách, které obchodník účtoval zákazníkovi ve Společenství.
Tento zásah státu stačil na riziko, že se bude případně obcházet celostátní clo, když bude pro tento podnik stanovena jeho vlastní individuální celní sazba.
Požadavku proto nemohlo být vyhověno;
(59) a konečně třetí podnik tvrdil, že Komise používá pravidla týkající se individuálního zacházení diskriminačním způsobem, protože mu odmítá poskytnout takové zacházení, zatímco v jiných případech se stejnými skutečnostmi bylo individuální zacházení poskytnuto.
Uváděl, že důvody, proč nezískal individuální zacházení, spočívaly v tom, že podléhal určitým zákonným předpisům o cizích investicích, kterým se poskytují daňové úlevy a pravidla odměňování za práci a ačkoli jiné podniky podléhaly v jiných antidumpingových řízeních stejným zákonným předpisům, nezískaly individuální zacházení;
(60) podnik byl vytvořen zejména proto, aby získal daňové úlevy.
Tyto daňové úlevy byly dostupné jenom pro podniky, které vyvážely nejméně 70 % své výroby a šetření ukázalo, že tato hranice se v praxi plně uplatňovala.
Na základě toho bylo rozhodnuto, že podnik nepřichází v úvahu pro individuální zacházení.
Je třeba také uvést, že pokud jde o údajnou diskriminaci, nebylo žádnému podniku v podobných případech poskytnuto individuální zacházení;
(61) na základě výše uvedeného byl udělán závěr, že třem čínským podnikům se nepodařilo prokázat takový stupeň nezávislosti na příslušných orgánech, aby se zamezilo riziko obcházení celostátního cla.
Jejich žádosti o individuální zacházení se proto zamítají;
3. Dumpingové rozpětí u zkoumaných podniků
(62) jelikož dotčené strany neměly žádné připomínky, bylo rozhodnuto u spolupracujících a nespolupracujících podniků používat metodiku uvedenou v předběžném nařízení;
(63) konečná dumpingová rozpětí vyjádřena v procentní hodnotě dovozních cen CIF (cost, insurance and freight – náklady, pojistné a dopravné v ceně) na hranice Společenství činí:
3.1 Brazílie
Indústria de Fundiáo Tupy Ltda: 34,8 %,
ostatní: 34,8 %.
3.2 Česká republika
Moravské železárny a. s.: 26,1 %,
ostatní: 26,1 %.
3.3 Japonsko
Hitachi Metals Ltd: 47,3 %,
ostatní: 65,7 %.
3.4 Korea
Yeong Hwa Metal Co. Ltd: 13,4 %,
ostatní: 23,4 %.
3.5 Thajsko
BIS Pipe Fitting Industry Company Ltd: 22,1 %,
Siam Fittings Co. Ltd: 12,4 %,
Thai Malleable Iron & Steel Co. Ltd: 6,3 %,
ostatní: 22,1 %.
3.6 Čína
Všechny podniky: 49,4 %;
Chorvatsko a Svazová republika Jugoslávie
(64) vzhledem ke zjištění, že podíl na trhu je u dovozu dotyčného výrobku pocházejícího jak z Chorvatska, tak i ze Svazové republiky Jugoslávie zanedbatelný, bylo rozhodnuto u vývozů dotyčného výrobku z těchto zemí nevypočítávat dumpingové rozpětí;
G. DEFINICE VÝROBNÍHO ODVĚTVÍ SPOLEČENSTVÍ
(65) dvě dotčené strany znovu požadovaly, aby byl jeden výrobce ve Společenství vyloučen z výrobního odvětví Společenství, protože dováží dotyčný výrobek z některých dotčených zemí, tj. z Číny a Thajska.
Některé dotčené strany kromě toho tvrdily, že určití výrobci Společenství dováželi tvárné tvarovky z některých ostatních třetích zemí, konkrétně z Bulharska a Turecka, a proto se rovněž nemají posuzovat jako součást výrobního odvětví Společenství;
(66) pokud jde o první tvrzení, uskutečnila Komise další šetření problému. Nebyl však zjištěn žádný důkaz nějakého takového dovozu;
(67) co se týče druhého tvrzení, šetření potvrdilo, že i když se tyto dovozy v některých případech uskutečnily, byly ve srovnání s prodeji výrobků vyrobených ve Společenství příslušnými výrobci Společenství minimální, takže se nedotkly jejich postavení jako výrobců obdobného výrobku ve Společenství;
(68) proto se tyto argumenty zamítají.
Z tohoto důvodu a protože nebyly k dispozici žádné další nové informace, se potvrzují zjištění k definici výrobního odvětví Společenství ve smyslu bodu 133 a 134 preambule prozatímního nařízení;
H. ÚJMA
1. Dovoz z příslušných zemí
1.1 Souhrnné hodnocení vlivů příslušných dovozů
(69) dotčené strany znovu zopakovaly argument, že jejich dovozy by neměly být hodnoceny dohromady s jinými příslušnými dovozy.
Tyto požadavky byly dále analyzovány na základě kritérií stanovených v čl. 3 odst.
1.1.1 Brazílie
(70) brazilský vyrábějící vývozce zopakoval svůj požadavek, aby vývoz tvárných tvarovek z Brazílie nebyl hodnocen dohromady s vývozy z ostatních příslušných zemí vzhledem k různé skladbě obchodu, zejména pokud jde o objem dovozu a stanovení cen;
(71) je třeba poznamenat, že dumpingové rozpětí zjištěné u Brazílie je značné.
Objem dovozů činil v IP (Investigation Period – období šetření) 4188 tun, což odpovídá 6,9 % podílu na trhu a byl tedy zanedbatelný;
(72) pokud jde o podmínky konkurence mezi dováženými výrobky a podmínky konkurence mezi dováženými výrobky a obdobným výrobkem Společenství, další analýza odpovídajících faktorů ukázala, že i když vývoj objemů brazilského dovozu a vývoj objemů dovozů z ostatních příslušných zemí nebyl ve všech případech během období šetření újmy, stejný, nebyl rozdíl mezi nimi takový, aby odůvodňoval oddělené hodnocení.
Vývoj brazilských dovozů byl skutečně shledán jako nestabilní, takže sledoval podobný vývoj jako dovoz z některých jiných dotčených zemí, konkrétně z Japonska, Jižní Koreje a Thajska.
Co se týče cen brazilských dovozů, byly podobně shledány jako nestabilní: mezi rokem 1995 a 1996 se zvýšily o přibližně 13 %, pak se mezi rokem 1996 a 1998 postupně snižovaly celkem asi o 10 % a nakonec se mezi rokem 1998 a obdobím šetření (IP) znovu zvýšily přibližně o 2 %.
Podobný nestabilní model byl zjištěn také téměř u všech ostatních příslušných zemí.
Proto ačkoliv rozdíl mezi cenami nebyl během IIP (Injury Investigation Period – období šetření újmy), vždy stejný, nebyl takový, aby odůvodnil oddělené hodnocení;
(73) všechny příslušné země působí v rámci stejných nebo podobných distribučních kanálů, což potvrdila i skutečnost, že někteří obchodníci vyváželi nebo nakupovali dotyčný výrobek jak od různých dotčených zemí, tak i od výrobců ve Společenství;
(74) šetření potvrdilo, že není žádný rozdíl v povědomí o trhu brazilských dovážených výrobků a výrobků vyrobených ve Společenství, což prokázala také výše uvedená podobnost zjištěná u distribučních kanálů;
(75) z tohoto důvodu je udělán závěr, že vliv brazilských dovozů musí být hodnocen spolu s vlivy dovozů pocházejících z jiných dotčených zemí;
1.1.2 Česká republika
(76) český vyrábějící vývozce tvrdil, že vývozy tvárných tvarovek z České republiky by neměly být hodnoceny společně s vývozy pocházejícími z ostatních příslušných zemí, protože nekonkurují ani tvarovkám dováženým z jiných příslušných zemí, ani tvarovkám vyráběným a prodávaným většinou výrobního odvětví Společenství.
Český vyrábějící vývozce v této souvislosti tvrdil, že jeho tvarovky se prodávají většinou na omezeném dílčím trhu Společenství;
(77) šetření však ukázalo, že podstatná část českých vývozů byla ve skutečnosti zaslána do různých členských států.
I když se mimo to vezme v úvahu, že zbytek českých vývozů se soustřeďuje jenom na jeden členský stát, nelze to samo o sobě považovat za prvek, na jehož základě by bylo odůvodněno oddělené hodnocení vzhledem k velkosti tohoto trhu, značným dovozům pocházejícím z ostatních dotčených zemích a přicházejícím na tento trh a vzhledem k tomu, že výrobní odvětví Společenství uskutečňuje také významný prodej na tomto trhu;
(78) na základě toho se potvrzují předběžná zjištění, týkající se vhodnosti souhrnného hodnocení dovozů z České republiky;
1.1.3 Korejská republika
(79) korejský vyrábějící vývozce tvrdil, že vývozy z Korejské republiky by neměly být hodnoceny souhrnně s vývozy z ostatních příslušných zemí s ohledem na zvláštní technické vlastnosti jeho výrobků, které mají kuželovité vnější a kuželovité vnitřní závity (konicko-konické tvarovky), zatímco ostatní tvárné tvarovky ve Společenství mají obecně kuželovité vnější závity a paralelní vnitřní závity (konicko-paralelní tvarovky).
Uvedl, že korejské dovozy, které byly určeny výhradně pro trh Spojeného království, konkurovaly jenom tvarovkám jednoho britského výrobce, který rovněž vyrábí konicko-konické tvarovky.
Dále tvrdil, že během období šetření (IP) byly konicko-paralelní tvarovky dodány jenom na nepatrnou část trhu Spojeného království.
Škodlivý dumping, přichází-li vůbec v úvahu, by se proto mohl hodnotit jenom na regionálním základě;
(80) pokud jde o jakékoliv regionální hodnocení škodlivého dumpingu, je třeba poznamenat, že nebyly splněny všechny podmínky stanovené v tomto ohledu v čl. 4 odst.
1 písm. b) základního nařízení. Během období šetření újmy (IIP), ne jenom britský výrobce, ale také jiní výrobci ve Společenství a vyvážející výrobci z příslušných zemí a z ostatních třetích zemí prodávali na trhu Spojeného království dotyčný výrobek.
Šetření navíc ukázalo, že zejména v období šetření (IP) bylo na trhu Spojeného království prodáno značné množství konicko-paralelních tvarovek, což představuje podíl z místní spotřeby dotyčného výrobku výrazně přes 20 % a to nelze považovat za zanedbatelné;
(81) na základě toho se potvrzuje vhodnost souhrnného hodnocení dovozů z Koreje s dovozy pocházejícími z ostatních příslušných zemí;
1.1.4 Thajsko
(82) thajský vyrábějící vývozce zopakoval svůj požadavek, aby vývozy tvárných tvarovek z Thajska nebyly souhrnně hodnoceny s vývozy z ostatních příslušných zemí vzhledem k tomu, že thajské dovozy se během období šetření újmy (IIP), podle procentní hodnoty z celkových dovozů do Společenství snížily, tj. podle procentní hodnota ze všech dovozů jak z dotčených zemí, tak i z ostatních třetích zemí;
(83) je třeba poznamenat, že za prvé, podle čl. 3 odst 3 základního nařízení se musí věnovat pozornost objemu dumpingových dovozů, který když se vyjádří v relativních číslech, se musí vypočítat ve vztahu k výrobě nebo ke spotřebě ve Společenství.
V daném šetření byly dovozy z dotčených zemí vyjádřeny ve vztahu ke spotřebě ve Společenství.
Na základě toho byl podíl Thajska během období šetření (IP) přes 1 %, což podle právních předpisů Společenství není bezvýznamné.
Za druhé, během období šetření činily thajské dovozy více než 3 % z celkových dovozů do Společenství, takže byly jednoznačně nad minimálními hranicemi stanovenými WTO;
(84) pokud jde o vývoj dovozů zaznamenaný během období šetření újmy, jak bylo uvedeno výše, neodlišoval se vývoj thajských dovozů od vývoje zaznamenaného u ostatních příslušných zemí tak, aby to odůvodňovalo jeho oddělené hodnocení od těchto ostatních zemí.
Proto s přihlédnutím ke zjištěním o dumpingu, který je značný a používaným distribučním kanálům, potvrzuje se vhodnost souhrnného hodnocení dovozů z Thajska s dovozy pocházejícími z ostatních příslušných zemí;
1.1.5 Závěr k souhrnnému hodnocení
(85) na základě výše uvedeného se šetřením potvrdilo, že podmínky souhrnného hodnocení ve smyslu čl. 3 odst.
4 základního nařízení se plní, jelikož u všech příslušných zemí bylo zjištěno, že dumpingová rozpětí nad stanovenými minimálními hranicemi a objem dovozů byly zanedbatelné.
Kromě toho bylo zjištěno, že podmínky konkurence mezi dováženými výrobky na jedné straně a dováženými výrobky a výrobkem Společenství stejného druhu na druhé straně, jsou srovnatelné. Šetření samozřejmě ukázalo, že ve všech případech mají dovážené výrobky a výrobky výrobního odvětví Společenství stejné fyzické a technické vlastnosti, že vývoj cen je podobný a tyto ceny jsou značně nižší než ceny výrobního odvětví Společenství a všechny dovážené výrobky a také výrobky vyrobené ve Společenství se prodávají stejnými nebo podobnými distribučními kanály.
Z těchto důvodů se potvrzují předběžná zjištění týkající se vhodnosti souhrnného hodnocení dovozů z příslušných zemí;
1.2 Podbízení ceny
1.2.1 Úpravy pro tvarovky z tvárné litiny s černým a bílým lomem
(86) některé dotčené strany tvrdily, že se musí udělat úpravy ve srovnání cen mezi dováženými výrobky (tvarovky z tvárné litiny s černým lomem) a výrobkem vyráběným ve Společenství (obecně tvarovky z tvárné litiny s bílým lomem) kvůli různému povědomí o trhu a rozdílu ve výrobním postupu (především v postupu žíhání, protože tvárné tvarovky z tvárné litiny s bílým lomem si vyžádaly vyšší výrobní náklady kvůli vyšší spotřebě energie než tvarovky z tvárné litiny s černým lomem), což se projevilo v prodejních cenách;
a) Povědomí o trhu
(87) v tomto ohledu se zjistilo, že tak, jak to bylo popsáno výše (odstavec 2.2), v těch případech, kdy tvarovky z tvárné litiny jak s bílým, tak i s černým lomem prodávala tatáž strana, a proto nemusel být zaznamenán žádný rozdíl v povědomí o trhu, skutečně nebyl žádný rozdíl zaznamenán, v každém případě ne co se týče cenových rozdílů.
Šetření potvrdilo, že uživatelé dotyčného výrobku nerozlišují mezi tvarovky z tvárné litiny s bílým nebo černým lomem.
Na základě uvedeného nebylo proto možné poskytnout úpravy kvůli nepatrnému rozdílu mezi tvarovky z tvárné litiny s bílým a černým lomem;
b) Výrobní náklady a prodejní cena
(88) kromě toho co se týče zanedbatelných rozdílů ve výrobních nákladech a jejich vlivů na prodejní ceny, dostupné údaje umožnily podrobně ověřit strukturu nákladů na výrobu tvarovek z tvárné litiny jak s černým, tak i bílým lomem.
Jelikož spotřeba energie potřebné pro úplné oduhličení tvarovek z tvárné litiny s bílým lomem je větší než spotřeba energie potřebné jenom pro částečné oduhličení tvarovek z tvárné litiny s černým lomem, šetření ukázalo nejenom že náklady na energii představují malý podíl celkových výrobních nákladů, ale také že pokud jde o skutečnou spotřebu energie a náklady s tím spojené, není rozdíl mezi dvěma postupy podstatný a u příslušného výrobce závisí více na konkrétním výrobním zařízení a jeho energetické účinnosti;
(89) mimo to, co se týče prodejních cen, bylo zjištěno, že když se tvarovky z tvárné litiny s černým a bílým lomem vyrobené ve Společenství prodávaly na stejných trzích, byly ceny tvarovek z tvárné litiny s černým lomem v některých případech dokonce vyšší, což je v rozporu s tvrzením některých dotčených stran.
Navíc dostupné informace ukázaly, že v těch případech, kdy jak velkoobchodníci, tak i distributoři nakupovali jak tvarovky z tvárné litiny s černým lomem z příslušných zemí tak i tvarovky z tvárné litiny s bílým lomem od průmyslu ve Společenství, často je dále prodávali za stejnou cenu, aniž by dělali rozdíl mezi oběma typy litiny;
(90) tyto argumenty byly proto zamítnuty;
1.2.2 Úpravy segmentů trhu
(91) některé dotčené strany tvrdily, že trh tvárných tvarovek spadá do třech segmentů v závislosti od úrovně cen a spolehlivosti výrobku, který vyrábějí určití výrobci ve Společenství a také někteří vyvážející výrobci.
V důsledku toho se tvrdilo, že se musí udělat cenové srovnání na základě třech různých segmentů trhu (vysoký, střední, nízký), na němž by se zúčastnili různí výrobci ze Společenství a vyvážející výrobci;
(92) ačkoliv nebyly poskytnuty žádné údaje, které by umožnily objektivní a jasné rozdělení trhu na tři konkrétní segmenty, bylo prověřeno, zda jiné metody cenového srovnání založené na těchto údajných segmentech trhu povedou k rozdílným výsledkům podbízení cen.
Jako výsledek tohoto prověření nebyly zjištěny žádné podstatné rozdíly ve srovnání s metodikami používanými v předběžné etapě, tj. srovnání vážených průměrných cen ex-works (ze závodu) výrobců ve Společenství s váženými průměrnými vývozními cenami každého příslušného vyvážejícího výrobce u každého typu tvárných tvarovek;
(93) na závěr lze konstatovat, že i když šetření ukázalo, že mohou být určité rozdíly ve vnímaných segmentech, nejsou patrná žádná kritéria, aby se výrobní odvětví Společenství a vyvážející výrobci příslušně kategorizovali.
Potvrzuje se proto metodika použitá v předběžné etapě;
1.2.3 Závěr k podbízení cen
(94) před výše uvedenými skutečnostmi byla na základě důkazu předloženého dotčenými stranami přezkoumána případně změněna rozpětí podbízení cen.
V případě Japonska se revidované vážené průměrné podbízení cen, vyjádřené jako procentní hodnota cen výrobního odvětví Společenství, snížilo na 16,2 %.
Co se týče ostatních příslušných zemí, potvrzuje se předběžné vážené průměrné podbízení cen vyjádřené jako procentní hodnota cen výrobního odvětví Společenství;
2. Situace v výrobním odvětví Společenství
2.1 Výběr ekonomických ukazatelů
(95) v souvislosti s hodnocením újmy jedna dotčená strana tvrdila, že určení vlivu dumpingových dovozů není právoplatné, protože některé faktory újmy uvedené v čl. 3 odst. 4 Antidumpingové dohody WTO nebyly prověřeny;
(96) k tomu je třeba poznamenat, že Antidumpingová dohoda WTO a základní nařízení nevyžadují, aby byl každý faktor analyzován úplně stejným způsobem.
Mimo to byly v tomto zvláštním případě v souvislosti s hodnocením újmy vzaty v úvahu všechny odpovídající faktory, u nichž se předpokládalo, že mají vliv na stav výrobního odvětví Společenství.
Požadavek se proto zamítá;
2.2 Analýza trendů
(97) český vyvážející výrobce tvrdil, že výrobní odvětví Společenství neutrpělo značnou újmu ve smyslu článku 3 základního nařízení, jelikož Komise vzala ve více případech rok 1995 jako výchozí bod pro své analýzy, zatímco kdyby byl vzat jako výchozí bod rok 1996, byly by ve skutečnosti mnohé ekonomické ukazatele vykázaly pozitivní trend;
(98) v této souvislosti je třeba poznamenat, že za prvé dumping a újma, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství musí být zjištěny během období šetření (IP).
S cílem určit, zda taková újma existuje, používá se mezi jiným vývoj a trendy zjištěné v létech, která předcházela období šetření (IP), jenom k tomu, aby byla lépe pochopena zjištění týkající se období šetření.
Protože v daném případě začalo období šetření (IP) v dubnu 1998, považovalo se za vhodné vzít v úvahu přinejmenším tři kalendářní roky (1995 – 1997 před obdobím šetření, aby se získal smysluplný obraz o vývoji ukazatelů újmy.
Za druhé, i kdyby se vzal za základ rok 1996, výsledky analýzy újmy by se nezměnily.
Naopak, újma, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství, by byla ve vývoji některých ukazatelů újmy, jako je rentabilita a stav zásob dokonce ještě více zřejmá.
S výjimkou investicí a objemu výroby, jejichž zvýšení však vedlo k vyššímu stavu zásob, by vykázaly ostatní ukazatele újmy stejně negativní trend;
(99) z těchto důvodů se výše uvedený argument zamítá;
2.3 Závěr k utrpěné újmě
(100) na základě výše uvedeného se potvrzují předběžná zjištění týkající se značné újmy, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství, uvedené v bodu 160 preambule prozatímního nařízení;
I. PŘÍČINA ÚJMY
1. Vliv příslušných dovozů
(101) některé dotčené strany tvrdily, že hodnocení příčinné souvislosti je chybné, protože výrobní odvětví Společenství bylo během období šetření újmy (IIP) schopné zvýšit své ceny, zatímco vývoj výroby a kapacity výroby, jakož i snížení zaměstnanosti a nedostatečná rentabilita byly způsobeny jinými faktory a ne dumpingovými dovozy, a to zejména rozhodnutím výrobního odvětví Společenství racionalizovat výrobu a nutnost splnit evropské environmentální normy.
Mimo to jedna dotčená strana zpochybnila předběžné zjištění týkající se uzavření výrobního závodu na tvárné tvarovky nacházejícího se v Německu a tvrdila, že zařízení tohoto výrobce bylo ve skutečnosti přemístěno do Rakouska a v důsledku toho tento prvek nelze posuzovat jako příznak újmy, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství;
(102) jako obecná poznámka je třeba zdůraznit, že újma, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství se musí hodnotit v období šetření (IP).
Trendy vykázané v dřívějších letech vysvětlují pozadí zjištěné újmy.
Pokud jde o dané řízení, šetření ukázalo, že výrobní odvětví Společenství uskutečnilo restrukturalizaci v r. 1995, což se v tomto roce projevilo a bylo doloženo snížením výroby a zaměstnanosti, vysokou úrovni investicí a nízkou úrovni rentability.
Pozitivní výsledky těchto restrukturalizačních úsilí se začaly projevovat v r. 1996, čehož důkazem bylo zvýšení výroby a lepší finanční výsledky (rentabilita se mezi r.
1995 a 1996 zvýšila o 3,6 procentních bodů). Ale tyto výsledky a další výhody, u nichž mohlo výrobní odvětví Společenství důvodně očekávat, že je na základě těchto úsilí získá, byly zmařeny vývojem na trhu.
Od r. 1996 začaly objemy dovozů z dotyčných zemí samozřejmě stoupat a jejich ceny začaly klesat, zatímco výrobní odvětví Společenství začalo být současně během zbytku období šetření újmy (IIP) vystaveno trvalému poklesu svého objemu prodeje a podílu na trhu.
Snížení prodeje výrobního odvětví Společenství způsobilo zvýšení jeho stavu zásob a snížení jeho rentability, která i když mezi rokem 1995 a 1996 rostla, se pak mezi rokem 1996 a obdobím šetření (IP) snížila o 2,3 procentní body na –9 %;
(103) co se konkrétně týče vývoje jednotlivých prodejních cen výrobního odvětví Společenství, šetření ukázalo, že zvýšení průměrných prodejních cen výrobního odvětví Společenství o 5 % mezi r. 1995 a obdobím šetření (IP) se uskutečnilo ve dvou fázích, jedna mezi r.
1995 a 1996, kdy celý trh zaznamenal celkové zvýšení cen a druhá mezi r. 1997 a 1998, kdy jenom výrobní odvětví Společenství a ostatní třetí země zvýšily své ceny, zatímco ceny příslušných zemí se značně snížily.
Tento cenový vývoj je třeba posuzovat z toho hlediska, že tlak příslušných dovozů na ceny měl spíše vliv na objem prodeje a na podíl výrobního odvětví Společenství na trhu, než na jeho úroveň cen. Když výrobní odvětví Společenství čelilo dovozům s nízkými cenami pocházejícím z příslušných zemí, mělo samozřejmě možnost buď udržet si své ceny s rizikem, že ztratí podíl na trhu, nebo následovat nízké ceny dumpingových dovozů s cílem udržet si objemy prodeje.
Rozhodlo se udržet své ceny, ale důsledky na objem prodeje měly vliv na rentabilitu, která se negativně projevila po r. 1996;
(104) za druhé, pokud jde o vývoj objemů výroby výrobního odvětví Společenství a zejména aspekt uzavření výrobního závodu nacházejícího se v Německu, šetření potvrdilo, že tento závod byl opravdu uzavřen na konci r. 1995 a že související zařízení nebylo přemístěno do Rakouska, jak tvrdila jedna dotčená strana.
Ve skutečnosti tam byla přemístěna jenom malá část zásob;
(105) na základě výše uvedeného se potvrzují zjištění popsaná v bodu 170 preambule prozatímního nařízení;
2. Dovozy z ostatních třetích zemí
(106) některé dotčené strany zpochybňovaly předběžná zjištění Komise týkající se vlivu dovozů dotyčného výrobku z ostatních třetích zemí, konkrétně z Turecka, Bulharska a Polska na stav výrobního odvětví Společenství;
(107) podle údajů Statistického úřadu Evropských společenství (EUROSTAT) – se dovozy z ostatních třetích zemí během období šetření újmy (IIP), v objemu snížily přibližně o 14 %, zatímco podíl na trhu se snížil přibližně o 1 procentní bod.
Ceny se zvýšily v průměru přibližně o 15 % a byly o 17 % vyšší než průměrné ceny dovozů z příslušných zemí;
2.1 Turecko
(108) co se konkrétně týče Turecka, během období šetření (IP) byla vážená průměrná cena dovozů přibližně o 10 % vyšší než vážená průměrná cena příslušných dovozů a jeho podíl na trhu zůstal během období šetření (IP) stabilně na přibližně 1 % spotřeby ve Společenství;
2.2 Bulharsko
(109) co se týče Bulharska, i když se objemy dovozů během období šetření újmy (IIP) zvýšily ze 43 na 1109 tun, nejsou tyto dovozy z relativního hlediska takové, aby změnily závěry týkající se příčinné souvislosti mezi újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství a dovozy z příslušných zemí: v období šetření (IP) činily skutečně 1,8 % z celkového podílu na trhu ve srovnání s 28,6 % podílem příslušných dovozů na trhu.
Kromě toho se během období šetření újmy (IIP), jejich cena zvýšila přibližně o 11 % a v období šetření byla asi o 5 % vyšší než vážená průměrná cena příslušných dovozů;
2.3 Polsko
(110) pokud jde o Polsko, jeho podíl na trhu zůstal během období šetření újmy (IIP) celkem stabilní a průměrná cena byla asi o 27 % vyšší než průměrná cena příslušných dovozů;
2.4 Závěry k ostatním třetím zemím
(111) závěrem se na základě výše uvedeného tímto potvrzuje, že i když dovozy z ostatních třetích zemí mohly přispět ke značné újmě, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství, nebyly takové, aby narušily příčinnou souvislost mezi dumpingem a zjištěnou újmou;
3. Substituční efekt
(112) některé dotčené strany zpochybnily předběžná zjištění, pokud jde o náhradu tvarovek vyrobených z materiálu, jako je měď a plasty za tvarovky vyrobené z tvárné litiny a vliv této údajné náhrady na stav výrobního odvětví Společenství;
(113) problematika byla dále zkoumána a bylo potvrzeno, že k náhradě litiny jinými materiály, jako je měď a plasty skutečně docházelo, a to většinou v 80. letech.
Pak se substituční efekt zpomalil a využívání tvárných tvarovek zůstalo stabilní zejména pro takové používání, kde se vyžaduje fyzická životnost, odolnost, zvláštní pevnost na tah a tažnost.
Proto žádný substituční efekt nemohl podstatně přispět ke újmě, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství, jak to bylo prokázáno poměrně stabilní spotřebou zjištěnou v průběhu současného šetření;
4. Závěr k příčině újmy
(114) na základě výše uvedeného se potvrzují předběžná zjištění o příčině újmy tak, jak je to popsáno v bodech 155 až 170 preambule prozatímního nařízení;
J. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
1. Zájem uživatelů
(115) jedna dotčená strana tvrdila, že nebylo náležitě přihlédnuto k zájmu výrobního odvětví požární ochrany;
(116) je třeba poznamenat, že žádní uživatelé, kteří patří do výrobního odvětví požární ochrany, nedali během šetření o sobě vědět.
Tuto skutečnost lze samu o sobě považovat za náznak, že toto odvětví není významně postiženo zavedením nebo nezavedením antidumpingových opatření.
Tento závěr byl podpořen zjištěními u spolupracujících uživatelů patřících do jiných odvětví, u nichž dotyčný výrobek představuje kolem 1 % jejich celkových nákladů;
2. Závěr k zájmu Společenství
(117) protože nebyly k dispozici žádné další nové informace o zájmu Společenství, potvrzují se na základě dostupných faktů zjištění tak, jak jsou popsána v bodech 171 až 179 preambule prozatímního nařízení;
K. KONEČNÁ ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
1. Hranice odstranění újmy
(118) aby se stanovila úroveň opatření, která mají být s konečnou platností zavedena, tímto se potvrzuje, že ceny dumpingových dovozů musí být zvýšeny na úroveň, která nezpůsobuje újmu. Výše cla se pak stanoví podle čl.
9 odst. 4 základního nařízení na základě rozpětí újmy stanoveného tímto způsobem a zjištěného dumpingového rozpětí, podle toho, která hodnota je nižší.
Protože nebyly k dispozici žádné nové informace, potvrzuje se tímto metodika použitá ke stanovení rozpětí újmy tak, jak je to popsáno v bodu 181 preambule prozatímního nařízení;
2. Chorvatsko a Jugoslávie
(119) jelikož zjištěné podíly na trhu byly zanedbatelné, navrhuje se neuložit žádné antidumpingové clo na dovozy tvárných tvarovek pocházejících z Chorvatska a Jugoslávie a ukončit řízení ve věci dovozů pocházejících z těchto zemí;
3. Konečná cla
(120) na základě výše uvedeného se má za to, že na dovozy pocházející z ostatních příslušných zemí má být uloženo konečné antidumpingové clo;
(121) zbytkové clo, které se má uložit nespolupracujícím vyvážejícím výrobcům, bylo v těch případech, kdy byla úroveň spolupráce vysoká, stanoveno na úrovni nejvyššího antidumpingového cla zjištěného u spolupracujících vyvážejících výrobců.
V případech, kdy byla úroveň spolupráce nízká, bylo zbytkové clo stanoveno na úrovni největšího dumpingového rozpětí nebo rozpětí újmy zjištěného u typického sortimentu vyvážených typů výrobků spolupracujících vyrábějících vývozců, podle toho, která hodnota je nižší;
(122) na základě výše uvedeného se navrhují následující konečné celní sazby vyjádřené jako procentní hodnota cen CIF (cost, insurance, and freight – náklady, pojistné a dopravné v ceně) loko hranice Společenství, clo nevyplaceno:
Země _BAR_ Podnik _BAR_ Konečné clo (%) _BAR_
Čína _BAR_ Všechny podniky _BAR_ 49,4 _BAR_ (123) každý požadavek na uplatnění těchto individuálních antidumpingových celních sazeb pro podniky (např. kvůli změně jména subjektu nebo zavedené nové výroby nebo ustanovení nových prodávajících subjektů) musí být zaslán Komisi [3] se všemi souvisejícími informacemi, zejména pokud jde o změny v činnostech podniku související s výrobou, změny vnitřního a vývozního prodeje spojené např. se změnou jména nebo změnou výrobních a prodávajících subjektů.
Komise, bude-li to vhodné, po konzultaci s Poradním výborem nařízení příslušně změní a doplní tím, že bude aktualizovat seznam podniků, které požívají výhod individuální celní sazby;
4. Závazky
(124) je třeba připomenout, že vyvážející výrobce v České republice nabídnul cenový závazek podle čl. 8 odst.
1 základního nařízení. Po zavedení předběžných antidumpingových opatření vyvážející výrobce v Koreji a jeden vyvážející výrobce v Thajsku nabídli rovněž cenový závazek podle čl.
1 základního nařízení. Komise je toho názoru, že nabídnuté závazky lze přijmout, protože odstraňují škodlivý účinek dumpingu.
Kromě toho pravidelné a podrobné zprávy, které se podniky zavázaly poskytovat Komisi, umožní účinné sledování.
Dále struktura prodeje těchto vývozců je taková, že podle názoru Komise je malé riziko obcházení nabídnutého závazku;
(125) japonský vyvážející výrobce předložil rovněž návrh s nabídkou cenového závazku.
Avšak úroveň spolupráce tohoto podniku během celého šetření a přesnost a spolehlivost údajů, které poskytnul, byla nedostatečná (viz bod 21 preambule).
Komise proto nebyla přesvědčena, že cenový závazek tohoto podniku by se dal účinně sledovat.
Mimo to se mělo za to, že struktura vývozního prodeje tohoto podniku s více než jedním příslušným dovozcem zvyšuje riziko obcházení nabídnutého závazku.
Nabídka byla proto zamítnuta;
(126) aby se zajistilo účinné dodržování a sledování závazků, je osvobození od cla při předložení žádosti o propuštění do volného oběhu v souladu se závazky podmíněno tím, že "celním" orgánům příslušného členského státu bude předložena platná závazková faktura vydaná vyvážejícími výrobci, jejichž nabídky na cenový závazek byly přijaty, která dále obsahuje informace uvedené v příloze.
Není-li tato faktura předložena, nebo neodpovídá-li výrobku předloženému celní správě, bude zaplacena příslušná sazba antidumpingového cla, aby se zamezilo obcházení závazků;
(127) v případě porušení nebo zrušení závazků může být podle čl. 8 odst. 9 a 10 základního nařízení uloženo antidumpingové clo,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo z dovozu tvarovek nebo spojovacích součástí potrubí z tvárné litiny se závity kódu KN ex73071910 (kód TARIC 7307191010) pocházejících z Brazílie, České republiky, Japonska, Čínské lidové republiky, Korejské republiky a Thajska.
2. Sazba konečného antidumpingového cla, která se vztahuje na čistou cenu franko hranice Společenství před proclením, je pro výrobky pocházející z následujících zemí tato:
Korejská republika _BAR_ 23,4 _BAR_ A999 _BAR_
Thajsko _BAR_ 22,1 _BAR_ A999 _BAR_ 3. Výše uvedené sazby se nevztahuje na výrobky vyrobené níže uvedenými podniky, které podléhají následujícím antidumpingovým celním sazbám:
Země _BAR_ Podnik _BAR_ Konečné clo (%) _BAR_ Doplňkový kód TARIC _BAR_
Thai Malleable Iron & Steel Co. Ltd 469/19 Rama III Road, Yannawa Bangkok 101 20 Thajsko _BAR_ 6,3 _BAR_ A096 _BAR_ 4. Nehledě na čl. 1 odst. 1 neplatí konečná cla na dovozy převedené do volného oběhu podle čl. 2.
5. Pokud není uvedeno jinak, použijí se platná ustanovení týkající se cel.
Článek 2
1. Dovozy jsou osvobozeny od antidumpingových cel uložených podle čl. 1, pokud je vyrábějí a prodávají na vývoz do Společenství podniky uvedené v odstavci 3 a pokud jsou deklarovány pod příslušným doplňkovým kódem TARIC a pokud jsou splněny podmínky uvedené v odstavci 2.
2. Je-li předložená žádost o propuštění do volného oběhu, je osvobození od cla podmíněno tím, že celním orgánům příslušného členského státu bude předložena platná "závazková faktura" vydaná vyvážejícími podniky uvedenými v odstavci 3, která dále obsahuje důležité údaje uvedené v příloze k tomuto nařízení.
Osvobození od cla je dále podmíněno tím, že zboží deklarované a předložené na celnici přesně odpovídá popisu v "závazkové faktuře".
3. Dovozy se "závazkovou fakturou" se deklarují pod těmito doplňkovými kódy TARIC:
Země _BAR_ Podnik _BAR_ Doplňkový kód TARIC _BAR_
Článek 3
Částky zajištěné pomocí prozatímních antidumpingových cel podle nařízení (ES) č. 499/2000 se vyberou ve výši konečně uložené celní sazby.
Zajištěné částky, které převyšují konečné sazby antidumpingových cel, se uvolňují.
V případech, kdy je sazba uloženého konečného cla vyšší než sazba prozatímního cla, vyberou se s konečnou platností pouze částky zajištěné ve výši prozatímního cla.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1825/2000
ze dne 25. srpna 2000,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1760/2000, pokud jde o označování hovězího masa a výrobků z hovězího masa
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1760/2000 ze dne 17. července 2000 o systému identifikace a registrace skotu, o označování hovězího masa a výrobků z hovězího masa a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 820/97 [1], a zejména na článek 19 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Je nutné stanovit prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1760/2000, zejména pokud jde o prodej mezi členskými státy, aby systém označování nevedl k narušení obchodu na trhu s hovězím a telecím masem.
(2) V zájmu zpětného vysledování je v rámci systému jak povinného, tak nepovinného označování hovězího masa nezbytné, aby hospodářské subjekty a organizace používaly systém identifikace a podrobný systém registrace hovězího masa ve všech fázích produkce a prodeje.
(3) Za účelem identifikace jatek bez schvalovacího čísla je na přechodné období nutné stanovit alternativní metody pro jejich identifikaci.
(4) Je rovněž nezbytné stanovit postup, který má být použit při označování hovězího masa ze zvířat, o nichž nejsou k dispozici úplné údaje o narození a přesunech, neboť nařízení Rady (ES) č. 820/97 ze dne 21. dubna 1997, kterým se stanoví systém identifikace a registrace skotu a které se týká označování hovězího masa a výrobků z hovězího masa [2], požadovalo zaznamenávání těchto údajů až od 1. ledna 1998.
Podobné ustanovení se požaduje pro označování hovězího masa ze zvířat, která se dovážejí živá do Společenství ze třetích zemí.
(5) V rámci úplné identifikace původu a s cílem předejít zbytečnému opakování údajů na štítku členských států nebo třetích zemí, ve kterých byla zvířata chována, je nezbytné zavést zjednodušenou obchodní úpravu na základě doby, po kterou bylo zvíře, z něhož hovězí maso pochází, chováno v členském státě nebo třetí zemi narození nebo porážky.
(6) V rámci zjednodušeného postupu označování mletého masa je nezbytné objasnit situaci týkající se doplňujících informací, které mohou být uvedeny na štítcích.
Doplňující údaje mohou být podle článku 13 nařízení (ES) č. 1760/2000 poskytovány do 1. září 2000.
Některé údaje mohou být uváděny pouze do 1. ledna 2002, pokud se příslušný členský stát rozhodne používat vnitrostátní systém povinného označování zahrnující uvedené údaje nebo pokud příslušný hospodářský subjekt uvádí takové údaje nepovinně.
(7) V rámci systému nepovinného označování hovězího masa je nezbytné stanovit zrychlený nebo zjednodušený schvalovací postup pro některé kusy hovězího masa, které jsou označované v členském státě podle schválených zadávacích podmínek a přivezené na území jiného členského státu.
(8) S cílem zaručit spolehlivost zadávacích podmínek je nezbytné, aby nezávislý subjekt a příslušný orgán měly přístup ke všem záznamům, které vedou hospodářské subjekty a organizace, a aby pravidelně prováděly namátkové kontroly na základě analýzy rizika.
(9) Článek 17 nařízení (ES) č. 1760/2000 stanoví některá opatření pro případ, kdy je hovězí maso zcela nebo částečně vyprodukováno ve třetí zemi.
Je vhodné stanovit prováděcí pravidla pro schvalovací postup dovozů hovězího masa ze třetích zemí.
(10) Za účelem zajistit, aby systémy označování dováženého hovězího masa byly stejně spolehlivé jako systémy používané pro hovězí maso ze Společenství, Komise prověří oznámení, která obdržela ze třetích zemí.
Oznámení jsou předána členským státům, pokud Komise dojde k závěru, že postupy a/nebo kritéria používané v třetí zemi odpovídají standardům podle nařízení (ES) č. 1760/2000.
(11) Za účelem zaručit spolehlivost systému označování ve třetích zemích může Komise požadovat doplňující údaje a na základě informací získaných z těchto žádostí může podniknout nezbytná opatření.
(12) Komise může provádět kontroly ve třetích zemích. K provádění těchto kontrol potřebuje Komise předchozí souhlas příslušné třetí země.
Pokud takový souhlas Komise neobdrží, přijme nezbytná opatření.
(13) Je nezbytné, aby členské státy prováděly kontroly s cílem zabezpečit dostatečnou přesnost nepovinných štítků.
(14) Je nutné stanovit rámec pro sankce ukládané hospodářským subjektům.
Takový rámec by měl brát v úvahu situace, kdy hospodářský subjekt neoznačil hovězí maso v souladu s pravidly systému povinného označování nebo kdy hospodářský subjekt v rámci systému nepovinného označování neoznačil hovězí maso v souladu se stanovenými zadávacími podmínkami nebo kdy takové schválené zadávací podmínky neexistují.
Za účelem zohlednit potíže hospodářských subjektů při provádění tohoto nařízení by po omezené období do 1. ledna 2001 měly být nejpřísnější sankce ukládány pouze tehdy, pokud štítek obsahuje údaje, které jsou pro spotřebitele klamavé nebo které nejsou v souladu se zadávacími podmínkami.
(15) Nařízení (ES) č. 820/97 stanoví, že každý hospodářský subjekt nebo organizace, která chce na štítcích uvádět nepovinné údaje, předloží příslušnému orgánu každého ze členských států, ve kterých probíhá produkce nebo prodej příslušného hovězího masa, zadávací podmínky ke schválení.
Nařízení Rady (ES) č. 2772/1999 ze dne 21. prosince 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k systému povinného označování hovězího masa [3], umožňuje hospodářským subjektům, aby jako doplněk k povinným údajům nadále uváděly na štítcích hovězího údaje masa nepovinné, a to až do 31. srpna 2000.
(16) Pokud nedošlo k žádným změnám ve schválených nepovinných zadávacích podmínkách a pokud jsou tyto zadávací podmínky v souladu s novými pravidly, je vhodné, aby takové zadávací podmínky, jakož i zadávací podmínky schválené pro třetí země, zůstaly nadále platné.
(17) Nařízení (ES) č. 820/97 stanoví, že členské státy, jejichž systém identifikace a registrace skotu disponuje dostatkem údajů, mohou rozhodnout, že na štítcích hovězího masa ze zvířat narozených, chovaných a poražených ve stejném členském státě musí být uvedeny i doplňující údaje. Nařízení (ES) č. 2772/1999 stanoví, že v souladu s čl. 19 odst. 4 nařízení (ES) č. 820/97 mohou členské státy na přechodné období do 31. srpna 2000 i nadále využívat systém povinného označování hovězího masa ze zvířat narozených, chovaných a poražených na jejich vlastním území.
(18) Rozhodnutí Komise 98/595/ES ze dne 13. října 1998 týkající se žádosti o zavedení systému povinného označování hovězího masa ve Francii a Belgii [4] a rozhodnutí Komise 1999/1/ES ze dne 14. prosince 1998 týkající se žádosti o zavedení systému povinného označování hovězího masa ve Finsku [5] umožňují příslušným členským státům předepsat systém povinného označování hovězího masa ze zvířat narozených, chovaných a poražených na jejich vlastním území.
Uvedená rozhodnutí, jakož i další případná rozhodnutí podobného typu, by se měla nadále používat do 1. ledna 2002, kdy vstoupí v platnost označování původu v rámci systému povinného označování Společenství.
(19) S cílem sledovat řádné používání systému nepovinného označování by měly členské státy zaznamenávat všechny schválené zadávací podmínky a sdělit Komisi údaje o svých vnitrostátních prováděcích pravidlech a o nepovinných údajích schválených na jejich území.
Je nutné tyto údaje pravidelně aktualizovat.
(20) Je nezbytné zrušit nařízení Komise (ES) č. 1141/97 ze dne 23. června 1997, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 820/97, které se týká označování hovězího masa a výrobků z hovězího masa [6], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 824/98 [7]. S cílem zabránit nedorozumění během přechodného období před zavedením povinného systému podle nařízení (ES) č. 1760/2000 by se pro maso ze zvířat poražených před 1. zářím 2000 mělo používat nařízení (ES) č. 1141/97.
(21) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zpětné vysledování
Všechny hospodářské subjekty a organizace ve smyslu čl. 12 třetí odrážky nařízení (ES) č. 1760/2000 mají ve všech fázích produkce a prodeje k dispozici systém identifikace a podrobný systém registrace.
Tento systém se používá tak, aby byla zaručena souvislost mezi identifikací masa a příslušným zvířetem nebo zvířaty v souladu s čl. 13 odst. 1 a čl. 16 odst. 2 uvedeného nařízení.
Systém registrace obsahuje zejména záznamy o dovozech a odvozech zvířat, jatečně upravených těl zvířat a/nebo kusů zvířat, aby byla zajištěna vzájemná souvislost mezi dovozy a odvozy.
Článek 2
Označování, pokud nejsou k dispozici údaje
1. Schvalovací číslo podle čl. 13 odst. 2 písm b) nařízení (ES) č. 1760/2000 je:
a) buď schvalovací číslo stanovené v čl. 10 odst. 1 směrnice Rady 64/433/EHS [8];
b) nebo, pokud schvalovací číslo neexistuje, vnitrostátní registrační číslo.
Pokud není k dispozici ani jedno z těchto dvou čísel, mohou být tato čísla do 1. ledna 2001 nahrazena jménem a adresou jatek.
2. Ve smyslu čl. 13 odst. 5 nařízení (ES) č. 1760/2000:
a) pro maso ze zvířat narozených ve Společenství před 1. lednem 1998, pro která nejsou k dispozici údaje o místě narození a/nebo místě chovu (kromě posledního místa chovu), je údaj o místě narození a/nebo o místě chovu nahrazen údajem "*(narozená před 1. lednem 1998)";
b) pro maso ze živých zvířat dovezených do Společenství, pro která nejsou k dispozici údaje o místě narození a/nebo místě chovu (kromě posledního místa chovu), je údaj o místě narození a/nebo o místě chovu nahrazen údajem "*(dovoz živých zvířat do ES)" nebo "*(dovoz živých zvířat z [jméno třetí země])".
Článek 3
Zjednodušení označení původu
Ve smyslu čl. 13 odst. 5 písm. a) nařízení (ES) č. 1760/2000 se pro hovězí maso ze zvířat, která byla chována alespoň po dobu 30 dní:
- v členském státě nebo ve třetí zemi narození,
- v členském státě nebo ve třetí zemi porážky,
nepožaduje označení uvedených členských států nebo třetích zemí, ve kterých byla zvířata chována, pokud byla zvířata chována v jiném členském státě nebo třetí zemi více než 30 dní.
Článek 4
Velikost skupiny
1. Během bourání jatečně upravených těl nebo čtvrtí jatečně upravených těl je velikost skupiny podle čl. 13 odst. 1 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1760/2000 dána počtem jatečně upravených těl nebo čtvrtí jatečně upravených těl bouraných společně a tvořících jednu šarži příslušné bourárny. Velikost skupiny nesmí být v žádném případě větší než denní produkce.
2. Během dalšího bourání nebo mletí masa může být skupina znovu vytvořena ze všech skupin podle odstavce 1, které jsou bourány nebo mlety ve stejný den.
Článek 5
Mleté maso
1. Pro účely tohoto nařízení se "mletým masem" rozumí maso, které bylo rozemleto na malé kousky nebo které bylo rozemleto šnekovým mlýnkem.
2. Doplňující údaje, které mohou být uvedeny na štítcích podle čl. 14 třetího pododstavce nařízení (ES) č. 1760/2000, jsou tyto:
a) od 1. září 2000 údaje podle čl. 13 odst. 2 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 1760/2000, jakož i datum mletí masa;
b) od 1. září 2000 do 1. ledna 2002 údaje podle čl. 13 odst. 5 písm. a) odrážek (i) a (ii) a písm. b) nařízení (ES) č. 1760/2000, pokud příslušný členský stát rozhodne o použití vnitrostátního systému povinného označování zahrnující uvedené údaje nebo pokud příslušný hospodářský subjekt nepovinně uvede uvedené údaje v souladu s částí II hlavy II uvedeného nařízení;
c) od 1. ledna 2002 údaje podle čl. 13 odst. 5 písm. a) odrážek (i) a (ii) nařízení (ES) č. 1760/2000.
Článek 6
Schvalovací postup
1. Lhůta stanovená v čl. 16 odst. 3 druhém pododstavci nařízení (ES) č. 1760/2000, během které nebylo zamítnuto ani uděleno žádné schválení nebo příslušný orgán členského státu, do kterého bylo hovězí maso odesláno, nežádal žádné doplňující údaje, je stanovena na dva měsíce počínaje dnem následujícím po dni podání žádosti.
2. Podle čl. 16 odst. 5 nařízení (ES) č. 1760/2000 je lhůta stanovená v čl. 16 odst. 3 druhého pododstavce uvedeného nařízení stanovena na 14 dní, pokud jde o vysoce jakostní kusy hovězího masa v jednotlivých baleních, které jsou označeny v některém členském státě v souladu se schválenými zadávacími podmínkami a přivezeny na území jiného členského státu, pokud nebyl na jejich původní štítek přidán žádný údaj.
3. Pro účely čl. 16 odst. 5 nařízení (ES) č. 1760/2000 může být hovězí maso v maloobchodním balení označené v některém členském státě v souladu se schválenými zadávacími podmínkami přivezeno na území jiného členského státu a tam uváděno na trh bez předchozího schválení zadávacích podmínek pro označování tímto členským státem, pokud:
a) příslušná balení zůstávají nezměněná;
b) zadávací podmínky schválené členským státem provádějícím balení rovněž zahrnují uvádění na trh hovězího masa baleného v jiných členských státech;
c) členský stát schvalující zadávací podmínky předem poskytne všem ostatním členským státům, ve kterých má být balené hovězí maso uváděno na trh, veškeré nezbytné údaje.
Článek 7
Kontroly
1. Hospodářské subjekty a organizace umožní odborníkům Komise, příslušnému orgánu a příslušnému nezávislému kontrolnímu subjektu ve smyslu čl. 16 odst. 1 třetího pododstavce nařízení (ES) č. 1760/2000 vstup do svých zařízení a přístup ke všem záznamům, které prokazují správnost údajů uvedených na štítku.
2. Příslušný orgán a v případě uvedeném v čl. 16 odst. 1 třetím pododstavci nařízení (ES) č. 1760/2000 i nezávislý kontrolní subjekt pravidelně provádějí namátkové kontroly na základě analýzy rizika, přičemž zejména zohlední složitost příslušných zadávacích podmínek. O každé kontrole je vypracována zpráva, která uvádí případné nedostatky a navrhovaná opatření s cílem napravit situaci, jakož i lhůty a uložené sankce.
3. Pokud není využita možnost stanovená v čl. 16 odst. 1 třetím pododstavci nařízení (ES) č. 1760/2000, provádějí členské státy kontroly takovým způsobem, aby dostatečně zaručily správnost používaných štítků. Četnost těchto kontrol se stanoví zejména s ohledem na složitost příslušných zadávacích podmínek.
4. Hospodářské subjekty, organizace a nezávislé kontrolní subjekty sdělí příslušnému orgánu veškeré důležité údaje.
Článek 8
Schválení udělená třetími zeměmi
1. Komise ověří, zda jsou oznámení podle čl. 17 odst. 2 nařízení (ES) č. 1760/2000 úplná. Při obdržení neúplného oznámení o tom Komise informuje příslušnou třetí zemi a upřesní, které údaje jsou požadovány.
Úplná oznámení jsou předána členským státům, pokud však Komise v souladu se svou pravomocí podle čl. 17 odst. 2 třetího pododstavce nařízení (ES) č. 1760/2000 neshledá, že postupy a/nebo kritéria používaná v příslušné třetí zemi neodpovídají standardům podle nařízení (ES) č. 1760/2000.
2. Pokud Komise na základě oznámení podle čl. 17 odst. 2 nařízení (ES) č. 1760/2000 usoudí, že je vhodné ověřit, zda postupy a/nebo kritéria oznámená třetí zemí odpovídají standardům podle uvedeného nařízení, může požádat třetí zemi o poskytnutí veškerých nezbytných informací. Komise může zejména požádat o poskytnutí kopií zadávacích podmínek schválených určeným příslušným orgánem. Komise může rovněž požadovat, aby třetí země povolila zástupcům Komise provést kontroly v této třetí zemi.
3. Pokud Komise ve lhůtě, kterou stanovila, neobdrží údaje nebo povolení požadované podle předchozího odstavce, může rozhodnout, že postupy a/nebo kritéria používané ve třetí zemi neodpovídají standardům podle nařízení (ES) č. 1760/2000.
4. Komise může kdykoli změnit své původní rozhodnutí o rovnocennosti postupů a/nebo kritérií používaných v příslušné třetí zemi podle čl. 17 odst. 2 třetího pododstavce nařízení (ES) č. 1760/2000.
Článek 9
Sankce
Členské státy stanoví režim sankcí, který se použije v případě porušení nařízení (ES) č. 1760/2000, a přijmou veškerá opatření nezbytná k jeho prosazení.
Tyto sankce by měly být účinné, přiměřené a odrazující.
2. Aniž jsou dotčeny sankce podle článku 18 nařízení (ES) č. 1760/2000, pokud bylo hovězí maso označeno:
- bez souladu se systémem povinného označování, nebo
- v případě systému nepovinného označování, bez souladu se zadávacími podmínkami, nebo bez schválených zadávacích podmínek,
požádají členské státy o stažení hovězího masa z trhu do té doby, než je znovu označeno v souladu s tímto nařízením.
Pokud však příslušné maso odpovídá veškerým veterinárním a hygienickým předpisům, mohou členské státy kromě sankcí uvedených v odstavci 1 povolit, aby takové hovězí maso bylo přímo zpracováno na hovězí výrobky jiné, než které jsou uvedeny v čl. 12 první odrážce nařízení (ES) č. 1760/2000.
3. Před 1. lednem 2001 může ke stažení hovězího masa z trhu dojít pouze tehdy, pokud štítek obsahuje údaje, které by mohly klamat spotřebitele nebo které neodpovídají schváleným zadávacím podmínkám.
Článek 10
Záznamy
Příslušný orgán vede záznamy o schválených zadávacích podmínkách, a zejména o všech hospodářských subjektech a organizacích zodpovědných za označování hovězího masa a o příslušném nezávislém kontrolním subjektu.
Článek 11
Sdělení
Členské státy sdělí Komisi:
a) jména orgánů příslušných k zavádění systému označování podle nařízení (ES) č. 1760/2000 a prováděcích pravidel, a zejména jména orgánů příslušných k provádění kontrol a ukládání sankcí;
b) do 30. září 2000 seznam všech nepovinných údajů schválených na jejich území;
c) každé tři měsíce aktualizaci seznamu podle písmene b).
Článek 12
Přechodná ustanovení
Pokud jsou v souladu s nařízením (ES) č. 1760/2000 a s tímto nařízením,
a) nepovinné zadávací podmínky schválené podle článků 14 a 15 nařízení (ES) č. 820/97 zůstávají nadále v platnosti;
b) vnitrostátní systémy povinného označování hovězího masa schválené podle čl. 19 odst. 4 nařízení (ES) č. 820/97, jakož i případná další rozhodnutí tohoto typu zůstávají v platnosti do 1. ledna 2002.
Článek 13
Zrušení
Zrušuje se nařízení (ES) č. 1141/97.
Uvedené nařízení se nadále použije pro maso ze zvířat poražených do 1. září 2000.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou uvedenou v příloze.
Článek 14
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1886/2000
ze dne 6. září 2000,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 104/2000, pokud jde o rozšíření některých pravidel přijatých organizacemi producentů v odvětví rybolovu na nečleny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 104/2000 ze dne 17. prosince 1999 o společné organizaci trhu s produkty rybolovu a akvakultury [1], a zejména na čl. 7 odst. 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 104/2000, kterým se s účinkem od 1. ledna 2001 zrušují nařízení Rady (EHS) č. 3759/922 [2] a (EHS) č. 1772/82 [3], obsahuje ustanovení o rozšíření pravidel zavedených organizacemi producentů na nečleny. Je třeba naplnit rámec nařízení (ES) č. 104/2000 stanovením prováděcích pravidel a zrušením stávajícího nařízení, které tuto záležitost upravuje, tj. nařízení Komise (EHS) č. 3190/82 [4] ve znění nařízení (ES) č. 1336/95 [5].
(2) Je třeba definovat kritéria určení stupně reprezentativnosti organizací producentů, jejichž pravidla mají být rozšířena na nečleny.
Tato kritéria by měla zahrnovat jak podíl celkových množství příslušných druhů uvedených na trh členy organizace, tak podíl rybářů příslušné oblasti, kteří jsou členy organizace.
(3) Je třeba definovat pravidla pro produkci a uvádění na trh, která mohou být rozšířena na nečleny, aby bylo harmonizováno provádění těchto opatření.
Za stejným účelem je třeba stanovit, do jakého stupně platí tato rozšířená pravidla.
(4) Je třeba stanovit minimální období platnosti příslušných pravidel, aby byla zachována určitá stabilita podmínek, za nichž jsou produkty rybolovu uváděny na trh.
(5) Členské státy, které rozhodnou o tom, že uloží pravidla přijatá organizací producentů za závazná, je musí předložit Komisi k posouzení.
Je tedy třeba stanovit, které údaje mají být Komisi oznámeny;
(6) Členské státy a Komise musí zveřejnit informace o rozšíření pravidel, která mohou ovlivnit celé odvětví.
(7) Na změny pravidel rozšířených na nečleny se musejí vztahovat stejné požadavky ohledně oznámení Komisi a zveřejnění jako na původní rozšířená pravidla.
(8) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro produkty rybolovu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Produkční a obchodní činnost organizace producentů se považuje za dostatečně reprezentativní v oblasti, ve které se navrhuje rozšíření pravidel, jestliže:
a) organizace producentů nebo její členové uvádějí na trh druhy, pro které mají pravidla platit, v množství vyšším než 65 % celkového množství uvedeného na trh a
b) počet rybářů působících na plavidlech provozovaných členy organizace producentů je vyšší než 50 % celkového počtu rybářů usazených v oblasti, pro kterou mají pravidla platit.
2. Pro účely odst. 1 písm. a) se zohledňuje množství uvedené na trh v předchozím hospodářském roce.
3. Za účelem stanovení procentní sazby podle odst. 1 písm. b) se zohledňují rybáři působící na plavidlech o celkové délce 10 m nebo nižší úměrně k poměru mezi množstvím uvedeným těmito rybáři na trh a celkovým množstvím uvedeným na trh v příslušné oblasti.
Článek 2
Pravidla pro produkci a uvádění na trh podle čl. 7 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 104/2000 zahrnují toto:
a) množství, velikost nebo hmotnost a úpravu produktů nabízených k prodeji;
b) odběr vzorků, nádoby používané k prodejním účelům, balení a etiketování a použití ledu;
c) podmínky prvního umístění na trhu, které mohou zahrnovat pravidla racionálního odbytu produkce za účelem stabilizace trhu.
Článek 3
Minimální doba platnosti pravidel, která se rozšiřují na nečleny, se stanoví na 90 dnů.
Článek 4
Rozhodne-li členský stát rozšířit některá pravidla přijatá organizací producentů na nečleny, obsahuje oznámení Komisi podle čl. 7 odst. 3 nařízení (ES) č. 104/2000 minimálně toto:
a) jméno a adresu příslušné organizace producentů;
b) všechny údaje potřebné k doložení toho, že organizace je reprezentativní, zejména s ohledem na kritéria podle článku 1;
c) příslušná pravidla;
d) oprávnění těchto pravidel, doložené příslušnými údaji;
e) zeměpisnou oblast, ve které mají být tato pravidla závazná;
f) trvání pravidel;
g) datum vstupu v platnost.
Článek 5
Členské státy zveřejní pravidla, která uložila za závazná, minimálně osm dnů před jejich vstupem v platnost.
Článek 6
Na změny pravidel rozšířených na nečleny se vztahují články 4 a 5.
Článek 7
Komise zveřejní
Nařízení Komise (ES) č. 1887/2000
ze dne 6. září 2000,
kterým se dočasně povolují nové doplňkové látky v krmivech
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech [1], naposledy pozměněnou nařízením Komise (ES) č. 1353/2000 [2], a zejména na článek 3 této směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 70/524/EHS stanoví, že s ohledem na vývoj vědeckých a technických poznatků mohou být povoleny nové doplňkové látky v krmivech.
(2) Dočasné povolení nové doplňkové látky je uděleno, pokud při povoleném obsahu v krmivech nemá nepříznivý účinek na zdraví lidí a zvířat nebo na životní prostředí, ani nepoškozuje spotřebitele tím, že by měnila vlastnosti živočišných produktů, pokud její přítomnost v krmivu může být kontrolována a pokud lze s ohledem na dostupné výsledky důvodně předpokládat, že je splněna podmínka stanovená v čl. 3a písm. a) směrnice 70/524/EHS, a to účinnost.
(3) Z údajů předložených v dokumentaci a přezkoumaných členskými státy vyplývá, že podmínky pro udělení dočasného povolení "klinoptilolitu sedimentárního původu", který patří do skupiny "pojiva, protispékavé látky a koagulanty", byly splněny.
(4) "Klinoptilolit sedimentárního původu" by měl být zahrnut do kontrolního programu možné přítomnostidioxinů, který je stanoven pro jiné již povolené doplňkové látky náležející do stejné skupiny.
Takový program byl stanoven pro povolená pojiva, protispékavé látky a nařízením Komise (ES) č. 2439/1999 [3], ve znění nařízení (ES) 739/2000 [4].
Po 15. říjnu 2000, to znamená po datu, ke kterému by měly být k dispozici souhrnné výsledky kontrolního programu, bude použita pro analytickou metodu dioxinů mez stanovitelnosti, pokud nebude případně stanoven zvláštní maximální limit založený na dostatečných údajích z kontrolního programu o přítomnosti dioxinů v této nové doplňkové látce.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro krmiva,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
"Klinoptilolit sedimentárního původu", který náleží do skupiny "pojiv, protispékavých látek a koagulantů", se dočasně povoluje v souladu se směrnicí 70/524/EHS jako doplňková látka v krmivech za podmínek stanovených v příloze tohoto nařízení.
Komise do 15. října 2000 přezkoumá ustanovení tohoto nařízení podle výsledků programu dohledu zaměřeného na zjišťování přítomnosti dioxinů v této nové doplňkové látce.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1896/2000
ze dne 7. září 2000
o první etapě programu podle čl. 16 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/8/ES o biocidních přípravcích
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 98/8/ES ze dne 16. února 1998 o uvádění biocidních přípravků na trh [1], a zejména na čl. 16 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle směrnice 98/8/ES (dále jen "směrnice") má být zahájen pracovní program s cílem přezkoumat všechny účinné látky biocidních přípravků, které jsou již na trhu ke dni 14. května 2000 (dále jen "existující účinné látky").
(2) První etapa programu přezkoumání má Komisi umožnit identifikovat existující účinné látky biocidních přípravků a specifikovat látky, které by měly být zhodnoceny za účelem možného zařazení do přílohy I, přílohy IA nebo přílohy IB směrnice.
Vzhledem k předpokládanému vysokému počtu existujících účinných látek, které mohou být předmětem tohoto zařazení, je nezbytné získat informace pro stanovení priorit pro další etapu programu přezkoumání, jejíž zahájení je plánováno na rok 2002.
(3) Je nezbytné stanovit vztahy mezi producenty, výrobci přípravků, členskými státy a Komisí a povinnost každé ze stran při provádění programu přezkoumání.
(4) Aby mohl být vytvořen úplný seznam existujících účinných látek, je třeba stanovit postup identifikace, podle něhož by všichni producenti byli povinni předložit Komisi informace o existujících účinných látkách biocidních přípravků.
Výrobci přípravků by také měli mít možnost identifikovat existující účinné látky.
(5) Měl by být stanoven postup oznámení, prostřednictvím něhož by všichni producenti a výrobci přípravků měli právo informovat Komisi o svém zájmu o možné zařazení existující účinné látky do přílohy I, přílohy IA nebo přílohy IB směrnice pro jeden nebo více specifických typů přípravků a o svém závazku předložit veškeré informace, které jsou nezbytné pro řádné zhodnocení účinné látky a pro rozhodnutí o ní.
(6) Informace předložené spolu s oznámením účinných látek by se měly vztahovat k jednomu nebo více specifickým typům přípravků nebo k podskupinám typů přípravků a měly by představovat minimum nezbytné pro stanovení priorit.
(7) Členské státy by měly mít možnost projevit zájem o zařazení nezbytných existujících účinných látek, které nebyly oznámeny producenty ani výrobci přípravků, do přílohy I nebo do přílohy IA směrnice.
Členské státy, které takový zájem projeví, by měly plnit veškeré povinnosti oznamovatele.
(8) Mělo by být povoleno, aby existující účinné látky oznámené pro jeden nebo více typů přípravků byly v souladu s čl. 16 odst. 1 směrnice ponechány na trhu pro tyto oznámené typy přípravků, a to do data, které bude stanoveno rozhodnutím o zařazení nebo nezařazení účinné látky pro tento typ přípravku do přílohy I nebo přílohy IA směrnice.
(9) Pro existující účinné látky, které nebyly oznámeny pro určité typy přípravků, by měla být postupem stanoveným v čl. 28 odst.
3 směrnice přijata rozhodnutí, v nichž se stanoví, že tyto látky nemohou být zařazeny do přílohy I nebo přílohy IA směrnice pro tyto typy přípravků v rámci programu přezkoumání. Pro tyto existující účinné látky a pro biocidní přípravky, které je obsahují, by mělo být poskytnuto přiměřené přechodné období.
(10) Pro účinné látky, jejichž identifikace se neprovede ve lhůtách stanovených v tomto nařízení, jakož i pro biocidní přípravky, které je obsahují, by nemělo být po vytvoření seznamu existujících účinných látek poskytnuto žádné další přechodné období.
(11) S ohledem na desetileté přechodné období a na dobu nezbytnou pro sestavení úplných dokumentací by neměla být identifikace prvních existujících účinných látek, které mají být zhodnoceny, odkládána až do stanovení obecných priorit.
V zájmu úspěšného provádění směrnice je vhodné zahájit hodnocení existujících účinných látek v těch typech přípravků, pro které jsou již k dispozici zkušenosti.
(12) O některých existujících účinných látkách používaných v konzervačních prostředcích pro dřevo, které se ve Společenství používají ve velkých množstvích, je známo, že představují možné riziko pro člověka a pro životní prostředí.
Potřeba vytvořit harmonizovaný trh s konzervačními prostředky pro dřevo byla jedním z hlavních důvodů přijetí směrnice.
S ohledem na vnitrostátní pravidla některých členských států jsou nezbytné zkušenosti pro zhodnocení konzervačních prostředků pro dřevo k dispozici.
V mnoha členských státech jsou k dispozici zkušenosti s rodenticidy.
Existující účinné látky v těchto dvou specifických typech přípravků by tedy měly být zařazeny do prvního seznamu existujících účinných látek, které mají být zhodnoceny.
(13) Zhodnocení prvních účinných látek by mělo být využito též k získání zkušeností týkajících se procesu posuzování rizika a vhodnosti požadavků na údaje, aby mohlo být provedeno přiměřené posouzení rizika.
Mimo jiné je nezbytné zajistit, aby bylo posouzení rizika provedeno způsobem efektivním z hlediska nákladů.
Za tímto účelem by měli být oznamovatelé vyzváni, aby poskytli informace o nákladech na sestavení úplné dokumentace.
Tyto informace společně se všemi příslušnými doporučeními by měly být začleněny do zprávy uvedené v čl. 18 odst.
5 směrnice. Toto by však nemělo bránit tomu, aby změny požadavků na údaje nebo postupů mohly být provedeny dříve.
(14) Aby se předešlo duplicitě práce, a zejména pokusům na obratlovcích, měla by být přijata zvláštní ustanovení, která by producenty povzbuzovala ke společnému postupu, zejména k předkládání společných oznámení a dokumentací.
(15) Potřeba zabývat se obavou možných účinků existujících účinných látek vstupujících přímo nebo nepřímo do potravního řetězce se uváží při stanovování priorit pro další etapu programu přezkoumání.
(16) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro biocidní přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Oblast působnosti
Tímto nařízením se stanoví pravidla pro vytyčení a provádění první etapy pracovního programu systematického zkoumání všech účinných látek, které jsou již na trhu ke dni 14. května 2000 jako účinné látky biocidních přípravků (dále jen "program přezkoumání") podle čl. 16 odst. 2 směrnice 98/8/ES (dále jen "směrnice").
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí definice v článku 2 směrnice.
Použijí se rovněž tyto definice:
a) "existující účinnou látkou" se rozumí účinná látka, která byla na trhu před 14. květnem 2000 jako účinná látka biocidního přípravku určeného pro jiné účely, než jsou účely uvedené v čl. 2 odst. 2 písm. c) a d) směrnice;
b) "producentem" se rozumí:
- v případě účinné látky vyrobené a uvedené na trh ve Společenství výrobce této účinné látky nebo osoba usazená ve Společenství určená výrobcem jako jeho výhradní zástupce pro účely tohoto nařízení,
- v případě účinné látky vyrobené mimo Společenství osoba usazená ve Společenství a určená výrobcem jako jeho výhradní zástupce pro účely tohoto nařízení nebo, pokud taková osoba nebyla určena, dovozce této účinné látky do Společenství,
- v případě biocidního přípravku vyrobeného mimo Společenství osoba usazená ve Společenství a určená výrobcem jako jeho výhradní zástupce pro účely tohoto nařízení nebo, pokud taková osoba nebyla určena, dovozce tohoto biocidního přípravku do Společenství;
c) "výrobcem přípravku" se v případě biocidního přípravku vyrobeného ve Společenství rozumí výrobce tohoto biocidního přípravku nebo osoba usazená ve Společenství a určená výrobcem jako jeho výhradní zástupce pro účely tohoto nařízení;
d) "identifikací" účinné látky se rozumí předložení informací uvedených v příloze I Komisi.
Osoba nebo sdružení producentů/výrobců přípravků, která předkládá identifikaci, se nazývá "identifikátor";
e) "oznámením" účinné látky se rozumí předložení informací uvedených v příloze II Komisi.
Předkladatel oznámení se nazývá "oznamovatel".
Oznamovatelem může být:
- producent nebo výrobce přípravku, který provedl oznámení podle článku 4 nebo článku 8,
- sdružení producentů a/nebo výrobců přípravků usazených ve Společenství, které určí producenti a/nebo výrobci přípravků za účelem dosažení souladu s tímto nařízením a které učinilo společné oznámení podle článku 4 nebo článku 8.
Článek 3
Identifikace existujících účinných látek
1. Každý producent existující účinné látky uváděné na trh pro použití v biocidních přípravcích identifikuje tuto účinnou látku tak, že do osmnácti měsíců od vstupu tohoto nařízení v platnost předloží Komisi informace o účinné látce uvedené v příloze I. Tento požadavek se nevztahuje na existující účinné látky, které již nejsou po 13. květnu 2000 na trhu buď jako takové nebo jako součást biocidních přípravků.
Každý výrobce přípravku může identifikovat existující účinnou látku v souladu s prvním pododstavcem, s výjimkou požadavků uvedených v bodech 5 a 6 přílohy I.
Pro předložení informací použije identifikátor speciální sadu programů, kterou bezplatně poskytuje Komise.
Členské státy mohou požadovat, aby identifikátoři usazení na jejich území současně předložili příslušným orgánům stejné informace, které byly předloženy Komisi.
2. Žádný producent nebo výrobce přípravku, který oznámí existující účinnou látku v souladu s článkem 4, neprovádí samostatnou identifikaci této účinné látky v souladu s odstavcem 1 tohoto článku.
3. Komise zpřístupní na své internetové stránce pracovní dokument obsahující doplnitelný seznam s příklady možných existujících účinných látek, který bude rovněž zpřístupněn v podobě papírové kopie u příslušných orgánů členských států nejpozději do 30 dnů od vstupu tohoto nařízení v platnost.
Článek 4
Oznamování existujících účinných látek
1. Producenti, výrobci přípravků a sdružení, kteří mají v úmyslu požádat o zařazení existující účinné látky v jednom nebo ve více typech přípravků do přílohy I nebo do přílohy IA směrnice, oznámí tuto účinnou látku Komisi tak, že nejpozději do osmnácti měsíců od vstupu tohoto nařízení v platnost předloží Komisi informace uvedené v příloze II tohoto nařízení.
Jestliže je výrobci přípravku nebo producentovi znám případný úmysl jiného oznamovatele oznámit stejnou účinnou látku, vynaloží veškeré přiměřené úsilí, aby předložili zcela nebo zčásti společné oznámení s cílem minimalizovat zkoušení na zvířatech.
Pro předložení oznámení použije oznamovatel speciální sadu programů (IUCLID), kterou bezplatně poskytuje Komise.
Členské státy mohou požadovat, aby oznamovatelé usazení na jejich území současně předložili příslušným orgánům stejné informace, které byly předloženy Komisi.
2. Komise ve spolupráci s členskými státy prověří, zda předložené oznámení vyhovuje požadavkům uvedeným v odstavci 1.
Pokud oznámení těmto požadavkům vyhovuje, Komise je přijme.
Pokud oznámení těmto požadavkům nevyhovuje, poskytne Komise oznamovateli lhůtu v délce 30 dnů, aby své oznámení doplnil nebo opravil.
Pokud po uplynutí této 30denní lhůty oznamovatel tyto požadavky nesplní, sdělí Komise oznamovateli, že jeho oznámení bylo zamítnuto, a uvede důvody svého rozhodnutí.
Pokud bylo oznámení zamítnuto, může se oznamovatel do 30 dnů obrátit na Komisi s žádostí o přijetí rozhodnutí postupem stanoveným v čl. 28 odst. 3 směrnice.
3. Pokud je oznámení Komisí přijato, poskytne oznamovatel Komisi veškeré údaje a informace nezbytné pro zhodnocení existující účinné látky s ohledem na její možné zařazení do přílohy I nebo přílohy IA směrnice v průběhu druhé etapy programu přezkoumání.
4. Oznamovatel může oznámení stáhnout pouze tehdy, pokud jej k tomuto stažení opravňuje objektivní změna předpokladů pro oznámení.
Oznamovatel o tom neprodleně uvědomí Komisi a uvede důvody.
Pokud Komise stažení přijme, oznamovatel nadále nepodléhá požadavku stanovenému v odstavci 3.
Pokud bylo stažení zamítnuto, může se oznamovatel do 30 dnů obrátit na Komisi s žádostí o přijetí rozhodnutí postupem stanoveným v čl. 28 odst. 3 směrnice.
Rozhodnutí nezařadit do přílohy I nebo přílohy IA směrnice účinnou látku, pro niž bylo oznámení staženo a pro niž nebylo přijato žádné oznámení, se přijme postupem stanoveným v čl. 28 odst. 3 směrnice s důsledky uvedenými v čl. 6 odst. 3 tohoto nařízení.
V případě neplnění odstavce 3 tohoto článku ohledně kteréhokoli typu přípravku může být postupem stanoveným v čl. 28 odst. 3 směrnice a s důsledky uvedenými v čl. 6 odst. 3 tohoto nařízení přijato rozhodnutí o uvedení účinné látky na trh v jiných typech přípravků podle přílohy V směrnice.
Článek 5
Vyjádření zájmu ze strany členských států
1. Komise předá členským státům seznam všech účinných látek, které byly identifikovány jako existující účinné látky podle článku 3 nebo článku 4, a uvede látky, pro něž bylo předloženo a Komisí přijato oznámení v souladu s čl. 4 odst. 1.
2. Členské státy mohou do tří měsíců po obdržení seznamu uvedeného v odstavci 1 a v souladu s postupem stanoveným v čl. 3 odst. 1 identifikovat další existující účinné látky.
3. Členské státy mohou do tří měsíců po obdržení seznamu uvedeného v odstavci 1 samostatně nebo společně vyjádřit zájem o možné zařazení existující účinné látky, pro kterou Komise nepřijala žádné oznámení, do přílohy I nebo přílohy IA směrnice v typech přípravků, ve kterých má použití považovaná členským státem za nezbytná zejména pro ochranu lidského zdraví nebo životního prostředí.
Členský stát, který vyjádří takový zájem, přebírá odpovědnost za plnění povinností žadatele stanovených ve směrnici a účinná látka se bez oznámení podle čl. 4 odst. 1 tohoto nařízení zařadí do seznamu uvedeného v čl. 6 odst. 1 písm. b).
Článek 6
Důsledky identifikace a oznámení
1. Postupem stanoveným v čl. 28 odst. 3 směrnice se přijme nařízení, které obsahuje:
a) úplný seznam existujících účinných látek uváděných na trh pro použití v biocidních přípravcích, přičemž alespoň jedna identifikace týkající se těchto látek vyhovuje požadavkům čl. 3 odst. 1 nebo čl. 5 odst. 2 nebo rovnocenným informacím předloženým v oznámení podle čl. 4 odst. 1; a
b) úplný seznam existujících účinných látek, které mají být přezkoumány ve druhé etapě programu přezkoumání, obsahující existující účinné látky,
i) pro které Komise přijala nejméně jedno oznámení podle čl. 4 odst. 1 nebo čl. 8 odst. 1; nebo
ii) které členský stát uvedl ve svém vyjádření podle čl. 5 odst. 3; nebo
iii) pro které členské státy po označeních podle čl. 8 odst. 3 nebo odst. 4 jednotlivě nebo společně souhlasily, že předloží údaje nezbytné k provedení zhodnocení za účelem možného zařazení do přílohy IB směrnice v druhé etapě programu přezkoumání.
Komise tyto seznamy zpřístupní veřejnosti elektronickou cestou.
2. Aniž je dotčen čl. 16 odst. 1, 2 nebo 3 směrnice, mohou všichni producenti účinné látky zařazené do seznamu uvedeného v odst. 1 písm. b) a všichni výrobci biocidních přípravků obsahujících tuto účinnou látku začít uvádět účinnou látku jako takovou nebo v biocidních přípravcích na trh nebo v uvádění pokračovat, a to v typu nebo typech přípravků, pro něž Komise přijala alespoň jedno oznámení.
3. Postupem stanoveným v čl. 28 odst. 3 směrnice se přijmou rozhodnutí určená členským státům, v nichž se stanoví, že níže uvedené účinné látky nebudou zařazeny do přílohy I, přílohy IA nebo přílohy IB směrnice v rámci programu přezkoumání a že tyto účinné látky jako takové nebo v biocidních přípravcích nesmějí být nadále uváděny na trh pro biocidní účely:
a) účinné látky nezařazené do seznamu uvedeného v odst. 1 písm. b);
b) účinné látky zařazené do seznamu uvedeného v odst. 1 písm. b) v typech přípravků, pro které Komise nepřijala alespoň jedno oznámení.
Jestliže je však účinná látka zařazena do seznamu existujících účinných látek uvedeného v odst. 1 písm. a), je poskytnuto přiměřené přechodné období nepřesahující tři roky ode dne, kdy rozhodnutí uvedené v prvním pododstavci nabude účinku.
4. S níže uvedenými žádostmi o zařazení existujících účinných látek do přílohy I, přílohy IA nebo přílohy IB směrnice se nakládá tak, jako by látka nebyla uvedena na trh pro použití v biocidních přípravcích před 14. květnem 2000:
a) žádost o zařazení účinné látky nezařazené do seznamu uvedeného v odst. 1 písm. b);
b) žádost o zařazení účinné látky v jiných typech přípravků, než jsou ty, pro které byla zařazena do seznamu uvedeného v odst. 1 písm. b).
Článek 7
Předložení dokumentací za účelem zařazení účinných látek v určitých typech přípravků do přílohy I, přílohy IA nebo přílohy IB směrnice
1. Existující účinné látky biocidních přípravků typu 8 (konzervační přípravky pro dřevo) a typu 14 (rodenticidy) podle přílohy V směrnice, které jsou zařazeny do seznamu uvedeného v čl. 6 odst. 1 písm. b) tohoto nařízení, se zařadí do prvního seznamu existujících účinných látek, které mají být přezkoumány. Oznamovatelé, jejichž oznámení byla přijata Komisí podle čl. 4 odst. 2 tohoto nařízení, předloží úplné dokumentace podle čl. 11 odst. 1 písm. a) směrnice, které se týkají zařazení účinných látek v těchto typech přípravků do přílohy I, přílohy IA nebo přílohy IB směrnice. Dokumentace uvedené v čl. 11 odst. 1 písm. a) bodě ii) směrnice musí zahrnovat použití, která jsou reprezentativní zejména z hlediska expozice člověka a životního prostředí účinné látce.
2. Členské státy mohou požadovat, aby součástí úplné dokumentace bylo zaplacení poplatku podle článku 25 směrnice, který má pokrýt náklady na práci vyplývající z požadavku stanoveného v čl. 11 odst. 1 písm. b) směrnice týkající se přijetí dokumentace, předem.
3. S cílem minimalizovat zkoušení na zvířatech a náklady na sestavení úplných dokumentací může žadatel požádat členské státy o radu, pokud jde o přijatelnost zdůvodnění, která musí žadatel předložit, aby byl zproštěn provádění určitých studií.
Touto radou není předem rozhodnuto o výsledku ověření podle čl. 11 odst. 1 písm. b) směrnice, zda může být dokumentace považována za úplnou.
S cílem poskytnout informace o nákladech spojených s uplatněním požadavků směrnice může oznamovatel předložit příslušnému orgánu společně s úplnou dokumentací rozpis nákladů na jednotlivé provedené činnosti a studie.
Příslušný orgán předloží tyto informace Komisi současně s předložením hodnotící zprávy uvedené v čl. 11 odst.
Komise zařadí informace o nákladech spojených se sestavením úplných dokumentací společně se všemi vhodnými doporučeními týkajícími se změn požadavků na údaje do zprávy uvedené v čl. 18 odst. 5 směrnice s cílem zajistit efektivnost z hlediska nákladů.
4. Pokud několik oznamovatelů oznámilo stejnou účinnou látku, vynaloží veškeré přiměřené úsilí, aby předložili společnou dokumentaci.
Pokud dokumentace nebyla předložena všemi oznamovateli, kteří mají na účinné látce zájem, musí v ní být uvedeno, jaké úsilí bylo vynaloženo k zajištění jejich účasti a z jakých důvodů se určití oznamovatelé nezapojili.
5. Příslušný orgán určeného členského státu musí dokumentace obdržet nejpozději do 42 měsíců od vstupu tohoto nařízení v platnost. Určení provede Komise po vytvoření seznamu uvedeného v čl. 6 odst. 1 písm. b).
6. Členské státy v přiměřené lhůtě po obdržení dokumentací a v každém případě nejpozději do 45 měsíců od vstupu tohoto nařízení v platnost dokončí činnosti uvedené v čl. 11 odst. 1 písm. b) směrnice týkající se přijetí dokumentací, pro které byly tyto státy určeny.
Neobdrží-li určený členský stát úplnou dokumentaci podle odstavce 1 ve lhůtě uvedené v odstavci 5, uvědomí o tom Komisi a sdělí jí důvody uvedené oznamovatelem.
Ve výjimečných případech a na základě zprávy určeného členského státu může být postupem stanoveným v čl. 28 odst. 3 směrnice stanovena nová lhůta, pokud oznamovatel prokáže, že zpoždění bylo způsobeno vyšší mocí.
Jestliže je po uplynutí lhůty dokumentace neúplná a jestliže nebyla přijata žádná jiná dokumentace týkající se této účinné látky ve shodném typu přípravku, přijme se postupem stanoveným v čl. 28 odst. 3 směrnice rozhodnutí o nezařazení této účinné látky do přílohy I nebo přílohy IA směrnice.
Článek 8
Základní látky
1. Každá osoba, která má v úmyslu požádat o zařazení existující účinné látky do přílohy IB směrnice v jednom nebo ve více specifických typech přípravků, oznámí dotyčnou látku Komisi postupem stanoveným v čl. 4 odst. 1 a 2.
2. Pokud je oznámení Komisí přijato, poskytne oznamovatel Komisi veškeré údaje a informace nezbytné pro zhodnocení existující účinné látky s ohledem na její možné zařazení do přílohy IB směrnice v průběhu druhé etapy programu přezkoumání.
Oznamovatel může své oznámení stáhnout pouze tehdy, pokud je důvodem pro toto stažení objektivní změna předpokladů pro oznámení.
Oznamovatel o tom neprodleně uvědomí Komisi a uvede důvody.
Pokud Komise stažení přijme, na oznamovatele se nadále nevztahuje požadavek stanovený v prvním pododstavci.
Pokud je stažení zamítnuto, oznamovatel má možnost do 30 dnů podat Komisi žádost o přijetí rozhodnutí postupem stanoveným v čl. 28 odst. 3 směrnice.
3. Členské státy mohou označit existující účinné látky jako možné základní látky pro zařazení do přílohy IB směrnice.
Za tímto účelem předloží Komisi nejpozději do šesti měsíců od vstupu tohoto nařízení v platnost jejich označení společně s informacemi uvedenými v příloze I tohoto nařízení.
4. Komise předá členským státům seznam možných základních látek, které byly označeny jako existující základní látky.
Členské státy mohou do tří měsíců od obdržení tohoto seznamu označit další látky jako existující základní látky v souladu s požadavky v odstavci 3.
Článek 9
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po jeho vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1897/2000
ze dne 7. září 2000,
kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 577/98 o organizaci výběrového šetření pracovních sil ve Společenství s ohledem na pracovní definici nezaměstnanosti
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 577/98 ze dne 9. března 1998 o organizaci výběrového šetření pracovních sil ve Společenství [1], a zejména na čl. 4 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s čl. 4 odst. 3 nařízení ES č. 577/98 je třeba vypracovat definice proměnných a seznam zásad pro formulaci otázek týkajících se pracovní situace.
(2) Pro dosažení mezinárodní srovnatelnosti statistik pracovních sil je nutné, aby členské státy a orgány Společenství měřily zaměstnanost a nezaměstnanost podle definicí zaměstnanosti a nezaměstnanosti stanovených Mezinárodní organizací práce (MOP).
(3) Komise potřebuje srovnatelné ukazatele ke sledování a hodnocení pokroku, kterého bylo dosaženo v důsledku zavedení hlavních zásad zaměstnanosti [2].
(4) Proto je potřebná společná definice nezaměstnanosti pro všechny členské státy a jednotnější úprava dotazníků ke zjišťování pracovních sil.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistické programy, zřízeného rozhodnutím Rady 89/382/EHS, Euratom [3],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Definice nezaměstnanosti je stanovena v příloze I tohoto nařízení.
2. Zásady pro formulaci otázek týkajících se pracovní situace jsou uvedeny v příloze II tohoto nařízení.
Článek 2
1. Otázky týkající se pracovní situace pro účely výběrového šetření pracovních sil ve Společenství jsou v souladu se zásadami uvedenými v příloze II tohoto nařízení a umožňují měření nezaměstnanosti definované v příloze I.
2. Použitelnost odstavce 1 se však odkládá na dobu potřebnou k přizpůsobení výběrového šetření pracovních sil.
V tom případě členské státy při předávání výsledků výběrového šetření pracovních sil ve Společenství do Eurostatu jasně uvedou odchylky od definice a zásad uvedených v odstavci 1.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1900/2000
ze dne 7. září 2000,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2342/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu prémií v odvětví hovězího a telecího masa
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], a zejména na čl. 11 odst. 5, čl. 13 odst. 5, článek 20 a druhou odrážku článku 50 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Pro účely extenzifikační prémie stanovené v článku 32 nařízení Komise (ES) č.
2342/1999 ze dne 28. října 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem, pokud jde o režim prémií [2], ve znění nařízení (ES) č.
1042/2000 [3], je faktor intenzity chovu zemědělského podniku stanoven zejména na základě počtu skotu samčího pohlaví, krav a jalovic chovaných v příslušném kalendářním roce v zemědělském podniku. V případě nákazy nesmí žádné zvíře opustit produkční jednotku, pokud příslušné veterinární úřady zakáží jakýkoli přesun z této produkční jednotky, s výjimkou porážky.
Tato zvířata jsou započtena při stanovení faktoru intenzity chovu zemědělského podniku a producentovi může být odebráno právo na extenzifikační prémii. Za účelem zabránit tomu, aby nebyl pečlivý producent potrestán za okolnosti, které nemůže ovlivnit, je vhodné od zavedení nového režimu prémií používat pro stanovení faktoru intenzity chovu paušální opravný koeficient na počet velkých dobytčích jednotek (VDJ) zaznamenaných v zemědělském podniku v příslušném období, které je prodloužené lhůtu nezbytnou pro odbyt, pokud producent splní určité povinnosti, a aniž by byla dotčena zásada extenzifikace.
(2) Článek 4 nařízení Rady EHS č. 3950/92 ze dne 28. prosince 1992, kterým se zavádí doplňková dávka v odvětví mléka a mléčných výrobků [4], ve znění nařízení Komise (ES) č. 749/2000 [5] a čl. 16 odst. 3 naří- zení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [6], ve znění nařízení EHS č. 1670/2000 [7], používají pro označení individuálního referenčního množství mléka slova "mít k dispozici". Čl. 32 odst. 8 písm. a) nařízení (ES) č. 2342/1999 používá k označení téhož kritéria slovo "přidělený". V zájmu právní jasnosti by se měl pro označení téhož kritéria používat jeden výraz. Je proto vhodné vyřešit tento terminologický problém, a to i zpětně od zavedení nového režimu prémií.
(3) V případě porážkové prémie se maximální možná šestiměsíční lhůta pro podání žádosti o podporu "zvířata" stanovená v čl. 35 odst. 1 nařízení (ES) č. 2342/1999 jeví jako nedostatečná kvůli potížím se správou opatření v prvním roce jeho používání, zejména potížím s fungováním počítačové databáze. Proto by mělo být členským státům umožněno, pokud jde o zvířata poražená nebo vyvezená během několika prvních měsíců roku 2000, prodloužit tuto lhůtu od zavedení nového režimu prémií a stanovit konečné datum tohoto prodloužení.
(4) V případě zvláštní prémie, prémie na krávy bez tržní produkce mléka a porážkové prémie stanoví článek 41 nařízení (ES) č. 2342/1999, že může být producentovi vyplacena záloha ve výši určitého procentuálního podílu z částky podpory.
Tato možnost není stanovena pro dodatečné platby podle článku 14 nařízení (ES) č. 1254/1999.
Za účelem usnadnit správu vyplácení těchto plateb je vhodné umožnit členským státům, aby na dodatečné platby vyplácely nejvyšší možnou zálohu.
(5) Článek 43 nařízení (ES) č. 2342/1999 stanoví pravidlo použitelné pro přepočet částek prémií a extenzifikační prémie na národní měnu.
Z důvodu jasného a jednotného zaúčtování dodatečných plateb do rozpočtu by mělo být toto pravidlo použité rovněž pro uvedené platby.
(6) Počet dojnic, na které se vztahuje poskytnutí extenzifikační prémie pro producenty, jejichž zemědělské podniky se nacházejí v horských oblastech, podle čl. 13 odst. 4 nařízení (ES) č. 1254/1999, je stanoven v čl. 32 odst. 8 nařízení (ES) č. 2342/1999. Podle uvedeného článku se tento počet rovná počtu dojnic, které jsou potřebné k vyprodukování individuálního referenčního množství mléka přiděleného producentovi 31. března předcházejícího počátek dvanáctiměsíčního období uplatňování režimu doplňkových dávek, který začíná v příslušném kalendářním roce. Producenti sídlící v horských oblastech, kteří vlastní zároveň dojnice, na které se poskytuje extenzifikační prémie, a zvířata, na která se poskytují jiné přímé platby, mohou být nuceni používat pro stanovení individuálního referenčního množství mléka dvě různá data. V takovém případě je nutné stanovit zvláštní opatření v souladu s článkem 50 nařízení (ES) č. 1254/1999, aby se zjednodušilo uplatňování režimu producenty a jeho správa. Příslušným členským státům by měla být dána možnost, jak je již stanoveno pro jiné okolnosti v článku 44a nařízení (ES) č. 2342/1999, vybrat 1. duben jako referenční datum pro počet dojnic potřebných k vyprodukování individuálního referenčního množství mléka přiděleného producentovi. Toto opatření se použije od roku 2001 do konce roku 2004, data skutečného použití přímých plateb v odvětví mléka a mléčných výrobků.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2342/1999 se mění takto:
1. V článku 32:
1. v odst. 8 písm. a) se slovo "přiděleno" nahrazuje slovy "k dispozici";
2. se doplňuje nový odstavec, který zní:
"11. V případě, že příslušné veterinární orgány rozhodnou, že žádné zvíře nesmí opustit produkční jednotku, s výjimkou porážky, se pro účely použití tohoto článku vynásobí počet velkých dobytčích jednotek (VDJ) zaznamenaných v příslušném zemědělském podniku koeficientem 0,8.
Toto opatření je omezeno obdobím prodlouženým o 20 dní, během kterého se použije uvedené rozhodnutí, a to za předpokladu, že producent písemně oznámil ve lhůtě deseti pracovních dní od rozhodnutí příslušnému orgánu přítomnost příslušných zvířat a přijal nezbytná opatření k zabránění a/nebo omezení výskytu nákazy."
2. V čl. 35 odst. 1 se na konec druhého pododstavce doplňuje nová věta, která zní: "Pro rok 2000 může členský stát rozhodnout, že lhůta stanovená pro podání žádostí o podporu, pokud jde o zvířata poražená nebo vyvezená během prvního čtvrtletí, se prodlužuje nejdéle do 30. září 2000."
3. V článku 41:
1. v odstavci 1 se vkládá nový pododstavec, který zní: "Kromě toho může členský stát na základě výsledků administrativních kontrol a kontrol na místě rozhodnout, že vyplatí producentovi zálohu v maximální výši 60 % dodatkových plateb podle článku 14 nařízení (ES) č. 1254/1999."
2. V odstavci 1 se poslední pododstavec nahrazuje tímto: "Záloha se může vyplácet až od 16. října kalendářního roku, pro který se o prémii žádá nebo je poskytnuta dodatečná platba."
3. Odstavec 2 se nahrazuje tímto:
"2. Konečná výplata prémie nebo dodatečné platby je částka rovnající se rozdílu mezi zálohou a výší prémie nebo dodatečné platby, na kterou má producent právo."
4. Článek 43 se nahrazuje tímto:
"Článek 43
Přepočet na národní měnu
Přepočet částek prémií, extenzifikační prémie a dodatečných plateb na národní měnu se provádí na základě časově váženého průměru směnných kurzů platných v prosinci předcházejícího rok přidělení stanovený v souladu s článkem 42."
5. V článku 44a:
, se nahrazuje tímto: "čl. 31 odst. 2 písm. a) a čl. 32 odst. 8 písm. a)."
2. Doplňuje se nová odrážka, která zní:
"— počtu dojnic za účelem poskytnutí extenzifikační prémie na dojnice chované v zemědělských podnicích v horských oblastech."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1901/2000
ze dne 7. září 2000,
kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 3330/91 o statistice obchodu se zbožím mezi členskými státy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3330/91 ze dne 7. listopadu 1991 o statistice obchodu se zbožím mezi členskými státy [1], naposledy pozměněné nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1624/2000 [2], a zejména s ohledem na článek 30 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 3046/92 [3], kterým se provádí a mění nařízení (EHS) č. 3330/91, naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2535/98 [4], bylo při různých příležitostech několikrát podstatně změněno.
(2) Nařízení Komise (EHS) č. 2256/92 [5], (ES) č. 1125/94 [6] a (ES) č. 2820/94 [7] dále provádějí nařízení (EHS) č. 3330/91, zejména pokud jde o statistické prahy, lhůty pro předávání výsledků a prahy pro jednotlivé transakce v rámci statistiky obchodu se zbožím mezi členskými státy.
(3) Při dalších změnách nařízení (EHS) č. 3046/92 by měla být související nařízení vypracována způsobem snižujícím zatížení podniků a správních orgánů, kterých se taková nařízení týkají.
(4) S ohledem na zavádění statistiky obchodu se zbožím mezi členskými státy je třeba přesně vymezit oblast působnosti systému Intrastat, jak pokud jde o zboží, které má být zahrnuto, tak pokud jde o zboží, které má být osvobozeno.
(5) Je nutné stanovit datum, od kterého musí zpravodajská jednotka plnit svou zpravodajskou povinnost uvnitř Společenství, a rozsah povinností třetí strany, na niž může zpravodajská jednotka zpravodajskou povinnost převést.
(6) Je třeba podrobně stanovit některá pravidla, kterými se musí příslušné statistické orgány řídit, zejména proto, aby byly účinně spravovány registry hospodářských subjektů uvnitř Společenství.
(7) Klíčový prvek systému Intrastat spočívá ve využívání informací o dani z přidané hodnoty u obchodních transakcí uvnitř Společenství.
Aby bylo možné zkontrolovat úplnost statistik, je třeba přesně stanovit informace, které mohou správní orgány v členských státech odpovědné za uplatňování právních předpisů vztahujících se k dani z přidané hodnoty předávat stranám odpovědným za vypracování statistiky obchodu se zbožím mezi členskými státy.
(8) Je třeba co nejvíce snížit zatížení hospodářských subjektů uvnitř Společenství, a to buď jejich osvobozením od zpravodajské povinnosti, nebo zjednodušením postupů.
Toto menší zatížení je možné omezit pouze dodatečně vymezenými požadavky na uspokojivou kvalitu statistik.
Všechny členské státy musí mít nástroje potřebné k zajištění kvality, přičemž je třeba brat v úvahu jejich hospodářskou a obchodní strukturu.
(9) Je nezbytné stanovit způsob výpočtu prahů týkajících se některých údajů.
Pokud jde o statistický postup, je třeba tuto informaci odlišovat od postupu používaného pro statistická hlášení a daňová přiznání.
(10) Přestože jsou zavedeny statistické prahy, existuje stále řada zpravodajských jednotek, které mají zpravodajskou povinnost vykazování značného počtu transakcí nevelké hodnoty v podrobné formě, což představuje zatížení naprosto neúměrné užitečnosti takto získaných informací.
Je proto nezbytné toto zatížení snížit.
(11) Je třeba sestavit seznam zboží, jež má být ze statistiky obchodu se zbožím vyloučeno.
(12) Je třeba podrobněji stanovit, které údaje mají být předávány, a jednodušší mechanismy jejich předávání.
(13) Čistá hmotnost vyjádřená v kilogramech je hlavním ukazatelem mezi jednotkami množství a v zásadě by se měla uvádět u každého druhu zboží, avšak pro určité produkty není vhodnou měrnou jednotkou.
Zpravodajská jednotka by tudíž měla být v takových případech od povinnosti uvádět čistou hmotnost osvobozena.
(14) Na statistiku obchodu se zbožím mezi členskými státy mohou mít podstatný vliv zvláštní pohyby zboží.
Skutečnost, že na úrovni Společenství neexistují harmonizované předpisy, snižuje porovnatelnost statistických údajů mezi členskými státy.
Kdekoli je to možné, je třeba zvyšovat harmonizaci statistických předpisů v oblasti zvláštního pohybu zboží dosažením souladu s příslušnými mezinárodními doporučeními.
(15) Aby bylo zajištěno pravidelné a včasné vypracování statistik Společenství o obchodu mezi členskými státy, musí členské státy předkládat výkazy podle společného časového harmonogramu.
Je třeba rozlišovat souhrnné výsledky a podrobné výsledky tak, aby byly potřeby uživatele optimálně zajištěny a aby byly vzaty v úvahu požadavky na sběr a zpracování údajů.
(16) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistiku obchodu se zbožím mezi členskými státy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
KAPITOLA 1
OBECNÉ POKYNY
Článek 1
Společenství a členské státy použijí nařízení (EHS) č. 3330/91 (dále jen "základní nařízení") pro vypracování statistiky obchodu se zbožím mezi členskými státy v souladu s pravidly uvedenými v tomto nařízení.
Článek 2
Systém Intrastat platí pro zboží uvedené v čl. 3 odst. 1 směrnice Rady 92/12/EHS [8], bez ohledu na formu a obsah průvodních dokladů, které se vystavují pro jejich pohyb mezi územími členských států.
Článek 3
1. Systém Intrastat neplatí pro:
a) zboží propuštěné do celního režimu aktivního zušlechťovacího styku (režim s podmíněným osvobozením od cla), nebo přepracování pod celním dohledem, nebo zboží z těchto režimů vystupující;
b) zboží, které se pohybuje mezi částmi statistického území Společenství, z nichž alespoň jedna není částí území Společenství podle směrnice Rady 77/388/EHS [9].
Aniž jsou dotčeny celní předpisy, se však ustanovení tohoto nařízení vztahují na uvedené zboží, kromě článků 2, 4, 5, 8 až 20, čl. 24 odst. 1, 2 (vyjma odrážky 3), 3 a 4, a článků 28, 29, 30 a 47.
2. Členské státy jsou odpovědné za sběr údajů uváděných v odstavci 1 na základě celních režimů vztahujících se na takové zboží.
3. Pokud není k dispozici statistická kopie jednotného správního dokladu s údaji uvedenými v čl. 23 odst. 1 a 2 základního nařízení, zašlou celní orgány v souladu s ujednáními dohodnutými uvedenými orgány nejméně jednou měsíčně příslušným statistickým orgánům pravidelný seznam se stejnými údaji podle druhu zboží.
KAPITOLA 2
POSKYTOVATELÉ INFORMACÍ A REGISTRY
Článek 4
1. Každá fyzická či právnická osoba, která poprvé provádí transakce uvnitř Společenství, ať již zboží přijímá či odesílá, se stává zpravodajskou jednotkou ve smyslu čl. 20 odst. 5 základního nařízení.
2. Zpravodajská jednotka uvedená v odstavci 1 poskytuje údaje o svých transakcích uvnitř Společenství prostřednictvím pravidelných hlášení uvedených v článku 13 základního nařízení od měsíce, během kterého dojde k překročení prahu asimilace, a to v souladu s ustanoveními vztahujícími se v tom případě na platný práh.
3. Pokud se změní identifikační číslo zpravodajské jednotky pro účely DPH v důsledku změny vlastnických poměrů, názvu, adresy, právního postavení nebo podobné změny, která neovlivní podstatnou měrou transakce uvnitř Společenství, pravidlo uvedené v odstavci 1 se na zpravodajskou jednotku nemusí použít.
Tato dále podléhá zpravodajské povinnosti stejně jako před změnou.
Článek 5
1. Třetí strana, na kterou odkazuje čl. 9 odst. 1 základního nařízení, je dále uváděna jako "třetí deklarant".
2. Třetí deklarant poskytne příslušným vnitrostátním orgánům tyto informace:
a) v souladu s čl. 6 odst. 1 údaje potřebné
- k identifikaci své osoby,
- k identifikaci každé ze zpravodajských jednotek, které na ni převedly zpravodajskou povinnost;
b) za každou zpravodajskou jednotku údaje požadované podle základního nařízení a při jeho provádění.
Článek 6
1. Údaje potřebné pro identifikaci hospodářského subjektu uvnitř Společenství ve smyslu článku 10 základního nařízení jsou tyto:
- úplné jméno a příjmení, popřípadě název firmy,
- úplná adresa včetně poštovního směrovacího čísla,
- identifikační číslo pro účely DPH podle zásad stanovených v čl. 10 odst. 6 základního nařízení.
Statistické orgány uvedené v čl. 10 odst. 1 základního nařízení se však mohou bez jednoho nebo více výše uvedených údajů obejít, nebo mohou hospodářské subjekty uvnitř Společenství osvobodit od povinnosti je poskytovat a stanovit podmínky, za kterých je budou poskytovat.
V členských státech uvedených v čl. 10 odst. 3 základního nařízení předávají správcové daně, na které odkazuje uvedený článek, údaje sloužící k identifikaci hospodářského subjektu uvnitř Společenství výše uvedeným statistickým orgánům, jakmile a když je mají správcové daně k dispozici, pokud nedojde mezi danými orgány k dohodě v jiném smyslu.
2. Minimální seznam údajů, které mají být zaznamenány v registru hospodářských subjektů uvnitř Společenství ve smyslu článku 10 základního nařízení, obsahuje u každého hospodářského subjektu uvnitř Společenství toto:
a) rok a měsíc zápisu do registru;
b) údaj potřebný k identifikaci hospodářského subjektu podle odstavce 1;
c) zda je hospodářský subjekt při odesílání nebo převzetí zpravodajskou jednotkou, nebo třetím deklarantem;
d) pokud jde o zpravodajskou jednotku, celkovou hodnotu jejích operací uvnitř Společenství, podle měsíce a toku zboží, spolu s hodnotou uvedenou v čl. 11 odst. 3 základního nařízení. Tyto informace však není třeba uvádět, pokud je prováděna kontrola údajů, zaznamenaných jako statistické pomocí údajů uvedených v čl. 11 odst. 3 základního nařízení, a pokud je fungování statistických prahů uvedených v článku 28 základního nařízení uskutečňováno odděleně od správy registru hospodářských subjektů uvnitř Společenství.
Příslušné národní orgány mohou v souladu se svými potřebami v registru zaznamenávat i jiné údaje.
Článek 7
S ohledem na provádění čl. 10 odst. 6 základního nařízení lze za odůvodněné výjimky považovat případy, kdy odpovědnost za údaje u daných operací nespočívá na hospodářském subjektu jako na právnické osobě, ale na její jiné složce jako je pobočka, činnostní jednotka nebo místní jednotka.
Článek 8
1. Příslušní správci daně uvedou v seznamech podle čl. 11 odst. 1 základního nařízení hospodářské subjekty uvnitř Společenství, které se v důsledku rozdělení, fúze nebo zániku činnosti během sledovaného období na uvedených seznamech již nevyskytují.
2. Poskytování údajů daňové povahy uvedených v čl. 11 odst. 4 základního nařízení správními orgány členského státu, odpovědnými za uplatňování právních předpisů na daň z přidané hodnoty orgánům tohoto členském státu, které odpovídají za sestavování statistiky obchodu mezi členskými státy, je omezeno na údaje, které jsou plátci DPH povinni poskytovat v souladu s článkem 22 směrnice 77/388/EHS.
Článek 9
1. Zpravodajská jednotka předá informace požadované v základním nařízení a při jeho provádění:
a) v souladu s platnými předpisy Společenství;
b) přímo příslušným vnitrostátním orgánům nebo prostřednictvím sběrných míst, která členské státy založily za tím účelem nebo pro jiné statistické a správní účely;
c) za dané sledované období, podle svého uvážení:
- buď jediným hlášením ve lhůtě, kterou příslušný vnitrostátní orgán stanoví v pokynech pro zpravodajské jednotky,
- nebo několika dílčími hlášeními; v takovém případě mohou příslušné vnitrostátní orgány požadovat, aby s nimi byla uzavřena dohoda o frekvenci a termínech předávání, avšak poslední dílčí hlášení musí být předáno ve lhůtě stanovené v první odrážce.
2. Odchylně od odstavce 1 musí zpravodajská jednotka, která využívá osvobození na základě uplatnění prahu asimilace stanoveného v čl. 28 odst. 4 základního nařízení, splňovat při předávání údajů pouze předpisy příslušných správců daně.
3. Podle článku 34 základního nařízení nebrání ustanovení tohoto článku, která se vztahují na periodicitu poskytovaných hlášení, uzavření dohody stanovující předávání údajů v reálném čase, pokud jsou data přenášeny elektronicky.
4. Odchylně od odstavce 1 se v členských státech, ve kterých je pravidelné statistické hlášení shodné s pravidelným daňovým přiznáním, dávají ustanovení vztahující se na předávání statistických hlášení do souladu s daňovými předpisy Společenství nebo jednotlivých států.
KAPITOLA 3
STATISTICKÉ PRAHY A OSVOBOZENÍ
Oddíl 1
Všeobecné fungování prahů
Článek 10
Členské státy stanoví ročně prahy asimilace a prahy zjednodušení, na které odkazuje článek 28 základního nařízení.
Při stanovování těchto prahů členské státy zajistí, aby tyto splňovaly jak požadavky na kvalitu, uvedené v této kapitole, tak plně využívaly možností snížení zatížení hospodářských subjektů uvnitř Společenství.
Článek 11
Pro účely tohoto oddílu se rozumí:
a) "chybou" rozpor mezi výsledky dosaženými při nebo bez uplatnění prahů uvedených v článku 10.
Uplatní-li se na výsledky dosažené použitím prahů opravný postup, vypočítá se chyba srovnáním s opravenými výsledky;
b) "celkovou hodnotou" – pro účely úpravy prahu — buď hodnota odeslaného, nebo přijatého zboží vykazovaná za období 12 měsíců hospodářskými subjekty uvnitř Společenství, kromě těch, které jsou osvobozeny podle článku 5 základního nařízení;
c) "mírou pokrytí" – ve vztahu k dané celkové hodnotě — hodnotový podíl odeslaného nebo přijatého zboží, vykázaného hospodářskými subjekty uvnitř Společenství ležícími nad prahem asimilace.
Článek 12
1. Prahy asimilace stanovené členskými státy splní tyto požadavky na kvalitu:
a) Výsledky podle skupin zboží
Každý členský stát zajistí, aby chyba u ročních hodnot u 90 % osmimístných podpoložek kombinované nomenklatury, které představují nejméně 0,005 % celkové hodnoty jeho odeslaného nebo přijatého zboží, nepřekročila 5 %.
Každý členský stát však může zvýšit tento požadavek na kvalitu až na takovou míru, že chyba u ročních hodnot u 90 % osmimístných podpoložek kombinované nomenklatury, které představují nejméně 0,001 % z celkové hodnoty jeho odeslaného nebo přijatého zboží, nepřekročí 5 %.
b) Výsledky podle partnerských zemí
Každý členský stát zajistí, že s výjimkou zemí, které představují méně než 3 % z celkové hodnoty jeho odeslaného nebo přijatého zboží, nepřekročí chyba u ročních hodnot jeho výsledků podle partnerských zemí 1 %.
2. Pokud je podíl členského státu na celkové hodnotě odeslaného nebo přijatého zboží nižší než 3 %, může se členský stát odchýlit od požadavků na kvalitu stanovených v odst.
1 písm. a) prvním pododstavci. V takových případech se hodnoty 90 % a 0,005 % nahradí hodnotami 70 % a 0,01 %.
3. Aby členské státy splnily požadavky na kvalitu stanovené v odstavcích 1 a 2, založí výpočet svých prahů na výsledcích obchodu s ostatními členskými státy za období 12 měsíců před stanovením prahů.
U členských států, které tento výpočet nemohou provést z důvodu neúplných informací, se prahy asimilace stanovují na úrovni ležící mezi nejnižší a nejvyšší hodnotou prahů ostatních členských států.
Toto ustanovení však není závazné pro členské státy, které jsou osvobozeny podle odstavce 2.
4. Pokud použití prahů vypočtených podle tohoto článku vede u některých skupin zboží k výsledkům, které nesplňují přiměřeně požadavky na kvalitu stanovené v odstavcích 1 a 2, a pokud tyto prahy není možné snížit bez omezení úlevy, kterou hospodářským subjektům uvnitř Společenství zaručuje článek 10, lze z podnětu Komise nebo na žádost členského státu přijmout vhodná opatření postupem podle článku 30 základního nařízení.
Článek 13
1. Pro stanovení prahů zjednodušení mohou členské státy stanovit:
- hodnotu prahů vyšší než 100000 EUR, podle čl. 28 odst. 9 prvního pododstavce základního nařízení, pokud zajistí, že nejméně 95 % celkové hodnoty jejich odeslaného nebo přijatého zboží bude zahrnuto v pravidelných hlášeních, obsahujících všechny údaje požadované podle článku 23 základního nařízení,
- pokud se u nich použije osvobození podle čl. 12 odst. 2, hodnotu prahů nižší než 100000 EUR, podle čl. 28 odst. 9 druhého pododstavce základního nařízení, v míře potřebné pro zajištění toho, že nejméně 95 % celkové hodnoty jejich odeslaného nebo přijatého zboží bude zahrnuto v pravidelných hlášeních, obsahujících všechny údaje požadované podle článku 23 základního nařízení,.
2. Zpravodajská jednotka podávající hlášení podle zjednodušených pravidel čl. 28 odst. 5 základního nařízení vykáže nejvýše deset relevantních podpoložek kombinované nomenklatury, které jsou pro sledované období hlášení hodnotově nejdůležitější. Pro zbývající produkty se použije kód 99500000.
Článek 14
1. Pro úpravu prahů asimilace se požadavky na kvalitu uvedené v článku 12 považují za splněné, pohybuje-li se pokrytí na úrovni dosažené v době stanovení prahů.
2. Podmínka stanovená v odstavci 1 je splněna, pokud členské státy
a) vypočítají své prahy pro rok následující po běžném roce na základě posledních dostupných výsledků obchodu s ostatními členskými státy za období 12 měsíců a
b) stanoví prahy na úrovni, která umožní stejné pokrytí v období takto vymezeném, jako v období použitém jako základ pro výpočet jejich prahů pro běžný rok.
Pokud členské státy použijí ke splnění této podmínky jinou metodu, oznámí toto Komisi.
3. Členské státy mohou snížit míru pokrytí, pokud i nadále zajistí plnění požadavků na kvalitu stanovených v článku 12.
4. Členské státy upravují každoročně své prahy asimilace výpočtem.
Prahy upravují, pouze představuje-li úprava změnu prahu nejméně o 10 % hodnoty za běžný rok.
Článek 15
1. S ohledem na úpravu prahů zjednodušení členské státy, které je stanovily:
- na úrovni vyšší, než jsou hodnoty stanovené v čl. 28 odst. 8 základního nařízení, zajistí splnění podmínky stanovené v čl. 13 odst. 1 první odrážce tohoto nařízení,
- na úrovni nižší, než jsou výše uvedené hodnoty, protože jsou osvobozeny podle čl. 12 odst. 2, zajistí dodržení limitu stanoveného v čl. 13 druhé odrážce tohoto nařízení.
2. Pro splnění podmínky uvedené v čl. 13 odst. 1 první odrážce nebo dodržení limitu uvedeného v čl. 13 odst. 1 druhé odrážce je postačující, aby členské státy vypočítaly úpravu prahů zjednodušení pomocí metody uvedené v čl. 14 odst. 2 pro úpravu prahů asimilace. Použijí-li členské státy odlišnou metodu, oznámí toto Komisi.
Článek 16
Informace vztahující se k úpravě prahů zjednodušení a asimilace se zveřejní nejpozději dne 31. října předchozího roku.
Článek 17
1. Zpravodajské jednotky jsou osvobozeny od svých povinností v míře, kterou umožňuje použití prahů asimilace a zjednodušení, stanovených pro daný rok, a to za předpokladu, že tyto prahy nebyly v předchozím roce překročeny.
2. Přijatá opatření platí u jednotlivých statistických prahů po celý rok.
Pokud však hodnota transakcí uskutečněných uvnitř Společenství zpravodajskou jednotkou překročí v některém období roku práh, který se na ni vztahuje, poskytne tato jednotka údaje o svých transakcích uvnitř Společenství za měsíc, v němž byl tento práh překročen, a to v souladu s ustanoveními vztahujícími se na příslušný práh.
Pokud toto ustanovení zahrnuje předávání pravidelných hlášení uvedených v článku 13 základního nařízení, stanoví členské státy lhůtu pro předání těchto hlášení podle vlastních administrativních postupů.
Článek 18
Členské státy sdělují Komisi údaje týkající se vypočítaných prahů nejpozději dva týdny před jejich zveřejněním.
Na žádost Komise sdělují také údaje požadované pro vyhodnocení těchto prahů, a to jak za období, na němž je jejich výpočet založen, tak za daný kalendářní rok.
Oddíl 2
Zvláštní prahy a osvobození
Článek 19
K provádění čl. 24 odst. 3 tohoto nařízení a čl. 23 odst. 3 základního nařízení stanoví členské státy samostatné prahy pro přijaté a odeslané zboží na takové úrovni, aby nejméně 95 % zpravodajských jednotek bylo osvobozeno od povinnosti poskytovat údaje o "statistické hodnotě zboží", "dodacích podmínkách", "způsobu dopravy" a "statistickém postupu".
Pokud jde o "statistickou hodnotu zboží", členské státy zajistí, aby bylo pokryto alespoň 70 % celkové hodnoty jimi přijatého nebo odeslaného zboží.
Limit 95 % zpravodajských jednotek lze snížit na 90 %, pokud není dosažena míra pokrytí 70 % z celkové hodnoty jimi přijatého nebo odeslaného zboží.
Členské státy vypočítají tyto limity z nejnovějších dostupných výsledků obchodu s ostatními členskými státy za období 12 měsíců.
Údaje vztahující se k zavádění těchto prahů se zveřejní nejpozději do 31. října 2000.
Členské státy mohou upravovat prahy každý kalendářní rok, pokud i nadále zajistí plnění požadavků na kvalitu stanovených v tomto článku.
Dotyčné členské státy zveřejňují údaje vztahující se k úpravě prahů nejpozději do 31. října předchozího roku.
Článek 20
1. Prahovou hodnotu pro jednotlivé transakce lze použít za podmínek stanovených v odstavcích 2 a 3.
Aniž je dotčen odstavec 2, umožní tento práh zpravodajským jednotkám uvést všechny transakce, jejichž hodnota nedosahuje tohoto prahu, pod souhrnnou položku kombinované nomenklatury; v takovém případě se použití článku 23 základního nařízení omezí na poskytování těchto údajů:
- při přijetí: členský stát odeslání,
- při odeslání: členský stát určení,
- hodnota zboží.
Souhrnná položka, na kterou odkazuje odstavec 1, se označí kódem KN 99500000.
Pro účely tohoto článku se "transakcí" rozumí jakákoli operace definovaná v čl. 25 odst. 1 písm. a) tohoto nařízení.
Práh pro každou transakci je 100 EUR.
2. V kontextu tohoto článku mohou členské státy zamítnout nebo omezit uplatnění možnosti poskytované v odstavci 1, pokud mají za to, že cíl zachování uspokojivé kvality statistických údajů převažuje nad potřebou snížit zatížení spojené s hlášením údajů.
3. Členské státy mohou žádat po zpravodajských jednotkách, aby předem požádaly vnitrostátní orgán, odpovědný za vypracovávání statistiky obchodu se zbožím mezi členskými státy, o povolení využít možnost uvedenou v odstavci 1.
4. Členské státy předají na požádání Komise údaje potřebné pro vyhodnocení používání tohoto článku.
Článek 21
Údaje, které se týkají zboží uvedeného na seznamu v příloze I se vyjímají ze zpracování, a v důsledku toho, podle čl. 25 odst. 4 základního nařízení, také ze statistického zjišťování.
KAPITOLA 4
STATISTICKÉ ÚDAJE
Článek 22
Na nosiči statistických informací se členské státy, jejichž statistické území je definováno v nomenklatuře zemí vydávané každý rok podle čl. 9 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1172/95 [10], označují těmito kódy: Belgie _BAR_ BE nebo 017 _BAR_ Dánsko _BAR_ DK nebo 008 _BAR_ Německo _BAR_ DE nebo 004 _BAR_ Řecko _BAR_ GR nebo 009 _BAR_ Španělsko _BAR_ ES nebo 011 _BAR_ Francie _BAR_ FR nebo 001 _BAR_ Irsko _BAR_ IE nebo 007 _BAR_ Itálie _BAR_ IT nebo 005 _BAR_ Lucembursko _BAR_ LU nebo 018 _BAR_ Nizozemsko _BAR_ NL nebo 003 _BAR_ Rakousko _BAR_ AT nebo 038 _BAR_ Portugalsko _BAR_ PT nebo 010 _BAR_ Finsko _BAR_ FI nebo 032 _BAR_ Švédsko _BAR_ SE nebo 030 _BAR_
Spojené království _BAR_ GB nebo 006 _BAR_
Článek 23
Pro účely určení množství zboží uváděného na nosiči dat se rozumí
a) "čistou hmotností" skutečná hmotnost zboží bez veškerých obalů. Uvádí se v kilogramech.
Uvádění čisté hmotnosti je pro zpravodajské jednotky nepovinné u podpoložek kombinované nomenklatury stanovených v příloze II.
Pro informování zpravodajských jednotek o případných aktualizacích přílohy na základě ročních změn v kombinované nomenklatuře se v Úředním věstníku Evropských společenství (řada C) zveřejňují vysvětlující poznámky;
b) "doplňkovými jednotkami" měrné jednotky vyjadřující množství, kromě jednotek vyjadřujících hmotnost v kilogramech. Musí být uváděny v souladu s údaji stanovenými v platné verzi kombinované nomenklatury u příslušných podpoložek, jejichž seznam je zveřejněn v části I "Úvodní ustanovení" uvedené nomenklatury.
Článek 24
1. Hodnota zboží uvedená v čl. 23 odst. 1 písm. d) základního nařízení se uvádí na nosiči statistických informací podle zásad definovaných v odstavci 2 a odstavci 3.
2. Hodnota zboží, která má být vykazována v poli "fakturovaná částka" na nosiči statistických informací, je zdanitelná částka, kterou je třeba stanovit pro účely zdanění v souladu se směrnicí 77/388/EHS.
U výrobků podléhajících spotřební dani však částka této daně nesmí být zahrnuta v hodnotě zboží.
Pokud není třeba částku podléhající zdanění vykazovat pro účely zdanění, odpovídá hodnota zboží, kterou je třeba oznámit, fakturované hodnotě bez DPH, nebo v ostatních případech částce, která by byla fakturována v případě jakéhokoli prodeje nebo nákupu.
V případě zpracování na základě smluvního vztahu se hodnota zboží určená k vykazování rovná — s přihlédnutím k těmto procesům a v návaznosti na ně — celkové částce, která by se fakturovala v případě jakéhokoli prodeje nebo nákupu.
3. Statistická hodnota zboží, jak je definována v odstavci 5, se též předává v poli určeném k tomuto účelu na nosiči statistických informací poskytovatelům informací, jejichž roční přijaté nebo odeslané zásilky překračují limity stanovené každým členským státem v souladu s článkem 19.
4. Odchylně od odstavce 3 mohou členské státy osvobodit zpravodajské jednotky od povinnosti vypracovávat hlášení o statistické hodnotě zboží.
V takovém případě vypočítají příslušné členské státy statistickou hodnotu zboží, jak je definováno v odstavci 5, podle druhů zboží.
5. Statistická hodnota se zakládá na hodnotě zboží, které vykazují zpravodajské jednotky podle odstavce 2.
Zahrnuje pouze vedlejší výdaje jako náklady na dopravu a pojištění, jež se vztahují na část trasy, která je:
- u odesílaných zásilek na statistickém území členského státu odeslání,
- u přijatých zásilek mimo statistické území členského státu přijetí.
6. Hodnota zboží definovaná v předchozích odstavcích se vykazuje v národní měně, přičemž použitý směnný kurs je:
- kurs použitelný pro stanovení zdanitelné částky pro účely zdanění, pokud je stanoven,
- v ostatních případech úřední směnný kurs v době vypracování hlášení, nebo kurs, který se použije pro výpočet pro celní účely, pokud se členské státy nerozhodnou pro zvláštní ustanovení.
7. V souladu s článkem 26 základního nařízení se hodnotou zboží uvedenou ve výkazech předávaných Komisi rozumí statistická hodnota vymezená v odstavci 5.
8. Na žádost Komise jí členské státy poskytnou údaje, na základě kterých je možné vyhodnotit uplatňování odstavce 3.
Článek 25
1. Pro účely této kapitoly se rozumí:
a) "transakcí" jakákoli operace, ať už obchodní či nikoli, na základě které dochází k pohybu zboží zahrnovaného do statistiky obchodu se zbožím mezi členskými státy;
b) "druhem transakce" množina charakteristik, které odlišují jednu transakci od druhé.
2. Jednotlivé transakce se rozlišují podle své povahy podle seznamu v příloze III.
Povaha transakce se na nosiči informací určí číslem kódu odpovídajícího příslušné skupině sloupce A ve výše uvedeném seznamu.
3. V rámci limitů uvedených v seznamu, na který odkazuje odstavec 2, mohou členské státy předepsat sběr informací o povaze transakce až do úrovně, kterou používají pro sběr informací o obchodu s třetími zeměmi, bez ohledu na to, zda je shromažďují v této souvislosti jako údaje o povaze transakce, nebo jako údaje o celním režimu.
Článek 26
1. "Zemí původu" se rozumí země původu zboží.
Zboží, které je zcela získáno v některé zemi, má v této zemi svůj původ.
Zboží, na jehož výrobě se podílí dvě nebo více zemí, má původ v té zemi, kde se uskuteční poslední podstatné ekonomicky odůvodněné zpracování nebo opracování provedené v podniku vybaveném pro tento účel a vedoucí k výrobě nového výrobku, nebo představující důležitou fázi výroby.
2. Země původu je označena kódem přiděleným zemi v nejnovější verzi klasifikace zemí, na kterou odkazuje článek 9 nařízení (ES) č. 1172/95 naposledy pozměněného nařízením Rady (ES) č. 374/98 [11].
Článek 27
1. "Regionem původu" se rozumí region členského státu odeslání, v němž bylo zboží vyrobeno nebo smontováno, sestaveno, zpracováno, opraveno nebo udržováno. Pokud není region původu znám, nahradí se regionem, v němž proběhl obchod, nebo z něhož bylo zboží odesláno.
2. "Regionem určení" se rozumí region členského státu přijetí, v němž má být zboží spotřebováno nebo sestaveno, smontováno, zpracováno, opraveno nebo udržováno. Pokud není region určení znám, nahradí se regionem, v němž má proběhnout obchod, nebo do něhož se má zboží odeslat.
3. Každý členský stát využívající možnosti podle čl. 23 odst. 2 písm. b) základního nařízení sestaví seznam regionů a stanoví kód o nejméně dvou znacích, kterým se tyto regiony označují na nosiči informací.
Článek 28
1. Pro účely tohoto nařízení se "dodacími podmínkami" rozumějí ustanovení kupní smlouvy, která stanoví povinnosti prodávajícího a kupujícího podle podmínek Incoterms Mezinárodní obchodní komory, uvedených v seznamu v příloze IV.
2. V rámci limitů, které jsou stanoveny v článku 19 a na které odkazuje seznam uvedený v odstavci 1, mohou členské státy předepsat, aby se údaje o dodacích podmínkách uváděly na nosičích informací, a mohou stanovit podrobné pokyny k jejich vykazování.
Článek 29
1. "Předpokládaný druh dopravy" identifikuje při odesílání druh dopravy definovaný aktivními dopravními prostředky, kterými má zboží opustit statistické území členského státu odeslání; při příjezdu tento údaj identifikuje druh dopravy definovaný aktivními dopravními prostředky, kterými má zboží vstoupit na statistické území členského státu přijetí.
2. V rámci limitů, které jsou stanoveny v článku 19, jsou druhy dopravy uváděné na nosičích informací tyto: Kód _BAR_ Název _BAR_ 1 _BAR_ Námořní doprava _BAR_ 2 _BAR_ Železniční doprava _BAR_ 3 _BAR_ Silniční doprava _BAR_ 4 _BAR_ Letecká doprava _BAR_ 5 _BAR_ Poštovní zásilky _BAR_ 7 _BAR_ Zabudovaná dopravní zařízení _BAR_
8 _BAR_ Vnitrozemská vodní doprava _BAR_
9 _BAR_ Vlastní pohon _BAR_ Druh dopravy se označí na daném nosiči informací odpovídajícím číslem kódu.
Článek 30
1. "Statistickým postupem" se rozumí kategorie odeslání nebo přijetí, která není přiměřeně uvedena ve sloupci A nebo B seznamu transakcí v příloze III.
2. V rámci limitů, které jsou stanoveny v článku 19, mohou členské státy předepsat shromažďování údajů o statistických postupech na nosiči informací a vydat podrobné pokyny k jejich vykazování.
HLAVA II
ZVLÁŠTNÍ USTANOVENÍ
KAPITOLA 1
DEFINICE A OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 31
1. "Zvláštními pohyby zboží" ve smyslu článku 33 základního nařízení se rozumí pohyby zboží, které mají zvláštní charakteristiky významné pro interpretaci údajů a jsou odvozeny buď z pohybu zboží samotného, nebo z druhu zboží, z povahy transakce, která má za následek pohyb zboží, nebo ze zpravodajské jednotky.
2. Zvláštními pohyby zboží se rozumí:
a) kompletní průmyslové celky;
b) plavidla a letadla podle definice v kapitole 3;
c) mořský rybolov;
d) zásoby a provozní a pomocný materiál pro plavidla a letadla;
e) časově rozložené zásilky;
f) vojenské dodávky;
g) zařízení na volném moři;
h) kosmické lodě a kosmické nosné rakety;
i) náhradní díly motorových vozidel a letadel;
j) odpady.
3. Pokud není v tomto nařízení nebo v článku 30 základního nařízení stanoveno jinak, vykazují se zvláštní pohyby zboží v souladu s příslušnými vnitrostátními předpisy členských států.
4. Aniž je dotčen článek 13 základního nařízení, členské státy přijmou patřičná opatření k provádění této hlavy, a v případě potřeby mohou používat jiné statistické informační zdroje, než které jsou uvedeny v nařízení Komise (EHS) č. 3590/92 [12].
KAPITOLA 2
KOMPLETNÍ PRŮMYSLOVÉ CELKY
Článek 32
1. "Kompletním průmyslovým celkem" se rozumí kombinace strojů, přístrojů, zařízení, vybavení, nástrojů a materiálů, dále jen "komponentů", které spadají pod různé položky harmonizovaného systému a které dohromady slouží jako velkokapacitníjednotka pro výrobu zboží nebo poskytování služeb.
Při sestavení kompletního průmyslového celku je možné jako komponenty uvést i jiné zboží, pokud toto zboží není osvobozeno od statistického zpracování podle základního nařízení.
2. Při vykazování odeslání nebo příjmu kompletních průmyslových celků je možno používat zjednodušené celní prohlášení.
Zpravodajským jednotkám se umožní na jejich vlastní žádost použití takového zjednodušeného celního prohlášení v souladu s podmínkami stanovenými v této kapitole.
3. Zjednodušené celní prohlášení je možné použít pouze u kompletních průmyslových celků, jejichž celková statistická hodnota je vyšší než 1,5 miliónu EUR, pokud se nejedná o opakované použití kompletních průmyslových celků.
Celková hodnota kompletního průmyslového celku se vypočítává jako součet odpovídajících statistických hodnot komponentů a odpovídajících statistických hodnot zboží, na které odkazuje odst.
1 druhý pododstavec. Hodnota braná v úvahu je fakturovaná hodnota zboží, nebo hodnota, která by byla fakturována v případě prodeje nebo koupě.
Článek 33
1. Pro účely této kapitoly se komponenty uvedené v příslušné kapitole klasifikují do patřičné podpoložky kompletních průmyslových celků v kapitole 98, pokud příslušný orgán stanovený v článku 35 nepožaduje, aby zboží bylo klasifikováno v kapitole 98 pod příslušnou podpoložkou kompletních průmyslových celků v klasifikační položce harmonizovaného systému, nebo aby se použila ustanovení odstavce 2.
Zjednodušené celní prohlášení však nevylučuje, že příslušný orgán může klasifikovat některé komponenty pod příslušnou podpoložkou kombinované nomenklatury ve smyslu čl. 1 odst. 2 písm. b) nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 [13].
2. Pokud příslušný orgán, na který odkazuje odstavec 1, má za to, že hodnota položek kompletního průmyslového celku je příliš malá na to, aby bylo oprávněno jejich uvádění v podpoložkách vztahujících se ke kapitolám, do kterých patří, použijí se specifické podpoložky uváděné v kombinované nomenklatuře.
Článek 34
Pro stanovení číselných kódů pro podpoložky kompletních průmyslových celků platí v souladu s kombinovanou nomenklaturou tato pravidla:
1. Kód se skládá z osmi číselných znaků.
2. První dva znaky jsou 9 a 8.
3. Třetí znak je 8 a slouží k označení vývozu kompletních průmyslových celků.
4. Čtvrtý znak se mění od 0 do 9 podle hlavní ekonomické činnosti vykonávané kompletním průmyslovým celkem a podle této klasifikace:
Kód _BAR_ Ekonomická činnost _BAR_
9 _BAR_ Získávání, čištění a distribuce vody; služby spojené s dopravou; ekonomické činnosti jinde neuvedené. _BAR_ 5. Pátý a šestý číselný znak odpovídají číslu kapitoly kombinované nomenklatury, do které podpoložka patří. Pro účely čl. 33 odst. 2 však je pátý a šestý znak 9.
6. Pro podpoložky kompletních průmyslových celků platí, že na úrovni:
- kapitoly kombinované nomenklatury je sedmý a osmý číselný znak 0,
- položky harmonizovaného systému odpovídají sedmý a osmý znak třetímu a čtvrtému znaku této položky.
7. Příslušný orgán, na který odkazuje čl. 33 odst. 2, předepíše označení a číselný kód, který se použije v nosiči statistických informací, aby bylo možné identifikovat komponenty kompletního průmyslového celku.
Článek 35
1. Zpravodajské jednotky nesmí použít zjednodušené celní prohlášení bez předchozího povolení orgánu odpovědného za vypracovávání statistik obchodu mezi členskými státy, v souladu s prováděcími pravidly, která jednotlivé členské státy přijmou v rámci této kapitoly.
2. V případě kompletního průmyslového celku, s jehož komponenty obchoduje několik členských států, se povolení k použití zjednodušeného celního prohlášení uděluje každým členským státem pro toky, které se ho týkají.
KAPITOLA 3
PLAVIDLA A LETADLA
Článek 36
Pro účely této kapitoly se rozumí:
a) "plavidly" plavidla pro námořní plavbu, uvedená v doplňkových poznámkách 1 a 2 ke kapitole 89 kombinované nomenklatury, a válečné lodě;
b) "letadly" letadla spadající pod kód KN 8802, pro civilní použití, pokud jsou používána leteckou společností, nebo pro vojenské použití;
c) "vlastnictvím plavidla nebo letadla" skutečnost, že fyzická nebo právnická osoba je evidována nebo registrována jako vlastník plavidla nebo letadla;
d) "partnerskou zemí":
- při přijetí: členský stát výroby, pokud je plavidlo nebo letadlo nové a bylo vyrobeno ve Společenství. Jinak se partnerskou zemí rozumí členský stát, ve kterém je usazena fyzická nebo právnická osoba převádějící vlastnictví plavidla nebo letadla,
- při odeslání: členský stát, ve kterém je usazena fyzická nebo právnická osoba, na kterou je vlastnictví plavidla nebo letadla převáděno.
Článek 37
1. Statistika obchodu mezi členskými státy a výkazy, předávané Komisi v daném státě, zahrnují:
a) převod vlastnictví plavidla nebo letadla z fyzické nebo právnické osoby usazené v jiném členském státě na fyzickou nebo právnickou osobu usazenou v daném členském státě; taková transakce se vykazuje jako přijetí;
b) převod vlastnictví plavidla nebo letadla z fyzické nebo právnické osoby usazené v daném členském státě na fyzickou nebo právnickou osobu usazenou v jiném členském státě; taková transakce se vykazuje jako odeslání.
Pokud je plavidlo nebo letadlo nové, odeslání se vykazuje v členském státě výroby;
c) odeslání nebo přijetí plavidel nebo letadel za účelem provedení prací ve smluvním vztahu nebo po jejich skončení.
2. Měsíční výkazy transakcí sdělované Komisi, na které odkazuje odst. 1 písm. a) a b), zahrnují tyto údaje:
a) kód odpovídající členění klasifikace výrobků uvedené v článku 21 základního nařízení;
b) kód partnerské země;
c) u plavidel množství v kusech a v jiných doplňkových jednotkách stanovených v nomenklatuře; u letadel množství v čisté hmotnosti a v doplňkových jednotkách;
d) statistickou hodnotu.
KAPITOLA 4
ZÁSOBY A PROVOZNÍ A POMOCNÝ MATERIÁL PRO PLAVIDLA A LETADLA
Článek 38
Pro účely této kapitoly se rozumí:
- "zásobami pro plavidla a letadla" výrobky určené ke spotřebě posádek a cestujících na plavidlech nebo v letadlech,
- "provozním a pomocným materiálem pro plavidla a letadla" výrobky potřebné na plavidlech a letadlech (pohonné hmoty, oleje, maziva atd.) pro provoz motorů, strojů a jiných zařízení,
- "plavidlem nebo letadlem z jiného členského státu" — pro konkrétní členský stát, a jako protiklad k "národnímu" plavidlu nebo letadlu — plavidlo nebo letadlo, u kterých je fyzická nebo právnická osoba zabezpečující jeho obchodní využití usazena v jiném členském státě.
Článek 39
1. Statistika obchodu mezi členskými státy a výkazy, předávané Komisi v daném státě, zahrnují:
a) dodávky zásob a provozního a pomocného materiálu pro plavidla a letadla z jiného členského státu, která se nacházejí v přístavu nebo na letišti vykazujícího členského státu, pokud jde o zboží Společenství nebo o zboží třetích zemí, které bylo propuštěno do celního režimu aktivního zušlechťovacího styku nebo přepracování pod celním dohledem; taková transakce se vykazuje jako odeslání;
b) dodávky zásob a provozního a pomocného materiálu z jiného členského státu pro vnitrostátní plavidla a letadla, která se nacházejí v přístavu nebo na letišti vykazujícího členského státu; taková transakce se vykazuje jako přijetí.
2. Měsíční hlášení o dodávkách uvedených v odst. 1 písm. a), předávaná členskými státy Komisi, obsahují tyto údaje:
a) nejméně kód výrobku podle tohoto zjednodušeného kódování:
- 99302400: zboží z kapitoly 1 až 24 harmonizovaného systému,
- 99302700: zboží z kapitoly 27 harmonizovaného systému,
- 99309900: zboží zařazené jinde;
b) zvláštní kód země QR (nebo 951);
c) množství v jednotkách čisté hmotnosti;
d) statistickou hodnotu.
KAPITOLA 5
ČASOVĚ ROZLOŽENÉ ZÁSILKY
Článek 40
Pro účely této kapitoly se "časově rozloženými zásilkami" rozumí komponenty kompletního zboží, které bylo z obchodních nebo dopravních důvodů rozebráno na více částí a bylo odesláno nebo přijato v průběhu více sledovaných období.
Článek 41
V měsíčních výkazech předávaných Komisi členskými státy se údaje o přijetí a odeslání časově rozložených zásilek vykazují pouze jednou, tj. v měsíci přijetí nebo odeslání poslední časově rozložené zásilky, s uvedením plné hodnoty kompletního zboží a odpovídajícího kódu nomenklatury.
KAPITOLA 6
VOJENSKÉ DODÁVKY
Článek 42
1. Statistika obchodu mezi členskými státy a výkazy, předávané Komisi, zahrnují zaslání a přijetí zboží pro vojenské účely podle definice tohoto zboží platné v členských státech.
2. Měsíční výkazy transakcí uvedených v odstavci 1, předávané Komisi členskými státy, zahrnují tyto údaje:
a) kód podle členění klasifikace uvedené v článku 21 základního nařízení;
b) kód partnerského členského státu;
c) množství v jednotkách čisté hmotnosti a případně v doplňkových jednotkách;
d) statistickou hodnotu.
3. Členské státy, které nemohou provádět ustanovení odstavce 2 z důvodu zachování vojenského tajemství, přijmou nezbytná opatření, aby měsíční výkazy, předávané Komisi, obsahovaly alespoň statistickou hodnotu zaslání a přijetí zboží určeného pro vojenské účely.
KAPITOLA 7
ZAŘÍZENÍ NA VOLNÉM MOŘI
Článek 43
1. Pro potřeby této kapitoly se "zařízením na volném moři" rozumí zařízení a vybavení instalovaná na volném moři za účelem provádění průzkumu a těžby nerostných surovin.
2. "Zahraničním" zařízením se rozumí zařízení, u kterého je fyzická nebo právnická osoba odpovědná za jeho obchodní využití — na rozdíl od "národních" zařízení — usazená v jiném členském státu.
Článek 44
1. Statistika obchodu mezi členskými státy a výkazy, předávané Komisi v daném státě, zahrnují:
a) přímé dodávky zboží z jiného členského státu nebo zahraničního zařízení do vnitrostátního zařízení; taková transakce se vykazuje jako za přijetí;
b) dodávky zboží z vnitrostátního zařízení do jiného členského státu nebo zahraničního zařízení; taková transakce se vykazuje jako zaslání;
c) přijetí zboží ze zahraničního zařízení na statistickém území daného členského státu;
d) zaslání zboží ze statistického území daného členského státu do zahraničního zařízení.
2. Měsíční výkazy transakcí uvedených v odstavci 1, předávané Komisi členskými státy, zahrnují tyto údaje:
a) kód podle členění klasifikace výrobků uvedené v článku 21 základního nařízení.
Aniž jsou dotčeny celní předpisy, mohou členské státy použít u zboží uvedeného v článku 38 zjednodušené kódování uvedené v čl. 39 odst. 2 písm. a);
b) kód partnerského členského státu.
Aniž jsou dotčeny celní předpisy, u zboží, pocházejícího z daného zařízení nebo pro něj určeného, se jako partnerský členský stát uvádí členský stát, v němž je usazena fyzická nebo právnická osoba odpovědná za obchodní využití zařízení; pokud tyto údaje nejsou k dispozici, uvede se kód QV (nebo 959);
c) množství v jednotkách čisté hmotnosti;
d) statistickou hodnotu.
KAPITOLA 8
KOSMICKÉ LODĚ
Článek 45
Pro účely této kapitoly se rozumí:
a) "kosmickými loděmi" létající objekty, jako např. družice, které se mohou pohybovat ve vesmírném prostoru;
b) "vlastnictvím kosmické lodi" skutečnost, že fyzická nebo právnická osoba je evidována nebo registrována jako vlastník kosmické lodi.
Článek 46
1. Statistika obchodu mezi členskými státy a výkazy, předávané Komisi, zahrnují:
a) odeslání nebo přijetí kosmické lodi za účelem provedení práce ve smluvním vztahu nebo po jejím dokončení;
b) vypuštění kosmické lodi, která byla předmětem převodu vlastnictví mezi dvěma fyzickými nebo právnickými osobami, usazenými v různých členských státech, do vesmíru.
Taková transakce se vykazuje jako:
- odeslání v členském státě, ve kterém byla hotová kosmická loď postavena a
- přijetí v členském státě, ve kterém je usazen nový vlastník;
c) převod vlastnictví kosmické lodi, nacházející se na oběžné dráze, mezi dvěma fyzickými nebo právnickými osobami, usazenými v různých členských státech.
Taková transakce se vykazuje jako:
- odeslání v členském státě, v němž je usazen předchozí vlastník a
- příjem v členském státě, v němž je usazen nový vlastník.
2. Měsíční výkazy transakcí sdělované Komisi, na které odkazuje odst. 1 písm. b) a c), zahrnují tyto údaje:
a) kód podle členění klasifikace uvedené v článku 21 základního nařízení;
b) kód partnerského členského státu.
Pro účely odeslání uvedených v odstavci 1 písm. b) a písm. c) se partnerským členským státem rozumí členský stát, ve kterém je usazena fyzická nebo právnická osoba, na kterou se převedlo vlastnictví kosmické lodi.
Pro účely přijetí uvedených v odst. 1 písm. b) se partnerským členským státem rozumí členský stát, ve kterém byla hotová kosmická loď postavena.
Pro účely přijetí uvedených v odst. 1 písm. c) se partnerským členským státem rozumí členský stát, ve kterém je usazena fyzická nebo právnická osoba, která převádí vlastnictví kosmické lodi;
c) množství v jednotkách čisté hmotnosti a v doplňkových jednotkách;
d) statistickou hodnotu.
U přijetí uvedených v odst. 1 písm. b) zahrnuje statistická hodnota dopravní a pojišťovací náklady spojené s dopravou na místo startu a s vypuštěním do vesmíru.
KAPITOLA 9
DALŠÍ USTANOVENÍ
Článek 47
Členské státy, které si přejí mít podrobnější informace než ty, které jsou výsledkem uplatňování článku 21 základního nařízení, mohou odchylně od tohoto článku organizovat shromažďování takových informací za jednu nebo více specifických skupin výrobků za předpokladu, že zpravodajská jednotka si může zvolit jejich dodávání buď v souladu s kombinovanou nomenklaturou, nebo podle dalšího členění.
Členské státy uplatňující tuto možnost toto oznámí Komisi.
Současně uvedou důvody svého rozhodnutí, předloží seznam odpovídajících podpoložek kombinované nomenklatury a popíší použitou metodu shromažďování informací.
HLAVA III
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 48
Členské státy zasílají Komisi (Eurostatu) měsíční výkazy statistiky obchodu mezi členskými státy vypracované v souladu se základním nařízením, a to nejpozději:
- osm týdnů po skončení sledovaného měsíce v případě celkových hodnot rozepsaných členským státem určení v případě odesílání a členským státem odeslání v případě přijetí,
- deset týdnů po skončení sledovaného měsíce v případě podrobných výsledků, které zahrnují všechny údaje uvedené v čl. 23 odst. 1 základního nařízení.
Článek 49
1. Nařízení (EHS) č. 3046/92 kromě článku 22 a kromě nařízení, která jej mění [14], nařízení (EHS) č. 2256/92 a nařízení (ES) č. 1125/94 a č. 2820/94 se dnem 1. ledna 2001 zrušují.
2. Odkazy na zrušená nařízení se považují za odkazy na toto nařízení a je třeba je interpretovat podle srovnávací tabulky v příloze V.
Článek 50
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Použije se ode dne 1. ledna 2001.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1903/2000
ze dne 7. září 2000,
kterým se doplňuje příloha nařízení (ES) č. 2400/96 o zápisu určitých názvů do Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení podle nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [1] naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1509/2000 [2], a zejména na čl. 6 odst. 3 a 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 5 nařízení (EHS) č. 2081/92 předložilo Nizozemsko Komisi žádost o zápis jednoho názvu jako označení původu.
(2) Podle čl. 6 odst. 1 výše uvedeného nařízení bylo shledáno, že žádost splňuje všechny požadavky uvedeného nařízení, a zejména že obsahuje všechny údaje požadované článkem 4 uvedeného nařízení.
(3) Komise neobdržela po zveřejnění názvu uvedeného v příloze tohoto nařízení v Úředním věstníku Evropských společenství [3] žádné námitky podle článku 7 uvedeného nařízení.
(4) Tento název by tedy měl být zapsán do Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení, a měl by být proto v rámci Společenství chráněn jako označení původu.
(5) Příloha tohoto nařízení doplňuje přílohu nařízení Komise (ES) č. 2400/96 [4] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1651/2000 [5],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Název uvedený v příloze tohoto nařízení se doplňuje k příloze nařízení (ES) č. 2400/96 a zapisuje se do Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení jako chráněné označení původu (CHOP) podle čl. 6 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2081/92.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1904/2000
ze dne 7. září 2000,
kterým se doplňuje příloha nařízení (ES) č. 2400/96 o zápisu určitých názvů do Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení podle nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [1] naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1509/2000 [2], a zejména na čl. 6 odst. 3 a 4 uvedeného nařízení,
Vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 5 nařízení (EHS) č. 2081/92 předložila Itálie Komisi žádosti o zápis některých názvů jako označení původu a zeměpisných označení.
(2) Podle čl. 6 odst. 1 tohoto nařízení bylo shledáno, že žádosti splňují všechny požadavky uvedeného nařízení, a zejména, že obsahují všechny údaje požadované článkem 4 uvedeného nařízení.
(3) Komise neobdržela po zveřejnění názvů uvedených v příloze tohoto nařízení v Úředním věstníku Evropských společenství [3] žádné námitky podle článku 7 nařízení (EHS) č. 2081/92.
(4) Tyto názvy by tedy měly být zapsány do Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení, a měly by být proto v rámci Společenství chráněny jako označení původu nebo zeměpisná označení.
(5) Příloha tohoto nařízení doplňuje přílohu nařízení Komise (ES) č. 2400/96 [4] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1651/2000 [5],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Názvy uvedené v příloze tohoto nařízení se doplňují k příloze nařízení (ES) č. 2400/96 a zapisují se do Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení jako chráněné označení původu (CHOP) nebo chráněné zeměpisné označení (CHZO) podle čl. 6 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2081/92.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1916/2000
ze dne 8. září 2000,
kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 530/1999 o strukturální statistice výdělků a nákladů práce s ohledem na definici a předávání informací o struktuře výdělků
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 530/1999 ze dne 9. března 1999 o strukturální statistice výdělků a nákladů práce [1], a zejména na článek 11 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s článkem 11 nařízení (ES) č. 530/1999 je třeba přijmout prováděcí opatření týkající se definice a členění informací, které mají být poskytovány, a vhodného technického formátu pro předávání výsledků.
(2) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistické programy, zřízeného na základě rozhodnutí Rady 89/382/EHS, Euratom [2],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Definice a členění informací
V souladu s článkem 6 nařízení (ES) č. 530/1999 poskytují členské státy informace o proměnných uvedených v příloze I tohoto nařízení.
Pro tento účel jsou definice proměnných uvedeny v příloze II tohoto nařízení.
Článek 2
Technický formát pro předávání výsledků
Vhodný technický formát pro předávání výsledků je uveden v příloze III tohoto nařízení.
Článek 3
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1917/2000
ze dne 7. září 2000,
kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1172/95, pokud se jedná o statistiku zahraničního obchodu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1172/95 ze dne 22. května 1995 o statistice obchodu se zbožím Společenství a jeho členských států s třetími zeměmi [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 374/98 [2], a zejména na článek 21 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Pro vypracování statistik zahraničního obchodu je nezbytné stanovit prováděcí opatření ke sběru údajů a ke zpracování, předávání a rozšiřování výsledků, aby bylo možné sestavovat harmonizované statistiky.
(2) Je třeba jednoznačně vymezit předmět statistiky zahraničního obchodu, zejména aby bylo možné předejít dvojímu započítávání údajů, popřípadě vyloučit některé transakce; kromě toho je nutné stanovit pro tyto statistiky sledované období.
(3) Je třeba doplnit definice sledovaných údajů, jakož i postupy pro jejich vykazování na nosičích statistických informací.
(4) Je třeba definovat zvláštní pohyby zboží, pro které jsou nutná zvláštní ustanovení, a přijmout harmonizační opatření Společenství.
(5) Je nezbytné stanovit časový rozvrh pro předávání výsledků Komisi a opravné postupy za účelem zabezpečení pravidelného a jednotného rozšiřování.
(6) S ohledem na souvislost mezi statistikou zahraničního obchodu a celním režimem je třeba brát v úvahu opatření přijatá nařízením Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3], ve znění aktu o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a nařízením Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [4], naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 1602/2000 [5].
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistiku zahraničního obchodu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
KAPITOLA 1
Předmět a sledované období
Článek 1
Pro účely tohoto nařízení se "dovozy" rozumějí pohyby zboží uvedeného v čl. 6 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1172/95 (dále jen "základní nařízení") a "vývozy" pohyby zboží uvedeného v čl. 6 odst. 1 písm. b) základního nařízení.
Článek 2
Podle čl. 6 odst. 2 základního nařízení není předmětem statistiky zahraničního obchodu zboží:
- propuštěné do volného oběhu poté, co prošlo aktivním zušlechťovacím stykem nebo přepracováním pod celním dohledem,
- uvedené v seznamu osvobozeného zboží v příloze I.
Článek 3
1. Statistické prahy uvedené v článku 12 základního nařízení se stanoví pro každý druh zboží tak, aby se ve statistice zahraničního obchodu uváděly dovozy a vývozy, jejichž hodnota převyšuje 800 EUR, nebo jejichž čistá hmotnost je větší než 1000 kg.
2. Každý členský stát oznámí Komisi statistický práh stanovený v dané národní měně.
Článek 4
1. Sledovaným obdobím je kalendářní měsíc dovozu nebo vývozu zboží.
2. Pokud je nosičem statistických informací jednotný správní doklad, určí se kalendářní měsíc, ke kterému se údaje vztahují, podle data přijetí dokladu celními orgány.
KAPITOLA 2
Definice údajů
Článek 5
Definice údajů uvedených v čl. 10 odst. 1, 2 a 3 první odrážce základního nařízení a postupy, jak se uvádějí na nosičích statistických informací, jsou uvedeny v článcích 6 až 14.
Článek 6
1. "Celně schválené určení" se určí podle postupu, pro který jsou uvedeny patřičné kódy v příloze 38 nařízení (EHS) č. 2454/93.
2. Aniž jsou dotčena ustanovení týkající se jednotného správního dokladu, uvede se na nosičích informací statistický postup, pokud není členskými státy požadováno celní prohlášení.
3. Každý členský stát, který využije možnost uvedenou v odstavci 2, vypracuje seznam statistických postupů, které se uvádí na nosiči informací tak, aby bylo možné dodat Komisi statistické údaje v kódování uvedeném v odstavci 4.
4. Kódování statistických postupů:
a) dovozy:
7 — běžné dovozy
1 — dovozy po pasivním zušlechťovacím styku
3 — dovoz pro aktivní zušlechťovací styk, režim s podmíněným osvobozením od cla
5 — dovoz pro aktivní zušlechťovací styk, systém navracení
6 — dovoz po pasivním ekonomickém zušlechťovacím styku v oblasti textilu;
b) vývozy:
1 — běžné vývozy
3 — vývozy pro pasivní zušlechťovací styk
5 — vývoz po aktivním zušlechťovacím styku, režim s podmíněným osvobozením od cla
6 — vývoz po aktivním zušlechťovacím styku, systém navracení
7 — vývoz pro pasivní ekonomický zušlechťovací styk v oblasti textilu.
Článek 7
1. Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "zemí původu" země původu zboží v souladu s hlavou II kapitolou 2 oddílem 1 nařízení (EHS) č. 2913/92;
b) "zemí odeslání" země, ze které bylo zboží původně odesláno do dovážejícího členského státu, aniž v některé zemi tranzitu došlo k nějaké zastávce nebo právnímu úkonu souvisejícím s přepravou; jinak se zemí odeslání rozumí poslední země tranzitu, ve které k takové zastávce nebo právnímu úkonu došlo;
c) "zemí určení" poslední členský stát, o kterém je v době odeslání známo, že má být do něj zboží dodáno;
d) "vyvážejícím nebo dovážejícím členský státem" členský stát, ve kterém jsou prováděny vývozní nebo dovozní formality;
e) "členským státem určení" členský stát, o kterém je v době odeslání známo, že má být do něj zboží s konečnou platností dodáno;
f) "skutečně vyvážejícím členským státem" členský stát, který není totožný s vyvážejícím členským státem a z něhož bylo zboží dříve odesláno za účelem vývozu, pokud vývozce není usazen ve vyvážejícím členském státě.
Pokud nebylo zboží původně odesláno za účelem vývozu z jiného členského státu nebo pokud je vývozce ve vyvážejícím členském státě usazen, je skutečně vyvážející členský stát totožný s vyvážejícím členským státem.
2. Aniž jsou dotčeny celní předpisy, podle čl. 10 odst. 1 písm. b) základního nařízení se země původu uvede na nosiči statistických informací.
V dále uvedených případech se však uvádí také země odeslání:
a) u zboží, jehož původ není znám;
b) u dále uvedeného zboží, i když je znám jeho původ:
- u zboží uvedeného v kapitole 97 kombinované nomenklatury,
- u zboží dovezeného po pasivním zušlechťovacím styku,
- u vráceného zboží a ostatního zboží pocházejícího ze Společenství.
Měsíční hlášení o transakcích uvedených v písmenech a) a b), která předkládají členské státy Komisi, zahrnou zemi odeslání, pokud se nejedná o členský stát EU.
Jinak se použije kód QW (nebo 960).
3. Pro účely zvláštních pohybů zboží uvedených v hlavě II se zemí původu nebo zemí určení rozumějí partnerské země uvedené v dané hlavě.
4. Země vymezené v odstavci 1 se označují a kódují podle článku 9 základního nařízení.
Článek 8
Pro účely určení množství zboží uváděného na nosiči dat se rozumí:
a) "čistou hmotností" skutečná hmotnost zboží bez veškerých obalů; nestanoví-li ustanovení přijatá podle čl. 10 odst. 4 základního nařízení jinak, vyjadřuje se čistá hmotnost v kilogramech pro každou podpoložku kombinované nomenklatury;
b) "doplňkovými jednotkami" měrné jednotky vyjadřující množství, kromě jednotek vyjadřujících hmotnost v kilogramech; musí být uváděny v souladu s údaji stanovenými v platné verzi kombinované nomenklatury u příslušných podpoložek, jejichž seznam je zveřejněn v části I "Úvodní ustanovení" uvedené nomenklatury.
Článek 9
1. "Statistickou hodnotou" se rozumí:
- při vývozu: hodnota zboží v místě a čase, v němž zboží opouští statistické území vyvážejícího členského státu,
- při dovozu: hodnota zboží v místě a čase, v němž zboží vstupuje na statistické území dovážejícího členského státu.
2. Hodnota zboží uvedená v odstavci 1 se vypočítá takto:
- při prodeji nebo nákupu: na základě fakturované ceny zboží,
- v ostatních případech: na základě ceny, která by byla fakturována při prodeji nebo koupi.
Pokud se uvádí celní hodnota, představuje tato hodnota definovaná podle nařízení (EHS) č. 2913/92 hodnotu zboží.
3. Statistická hodnota musí zahrnovat pouze vedlejší náklady týkající se části dopravy, která se:
- v případě vyváženého zboží uskutečnila na statistickém území vyvážejícího členského státu,
- v případě dováženého zboží uskutečnila mimo statistické území dovážejícího členského státu.
Statistická hodnota tedy nezahrnuje daně splatné při vývozu nebo dovozu, jako jsou celní poplatky, daň z přidané hodnoty, spotřební daň, dávky, vývozní náhrady nebo jiné podobné daně.
4. Statistická hodnota zboží, u kterého proběhl zušlechťovací styk, se stanoví tak, jako kdyby bylo zboží zcela vyrobeno v zemi zušlechťovacího styku.
5. U zboží používaného jako nosiče informací, jako jsou diskety, magnetické pásky, filmy, plány, magnetofonové pásky a videokazety a CD-ROMy, které se vyměňují za účelem dalšího předávání informací, se statistická hodnota stanoví na základě celkových nákladů na zboží, tj. nezahrnuje pouze nosič, ale i informace, které jsou přenášeny.
6. Statistická hodnota předávaná na nosiči informací se uvádí v národní měně.
Členské státy mohou schválit uvádění hodnoty v jiné měně.
Směnným kurzem, podle kterého se stanoví statistická hodnota, je buď směnný kurs sloužící k výpočtu celní hodnoty, nebo úřední směnný kurs platný v době vývozu nebo dovozu.
Aniž jsou dotčeny celní předpisy, mohou členské státy stanovit pro pravidelná hlášení jednotný kurs pro přepočet do národní měny platný pro dané období.
Článek 10
1. "Druhem dopravy na vnější hranici" se rozumí druh dopravy určený aktivními dopravními prostředky, u kterých se předpokládá, že jejich prostřednictvím má zboží:
- opustit statistické území Společenství při vývozu,
- vstoupit na statistické území Společenství při dovozu.
2. "Druhem dopravy uvnitř Společenství" se rozumí druh dopravy určený aktivními dopravními prostředky, u kterých se předpokládá, že jejichž prostřednictvím má zboží:
- opustit místo odeslání,
- dorazit na místo určení.
Tyto údaje se požadují pouze v případech, které stanoví celní předpisy.
3. Druhy dopravy uvedené v odstavcích 1 a 2 jsou: A _BAR_ B _BAR_ Druh _BAR_
8 _BAR_ 80 _BAR_ Vnitrozemská vodní doprava _BAR_
9 _BAR_ 90 _BAR_ Vlastní pohon _BAR_ 4. Druh dopravy se označí na nosiči informací kódy ve sloupci A na seznamu v odstavci 3.
Členské státy mohou požadovat, aby byl druh dopravy označován kódy ze sloupce B v tomto seznamu.
5. Přeprava v kontejnerech ve smyslu čl. 670 písm. g) nařízení (EHS) č. 2454/93 musí být označena kromě případů, kdy je druh dopravy označen kódem 5 (50), 7 (70) nebo 9 (90).
K tomuto účelu slouží kódy:
0 — zboží nepřepravované v kontejnerech
1 — zboží přepravované v kontejnerech.
6. Na státní hranici se musí uvést také státní příslušnost aktivního dopravního prostředku tak, jak je známá při vývozu nebo dovozu, kromě případů, kdy je druh dopravy na hranici Společenství označen kódy 2 (20 nebo 23), 5 (50), 7 (70) nebo 9 (90).
K tomu účelu se použijí kódy jednotlivých zemí podle článku 9 základního nařízení.
7. "Aktivními dopravní prostředky" se rozumějí dopravní prostředky zabezpečující pohon.
V případě intermodální dopravy nebo v případě více dopravních prostředků je aktivním dopravním prostředkem ten, který zabezpečuje pohon celé dopravní soupravy.
Státní příslušnost aktivního dopravního prostředku je určena státem evidence nebo registrace v době vyřizování formalit.
Článek 11
1. "Preferencí" se rozumí systém sazeb, ve kterém se uplatňují celní preference, jejichž používání je na základě zvláštních úmluv, dohod nebo nařízení Společenství úplně nebo částečně pozastaveno.
2. Preference se uvádí podle příslušných kódů uvedených v nařízení (EHS) č. 2454/93.
Článek 12
1. "Fakturovanou částkou" se rozumí částka uvedená na faktuře nebo v dokladech, které ji nahrazují.
2. "Měnou" se rozumí měna, ve které je uvedena fakturovaná částka.
Článek 13
1. Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "transakcí" jakákoli operace, ať už obchodní či nikoli, na základě které dochází k pohybu zboží zahrnovaného do statistiky zahraničního obchodu;
b) "druhem transakce" množina charakteristik, které odlišují jednu transakci od druhé.
2. Seznam transakcí je uveden v příloze II.
Ty se označí na nosiči informací číselnými kódy ze sloupce A nebo kombinací číselných kódů ze sloupce A a jejich dílčích položek ze sloupce B podle výše uvedeného seznamu.
Článek 14
1. "Dodacími podmínkami" se rozumějí ustanovení kupní smlouvy, která stanoví povinnosti prodávajícího a kupujícího podle podmínek Incoterms Mezinárodní obchodní komory.
2. Dodací podmínky se uvádějí na nosiči informací pomocí kódů, popřípadě dalších údajů uváděných podle přílohy III.
HLAVA II
ZVLÁŠTNÍ USTANOVENÍ
KAPITOLA 1
Definice a obecná ustanovení
Článek 15
1. "Zvláštními pohyby zboží" se rozumí pohyby zboží, které mají zvláštní charakteristiky významné pro interpretaci údajů a jsou odvozeny buď z pohybu zboží samotného, nebo z druhu zboží, z druhu transakce, která má za následek pohyb zboží, nebo z vývozce nebo dovozce zboží.
2. Zvláštními pohyby zboží se rozumí:
a) kompletní průmyslové celky;
b) plavidla a letadla podle definice v kapitole 3;
c) mořský rybolov;
d) zásoby a provozní a pomocný materiál pro plavidla a letadla;
e) časově rozložené zásilky;
f) vojenské dodávky;
g) zařízení na volném moři;
h) kosmické lodě a kosmické nosné rakety;
i) náhradní díly motorových vozidel a letadel;
j) poštovní zásilky;
k) ropné produkty;
l) odpady.
3. Pokud není v tomto nařízení nebo v článku 21 základního nařízení stanoveno jinak, vykazují se zvláštní pohyby zboží v souladu s příslušnými vnitrostátními předpisy členských států.
4. Členské státy přijmou patřičná opatření k provádění této kapitoly a v případě potřeby mohou používat jiné statistické informační zdroje, než které jsou uvedeny v článku 7 základního nařízení.
KAPITOLA 2
Kompletní průmyslové celky
Článek 16
1. "Kompletním průmyslovým celkem" se rozumí kombinace strojů, přístrojů, zařízení, vybavení, nástrojů a materiálů (dále jen "komponentů"), které spadají pod různé položky harmonizovaného systému a které dohromady slouží jako velkokapacitní jednotka pro výrobu zboží nebo poskytování služeb.
Při sestavení kompletního průmyslového celku je možné jako komponenty uvést i jiné zboží, pokud toto zboží není osvobozeno od statistického zpracování podle základního nařízení.
2. Při vykazování odeslání nebo příjmu kompletních průmyslových celků je možno používat zjednodušené celní prohlášení.
Zpravodajským jednotkám se umožní na jejich vlastní žádost použití takového zjednodušeného celního prohlášení v souladu s podmínkami stanovenými v tomto nařízení.
3. Zjednodušené celní prohlášení je možné použít pouze při vývozu kompletních průmyslových celků, jejichž celková statistická hodnota je vyšší než 1,5 milionu EUR, pokud se nejedná o opakované použití kompletních průmyslových celků V takovém případě sdělí členské státy Komisi použitá kritéria.
Statistická hodnota kompletního průmyslového celku se vypočítává jako součet statistických hodnot komponentů a statistických hodnot zboží, na které odkazuje odst. 1 druhý pododstavec.
Článek 17
1. Podpoložky, na které se vztahuje tato kapitola, jsou podpoložky uvedené v kapitole 98 kombinované nomenklatury, pokud jde o komponenty kompletních průmyslových celků uvedené v kapitolách 63, 68, 69, 70, 71, 72, 73, 76, 82, 84, 85, 86, 87, 90 a 94, s odkazem na jednotlivé kapitoly a jednotlivé položky, z nichž se celky skládají.
2. Pro účely této kapitoly se komponenty uvedené v příslušné kapitole klasifikují do patřičné podpoložky kompletních průmyslových celků v kapitole 98, pokud příslušný orgán stanovený v uvedené kapitole nepožaduje, aby zboží bylo klasifikováno v kapitole 98 pod příslušnou podpoložkou kompletních průmyslových celků v klasifikační položce harmonizovaného systému, nebo aby se použila ustanovení odstavce 3.
Zjednodušené celní prohlášení však příslušnému orgánu nebrání, aby klasifikoval některé komponenty pod příslušnou podpoložkou kombinované nomenklatury ve smyslu čl. 1 odst. 2 písm. b) nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 [6].
3. Pokud má příslušný orgán uvedený v odstavci 2 za to, že hodnota položek kompletního průmyslového celku je příliš malá na to, aby bylo oprávněno jejich uvádění v podpoložkách vztahujících se ke kapitolám, do kterých patří, použijí se specifické podpoložky uváděné v kombinované nomenklatuře.
Článek 18
Pro stanovení číselných kódů pro podpoložky kompletních průmyslových celků platí v souladu s kombinovanou nomenklaturou tato pravidla:
1. kód se skládá z osmi číselných znaků;
2. první dva znaky jsou 9 a 8;
3. třetí znak je 8 a slouží k označení vývozu kompletních průmyslových celků;
4 _BAR_ Chemický průmysl (včetně výroby umělých a syntetických vláken); gumárenský a průmysl umělých hmot _BAR_
5 _BAR_ Potravinový, nápojový a tabákový průmysl _BAR_
9 _BAR_ Získávání, čištění a distribuce vody; služby spojené s dopravou; ekonomické činnosti jinde neuvedené; _BAR_ 5. pátý a šestý číselný znak odpovídá číslu kapitoly kombinované nomenklatury, do které podpoložka patří. Pro účely čl. 17 odst. 3 však je pátý a šestý znak 9;
6. pro podpoložky kompletních průmyslových celků platí, že na úrovni:
- kapitoly kombinované nomenklatury je sedmý a osmý číselný znak 0,
- položky harmonizovaného systému odpovídá sedmý a osmý znak třetímu a čtvrtému znaku této položky.
7. Příslušný orgán uvedený v čl. 17 odst. 2 předepíše označení a číselný kód, který se použije v nosiči statistických informací, aby bylo možné identifikovat komponenty kompletního průmyslového celku.
Článek 19
1. Zpravodajské jednotky nesmí použít zjednodušené celní prohlášení bez předchozího povolení, v souladu s prováděcími pravidly, která jednotlivé členské státy přijmou v rámci této kapitoly.
2. V případě kompletního průmyslového celku, s jehož komponenty obchoduje několik členských států, se povolení k použití zjednodušeného celního prohlášení uděluje každým členským státem pro vývozy, které se ho týkají. Takové povolení však může být uděleno jen po předložení dokladů o tom, že je dosaženo celkové statistické hodnoty stanovené v čl. 16 odst. 3 nebo že ostatní kritéria opravňují použití zjednodušeného celního prohlášení.
3. Pokud orgán uvedený v čl. 17 odst. 2 není orgán vyvážejícího státu odpovědný za sestavování statistiky zahraničního obchodu, pak neudělí povolení bez souhlasu tohoto orgánu.
KAPITOLA 3
Vývoz a dovoz plavidel a letadel
Článek 20
Pro účely této kapitoly se rozumí:
a) "plavidly" plavidla pro námořní plavbu, uvedená v doplňkových poznámkách 1 a 2 ke kapitole 89 kombinované nomenklatury, a válečné lodě;
b) "letadly" letadla kódu KN 8802, pro civilní použití, pokud jsou používána leteckou společností, nebo pro vojenské použití;
c) "vlastnictvím plavidla nebo letadla" skutečnost, že fyzická nebo právnická osoba je evidována nebo registrována jako vlastník plavidla nebo letadla;
d) "partnerskou zemí"
- při dovozu: třetí země výroby, pokud je plavidlo nebo letadlo nové; jinak se partnerskou zemí rozumí třetí země, ve které je usazena fyzická nebo právnická osoba převádějící vlastnictví plavidla nebo letadla,
- při vývozu: třetí země, ve které je usazena fyzická nebo právnická osoba, na kterou je vlastnictví plavidla nebo letadla převáděno.
Článek 21
1. Statistika zahraničního obchodu a výkazy předávané Komisi zahrnují:
a) převod vlastnictví plavidla nebo letadla z fyzické nebo právnické osoby usazené ve třetí zemi na fyzickou nebo právnickou osobu usazenou v daném členském státě; taková transakce se vykazuje jako dovoz;
b) převod vlastnictví plavidla nebo letadla z fyzické nebo právnické osoby usazené v daném členském státě na fyzickou nebo právnickou osobu usazenou ve třetí zemi; taková transakce se vykazuje jako vývoz. Pokud je plavidlo nebo letadlo nové, vývoz se vykazuje v členském státě výroby;
c) umístění plavidel nebo letadel do celního režimu aktivního zušlechťovacího styku a jejich zpětný vývoz do místa určení ve třetí zemi;
d) umístění plavidel nebo letadel do celního režimu pasivního zušlechťovacího styku a jejich zpětný dovoz po skončení pasivního zušlechťovacího styku.
V ýkazy transakcí uvedených v odst. 1 písm. a) a b), které členské státy předávají Komisi, zahrnují tyto údaje:
- kód odpovídající členění kombinované nomenklatury,
- statistický postup,
- partnerskou zemi,
- u plavidel množství v kusech a v jiných doplňkových jednotkách stanovených v kombinované nomenklatuře; u letadel množství v čisté hmotnosti a v doplňkových jednotkách,
- statistickou hodnotu.
Článek 22
Členské státy využijí při provádění ustanovení této kapitoly všechny dostupné zdroje informací.
KAPITOLA 4
Zásoby a provozní a pomocný materiál pro plavidla a letadla
Článek 23
Pro účely této kapitoly se rozumí:
- "zásobami pro plavidla a letadla" výrobky určené ke spotřebě posádkami a cestujícími na plavidlech nebo v letadlech,
- "provozním a pomocným materiálem pro plavidla a letadla" výrobky potřebné na plavidlech a letadlech (pohonné hmoty, oleje, maziva atd.) pro provoz motorů, strojů a jiných zařízení.
Článek 24
1. Statistika obchodu s třetími zeměmi a výkazy předávané Komisi zahrnují:
a) dodávky zásob a provozního a pomocného materiálu pro plavidla a letadla z jiného členského státu, která jsou provozována fyzickou nebo právnickou osobou usazenou v třetí zemi a která se nacházejí v přístavu nebo na letišti vykazujícího členského státu, pokud jde o zboží Společenství nebo o zboží třetích zemí, které bylo umístěno do celního režimu aktivního zušlechťovacího styku nebo přepracování pod celním dohledem; taková transakce se vykazuje jako vývoz;
b) dodávky zásob a provozního a pomocného materiálu pro vnitrostátní plavidla a letadla, která se nacházejí v přístavu nebo na letišti vykazujícího členského státu, pokud jde o zboží třetích zemí, které nebylo propuštěno do volného oběhu, umístěno do režimu aktivního zušlechťovacího styku nebo přepracování pod celním dohledem; taková transakce se vykazuje jako dovoz.
2. Měsíční hlášení o dodávkách uvedených v odst. 1 písm. a), předávaná členskými státy Komisi, obsahují tyto údaje:
a) kód výrobku, alespoň s tímto zjednodušeným kódováním:
- 99302400: zboží z kapitoly 1 až 24 harmonizovaného systému,
- 99302700: zboží z kapitoly 27 harmonizovaného systému,
- 99309900: zboží zařazené jinde;
b) zvláštní kód země QS (nebo 952);
c) statistický postup;
d) množství v jednotkách čisté hmotnosti;
e) statistickou hodnotu.
KAPITOLA 5
Časově rozložené zásilky
Článek 25
Pro účely této kapitoly se "časově rozloženými zásilkami" rozumí komponenty kompletního zboží, které bylo z obchodních nebo dopravních důvodů rozebráno na více částí a bylo dovezeno nebo vyvezeno v rámci více zásilek.
Článek 26
V měsíčních výkazech předávaných Komisi členskými státy se údaje o dovozu a vývozu časově rozložených zásilek vykazují pouze jednou, tj. v měsíci dovozu nebo vývozu poslední časově rozložené zásilky, s uvedením plné hodnoty kompletního zboží a odpovídajícího kódu nomenklatury.
KAPITOLA 6
Vojenské dodávky
Článek 27
1. Statistika obchodu s třetími zeměmi a výkazy předávané Komisi zahrnují vývozy a dovozy zboží pro vojenské účely podle definice tohoto zboží platné v členských státech.
2. Měsíční výkazy transakcí uvedených v odstavci 1, předávané Komisi členskými státy, zahrnují tyto údaje:
a) kód podle členění klasifikace uvedené v článku 8 základního nařízení;
b) kód partnerské země;
c) statistický postup;
d) množství v jednotkách čisté hmotnosti a případně v doplňkových jednotkách;
e) statistickou hodnotu.
3. Členské státy, které nemohou provádět ustanovení odstavce 2 z důvodu zachování vojenského tajemství, přijmou nezbytná opatření, aby měsíční výkazy předávané Komisi obsahovaly alespoň statistickou hodnotu zaslání a přijetí zboží určeného pro vojenské účely.
KAPITOLA 7
Zařízení na volném moři
Článek 28
1. Pro potřeby této kapitoly se "zařízením na volném moři" rozumí zařízení a vybavení instalovaná na volném moři za účelem provádění průzkumu a těžby nerostných surovin.
2. "Zahraničním" zařízením se rozumí zařízení, u kterého je fyzická nebo právnická osoba odpovědná za jeho obchodní využití – na rozdíl od "vnitrostátních" zařízení – usazená ve třetí zemi.
Článek 29
1. Statistika zahraničního obchodu členského státu a výkazy předávané Komisi zahrnují:
a) přímé dodávky zboží z třetí země nebo zahraničního zařízení do vnitrostátního zařízení; taková transakce se vykazuje jako dovoz;
b) dodávky zboží z vnitrostátního zařízení do třetí země nebo zahraničního zařízení; taková transakce se vykazuje jako vývoz;
c) dodávky zboží z celního skladu na statistickém území členského státu do vnitrostátních zařízení; taková transakce se vykazuje jako dovoz;
d) dovoz zboží ze zahraničního zařízení na statistické území daného členského státu;
e) vývoz zboží ze statistického území daného členského státu do zahraničního zařízení.
2. Měsíční výkazy transakcí uvedených v odstavci 1, předávané Komisi členskými státy, zahrnují tyto údaje:
a) kód podle členění kombinované nomenklatury.
Aniž jsou dotčeny celní předpisy, mohou členské státy použít u zboží uvedeného v článku 23 zjednodušené kódování uvedené v čl. 24 odst. 2 písm. a);
b) kód partnerské země.
Aniž jsou dotčeny celní předpisy, uvádí se u zboží pocházejícího z daného zařízení nebo pro něj určeného jako partnerská země ta země, v níž je usazena fyzická nebo právnická osoba odpovědná za obchodní využití zařízení; pokud tyto údaje nejsou k dispozici, uvede se kód QW (nebo 960);
c) statistický postup;
d) množství v jednotkách čisté hmotnosti;
e) statistickou hodnotu.
KAPITOLA 8
Kosmické lodě
Článek 30
Pro účely této kapitoly se rozumí:
a) "kosmickými loděmi" létající objekty, jako např. družice, které se mohou pohybovat ve vesmírném prostoru;
b) "vlastnictvím kosmické lodi" skutečnost, že fyzická nebo právnická osoba je evidována a registrována jako vlastník kosmické lodi.
Článek 31
1. Statistika obchodu s třetími zeměmi a výkazy, předávané Komisi, zahrnují:
a) umístění kosmické lodi do celního režimu aktivního zušlechťovacího styku a její následný vývoz do třetí země;
b) umístění kosmické lodi do celního režimu pasivního zušlechťovacího styku a její následný dovoz;
c) vypuštění kosmické lodi, která byla předmětem převodu vlastnictví mezi fyzickou nebo právnickou osobou usazenou ve třetí zemi a fyzickou nebo právnickou osobou usazenou v členském státe, do kosmu.
Taková transakce se vykazuje jako dovoz v členském státě, ve kterém je nový vlastník usazen;
d) vypuštění kosmické lodi, která byla předmětem převodu vlastnictví mezi fyzickou nebo právnickou osobou usazenou v členské zemi a fyzickou nebo právnickou osobou usazenou v třetí zemi, do kosmu.
Taková transakce se vykazuje jako vývoz ve členském státě, ve kterém byla kosmická loď postavena;
e) převod vlastnictví kosmické lodi, nacházející se na oběžné dráze, z fyzických nebo právnických osob usazených ve třetí zemi na fyzické nebo právnické osoby usazené v členském státě.
Taková transakce se vykazuje jako dovoz;
f) převod vlastnictví kosmické lodi, nacházející se na oběžné dráze, z fyzických nebo právnických osob usazených v členském státě na fyzické nebo právnické osoby usazené ve třetí zemi.
Taková transakce se vykazuje jako vývoz.
2. Měsíční výkazy transakcí uvedených odst. 1 písm. c) až f), předávané Komisi členskými státy, zahrnují tyto údaje:
a) kód podle členění klasifikace uvedené v článku 8 základního nařízení;
b) kód partnerské země.
Pro účely transakcí uvedených v odst. 1 písm. c) se partnerskou zemí rozumí země, ve které byla hotová kosmická loď postavena.
Pro účely transakcí uvedených v odst. 1 písm. d) a f) se partnerskou zemí rozumí země, ve které je usazena fyzická nebo právnická osoba, na kterou se převedlo vlastnictví kosmické lodi.
Pro účely transakcí uvedených v odst. 1 písm. e) se partnerskou zemí rozumí země, ve které je usazena fyzická nebo právnická osoba, která převádí vlastnictví kosmické lodi;
c) statistický postup;
d) množství v jednotkách čisté hmotnosti a v doplňkových jednotkách;
e) statistickou hodnotu.
U dovozů uvedených v odstavci 1 písm. c) zahrnuje statistická hodnota dopravní a pojišťovací náklady spojené s dopravou na místo startu a s vypuštěním do vesmíru.
HLAVA III
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 32
Podle článku 13 základního nařízení předají členské státy Komisi neprodleně, a nejpozději do šesti týdnů po skončení sledovaného období, měsíční výkazy své statistiky zahraničního obchodu.
Článek 33
1. Pokud je nutné údaje uvedené na nosičích statistických informací opravit, přenesou se tyto opravy do výkazů za sledované období.
2. Členské státy předávají opravené měsíční údaje nejméně jednou za tři měsíce spolu s datovým souborem obsahujícím kumulovaná a opravená roční data.
Článek 34
Členské státy uchovají nosiče statistických informací uvedené v článcích 7 a 23 základního nařízení, nebo přinejmenším informace, které obsahují, nejméně po dobu dvou let po skončení daného sledovaného roku.
Článek 35
Členské státy předloží Komisi své vnitrostátní předpisy a všechny jejich následné změny.
Článek 36
Nařízení Komise (ES) č. 840/96 [7] se zrušuje s účinkem od 1. ledna 2001.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení.
Článek 37
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1924/2000
ze dne 11. září 2000,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 104/2000, pokud jde o udělení zvláštního uznání organizacím producentů v odvětví rybolovu za účelem zvýšení jakosti jejich produktů
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 104/2000 ze dne 17. prosince 1999 o společné organizaci trhu s produkty rybolovu a akvakultury [1], a zejména na čl. 12 odst. 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 104/2000, kterým se s účinkem od 1. ledna 2001 zrušují nařízení Rady (EHS) č. 3759/92 [2] a (EHS) č. 1772/82 [3], stanoví, že zvláštní uznání může být uděleno organizacím producentů, kteří uskutečňují plány na zvýšení jakosti produkce. Podmínky tohoto zvláštního uznání stanovené v uvedeném nařízení se od předchozího právního rámce změnily, a je proto nutné stanovit prováděcí pravidla a zrušit stávající platné nařízení, tj. nařízení Komise (ES) č. 2636/95 [4].
(2) Je nutné upřesnit produkty akvakultury, které jsou součástí plánu zvyšování jakosti.
(3) Musejí být stanoveny údaje, které poskytnou organizace producentů, jakož i některé stránky postupu při udělení, odnětí či zamítnutí uznání členským státem.
(4) Je třeba stanovit podmínky odnětí či zamítnutí zvláštního uznání.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro produkty rybolovu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Produkty akvakultury uvedené v čl. 12 odst. 1 nařízení (ES) č. 104/2000 jsou produkty vymezené v příloze III odst. 2 bodu 2 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 2792/1999 [5].
Článek 2
Každá organizace producentů, která usiluje o zvláštní uznání, sdělí příslušným orgánům členského státu tyto údaje:
1. seznam produktů, které ona sama nebo její členové uvádějí na trh v souladu se společnými pravidly stanovenými organizací a na které se vztahuje plán zvyšování jakosti;
2. podrobné informace o plánu zvyšování jakosti těchto produktů; tento plán obsahuje alespoň tyto části:
- připomenutí cílů uvedených v plánu, jak je stanoveno v čl. 12 odst. 2 první a druhé odrážce nařízení (ES) č. 104/2000,
- popis opatření použitých v jednotlivých stupních produkce a uvedení na trh,
- přehled přípravných studií mapujících zejména současnou úroveň jakosti uvedených produktů, mezery současného systému a navrhované metody jejich nápravy.
Tyto metody jsou založeny na vývoji a využití vhodných technik a znalostí;
3. stálý systém hodnocení a kontroly zajišťující, že plán odpovídá stanoveným cílům;
4. předběžný rozpočet uskutečnění plánu na tři roky.
Článek 3
1. Do třiceti dnů po obdržení plánu předloženého organizací producentů zašle členský stát Komisi nezkrácenou kopii tohoto plánu.
2. Zamítne-li Komise plán ve lhůtě uvedené v čl. 12 odst. 3 nařízení (ES) č. 104/2000, nesmí členský stát poskytnout organizaci producentů, jež plán předložila, zvláštní uznání. Požaduje-li Komise změny plánu, může uvedený členský stát plán schválit a udělit zvláštní uznání, pokud byly požadované změny provedeny.
3. Členský stát informuje písemně organizaci producentů o svém rozhodnutí nejpozději do třiceti dnů po uplynutí lhůty uvedené v čl. 12 odst. 3 nařízení (ES) č. 104/2000. V případě zamítnutí zvláštního uznání musí být v rozhodnutí členského státu uvedeny důvody.
4. Uvažuje-li se o odnětí zvláštního uznání, musí členský stát oznámit organizaci producentů tento úmysl i důvody odnětí alespoň dva týdny před uvedeným odnětím.
5. Členské státy informují Komisi do dvou měsíců o všech rozhodnutích týkajících se udělení, odnětí či zamítnutí zvláštního uznání a o důvodech odnětí či zamítnutí.
Článek 4
1. Odejme-li členský stát uznání organizaci producentů v souladu s čl. 6 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 104/2000, znamená to současné odnětí všech zvláštních uznání udělených této organizaci.
2. Členské státy mohou zamítnout nebo odejmout zvláštní uznání v následujících případech:
a) pokud organizace producentů nesdělí členskému státu údaje požadované pro kontrolu její činnosti;
b) pokud organizace producentů neplní povinnosti vyplývající z tohoto nařízení nebo z článku 12 nařízení (ES) č. 104/2000.
3. Zvláštní uznání je okamžitě odňato se zpětným účinkem, pokud organizace, které bylo uděleno, jej použije nebo zneužije k podvodu. V tomto případě bude členským státem vymáháno vrácení veškeré podpory poskytnuté podle čl. 15 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 2792/1999.
Článek 5
Nařízení (ES) č. 2636/95 se zrušuje.
Článek 6
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1925/2000
ze dne 11. září 2000
o rozhodných skutečnostech pro směnné kurzy, které se použijí při výpočtu některých částek vyplývajících z mechanismů nařízení Rady (ES) č. 104/2000 o společné organizaci trhu s produkty rybolovu a akvakultury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2799/98 ze dne 15. prosince 1998 o agromonetární úpravě pro euro [1], a zejména na čl. 3 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Všechny definice rozhodných skutečností pro směnné kurzy určené k výpočtům stanoveným mechanismy nařízení Rady (ES) č. 104/2000 ze dne 17. prosince 1999 o společné organizaci trhu s produkty rybolovu a akvakultury [2] musejí být shrnuty do jediného nařízení.
(2) Nařízení (ES) č. 104/2000 provedlo několik změn u stávajících podpor pro organizace producentů, zejména byly zavedeny operační programy a změněny mechanismy poskytování podpory soukromého skladování. Předchozí prováděcí nařízení, nařízení Komise (ES) č. 3516/93 [3], pozměněné nařízením (ES) č. 963/1999 [4], neobsahuje ustanovení o směnných kurzech pro tyto nové mechanismy. Proto je třeba nahradit nařízení (ES) č. 3516/93 tímto nařízením.
(3) Přepracovaná agromonetární úprava stanovená nařízením (ES) č. 2799/98 potvrzuje nutnost nahradit nařízení (ES) č. 3516/93, neboť odkazy na agromonetární přepočítací koeficienty se již dávno nepoužívají.
(4) Rozhodné skutečnosti pro finančních vyrovnání a překlenovací podporu musejí být v souladu s rozhodnými skutečnostmi pro ceny za stažení a ostatní částky zahrnuté do jejich výpočtu.
(5) Možnost organizací producentů využít toleranční rozpětí při použití ceny za stažení a jiných cen ve společné organizaci trhu v odvětví rybolovu a akvakultury je omezena nutností informovat členský stát o výši změněné ceny nejméně dva pracovní dny před tím, než se tato cena použije.
Organizace producentů musí tedy znát směnný kurz těchto cen dostatečně dlouho před obdobím, pro které má platit, aby splnily povinnost informovat dopředu příslušné orgány.
Rozhodná skutečnost musí být stanovena před obdobím, ve kterém bude použita.
(6) Měla by být stanovena rozhodná skutečnost pro finanční vyrovnání operačních programů.
Musí být stanovena první den rybářského hospodářského roku tak, aby organizace producentů mohla dopředu znát výši podpory.
(7) Měla by být stanovena rozhodná skutečnost pro směnný kurz, který se použije na různé ceny oznámené Komisi v rámci společné organizace trhu.
Tato rozhodná skutečnost musí odpovídat jedinému dni období, pro které je cena vypočtena.
Protože se prakticky tento údaj využívá zpětně, rozhodná skutečnost musí být stanovena jakoby pro poslední den období, pro které je cena vypočtena.
(8) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro produkty rybolovu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Toto nařízení stanoví rozhodné skutečnosti pro směnné kurzy používané pro mechanismy stanovené nařízením (ES) č. 104/2000.
Směnným kurzem, který má být použit, je kurz naposledy stanovený Evropskou centrální bankou (ECB) před rozhodnou skutečností, jak je stanoveno v článku 1 nařízení Komise (ES) č. 2808/98 [5].
Článek 2
V odvětví rybolovu je rozhodnou skutečností pro směnný kurz použitý na cenu za stažení a částky s ní související uvedené v příloze I dvacátý druhý den měsíce předcházejícího operaci.
Článek 3
Rozhodnou skutečností pro směnný kurz použitý na finanční vyrovnání podle článku 21 nařízení (ES) č. 104/2000 je dvacátý druhý den měsíce předcházejícího operaci.
Článek 4
Rozhodnou skutečností pro směnný kurz použitý na překlenovací podporu podle článku 23 nařízení (ES) č. 104/2000, na paušální podporu podle čl. 24 odst. 4 téhož nařízení a na podporu soukromému skladování podle článku 25 téhož nařízení je dvacátý druhý den měsíce předcházejícího stažení skladovaných produktů.
Článek 5
Rozhodnou skutečností pro směnný kurz použitý na finanční vyrovnání operačních programů podle čl. 10 odst. 2 nařízení (ES) č. 104/2000 je první den rybářského hospodářského roku, pro nějž je uvedený operační program stanoven.
Článek 6
Rozhodnou skutečností pro směnný kurz použitý na vyrovnávací příplatek na tuňáky určené pro konzervárny podle čl. 27 odst. 1 nařízení (ES) č. 104/2000 je druhý den měsíce, ve kterém byl produkt dodán.
Článek 7
Ve všech případech, kdy může být poskytnuta záloha na opatření podle nařízení (ES) č. 104/2000, je rozhodnou skutečností pro směnný kurz skutečnost odpovídající přijatému opatření podle článků 2 až 6.
Článek 8
Směnný kurz použitý na průměrné tržní ceny oznámené v rámci nařízení Komise (EHS) č. 2210/93 [6] je směnný kurz platný poslední den období, pro které je cena vypočtena.
Článek 9
Nařízení (ES) č. 3516/93 se zrušuje.
Odkazy na zrušené nařízení (ES) č. 3516/93 se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze II.
Článek 10
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1929/2000
ze dne 12. září 2000,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2603/1999, kterým se stanoví pravidla pro přechod na podporu pro rozvoj venkova podle nařízení Rady (ES) č. 1257/1999, pokud jde o přeměnu agroenvironmentálních závazků přijatých podle nařízení Rady (EHS) č. 2078/92
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 ze dne 17. května 1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) a o změně a zrušení některých nařízení [1], a zejména na čl. 53 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Současné právní předpisy nedovolují přeměnu agroenvironmentálního závazku přijatého podle nařízení Rady (EHS) č. 2078/92 [2], naposledy pozměněného nařízením Komise (ES) č. 2772/95 [3], na nový závazek podle nového nařízení (ES) č. 1257/1999. Článek 13 nařízení Komise (ES) č. 746/96 [4] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 435/97 [5], kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 2078/92 stanoví, že závazek může být přeměněn na jiný závazek pouze v rámci téhož pětiletého období.
(2) Aby bylo zaručeno lepší provádění nového programového období, pokud jde o agroenvironmentální opatření, mělo by být členským státům dovoleno povolovat přeměnu agroenvironmentálního závazku přijatého na základě starých právních předpisů na nový závazek na pětileté nebo delší období podle nařízení (ES)č. 1257/1999, za předpokladu, že nový závazek je jednoznačně přínosný pro životní prostředí.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro zemědělské struktury a rozvoj venkova,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 3 nařízení Komise (ES) č. 2603/1999 [6] se doplňuje nový odstavec, který zní:
"4. Před koncem období pro splnění závazku přijatého podle nařízení (EHS) č. 2078/92 mohou členské státy povolit na pětileté nebo delší období přeměnu takového závazku na nový závazek podle nařízení (ES) č. 1257/1999 za předpokladu, že
a) taková přeměna bude představovat nepochybnou výhodu pro životní prostředí a
b) stávající závazek bude podstatně posílen."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1960/2000
ze dne 15. září 2000,
kterým se mění přílohy I a III nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1295/2000 [2], a zejména na články 6, 7 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s nařízením (EHS) č. 2377/90 musejí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin.
(2) Maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky zhodnotí všechny relevantní informace, které se týkají bezpečnosti reziduí příslušných látek pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin.
(3) Při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, povolené hladiny ve všech relevantních poživatelných tkáních získávaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň) a charakter rezidua, které je relevantní pro sledování reziduí (indikátorové reziduum).
(4) Pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v příslušných právních předpisech Společenství, musejí být maximální limity reziduí obecně stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin.
Játra a ledviny jsou však často z jatečně upravených těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány, a maximální limity reziduí proto musí být rovněž vždy stanoveny i pro svalovou tkáň nebo tkáň tukovou.
(5) V případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musejí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med.
(6) Spektinomycin, dicyklanil a tylosin musejí být zařazeny do přílohy I nařízení (EHS) č. 2377/90.
(7) Aby bylo umožněno dokončení vědeckých studií, musí být deltamethrin zařazen do přílohy III nařízení (EHS) č. 2377/90.
(8) Aby bylo umožněno dokončení vědeckých studií, musí být pro dihydrostreptomycin, gentamicin, neomycin (včetně framycetinu) a streptomycin prodlouženo trvání platnosti prozatímních limitů reziduí definovaných v předchozím období v příloze III nařízení (EHS) č. 2377/90.
(9) Než toto nařízení vstoupí v platnost, musí být k dispozici přiměřená lhůta, aby členské státy mohly učinit veškeré úpravy, které mohou být nezbytné, s ohledem na rozhodnutí o registraci příslušných veterinárních léčivých přípravků vydaná v souladu se směrnicí Rady 81/851/EHS [3], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2000/37/ES [4], aby byla zohledněna ustanovení tohoto nařízení.
(10) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA NÁSLEDUJÍCÍ NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I a III nařízení (EHS) č. 2377/90 se mění tak, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1961/2000
ze dne 15. září 2000,
kterým se mění nařízení (ES) č. 174/1999, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 804/68, pokud jde o vývozní licence a vývozní náhrady pro mléko a mléčné výrobky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1670/2000 [2], a zejména na čl. 26 odst. 3, článek 30 a čl. 31 odst. 14 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 10 nařízení Komise (ES) č. 174/1999 ze dne 26. ledna 1999, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 804/68, pokud jde o vývozní licence a vývozní náhrady pro mléko a mléčné výrobky [3], ve znění nařízení (ES) č. 1596/1999 [4], stanoví různá opatření s cílem zajistit kontrolu množství souvisejících s vydanými licencemi a zejména oprávnění pozastavit vydávání licencí. Ze zkušenosti vyplývá, že je nezbytné rozšířit možnost pozastavit příjem žádostí o vývozní licence tak, aby se hospodářské subjekty, vnitrostátní orgány a Komise nemusely zabývat zbytečnou činností.
(2) Článek 15 nařízení (ES) č. 174/1999 stanoví pro vývoz sýrů rozlišené poskytování vývozních náhrad podle jednotlivých oblastí určení.
Vzhledem ke změnám sazby vývozní náhrady pro některé tyto oblasti je třeba stanovení oblastí upravit.
(3) Článek 20 nařízení (ES) č. 174/1999 stanoví pravidla pro vývozy sýrů do Spojených států amerických v rámci určitých celních kvót.
Nehledě na to, že od 1. července 2000 jsou sazby náhrad pro některé druhy sýrů vyvážených do Spojených států amerických nulové, je předložení vývozní licence a složení jistoty nezbytné rovněž pro tyto vývozy, aby daný režim mohl řádně fungovat.
Je nezbytné v tomto smyslu pozměnit dotyčná ustanovení.
(4) Je třeba stanovit, že přidělování licencí na základě kritérií stanovených v čl. 20 odst. 3 se provádí postupem podle článku 42 nařízení (ES) č. 1255/1999.
(5) Žádosti o vývozní licence uvedené v článku 20 mají být podávány v polovině září 2000, a proto je nezbytné, aby toto nařízení vstoupilo v platnost okamžitě.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 174/1999 se mění takto:
1. Článek 10 se nahrazuje tímto:
"Článek 10
1. Vývozní licence se vydávají pátý pracovní den následující po dni podání žádostí za předpokladu, že množství uvedená v žádostech o licence byla sdělena v souladu s čl. 9 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 1498/1999 [5] a že mezitím nebyla přijata zvláštní opatření uvedená v odst. 3 prvním pododstavci písm. a) a b).
2. O přijetí jednoho nebo více zvláštních opatření stanovených v odstavci 3 lze rozhodnout, pokud by vydání licencí:
a) vedlo nebo mohlo vést k překročení disponibilních rozpočtových prostředků nebo k vyčerpání maximálních množství, která lze vyvézt s náhradou, během dotyčného období dvanácti měsíců nebo v kratším období, které bude stanoveno podle článku 11;
nebo
b) neumožňovalo zajistit kontinuitu vývozů po zbytek dotyčného období;
nebo
c) vedlo k narušení hospodářské soutěže mezi hospodářskými subjekty.
Pro účely prvního pododstavce se u dotyčného produktu přihlíží k sezónní povaze obchodu, situaci na trhu a zejména k vývoji cen na trhu a z toho vyplývajícím vývozním podmínkám.
3. V případech uvedených v odstavci 2 může Komise u dotyčného produktu nebo dotyčných produktů rozhodnout o:
a) celkovém nebo částečném zamítnutí nevyřízených žádostí, u kterých dosud nebyly vydány vývozní licence;
b) použití přídělového koeficientu pro požadovaná množství.
Pokud se pro požadovaná množství použije koeficient nižší než 0,4, mohou žadatelé do tří pracovních dnů od zveřejnění rozhodnutí, kterým se koeficient stanoví, požádat o zrušení své žádosti o licenci a o uvolnění jistoty;
c) pozastavení příjmu žádostí o licence na dobu nejdéle pěti pracovních dní.
Mimoto může Komise postupem podle článku 42 nařízení (ES) č. 1255/1999 rozhodnout o:
a) pozastavení příjmu žádostí o licence pro dotyčný produkt nebo dotyčné produkty na dobu delší než pět pracovních dnů;
b) stanovení náhrad formou nabídkového řízení pro produkty kódů KN 04021019, 04051090, 04059010, 04059090 a 04051019 po uplynutí doby, kdy byl příjem žádostí pozastaven nebo po zamítnutí žádostí.
Poté jsou tyto licence vydány."
2. V čl. 15 se odst. 3 nahrazuje tímto:
"3. Pro účely odstavce 1 se stanovují tyto oblasti:
- Oblast I kódy místa určení 055, 060, 070 a 091 až 096 (včetně),:
- Oblast II: kódy místa určení 072 až 083 (včetně),
- Oblast III: kód místa určení 400,
- Oblast IV: všechny ostatní kódy místa určení."
3. Článek 20 se mění takto:
a) v odstavci 2 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"2. Při vývozu sýrů do Spojených států amerických v rámci kvót uvedených v odstavci 1 je nezbytné předložit vývozní licenci.
Hospodářské subjekty mohou ve stanovené lhůtě požádat o prozatímní vývozní licenci pro vývoz produktů uvedených v odstavci 1 během následujícího kalendářního roku, pokud složí jistotu ve výši 50 % sazby stanovené podle článku 9, minimálně však 9 EUR na 100 kg."
b) v odstavci 3 se návětí mění takto:
"3. Pokud se v žádostech o prozatímní licence požadují množství produktů, která jsou vyšší než jedna z kvót uvedených v odstavci 1 pro dotyčný rok, Komise může postupem podle článku 42 nařízení (ES) č. 1255/1999:"
c) odstavec 11 se nahrazuje tímto:
"11. Ustanovení kapitoly I, s výjimkou první věty čl. 1 odst. 1 a článku 10, se použijí na definitivní licence. Doba platnosti licencí stanovená v článku 6 však nesmí přesáhnout konec dotyčného roku."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1980/2000
ze dne 17. července 2000
o revidovaném systému Společenství pro udělování ekoznačky
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 175 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Cílem nařízení Rady (EHS) č. 880/92 ze dne 23. března 1992 o systému Společenství pro udělování ekoznačky [4] bylo vytvořit dobrovolný systém Společenství pro udělování ekoznačky sloužící k propagování výrobků s menším dopadem na životní prostředí během celého jejich životního cyklu a k poskytování přesných, neklamavých a vědecky podložených informací spotřebitelům o dopadech výrobků na životní prostředí.
(2) Článek 18 nařízení Rady (EHS) č. 880/92 stanoví, že Komise vyhodnotí tento systém v průběhu pěti let od jeho vstupu v platnost na základě zkušeností získaných po dobu jeho uplatňování a navrhne další potřebné změny uvedeného nařízení.
(3) Zkušenosti získané v průběhu provádění nařízení ukazují potřebu změny tohoto systému, aby se zvýšila jeho účinnost, zlepšilo plánování a zefektivnilo jeho fungování.
(4) Základní cíle dobrovolného a výběrového systému Společenství pro udělování ekoznačky jsou stále platné; takový systém udělování má zejména přivádět spotřebitele k výrobkům schopným snižovat dopady na životní prostředí během celého jejich životního cyklu a má poskytovat informace o environmentálních vlastnostech výrobků opatřených ekoznačkou.
(5) Pro přijetí systému Společenství pro udělování ekoznačky veřejností je nezbytné, aby nevládní ekologické organizace společně s organizacemi spotřebitelů hrály významnou úlohu při vypracování a stanovení kritérií ekoznačky Společenství a byly do nich aktivně zapojeny.
(6) Je nezbytné spotřebitelům vysvětlovat, že ekoznačka označuje takové výrobky, které mají ve srovnání s ostatními výrobky ve stejné skupině výrobků schopnost snižovat určité negativní dopady na životní prostředí, aniž jsou dotčeny vnitrostátní předpisy a předpisy Společenství týkající se výrobků.
(7) Rozsah tohoto systému má zahrnovat výrobky a environmentální faktory, které jsou významné jak z hlediska vnitřního trhu, tak z hlediska životního prostředí; pro účely tohoto nařízení by výraz "výrobky" měl zahrnovat rovněž služby.
(8) Procesní a metodologický přístup pro stanovení kritérií ekoznačky musí být aktualizován s ohledem na vědecký a technický pokrok a na zkušenosti získané v této oblasti, aby byl zajištěn soulad s příslušnými mezinárodně uznávanými normami, které se v této oblasti vyvíjejí.
(9) Zásady pro stanovení úrovně výběru ekoznačky mají být ujasněny, aby bylo usnadněno jednotné a účinné provádění systému.
(10) Ekoznačka má obsahovat jednoduché, přesné, pravdivé a vědecky podložené informace o klíčových environmentálních aspektech, které jsou posuzovány při udělování značky, a tím umožnit spotřebiteli výběr na základě poskytnutých informací.
(11) V různých etapách udělování ekoznačky má být vyvinuta snaha o zajištění účinného využití zdrojů a vysokého stupně ochrany životního prostředí.
(12) Je důležité poskytnout na značce více informací, které zdůvodňují její udělení, a tím pomoci spotřebitelům pochopit význam tohoto udělování.
(13) Systém ekoznačení by měl být v dlouhodobém výhledu z velké části finančně soběstačný.
Finanční příspěvky členských států by se neměly zvyšovat.
(14) Je nezbytné pověřit odpovědností za stanovování a přezkum kritérií ekoznačky, jakož i požadavků na posuzování a ověřování, vhodný subjekt – Výbor Evropské unie pro ekoznačku (dále jen "VEUEZ") tak, aby bylo dosaženo účinného a nestranného provádění systému.
VEUEZ má být složen z příslušných subjektů již ustanovených členskými státy podle článku 9 nařízení č. 880/92 (EHS), a z konzultačního fóra, které zajišťuje rovnováhu mezi všemi zúčastněnými stranami.
(15) Je nezbytné zajistit, aby systém Společenství pro udělování ekoznačky byl jednotný a koordinovaný s prioritami environmentální politiky Společenství a s ostatními systémy označování nebo certifikace kvality, např. s těmi, které stanoví směrnice Rady 92/75/EHS ze dne 22. září 1992 o uvádění spotřeby energie a jiných zdrojů na energetických štítcích spotřebičů pro domácnost a v normalizovaných informacích o výrobku [5] a nařízením Rady (EHS) č. 2092/91 ze dne 24. června 1991 o ekologickém zemědělství a k němu se vztahujícím označování zemědělských produktů a potravin [6].
(16) V členských státech mohou souběžně existovat dosavadní i nové systémy ekoznačky, ale musí být přijaty takové předpisy, které zajistí soulad mezi systémem Společenství pro udělování ekoznačky a jinými systémy v zemích Společenství s cílem podporovat společné cíle udržitelné spotřeby.
(17) Je nezbytné zaručit průhlednost při provádění systému a zajistit soulad s příslušnými mezinárodními normami, aby byl umožněn přístup a účast na systému výrobcům a vývozcům ze zemí mimo Společenství.
(18) Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení by měla být přijata podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [7].
(19) Nařízení (EHS) č. 880/92 by mělo být nahrazeno tímto nařízením, aby byla tím nejúčinnějším způsobem zavedena nezbytná ustanovení, revidovaná z výše uvedených důvodů, zatímco vhodná přechodná ustanovení zajistí kontinuitu a hladký přechod mezi oběma nařízeními,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Cíle a zásady
1. Cílem systému Společenství pro udělování ekoznačky (dále jen "systém") je propagovat výrobky, které mají ve srovnání s jinými výrobky ve stejné skupině výrobků schopnost přispět ke snížení negativních dopadů na životní prostředí, a tím přispět k účinnému využívání zdrojů a lepší ochraně životního prostředí.
Aby bylo dosaženo tohoto cíle, je třeba spotřebitele zorientovat a poskytnout jim přesné a vědecky podložené informace o těchto výrobcích.
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
- "výrobkem" jakékoli zboží nebo služby,
- "spotřebitelem" také profesionální nákupčí.
2. Dopady na životní prostředí se určují na základě zkoumání vzájemného působení výrobků a životního prostředí, včetně využívání energie a přírodních zdrojů během životního cyklu výrobku.
3. Účastí v systému nejsou dotčeny předpisy týkající se životního prostředí nebo jiné předpisy vnitrostátního práva či práva Společenství, jež se týkají různých etap života zboží popřípadě služeb.
4. Zavádění systému musí být v souladu s ustanoveními smluv, včetně zásady předběžné opatrnosti, s nástroji přijatými ve smyslu smluv a politiky Společenství v oblasti životního prostředí, jak stanovuje program politiky a činnosti pro životní prostředí a udržitelný rozvoj (pátý akční program), stanovený usnesením ze dne 1. února 1993 [8], a bude koordinováno s ostatními systémy označování nebo certifikace kvality, jako zejména systém energetického označování Společenství stanovený směrnicí 92/75/EHS a systém označování ekologického zemědělství stanovený nařízením (EHS) č. 2092/91.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Ekoznačka Společenství může být udělena výrobkům dostupným ve Společenství, které splňují základní environmentální požadavky uvedené v článku 3 a kritéria ekoznačky uvedená v článku 4.
Kritéria ekoznačky jsou stanovována podle skupiny výrobků.
Skupina výrobků zahrnuje jakékoli zboží nebo služby používané pro stejné účely, jež jsou rovnocenné, pokud jde o užívání a vnímání spotřebiteli.
2. Pro zařazení do tohoto systému musí skupina výrobků splňovat následující podmínky:
a) musí představovat významný objem prodeje a obchodu na vnitřním trhu;
b) musí mít v jednom nebo více stádiích životního cyklu výrobku významný dopad na životní prostředí v globálním nebo regionálním měřítku a/nebo dopad obecné povahy;
c) musí představovat významný potenciál pro zlepšení životního prostředí vyplývající z výběru spotřebitelů a též podněcovat výrobce nebo poskytovatele služeb, aby hledali konkurenční přednosti tím, že budou nabízet výrobky, které splňují podmínky ekoznačky;
d) významná část jejich objemu prodeje musí být určena pro konečnou spotřebu nebo užití.
3. Skupina výrobků může být rozdělena do podskupin s odpovídající úpravou kritérií ekoznačky tam, kde to povaha výrobků vyžaduje, s cílem co nejlépe využít potenciálu ekoznačky na zlepšení životního prostředí.
Kritéria ekoznačky vztahující se k různým podskupinám stejné skupiny výrobků zahrnutých do téhož dokumentu, jenž je zveřejněn v souladu s čl. 6 odst. 5, se používají současně.
4. Ekoznačka nesmí být udělena látkám nebo přípravkům, které jsou klasifikovány jako velmi toxické, toxické, nebezpečné životnímu prostředí, karcinogenní, teratogenní nebo mutagenní podle směrnice Rady 67/548/EHS [9] nebo směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/45/ES [10], ani výrobkům vyráběným postupy, které mohou významně poškozovat lidské zdraví a/nebo životní prostředí, nebo které by při běžném užívání mohly být spotřebitelům škodlivé.
5. Toto nařízení se nepoužije pro potraviny, nápoje nebo farmaceutické výrobky ani pro zdravotnické prostředky vymezené směrnicí Rady 93/42/EHS [11], které jsou určeny pouze pro profesionální použití nebo jsou předepsány či kontrolovány lékařskými odborníky.
Článek 3
Environmentální požadavky
1. Ekoznačka může být udělena výrobku s vlastnostmi, které mu umožňují významně přispívat ke zlepšení klíčových environmentálních aspektů spojených s cíli a zásadami stanovenými v článku 1.
Tyto klíčové environmentální aspekty se určují podle ukázkové posuzovací matice v příloze I a musí odpovídat metodologickým požadavkům uvedeným v příloze II.
2. Použijí se tato ustanovení:
a) při posuzování srovnatelných zlepšení musí být brána v úvahu čistá environmentální rovnováha mezi přínosem a zátěží pro životní prostředí, včetně aspektů týkajících se zdraví a bezpečnosti, které vyplývají z úprav v různých stádiích životního cyklu daných výrobků.
Posuzování bere rovněž v úvahu případný přínos pro životní prostředí spojený s užíváním daných výrobků;
b) určí se základní environmentální aspekty a stanoví kategorie dopadu na životní prostředí, ve kterých daný výrobek přináší nejvýznamnější příspěvek se zřetelem k jeho celému životnímu cyklu a mezi těmito aspekty se určí ty, u nichž existuje významný potenciál zlepšení;
c) předvýrobní stadium životního cyklu zboží zahrnuje těžbu nebo výrobu a zpracování surovin a výrobu energie.
Tyto aspekty se vezmou v úvahu, pokud je to technicky proveditelné.
Článek 4
Kritéria ekoznačky a požadavky na jejich posuzování a ověřování
1. Zvláštní kritéria ekoznačky jsou stanovena podle skupin výrobků.
Tato kritéria specifikují požadavky pro každý z klíčových environmentálních aspektů stanovených v článku 3, které musí výrobek splňovat, aby mu mohla být udělena ekoznačka, včetně požadavků na schopnost výrobku uspokojit potřeby spotřebitelů.
2. Kritéria zajistí, aby výrobky byly vybírány podle těchto zásad:
a) po dobu platnosti kritérií musí mít výrobek dostatečné vyhlídky na proniknutí na trh Společenství, aby mohl prostřednictvím rozhodnutí spotřebitele přinést zlepšení životního prostředí;
b) při výběru kritérií se bere v úvahu technická a ekonomická proveditelnost úprav potřebných ke splnění kritérií v přiměřené lhůtě;
c) výběr kritérií je stanoven tak, aby bylo dosaženo co nejvyššího potenciálu pro zlepšení životního prostředí.
3. Požadavky na posuzování souladu zvláštních výrobků s kritérii ekoznačky a na ověření podmínek používání ekoznačky podle čl. 9 odst. 1 jsou stanoveny pro každou skupinu výrobků spolu s kritérii ekoznačky.
4. Doba platnosti kritérií a požadavky na posuzování a ověřování se stanovují pro každý soubor kritérií ekoznačky a pro každou skupinu výrobků.
Přezkum kritérií ekoznačky a požadavků na posuzování a ověřování kritérií proběhne ve stanovené době před koncem platnosti kritérií určených pro danou skupinu výrobků a zavdává podnět k prodloužení, odvolání nebo změně těchto kritérií.
Článek 5
Pracovní plán
V souladu s cíli a zásadami stanovenými v článku 1 Komise vypracuje pracovní plán pro ekoznačku Společenství ve lhůtě jednoho roku ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost a po předběžných konzultacích s Výborem Evropské unie pro ekoznačku (dále jen "VEUEZ") uvedeným v článku 13 a postupem podle článku 17.
Pracovní plán obsahuje strategii rozvoje systému, který by měl pro následující tři roky stanovit:
- cíle, jichž chce tento systém dosáhnout a které spočívají ve zlepšování životního prostředí a v pronikání výrobků na trh,
- seznam skupin výrobků, který bude možno doplňovat a které budou chápány jako priorita pro činnost Společenství,
- plány koordinace a spolupráce mezi tímto systémem a ostatními systémy pro udělování ekoznačky v členských státech.
Pracovní plán bere na zřetel především rozvoj společných akcí na podporu výrobků opatřených ekoznačkou a na zavedení mechanismu na výměnu informací o stávajících a budoucích skupinách výrobků, a to jak na vnitrostátní úrovni, tak i na úrovni Evropské unie.
Pracovní plán stanoví rovněž prováděcí opatření pro strategii a zahrnuje plán financování systému.
Vymezuje také služby, na které se systém nevztahuje, přičemž přihlíží k nařízení Evropského parlamentu a Rady umožňujícímu dobrovolnou účast organizací v environmentálním systému řízení a auditu Společenství (EMAS).
Pracovní plán je pravidelně přezkoumáván.
První přezkum pracovního plánu bude obsahovat zprávu o tom, jak byly realizovány plány koordinace a spolupráce mezi systémem Společenství a mezi vnitrostátními systémy ekoznaček.
Článek 6
Postupy pro stanovení kritérií ekoznačky
1. Podmínky pro udělování ekoznačky se určují podle skupiny výrobků.
Zvláštní ekologická kritéria pro jednotlivé skupiny výrobků a jejich příslušná období platnosti se stanoví v souladu s postupem podle článku 17 a na základě konzultací s VEUEZ.
2. Komise zahájí postup z vlastního podnětu nebo na žádost VEUEZ.
Komise pověří výbor, aby vypracoval a pravidelně přezkoumával kritéria ekoznačky a rovněž požadavky na posuzování a ověřování těchto kritérií používaných na danou skupinu výrobků a přijatých v rozsahu tohoto nařízení.
V pověření se stanoví lhůta pro provedení prací.
Komise bere při vypracování pověření zvláštní zřetel na:
- pracovní plán podle článku 5,
- metodologické požadavky uvedené v příloze II.
3.
Na základě pověření VEUEZ vypracuje návrh kritérií ekoznačky použitelných na danou skupinu výrobků a požadavky na posuzování a ověřování těchto kritérií, jež jsou stanovena v článku 4 a příloze IV, přičemž v úvahu se vezmou výsledky studií proveditelnosti a průzkum trhu, úvahy o životním cyklu a rozbor zlepšení uvedený v příloze II.
4. Komise je informována o návrhu kritérií stanovených v odstavci 3 a rozhodne, zda pověření:
- bylo splněno a návrh kritérií může být předložen regulativnímu výboru v souladu s článkem 17, nebo
- nebylo splněno a v tomto případě VEUEZ musí pokračovat v práci na návrhu kritérií.
5. Komise zveřejní a aktualizuje kritéria ekoznačky v Úředním věstníku Evropských společenství (řada L).
Článek 7
Udělování ekoznačky
1. Žádosti o ekoznačku mohou být podány výrobci, dovozci, poskytovateli služeb, velkoobchodníky i maloobchodníky.
Poslední dvě skupiny mohou podat žádost pouze za předpokladu, že výrobky budou na trh uváděny pod jejich vlastní obchodní značkou.
2. Žádost se může týkat výrobku uvedeného na trh pod jednou nebo více obchodními značkami.
Není nutné podávat novou žádost v případě upravených výrobků, nemají-li tyto úpravy vliv na daná kritéria.
Příslušné subjekty musí nicméně být o významných úpravách informovány.
3. Žádost se podává příslušnému subjektu v souladu s těmito ustanoveními:
a) v případě, že výrobek pochází z jednoho členského státu, je žádost podána u příslušného subjektu tohoto členského státu;
b) jestliže výrobek pochází ve stejné podobě z více členských států, žádost se podá u příslušného subjektu jednoho členského státu.
V tomto případě příslušný subjekt při posuzování žádosti konzultuje příslušné subjekty v těchto ostatních členských státech;
c) jestliže výrobek pochází ze země mimo Společenství, žádost se podá u příslušného subjektu v jednom z těch členských států, ve kterých výrobek má být nebo už byl uveden na trh.
4. Rozhodnutí o udělení značky je přijato příslušným subjektem, který obdržel žádost, poté co:
a) ověřil, že výrobek splňuje kritéria zveřejněná podle čl. 6 odst. 5;
b) ověřil, že žádost je v souladu s požadavky na posuzování a ověřování a
c) v případě potřeby konzultoval příslušné subjekty, jak je uvedeno v odstavci 3.
5. Jestliže kritéria ekoznačky vyžadují, aby výrobní zařízení splňovala určité požadavky, musí být tyto požadavky splněny ve všech zařízeních, ve kterých je výrobek vyráběn.
6. Příslušné subjekty uznají testy a ověření provedené autorizovanými subjekty na základě norem EN 45000 nebo na základě rovnocenných mezinárodních norem.
Příslušné subjekty spolupracují s cílem zajistit účinné a jednotné provádění posuzovacích a ověřovacích postupů.
Článek 8
Ekoznačka
Podoba ekoznačky odpovídá příloze III. Na specifikace environmentálních informací týkajících se každé skupiny výrobků a uvedení těchto informací na ekoznačce se vztahují kritéria stanovená v článku 6.
V každém případě musí být tyto informace jasné a srozumitelné.
Komise konzultuje vnitrostátní sdružení spotřebitelů zastoupená ve Výboru spotřebitelů zřízeném rozhodnutím Komise 95/260/EC [12] před 24. září 2005, aby posoudila, jak účinně ekoznačka a doplňující informace splňují informační potřeby spotřebitelů.
Na základě tohoto posouzení Komise zavede postupem podle článku 17 všechny vhodné změny týkající se informací, které mají být uvedeny na ekoznačce.
Článek 9
Podmínky užívání
1. Příslušný subjekt uzavře se žadatelem o ekoznačku smlouvu o podmínkách užívání značky.
Podmínky užívání zahrnují ustanovení pro odnětí oprávnění k užívání značky.
Toto oprávnění je přezkoumáno po jakékoli změně kritérií ekoznačky použitelných pro daný výrobek a smlouva případně změněna nebo vypovězena.
Tato smlouva stanoví, že účastí v systému není dotčena povinnost dodržovat environmentální a jiné právní požadavky práva Společenství nebo práva vnitrostátního na různé životní cykly výrobku a případně na služby.
Aby bylo usnadněno uplatňování tohoto ustanovení, stanoví se postupem podle článku 17 vzorová smlouva.
2. Ekoznačka a odkazy na ekoznačku nesmějí být používány v reklamě, dokud značka nebyla udělena, a po udělení může být předmětem reklamy pouze ten výrobek, jemuž byla udělena.
Jakákoli lživá nebo klamavá reklama či užívání ekoznačky nebo loga, které může vést k záměně s ekoznačkou Společenství zavedenou tímto nařízením, jsou zakázány.
Článek 10
Propagace ekoznačky
Členské státy a Komise ve spolupráci s členy VEUEZ propagují používání ekoznačky Společenství osvětovou činností a informačními kampaněmi určenými spotřebitelům, výrobcům, velkoobchodníkům, maloobchodníkům a široké veřejnosti, a tím podporují rozvoj systému.
Aniž je dotčeno právo Společenství, měla by Komise a další subjekty Společenství, jakož i veřejné instituce na vnitrostátní úrovni, dát za účelem podpory užívání výrobků opatřených ekoznačkou příklad tím, že stanoví své požadavky na výrobky.
Článek 11
Jiné systémy ekoznaček v členských státech
Komise a členské státy zajišťují nezbytnou koordinaci mezi tímto systémem Společenství a vnitrostátními systémy v členských státech, zejména při výběru skupin výrobků a při vypracování a přezkumu kritérií na úrovni Společenství i na vnitrostátní úrovni.
Pro tento účel se postupem podle článku 17 stanoví opatření spolupráce a koordinace zahrnující mimo jiné opatření předpokládaná v pracovním plánu vypracovaném podle článku 5.
Jestliže je výrobek opatřen ekoznačkou Společenství i vnitrostátní značkou, jsou obě tyto značky zobrazeny na výrobku vedle sebe.
V tomto ohledu mohou stávající i nově zavedené systémy ekoznaček v členských státech nadále existovat souběžně s tímto systémem.
Článek 12
Náklady a poplatky
Každá žádost o udělení ekoznačky podléhá poplatku odpovídajícímu nákladům na zpracování žádosti.
Za užívání ekoznačky žadatel platí roční poplatek.
Výše ročních poplatků a poplatků za podání žádosti se stanoví podle přílohy V a postupem podle článku 17.
Článek 13
Výbor Evropské unie pro ekoznačku
Komise zřídí Výbor Evropské unie pro ekoznačku (VEUEZ) složený z příslušných subjektů uvedených v článku 14 a z konzultačního fóra uvedeného v článku 15.
VEUEZ přispívá zejména ke stanovování a přezkumu kritérií ekoznačky a požadavků na posuzování a ověřování v souladu s článkem 6.
Komise stanoví jednací řád VEUEZ postupem podle článku 17, přičemž vezme v úvahu procesní zásady stanovené v příloze IV.
Článek 14
Příslušné subjekty
1. Každý členský stát zajistí, že bude/budou jmenován/y subjekt/subjekty (dále jen "příslušný subjekt" nebo "příslušné subjekty") odpovědný/é za provádění úkolů stanovených v tomto nařízení a že budou funkční.
Pokud bude jmenován více než jeden příslušný subjekt, členský stát stanoví pravomoci těchto příslušných subjektů a požadavky pro jejich koordinaci.
2. Členské státy zajistí, že:
a) složení příslušných subjektů bude takové, aby byla zaručena jejich nezávislost a nestrannost;
b) jednací řád příslušných subjektů na vnitrostátní úrovni zajistí aktivní zapojení všech zúčastněných stran a odpovídající úroveň průhlednosti;
c) příslušné subjekty budou správně používat ustanovení tohoto nařízení.
Článek 15
Konzultační fórum
Komise zajistí, že VEUEZ při provádění svých činností zaručí pro každou skupinu výrobků vyváženou účast všech zúčastněných stran, jako jsou průmyslové podniky a poskytovatelé služeb včetně malých a středních podniků, řemeslníci a jejich profesní organizace, odborové organizace, velkoobchodníci, maloobchodníci, dovozci, skupiny zabývající se ochranou životního prostředí a organizace spotřebitelů.
Tyto strany se budou setkávat na konzultačním fóru, jehož jednací řád stanoví Komise postupem podle článku 17.
Článek 16
Přizpůsobování technickému pokroku
Přílohy k tomuto nařízení mohou být postupem podle článku 17 přizpůsobeny technickému pokroku vycházejícímu zvláště z příslušných mezinárodních normalizačních činností.
Článek 17
Postup výboru
1. Komisi je nápomocen výbor.
2. Odkazuje-li se na tento článek, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na ustanovení článku 8 tohoto rozhodnutí.
Obdobím stanoveným v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/EC se rozumějí tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 18
Porušení tohoto nařízení
Členské státy v případě porušení tohoto nařízení přijmou vhodná právní nebo správní opatření a sdělí tato opatření Komisi.
Článek 19
Přechodná ustanovení
Zrušuje se nařízení (EHS) č. 880/92. Použije se však nadále pro smlouvy uzavřené podle čl. 12 odst. 1 tohoto nařízení. Rozhodnutí vycházející z nařízení (EHS) č. 880/92 zůstávají v platnosti, dokud nebudou přezkoumána nebo neuplyne jejich platnost.
Článek 20
Přezkum
Před 24. září 2005 Komise přezkoumá systém na základě zkušeností získaných v průběhu jeho provádění.
Komise navrhne vhodné změny tohoto nařízení.
Článek 21
Závěrečná ustanovení
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 1993/2000
ze dne 18. září 2000
o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu termoplastického styren-butadien-styrenového kaučuku pocházejícího z Tchaj-wanu a o konečném výběru uloženého prozatímního antidumpingového cla
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1], a zejména na články 9 a 10 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise předložený po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. PROZATÍMNÍ OPATŘENÍ
(1) Nařízením Komise (ES) č. 1091/2000 [2] (dále jen "nařízení o prozatímním cle") byla uložena prozatímní antidumpingová cla z dovozu termoplastického styren-butadien-styrenového kaučuku (dále jen "SBR") kódů KN 40021900 a ex400299 a pocházejícího z Tchaj-wanu do Společenství.
(2) V důsledku souběžného antisubvenčního šetření byla podle nařízení Komise (ES) č. 1092/2000 [3] uložena na dovoz SBR pocházejícího z Tchaj-wanu do Společenství prozatímní vyrovnávací cla.
B. NÁSLEDNÝ POSTUP
(3) Po oznámení základních skutečností a faktorů, na jejichž základě bylo rozhodnuto uložit prozatímní opatření, předložilo několik dotčených stran své písemné připomínky. V souladu s ustanoveními čl.
20 odst.1 nařízení (ES) č. 384/96 (dále jen "základní nařízení") byla všem dotčeným stranám, které o to požádaly, poskytnuta možnost slyšení před Komisí.
(4) Komise pokračovala ve vyhledávání a ověřování všech informací, které považovala za nutné pro své konečné závěry.
(5) Všechny strany byly informovány o základních skutečnostech a faktorech, na jejichž základě se uvažuje doporučit uložení konečných antidumpingových cel na dovozy SBR pocházejícího z Tchaj-wanu a konečné vybrání částek zajištěných formou prozatímních cel na tyto dovozy.
Byla jim rovněž poskytnuta lhůta, ve které mohly po tomto sdělení učinit svá vyjádření.
(6) Ústní a písemné připomínky předložené dotčenými stranami byly zváženy a ty, které byly uznány za správné, byly vzaty v úvahu pro konečné závěry.
(7) Po projednání prozatímních závěrů na základě informací shromážděných od té doby se přijímá závěr, že hlavní zjištění uvedená v prozatímním nařízení mají být potvrzena.
C. DOTYČNÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
(8) Dotyčným výrobkem je termoplastický styren-butadien-styrenový kaučuk, který lze v současnosti zařadit pod kódy KN ex40021900 a ex400299.
(9) Jeden dovozce ve Společenství tvrdil, že SBR dovezený z Tchaj-wanu má odlišnou pružnost a pevnost než SBR vyrobený ve Společenství.
Šetření Komise však zjistilo, že výrobci na Tchaj-wanu vyrábějí různé druhy SBR s přesně stejným složením, jaké mají zmíněné druhy vyráběné ve Společenství.
Šetření také ukázalo, že ačkoli kvalita dovozů SBR z Tchaj-wanu mohla být u jedné společnosti nižší v letech 1995 a 1996, kdy tato společnost zahájila svou výrobu SBR, kvalita rychle dosáhla úrovně srovnatelné s kvalitou SBR vyráběného ve Společenství.
Konečně šetření ukázalo, že uživatelé ve Společenství nečiní žádné rozdíly v kvalitě mezi SBR z Tchaj-wanu a ze Společenství.
Komise dospěla k závěru, že SBR dovážený z Tchaj-wanu a SBR vyráběný ve Společenství sdílejí stejné vlastnosti a stejnou úroveň kvality.
(10) Další dovozce ve Společenství tvrdil, že nenastavený a olejem nastavený SBR mají být považovány za dva odlišné výrobky, a argumentoval tím, že nenastavený a olejem nastavený SBR používají různá průmyslová odvětví.
Různí výrobci a uživatelé SBR však Komisi potvrdili, že mnozí uživatelé ve Společenství, zejména v obuvnickém průmyslu, nerozlišují mezi nenastaveným a olejem nastaveným SBR.
Proto se přijímá závěr, že trhy se nenastaveným a s olejem nastaveným SBR nelze rozlišovat.
(11) Tatáž společnost také argumentovala tvrzením, že nenastavený a olejem nastavený SBR se těsně blíží jiným druhům výrobků, např. styren-izopren-styrenovému kaučuku (dále jen "SIR"), které rovněž vyrábějí výrobci SBR ve Společenství.
Tato společnost tvrdila, že neexistuje žádné oprávnění pro rozlišování mezi SBR a těmito jinými výrobky.
Šetření však ukázalo, že nenastavený i olejem nastavený SBR mají přesně totéž fyzikální složení butadienu a styrénu, přičemž jediným rozdílem je přidání oleje na konci výrobního procesu.
Toto fyzikální složení jasně odlišuje SBR od jiných výrobků, např. od SIR.
Proto se přijímá závěr, že pro účel tohoto šetření se nenastavený i olejem nastavený SBR mají považovat za jediný odlišný výrobek.
(12) Protože nebyly předloženy žádné další argumenty, závěry předložené v bodech 13 až 16 odůvodnění nařízení o prozatímním clu se potvrzují.
D. DUMPING
(13) Jeden vyvážející výrobce z Tchaj-wanu vyslovil námitky proti metodě výpočtu dumpingového rozpětí, při kterém byly běžné hodnoty srovnány s cenami jednotlivých vývozních transakcí.
(14) Prozkoumání časové struktury vývozních cen během doby šetření však objasnilo, že převážná část dumpingu byla realizována ve druhé polovině této doby.
Průměrný výpočet by tak neodrážel plný rozsah dumpingu ve smyslu čl. 2 odst.
(15) Prozatímní závěry popsané v bodě 25 odůvodnění nařízení o prozatímním clu se proto potvrzují.
(16) Konečná dumpingová rozpětí vyjádřená procentem dovozní ceny CIF na hranice Společenství bez zaplacení cla jsou tyto: –Lee Chang Yung Chemical Industry Corp., Tchaj-pej: _BAR_ 5,3 % _BAR_
–Chi Mei Corp., Tchaj-nan: _BAR_ 9,1 % _BAR_
E. ÚJMA
1. Definice výrobního odvětví Společenství
(17) Protože nebyly obdrženy žádné připomínky týkající se definice výrobního odvětví Společenství, potvrzují se závěry bodů 31 a 32 odůvodnění nařízení o prozatímním clu.
2. Spotřeba ve Společenství
(18) Protože nebyly obdrženy žádné připomínky o spotřebě ve Společenství, její hodnocení uvedené v bodě 33 odůvodnění nařízení o prozatímním clu se potvrzuje.
3. Dovozy SBR z Tchaj-wanu do Společenství
a) objem dovozů, tržní podíl a průměrná dovozní cena
(19) Protože nebyly obdrženy žádné připomínky týkající se objemu dovozu z Tchaj-wanu do Společenství, tržního podílu a průměrné ceny dovozů, potvrzují se ocenění uvedená v bodech 34 – 37 odůvodnění nařízení o prozatímním clu.
b) cenové podtržení
(20) Připomíná se, že cenové podtržení bylo prozatímně zjištěno na základě porovnání vývozní ceny (CIF na hranice Společenství se zaplaceným clem) s cenami účtovanými výrobním odvětvím Společenství (EXW).
Prodejní ceny uvažované pro podobné druhy výrobků byly ceny pro nezávislé zákazníky po odečtení srážek a slev.
(21) Jak je zmíněno v bodě 9 odůvodnění, byly předloženy některé připomínky týkající se srovnatelnosti jednotlivých druhů výrobků, bylo však zjištěno, že SBR dovážený z Tchaj-wanu a SBR vyrobený ve Společenství sdílejí stejné vlastnosti.
(22) Tyto připomínky neovlivnily závěry prozatímního nařízení, které vedly k průměrnému rozpětí cenového podtržení, vyjádřenému procentním podílem průměrných prodejních cen výrobního odvětví Společenství, a to ve výši 12,3 %.
4. Ekonomická situace výrobního odvětví Společenství
(23) Jeden dovozce ve Společenství poukázal na to, že za rok 1995 nebyly vypočteny zásoby a výnosnost.
Jak bylo uvedeno v bodech 46 a 47 odůvodnění nařízení o prozatímním clu, přesná čísla o zásobách a výnosnosti nemohla být získána kvůli změnám účetních systémů v jedné společnosti a změnám struktury v jiné společnosti.
Šetření v každém případě ukázalo, že výnosnost byla vyšší v roce 1995 než v roce 1996.
To podtrhuje konstatování újmy.
(24) Protože nebyly obdrženy žádné další připomínky ohledně čísel týkajících se výroby, kapacity, objemu tržeb, prodejní ceny, tržního podílu, zásob, výnosnosti, investic a zaměstnanosti ve výrobním odvětví Společenství, potvrzují se závěry bodů 40 – 49 odůvodnění nařízení o prozatímním clu.
5. Závěr
(25) Na základě výše uvedeného byl přijat závěr, že výrobnímu odvětví Společenství je způsobována významná újma, uvedená v bodu 55 odůvodnění nařízení o prozatímním clu.
F. PŘÍČINY
1. Účinek dumpingových dovozů
(26) Tchaj-wanská vláda a jeden dovozce ve Společenství tvrdili, že vysoká úroveň tržního podílu výrobního odvětví Společenství (v době šetření 89 %) ukazuje, že výrobnímu odvětví Společenství nemohly způsobit újmu dovozy z Tchaj-wanu, které mají mnohem menší tržní podíl (6,1 %).
V tomto případě bylo konstatováno, že dovozy z Tchaj-wanu se svým silným tlakem na ceny na konkurenčním a transparentním trhu (12,3 % podtržení během doby šetření) představovaly značný tlak na výrobní odvětví Společenství.
Aby si výrobní odvětví Společenství mohlo udržet svůj tržní podíl, muselo následovat klesající cenový trend (–47 % snížení cen od roku 1995 do doby šetření).
V důsledku toho utrpělo výrobní odvětví Společenství těžké ztráty (od roku 1996 do doby šetření se ziskovost změnila z +14,9 % na –9,8 %).
Konečně se má za to, že vysoký tržní podíl celého výrobního odvětví Společenství je neuchránil před nekalou dumpingovou konkurencí z Tchaj-wanu a že cenový tlak v důsledku Tchaj-wanských dovozů je závažnou příčinou újmy, kterou toto výrobní odvětví utrpělo.
(27) Tchaj-wanská vláda tvrdila, že zvýšené investice výrobců Společenství vytvořily silnější konkurenci mezi těmito výrobci a vedly k újmě způsobené těmito konkurenčními silami.
Šetření však ukázalo, že investice, jak je uvedeno v bodě 48 odůvodnění nařízení o prozatímním clu, od roku 1995 kolísají a nevykazují růstový trend uváděný Tchaj-wanskou vládou.
Investice zůstaly na dosti nízké úrovni, která odpovídá obvyklé modernizaci strojního zařízení.
Nejvýznamnější investice uskutečnili výrobci před rokem 1995, v době, kdy zřizovali své výrobní jednotky.
(28) Tchaj-wanská vláda rovněž tvrdila, že újma, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství, mohla být způsobena zvýšením cen surovin.
Jak však bylo uvedeno v bodu 73 odůvodnění nařízení o prozatímním clu, ceny surovin od roku 1995 kolísají a nevykazují žádný zvláštní trend.
Pravděpodobnější je, že jejich změny jsou cyklické, a proto nemohou rozumně vysvětlit stálé snižování cen SBR od roku 1995.
(29) Jeden dovozce ve Společenství tvrdil, že újma, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství, mohla být způsobena zvýšením výrobních a prodejních nákladů a všeobecných administrativních nákladů.
Šetření však ukázalo, že zatímco tyto náklady zůstaly od roku 1995 do roku 1999 na zhruba stejné úrovni, hodnota tržeb výrobců Společenství se dramaticky snížila (o 39 %) v důsledku snížení cen.
2. Závěr
(30) Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další argumenty ohledně příčiny újmy, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství, potvrzuje se závěr uvedený v bodech 74 a 75 odůvodnění nařízení o prozatímním clu, že újmu způsobily výrobnímu odvětví Společenství dovozy SBR z Tchaj-wanu.
G. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
1. Zájem výrobního odvětví Společenství
(31) Protože nebyly obdrženy žádné připomínky ohledně zájmu výrobního odvětví Společenství, potvrzují se závěry bodů 77 – 81 odůvodnění nařízení o prozatímním clu.
2. Důsledky pro uživatele
(32) Po přijetí nařízení, kterým se ukládá prozatímní opatření, dva dovozci ve Společenství projevili obavy o důsledky těchto opatření pro zákazníky.
Stojí za povšimnutí, že jedna z těchto společností dovážela od Tchaj-wanského výrobce, který v tomto řízení nespolupracoval, a tento dovozce byl podroben prozatímní kumulované subvenční a dumpingové sazbě cla ve výši 28,2 %.
Jestliže však budou uložena konečná opatření, všichni dovozci budou mít možnost volit mezi nákupem SBR od výrobců Společenství, od jednoho ze spolupracujících výrobců v Tchaj-wanu anebo z jiného zdroje, nepodrobeného těmto opatřením.
(33) V důsledku toho se odhaduje, že průměrné zvýšení cen způsobené konečnými opatřeními by mohlo představovat 1,1 %.
Během šetření se potvrdilo, že takové zvýšení cen bude mít pravděpodobně omezený vliv na uživatele.
Dopad cel na několik typických uživatelů byl zkoumán v době, kdy SBR představoval 40 % jejich výrobních nákladů.
Zjistilo se, že uložení uvedených opatření by snížilo ziskovost v průměru o 0,3 % pro tu část jejich podnikání, která se týká SBR.
(34) Dále, protože převážná většina uživatelů ve Společenství nakupuje hlavní část svého SBR od výrobců ve Společenství, nezaznamenají u této větší části svých nákupů žádné cenové zvýšení.
(35) Konečně, protože dovozci ve Společenství nepředložili žádné další doklady a protože uživatelé ve Společenství nepředložili žádné připomínky, závěr bodu 86 odůvodnění nařízení o prozatímním clu se potvrzuje.
3. Závěr
(36) Nové předložené argumenty týkající se určení zájmu Společenství se nepovažují za takové, které by mohly zvrátit závěr, že neexistují žádné závažné důvody proti uložení antidumpingových opatření.
Proto se prozatímní závěry potvrzují.
H. KONEČNÝ PRŮBĚH ŠETŘENÍ
(37) Vzhledem k dosaženým závěrům o dumpingu, újmě, příčinách a zájmu Společenství se má za to, že mají být přijata konečná antidumpingová opatření, aby se zabránilo způsobení další újmy výrobnímu odvětví Společenství dumpingovými dovozy z Tchaj-wanu.
1. Úroveň odstranění újmy
(38) Jak bylo uvedeno v bodě 91 odůvodnění nařízení o prozatímním clu, úroveň cen nepůsobící újmu byla určena tak, že k prodejní ceně výrobního odvětví Společenství se připočetla jeho průměrná skutečná ztráta a dále zisková přirážka 8 %, což by při absenci dumpingových dovozů z dotyčné země pokrylo výrobní náklady výrobního odvětví Společenství a umožňovalo mu dosažení přiměřeného zisku.
2. Forma a úroveň cla
(39) Podle čl. 7 odst. 2 základního nařízení má sazba antidumpingového cla odpovídat dumpingovému rozpětí, pokud dumpingové rozpětí není nižší.
(40) To vedlo ke stanovení následujících sazeb antidumpingového cla pro spolupracující výrobce na Tchaj-wanu:
–Chi Mei Corporation _BAR_ 9,1 % _BAR_
–Lee Chang Yung Chemical Industry Corporation _BAR_ 5,3 %. _BAR_ (41) Pro ty vyvážející výrobce, kteří neodpověděli na dotazník Komise nebo nereagovali jinak, bylo dumpingové rozpětí stanoveno na základě dostupných skutečností, podle čl. 18 odst. 1 základního nařízení.
(42) Tito výrobci představují asi 70 % vývozů dotyčného výrobku z Tchaj-wanu do Společenství.
Proto bylo považováno za vhodné stanovit zbytkové dumpingové rozpětí na úrovni vyšší, než je nejvyšší dumpingové rozpětí určené pro spolupracující společnost.
Proto bylo zbytkové dumpingové rozpětí stanoveno na základě druhů výrobku s nejvyšším specifickým dumpingovým rozpětím, tj. 20 %.
I. VYBRÁNÍ PROZATÍMNÍHO CLA
(43) Vzhledem k rozsahu dumpingu zjištěného u vyvážejících výrobců a z hlediska závažnosti újmy způsobené výrobnímu odvětví Společenství se považuje za nutné, aby částky zajištěné formou prozatímního antidumpingového cla podle nařízení (ES) č. 1091/2000 byly konečně vybrány v rozsahu částky uložených konečných cel,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo z dovozu termoplastického styren-butadien-styrenového kaučuku kódů KN ex40021900 a ex400299 (kódy TARIC 4002190010, 4002991010 a 4002999091), pocházejícího z Tchaj-wanu.
2. Sazba konečného antidumpingového cla, která se vztahuje na čistou cenu franko hranice Společenství před proclením, je pro výrobky vyrobené následujícími společnostmi tato:
Společnost _BAR_ _BAR_ Sazba cla _BAR_ Doplňkový kód TARIC _BAR_
Všechny ostatní Tchaj-wanské společnosti _BAR_ 20 % _BAR_ A999 _BAR_ 3. Pokud není uvedeno jinak, použijí se platná ustanovení týkající se cel.
Článek 2
Částky zajištěné pomocí prozatímních antidumpingových cel z dovozu z Tchaj-wanu podle nařízení (ES) č. 1091/2000 se vyberou ve výši konečně uložené celní sazby.
Zajištěné částky, které převyšují konečné sazby antidumpingových cel, se uvolňují.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1994/2000
ze dne 18. září 2000,
kterým se ukládá konečné vyrovnávací clo a konečné vybrání prozatímního vyrovnávacího cla uloženého na dovoz styrén-butadien-styrénového termoplastického elastomeru pocházejícího z Tchaj-wanu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2026/97 ze dne 6. října 1997 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí [1], které nejsou členy Evropského společenství, a zejména na články 14 a 15 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise předložený po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. PROZATÍMNÍ OPATŘENÍ
(1) Nařízením Komise (ES) č. 1092/2000 [2] (dále jen "nařízení o prozatímním clu") byla uložena prozatímní vyrovnávací cla na dovoz styrén-butadien-styrénového termoplastického elastomeru (dále jen "SBR") spadajícího pod kódy kombinované nomenklatury KN č. 40021900 a ex400299 a pocházejícího z Tchaj-wanu do Společenství.
(2) V důsledku souběžného antidumpingového šetření byla podle nařízení Komise (ES) č. 1091/2000 [3] uložena na dovoz SBR pocházejícího z Tchaj-wanu do Společenství prozatímní antidumpingová cla.
B. NÁSLEDNÝ POSTUP
(3) Po oznámení základních skutečností a faktorů, na jejichž základě bylo rozhodnuto uložit prozatímní opatření, předložilo několik dotčených stran své písemné připomínky. V souladu s ustanoveními čl. 11 odst. 5 nařízení Rady (ES) č. 2026/97 (dále jen "základní nařízení") byla všem dotčeným stranám, které o to požádaly, poskytnuta možnost slyšení před Komisí.
(4) Komise pokračovala ve vyhledávání a ověřování všech informací, které považovala za nutné pro své konečné závěry.
(5) Všechny strany byly informovány o základních skutečnostech a faktorech, na jejichž základě je zamýšleno doporučit uložení konečného vyrovnávacího cla na dovozy SBR pocházejícího z Tchaj-wanu a konečné vybrání částek zajištěných formou prozatímního cla na tyto dovozy.
Byla jim rovněž poskytnuta lhůta, ve které mohly po tomto sdělení učinit svá vyjádření.
(6) Ústní a písemné připomínky předložené dotčenými stranami byly zváženy a ty, které byly uznány za správné, byly vzaty v úvahu pro konečné závěry.
(7) Po projednání prozatímních závěrů na základě informací shromážděných od té doby se přijímá závěr, že hlavní závěry uvedené v prozatímním nařízení mají být potvrzeny.
C. DOTYČNÝ VÝROBEK A PODOBNÝ VÝROBEK
(8) Dotyčným výrobkem je styrén-butadien-styrénový termoplastický elastomer, který lze v současnosti zařadit pod kódy KN ex40021900 a ex400299.
(9) Jeden dovozce ve Společenství tvrdil, že SBR dovezený z Tchaj-wanu má odlišnou pružnost a pevnost než SBR vyrobený ve Společenství.
Šetření Komise však zjistilo, že výrobci na Tchaj-wanu vyrábějí různé druhy SBR s přesně stejným složením, jaké mají zmíněné druhy vyráběné ve Společenství.
Šetření také ukázalo, že ačkoli kvalita dovozů SBR z Tchaj-wanu mohla být u jedné společnosti nižší v letech 1995 a 1996, kdy tato společnost zahájila svou výrobu SBR, dosáhla kvalita rychle úrovně srovnatelné s kvalitou SBR vyráběného ve Společenství.
Konečně šetření ukázalo, že uživatelé ve Společenství nečiní žádné rozdíly v kvalitě mezi SBR z Tchaj-wanu a ze Společenství.
Komise dospěla k závěru, že SBR dovážený z Tchaj-wanu a SBR vyráběný ve Společenství sdílejí stejné vlastnosti a stejnou úroveň kvality.
(10) Další dovozce ve Společenství tvrdil, že nenastavený a olejem nastavený SBR mají být považovány za dva odlišné výrobky, a argumentoval tím, že nenastavený a olejem nastavený SBR používají různá průmyslová odvětví.
Různí výrobci a uživatelé SBR však Komisi potvrdili, že mnozí uživatelé ve Společenství, zejména v obuvnickém průmyslu, nerozlišují mezi nenastaveným a olejem nastaveným SBR.
Proto se přijímá závěr, že trhy se nenastaveným a s olejem nastaveným SBR nelze rozlišovat.
(11) Tatáž společnost také argumentovala tvrzením, že nenastavený a olejem nastavený SBR se těsně blíží jiným druhům výrobků, např. styrén-izoprén-styrénovému elastomeru (dále jen "SIS"), který rovněž vyrábějí výrobci SBR ve Společenství.
Tato společnost tvrdila, že neexistuje žádné oprávnění pro rozlišování mezi SBR a těmito jinými výrobky.
Šetření však ukázalo, že nenastavený i olejem nastavený SBR mají přesně stejné fyzikální složení butadienu a styrénu, přičemž jediným rozdílem je přidání oleje na konci výrobního procesu. Toto fyzikální složení jasně odlišuje SBR od jiných výrobků, např. od SIS.
Proto se přijímá závěr, že pro účel tohoto šetření se ve smyslu čl.
1 odst. 4 základního nařízení mají nenastavený i olejem nastavený SBR považovat za jediný odlišný výrobek.
(12) Protože nebyl předložen žádný další argument, závěry předložené v bodech 15 až 18 odůvodnění nařízení o prozatímním clu se potvrzují.
D. SUBVENCE
(13) Závěry nařízení o prozatímním clu týkající se subvencí podléhajících vyrovnávání, které vyvážející výrobci obdrželi, se potvrzují s konečnou platností, pokud v tomto dokumentu nebude výslovně stanoveno jinak.
I. VŠEOBECNÉ OTÁZKY
1. Výpočet obvyklé komerční úrokové míry
(14) Prozatímně bylo rozhodnuto uplatňovat pro účely tohoto šetření všeobecnou úrokovou míru 9 %.
Tato míra byla určena na základě informací získaných během šetření, které byly pokládány pro tento účel za vhodné.
Tchaj-wanská vláda vyslovila námitku proti spolehlivosti této míry.
(15) Vzhledem k této námitce byla všeobecně použitelná úroková míra Komisí přepočtena.
Příslušná referenční úroková míra se stanovuje ve výši 7,99 % a byla získána použitím průměru komerčních úrokových měr uplatňovaných během doby šetření osmi nejvýznamnějšími domácími bankami na Tchaj-wanu.
Tyto úrokové míry jsou veřejně přístupné a jsou součástí měsíčních finančních statistik zveřejňovaných odborem hospodářského výzkumu centrální banky Čínské republiky.
2. Uplatnění úrokové míry při výpočtu výše subvence
(16) Tchaj-wanská vláda vyslovila argument, že metodiku připočítávání úroků k nominální hodnotě subvence nelze použít na údajné subvence ve formě daňových úlev, protože daňové úlevy, které společnosti požadovaly, se uplatňují pouze při každoročním daňovém přiznání, které se podává ke dni 31. března následujícího roku.
Tchaj-wanská vláda proto tvrdila, že do tohoto data není žádná taková úleva poskytována.
(17) Jako odpověď na tento argument se má za to, že tato úleva je poskytována v každém roce, protože ji tvoří snížení přímé daně, která je splatná každoročně.
Proto má úleva zahrnovat také úrokový prvek spočívající v tom, že částku rovnající se takovým daňovým úsporám si není třeba vypůjčovat na volném trhu.
II. JEDNOTLIVÉ SYSTÉMY
1. Půjčky se zvýhodněnou úrokovou mírou – pobídky na podporu automatizace a pobídky proti znečisťování životního prostředí
(18) Tyto systémy jsou popsány v bodech 32 až 41 nařízení o prozatímním clu. Jsou založeny na ustanovení čl.
21 odst. 1 zákona o modernizaci průmyslu.
(19) Tchaj-wanská vláda tvrdila, že tyto půjčky jsou všeobecně dostupné téměř pro všechny Tchaj-wanské firmy, proto nejsou zvláštní a nepodléhají tedy vyrovnávacím opatřením.
Je předkládáno tvrzení, že způsobilost není omezena na některé podniky, že způsobilost pro tento program je objektivní.
(20) Pokud jde o tato tvrzení, je ověřeno, že Tchaj-wanské orgány omezují přístup k "investicím do důležitých podniků nebo projektů týkajících se modernizace průmyslu nebo zlepšování průmyslové struktury", které jsou "v souladu s vládní průmyslovou politikou napomáhání zdravému rozvoji průmyslu" (článek 21 zákona o modernizaci průmyslu).
Ustanovení tohoto článku nelze pokládat za objektivní, protože stanovená kritéria nejsou neutrální, nemají ekonomický charakter a horizontální použití, protože je předem známo, že u některých podniků je pravděpodobnější, že budou v situaci, kdy mohou mít z těchto půjček prospěch jen z důvodu druhu odvětví podnikání, v němž se nacházejí.
Přínosy tohoto systému jsou proto nevyhnutně významnější pro některá odvětví než pro jiná.
Výše uvedená námitka se tudíž zamítá.
(21) Závěrem je, že tento systém je pokládán za zvláštní, protože ve smyslu čl. 3 odst.
2 písm. a) základního nařízení je omezen na určité podniky. Prozatímní závěry uvedené v bodě 37 odůvodnění nařízení o prozatímním clu se proto potvrzují.
Výpočet výše subvence
(22) Úlevy pro vyvážející výrobce byly vypočteny způsobem vysvětleným v bodech 38 až 40 odůvodnění nařízení o prozatímním clu.
(23) Úlevy získané dvěmi společnostmi zmíněnými v nařízení o prozatímním clu představovaly 0,07 %.
U firmy Chi Mei se tento podíl nyní snížil na 0,06 % v důsledku změny uplatněné úrokové míry.
2. Osvobození od dovozního cla – nákupy nového zařízení a zařízení proti znečisťování životního prostředí
(24) Právním základem pro tento údajný systém subvencí podléhajících vyrovnávacím opatřením jsou dodatečné poznámky 3 a 9 kapitoly 84, dodatečné poznámky 4 a 5 kapitoly 85 a dodatečné poznámky 1 a 2 kapitoly 90 Celního dovozního sazebníku a zařazení dovozního a vývozního zboží Čínské republiky (dále jen "celní kodex").
(25) Tchaj-wanská vláda tvrdila, že tento celní program se neshoduje se žádnou z definic, které jsou uvedeny v článku 2 základního nařízení, zejména proto, že nedochází k žádnému převodu finančních prostředků, neposkytuje se žádné zboží nebo služby ani žádná podpora cen nebo příjmu.
Toto tvrzení je nutno odmítnout, protože tento systém zahrnuje finanční příspěvek od Tchaj-wanské vlády ve formě dovozních cel, která jsou jinak splatná jako samozřejmá podle čl. 2 odst.
(26) Tchaj-wanská vláda také tvrdila, že s tímto systémem, který je popsán v bodech 44 až 54 nařízení o prozatímním clu, se zachází jako s řádnou součástí domácího celního řádu. I kdyby celní program byl subvencí, podle čl. 3 odst. 2 písm. a) základního nařízení nepodléhá vyrovnávacím opatřením.
(27) Zejména tvrdila, že tento systém osvobození od dovozního cla je dostupný všem Tchaj-wanským společnostem, které chtějí nakupovat zařízení, které není doma vyráběno, a proto jej nelze považovat za zvláštní, protože okruh společností, které si přejí využít tohoto osvobození, není omezený a je spravován na základě objektivních a neutrálních kritérií.
(28) Má se za to, že ustanovení dodatečných poznámek k celnímu sazebníku nemají ekonomický charakter a horizontální použití ve smyslu čl. 3 odst.
2 písm. b) základního nařízení, protože používání tohoto systému se omezuje pouze na některé podniky. Aby podniky mohly požívat výhod tohoto systému, musejí být v rejstříku zapsanými kvalifikovanými výrobci nebo podniky technických služeb, které využívají tento systém k dovozu strojního zařízení, vybavení a přístrojů pro prevenci znečisťování vzduchu a vody, hluku či vibrací, pro ekologické kontroly a zkoušky, nakládání s odpady, výzkum, pokusy nebo zkoumání a analýzu, uvedených pod položkami zvláštních kapitol celního kodexu.
(29) Výše uvedená tvrzení se zamítají a prozatímní závěry uvedené v bodu 52 odůvodnění nařízení o prozatímním clu se potvrzují.
Výpočet výše subvence
(30) Úlevy pro vyvážející výrobce byly vypočteny způsobem vysvětleným v bodu 53 nařízení o prozatímním clu.
(31) Úlevy získané těmito dvěma vyvážejícími společnostmi představovaly 0,05 %, resp. 0,04 %.
3. Osvobození od cla – dovozy surovin
(32) Tento údajný systém subvencí podléhajících vyrovnávacím opatřením, který je popsán v bodech 55 až 60 nařízení o prozatímním clu, má svou právní základnu v dodatečné poznámce 6 kapitoly 29 celního kodexu.
(33) Tchaj-wanská vláda tvrdila, že tento program se neshoduje se žádnou z definic subvence uvedených v článku 2 základního nařízení, zejména proto, že nedochází k žádnému přímému převodu finančních prostředků, neposkytuje se žádné zboží nebo služby ani žádná podpora cen nebo příjmu.
Toto tvrzení je nutno odmítnout, protože tento systém zahrnuje finanční příspěvek od Tchaj-wanské vlády ve formě dovozních cel, která jsou jinak splatná jako samozřejmá podle čl. 2 odst.
(34) Tchaj-wanská vláda tvrdila, že s tímto systémem se zachází jako s řádnou součástí domácího celního řádu. I kdyby tento celní program byl subvencí, podle čl.
3 odst. 2 písm. a) základního nařízení nepodléhá vyrovnávacím opatřením.
(35) Bylo vysloveno tvrzení, že tato osvobození od dovozního cla na dovoz surovin, které se na Tchaj-wanu nevyrábějí nebo nejsou dostatečně k dostání na místním trhu, se ve skutečnosti neomezují na některé společnosti, protože kritéria pro povolení těchto osvobození jsou objektivní a neutrální).
(36) Tento systém se výslovně omezuje na dané výrobce, kteří podléhají předpisům pro správu továren, pro dovoz surovin zvláště uvedených v seznamech, v tomto případě chemikálií, které se používají výlučně při výrobě plastů, umělých vláken, elastomeru a petrochemických meziproduktů chemickým zpracováním, a navíc za předpokladu, že tyto chemikálie se na Tchaj-wanu ještě nevyrábějí v dostatečném množství.
V důsledku toho Komise zjišťuje, že tento systém je výslovně omezen na některé podniky, které odpovídají podmínkám uvedeným v ustanoveních zmíněné dodatečné poznámky celního kodexu.
Tyto podmínky se nepovažují za neutrální nebo mající ekonomický charakter a horizontální použití.
(37) Jeden vývozce poukázal na to, že se zdá, že veškeré výpočty byly provedeny na podnikové úrovni – s výjimkou výpočtů osvobození od cla na suroviny; tato společnost tudíž argumentovala, že úroveň této subvence by také měla být vypočtena na podnikové úrovni.
(38) Jako odpověď na tento argument by mělo být jasné, že jestliže výhoda subvence je omezena na určitý výrobek, jmenovatel pro určení výše subvence by měl odrážet pouze tržby (nebo vývozy) dotyčného výrobku.
Není-li zde tomu tak, jmenovatelem by měly být celkové tržby (nebo vývozy).
(39) Jak tyto společnosti správně uvedly, Komise při svých výpočtech sledovala tento přístup pro osvobození od cla na suroviny.
V tomto konkrétním případě byly zjišťovány pouze přínosy za dotyčný výrobek a podle toho byl použit odpovídající jmenovatel tržeb.
U všech ostatních zmíněných systémů bylo zjištěno, že přínosy se neomezovaly na určitý výrobek, a proto byly použity jako jmenovatel celkové tržby.
(40) Prozatímní závěry uvedené v bodě 60 odůvodnění nařízení o prozatímním clu se proto potvrzují.
Výpočet výše subvence
(41) Úlevy pro vyvážející výrobce byly vypočteny způsobem vysvětleným v bodě 62 odůvodnění nařízení o prozatímním clu.
(42) Úlevy získané těmito dvěma vyvážejícími společnostmi se pohybovaly v rozpětí od 0,61 % do 0,97 %.
4. Daňové úlevy a osvobození od daně
(43) Protože ohledně těchto systémů nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se závěry uvedené v bodech 22 až 31 odůvodnění nařízení o prozatímním clu.
5. Výše subvencí podléhajících vyrovnávacím opatřením
(44) Pro spolupracující společnosti byly stanoveny následující míry domácích subvencí:
Celková výše subvence _BAR_ 1,50 % _BAR_ 1,04 % _BAR_
E. ÚJMA
1. Definice průmyslu Společenství
(45) Protože k definici průmyslu nedošly žádné připomínky, závěry v bodu 67 odůvodnění nařízení o prozatímním clu se potvrzují.
2. Spotřeba ve Společenství
(46) Protože ke spotřebě ve Společenství nedošly žádné připomínky, její ocenění uvedené v bodu 68 odůvodnění nařízení o prozatímním clu se potvrzuje.
3. Dovozy SBR z Tchaj-wanu do Společenství
a) Objem dovozů, tržní podíl a průměrná cena dovozů
(47) Protože k objemu dovozů z Tchaj-wanu do Společenství, tržnímu podílu a průměrné ceně dovozů nedošly žádné připomínky, ocenění uvedená v bodech 69 až 72 odůvodnění nařízení o prozatímním clu se potvrzují.
b) Podtržení cen
(48) Připomíná se, že cenové podtržení bylo prozatímně zjištěno na základě porovnání vývozní ceny (CIF na hranice Společenství se zaplaceným clem) s cenami účtovanými průmyslem Společenství (EXW).
Prodejní ceny uvažované pro podobné druhy výrobků byly ceny pro nezávislé zákazníky po odečtení srážek a slev.
(49) Jak je uvedeno v bodu 9 odůvodnění, došlo několik připomínek ke srovnatelnosti jednotlivých druhů výrobků; zjistilo se však, že SBR dovážený z Tchaj-wanu a SBR vyrobený ve Společenství sdílejí stejné vlastnosti.
(50) Tyto připomínky neovlivnily závěry prozatímního nařízení, které vedly k průměrnému rozpětí cenového podtržení, vyjádřenému procentním podílem průměrných prodejních cen průmyslu Společenství, a to ve výši 12,3 %.
4. Hospodářská situace průmyslu Společenství
(51) Jeden dovozce ve Společenství poukázal na to, že za rok 1995 nebyly vypočteny zásoby a výnosnost.
Jak bylo uvedeno v bodech 81 a 82 odůvodnění nařízení o prozatímním clu, přesná čísla o zásobách a výnosnosti nemohla být získána kvůli změnám účetních systémů v jedné společnosti a změnám struktury v jiné společnosti.
Šetření v každém případě ukázalo, že výnosnost byla vyšší v roce 1995 než v roce 1996.
To podtrhuje konstatování újmy.
(52) Protože nebyly obdrženy žádné další připomínky k údajům o výrobě, kapacitě, objemu tržeb, o prodejní ceně, tržním podílu, zásobách, ziskovosti, investicích a zaměstnanosti v průmyslu Společenství, závěry uvedené v bodech 76 až 84 odůvodnění nařízení o prozatímním clu se potvrzují.
(53) Na základě výše uvedeného byl učiněn závěr, že průmysl Společenství utrpěl významnou újmu, jak bylo uvedeno v bodu 90 odůvodnění nařízení o prozatímním clu.
F. PŘÍČINY
1. Účinek dumpingových dovozů
(54) Tchaj-wanská vláda a jeden dovozce ve Společenství tvrdili, že vysoká úroveň tržního podílu průmyslu Společenství (v době šetření 89 %) ukazuje, že průmyslu Společenství nemohly způsobit újmu dovozy z Tchaj-wanu, které mají mnohem menší tržní podíl (6,1 %).
V tomto případě bylo konstatováno, že dovozy z Tchaj-wanu se svým silným tlakem na ceny na konkurenčním a transparentním trhu (12,3 % podtržení během doby šetření) představovaly značný tlak na průmysl Společenství.
Aby si průmysl Společenství mohl udržet svůj tržní podíl, musel následovat klesající cenový trend (–47 % snížení cen od roku 1995 do doby šetření).
V důsledku toho utrpěl průmysl Společenství těžké ztráty (od roku 1996 do doby šetření se ziskovost změnila z +14,9 % na –9,8 %).
Konečně se má za to, že vysoký tržní podíl celého průmyslu Společenství jej neuchránil před nekalou dumpingovou konkurencí z Tchaj-wanu a že cenový tlak v důsledku Tchaj-wanských dovozů je závažnou příčinou újmy, kterou tento průmysl utrpěl.
2. Další faktory
(55) Tchaj-wanská vláda tvrdila, že zvýšené investice výrobců Společenství vytvořily silnější konkurenci mezi těmito výrobci a vedly ke újmě způsobené těmito konkurenčními silami.
Šetření však ukázalo, že investice, jak je uvedeno v bodě 83 odůvodnění nařízení o prozatímním clu, od roku 1995 kolísají a nevykazují růstový trend uváděný Tchaj-wanskou vládou.
Investice zůstaly na dosti nízké úrovni, která odpovídá normální modernizaci strojního zařízení.
Nejvýznamnější investice uskutečnili výrobci před rokem 1995, v době, kdy zřizovali své výrobní jednotky.
(56) Tchaj-wanská vláda rovněž tvrdila, že újma, kterou utrpěl průmysl Společenství, mohla být způsobena zvýšením cen surovin.
Jak však bylo uvedeno v bodu 108 odůvodnění nařízení o prozatímním clu, ceny surovin od roku 1995 kolísají a nevykazují žádný zvláštní trend.
Pravděpodobnější je, že jejich změny jsou cyklické, a proto nemohou rozumně vysvětlit stálé snižování cen SBR od roku 1995.
(57) Jeden dovozce ve Společenství tvrdil, že újma, kterou utrpěl průmysl Společenství, mohla být způsobena zvýšením výrobních a prodejních nákladů a všeobecných administrativních nákladů.
Šetření však ukázalo, že zatímco tyto náklady zůstaly od roku 1995 do roku 1999 na zhruba stejné úrovni, hodnota tržeb výrobců Společenství se v důsledku snížení cen dramaticky snížila (o 39 %).
3. Závěr
(58) Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další argumenty ohledně příčiny újmy, kterou utrpěl průmysl Společenství, potvrzuje se závěr uvedený v bodech 110 a 111 odůvodnění nařízení o prozatímním clu, že újmu způsobily průmyslu Společenství dovozy SBR z Tchaj-wanu.
G. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
1. Zájem průmyslu Společenství
(59) Protože nebyly obdrženy žádné připomínky ohledně zájmu průmyslu Společenství, potvrzují se závěry bodů 113 až 117 odůvodnění nařízení o prozatímním clu.
2. Důsledky pro uživatele
(60) Po přijetí nařízení, kterým se ukládá prozatímní opatření, dva dovozci ve Společenství projevili obavy o důsledky těchto opatření pro zákazníky.
Stojí za povšimnutí, že jedna z těchto společností dovážela od Tchaj-wanského výrobce, který v tomto řízení nespolupracoval, a tento dovozce byl podroben prozatímní kumulované subvenční a dumpingové sazbě cla ve výši 28,2 %.
Jestliže však budou uložena konečná opatření, všichni dovozci budou mít možnost volit mezi nákupem SBR od výrobců Společenství, od jednoho ze spolupracujících výrobců v Tchaj-wanu anebo z jiného zdroje, nepodrobeného těmto opatřením.
(61) V důsledku toho se odhaduje, že průměrné zvýšení cen způsobené konečnými opatřeními by mohlo představovat 1,1 %.
Během šetření se potvrdilo, že takové zvýšení cen bude mít na uživatele pravděpodobně omezený vliv.
Vliv cel na několik typických uživatelů byl zkoumán v době, kdy SBR představoval 40 % jejich výrobních nákladů.
Zjistilo se, že uložení uvedených opatření by snížilo ziskovost za příslušnou část jejich podnikání týkajícího se SBR v průměru o 0,3 %.
(62) Dále, protože převážná většina uživatelů ve Společenství nakupuje hlavní část svého SBR od výrobců Společenství, nezaznamená u zbývající větší části svých nákupů žádné zvýšení cen.
(63) Konečně, protože dovozci ve Společenství nepředložili žádné další doklady a protože uživatelé ve Společenství nepředložili žádné připomínky, potvrzuje se závěr bodu 123 odůvodnění nařízení o prozatímním clu.
3. Závěr
(64) Nové předložené argumenty týkající se určení zájmu Společenství se nepovažují za takové, které by mohly zvrátit závěr, že neexistují žádné závažné důvody proti uložení vyrovnávacích opatření.
Proto se prozatímní závěry potvrzují.
H. KONEČNÝ PRŮBĚH ŠETŘENÍ
(65) Vzhledem k dosaženým závěrům o dumpingu, újmě, příčinách a zájmu Společenství se má za to, že se mají uložit konečná vyrovnávací opatření, aby se zabránilo způsobení dalšího poškození průmyslu Společenství subvencovanými dovozy z Tchaj-wanu.
1. Úroveň eliminace škody
(66) Jak bylo uvedeno v bodě 127 odůvodnění nařízení o prozatímním clu, úroveň cen nepůsobící újmu byla určena tak, že k prodejní ceně průmyslu Společenství se připočetla jeho průměrná skutečná ztráta a dále zisková přirážka 8 %, což by při absenci subvencovaných dovozů z dotyčné země pokrylo výrobní náklady průmyslu Společenství a umožňovalo mu dosažení přiměřeného zisku.
2. Forma a úroveň cla
(67) Podle čl. 24 odst. 1 základního nařízení nesmí být žádný výrobek podroben jak antidumpingovému clu, tak vyrovnávacímu clu za účelem řešení jedné a téže situace vyplývající z dumpingu nebo subvencování vývozu. Systémy subvencí, jichž se toto řízení týká, nepředstavují vývozní subvence ve smyslu čl. 3 odst. 4 písm. a) základního nařízení. Tyto subvence tedy ovlivňují jak vývozní, tak i domácí ceny vyvážejících výrobců, takže neovlivňují dumpingové rozpětí.
(68) Podle čl. 15 odst. 1 základního nařízení má výše vyrovnávacího cla odpovídat dumpingovému rozpětí, pokud rozpětí újmy není nižší.
(69) To vedlo k následujícím sazbám vyrovnávacího cla pro spolupracující výrobce na Tchaj-wanu:
– Chi Mei Corporation _BAR_ 1,5 %, _BAR_
– Lee Chang Yung Chemical Industry Corporation _BAR_ 1,0 %. _BAR_ (70) Jak je vysvětleno v bodu 129 nařízení o prozatímním clu, podíl uvedených dvou spolupracujících vyvážejících společností na dovozu SBR pocházejícího z Tchaj-wanu do Evropského společenství představoval v období šetření necelých 30 %.
(71) Šetření ukázalo existenci subvencí podléhajících vyrovnávajícím opatřením, které jsou dostupné nespolupracujícím vývozcům.
Má se za to, že absence spolupráce je důsledkem toho, že tito výrobci využívají subvencí podléhajících vyrovnávacím opatřením a mají z nich přínos ve výši přesahující minimální úroveň.
Podle článku 28 základního nařízení, na základě informací obsažených ve stížnosti a závěrech šetření a proto, aby nebyla nespolupráce odměňována, se považuje za vhodné stanovit zbytkovou úroveň vyrovnávacího cla na úrovni 8,2 %.
I. VYBRÁNÍ PROZATÍMNÍHO CLA
(72) Vzhledem k výši subvencí podléhajících vyrovnávacím opatřením zjištěné u vyvážejících výrobců a z hlediska vážnosti újmy způsobené průmyslu Společenství se považuje za nutné, aby částky zajištěné formou prozatímního vyrovnávacího cla podle nařízení (ES) 1092/2000 byly konečně vybrány ve výši sazby cel konečně uložených.
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné vyrovnávací clo na dovozy styrén-butadien-styrénového termoplastického elastomeru spadajícího pod kódy kombinované nomenklatury KN ex40021900 a ex400299 (kódy TARIC 4002190010, 4002991010 a 4002999091) a pocházejícího z Tchaj-wanu.
2. Sazba konečného vyrovnávacího cla, která se vztahuje na cenu franko hranice Společenství před proclením na výrobky vyrobené následujícími společnostmi, je tato:
Společnost _BAR_ _BAR_ Sazba cla _BAR_ Dodatečný kód TARIC _BAR_
Všechny ostatní Tchaj-wanské společnosti _BAR_ 8,2 % _BAR_ A999 _BAR_ 3. Pokud není uvedeno jinak, použijí se platná ustanovení týkající se cel.
Článek 2
Částky zajištěné pomocí prozatímního vyrovnávacího cla uloženého na dovoz pocházející z Tchaj-wanu podle nařízení (ES) č. 1092/2000 se s konečnou platností vyberou ve výši konečně uložené celní sazby.
Zajištěné částky nad výši konečných vyrovnávacích cel se uvolňují.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1995/2000
ze dne 18. září 2000
o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu směsí močoviny a dusičnanu amonného pocházejících z Alžírska, Běloruska, Litvy, Ruska a Ukrajiny a konečném výběru uložených prozatímních cel a o zastavení antidumpigového řízení týkajícího se dovozů ze Slovenské republiky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise předložený po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. PROZATÍMNÍ OPATŘENÍ
(1) Komise nařízením (ES) č. 6l7/2000 [2] (dále jen "prozatímní nařízení") uložila prozatímní antidumpingové clo z dovozu směsí močoviny a dusičnanu amonného kódu KN 31028000 a pocházejících z Alžírska, Běloruska, Litvy, Ruska a Ukrajiny a prozatímně přijala závazek nabídnutý alžírským vyvážejícím výrobcem.
(2) V témž nařízení byl prozatímně učiněn závěr, že na dovozy dotyčných výrobků pocházejících ze Slovenska, které byly rovněž podrobeny témuž šetření, nemá být uloženo žádné antidumpingové clo, protože se nezjistilo, že tyto dovozy způsobily významnou škodu výrobnímu odvětví Společenství.
B. NÁSLEDNÝ POSTUP
(3) Po oznámení základních skutečností a faktorů, na jejichž základě bylo rozhodnuto uložit prozatímní opatření vůči dovozu směsí močoviny a dusičnanu amonného pocházejících z Alžírska, Běloruska, Litvy, Ruska a Ukrajiny (dále jen "oznámení"), předložilo několik dotčených stran své písemné připomínky.
Stranám, které o to požádaly, byla poskytnuta také možnost ústního slyšení před Komisí.
(4) Komise pokračovala ve vyhledávání a ověřování všech informací, které považovala za nutné pro své konečné závěry.
(5) Všechny strany byly informovány o základních skutečnostech a faktorech, na jejichž základě se zamýšlí doporučit uložení konečných antidumpingových cel a konečné vybrání částek zajištěných formou prozatímních cel.
Byla jim rovněž poskytnuta lhůta, ve které mohly po tomto sdělení učinit svá vyjádření.
(6) Ústní a písemné připomínky předložené stranami byly zváženy a v případech, kde to bylo uznáno za správné, byly prozatímní závěry příslušně upraveny.
C. DOTYČNÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
(7) Jak je uvedeno v bodu 8 odůvodnění prozatímního nařízení, dotyčným výrobkem je směs močoviny a dusičnanu amonného, kapalné dusíkaté hnojivo používané v zemědělství.
Má se za to, že všechny směsi močoviny a dusičnanu amonného, bez ohledu na obsah dusíku, mají stejné základní fyzikální a chemické vlastnosti, a proto představují pro účely tohoto šetření jediný výrobek.
(8) Vzhledem k výše uvedenému a protože nebyly žádnou příslušnou stranou předloženy žádné nové argumenty ve vztahu k prozatímním závěrům Komise o dotyčném výrobku a vysloveným úvahám o obdobném výrobku, potvrzují se skutečnosti a závěry uvedené v bodech 8 a 9 prozatímního nařízení.
D. DUMPING
1. Alžírsko
a) Běžná hodnota
(9) Spolupracující vyvážející výrobce tvrdil, že jeho výrobní náklady byly nesprávně vypočteny, protože Komise nevzala v úvahu skutečnost, že na dovezené suroviny použité při výrobě dotyčného výrobku na vývoz nebylo zaplaceno žádné clo.
Tvrdil rovněž, že Komise nesprávně určila přepravní náklady z továrny do přístavu.
(10) Obě tvrzení byla prozkoumána.
Pokud jde o dovozní clo, bylo toto tvrzení shledáno správným.
Vypočtená běžná hodnota byla proto přepočtena s přihlédnutím k tomuto faktoru.
Pokud jde o tvrzení o přepravních nákladech, bylo zamítnuto, protože nebylo doloženo žádnou informací.
Zbývající závěry o běžné hodnotě, uvedené v bodech odůvodnění 11 a 12 prozatímního nařízení, se potvrzují.
b) Vývozní cena – srovnání
(11) K této otázce nebyly předloženy žádné připomínky, a tudíž se potvrzují prozatímní závěry uvedené v bodech 13 a 14 odůvodnění prozatímního nařízení.
c) Dumpingové rozpětí
(12) K metodice použité při výpočtu dumpingového rozpětí nebyly předloženy žádné připomínky, a tudíž se potvrzuje metodika popsaná v bodu 15 odůvodnění prozatímního nařízení.
Konečné dumpingové rozpětí pro spolupracujícího vyvážejícího výrobce vypočtené na tomto základě a vyjádřené jako procento ceny CIF franko hranice Společenství činí nyní 9,7 %.
Protože veškerý dovoz dotyčného výrobku do Společenství připadá na tohoto jediného známého vyvážejícího výrobce, stanoví se zbytkové dumpingové rozpětí na stejné úrovni.
2. Litva
a) Běžná hodnota
(13) Litevský výrobce vyslovil námitku proti prozatímním závěrům Komise ve formě tvrzení, že jeho běžná hodnota, která byla vypočtena bez domácích tržeb za dotyčný výrobek, je příliš vysoká a vedla k nadměrnému dumpingovému rozpětí (7,6 %).
Tvrdil zejména, že jeho prodejní, všeobecné a správní výdaje byly nadhodnoceny a že tyto výdaje byly převzaty z odlišného souboru účetních dokladů (účetnictví za rok 1998, zkontrolované auditorem), než které byly použity pro výpočet výrobních cen (účetnictví vnitřního managementu za dobu šetření, od června 1998 do května 1999), což zkreslilo výsledky.
(14) Protože se zjistilo, že nedošlo k žádným prodejům dotyčných výrobků na domácím trhu, výše prodejních, všeobecných a správních výdajů musela být určena podle čl. 2 odst.
384/96 (dále jen "základní nařízení"). Protože neexistují žádní další domácí litevští výrobci, jejichž výše prodejních, všeobecných a správních výdajů by se mohla použít, byla výše těchto výdajů u jediného litevského výrobce určena pro "stejnou všeobecnou kategorii výrobků u dotyčného vývozce a výrobce na domácím trhu země původu".
V tomto ohledu by mělo být zmíněno, že tato společnost původně ve své odpovědi na dotazník neposkytla vůbec žádné informace o svých celkových prodejních, všeobecných a správních výdajích.
Tyto informace byly poskytnuty až po písemné urgenci Komise, přičemž byly nejen nepřesné, ale i neúplné v tom, že finanční výdaje byly vynechány.
Proto se považovalo za vhodné využít pro účely prozatímního určení spolehlivý zdroj informací (faktury za rok 1998, zkontrolované auditorem).
(15) Po zveřejnění prozatímního nařízení byly prodejní, všeobecné a správní výdaje přepočteny na základě týchž účetních dokladů vnitřního managementu, které byly použity v prozatímních závěrech k určení výrobních nákladů dotyčných výrobků.
Komise požádala o další objasnění údajů společnosti a projednala všechny informace, které obdržela od začátku šetření.
Dospěla k závěru, že tyto údaje jsou základem, který je skutečně dostatečně spolehlivý k použití.
V důsledku přepočtení prodejních, všeobecných a správních výdajů byla běžná hodnota upravena směrem dolů.
(16) Po oznámení definitivních závěrů vznesl litevský výrobce další námitky.
Všeobecně tato společnost tvrdila, že revidovaná metodika vedla k řadě nesrovnalostí v důsledku toho, že účetní údaje použité k určení prodejních, všeobecných a správních výdajů byly neúplné a nepřesné.
K této všeobecné připomínce je třeba dodat, že šlo o tytéž údaje, které byly použity pro určení výrobních nákladů, proti nimž společnost v prozatímní etapě nic nenamítala, ba dokonce velmi zdůrazňovala, že tyto účetní doklady mají být použity rovněž k určení prodejních, všeobecných a správních výdajů.
Poté společnost vznesla několik zvláštních námitek.
Za prvé tvrdila, že účetnictví vnitřního managementu vztahující se na dobu šetření podhodnocuje skutečný celkový i domácí obrat.
Tato námitka byla zamítnuta, protože společnost měla od začátku šetření dostatek příležitostí k podání úplného a přesného obrazu své situace.
Předtím neučinila žádnou zmínku o možné nepřesnosti údajů, které poskytla dřív, než se rozhodla zpochybnit konečné závěry, a dokonce ani pak nepředložila vysvětlení rozdílů v údajích o obratu.
Za druhé společnost tvrdila, že její vývozní prodejní, všeobecné a správní náklady byly v účetnictví vnitřního managementu podhodnoceny, protože v něm nebyly zahrnuty tyto náklady týkající se vývozu na jiné trhy mimo trhu Společenství, a že Komise měla tudíž odečíst větší částku z jejích celkových prodejních, všeobecných a správních nákladů, aby získala správnou výši jejích domácích prodejních, všeobecných a správních nákladů.
Tato námitka byla zamítnuta, protože uvedené náklady představovaly krajně vysoký podíl na příjmu z tržeb z vývozu na tyto ostatní trhy v porovnání s vývozy do Společenství, a také proto, že během předchozího řízení nebyla vyslovena žádná zmínka o této nesrovnalosti a nebylo poskytnuto žádné vysvětlení, proč tyto výdaje v účetnictví managementu chyběly.
Za třetí společnost tvrdila, že některé z jejích finančních nákladů nelze vztahovat na výrobu močoviny a dusičnanu amonného, protože velkou část jejího podnikání tvoří holdingové činnosti.
K tomu nutno podotknout, že výroba hnojiv představuje silně převažující část podnikání této společnosti a navíc společnost nezahrnula do své odpovědi na dotazník žádná data o finančních výdajích s argumentem, že na močovinu a dusičnan amonný se žádné takové výdaje nevztahují.
Má se za to, že všechny výdaje, které nelze přímo připisovat určitému výrobku, mají být přesto uvažovány a že při nedostatku jiného přiměřenějšího přístupu je vhodným základem pro rozdělení těchto výdajů obrat.
Tato námitka byla proto zamítnuta, s výjimkou vztahující se na "výdaje na finanční zprostředkování", které, jak se zjistilo, není třeba brát v úvahu, protože ty by neměly mít na konečné závěry žádný vliv.
Za čtvrté tato společnost tvrdila, že všeobecné a správní výdaje měly být zahrnuty pouze tehdy, pokud se týkaly výrobních činností.
Společnost předložila tabulku obsahující údaje, které byly připraveny na tomto základě jejími externími auditory.
Tato námitka byla zamítnuta, protože auditoři v dopisu, k němuž byla tabulka připojena, výslovně odmítli vyjádřit k těmto údajům své stanovisko.
Navíc je zde stejně relevantní argument, který je uveden v předchozím odstavci a týká se všeobecného způsobu rozdělování výdajů.
Zamítnuta byla rovněž podobná námitka proti rozdělení všeobecných a správních výdajů vzniklých v souvislosti s obchodními činnostmi, která nebyla podložena žádným podpůrným důkazem.
(17) Stěžovatel, Evropské sdružení výrobců hnojiv (EFMA), předložil také připomínky k metodě konstrukce běžné hodnoty u litevského výrobce a tvrdil, že Komise měla provést úpravy týkající se:
- odpisových sazeb; z toho důvodu, že sazby, které uplatnil výrobce, jsou příliš nízké a neodpovídají těm, které jsou uplatňovány v západní Evropě, a zejména ve výrobním odvětví Společenství,
- ocenění základních prostředků; z toho důvodu, že základní prostředky výrobce nebyly oceněny podle mezinárodních účetních norem,
- ceny plynu; je považovaná za příliš nízkou, je účtovaná ruským dodavatelem plynu, promítá se v abnormálně nízkých výrobních nákladech.
Stěžovatel navrhl, aby Komise přepočetla náklady výrobce na plyn na základě údajů získaných od některého dodavatele plynu ve Společenství, které se považují za nejnižší přiměřenou cenu, kterou by mohl litevský výrobce platit za plyn v době šetření.
Všechny tyto tři námitky byly prozkoumány.
Pokud jde o odpisy, většina odpisových sazeb – v žádném případě však ne všechny – byla dlouhodobější než ty, které uplatňují výrobci Společenství, avšak většinou byly tyto sazby uvnitř rozpětí zjištěného ve Společenství.
Odpisy jako procento výrobních nákladů však nebyly významně odlišné od těch, které byly zjištěny jako typické ve výrobním odvětví Společenství.
Navíc byly uvedené sazby v souladu s litevskou účetní praxí.
Bylo také zjištěno, že ocenění základních prostředků bylo uvedeno podle vnitrostátních účetních předpisů.
Proto byly tyto námitky zamítnuty.
Pokud jde o námitku týkající se cen plynu, tato otázka již byla důkladně prozkoumána v prozatímní etapě řízení a byl přijat závěr, že nejsou žádné důkazy pro tvrzení, že účtované ceny nebyly spolehlivé nebo že neodrážely skutečnou cenu dodávek.
Navíc se zjistilo, že cena zaplacená za plyn litevským výrobcem nebyla nižší, než cena udaná stěžovatelem.
Proto byla zamítnuta i tato námitka.
b) Vývozní cena – srovnání
(18) K této otázce nebyly předloženy žádné připomínky, tudíž se potvrzují prozatímní závěry uvedené v bodech 17 a 18 prozatímního nařízení.
c) Dumpingové rozpětí
(19) K metodice použité k výpočtu dumpingového rozpětí nebyly předloženy žádné připomínky, tudíž se potvrzuje metodika popsaná v bodu 19 odůvodnění prozatímního nařízení.
Konečné dumpingové rozpětí pro spolupracujícího vyvážejícího výrobce vypočtené na tomto základě s přihlédnutím k výše uvedeným změnám a vyjádřené jako procento ceny CIF franko hranice Společenství činí nyní 5,8 %.
Protože veškerý dovoz dotyčného výrobku z Litvy do Společenství připadá na tohoto jediného vyvážejícího výrobce, stanoví se zbytkové dumpingové rozpětí na stejné úrovni.
3. Bělorusko, Rusko a Ukrajina
a) Analogická země
(20) Ohledně volby Litvy jako třetí země s tržní ekonomikou nebyly předloženy žádné připomínky, tudíž se potvrzují prozatímní závěry uvedené v bodu 22 odůvodnění prozatímního nařízení.
b) Rusko
i) individuální režim
(21) Jeden spolupracující výrobce požádal, aby byla jeho žádost o individuální režim znovu zvážena, a to z toho důvodu, že jeho prodej na vývoz nebyl podroben žádnému zasahování ze strany státu.
Na podporu této žádosti předložil následující argumenty:
- podmínky jeho vývozního prodeje byly určeny svobodně,
- dozorčí radu společnosti volí každoročně akcionáři, z nichž většina jsou soukromé společnosti nebo fyzické osoby.
Členové rady jsou až na jednoho nezávislí na státu,
- směny deviz jsou prováděny při tržním kurzu.
(22) Komise žádost o individuální režim projednala, přičemž v této konečné etapě zaměřila svou analýzu hlavně na ty oblasti, které mají přímý dopad na vývozní činnost společnosti.
Z tohoto hlediska zaujala stanovisko, že argumenty předložené touto společností jsou odůvodněné, a protože měla také za to, že úroveň státního zasahování není taková, že by dovolovala obcházení opatření, jestliže by vývozcům byly poskytnuty různé sazby cla, námitku společnosti přijala.
(23) Stěžovatel vznesl ostré námitky proti udělení individuálního režimu tomuto výrobci v konečné etapě vzhledem k tomu, že Komise tuto žádost v prozatímní etapě zamítla z důvodu, že "nebyl dostatečně prost státního vlivu".
Samotný tento fakt by měl být dostatečným důvodem k tomu, aby Komise upustila od změny svého rozhodnutí.
Argumentoval tím, že slevy ruského státu na ceny plynu poskytují jeho výrobcům hnojiv nenáležitou konkurenční výhodu a že jejich prodeje na vývoz proto nelze pokládat za opravdové tržní transakce.
Vyjádřil rovněž obavy ze zvýšené možnosti obcházení cel, protože individuální rozpětí je trochu nižší než celostátní rozpětí.
Připomeňme, že rozhodnutí přijaté v prozatímní etapě se vždy projednávají z hlediska vznesených připomínek a před formulováním konečných závěrů je lze změnit.
Zatímco je stále pravda, že stát má vliv na určování cen plynu, určování běžné hodnoty na základě hodnoty konstruované v analogické zemi učinilo tento argument bezpředmětným.
Navíc bylo zjištěno, že tato společnost má volnost rozhodovat o tom, jaká množství vyveze a za jaké ceny.
V každém případě by se přijetí uvedeného argumentu rovnalo odepření individuálního režimu všem společnostem, které nesplňují podmínky pro přiznání postavení tržní ekonomiky (protože nesplňují kritéria stanovená v čl. 2 odst.
7 písm. c) základního nařízení). Pokud jde o dodatečné riziko obcházení, poukazuje se na bod 23 odůvodnění týkající se nezávislosti dotyčné ruské společnosti na státu.
ii) Srovnání
(24) Stěžovatel vznesl také námitku proti základu, na kterém byla srovnávána běžná hodnota s vývozní cenou, tj. FOB (franko paluba).
Tvrdil, že uplatnění této metody závěry zkreslilo, protože dostatečně nevzalo v úvahu rozdíl mezi vnitřními přepravními náklady v zemích s tržní ekonomikou a v zemích s netržní ekonomikou, a že kdyby se srovnání provedlo na základě cen ze závodu (EXW), bylo by dumpingové rozpětí významně širší.
Srovnání běžné hodnoty s vývozní cenou se má provádět na skutečně podobném obchodním stupni, ať jde o ceny FOB nebo EXW.
V daném případě je dotyčným výrobkem hromadný výrobek, u něhož přepravní náklady představují velmi vysoký podíl prodejní ceny.
Po pečlivém prozkoumání uvedených argumentů má Komise za to, že srovnání na základě FOB skutečně dává nepřiměřenou výhodu firmám, jejichž geografická poloha – v případě firem nacházejících se v zemích s tržní ekonomikou – by jim znemožňovala vyvážet hromadné výrobky, a proto pro účely konečného určení změnila základ pro srovnávání z ceny FOB na cenu EXW.
Proto byly provedeny příslušné úpravy vývozní ceny, pokud jde o náklady na přepravu ze závodu do přístavu a na přístavní služby.
iii) Dumpingové rozpětí
(25) Individuální dumpingové rozpětí pro spolupracujícího vývozního výrobce, kterému byl poskytnut individuální režim, a celostátní dumpingové rozpětí pro všechny ostatní výrobce byla znovu přepočtena pomocí revidované běžné hodnoty litevského výrobce (viz body 13 – 15 odůvodnění).
Dumpingová rozpětí vpočtená na tomto základě a vyjádřená jako procento ceny CIF hranice Společenství jsou následující:
JSC Nevinnomyssky Azot _BAR_ 28,5 % _BAR_
c) Bělorusko
i) Srovnání
(26) Vzhledem ke změně základu pro srovnávání z cenové úrovně FOB na úroveň ceny EXW (viz bod 24 odůvodnění) byly provedeny příslušné úpravy vývozní ceny, pokud jde o náklady na přepravu ze závodu do přístavu a na přístavní služby.
ii) Dumpingové rozpětí
(27) Dumpingové rozpětí pro Bělorusko bylo přepočteno pomocí revidované běžné hodnoty litevského výrobce (viz body odůvodnění 13 – 15).
(28) Spolupracující vyvážející výrobce tvrdil, že se mu nedostalo přiměřené informace o prozatímních závěrech, a tím mu bylo zabráněno předložit jakékoli podstatné nebo smysluplné připomínky k výpočtu dumpingového rozpětí.
Kromě toho tvrdil, že vyvezená množství byla chybně spočtena, protože nebyl vzat v úvahu obrat a protože část vyvezené směsi močoviny a dusičnanu amonného měla obsah dusíku 30 % místo obvyklejších 32 %.
Konečně tvrdil, že hodnota CIF byla chybně vypočtena.
(29) Pokud jde o množství informací obsažených v dokumentu obsahujícím oznámení o prozatímních závěrech, má se za to, že poskytnuté informace představují možné maximum, aniž by byla porušena povinnost důvěrnosti vůči jedinému litevskému výrobci ohledně jeho běžné hodnoty.
(30) Pokud jde o ostatní námitky, byly projednány dostupné informace a byla upravena vývozní množství.
Pokud jde o výpočet hodnoty CIF, potvrzuje se metodika přijatá v prozatímním nařízení.
(31) K určování dumpingového rozpětí nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, tudíž se potvrzuje metodika uvedená v bodu 31 prozatímního nařízení o clu.
Celostátní dumpingové rozpětí vyjádřené jako procento ceny CIF hranice Společenství činí na tomto základě 55,0 %.
d) Ukrajina
i) Srovnání
(32) V důsledku změny základu pro srovnávání úrovní cen FOB a EXW (viz bod 24 odůvodnění) byly provedeny příslušné úpravy vývozní ceny, pokud jde o náklady na přepravu ze závodu do přístavu a na přístavní služby.
ii) Dumpingové rozpětí
(33) Komise přepočetla ukrajinské dumpingové rozpětí pomocí revidované běžné hodnoty litevského výrobce (viz body 13 – 15 odůvodnění).
Na tomto základě činí celostátní dumpingové rozpětí vyjádřené procentem ceny CIF hranice Společenství 50,4 %.
E. DEFINICE VÝROBNÍHO ODVĚTVÍ SPOLEČENSTVÍ
(34) Protože nebyly obdrženy žádné připomínky ani nové informace týkající se definice výrobního odvětví Společenství, potvrzují se prozatímní závěry o definici výrobního odvětví Společenství uvedené v bodech 35 a 36 prozatímního nařízení.
F. ÚJMA
1. Kumulace
(35) Stěžovatel vznesl námitku proti dekumulaci Slovenské republiky, avšak bez předložení jakékoli nové informace.
V tomto ohledu se zdůrazňuje zejména to, že jak objemy, tak tržní podíly dovozů pocházejících ze Slovenské republiky byly nejnižší ze všech dotyčných zemí a že jejich ceny nepodtrhávají ceny výrobního odvětví Společenství.
Prozatímní závěry ohledně vhodnosti dekumulace dovozů pocházejících ze Slovenské republiky se tudíž potvrzují.
(36) Alžírský vyvážející výrobce požádal, aby dovozy pocházející z Alžírska byly oceňovány odděleně z důvodů nízkého dumpingového rozpětí, malého průměrného tržního podílu a malého rozpětí cenového podtržení.
V tomto ohledu by se mělo poukázat na to, že dumpingové rozpětí pro dovozy z Alžírska je nad minimální úrovní a objem těchto dovozů během doby šetření není zanedbatelný.
Dále, pokud jde o podmínky hospodářské soutěže, objem dovozů vykazoval trend růstu, cenové chování alžírského vyvážejícího výrobce bylo srovnatelné s chováním ostatních vyvážejících výrobců v ostatních dotyčných zemích a u těchto vývozů, které používaly stejné obchodní kanály, bylo zjištěno cenové podtržení. Z těchto důvodů a podle čl.
3 odst. 4 základního nařízení se potvrzují prozatímní závěry uvedené v bodu 41 prozatímního nařízení.
2. Cenové podtržení
(37) Vyvážející výrobce z Běloruska uvedl, že clo platné pro dovozy pocházející z Běloruska představovalo v roce 1998 6,8 % a v roce 1999 6,5 %, zatímco Komise při výpočtu ceny CIF hranice Společenství, DEQ se zaplaceným clem použila pro všechny dovozy úroveň 6,5 %.
Hodnota CIF byla podle toho přepočtena, což však nezměnilo pásmo pro rozpětí cenového podtržení pro dovozy pocházející z Běloruska zmíněné v bodu 46 odůvodnění prozatímního nařízení.
(38) Protože se clo platné pro dovozy pocházející z Ruska v roce 1999 také změnilo, bylo podle toho přepočteno také rozpětí cenového podtržení pro dovozy pocházející z Ruska.
Revidovaný vážený průměr cenového podtržení vyjádřený procentem výše cen výrobního odvětví Společenství dosahuje 6,5 %.
Jinak se metodika uvedená v bodu 46 odůvodnění nařízení o prozatímním clu potvrzuje.
3. Stav výrobního odvětví Společenství
(39) Některé strany předložily k úvaze námitku, že při analýze újmy měla být porovnána situace v roce 1995 se situací v době šetření, a ne situace v roce 1997 se situací v době šetření.
V tomto ohledu by mělo být ujasněno, že významná újma v době šetření je jednou z podmínek, které mají být splněny předtím, než lze přijmout antidumpingová opatření.
Je třeba si uvědomit, že základní nařízení nevyžaduje, aby ke újmě docházelo po celou dobu trvání šetření o újmě. To by se rovnalo požadavku, aby se stav výrobního odvětví Společenství neustále zhoršoval po dobu čtyř až pěti let předtím, než by opatření mohla být uložena.
Aby se zjistilo, zda taková újma existuje, slouží jako výchozí bod mj. předchozí roky a události a trendy zjištěné mezi nimi a dobou šetření.
V současném případě šetření zahrnulo dobu mezi rokem 1995 a dobou šetření, a ne jen rok 1995 a dobu šetření, jak navrhovaly tyto strany.
Vezmeme-li v úvahu vývoj během této doby, zjišťujeme výrazné zhoršení situace ve výrobním odvětví Společenství zejména mezi rokem 1997 a dobou šetření.
Vzhledem k výše uvedenému se potvrzují prozatímní závěry o významné újmě, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství.
G. PŘÍČINY
(40) Někteří vyvážející výrobci vyslovili názor, že Komise podcenila důsledky čínského rozhodnutí zakázat od dubna 1997 dovozy močoviny vzhledem k celosvětovém přebytku nabídky.
V tomto ohledu je třeba si uvědomit, že existence nebo neexistence nadměrné nabídky, ať je její význam jakýkoli, neopravňuje k dumpingovým dovozům způsobujícím újmu výrobnímu odvětví Společenství.
Proto se při neexistenci jakýchkoli nových informací potvrzují závěry uvedené v bodech 62 a 63 odůvodnění prozatímního nařízení.
H. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
(41) Protože nebyly obdrženy žádné nové informace, potvrzují se prozatímní závěry popsané v bodech 64 – 69 odůvodnění prozatímního nařízení.
I. ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
1. Ukončení řízení týkajícího se Slovenské republiky
(42) Vzhledem k závěrům uvedeným v bodu 60 prozatímního nařízení, tj. že nebylo zjištěno žádné cenové podtržení, že objem dovozu byl poměrně nízký a tržní podíl malý a stabilní, ukončuje se řízení týkající se dovozů pocházejících ze Slovenské republiky bez uložení opatření.
2. Úroveň eliminace újmy
(43) Pro účely stanovení úrovně konečných opatření, která mají být uložena, se potvrzuje, že ceny dumpingových dovozů se mají zvýšit na úroveň, při které je dumping působící újmu odstraněn.
(44) Stěžovatel vznesl námitku, že zisková přirážka 5 % není realistická a že by při určování úrovně ceny nepůsobící újmu měla být uplatněna vyšší úroveň zisku.
Protože však zisková přirážka 5 % byla uplatněna v předchozích případech antidumpingových opatření týkajících se směsí močoviny a dusičnanu amonného a protože nejsou k dispozici údaje, které by naznačovaly změnu okolností vyžadující nové hodnocení, přijímá se závěr, že přirážka 5 % zůstává i nadále vhodnou úrovní zisku.
(45) Dále se potvrzuje metodika určování rozpětí újmy uvedená v bodu 70 odůvodnění prozatímního nařízení.
(46) Rozpětí škody u Běloruska bylo revidováno tak, aby bralo v úvahu skutečnost, že clo platné pro dovozy pocházející z Běloruska představovalo v roce 1998 6,8 % a v roce 1999 6,5 %, zatímco, jak je uvedeno výše, Komise při výpočtu hodnoty CIF hranice Společenství, DEQ se zaplaceným clem použila 6,5 % na všechny dovozy.
Hodnota CIF bylo podle toho přepočtena.
Nové rozpětí škody u dovozů pocházejících z Běloruska činí 27,5 %.
(47) Protože clo platné pro dovozy pocházející z Ruska se v roce 1999 rovněž změnilo, bylo také podle toho přepočteno rozpětí újmy na dovozy pocházející z Ruska.
Protože jednomu ruskému vyvážejícímu výrobci byl udělen individuální režim, bylo podle toho přepočteno individuální rozpětí škody.
Nová rozpětí újmy na dovozy pocházející z Ruska však zůstávají pod zjištěnými dumpingovými rozpětími.
3. Závazky
(48) Závazek přijatý v prozatímní etapě od alžírského vyvážejícího výrobce byl revidován tak, aby se upravila minimální dovozní cena na základě konečných závěrů týkajících se tohoto výrobce (viz výše body 9 – 12 odůvodnění).
Závazky nabídnuté dvěma spolupracujícími společnostmi byly odmítnuty.
Jeden byl odmítnut proto, že dotyčná společnost nebyla vyvážejícím výrobcem, od něhož by bylo možno takovýto závazek přijmout, nýbrž zprostředkujícím obchodníkem kupujícím dotyčný výrobek od nespolupracujícího výrobce a prodávajícím jej spřízněné společnosti na vývoz.
Druhá nabídka závazku byla odmítnuta proto, že společnost je integrovaným výrobcem hnojiv, a proto má v případě, kdy je konfrontována s opatřeními vůči jednomu ze svých výrobků, k dispozici širokou škálu možností uplatnění na trhu.
Je třeba zdůraznit, že za těchto okolností by se sledování závazků ukázalo nepraktickým.
Závazek nabídnutý spolupracujícím běloruským vyvážejícím výrobcem byl odmítnut z podobných důvodů.
4. Forma a úroveň konečných opatření
(49) S přihlédnutím k výše uvedenému se má za to, že podle čl. 7 odst.
2 základního nařízení mají být konečná atidumpingová cla uložena na úrovni zjištěných rozpětí újmy, která jsou nižší než dumpingová rozpětí. Z důvodů uvedených v bodech 15 a 19 odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzuje, že zbytková cla u Alžírska a Litvy mají být stanovena pro jediného výrobce v každé z těchto dvou zemí.
(50) Za účelem zajištění účinku těchto opatření a předcházení cenové manipulaci, která byla zjištěna v některých předchozích řízeních týkajících se hnojiv, se potvrzuje, že cla se mají uložit ve formě zvláštní částky za tunu. Tato cla činí: Země _BAR_ Dumpingové rozpětí _BAR_ Základ pro antidumpingové clo _BAR_ Výše cla (za tunu) _BAR_ Alžírsko – Fertalge Industries _BAR_ 9,7 _BAR_ 9,7 _BAR_ 6,88 EUR _BAR_ Bělorusko _BAR_ 55,0 _BAR_ 27,5 _BAR_ 17,86 EUR _BAR_ Litva
– JSC Achema _BAR_ 5,8 _BAR_ 5,8 _BAR_ 3,98 EUR _BAR_
Ukrajina _BAR_ 50,4 _BAR_ 45,7 _BAR_ 26,17 EUR _BAR_ (51) Individuální sazba cla pro jednotlivou společnost uvedená v tomto nařízení byla stanovena na základě závěrů současného šetření.
Odráží tak situaci zjištěnou během tohoto šetření ve vztahu k dotyčné společnosti.
Tato sazba cla (na rozdíl od celostátní sazby cla vztahující se na "všechny ostatní společnosti") se tudíž vztahuje výslovně na dovozy výrobků pocházejících z dotyčné země a vyrobených touto společností, tedy uvedenou konkrétní právnickou osobou.
Dovezené výrobky vyrobené kteroukoli jinou společností, která není zvláště uvedena v operativní části tohoto nařízení svým názvem a adresou, včetně subjektů spřízněných s těmito zvláště uvedenými společnostmi, nemohou využívat výhod této sazby a podléhají sazbě cla, která se vztahuje na "všechny ostatní společnosti".
(52) Jakákoli žádost o uplatnění této sazby antidumpingového cla na jednotlivou společnost (např. po změně jména subjektu nebo po zřízení nové výroby či nových prodejních subjektů) má být předložena Komisi na její adresu [3] ihned se všemi příslušnými informacemi, zejména s informacemi o jakékoli změně činnosti společnosti týkající se výroby, prodeje na domácím trhu nebo na vývoz spojené např. se změnou jména nebo změnou výroby či prodejních subjektů.
Komise v případě potřeby po konzultaci s poradním výborem příslušným způsobem toto nařízení změní aktualizací seznamu společností využívajících výhod individuální celní sazby.
J. VÝBĚR PROZATÍMNÍCH CEL
(53) Vzhledem k rozsahu zjištěných dumpingových rozpětí a úrovni újmy způsobené výrobnímu odvětví Společenství se považuje za nutné, aby částky zajištěné formou prozatímního antidumpingového cla, uloženého nařízením (ES) č. 617/2000, byly konečně vybrány ve výši sazby konečně uloženého cla,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo z dovozu směsí močoviny a dusičnanu amonného ve vodném nebo amoniakálním roztoku kódu KN 31028000 pocházejících z Alžírska, Běloruska, Litvy, Ruska a Ukrajiny.
2. Výše cla v eurech za tunu jsou pro příslušné země následující:
Litva _BAR_ všechny společnosti _BAR_ 3,98 EUR _BAR_ – _BAR_
Ukrajina _BAR_ všechny společnosti _BAR_ 26,17 EUR _BAR_ – _BAR_ 3. V případech, kdy zboží bylo poškozeno před uvedením do volného oběhu a kdy je z tohoto důvodu skutečně zaplacená nebo splatná cena poměrně upravena za účelem určení celní hodnoty podle článku 145 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 [4], sníží se výše antidumpingového cla, vypočtená na základě výše uvedených částek, o procentní podíl, který odpovídá poměrné úpravě ceny skutečně zaplacené nebo splatné.
4. Bez ohledu na odstavec 1 se konečné clo podle článku 2 nevztahuje na dovozy uvedené do volného oběhu.
5. Pokud není uvedeno jinak, použijí se platná ustanovení týkající se cel.
6. Řízení týkající se dovozu směsí močoviny a dusičnanu amonného pocházejících ze Slovenské republiky se zastavuje.
Článek 2
1. Dovozy podle závazku nabídnutého společností:
Společnost _BAR_ Země _BAR_ Dodatečný kód TARIC _BAR_
Fertalge Industries spa 12, Chemin AEK Gadouche Hydra Alžír _BAR_ Alžírsko _BAR_ A107 _BAR_ a přijatého Komisí se při uvedení do volného oběhu osvobozují od antidumpingového uvedené v čl. 1 odst. 2, jestliže dotčené zboží bylo vyrobeno a přímo vyvezeno a fakturováno výše uvedenou společností dovozní společnosti ve Společenství a přihlášeno k proclení pod příslušným dodatečným kódem TARIC.
2. Osvobození se podmiňuje předložením platné závazné faktury vydané vývozní společností a obsahující podstatné prvky uvedené v příloze k nařízení (ES) č. 617/2000 celním orgánům příslušného členského státu.
Článek 3
Částky zajištěné pomocí prozatímních antidumpingových cel z dovozu směsí močoviny a dusičnanu amonného pocházejících z Alžírska, Běloruska, Litvy, Ruska a Ukrajiny podle nařízení (ES) č. 617/2000 se vyberou ve výši konečně uložené celní sazby.
Zajištěné částky, které převyšují konečné sazby antidumpingových cel, se uvolňují. V případech, kdy je sazba uloženého konečného cla vyšší než sazba prozatímního cla, vyberou se s konečnou platností pouze částky zajištěné ve výši prozatímního cla.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1998/2000
ze dne 21. září 2000,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1374/98, kterým se stanoví prováděcí pravidla k dovoznímu režimu a otevírají celní kvóty pro mléko a mléčné výrobky, a nařízení (ES) č. 174/1999, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 804/68, pokud jde o vývozní licence a vývozní náhrady pro mléko a mléčné výrobky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1670/2000 [2], a zejména na článek 26 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 1 nařízení Komise (ES) č. 1374/98 ze dne 29. června 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla k dovoznímu režimu a otevírají celní kvóty pro mléko a mléčné výrobky [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1491/2000 [4], stanoví množství, pro která se nepožaduje dovozní licence.
(2) Článek 2 nařízení Komise (ES) č. 174/1999 ze dne 26. ledna 1999, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 804/68, pokud jde o vývozní licence a vývozní náhrady pro mléko a mléčné výrobky [5], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1961/2000 [6], stanoví případy, ve kterých se nepožadují vývozní licence.
(3) Č. 5 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 ze dne 9. června 2000, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty [7], stanoví maximální výrobní množství, pro které se nevyžaduje předložení licence, na 150 kg. Z důvodů jasnosti je proto vhodné upravit příslušná ustanovení nařízení (ES) č. 1374/98 a (ES) č. 174/1999 a přijmout zvláštní ustanovení o vývozech mléčných výrobků odchylně od některých ustanovení nařízení (ES) č. 800/1999 a (ES) č. 1291/2000.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 1 nařízení (ES) č. 1374/98 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
Aniž je dotčena hlava II nařízení (ES) č. 1291/2000, veškerý dovoz produktů uvedených v článku 1 nařízení (ES) č. 1255/1999 (dále jen "mléčné výrobky") do Společenství podléhá povinnosti předložit dovozní licenci."
Článek 2
Článek 2 nařízení (ES) č. 174/1999 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
Náhrady se poskytují pouze při předložení vývozní licence, jedinou výjimkou jsou případy uvedené v čl. 5 odst. 1 první a čtvrté odrážce nařízení (ES) č. 1291/2000.
Pro účely čl. 5 odst. 1 čtvrté odrážky nařízení (ES) č. 1291/2000, pokud je ve vývozním prohlášení uvedeno několik odlišných kódů nomenklatury pro náhrady stanovených nařízením Komise (ES) č. 3846/87 [8] nebo kombinované nomenklatury, se údaje týkající se každého kódu považují za samostatné prohlášení."
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. října 2000.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 2007/2000
ze dne 18. září 2000,
kterým se zavádějí mimořádná obchodní opatření pro země a území účastnící se procesu stabilizace a přidružení zavedeného Evropskou unií či s tímto procesem spjaté, kterým se mění nařízení (ES) č. 2820/98 a kterým se zrušují nařízení (ES) č. 1763/1999 a (ES) č. 6/2000
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na svém zasedání v Lisabonu ve dnech 23. a 24. března 2000 Evropská rada prohlásila, že dohodám o stabilizaci a přidružení uzavřeným se západobalkánskými zeměmi má předcházet asymetrická obchodní liberalizace.
(2) Rada rovněž ve svých závěrech ze dnů 24. ledna a 14. února 2000 vyzvala Komisi, aby přezkoumala otázku usnadnění obchodu s Republikou Černá Hora v rámci Svazové republiky Jugoslávie.
(3) Nařízení Rady (ES) č. 6/2000 ze dne 17. prosince 1999 o režimu dovozu produktů pocházejících z Republiky Bosna a Hercegovina a Chorvatské republiky do Společenství a dovozu vína pocházejícího z Bývalé jugoslávské republiky Makedonie a Republiky Slovinsko [1] stanoví osvobození od cla pro některé průmyslové výrobky v mezích celních stropů a povoluje omezené koncese týkající se zemědělských produktů, z nichž velký počet je udělen ve formě osvobození od cla v rámci celních kvót. Nařízení Rady (ES) č. 1763/1999 ze dne 29. července 1999 o režimu dovozu produktů pocházejících z Albánie do Společenství a o změně nařízení (ES) č. 2820/98 o uplatňování víceletého systému všeobecných celních preferencí v období od 1. července 1999 do 31. prosince 2001, pokud jde o Albánii [2], stanoví podobný režim doprovázený stejnými omezeními.
(4) Obecná úroveň dovozů pocházejících ze západobalkánských zemí je méně než 0,6 % celkového objemu dovozů do Společenství.
Větší otevření trhu Společenství by mělo přispět k procesu politické a ekonomické stabilizace regionu, aniž by mělo pro Společenství negativní důsledky.
(5) Je proto vhodné ještě zlepšit autonomní obchodní preference Společenství tím, že se zruší všechny zbývající celní stropy pro průmyslové výrobky a stanoví se lepší podmínky přístupu na trh Společenství pro zemědělské produkty a pro produkty rybolovu, včetně zpracovaných produktů.
(6) Tato navrhovaná opatření jsou součástí procesu stabilizace a přidružení zavedeného Evropskou unií s cílem odpovědět na zvláštní situaci na západním Balkáně.
Nebudou příkladem pro obchodní politiku Společenství vůči ostatním třetím zemím.
(7) V souladu s procesem stabilizace a přidružení zavedeným Evropskou unií, který je založen na dříve přijatém regionálním přístupu a na závěrech Rady ze dne 29. dubna 1997, podléhá rozvoj dvoustranných vztahů mezi Evropskou unií a západobalkánskými zeměmi určitým podmínkám.
Poskytnutí autonomních obchodních preferencí závisí na dodržování základních principů demokracie a lidských práv, jakož i na ochotě dotyčných zemí rozvíjet mezi sebou hospodářské vztahy.
Poskytnutí lepších autonomních obchodních preferencí zemím účastnícím se procesu stabilizace a přidružení zavedeného Evropskou unií by mělo být vázáno na jejich ochotu začít s účinnými hospodářskými reformami a regionální spoluprací, zejména zřizováním zón volného obchodu v souladu s příslušnými ustanoveními GATT a WTO.
Kromě toho poskytnutí výhody autonomních obchodních preferencí závisí na účinné správní spolupráci zvýhodněných zemí se Společenstvím s cílem předejít jakémukoli nebezpečí podvodu.
(8) Obchodní preference mohou být poskytnuty pouze zemím a územím, které mají celní správu.
(9) Uvedené podmínky splňují Albánie, Bosna a Hercegovina, Chorvatsko, Bývalá jugoslávská republika Makedonie a Kosovo, jak je definováno rezolucí 1244 Rady bezpečnosti Spojených národů ze dne 10. června 1999, umístěné pod mandát mezinárodní civilní správy Mise Spojených národů v Kosovu (UNMIK) (dále jen "Kosovo"), a podobné obchodní preference by měly být poskytnuty všem těmto zemím a územím, aby se zabránilo jakékoli diskriminaci v regionu.
(10) Republika Černá Hora v rámci Svazové republiky Jugoslávie nemá oddělenou celní správu.
Proto není možné, aby jí byly poskytnuty stejné preference.
Omezené obchodní preference mohou však být poskytnuty na některé průmyslové výrobky z Černé Hory, které nejsou vyrobeny v ostatních částech Svazové republiky Jugoslávie, aniž je dotčena zásada vyloučení Svazové republiky Jugoslávie z výhody autonomních obchodních preferencí v celku nebo úplné dodržování nařízení Rady (ES) č. 1294/1999 ze dne 15. června 1999 o zmrazení peněžních prostředků a zákazu investic ve vztahu ke Svazové republice Jugoslávie (SRJ) a o zrušení nařízení (ES) č.
(11) Bývalá jugoslávská republika Makedonie je již na Společenství napojena dohodou o spolupráci stanovící obchodní preference a Společenství a jeho členské státy zahájily jednání o uzavření dohody o stabilizaci a přidružení s touto zemí.
Obdoba lepších autonomních obchodní preferencí v souladu s tímto nařízením by jí tedy měla být poskytnuta v rozdílném rámci, s výjimkou koncesí pro víno.
(12) Navrhované nařízení by mělo nadále počítat s celními koncesemi pro víno udělovanými nařízením (ES) č. 6/2000, které se rovněž vztahují na Slovinsko a na Bývalou jugoslávskou republiku Makedonie, až do uzavření zvláštních dohod o víně s těmito zeměmi.
Vzhledem k tomu, že uvedené koncese mají nadále formu celkové celní kvóty, je vhodné zachovat tato ustanovení v jednom a témž nařízení.
(13) Proto je vhodné poskytnout lepší autonomní obchodní preference Albánii, Bosně a Hercegovině, Chorvatsku, rozšířit je na Kosovo a poskytnout omezené a zvláštní obchodní preference na některé průmyslové výrobky, které pocházejí ze Svazové republiky Jugoslávie.
(14) Pro účely postupů týkajících se osvědčení o původu a správní spolupráce by se měla použít odpovídající ustanovení nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [4].
(15) V zájmu racionalizace a zjednodušení je vhodné udělit Komisi pravomoc, aby zanesla do tohoto nařízení nezbytné technické úpravy a změny po konzultaci s Výborem pro celní kodex, aniž jsou dotčeny zvláštní postupy stanovené v tomto nařízení.
(16) Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení by měla být přijata podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [5].
(17) Zavedení navrhovaných opatření pro zemědělské produkty a produkty rybolovu, které pocházejí z Albánské republiky, Republiky Bosna a Hercegovina a Chorvatské republiky, učiní nadbytečným začlenění těchto republik do systému všeobecných celních preferencí Společenství.
Je tedy vhodné vypustit tyto republiky ze seznamu zvýhodněných zemí uvedeného v nařízení Rady (ES) č. 2820/98 ze dne 21. prosince 1998 o uplatňování víceletého systému všeobecných celních preferencí v období od 1. července 1999 do 31. prosince 2001 [6].
(18) Nové jediné nařízení, které seskupuje všechny autonomní obchodní preference, zprůhlední obchodní režim Společenství vůči zemím a/nebo územím účastnícím se procesu stabilizace a přidružení zavedeným Evropskou unií či s tímto procesem spjaté.
Je tedy vhodné zrušit nařízení (ES) č. 1763/1999 a (ES) č.
(19) Tato dovozní opatření by měla být obnovena v souladu s podmínkami stanovenými Radou a s ohledem na zkušenost získanou při poskytování uvedených opatření na základě tohoto nařízení.
Proto je vhodné omezit dobu těchto opatření do 31. prosince 2002,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Preferenční zacházení
1. S výhradou zvláštních ustanovení uvedených v článcích 3 a 4 mohou být produkty, které pocházejí z Albánské republiky, Republiky Bosna a Hercegovina a Chorvatské republiky, jakož i z Kosova, jak je definováno rezolucí 1244 Rady bezpečnosti Spojených národů ze dne 10. června 1999 (dále jen "Kosovo"), jiné než produkty kódů 0102, 0201, 0202 a 1604 kombinované nomenklatury, dováženy do Společenství bez množstevních omezení nebo opatření s rovnocenným účinkem a s osvobozením od cel a poplatků s rovnocenným účinkem.
2. Na dovozy vína pocházejícího z Republiky Slovinsko a Bývalé jugoslávské republiky Makedonie se vztahují koncese stanovené v článku 4.
3. Na některé průmyslové výrobky pocházející ze Svazové republiky Jugoslávie se vztahují koncese stanovené v článku 5.
Článek 2
Podmínky pro poskytnutí preferenčního zacházení
1. Poskytnutí výhody preferenčního zacházení zavedeného článkem 1 závisí na:
(a) definici pojmu "původní produkty" dané v hlavě IV kapitole 2 oddílu 2 nařízení (EHS) č. 2454/93;
(b) závazku zemí a území uvedených v článku 1 nezavádět nová cla nebo poplatky s rovnocenným účinkem a nová množstevní omezení nebo opatření s rovnocenným účinkem na dovozy pocházející ze Společenství, nezvyšovat úroveň platných cel nebo poplatků nebo nezavádět žádné jiné omezení ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost;
(c) zapojení zvýhodněných zemí do účinné správní spolupráce se Společenstvím s cílem předejít jakémukoli nebezpečí podvodu.
2. Poskytnutí výhody preferenčního zacházení stanovené v článku 1 pro Albánii, Bosnu a Hercegovinu a Chorvatsko závisí rovněž na jejich ochotě začít s účinnými hospodářskými reformami a regionální spoluprácí s ostatními zeměmi, jichž se týká proces stabilizace a přidružení zavedený Evropskou unií, zejména zřizováním zón volného obchodu v souladu s článkem XXIV dohody GATT z roku 1994 a ostatními příslušnými ustanoveními WTO.
Pokud není dodržena tato podmínka, může Rada přijmout vhodná opatření kvalifikovanou většinou na návrh Komise.
Článek 3
Omezené koncese pro některé textilní výrobky
1. Pokud jde o textilní výrobky pocházející ze zemí nebo území uvedených v čl. 1 odst. 1 tohoto nařízení a zmíněných v příloze III B nařízení Rady (ES) č. 517/94 ze dne 7. března 1994 o společných pravidlech dovozu textilních výrobků pocházejících z některých třetích zemí, na které se nevztahují dvoustranné dohody, protokoly nebo jiná ujednání ani jiná zvláštní pravidla dovozu Společenství [7], je osvobození od cel nebo poplatků s rovnocenným účinkem omezeno na roční množství Společenství stanovená v nařízení (ES) č. 517/94.
2. Pokud jde o zpětné dovozy následující po pasivním zušlechťovacím styku v souladu s nařízením Rady (ES) č. 3036/94 ze dne 8. prosince 1994 o zavedení ekonomického režimu pasivního zušlechťovacího styku pro některé textilní a oděvní výrobky dovážené zpět do Společenství po zpracování nebo přepracování v některých třetích zemích [8], je osvobození od cel nebo poplatků s rovnocenným účinkem omezeno na roční množství Společenství stanovená v příloze VI nařízení (ES) č. 517/94, pokud výrobky pocházejí ze zemí nebo území uvedených v čl. 1 odst. 1 tohoto nařízení.
Článek 4
Zemědělské produkty – celní kvóty
1. Pokud jde o některé produkty rybolovu pocházející z Albánie, Bosny a Hercegoviny a Chorvatska a o vína pocházející ze zemí a území uvedených v čl. 1 odst. 1 a 2, v obou případech zmíněné v příloze I, jsou cla platná pro dovozy do Společenství pozastavena během období, na úrovni a v mezích celních kvót Společenství, které jsou uvedeny pro každý produkt v uvedené příloze.
2. Cla platná pro dovozy produktů kategorie "baby beef" do Společenství, uvedených v příloze II a pocházejících ze zemí a území uvedených v čl. 1 odst. 1, činí 20 % valorického cla a 20 % specifického cla stanoveného ve společném celním sazebníku, v mezích roční celní kvóty 10900 tun vyjádřených v hmotnosti jatečně upraveného těla.
Objem roční celní kvóty 10900 tun se rozdělí mezi zvýhodněné republiky následujícím způsobem:
(a) 1500 tun (hmotnost jatečně upraveného těla) pro produkty kategorie "baby beef" pocházející z Bosny a Hercegoviny;
(b) 9400 tun (hmotnost jatečně upraveného těla) pro produkty kategorie "baby beef" pocházející z Chorvatska.
Na dovozy produktů kategorie "baby beef" do Společenství, uvedených v příloze II a pocházejících z Albánie a Kosova, se nevztahuje celní koncese.
Každou žádost o dovoz v rámci uvedených kvót provází osvědčení o pravosti vydané příslušnými orgány vyvážející země a potvrzující, že produkty pocházejí z dané země nebo území a že odpovídají definici uvedené v příloze II.
Uvedené osvědčení je vystaveno Komisí postupem podle článku 43 nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [9].
Článek 5
Celní kvóty pro výrobky z hliníku pocházející ze Svazové republiky Jugoslávie
Od 1. ledna do 31. prosince každého roku se na dovozy výrobků z hliníku do Společenství, které pocházejí ze Svazové republiky Jugoslávie a které jsou uvedeny v příloze III, vztahuje osvobození od cla v souladu s celními kvótami Společenství uvedenými v této příloze.
Článek 6
Zavedení celní kvóty pro produkty kategorie "baby beef"
Podrobná pravidla pro zavedení celní kvóty pro produkty kategorie "baby beef" jsou stanovena Komisí postupem podle článku 43 nařízení (ES) č. 1254/1999.
Článek 7
Správa celních kvót
Komise spravuje celní kvóty uvedené v čl. 4 odst. 1 a v článku 5 v souladu s články 308a, 308b a 308c nařízení (EHS) č. 2454/93.
Komunikace za tímto účelem mezi členskými státy a Komisí probíhá pokud možno elektronickou cestou.
Článek 8
Přístup k celním kvótám
Každý členský stát se ujistí, že mají dovozci rovný a nepřerušený přístup k celním kvótám tak dlouho, jak to umožňuje zůstatek dotyčného kvótového objemu.
Článek 9
Udělení pravomocí
Komise přijme v souladu s postupem podle čl. 10 odst. 2 ustanovení nezbytná pro používání tohoto nařízení, jiná než jsou ustanovení stanovená v článku 6, zejména:
(a) případné nezbytné změny a technické úpravy vyplývající ze změn kódů kombinované nomenklatury a třídění TARIC;
(b) případné nezbytné změny vyplývající z uzavření dalších dohod mezi Společenstvím a zeměmi a územími uvedenými v článku 1.
Článek 10
Řídící výbor
1. Komisi je nápomocen Výbor pro celní kodex zřízený článkem 247 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 [10] (dále jen "výbor").
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES činí jeden měsíc.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 11
Spolupráce
Členské státy a Komise úzce spolupracují k zajištění toho, aby toto nařízení, a zejména ustanovení uvedená v čl. 12 odst. 1, byla dodržována.
Článek 12
Dočasné pozastavení
1. Pokud Komise usoudí, že existují dostatečné důkazy o podvodu nebo o neplnění povinnosti týkající se poskytování nezbytné správní spolupráce za účelem ověření důkazu o původu, nebo o velkém zvýšení vývozů do Společenství nad běžnou úroveň výroby a vývozních kapacit, nebo o nedodržování ustanovení čl. 2 odst. 1 zeměmi nebo územími uvedenými v tomto nařízení, může přijmout opatření k úplnému nebo částečnému pozastavení úpravy stanovené tímto nařízením na dobu tří měsíců s výhradou, že předem:
(a) uvědomila výbor;
(b) vyzvala členské státy, aby přijaly nezbytná preventivní opatření, aby bylo zajištěno zachování finančních zájmů Společenství a/nebo dodržování čl. 2 odst. 1 zvýhodněnými zeměmi nebo územími;
(c) zveřejnila oznámení v Úředním věstníku Evropských společenství, prohlašující, že existuje důvodná pochybnost o používání preferenčního zacházení a/nebo o dodržování čl. 2 odst. 1 dotyčnou zvýhodněnou zemí nebo územím, která může zpochybnit její právo na další využívání výhod poskytovaných tímto nařízením.
2. Členský stát může Radě předložit rozhodnutí Komise do 10 dnů.
Rada může do 30 dnů přijmout kvalifikovanou většinou jiné rozhodnutí.
3. Na konci doby pozastavení rozhodne Komise buď zrušit po konzultaci s výborem dočasné opatření týkající se pozastavení, nebo rozšířit opatření týkající se pozastavení v souladu s postupem podle odstavce 1.
Článek 13
Změna nařízení (ES) č. 2820/98
V příloze III nařízení (ES) č. 2820/98 se zrušují tato slova: "AL Albánie1", "BA Bosna a Hercegovina1" a "HR Chorvatsko1".
Článek 14
Zrušení
Zrušují se nařízení (ES) č. 1763/1999 a (ES) č. 6/2000.
Článek 15
Počáteční poměrné používání
1. Odchylně od článku 7 se odstavce 2, 3 a 4 tohoto článku použijí pro první kalendářní rok použitelnosti tohoto nařízení.
2. Objemy celních kvót se vypočítají v poměru k základním objemům uvedeným v přílohách I a III s přihlédnutím k době, která uplynula přede dnem použitelnosti tohoto nařízení.
3. Množství, která byla dovezena v rámci celních kvót č. 09.1515 a 09.1561 na základě nařízení (ES) č. 6/2000 a (ES) č. 1763/1999 v tomto pořadí, jsou vzata v úvahu a připsána k příslušným celním kvótám uvedeným v příloze I tohoto nařízení.
4. Množství, která byla dovezena v rámci celních kvót pro "baby beef" na základě čl. 5 odst. 3 a přílohy F nařízení (ES) č. 6/2000 jsou vzata v úvahu a připsána k příslušným celním kvótám uvedeným v čl. 4 odst. 2 a v příloze II tohoto nařízení.
Článek 16
Přechodná opatření
1. Výhoda systému všeobecných celních preferencí zřízeného nařízením (ES) č. 2820/98 se nadále vztahuje na produkty pocházející z Albánie, Bosny a Hercegoviny a Chorvatska, které jsou propuštěny do volného oběhu ve Společenství před 1. lednem 2001, s podmínkou, že:
(a) se na dotyčné produkty vztahuje kupní smlouva uzavřená přede dnem vstupu tohoto nařízení v platnost a
(b) je prokázáno ke spokojenosti celních orgánů, že dotyčné produkty opustily zemi původu nejpozději ke dni vstupu tohoto nařízení v platnost.
2. Celní orgány mohou považovat požadavky odst. 1 písm. b) za splněné, pokud je jim předložen jeden z těchto dokladů:
(a) v případě námořní dopravy nebo dopravy po vodních cestách konosament prokazující, že nakládka byla provedena přede dnem vstupu tohoto nařízení v platnost;
(b) v případě železniční dopravy nákladní list, který byl přijat železnicí odesílající země přede dnem vstupu tohoto nařízení v platnost;
(c) v případě silniční dopravy karnet TIR (mezinárodní silniční dopravy) vydaný přede dnem vstupu tohoto nařízení v platnost celním úřadem země původu nebo jakýkoli jiný vhodný doklad ověřený příslušnými celními orgány země původu před uvedeným dnem;
(d) v případě letecké dopravy letecký nákladní list prokazující, že letecká společnost přijala produkty přede dnem vstupu tohoto nařízení v platnost.
Článek 17
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Použije se od prvního dne druhého měsíce po jeho vstupu v platnost až do 31. prosince 2002.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 2011/2000
ze dne 18. září 2000
o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu kazivce pocházejícího z Čínské lidové republiky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1], a zejména na článek 9, čl. 11 odst. 2 a čl. 11 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Komisí po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Platná opatření
(1) v březnu 1994 byla uložena konečná antidumpingová opatření nařízením Rady (ES) č. 486/94 [2] ve formě variabilního cla spojeného s minimální cenou 113,50 ECU za tunu na dovozy kazivce pocházejícího z Čínské lidové republiky (dále jen "ČLR").
Období původního šetření pokrývalo období od 1. ledna 1991 do 30. března 1992;
2. Zahájení přezkumu
(2) po zveřejnění oznámení o blížícím se pozbytí platnosti antidumpingových opatření týkajících se dovozů z ČLR [3] v prosinci 1998 obdržela Komise žádost o přezkum těchto opatření podle čl. 11 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 384/96 (dále jen "základní nařízení");
(3) žádost byla podána sdružením Eurometaux (dále jen "žadatel"), které zastupuje výrobce Společenství představující více než 95 % veškeré výroby kazivce ve Společenství;
(4) žádost byla založena na předpokladu, že pozbytí platnosti opatření by pravděpodobně vyústilo v pokračování nebo opakování dumpingu a újmy výrobnímu odvětví Společenství.
Po konzultaci s poradním výborem Komise rozhodla, že existuje dostatek důkazů pro zahájení přezkumu podle čl. 11 odst.
(5) zároveň Komise rozhodla zahájit přezkum ze své vlastní iniciativy podle čl. 11 odst.
3 základního nařízení v rozsahu omezeném na podobu cla. Toto rozhodnutí bylo založeno na předpokladu, že účinnost opatření k odstranění újmy byla zřejmě narušena vzhledem k pokračujícímu snižování tržního podílu výrobního odvětví Společenství po zavedení opatření a že vývozní ceny čínského kazivce zřejmě zůstaly pod úrovní minimální ceny;
3. Šetření
(6) Komise oficiálně informovala o zahájení přezkumu žádající výrobce Společenství, vývozce a výrobce ve vyvážející zemi, dovozce a také jejich zastupitelská sdružení, kterých se problém týká, a rovněž zástupce vyvážející země.
Komise zaslala dotazníky všem těmto stranám a také těm, kteří o sobě dali vědět ve lhůtě stanovené v oznámení o zahájení.
Dále byl informován a obdržel dotazník výrobce v Jižní Africe, která byla vybrána jako obdobná země.
Komise dala rovněž všem přímo zainteresovaným stranám možnost písemně zveřejnit jejich stanoviska a žádat slyšení;
(7) Všichni žádající výrobci Společenství na dotazník odpověděli.
Devět čínských vývozců/obchodníků, z nichž všichni jsou členy Čínské obchodní komory dovozců a vývozců železa, nerostů a chemikálií ("CCCMC"), odpovědělo na dotazník pro vývozce/obchodníky.
Dotazník pro vývozce/obchodníky vyplnil dále Cometals, New York, Spojené státy americké, nezávislý obchodník s čínským kazivcem, a CMC Trading AG, Zug, Švýcarsko;
(8) Komise vyhledala a ověřila všechny údaje, které považovala za nezbytné pro určení pravděpodobnosti pokračování či opakování dumpingu a újmy a zhodnocení zájmu Společenství.
Za účelem ověření byly navštíveny provozovny následujících společností:
(a) žádající výrobci Společenství:
- Minersa, Bilbao, Španělsko;
- Nuova Mineraria Silius, Cagliari, Itálie;
- Sachtleben Bergbau, Lennestadt, Německo;
- Sogerem, Albi, Francie.
(b) uživatelé ve Společenství:
- Ausimont SpA, Milan, Itálie;
- Bayer, Leverkusen, Německo;
- Fluorsid, Assemini, Itálie;
- ICI Chemicals, Runcorn, Spojené království;
(9) šetření o pokračování nebo opakování dumpingu pokrývalo období od 1. března 1998 do 28. února 1999, zejména měsíce březen a září 1998 a únor 1999 (dále jen "období šetření").
Hodnocení pokračování nebo opakování újmy pokrývalo období od 1. ledna 1993 až do 28. února 1999 (dále jen "hodnocené období");
B. DOTYČNÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
1. Dotyčný výrobek
(10) dotyčný výrobek je kazivec kyselé i keramické povahy ve filtračním koláči nebo ve formě prášku s obsahem fluoridu vápenatého (CaF2) nejvýše 97 % hmotnostních, kódu KN ex25292100 (kód Taricu 2529210010), a také s obsahem fluoridu vápenatého (CaF2) více než 97 % hmotnostních, kódu KN ex25292200 (kód Taricu 2529220010) ("fluorit").
Aby mohl být kazivec vyroben, musí být vytěžena, rozdrcena a obroušena ruda.
Výsledkem je kazivec s různým obsahem fluoridu vápenatého.
Kazivec ve filtračním koláči a ve formě prášku se liší pouze v obsahu vlhkosti, avšak při používání je dokonale zaměnitelný.
Kazivec se používá především jako surovina pro výrobu fluorovodíku. Tento výrobek je hojně využíván při výrobě fluorouhlovodíků, základních kyselin pro aerosoly, chladicích prostředků, umělé pěny; při výrobě fluoridu hlinitého používaného v hliníkovém odvětví a při výrobě fluorových preparátů jako jsou rozpouštědla.
Jelikož mají všechny druhy kazivce identické nebo podobné fyzické a chemické vlastnosti a identické použití, jsou považovány za jeden a tentýž výrobek;
2. Obdobný výrobek
(11) jak bylo stanoveno v předchozím šetření a potvrzeno v tomto šetření, kazivec vyvážený do Společenství z ČLR, kazivec vyráběný a prodávaný výrobním odvětvím Společenství na trhu Společenství a kazivec vyráběný a prodávaný na domácím trhu obdobné země jsou identické nebo mají velmi podobné základní fyzické a chemické vlastnosti a použití.
K tomuto závěru se došlo s přihlédnutím ke skutečnosti, že kazivec se těží a zpracovává obdobnými způsoby, přes rozdíly ve způsobu těžby, v obsahu CaF2 v ložisku a ve výrobní metodě, které se mohou celosvětově a také v rámci Společenství lišit od výrobce k výrobci.
To potvrzuje skutečnost, že výrobci Společenství i čínští vývozci mají mnoho společných zákazníků;
(12) se zřetelem k výše uvedenému bude považován kazivec vyvážený do Společenství, kazivec prodávaný na domácím trhu v Jižní Africe a kazivec vyráběný a prodávaný na trhu Společenství za obdobný výrobek ve smyslu čl. 1 odst. 4 základního nařízení;
C. PRAVDĚPODOBNOST POKRAČOVÁNÍ DUMPINGU
(13) přes zavedení antidumpingových opatření výrazně vzrostla velikost dovozů kazivce z ČLR během období uplatňování opatření z 62935 tun v roce 1995 na 155200 tun v roce 1998, což pokrývá hlavní část období šetření definovaného v bodě odůvodnění 9.
Bylo zhodnoceno, zda dumping pokračoval nebo zda by mohl pokračovat během období šetření;
1. Běžná hodnota
(a) Obdobná země
(14) běžná hodnota dovozů z ČLR byla v souladu s čl. 2 odst.
7 základního nařízení založena na údajích ze třetí země s tržním hospodářstvím.
V původním šetření byla vybrána Jižní Afrika jako vhodná třetí země s tržním hospodářstvím. Proto se v oznámení o zahájení tohoto přezkumu počítalo s tím, že bude tato země zachována pro určení běžné hodnoty.
Jeden spolupracující vývozce/obchodník a několik uživatelů kazivce ve Společenství byli toho názoru, že Jižní Afrika není vhodná na základě toho, že přístup k surovinám je v Jižní Africe obtížnější než v ČLR.
Soudili zejména, že doly na kazivec v Jižní Africe nenabízejí tolik přirozených výhod jako doly v ČLR, v důsledku čehož jsou náklady na těžbu a zpracování v dolech Jižní Afriky vyšší než v dolech ČLR; tyto strany však netvrdily, že by se okolnosti předchozího šetření změnily.
Tyto strany navrhly Mexiko a Keňu jako alternativní obdobné země, v nichž byly podle jejich názoru přirozené podmínky srovnatelné s podmínkami v ČLR;
(15) v tomto ohledu se Komise pokoušela spolupracovat se zeměmi, o nichž se vědělo, že se v nich vyrábí kazivec v dostatečném množství.
Žádost o spolupráci byla určena zejména jednomu výrobci v Jižní Africe, jednomu výrobci v Maroku, čtyřem výrobcům v Mexiku a jednomu výrobci z Keni.
Jen výrobce z Jižní Afriky však plně spolupracoval.
Žádná z ostatních oslovených společností neodpověděla na dotazník ve lhůtě stanovené pro odpověď.
Výrobce z Keni zaslal neúplnou odpověď po uběhnutí lhůty;
(16) vzhledem k tomu, že byla zajištěna spolupráce výrobce z Jižní Afriky a jelikož ostatní země byly považovány za méně vhodné jako obdobné země, byla tato země zachována jakožto obdobná země;
(17) v tomto ohledu by mělo být poznamenáno, že domácí prodej jihoafrického spolupracujícího výrobce byl reprezentativní (viz bod odůvodnění 20), zatímco výše uvedený výrobce z Keni nerealizoval žádný domácí prodej;
(18) těžební metodu, kvalitu a výrobní proces jihoafrického výrobce lze považovat za podobné těžební metodě, kvalitě a výrobnímu procesu čínských výrobců, jak bylo stanoveno v šetření, které vedlo k opatřením v rámci přezkumu.
Údajný rozdíl v přístupu k surovinám v Jižní Africe a v ČLR byl řádně prozkoumán, stejně jako v původním šetření, při porovnávání vývozní ceny a běžné hodnoty (viz bod odůvodnění 26).
Všechny strany byly řádně informovány o konečném výběru Jižní Afriky jako obdobné země;
(b) Určení běžné hodnoty
(19) běžná hodnota byla stanovena na základě údajů poskytnutých spolupracujícím jihoafrickým výrobcem.
Jméno společnosti zde není odhaleno, protože jeho spolupráce mohla být zajištěna pouze za předpokladu, že Komise poskytne úplnou záruku důvěrného zacházení s její totožností;
(20) v souladu s článkem 2 základního nařízení bylo nejdříve zhodnoceno, zda byl domácí prodej dotyčného výrobku reprezentativní ve vztahu k čínským vývozům do Společenství.
Bylo zjištěno, že domácí prodej jihoafrického spolupracujícího výrobce představoval poněkud méně než 5 % celkových dovozů do Společenství z ČLR během období šetření, zatímco během období uplatňování opatření obecně převyšoval 5 %.
Za těchto okolností byla Komise toho názoru, že domácí prodej v Jižní Africe byl reprezentativní pro čínské vývozy do Společenství.
Dále bylo stanoveno, že domácí prodej probíhal v rámci běžné obchodní činnosti, tj. za domácí ceny umožňující úhradu všech nákladů.
Proto byla prodejní cena na domácím trhu použita jako základ pro výpočet běžné hodnoty;
2. Vývozní cena
(21) v souladu s článkem 17 základního nařízení a vzhledem k tomu, že počet čínských vývozců/obchodníků, kteří byli členy CCCMC a kteří chtěli spolupracovat, byl vysoký, bylo šetření omezeno na vzorek vývozních transakcí uzavřených devíti výše zmíněnými vývozci/obchodníky.
Jejich vývozní transakce dohromady představují reprezentativní množství vývozů, tj. 70 % veškerých dovozů do Společenství dotyčného výrobku z ČLR v roce 1998, což je období, pro které byly v době výběru vzorku k dispozici údaje;
(22) jelikož čínští vývozci/obchodníci prodali své vývozy nespřízněným dovozcům ve Společenství, vývozní cena byla v souladu s čl. 2 odst. 8 základního nařízení stanovena na základě vývozních cen skutečně zaplacených nebo splatných za vývoz do Společenství;
(23) použité ceny CIF hranice Společenství byly založené na cenách uvedených spolupracujícím vývozcem/obchodníkem z USA Cometals a na cenách vypočtených z údajů předložených spolupracujícími čínskými vývozci/obchodníky.
Vzhledem k tomu, že spolupracující čínští vývozci/obchodníci prodávali ve Společenství na základě cen FOB z ČLR, jejich hodnoty CIF byly určeny prostřednictvím započítání přiměřené částky na zaoceánskou přepravu a pojištění do těchto cen, jak bylo stanoveno na základě údajů předložených spolupracujícími uživateli ve Společenství;
3. Srovnání
(24) za účelem zajištění spravedlivého srovnání běžné hodnoty a vývozní ceny byly vzaty do úvahy rozdíly ve faktorech, které prokazatelně ovlivňují ceny a cenovou srovnatelnost v souladu s čl. 2 odst. 10 základního nařízení;
(25) byly provedeny úpravy zohledňující rozdíly ve fyzikálních vlastnostech, dopravě, pojištění, manipulačních poplatcích a úvěrech;
(26) zvláštní úvahu si zaslouží dvě úpravy s ohledem na fyzikální vlastnosti:
- čínské vývozy kazivce na trh Společenství mají vlhkou formu, zatímco domácí prodej spolupracujícího jihoafrického výrobce na jihoafrickém trhu má suchou formu.
Jako v předchozím šetření byla provedena úprava běžné hodnoty založená na rozumném odhadu rozdílu tržní hodnoty mezi kazivcem v suché a vlhké formě, tj. v nákladech na sušení včetně přiměřené částky na prodej, provoz a administrativu a zisku;
- šetření, které vedlo k zavedení opatření v rámci přezkumu, stanovilo, že ČLR má oproti Jižní Africe přirozené výhody z důvodů snadnějšího přístupu k surovinám, což má zase dopad na čistotu výrobku, a že v tomto ohledu existují v Jižní Africe některé náklady, které neexistují v ČLR.
Proto za účelem vyrovnání tohoto rozdílu ovlivňujícího cenovou srovnatelnost byla v rámci původního šetření zajištěna úprava běžné hodnoty.
Vzhledem k tomu, že dotyčná přirozená výhoda stále existovala, bylo pro účely současného přezkumu rozhodnuto provést stejnou úpravu běžné hodnoty, jako v původním šetření;
(27) spolupracující čínští vývozci/obchodníci požadovali úpravu zohledňující rozdíly mezi stupni obchodu na základě toho, že jihoafrický spolupracující výrobce prodává uživatelům a čínští vývozci/obchodníci prodávají dovozcům/obchodníkům.
Po dalším prozkoumání problému se došlo k závěru, že existuje rozdíl mezi stupni obchodu, který ospravedlňoval úpravu. Jelikož spolupracující jihoafrický vývozce neprodává dvou různým uvažovaným stupňům obchodu, úprava byla odhadnuta podle čl.
2 odst. 10 písm. d) bodu ii) na 10 % jeho hrubé marže v souladu se zavedenou praxí institucí Společenství;
4. Dumpingové rozpětí
(28) srovnání váženého průměru vývozní ceny s váženým průměrem běžné hodnoty ukázalo pokračující dumping během období šetření, přičemž dumpingové rozpětí se rovnalo částce, o kterou běžná hodnota převyšovala vývozní cenu (vyjádřenou jako procento z dovozních cen CIF na hranici Společenství, clo neplaceno).
Avšak zjištěné dumpingové rozpětí bylo nižší než dumpingové rozpětí stanovené v původním šetření.
Mělo by být rovněž řečeno, že snížená úroveň dumpingu je v podstatě důsledkem vzrůstu vývozních cen, které odrážejí čínský systém vývozních licencí a podobu antidumpingového cla (tj. variabilního cla);
5. Závěr týkající se pravděpodobnosti pokračování dumpingu
(29) jelikož byl zjištěn dumping během období šetření, není žádný důvod domnívat se, že dumping nebude pokračovat, pokud budou v současné době platná antidumpingová opatření zrušena;
D. PRAVDĚPODOBNOST OPAKOVÁNÍ DUMPINGU
1. Předběžné poznámky
(30) potom, co bylo prokázáno pokračování dumpingu během období šetření, byla prozkoumána pravděpodobnost opakování dumpingu, pokud by se měla odstranit dotyčná opatření.
Za tím účelem byly prozkoumány následující faktory: vývoj čínských vývozních cen od roku 1993 do období šetření, dopad systému vývozních licencí zavedeného čínskými orgány v roce 1994 a situace v ČLR týkající se výroby kazivce, výrobní kapacity a zásob;
2. Vývoj cen čínského vývozu do Společenství
(31) současně se zavedením antidumpingových opatření se postupně zvyšovaly vývozní ceny čínského kazivce, které se v průměru a na základě cen CIF hranice Společenství přiblížily minimální ceně 113,5 ECU za tunu (čisté váhy v suchém stavu).
Ceny se konkrétně zvýšily z 86 ECU v roce 1993 na 111 ECU za tunu (čisté váhy v suchém stavu) v roce 1998.
To zřejmě naznačuje, že minimální cena působila jako stimul pro zvýšení cen.
Proto je pravděpodobné, že odstranění opatření by situaci obrátilo a přivodilo snížení vývozních cen;
3. Dopad čínského systému vývozních licencí
(32) čínská vláda zavedla v roce 1994 kontrolní systém složený z ročních vývozních kvót spojených s poplatky za vývozní licence, které pokrývaly množství nerostů včetně kazivce.
Mělo by být uvedeno, že zavedení systému vývozních licencí se krylo s uvalením antidumpingových cel na kazivec a s působením antidumpingových cel uvalených na ostatní nerosty pokryté systémem.
Prohlašovaným cílem byla stabilizace vyváženého množství kazivce a ostatních nerostů a také zabránění poklesu vývozních cen pod tlakem vnitřní soutěže.
Ve skutečnosti měl systém dopad na zvýšení cen čínských vývozů do Společenství.
Kvóta byla v roce 1998 zrušena a znovu zavedena v roce 1999, zatímco poplatek za vývozní licence zůstal od svého zavedení v platnosti.
Vývozní licence jsou vydraženy a prodány nejvyšší nabídce nebo nabídce, která je vyšší než průměrná cena;
(33) systém vývozních licencí byl od svého zavedení několikrát pozměněn, včetně dočasného zrušení systému kvót v roce 1998.
Proto by se čínská správa mohla rozhodnout změnit systém nebo ho úplně odstranit bez předchozího oznámení, pokud by se změnily převládající podmínky na mezinárodních trzích, nebo pokud by měla za to, že systém neplní své cíle.
To by mohlo dále vést ke snížení vývozních cen, zejména pokud by byla v současnosti platná antidumpingová opatření zrušena;
(34) v každém případě s přihlédnutím ke skutečnosti, že orgány vyvážející země provozují výše popsaný systém nezávisle, neměl by mít tento systém žádný vliv na rozhodnutí institucí Společenství týkající se toho, zda obnovit antidumpingová opatření v rámci šetření provedeného podle čl. 11 odst. 2 a čl. 11 odst. 3 základního nařízení či nikoli;
4. Čínská výroba, výrobní kapacita a zásoby
(35) žádný čínský výrobce kazivce nenabídl spolupráci.
Čínským orgánům a CCCMC bylo sděleno, že vzhledem k nedostatku úzké spolupráce budou považovány odpovědi poskytnuté různými čínskými stranami zapojenými do přezkumu za nedostatečné.
Během uvedené lhůty nebyly poskytnuty žádné údaje.
Komise byla proto nucena v souladu s článkem 18 základního nařízení dojít k závěrům týkající se výroby, výrobní kapacity a zásob čínského kazivce na základě dostupných informací.
Použité údaje vyplývají z výzkumu trhu daného odvětví, z údajů poskytnutých předním světovým obchodníkem s dotyčným výrobkem a také z veřejných údajů, které daly k dispozici jiné antidumpingové orgány;
(36) v tomto ohledu bylo během šetření zjištěno zvýšení čínské výrobní kapacity kazivce a zvyšování zásob, které představuje riziko zvýšení čínských vývozů, což by mohlo vyvolat celosvětové snížení cen.
Čínská výrobní kapacita kazivce kyselé povahy se vskutku zvýšila o 26 % mezi roky 1993 a 1998.
Zvýšení kapacity vedlo rovněž k omezenému využití kapacity, které se u kazivce kyselé povahy odhadovalo na 59 % v roce 1998.
Bylo zjištěno výrazné navýšení čínských zásob.
To vede k situaci, která je obzvláště nestálá vzhledem k tomu, že čínská výroba kazivce kyselé povahy představuje přibližně 52 % světové výroby a čínské vývozy odpovídají 38 % světové výroby;
5. Závěr týkající se opakování dumpingu
(37) se zřetelem k tomu, že:
- bylo zjištěno, že vývozy kazivce do Společenství pocházející z ČLR byly během období šetření na úrovni dumpingových cen,
- vývoj čínských vývozních cen CIF je z velké části závislý na existenci antidumpingových opatření v rámci přezkumu a na systému vývozních licencí zavedeném a nezávisle řízeném vládou ČLR,
- vzhledem k možné přechodné povaze systému vývozních licencí nelze tento systém považovat za záruku, že budou současné vývozní ceny zachovány,
- čínští výrobci kazivce radikálně zvýšili svou výrobní kapacitu, nahromadili obrovské zásoby a v současné době mají velice nízké využití kapacity,
se došlo k závěru, že je pravděpodobné, že dumping bude pokračovat ve výrazně větším množství, pokud by byla platná opatření odstraněna;
E. VÝROBNÍ ODVĚTVÍ SPOLEČENSTVÍ
(38) šetření ukázalo, že spolupracující výrobci Společenství představují více než 95 % celkové výroby Společenství dotyčného výrobku během období šetření. Proto tvoří tito výrobci výrobní odvětví Společenství ve smyslu čl. 4 odst. 1 a čl. 5 odst. 4 základního nařízení. Dále budou uváděni jako výrobní odvětví Společenství;
F. ANALÝZA SITUACE NA TRHU SPOLEČENSTVÍ S KAZIVCEM
1. Spotřeba na trhu Společenství
(39) viditelná spotřeba byla založena na společné velikosti prodeje výrobního odvětví Společenství nespřízněným stranám na trhu Společenství, na údajích o velikosti celkových dovozů z ČLR uvedených v dotaznících pro vývozce/obchodníky, na dovozech z jiných třetích zemí oznámených Eurostatem a také na informacích od národních statistických úřadů Rakouska, Finska a Švédska, týkajících se dovozních informací do roku 1995;
(40) má se za to, že se prodej výrobců Společenství spřízněným stranám, které kazivec vnitřně přetvářejí, uskutečnil na závislém trhu, a proto byl vyloučen z hodnocení spotřeby Společenství a obecněji postavení výrobního odvětví Společenství.
K tomuto závěru se došlo se zřetelem ke skutečnosti, že kazivec určený pro závislý trh nekonkuroval kazivci dostupnému ve Společenství a že prodej tohoto výrobku spřízněným stranám proběhl za transferové ceny;
(41) žadatel prohlašoval, že by některé dovozy pocházející z Namibie a Jižní Afriky neměly být zahrnuty do výpočtu spotřeby, protože tyto dovozy byly určeny uživatelům ve Společenství spřízněným s dotyčnými vývozci a byly proto uskutečněny na závislém trhu;
(42) bylo zjištěno, že obě země vyvážely dotyčný výrobek ke spřízněným i nespřízněným společnostem.
Spřízněné strany ve Společenství navíc koupily dotyčný výrobek také od nespřízněných zdrojů.
Vzhledem k tomu, že nebylo možné jasně oddělit tyto dva typy prodeje, došlo se k závěru, že do výpočtu spotřeby Společenství by měly být zahrnuty všechny dovozy;
(43) na tomto základě se spotřeba ve Společenství rozvíjela z přibližně 284300 tun v roce 1993, na 392700 tun v roce 1994, na 400900 tun v roce 1995, na 470700 tun v roce 1996, na 491800 tun v roce 1997 a na 496200 tun v roce 1998.
Spotřeba kazivce ve Společenství se zvýšila o 75 % během uvažovaného období, obzvláště mezi roky 1993 a 1994 (+ 38 %) a mezi roky 1995 a 1996 (+ 17 %).
Toto zvýšení spotřeby je spojeno s vývojem poptávky po hliníku a zvýšenou poptávkou po fluorouhlovodících (chladící prostředky), které mají zvláštní nároky na fluorit.
Toto zvýšení lze také připsat rozvoji nových následných využití kazivce;
2. Dovozy z dotyčné země
(a) Velikost dovozu, podíl dovozů a tržní podíl dotyčných dovozů
(44) velikost dovozů kazivce pocházejícího z ČLR se výrazně zvýšila z přibližně 60400 tun v roce 1993 na 62900 tun v roce 1994, na 68500 tun v roce 1995, na 109300 tun v roce 1996, na 128800 tun v roce 1997 a na 155200 tun v roce 1998.
Čínské dovozy kazivce do Společenství se neustále zvyšovaly během uvažovaného období o přibližně 157 % a rostly rychlejším tempem než spotřeba Společenství;
(45) podíl dovozů z ČLR na celkových dovozech kazivce do Společenství se pohyboval mezi 26,7 % a 50,6 %. Nejvyššího dovozního podílu bylo dosaženo během období šetření;
(46) podíl dovozů z ČLR na trhu Společenství se rozvíjel z 21,3 % v roce 1993 na 16 % v roce 1994, na 17,1 % v roce 1995, na 23,2 % v roce 1996, na 26,2 % v roce 1997 a na 31,3 % v roce 1998.
To odpovídá celkovému zvýšení o 10 bodů během sledovaného období.
Snížení tržního podílu v letech 1994 a 1995 lze vysvětlit zavedením antidumpingových opatření v březnu 1994 a čínským systémem vývozních licencí zavedeným v dubnu 1994;
(b) Cenový vývoj a chování cen dotyčných dovozů
(i) Cenový vývoj
(47) podle odpovědí na dotazník pro vývozce/obchodníky bylo zjištěno, že ceny čínského kazivce se zvýšily o 29 % mezi rokem 1993 a obdobím šetření a dosáhly úrovně vyjádřené v ceně CIF hranice Společenství nepatrně pod minimální cenou 113,5 euro za tunu.
Zejména mezi roky 1993 a 1997 se ceny čínského kazivce neustále zvyšovaly z 86,06 ECU za tunu na 114,58 ECU za tunu.
Pokles čínských cen mezi roky 1997 a 1998 se kryl s odstraněním čínských vývozních kvót, které vyvolalo všeobecný pokles čínských vývozních cen na všech vývozních trzích;
(ii) Chování cen
(48) za účelem zhodnocení chování cen čínských dovozů během období šetření bylo provedeno cenové srovnání na základě průměrných cen prodeje výrobního odvětví Společenství a průměrných cen prodeje spolupracujících čínských vývozců/obchodníků a obchodníků mimo ES nespřízněným dovozcům ve Společenství, upravených na stejný stupeň obchodu;
(49) čínské ceny byly během tohoto časového období nižší o rozpětí zhruba 12 % než ceny výrobního odvětví Společenství.
Mělo by být uvedeno, že rozpětí podhodnocení dosahovalo v předchozím šetření 41 %;
1. Ekonomické postavení výrobního odvětví Společenství
(a) Výroba
(50) výroba výrobního odvětví Společenství se zvýšila o 32 % v průběhu sledovaného období z přibližně 276000 tun v roce 1993 na přibližně 363800 tun v roce 1998.
Maximum přibližně 372300 tun bylo dosaženo v roce 1995;
(b) Výrobní kapacita
(51) výrobní kapacita výrobního odvětví Společenství byla vypočítána na základě kapacity flotace, která představuje zúžení výroby kazivce.
Ta klesla z 518000 tun v roce 1993 na 502000 v roce 1998, což představuje snížení o 3 % během sledovaného období;
(c) Využití kapacity
(52) využití kapacity výrobního odvětví Společenství se zvýšilo z 53 % v roce 1993 na 60 % v roce 1994, na 72 % v roce 1995, na 68 % v letech 1996 a 1997 a na 72 % v roce 1998.
Nízké úrovně v letech 1993 a 1994 lze vysvětlit účinky dumpingových dovozů zjištěných v předchozím šetření.
Antidumpingová opatření začala působit až po roce 1994, což umožnilo výrobnímu odvětví Společenství využívat kapacitu na vyšší úrovni;
(d) Velikost prodeje
(53) prodej výrobního odvětví Společenství se ve Společenství zvýšil z přibližně 120000 tun v roce 1993 na přibližně 189000 tun v roce 1998.
Zvýšení prodeje bylo obzvláště patrné v roce 1995, kdy výrobní odvětví Společenství zvýšilo svůj prodej na 191600 tun snížením svých cen.
To bylo učiněno z toho důvodu, aby si výrobní odvětví zachovalo svůj podíl na trhu Společenství;
(e) Tržní podíl
(54) podíl výrobního odvětví Společenství na trhu Společenství se snížil z 42,1 % v roce 1993 na 38,1 % v roce 1998, přičemž vrcholu dosáhl v roce 1995.
Tržní podíl 47,8 % dosažený v roce 1995 odpovídá všeobecnému poklesu dovozů do Společenství v tomto roce, který byl výsledkem nízkých cen zavedených výrobním odvětvím Společenství na úkor jeho ziskovosti.
Po roce 1995 se tržní podíl pravidelně snižoval a klesal o 4 procentní body ve srovnání s rokem 1993;
(f) Vývoj cen
(55) průměrná prodejní cena kazivce výrobního odvětví Společenství na trhu Společenství se mezi roky 1993 a 1995 snížila a všeobecně zvýšila mezi roky 1995 a 1998, přičemž vrcholu dosáhla v roce 1997.
Nízká úroveň ceny v roce 1995 odpovídá výše nastíněné strategii výrobního odvětví Společenství: pokusit se udržet tržní podíl snižováním své cenové úrovně.
Mezi roky 1995 a 1997 se cenová úroveň výrobního odvětví Společenství zvýšila, což se krylo se stabilním růstem čínských cen i poptávky po kazivci.
Mezi roky 1997 a 1998 se ceny výrobního odvětví Společenství mírně snížily, což se krylo se snížením čínských dovozních cen;
(g) Ziskovost
(56) ziskovost výrobního odvětví Společenství vyjádřená v procentech z čistého prodeje stoupla z -11,8 % v roce 1993 na 0,9 % v roce 1998;
(h) Zaměstnanost
(57) zaměstnanost ve výrobním odvětví Společenství poklesla z 696 zaměstnanců v roce 1993 na 689 zaměstnanců v roce 1998;
(i) Zásoby
(58) zásoby výrobců Společenství se stabilně snižovaly z přibližně 50000 tun v roce 1993 na 28400 tun v roce 1998, což odpovídá poklesu o 43 %.
Zásoby představovaly 18 % z výroby v roce 1993 a 8 % v roce 1998;
(j) Investice
(59) celkové investice výrobního odvětví Společenství týkající se kazivce se zvýšily přibližně z 2,2 mil. ECU v roce 1993 na 9,4 mil. ECU v roce 1998;
(k) Závěr
(60) po zavedení antidumpingových opatření v roce 1994 se postavení výrobního odvětví Společenství celkově zlepšilo.
Pokračovaly snahy o racionalizaci výrobního procesu a byly uskutečněny nové investice.
Avšak i když se postavení celkově zlepšilo, období, ve kterém působila opatření, neumožnilo výrobnímu odvětví Společenství plně se vzpamatovat z předchozích dopadů dumpingových dovozů, zejména pokud jde o ziskovost.
Ziskovost výrobního odvětví Společenství skutečně zůstala mezi roky 1993 a 1997 záporná. Od roku 1997 se ziskovost výrobního odvětví Společenství zlepšovala, což se krylo s celkovým vyrovnáním cen jeho prodeje ve Společenství a zlepšením jeho produktivity.
Výrobní odvětví Společenství je však jen těsně nad úrovní rentability a jeho finanční výsledky jasně zaostávají za tím, čeho by toto výrobní odvětví mohlo dosáhnout za obvyklých tržních podmínek;
(61) proto se došlo k závěru, že ačkoli se postavení výrobního odvětví Společenství zlepšilo po zavedení antidumpingových opatření, plně se nevzpamatoval a je stále v nejistém postavení;
4. Dopad dotyčných dovozů
(62) šetření ukázalo, že přes zavedení antidumpingových opatření v březnu 1994 se čínské vývozy na trh Společenství nadále zvyšovaly.
Dovozy kazivce z ČLR se vskutku zvýšily o 157 % mezi roky 1993 a 1998 a jejich podíl na trhu Společenství se zvýšil z 21,3 % na 31,3 %.
Ve stejném období se prodej výrobního odvětví Společenství zvýšil o 58 %, avšak výrobní odvětví Společenství přišlo o tržní podíl ve prospěch čínských dovozů.
Jeho podíl na trhu Společenství se snížil z 41,2 % na 38,1 %;
(63) co se týče cen, ceny čínských dovozů se během uvažovaného období zvýšily o 29 %.
Tento cenový vývoj je třeba posuzovat v souvislosti s antidumpingovými opatřeními z března 1994 a čínským systémem vývozních licencí zavedeným v roce 1994, který přispěl k celosvětovému zvýšení čínských cen.
Zvýšení cen je významnější od roku 1996 a kryje se s vyrovnáním prodejních cen a omezením ztrát výrobního odvětví Společenství;
(64) v červenci 1998 zrušilo Ministerstvo zahraničního obchodu a hospodářské spolupráce (MZOHS) vývozní kvóty a zachovalo pouze licenční poplatky.
S tím se krylo snížení čínských cen, zejména ve druhé polovině roku 1998 a v roce 1999, které ukázalo potenciál snižování cen čínského kazivce za předpokladu neexistence antidumpingových opatření;
5. Velikost a ceny dovozů z jiných třetích zemí
(65) velikost dovozů kazivce z jiných třetích zemí se zvýšila o 46 % během sledovaného období z přibližně 104100 tun v roce 1993 na 151700 tun v roce 1998.
Tržní podíl výše uvedených zemí se však všeobecně snížil mezi roky 1993 a 1998 z 36,6 % na 30,6 %;
(66) co se týče cen těchto jiných vyvážejících zemí, je zaznamenáno, že se zvýšily o 20 % mezi roky 1993 a 1998. Avšak v průměru zůstaly s výjimkou Maroka nižší než čínské ceny.
V případě Namibie a Jižní Afriky je třeba vidět skutečnost, že průměrné vývozní ceny jsou nižší než čínské ceny, v souvislosti se skutečností, že část vývozů do Společenství je určena spřízněným uživatelům ve Společenství, pravděpodobně za transferové ceny.
Co se týče Keni a Mexika, jejich ceny kazivce zřejmě odrážejí vyšší procento nečistot, které tlačí na nižší ceny, protože pro uživatele představuje dodatečné náklady;
(67) na základě výše uvedeného se má za to, že dovozy kazivce z jiných třetích zemí měly omezený dopad na ekonomické postavení výrobního odvětví Společenství.
Dále to naznačuje, že čínští vývozci dokázali výrazně zlepšit jejich postavení ve Společenství na úkor nejen výrobního odvětví Společenství, ale také jiných třetích zemí;
G. PRAVDĚPODOBNOST POKRAČOVÁNÍ ÚJMY
(68) za účelem zhodnocení pravděpodobného dopadu pozbytí účinnosti platných opatření byly prozkoumány následující faktory: postavení fluoritového odvětví v ČLR, chování čínských dovozů kazivce v jiných třetích zemích a pravděpodobné důsledky odstranění antidumpingových opatření pro postavení výrobního odvětví Společenství;
1. Analýza postavení fluoritového odvětví v ČLR
(a) Výroba, výrobní kapacita, zásoby
(69) žadatel tvrdil, že výroba a výrobní kapacita kazivce se v ČLR podstatně zvýšily během uvažovaného období a dosáhly úrovně výrazně nad roční světovou spotřebou.
Dále tvrdil, že pokud budou opatření odstraněna, hrozí další zvyšování dumpingových čínských dovozů;
(70) čínští vývozci/obchodníci prohlašovali, že je velmi nepravděpodobné, že by se vývozy kazivce do Společenství zvýšily, pokud by byla opatření zrušena, vzhledem ke zvýšení domácí spotřeby a kontrole uvalené čínskými orgány na výrobu a výrobní kapacitu;
(71) několik uživatelů Společenství prohlašovalo, že současná úroveň výroby a výrobní kapacity v ČLR během období šetření nepředstavuje hrozbu výrobnímu odvětví Společenství vzhledem k tomu, že vnitřní spotřeba rostla, třetí země, které obvykle nenakupovaly od ČLR, jako např.
Indie, začínaly čínský kazivec dovážet a očekávalo se, že čínský vývoz se zaměří na trh Spojených států amerických (dále jen USA) vzhledem k očekávané zvýšené poptávce na tomto trhu;
(72) podle dostupných údajů a v souladu se zněním bodu odůvodnění 36 by mělo být uvedeno, že čínská výroba a čínská výrobní kapacita se stabilně zvyšovaly během sledovaného období.
Čínská výrobní kapacita se skutečně zvýšila z 1,9 miliónu tun v roce 1993 na 2,4 miliónu tun v roce 1998.
Výroba se zvýšila z 0,8 miliónu tun na 1,4 miliónu tun mezi stejnými roky.
Zároveň bylo využití kapacity nízké a odhadovalo se na 59 % v roce 1998.
Čínská domácí spotřeba se odhadovala na přibližně 300000 tun za rok.
Navíc se v průběhu stejného období výrazně zvýšily čínské zásoby;
(73) vzhledem k tak obrovské výrobní kapacitě a možnému zrušení čínského systému licencí existuje pravděpodobnost, že by na trh Společenství mohlo v případě neexistence antidumpingových opatření opět směřovat velké množství dumpingového čínského kazivce převyšující současnou velikost dovozů;
(b) Čínský systém vývozních licencí
(74) jak již bylo uvedeno v bodě odůvodnění 32, zavedly čínské orgány v dubnu 1994 systém vývozních licencí, který se skládal z roční vývozní kvóty spojené s poplatky za vývozní licence na čínské vývozy kazivce;
(75) během posledních let prodělal systém některé změny: vývozní kvóta byla zrušena v polovině roku 1998, takže od druhé poloviny roku 1998 zůstaly v platnosti pouze poplatky za vývozní licence.
Začátkem roku 1999 čínské orgány kvótu znovu zavedly.
V roce 1998 činil poplatek za licenci v průměru okolo 20,3 ECU za tunu.
Z toho vyplývá, že pokud by se vyváželo na úrovni 113,5 ECU, skutečná vývozní cena bez poplatku za licenci by byla 93,2 ECU;
(76) žadatel prohlašoval, že čínský systém licencí by mohl být brzy odstraněn, což vyvolává obavy, že by se čínské vývozy kazivce do Společenství za nižší ceny mohly zvýšit, pokud by se umožnilo, aby antidumpingová opatření pozbyla účinnosti;
(77) čínští vývozci/obchodníci tvrdili, že systém licencí měl ochraňovat ložiska kazivce a zajišťovat stabilitu a spolehlivost trhu s kazivcem a že není žádný důvod předpokládat, že systém by měl být brzy odstraněn.
Dále prohlásili, že systém licencí by nebyl zrušen, pokud by antidumpingová opatření dále nepůsobila;
(78) mělo se za to, že jakýkoli předpoklad o budoucím vývoji systému licencí je spíše spekulativní.
Analýza čínského systému licencí však ukazuje, že byl od svého zavedení několikrát podstatně pozměněn, včetně potlačení vývozní kvóty v roce 1998.
Značná výše čínských poplatků za licence navíc ukazuje potenciál čínských výrobců kazivce prodávat za velice nízké ceny.
Dále nelze předpokládat, že by systém vývozních licencí navržený a spravovaný vládou třetí země za účelem zachování ložisek umožňoval dojít k závěru, zda bude škodlivý dumping pokračovat či nikoli;
(c) Vývoj cen čínských vývozů do Společenství
(79) antidumpingová opatření zřejmě vedla k postupnému zvyšování vývozních cen čínskými vývozci.
Proto by mohlo odstranění opatření zvrátit situaci a přivodit snížení vývozních cen, jak ukazuje zkušenost z roku 1998 a značná výše čínských poplatků za vývozní licence;
(80) navíc bylo zjištěno několik případů v roce 1998, kdy uživatelé zakoupili čínský kazivec za cenu nižší než minimální cena a museli proto zaplatit antidumpingové clo;
2. Pravděpodobné důsledky odstranění antidumpingových opatření pro postavení výrobního odvětví Společenství
(81) v prvé řadě je třeba zmínit, že jeden z žádajících výrobců Společenství přestal po období šetření vyrábět fluorit, když přišel o svého největšího zákazníka ve prospěch čínské konkurence.
Skutečnost, že se to odehrálo v době, kdy působila antidumpingová opatření, ukazuje možnost další újmy výrobnímu odvětví Společenství, pokud by byla antidumpingová opatření zrušena;
(82) za druhé šetření ukázalo, že ceny výrobního odvětví Společenství byly pod tlakem dotyčných dovozů dokonce i tehdy, když působila antidumpingová opatření.
Očekává se, že ceny, které byly pozitivně ovlivněny antidumpingovými opatřeními, jak ukázalo šetření, by za předpokladu neexistence opatření začaly klesat a cenové podhodnocení by pokračovalo na vyšší úrovni.
Potenciál snižování čínských cen odráží částky zaplacené formou poplatků za vývozní licence, které v průměru činily 20,3 ECU v roce 1998.
V případě odvození této částky z vývozní ceny lze odhadnout rozpětí podhodnocení na 26,7 %.
Očekává se, že takovéto cenové podhodnocení by mohlo způsobit vážné ztráty výrobního odvětví Společenství;
(83) za třetí se očekává, že při neexistenci antidumpingových opatření bude na trhu Společenství velké množství dumpingových dovozů kazivce za nízkou cenu.
Výrobci Společenství pak pravděpodobně přijdou o další objem prodeje a tržní podíl ve prospěch čínských vývozců;
3. Závěr týkající se pravděpodobnosti pokračování újmy
(84) se zřetelem k tomu, že:
- čínští výrobci kazivce radikálně zvýšili svou výrobní kapacitu, vytvořili velké zásoby a měli velmi nízkou úroveň využití kapacity,
- vývoj čínských vývozních cen CIF byl výrazně ovlivněn platnými antidumpingovými opatřeními a existencí systému vývozních licencí zavedeného vládou ČLR. Tento systém nelze považovat za záruku, že budou vývozní ceny zachovány při neexistenci antidumpingových opatření,
- ceny, které by čínští vývozci při neexistenci antidumpingových opatření stanovili, jsou potencionálně velmi nízké, zejména pokud se vezme v úvahu výše zaplacených poplatků za vývozní licence, která naznačuje velkou pravděpodobnost pokračování podhodnocení,
- postavení výrobního odvětví Společenství je stále nejisté,
- skutečnost, že bylo zjištěno několik případů, kdy uživatelé Společenství zakoupili čínský kazivec za cenu nižší než minimální dovozní cena,
se došlo k závěru, že újma způsobená čínskými dumpingovými dovozy bude pravděpodobně pokračovat, pokud by byla platná antidumpingová opatření odstraněna, a postavení výrobního odvětví Společenství by se v takovém případě mohlo ještě dále zhoršit;
H. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
(85) podle článku 21 základního nařízení bylo přezkoumáno, jestli je možné dojít k jasnému závěru, že zachování antidumpingových opatření by nebylo v zájmu Společenství.
Určení zájmu Společenství bylo založeno na uznání všech různých relevantních zájmů jako celku, tj. zájmu výrobního odvětví Společenství, dovozců a také uživatelů dotyčného výrobku;
(86) mělo by být připomenuto, že přijetí antidumpingových opatření představovaných minimální cenou nebylo v rámci předchozího šetření považováno za protichůdné zájmu Společenství.
Mělo by být uvedeno, že současné šetření je přezkum, který vyžaduje analýzu situace, kdy jsou antidumpingová opatření již zavedena.
Načasování a povaha současného šetření proto umožňují zhodnotit jakýkoli negativní a nevhodný dopad antidumpingových opatření, která jsou předmětem přezkumu;
(87) za účelem zhodnocení pravděpodobného dopadu pokračování nebo nepokračování opatření si Komise vyžádala údaje formou dotazníků od všech zainteresovaných stran uvedených výše.
Žádný dovozce na dotazník neodpověděl.
Devět uživatelů na dotazníky odpovědělo;
1. Zájem výrobního odvětví Společenství
(88) šetření ukázalo, že výrobní odvětví Společenství těžilo ze zavedených antidumpingových opatření.
V posledních letech vyvinul značné úsilí ke zlepšení své produktivity prostřednictvím racionalizace.
Produktivita výrobního odvětví Společenství se skutečně zvýšila o 33 % během sledovaného období a během stejného období byly neustále prováděny investice.
Úroveň investic byla obzvláště vysoká v roce 1998, což dokazovalo, že výrobní odvětví je životaschopné a rozhodnuté dále fungovat;
(89) postavení výrobního odvětví Společenství však nadále zůstává problematické, zejména s ohledem na ziskovost.
V této souvislosti může mít jakákoli změna obchodního prostředí dotyčného výrobku výrazně nepříznivý účinek na postavení fluoritového odvětví Společenství;
(90) s ohledem na výše uvedené se mělo za to, že pokud opatření nebudou pokračovat, postavení výrobního odvětví Společenství se pravděpodobně zhorší.
Pokračování opatření by proto bylo v zájmu výrobního odvětví Společenství;
2. Zájem dovozců
(91) žádný z nespřízněných dovozců na dotazníky neodpověděl.
Nedostatek spolupráce by mohl být známkou toho, že antidumpingová opatření zavedená v březnu 1994 neměla na dovozce výrazně nepříznivý účinek.
To lze podpořit skutečností, že dovozy z ČLR se během sledovaného období neustále zvyšovaly a dovozcům tím bylo umožněno nadále se z ČLR zásobovat;
(92) s ohledem na výše uvedené se proto došlo k závěru, že pokračování opatření by v budoucnu nevedlo ke zhoršení ekonomického postavení dovozců;
3. Zájem uživatelského odvětví
(a) Předběžné poznámky
(93) kazivec je základní surovinou pro velké množství zpracovaných výrobků s velmi vysokou přidanou hodnotou.
První fází transformace kazivce je výroba fluorovodíku, který se dále užívá k výrobě fluorouhlovodíků (složka chladících prostředků, rozpouštědel a umělých pěn), fluoridu hlinitého (pro výrobu hliníku) a dalších chemických derivátů;
(b) Informace získané od spolupracujících stran
(94) v roce 1998 nakoupili spolupracující uživatelé veškeré dovozy kazivce z ČLR a okolo 80 % prodejů kazivce vyrobeného výrobním odvětvím Společenství;
(95) v roce 1998 měly tyto spolupracující společnosti obrat 26465 mil. ECU, z nichž se 682 mil.
ECU (2,6 %) týkalo využití derivátů kazivce. Odvětví uživatelů kazivce se skládá z malých, středně velkých a velkých společností, které v roce 1998 výrazně investovaly.
Vážený průměr ziskovosti v odvětví derivátů kazivce se zvýšil z 3,7 % v roce 1996 na 6,3 % v roce 1998;
(96) šetření ukázalo, že kazivec představuje okolo 30 % celkových nákladů výroby fluorovodíků a mezi 5 % až 20 % celkových nákladů výroby derivátů fluorovodíku;
(c) Argumenty vznesené uživateli
(i) Závislost na dovozech
(97) někteří uživatelé prohlašovali, že zachování opatření není v zájmu Společenství vzhledem k tomu, že uživatelé jsou závislí na dovozech s ohledem na omezenou výrobní kapacitu dostupnou ve Společenství.
V této souvislosti tvrdili, že pokračování antidumpingových opatření by mohlo způsobit nedostatek zásob ve Společenství, zatímco poptávka po kazivci roste díky kombinaci technologického rozvoje a nových předpisů;
(98) výrobní odvětví Společenství nezpochybňovalo, že jsou dovozy ze třetích zemí nezbytné k pokrytí poptávky Společenství po kazivci.
Prohlašoval, že cílem antidumpingových opatření není udržet dovozy mimo Společenství, ale zajistit, aby byly ceny těchto dovozů přiměřené;
(99) šetření ukázalo, že platná antidumpingová opatření nezabránila vstupu čínských dovozů na trh Společenství.
Mezi roky 1994 a 1998 se dovozy z ČLR po zvýšení poptávky po kazivci skutečně zvýšily o 146 %.
Zároveň se zvýšil prodej výrobního odvětví Společenství o 58 %;
(100) s ohledem na výše uvedené není pravděpodobné, že by zachování opatření bránilo uživatelům zásobovat se z ČLR, zatímco výrobnímu odvětví Společenství bude zachování bezpečnostní sítě napomáhat k plnému zotavení ze způsobené újmy.
Z výše uvedeného vyplývá, že je rovněž nepravděpodobné, že by nastal nedostatek zásob, pokud by byla zachována antidumpingová opatření;
(ii) Konkurenční nevýhody
(101) někteří uživatelé prohlašovali, že antidumpingová opatření uvalená na čínský kazivec povedou k uměle vysokým cenám kazivce ve Společenství a vyústí v konkurenční nevýhodu uživatelů kazivce v porovnání s jejich konkurenty ve Společenství, kteří se nezásobují z ČLR, a také v porovnání s jejich mezinárodními konkurenty.
To by způsobilo přesun výroby fluorovodíku do USA a do ČLR, kde by byl přístup ke kazivci méně nákladný, což by posléze způsobilo ztrátu pracovních míst a snížení investic a zisku v průmyslových odvětvích s vysokou přidanou hodnotou ve Společenství, která jsou životně důležitá pro budoucí konkurenceschopnost odvětví uživatelů kazivce ve Společenství;
(102) výrobní odvětví Společenství tvrdilo, že během období uplatňování opatření zpracovatelský průmysl ve Společenství výrazně investoval, což protiřečilo argumentu o přesunu výroby;
(103) bylo zjištěno, že mezi roky 1996 a 1998 odvětví uživatelů kazivce ve Společenství výrazně investovalo.
Dále bylo zjištěno, že ceny kazivce jsou v USA vyšší než ve Společenství.
Během roku 1998 byly ceny čínských dovozů do USA skutečně o 7 % vyšší než ceny čínských dovozů na trh Společenství.
Zisky uživatelů se v průměru zvýšily z 3,7 % v roce 1996 na 6,3 % v roce 1998, nehledě na platná antidumpingová opatření;
(104) co se ještě konkrétněji týče přesunu výroby fluorovodíku do ČLR, mělo by být poznamenáno, že fluorovodík je velmi nebezpečný výrobek, který není vhodný pro přepravu na dlouhé vzdálenosti.
To v praxi znamená, že přesun výroby fluorovodíku do ČLR by znamenal přesun celého zpracovatelského odvětví do ČLR.
Údaje poskytnuté spolupracujícími uživateli týkající se období, kdy byla platná antidumpingová opatření, zřejmě výše uvedenému odporují.
Uživatelé skutečně výrazně investovali do výrobního řetězce ve Společenství během období uplatňování antidumpingových opatření.
S ohledem na výše uvedené se přesun celého zpracovatelského odvětví do ČLR, pokud by bylo umožněno pokračování antidumpingových opatření, nezdá pravděpodobný;
(105) s ohledem na výše uvedené se neočekává, že by zachování antidumpingových opatření v jejich současné podobě způsobilo uživatelskému odvětví jakékoli konkurenční nevýhody;
(iii) Alternativní zdroje zásob
(106) mnoho velkých výrobců derivátů kazivce je nuceno spoléhat se na dovozy kazivce.
Uživatelé prohlašovali, že kazivec nepocházející z ČLR, tj. keňský a mexický fluorit, obsahuje výrazné nečistoty, což vysvětluje, proč je hlavním spolehlivým zdrojem zásob ČLR.
Proto by pokračování antidumpingových opatření na dovozy z ČLR omezovalo přístup uživatelů ke kvalitnímu kazivci;
(107) za prvé je třeba poznamenat, že přes rozdíly v čistotě se dovozy z jiných zemí po zvýšení poptávky zvýšily během období uplatňování antidumpingových opatření.
Dovozy z Mexika se například zvýšily šestinásobně, zatímco dovozy z Keni se zvýšily o 57 %.
Výše uvedené zřejmě naznačuje, že takový kazivec je pro některé následné využití vhodný;
(108) za druhé, podstatné zvýšení dovozů z ČLR naznačuje, že opatření uvalená v roce 1993 neměla za následek vyloučení čínských dovozů z trhu Společenství, ale vyústila ve zvýšení cen;
(109) proto se došlo k závěru, že není pravděpodobné, že by pokračování současných antidumpingových opatření omezilo přístup uživatelů ke kazivci jakékoli kvality;
4. Závěr týkající se zájmu Společenství
(110) po analýze různých relevantních zájmů bylo zjištěno, že pokračování antidumpingových opatření pravděpodobně vyústí v relativně stabilní cenu kazivce na trhu Společenství, která se během období uplatňování platných opatření nezdála mít žádný negativní vliv na ekonomické postavení uživatelů.
Ponechání výrobního odvětví Společenství bez ochrany proti dumpingovým dovozům by navíc mohlo zhoršit jeho nejisté postavení a ohrozit jeho životaschopnost;
(111) s ohledem na výše uvedené se došlo k závěru, že nejsou žádné závažné důvody z pohledu zájmu Společenství proti zachování antidumpingových opatření v tomto případě;
I. PROZATÍMNÍ PŘEZKUM
(112) čínští vývozci/obchodníci tvrdili, že zahájení prozatímního přezkumu, rozsahem omezeného na podobu opatření, bylo protiprávní, protože nebyly předloženy žádné důkazy, které by ukazovaly na potřebu změnit podobu opatření. V této souvislosti tvrdili, že požadavek na přezkum podle čl.
11 odst. 2 základního nařízení neobsahoval žádné údaje o neúčinnosti zavedených antidumpingových opatření;
(113) mělo by být uvedeno, že prozatímní přezkum omezený na podobu opatření byl zahájen z úřední moci Komisí. Zahájení bylo založeno na tom, že údaje obsažené v požadavku na přezkum podle čl.
11 odst. 2 základního nařízení předložené žadatelem obsahovaly náznaky narušení účinnosti dotyčných opatření;
(114) šetření ukázalo, že ačkoli výrobní odvětví Společenství ztratilo tržní podíl během sledovaného období, antidumpingová opatření v jejich současné podobě umožnila výrobnímu odvětví Společenství zvýšit své ceny a tím zmírnit své ztráty, zejména během období mezi roky 1996 a 1998.
Délka trvání opatření však neumožnila výrobnímu odvětví Společenství plně se vzpamatovat, zejména pokud jde o ziskovost.
Co se týče účinnosti opatření, jeho současná podoba se proto zdá být vhodná k úplnému obnovení postavení výrobního odvětví Společenství a neměla by být dále měněna;
(115) konečně co se týče uživatelů, šetření ukázalo, že antidumpingová opatření v jejich současné podobě nijak výrazně neovlivnila ekonomické postavení uživatelů;
(116) došlo se proto k závěru, že antidumpingová opatření by měla být zachována v jejich současné podobě;
J. ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
(117) všem zainteresovaným stranám byly sděleny všechny důležité skutečnosti a úvahy, na jejichž základě mělo být doporučeno, aby byla existující opatření zachována.
Byla jim poskytnuta lhůta na předložení stanovisek ke sděleným informacím.
Stanoviska předložená po konečném sdělení informací byla náležitě vzata do úvahy;
(118) z výše uvedeného vyplývá, že antidumpingové clo vypočtené na základě minimální ceny 113,50 ECU za tunu (čisté váhy v suchém stavu) na dovozy kazivce pocházejícího z Čínské lidové republiky zavedené nařízením (ES) č. 486/94 by mělo být zachováno, jak je stanoveno v čl. 11 odst. 2 základního nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo z dovozu kazivce (kazivce) ve filtračním koláči nebo ve formě prášku, kódu KN ex25292100 (kód Taricu 2529210010) nebo ex25292200 (kód Taricu 2529220010), pocházejícího z Čínské lidové republiky.
2. Clo se rovná rozdílu mezi minimální cenou 113,50 EUR za tunu (čisté váhy v suchém stavu) a čistou cenou franko hranice Společenství před proclením.
V případech, kdy bylo zboží poškozeno před vpuštěním do volného oběhu a skutečně zaplacená nebo splatná cena je proto vypočtena poměrně za účelem určení celní hodnoty podle článku 145 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 [5], bude minimální dovozní cena stanovená výše snížena o procento, které odpovídá poměrnému dílu ze skutečně zaplacené nebo splatné ceny.
Splatné clo se pak bude rovnat rozdílu mezi sníženou minimální dovozní cenou a sníženou čistou cenou franco hranice Společenství před celním odbavením.
4. Pokud není uvedeno jinak, použijí se platná ustanovení týkající se cel.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2012/2000
ze dne 21. září 2000,
kterým se mění příloha 4 protokolu č. 9 aktu o přistoupení z roku 1994 a nařízení (ES) č. 3298/94, pokud jde o systém ekobodů pro těžká nákladní vozidla projíždějící Rakouskem
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na akt o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl. 11 odst. 2 a článek 16 protokolu č. 9 k tomuto aktu,
v souladu s postupem stanoveným v protokolu č. 9,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Protokol č. 9 stanoví zvláštní úpravu, která se týká tranzitu těžkých nákladních vozidel přes rakouské území a je založena na systému práv tranzitu (ekobodů).
Klíč pro rozdělení ekobodů pro jednotlivé členské státy je uveden v příloze 4 protokolu.
(2) Ustanovení čl. 11 odst. 2 písm. c) protokolu č. 9 stanoví, že Komise přijme vhodná opatření v souladu s bodem 3 přílohy 5 uvedeného protokolu, překročí-li počet tranzitních jízd přes Rakousko vyžadujících ekobody v kterémkoli roce referenční počet stanovený na rok 1991 o více než 8 %.
(3) Bod 3 přílohy 5 protokolu stanoví pravidla pro stanovení revidovaného počtu ekobodů dostupných v případě překročení referenčního počtu na rok 1991.
(4) Prahová hodnota stanovená ve výše uvedeném čl. 11 odst.
2 písm. c) byla překročena v roce 1999. Použití metody výpočtu stanovené v bodě 3 přílohy 5 povede k snížení celkového počtu dostupných ekobodů.
(5) Protokol č. 9 musí být používán v souladu se základními svobodami stanovenými Smlouvou.
Je proto nevyhnutelné přijmout opatření, která jsou schopná zajistit volný pohyb zboží a plné fungování vnitřního trhu.
(6) Zajistit snížení ekobodů výlučně pro rok 2000 by navzdory všem úmyslům a účelům mělo neúměrný vliv na zastavení tranzitní dopravy přes Rakousko.
Proto by snížení celkového počtu ekobodů mělo být rozloženo na roky 2000 až 2003.
(7) Úměrnost snížení ekobodů rovněž vyžaduje, aby členským státům, které nejvíce přispěly k překročení prahové hodnoty 8 %, byly sníženy příděly ekobodů tak, aby bylo dosaženo stanoveného celkového snížení.
To si žádá revizi klíče pro rozdělování ekobodů jednotlivým členským státům.
(8) K zajištění co nejúčinnějšího využívání dostupného počtu ekobodů jsou přijímána opatření k dalšímu podněcování členských států, aby vracely Komisi nevyužité ekobody za účelem přerozdělení.
(9) Intenzivnější využívání železniční nákladní přepravy v kombinované dopravě, zejména tzv. "rollende Landstraße", je méně ekologicky škodlivé než silniční nákladní doprava a může uvolnit tlak na počet dostupných ekobodů.
Její účinnější využívání, mimo jiné revidováním způsobu rezervování míst, by mělo být důrazně podporováno.
Účinky tohoto úsilí by měly být sledovány.
(10) Příloha 4 protokolu č. 9 a nařízení Komise (ES) č.3298/94 [1] by proto měly být změněny.
(11) Výbor zřízený článkem 16 protokolu č. 9 nezaujal stanovisko k opatřením stanoveným v návrhu. V souladu s čl. 16 odst. 3 protokolu č. 9 předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha 4 protokolu č. 9 k aktu o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska se mění takto:
"Rok _BAR_ Procento ekobodů _BAR_ Ekobody pro EU-15 _BAR_ (1) _BAR_ (2) _BAR_ (3) _BAR_
Článek 2
Nařízení (ES) č. 3298/94 se mění takto:
1. V čl. 6 odst. 2 se druhý pododstavec nahrazuje tímto: "V případech stanovených v čl. 11 odst. 2 písm. c) protokolu č. 9 se počet ekobodů snižuje. Snížení se počítá za použití metody stanovené v bodě 3 přílohy 5 protokolu č. 9. Takto vypočtené snížení ekobodů se rozloží na několik let."
2. V článku 7 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"3. Komise každý rok zjistí počet ekobodů přidělených každému členskému státu, které byly ke dni 1. únoru platné pro využití v předchozím roce, zůstaly nevyužity a nebyly vráceny Komisi podle odstavce 2.
Pokud je nevyužité množství větší než 2 % z přídělu ekobodů členskému státu, odečte Komise ekvivalentní množství ekobodů od přídělu členskému státu na uvedený rok.
Množství ekobodů se doplní do rezervy EU pro uvedený rok."
3. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 14b
Komise zavede systém sledování činnosti podnikané Rakouskem a ostatními členskými státy ke zlepšení úrovně služeb poskytovaných v kombinované dopravě přes Alpy.
První zprávu předloží Komise v roce 2001."
4. Příloha D se nahrazuje tímto:
"
Nařízení Komise (ES) č. 2020/2000
ze dne 25. září 2000,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 207/93, kterým se vymezuje obsah přílohy VI nařízení Rady (EHS) č. 2092/91 a kterým se mění oddíl C přílohy VI nařízení (EHS) č. 2092/91 o ekologickém zemědělství a k němu se vztahujícím označování zemědělských produktů a potravin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2092/91 ze dne 24. června 1991 o ekologickém zemědělství a k němu se vztahujícím označování zemědělských produktů a potravin [1] naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1437/2000 [2], a zejména na čl. 5 odst. 7 a 8 a článek 13 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 207/93 [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 345/97 [4], vymezilo obsah přílohy VI nařízení (EHS) č. 2092/91 a stanovilo prováděcí pravidla k čl. 5 odst. 4 uvedeného nařízení.
(2) Prováděcí pravidla systému přechodných povolení členských států podle čl. 5 odst. 3 písm. b) a čl. 5 odst. 5a písm. b) nařízení (EHS) č. 2092/91 stanovená v článku 3 nařízení (EHS) č. 207/93 je nezbytné přezkoumat, aby se vzaly v úvahu obtíže, se kterými se v poslední době členské státy setkávají.
(3) Ukazuje se, že určité produkty uvedené v oddílu C přílohy VI jsou ve Společenství v dostatečném množství dostupné z ekologického zemědělství.
Tyto produkty by proto měly být z oddílu C přílohy VI vyňaty.
(4) U některých běžných vyňatých produktů by mělo být povoleno odkladné období, které by umožnilo spotřebovat stávající zásoby a přizpůsobit odvětví novým požadavkům.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem výboru uvedeného v článku 14 nařízení (EHS) č. 2092/91,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 3 nařízení (EHS) č. 207/93 se nahrazuje tímto:
"Článek 3
1. Pokud nebyla složka zemědělského původu zařazena do oddílu C přílohy VI nařízení (EHS) č. 2092/91, může být taková složka používána podle odchylky stanovené v čl. 5 odst. 3 písm. b) a odst. 5a písm. b) uvedeného nařízení za těchto podmínek:
a) provozovatel poskytl příslušnému orgánu členského státu všechny potřebné důkazy prokazující, že dotyčná složka vyhovuje čl. 5 odst. 4 nařízení (EHS) č. 2092/91 a
4 nařízení (EHS) č. 2092/91 používání po dobu nejvýše tří měsíců poté, co si ověřil, že provozovatel navázal nezbytné kontakty s ostatními dodavateli ve Společenství, aby se ujistil o nedostupnosti dotyčných složek v požadované jakosti; aniž je dotčen odstavec 6, smí členský stát prodloužit toto povolení nejvýše třikrát, pokaždé na sedm měsíců a
c) nebylo přijato žádné rozhodnutí podle odstavců 4 nebo 6 o zrušení povolení uděleného pro určitou složku.
2. Pokud bylo uděleno povolení podle odstavce 1, oznámí členský stát neprodleně ostatním členským státům a Komisi tyto informace:
a) den vydání povolení a u prodlouženého povolení den vydání prvního povolení;
b) název, adresu, telefonní číslo a popřípadě faxové číslo a elektronickou adresu držitele povolení; název a adresu kontaktního místa orgánu, který udělil povolení;
c) název a popřípadě přesný popis a požadavky na jakost dotyčné složky zemědělského původu;
d) druh produktů, pro jejichž přípravu je daná složka nezbytná;
e) požadované množství a odůvodnění pro tato množství;
f) důvody a očekávanou dobu nedostatku;
g) den, kdy členský stát zaslal toto oznámení ostatním členským státům a Komisi.
Komise a/nebo členský stát může tyto informace zveřejnit.
3. Pokud členský stát předloží Komisi a členskému státu, který udělil povolení, připomínky, které ukazují, že v době nedostatku existují zásoby, zváží členský stát zrušení povolení nebo zkrácení předpokládané doby platnosti a informuje Komisi a ostatní členské státy do 15 dnů ode dne přijetí informace o opatřeních, která učinil.
4. Na žádost členského státu nebo z podnětu Komise se záležitost předloží k posouzení výboru uvedenému v článku 14 nařízení (EHS) č.
2092/91. V souladu s postupem stanoveným v článku 14 může být rozhodnuto, že udělené povolení bude zrušeno nebo doba platnosti změněna nebo popřípadě, že se dotyčná složka zařadí do oddílu C přílohy VI.
5. V případě prodloužení uvedeného v odst. 1 písm. b) se použijí postupy uvedené v odstavcích 2 a 3.
Pokud chce členský stát zajistit, aby se složka pocházející z obvyklé produkce mohla používat i po třetím prodloužení povolení uvedeného v odst. 1 písm. b), předloží tento členský stát spolu s oznámením o třetím prodloužení uděleného povolení také žádost o zařazení složky do oddílu VI přílohy C. V době, v níž nevstoupilo v platnost žádné rozhodnutí přijaté v souladu s postupem stanoveným v článku 14, může členský stát zařadit složku do přílohy VI oddílu C nebo zrušit povolení tak, že bude prodlužovat povolení o další sedmiměsíční období za dodržení podmínek stanovených v odstavcích 1, 2 a 3."
Článek 2
Oddíl C přílohy VI nařízení (EHS) č. 2092/91 se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 3
Produkty z těchto plodin lze používat za stejných podmínek jako produkty uvedené v oddíle C přílohy VI nařízení (EHS) č. 2092/91 šest měsíců od vstupu tohoto nařízení v platnost:
Acerola (Malphigia punicifolia), ořechy kešu (Anacardium occidentale), pískavice řecké seno (Trigonella foenum-graecum), papája (Carica papaya), piniové oříšky (Pinus pineae), nové koření (Pimenta dioica), kardamom (Fructus cardamomi (minoris) (malabariensis) Elettaria cardamomum), skořice (Cinnamomum zeylanicum), hřebíček (Syzygium aromaticum), zázvor (Zingiber officinale), kari složené z: koriandru (Coriandrum sativum), hořčice (Sinapis alba), fenyklu (Foeniculum vulgare), zázvoru (Zingiber officinale) a tuků a olejů, též rafinovaných, ale chemicky neupravených z palmy, řepky, světlice barvířské, sezamu a sóji.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2032/2000
ze dne 27. září 2000
o klasifikaci zemí a území pro statistiku zahraničního obchodu Společenství a statistiku obchodu mezi členskými státy
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1172/95 ze dne 22. května 1995 o statistice obchodu se zbožím Společenství a jeho členských států s třetími zeměmi [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 374/98 [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 9 uvedeného nařízení odpovídá Komise za zavedení klasifikace zemí a území.
(2) Verze klasifikace platná dne 1. ledna 2000 byla uvedena v příloze k nařízení Komise (ES) č. 2543/1999 [3].
(3) Klasifikace zemí a území je založena na dvoumístném alfabetickém kódu ISO (A-2) v té míře, v jaké je slučitelný s požadavky právních předpisů Společenství. Je také vhodné poskytnout členským státům přechodné období, aby se mohly provedeným změnám přizpůsobit.
Za účelem zjednodušení je nezbytné ukončit toto přechodné období, jakmile vstoupí v platnost opatření upravující náležitosti jednotného správního dokladu.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistiku obchodu se zbožím s třetími zeměmi,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Verze klasifikace zemí a území pro statistiku zahraničního obchodu Společenství a statistiku obchodu mezi členskými státy platná od 1. ledna 2001 je uvedena v příloze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2001.
Do vstupu ustanovení měnících přílohy 37 a 38 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 [4] v platnost mohou členské státy používat třímístné číselné kódy, které jsou také uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2037/2000
ze dne 29. června 2000
o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 175 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3], s ohledem na společný návrh schválený dne 5. května 2000 dohodovacím výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Je zjištěno, že pokračující emise látek poškozujících ozon na stávající úrovni dále závažně poškozují ozonovou vrstvu.
Poškození ozonové vrstvy na jižní polokouli dosáhlo v roce 1998 úrovně, která nemá obdoby.
Ve třech ze čtyř posledních jarních období se v oblasti Arktidy objevilo vážné poškození ozonu.
Zvýšená intenzita UV-B záření, která je důsledkem poškození ozonu, představuje vážné ohrožení zdraví a životní prostředí.
Proto je nezbytné přijmout nová účinná opatření na ochranu lidského zdraví a životního prostředí proti škodlivým účinkům, které jsou následkem těchto emisí.
(2) S ohledem na svou odpovědnost v oblasti životního prostředí a obchodu se Společenství v souladu s rozhodnutím 88/540/EHS [4] stalo smluvní stranou Vídeňské úmluvy o ochraně ozonové vrstvy a Montrealského protokolu o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu, ve znění pozměněném smluvními stranami protokolu na jejich druhém zasedání v Londýně a na jejich čtvrtém zasedání v Kodani.
(3) Další opatření na ochranu ozonové vrstvy přijaly smluvní strany Montrealského protokolu na svém sedmém zasedání ve Vídni v prosinci 1995 a na svém devátém zasedání v Montrealu v září 1997, kterých se Společenství zúčastnilo.
(4) Dodržování závazků přijatých Společenstvím podle Vídeňské úmluvy a podle posledních dodatků a změn Montrealského protokolu vyžaduje, aby byla na úrovni Společenství přijata opatření, zejména zaměřená na postupné ukončení výroby a uvádění na trh methylbromidu uvnitř Společenství a aby byl zaveden systém udělování licencí jak pro dovoz, tak i pro vývoz látek, které poškozují ozonovou vrstvu.
(5) S ohledem na to, že jsou, dříve než se očekávalo, dostupné technologie umožňující nahrazení látek poškozujících ozonovou vrstvu, je vhodné v určitých případech stanovit přísnější kontrolní opatření, než jaká stanoví nařízení Rady (ES) č. 3093/94 ze dne 15. prosince 1994 o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu [5], a než ta, která stanoví Montrealský protokol.
(6) Nařízení (ES) č. 3093/94 musí být zásadním způsobem pozměněno.
Je v zájmu právní srozumitelnosti a průhlednosti toto nařízení zcela revidovat.
(7) V souladu s nařízením (ES) č. 3093/94 byla ukončena výroba chlorfluoruhlovodíků, jiných plně halogenovaných chlorfluoruhlovodíků, halonů, tetrachlormethanu, 1,1,1-trichlorethanu a hydrobromfluoruhlovodíků.
Výroba těchto regulovaných látek je tedy zakázána, kromě případných výjimek pro základní použití a pro uspokojení základních vnitřních potřeb smluvních stran v souladu s článkem 5 Montrealského protokolu.
Je tedy nyní vhodné postupně zakázat uvádění na trh a používání těchto látek, výrobků a zařízení, které tyto látky obsahují.
(8) Komise může za určitých podmínek udělit výjimky pro základní použití i po vyloučení regulovaných látek.
(9) Skutečnost, že existuje stále více výrobků nahrazujících methylbromid, by se měla odrazit v podstatnějším snížení jeho výroby a spotřeby ve srovnání s ustanoveními Montrealského protokolu.
Výroba a spotřeba methylbromidu by měla být zcela ukončena s výhradou případných výjimek pro kritická použití stanovených na úrovni Společenství podle kriterií určených Montrealským protokolem.
Rovněž by mělo být regulováno použití methylbromidu pro použití v karanténně a pro operace před odesláním.
Toto použití by nemělo přesáhnout stávající úroveň a v konečné fázi by mělo být sníženo s ohledem na technický rozvoj a na vývoj dosažený na základě Montrealského protokolu.
(10) Nařízení (ES) č. 3093/94 stanoví omezení výroby všech ostatních látek, které poškozují ozonovou vrstvu, neomezuje však výrobu hydrochlorfluoruhlovodíků.
Tato ustanovení by však měla být zavedena, aby se zajistilo, že hydrochlorfluoruhlovodíky nebudou nadále používány tam, kde existují náhradní látky, které nepoškozují ozonovou vrstvu.
Všechny smluvní strany Montrealského protokolu by měly přijmout opatření pro regulaci výroby hydrochlorfluoruhlovodíků.
Zmrazení výroby hydrochlorfluoruhlovodíků by odráželo tuto potřebu a také odhodlání Společenství zaujmout v tomto směru vedoucí roli.
Objem výroby by měl být přizpůsoben předpokládaným snížením uvádění hydrochlorfluoruhlovodíků na trh Společenství a celosvětovému poklesu poptávky vyvolanému snížením spotřeby hydrochlorfluoruhlovodíků, které požaduje protokol.
(11) Montrealský protokol požaduje v článku 2F odst. 7, aby smluvní strany usilovaly o to, aby používání hydrochlorfluoruhlovodíků bylo omezeno na použití, kde neexistuje žádná jiná látka nebo technologie příznivější pro životní prostředí.
Jsou-li dostupné náhradní nebo jiné technologie, lze dále omezit uvádění na trh a použití hydrochlorfluoruhlovodíků nebo výrobků hydrochlorfluoruhlovodíky obsahujících.
Rozhodnutí VI/13 zasedání smluvních stran Montrealského protokolu stanoví, že při hodnocení náhradních látek za hydrochlorfluoruhlovodíky by měly být vzaty v úvahu takoví činitelé, jako je potenciál poškozování ozonu, energetická efektivnost, hořlavost, toxicita, globální oteplování a možné vlivy na efektivní používání a vyloučení chlorfluoruhlovodíků a halonů.
Regulace hydrochlorfluoruhlovodíků podle Montrealského protokolu by měla být výrazně zpřísněna, aby byla chráněna ozonová vrstva a zohledněna dostupnost náhradních látek.
(12) Kvóty pro propuštění regulovaných látek do oběhu ve Společenství by měly být přidělovány pouze pro omezené použití těchto regulovaných látek.
Regulované látky a výrobky obsahující regulované látky pocházející ze států, které nejsou smluvními stranami Montrealského protokolu, by neměly být dováženy.
(13) Systém licencí pro regulované látky by měl být rozšířen na případy vývozu těchto látek, aby bylo možné dohlížet na obchod s látkami, které poškozují ozonovou vrstvu, a aby byla umožněna výměna informací mezi smluvními stranami.
(14) Měla by být přijata opatření pro regeneraci použitých regulovaných látek a pro předcházení únikům regulovaných látek.
(15) Montrealský protokol ukládá povinnost oznamovat údaje o obchodu s látkami, které poškozují ozonovou vrstvu.
Proto by mělo být výrobcům, dovozcům a vývozcům regulovaných látek uloženo podávat jednou ročně zprávy o činnosti.
(16) Měla by být přijata opatření nezbytná pro provádění tohoto nařízení v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [6].
(17) Rozhodnutí X/8 desátého zasedání smluvních stran Montrealského protokolu povzbuzuje smluvní strany, aby neprodleně přijaly opatření směřující k odrazování od výroby a uvádění na trh nových látek, které poškozují ozonovou vrstvu, a zejména bromchlormethanu.
Za tím účelem by měl být vytvořen mechanismus, který by umožňoval, že do tohoto nařízení budou zahrnuty nové látky.
Výroba, dovoz, uvádění na trh a používání bromchlormethanu by měly být zakázány.
(18) Přechod na nové technologie nebo na náhradní látky v důsledku předpokládaného ukončení výroby a používání regulovaných látek, by mohl vyvolávat problémy, zejména pro malé a střední podniky.
Proto by členské státy měly zvážit vhodné formy pomoci, zvláště aby malým a středním podnikům umožnily provést nutné změny,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
ÚVODNÍ USTANOVENÍ
Článek 1
Oblast působnosti
Toto nařízení se vztahuje na výrobu, dovoz, vývoz, uvádění na trh, použití, znovuzískání, recyklaci, regeneraci a zneškodňování chlorfluoruhlovodíků, jiných plně halogenovaných chlorfluoruhlovodíků, halonů, tetrachlormethanu, 1,1,1,-trichlorethanu, methylbromidu, hydrobromfluoruhlovodíků a hydrochlorfluoruhlovodíků, na podávání informací o těchto látkách a na dovoz, vývoz, uvádění na trh a použití výrobků nebo zařízení, které obsahují tyto látky.
Toto nařízení se rovněž vztahuje na výrobu, dovoz, uvádění na trh a použití látek vyjmenovaných v příloze II.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
- "protokolem" Montrealský protokol z roku 1987 o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu, v posledním znění,
- "smluvní stranou" kterákoli smluvní strana protokolu,
- "státem, který není smluvní stranou protokolu" každý stát nebo organizace pro regionální hospodářskou integraci, které pro určitou regulovanou látku nesouhlasily s tím, že budou vázány ustanoveními protokolu, která se vztahují na tuto látku,
- "regulovanými látkami" chlorfluoruhlovodíky, jiné plně halogenované chlorfluoruhlovodíky, halony, tetrachlormethan, 1,1,1-trichlorethan, methylbromid, hydrobromfluoruhlovodíky a hydrochlorfluoruhlovodíky, vyskytující se samostatně nebo ve směsi, bez ohledu na to, zda jsou nově vyrobené, znovuzískané, recyklované nebo regenerované.
Tato definice se nevztahuje ani na regulované látky, které jsou obsaženy ve výrobku jiném, než je nádoba používaná pro přepravu nebo skladování této látky, ani na zanedbatelná množství kterékoli regulované látky, která vznikla náhodně nebo jako vedlejší produkt při výrobě z nezreagovaných vstupních surovin nebo která vznikla při použití jako technologické činidlo, které je součástí chemických látek jako stopové znečištění, anebo regulované látky které jsou emitovány při výrobě nebo manipulaci s výrobkem,
- "chlorfluoruhlovodíky" (CFC) regulované látky vyjmenované ve skupině I přílohy I včetně jejich izomerů,
- "jinými plně halogenovanými chlorfluoruhlovodíky" regulované látky vyjmenované ve skupině II přílohy I včetně jejich izomerů,
- "halony" regulované látky vyjmenované ve skupině III přílohy I včetně jejich izomerů,
- "tetrachlormethanem" regulovaná látka uvedená ve skupině IV přílohy I,
- "1,1,1-trichlorethanem" regulovaná látka uvedená ve skupině V přílohy I,
- "methylbromidem" regulovaná látka uvedená ve skupině VI přílohy I,
- "hydrobromfluoruhlovodíky" regulované látky vyjmenované ve skupině VII přílohy I včetně jejich izomerů,
- "hydrochlorfluoruhlovodíky" (HCFC) regulované látky vyjmenované ve skupině VII přílohy I včetně jejich izomerů,
- "novými látkami" látky vyjmenované na seznamu v příloze II.
Tato definice se vztahuje na látky, samotné nebo ve směsi, a bez ohledu to, zda jsou nově vyrobené, znovuzískané, recyklované nebo regenerované.
Tato definice se nevztahuje na látky obsažené ve výrobku, jiném než je nádoba používaná pro přepravu nebo skladování této látky, ani na zanedbatelná množství kterékoli nové látky, která vznikla náhodně nebo jako vedlejší produkt při výrobě nebo z nezreagovaných vstupních surovin,
- "vstupní surovinou" každá regulovaná látka nebo nová látka, jež je předmětem chemické transformace v procesu, při kterém je zcela změněna proti svému původnímu složení, a jejíž emise jsou zanedbatelné,
- "technologickým činidlem" každá regulovaná látka použitá jako chemické činidlo pro použití, která jsou uvedena v příloze VI, v zařízeních, jež existují k 1. září 1997 a jejichž emise jsou zanedbatelné. S ohledem na tato kriteria a postupem podle čl. 18 odst. 2 vypracuje Komise seznam podniků oprávněných k používání regulovaných látek jako technologických činidel a pro každý z dotčených podniků stanoví maximální úrovně emisí. Postupem podle čl. 18 odst. 2 může pozměnit přílohu VI, jakož i seznam zmíněných podniků s ohledem na nové informace nebo technický rozvoj, a zejména na přezkoumání uvedené v rozhodnutí X/14 zasedání smluvních stran protokolu,
- "výrobcem" každá fyzická nebo právnická osoba, která vyrábí regulované látky ve Společenství,
- "výrobou" množství vyrobených regulovaných látek po odečtení množství, které bylo zneškodněno technologiemi postupy schválenými smluvními stranami, a po odečtení množství, které bylo zcela použito jako vstupní surovina nebo jako technologické činidlo při výrobě jiných chemických látek.
Za "výrobu" se nepovažuje znovuzískané, recyklované nebo regenerované množství,
- "potenciálem poškozování ozonu" číselný údaj uvedený ve třetím sloupci přílohy I a představující míru vlivu každé regulované látky na ozonovou vrstvu,
- "vypočtenou úrovní" množství stanovené vynásobením množství každé regulované látky jejím potenciálem poškozování ozonu a sečtením výsledků násobení samostatně pro každou skupinu regulovaných látek uvedenou v příloze I,
- "průmyslovou racionalizací" převod buď mezi smluvními stranami protokolu, nebo uvnitř členského státu celé vypočtené úrovně výroby nebo její části z jednoho výrobce na druhého za účelem optimalizace hospodářské efektivnosti nebo jako odpověď na předpokládané nedostatky v dodávkách v důsledku uzavírání závodů,
- "uváděním na trh" dodání či poskytnutí regulovaných látek nebo výrobků obsahujících regulované látky, na které se vztahuje toto nařízení, třetím osobám, za úplatu nebo bezplatně,
- "použitím" použití regulovaných látek při výrobě nebo údržbě, zvláště při opětovném plnění výrobků nebo zařízení nebo v jiných procesech, kde nejsou použity jako vstupní suroviny nebo jako technologická činidla,
- "reverzním systémem klimatizace/tepelným čerpadlem" kombinace součástí obsahujících chladivo propojených, aby tvořily jeden uzavřený okruh chlazení, v němž chladivo obíhá za účelem odnímání a předávaní tepla (např. chlazení, topení), procesy, které jsou zvratné v tom smyslu, že výparníky a kondenzátory jsou navrženy tak, aby byly ve své funkci zaměnitelné,
- "aktivním zušlechťovacím stykem" postup stanovený v čl. 114 odst. 1 písm. a) nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [7],
- "znovuzískáním" sběr a skladování regulovaných látek, pocházejících např. ze strojů, zařízení nebo ze zásobníků, při jejich údržbě nebo před jejich likvidací,
- "recyklací" opakované použití regulovaných znovuzískaných látek po základním přečištění, jako je filtrace a sušení.
U chladiv zahrnuje recyklace obvykle opětovné plnění zařízení, které je často prováděno na místě,
- "regenerací" přepracování a zušlechtění znovuzískaných regulovaných látek postupy jako jsou filtrace, sušení, destilace a chemická úprava, za účelem obnovení vlastností látek, aby vyhovovaly určité normě jakosti, což často předpokládá zpracování v centrálním zařízení mimo místa použití,
- "podnikem" každá fyzická nebo právnická osoba, která vyrábí, recykluje za účelem uvedení na trh nebo používá regulované látky pro průmyslové nebo obchodní účely ve Společenství nebo která propouští tyto dovážené látky do oběhu ve Společenství nebo která tyto látky vyváží ze Společenství pro průmyslové nebo obchodní účely.
KAPITOLA II
HARMONOGRAM VYLOUČENÍ
Článek 3
Omezení výroby regulovaných látek
1. S výhradou odstavců 5 až 10 je zakázána výroba:
a) chlorfluoruhlovodíků;
b) jiných zcela halogenovaných chlorfluoruhlovodíků;
c) halonů;
d) tetrachlormethanu;
e) 1,1,1-trichlorethanu;
f) hydrobromfluoruhlovodíků
18 odst. 2 kriteria stanovená v rozhodnutí IV/25 smluvních stran přijatém, aby každoročně stanovily základní použití, pro která může být ve Společenství povolena výroba a dovoz regulovaných látek uvedených v prvním pododstavci, a aby určily uživatele, kteří mohou tato základní použití uplatňovat.
Výroba a dovoz jsou povoleny, pouze pokud nejsou u žádné smluvní strany k dispozici vhodné náhradní látky nebo recyklované nebo regenerované regulované látky uvedené v prvním pododstavci.
2. i) S výhradou odstavců 5 až 10 každý výrobce zajistí, že:
a) vypočtená úroveň jeho výroby methylbromidu v období od l. ledna do 31. prosince 1999 a v každém následujícím dvanáctiměsíčním období nepřesáhne 75 % vypočtené úrovně jeho výroby methylbromidu v roce 1991;
b) vypočtená úroveň jeho výroby methylbromidu v období od 1. ledna do 31. prosince 2001 a v každém následujícím dvanáctiměsíčním období nepřesáhne 40 % vypočtené úrovně jeho výroby methylbromidu v roce 1991;
c) vypočtená úroveň jeho výroby methylbromidu v období od 1. ledna do 31. prosince 2003 a v každém následujícím dvanáctiměsíčním období nepřesáhne 25 % vypočtené úrovně jeho výroby methylbromidu v roce 1991;
d) po 31. prosinci 2004 nevyrobí žádný methylbromid.
Vypočtené úrovně uvedené v písmenech a), b), c) a d) nezahrnují množství methylbromidu vyrobené pro karanténní a předzásilkové aplikace.
18 odst. 2 kriteria vymezená v rozhodnutí smluvních stran IX/6, jakož i relevantní kriteria vymezená společnou dohodou smluvních stran, aby každý rok určily kritická použití, pro která může být ve Společenství povolena výroba, dovoz a použití methylbromidu po 31. prosinci 2004, jakož i množství a použití, která mají být povolena, a uživatele, kteří mohou využívat výjimky pro kritické použití.
Výroba a dovoz jsou povoleny, pouze pokud nejsou u žádné smluvní strany k dispozici vhodné náhradní látky nebo recyklovaný nebo regenerovaný methylbromid.
V naléhavém případě vyžaduje-li to neočekávaný výskyt určitých škůdců nebo nemoci, může Komise na žádost příslušného orgánu členského státu povolit dočasné použití methylbromidu.
Toto povolení nesmí platit déle než 120 dní a pro množství nepřesahující 20 tun.
3. S výhradou odstavců 8, 9 a 10 zajistí každý výrobce, že:
a) vypočtená úroveň jeho výroby hydrochlorfluoruhlovodíků v období od 1. ledna 2000 do 31. prosince 2000 a v každém následujícím dvanáctiměsíčním období nepřesáhne vypočtenou úroveň jeho výroby hydrochlorfluoruhlovodíků v roce 1997;
b) vypočtená úroveň jeho výroby hydrochlorfluoruhlovodíků v období od 1. ledna 2008 do 31. prosince 2008 a v každém následujícím dvanáctiměsíčním období nepřesáhne 35 % vypočtené úrovně jeho výroby hydrochlorfluoruhlovodíků v roce 1997;
c) vypočtená úroveň jeho výroby hydrochlorfluoruhlovodíků v období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2014 a v každém následujícím dvanáctiměsíčním období nepřesáhne 20 % vypočtené úrovně jeho výroby hydrochlorfluoruhlovodíků v roce 1997;
d) vypočtená úroveň jeho výroby hydrochlorfluoruhlovodíků v období od 1. ledna 2020 do 31. prosince 2020 a v každém následujícím dvanáctiměsíčním období nepřesáhne 15 % vypočtené úrovně jeho výroby hydrochlorfluoruhlovodíků v roce 1997;
e) po 31. prosinci 2025 nevyrobí žádné hydrochlorfluoruhlovodíky.
Před 31. prosincem 2002 přezkoumá Komise úroveň výroby hydrochlorfluoruhlovodíků, aby určila, zda je vhodné navrhnout:
- snížení výroby před rokem 2008 a/nebo
- změnu úrovní výroby, která je stanovena v písmenech b), c) a d).
Toto přezkoumání vezme v úvahu celosvětový vývoj spotřeby hydrochlorfluoruhlovodíků, vývoz hydrochlorfluoruhlovodíků ze Společenství a z ostatních zemí OECD a technickou a hospodářskou dostupnost náhradních látek nebo technologií, jakož i mezinárodní vývoj v této oblasti na základě protokolu.
4. Komise uděluje licence uživatelům určeným v souladu s odst. 1 druhým pododstavcem a s odst. 2 podbodem ii) a oznámí jim použití, pro něž je jim uděleno povolení a množství látek, které jsou oprávněni použít.
5. Výrobci může příslušný orgán členského státu, v němž se nachází jeho příslušná výroba, povolit, aby vyráběl regulované látky uvedené v odstavcích 1 a 2 a splnil tak žádosti, pro něž byla licence v souladu s odstavcem 4 udělena.
Příslušný orgán dotčeného členského státu uvědomí předem Komisi o svém úmyslu udělit takové povolení.
6. Příslušný orgán členského státu, v němž se nachází dotčená výroba, může výrobci povolit překročení vypočtených úrovní výroby stanovených v odstavcích 1 a 2, aby tak uspokojil základní vnitřní potřeby smluvních stran podle článku 5 protokolu za podmínky, že dodatečné vypočtené úrovně výroby členského státu nepřesáhnou ty, které jsou pro tyto účely povoleny články 2A až 2E a 2H protokolu pro dotčená období.
Příslušný orgán dotčeného členského státu uvědomí předem Komisi o svém záměru udělit takové povolení.
7. Umožňuje-li to protokol, může příslušný orgán členského státu, v němž se nachází dotčená výroba povolit výrobci, aby překročil vypočtenou úroveň výroby stanovenou v odstavcích 1 a 2 a uspokojil tak případné základní nebo kritické použití smluvních stran na jejich žádost.
Příslušný orgán dotčeného členského státu uvědomí předem Komisi o svém záměru udělit takové povolení.
8. Umožňuje-li to protokol, může příslušný orgán členského státu, v němž se nachází dotčená výroba, povolit výrobci, aby překročil vypočtenou úroveň výroby stanovenou v odstavcích 1 až 7, přičemž vypočtené úrovně výroby členského státu nepřesáhnou součet vypočtených úrovní výroby jeho domácích výrobců stanovených v odstavcích 1 až 7 pro daná období.
Příslušný orgán členského státu uvědomí předem Komisi o svém záměru udělit takové povolení.
9. Umožňuje-li to protokol, může Komise po dohodě s příslušným orgánem členského státu, v němž je umístěna dotčená výroba, povolit výrobci, aby překročil vypočtenou úroveň výroby stanovenou v odstavcích 1 až 8, přičemž vypočtené úrovně výroby členského státu nepřesáhnou součet vypočtených úrovní výroby jeho domácích výrobců stanovených v odstavcích 1 až 8 pro daná období.
Vyžaduje se rovněž dohoda s příslušným orgánem členského státu, v níž je stanoveno snížení výroby.
10. Umožňuje-li to protokol, může Komise po dohodě s příslušným orgánem členského státu, v němž je umístěna dotčená výroba, a s vládou dotčené třetí země povolit výrobci, aby spojil vypočtené úrovně výroby stanovené v odstavcích 1 až 9 s vypočtenými úrovněmi výroby povolenými výrobci třetí země na základě protokolu a vnitrostátních právních předpisů zmíněného výrobce, přičemž spojené vypočtené úrovně výroby obou výrobců nepřesáhnou součet vypočtených úrovní výroby povolené výrobcům Společenství stanoveným v odstavcích 1 až 9 a vypočtené úrovně výroby povolené výrobci třetí země na základě protokolu a příslušných vnitrostátních právních předpisů.
Článek 4
Omezení uvádění na trh a používání regulovaných látek
1. S výhradou odstavců 4 a 5 je zakázáno uvádět na trh a používat tyto regulované látky:
a) chlorfluoruhlovodíky;
b) jiné plně halogenované chlorfluoruhlovodíky;
c) halony;
d) tetrachlormethan;
e) 1,1,1-trichlorethan a
f) hydrobromfluoruhlovodíky.
Komise může na žádost příslušného orgánu některého členského státu a postupem podle čl. 18 odst. 2 dočasně povolit výjimku pro použití chlorfluoruhlovodíků do 31. prosince 2004 v dávkovacích mechanismech pro hermeticky uzavřené přístroje určené k implantaci do lidského těla k podávání odměřených dávek léčiv a do 31. prosince 2008 pro stávající vojenská použití, je-li prokázáno, že pro určité použití nejsou k dispozici technicky a ekonomicky dostupné náhradní látky nebo je nelze použít.
2. i) S výhradou odstavců 4 a 5 zajistí každý výrobce a dovozce, že:
a) vypočtená úroveň methylbromidu, který uvádí na trh nebo používá pro vlastní potřebu v období od 1. ledna 1999 do 31. prosince 1999 a v každém následujícím dvanáctiměsíčním období, nepřesáhne 75 % vypočtené úrovně methylbromidu, který uvedl na trh nebo použil na svůj účet v roce 1991;
b) vypočtená úroveň methylbromidu, který uvádí na trh nebo používá pro vlastní potřebu v období od 1. ledna 2001 do 31. prosince 2001 a v každém následujícím dvanáctiměsíčním období, nepřesáhne 40 % vypočtené úrovně methylbromidu, který uvedl na trh nebo použil pro vlastní potřebu v roce 1991;
c) vypočtenou úroveň methylbromidu, který uvádí na trh nebo používá pro vlastní potřebu v období od 1. ledna 2003 do 31. prosince 2003 a v každém následujícím dvanáctiměsíčním období, nepřesáhne 25 % vypočtené úrovně methylbromidu, který uvedl na trh nebo použil pro vlastní potřebu v roce 1991;
d) po 31. prosinci 2004 neuvede na trh ani nepoužije pro vlastní potřebu žádný methylbromid.
Umožňuje-li to protokol, přizpůsobí Komise na žádost příslušného orgánu členského státu a postupem podle čl. 18 odst. 2 vypočtenou úroveň methylbromidu uvedenou v čl. 3 odst. 2 podbodu i) písm. c) a v písmenu c) uvedeném výše, prokáže-li se, že je to nezbytné pro uspokojení potřeb tohoto členského státu, neboť nejsou k dispozici nebo nelze použít žádné náhradní produkty nebo látky technicky a ekonomicky dostupné a přijatelné z hlediska životního prostředí a zdraví.
Komise po konzultaci členských států podporuje co možná nejdříve vývoj, zejména prostřednictvím výzkumu, látek nahrazujících methylbromid a jejich použití.
ii) S výhradou odstavce 4 je uvádění na trh a používání methylbromidu po 31. prosinci 2005 jinými podniky než výrobci a dovozci zakázáno.
iii) Vypočtené úrovně uvedené v pododbodu i) písm. a), b), c) a d) a v podbodu ii) nezahrnují množství methylbromidu vyrobené nebo dovezené pro karanténní nebo předzásilkové aplikace.
Pro období od 1. ledna 2001 do 31. prosince 2001 a pro každé následující dvanáctiměsíční období zajistí každý výrobce a dovozce, že vypočtená úroveň methylbromidu, který uvádí na trh nebo používá pro vlastní potřebu pro karanténní a předzásilkové aplikace, nepřesáhne průměr vypočtené úrovně methylbromidu, který uvedl na trh nebo použil pro vlastní potřebu pro karanténní a předzásilkové aplikace v letech 1996, 1997 a 1998.
Členské státy podávají Komisi každoročně zprávu o množstvích methylbromidu, která jsou povolena a používána pro karanténní a předzásilkové aplikace na jejich území, o důvodech použití methylbromidu a o pokroku dosaženém při hodnocení a použití náhradních produktů.
Komise přijme postupem podle čl. 18 odst. 2 opatření pro snížení vypočtené úrovně methylbromidu, který výrobci a dovozci mohou uvést na trh nebo použít pro vlastní potřebu pro karanténní a předzásilkové aplikace vzhledem k technické a ekonomické dostupnosti náhradních látek nebo technologií a k mezinárodnímu vývoji v této oblasti na základě protokolu.
iv) Limity celkového množství methylbromidu, který mohou výrobci a dovozci uvést na trh nebo jej použít pro vlastní potřebu jsou stanoveny v příloze III.
3. i) S výhradou odstavců 4 a 5 a čl. 5 odst. 5:
a) nepřesahuje vypočtená úroveň hydrochlorfluoruhlovodíků, které výrobci a dovozci uvedou na trh nebo použijí pro vlastní potřebu v období od 1. ledna 1999 do 31. prosince 1999 a v každém následujícím dvanáctiměsíčním období součet:
- 2,6 % vypočtené úrovně chlorfluoruhlovodíků, které výrobci a dovozci uvedli na trh nebo použili pro vlastní potřebu v roce 1989 a
- vypočtené úrovně hydrochlorfluoruhlovodíků, které výrobci a dovozci uvedli na trh nebo použili pro vlastní potřebu v roce 1989;
b) nepřesahuje vypočtená úroveň hydrochlorfluoruhlovodíků, které výrobci a dovozci uvedou na trh nebo použijí pro vlastní potřebu v období od 1. ledna 2001 do 31. prosince 2001, součet:
- 2,0 % vypočtené úrovně chlorfluoruhlovodíků, které výrobci a dovozci uvedou na trh nebo použijí pro vlastní potřebu v roce 1989 a
- vypočtené úrovně hydrochlorfluoruhlovodíků, které výrobci a dovozci uvedou na trh nebo použijí pro vlastní potřebu v roce 1989;
c) nepřesáhne vypočtená úroveň hydrochlorfluoruhlovodíků, které výrobci a dovozci uvedou na trh nebo použijí pro vlastní potřebu v období od 1. ledna 2002 do 31. prosince 2002, 85 % úrovně vypočtené podle písmene b);
d) nepřesáhne vypočtená úroveň hydrochlorfluoruhlovodíků, které výrobci a dovozci uvedou na trh nebo použijí pro vlastní potřebu v období od 1. ledna 2003 do 31. prosince 2003, 45 % úrovně vypočtené podle písmene b);
e) nepřesáhne vypočtená úroveň hydrochlorfluoruhlovodíků, které výrobci a dovozci uvedou na trh nebo použijí pro vlastní potřebu v období od 1. ledna 2004 do 31. prosince 2004 a v každém následujícím dvanáctiměsíčním období, 30 % úrovně vypočtené podle písmene b);
f) nepřesáhne vypočtená úroveň hydrochlorfluoruhlovodíků, které výrobci a dovozci uvedou na trh nebo použijí pro vlastní potřebu v období od 1. ledna 2008 do 31. prosince 2008 a v každém následujícím dvanáctiměsíčním období, 25 % úrovně vypočtené podle písmene b);
g) žádný výrobce ani dovozce neuvede na trh hydrochlorfluoruhlovodíky ani je nepoužije pro vlastní potřebu po 31. prosinci 2009;
h) každý výrobce a dovozce zajistí, že vypočtená úroveň hydrochlorfluoruhlovodíků, které uvedou na trh nebo použijí pro vlastní potřebu v období od 1. ledna 2001 do 31. prosince 2001 a v každém následujícím dvanáctiměsíčním období, nepřesáhne, vyjádřená v procentech z vypočtené úrovně uvedené v písmenech a) až c), svůj podíl na trhu v roce 1996.
ii) Před 1. lednem 2001 určí Komise postupem podle čl. 18 odst. 2 mechanismus pro přidělování kvót každému výrobci a dovozci z vypočtených úrovní stanovených v písmenech d) až f) platných pro období od 1. ledna 2003 do 31. prosince 2003 a pro každé následující dvanáctiměsíční období.
iii) Pokud jde o výrobce, uplatňují se množství uvedená v tomto odstavci pro nově vyrobené hydrochlorfluoruhlovodíky, které uvedou na trh nebo použijí pro vlastní potřebu ve Společenství a které byly ve Společenství vyrobeny.
iv) Limity celkového množství hydrochlorfluoruhlovodíků, které mohou výrobci a dovozci uvést na trh nebo použít pro vlastní potřebu, jsou uvedeny v příloze III.
4. i) a) Odstavce 1, 2 a 3 se neuplatní pro uvádění regulovaných látek na trh za účelem zneškodnění uvnitř Společenství pomocí technologií schválených smluvními stranami;
b) Odstavce 1, 2 a 3 se neuplatní pro uvádění regulovaných látek na trh ani na použití regulovaných látek, pokud:
- jsou používány jako vstupní suroviny nebo jako technologická činidla;
- jsou používány, aby byly splněny žádosti o licenci pro základní použití podané uživateli určenými podle čl. 3 odst. 1 a žádosti o licenci pro kritické použití podané uživateli určenými v souladu s čl. 3 odst. 2 nebo žádosti o licenci pro dočasné použití v případě nouze v souladu s čl. 3 odst. 2 podbodem ii).
ii) Odstavec 1 se neuplatní, jsou-li regulované látky uváděny na trh pro účely údržby nebo obsluhy chladicího nebo klimatizačního zařízení do 31. prosince 1999 jinými podniky než výrobci.
iii) Odstavec 1 se neuplatní do 31. prosince 2000 pro použití regulovaných látek pro účely údržby nebo obsluhy chladicích a klimatizačních zařízení nebo při snímání otisků prstů.
iv) Odst. 1 písm. c) se neuplatní pro uvádění na trh ani pro použití halonů znovuzískaných, recyklovaných nebo regenerovaných v systémech požární ochrany existujících do 31. prosince 2002 ani pro dodávání na trh a použití halonů pro kritická použití v souladu s přílohou VII.
Příslušné orgány členských států oznámí každý rok Komisi množství halonů použitých pro kritická použití a opatření přijatá pro snížení jejich emisí a jejich odhad a rovněž probíhající činnosti pro zjišťování a používání vhodných náhradních látek.
Komise každý rok přezkoumá kritická použití vyjmenovaná v příloze VII, a bude-li to nezbytné, přijme změny postupem podle čl. 18 odst.
v) S výjimkou použití vyjmenovaných v příloze VII jsou systémy požární ochrany a hasicí přístroje s obsahem halonů vyřazeny z provozu před 31. prosincem 2003 a halony jsou znovuzískány v souladu s článkem 16.
5. Každý výrobce nebo dovozce, který je oprávněn uvádět regulované látky uvedené v tomto článku na trh nebo je používat pro vlastní potřebu, může toto právo stanovené v souladu se zmíněným článkem převést pro celé množství této skupiny látek nebo pro jeho část na jakéhokoli jiného výrobce nebo dovozce této skupiny látek ve Společenství.
Každý převod je předem oznámen Komisi.
Převod práva na uvádění na trh nebo na použití není spojen s dodatečným právem na výrobu nebo na dovoz.
Dovoz a uvádění na trh výrobků a zařízení obsahujících chlorfluoruhlovodíky, jiné plně halogenované chlorfluoruhlovodíky, tetrachlormethan, 1,1,1-trichlorethan a hydrochlorfluoruhlovodíky je zakázán s výjimkou výrobků a zařízení, pro které bylo použití regulovaných látek povoleno v souladu s čl. 3 odst.
1 druhým pododstavcem nebo je uvedeno v příloze VII. Na výrobky a zařízení vyrobené před vstupem tohoto nařízení v platnost se tento zákaz nevztahuje.
Článek 5
Omezení používání hydrochlorfluoruhlovodíků
1. S výhradou následujících podmínek je používání hydrochlorfluoruhlovodíků zakázáno:
a) v aerosolech;
b) jako rozpouštědla:
i) při použití v neuzavřeném prostoru včetně nezakrytých čisticích strojů a odvodňovacích a vysoušecích systémů bez chladících částí, v lepidlech a v činidlech pro uvolňování výlisků, nejsou-li používány v uzavřených zařízeních, pro čištění potrubí, nedochází-li k regeneraci hydrochlorfluoruhlovodíků;
ii) od 1. ledna 2002 ve všech případech použití jako rozpouštědla s výjimkou jemného čištění elektrických a jiných součástek v letecké a kosmické technice, kde zákaz vstoupí v platnost dne 31. prosince 2008;
c) jako chladivo;
i) v zařízeních vyrobených po 31. prosinci 1995 určených pro tato použití:
- v neuzavřených systémech s přímým vypařováním,
- v chladničkách a mrazničkách pro domácnost,
- v klimatizačním zařízení motorových vozidel, traktorů a terénních vozidlech nebo přívěsů bez ohledu na použitý zdroj energie s výjimkou vojenského užití, pro které zákaz vstoupí v platnost dne 31. prosince 2008,
- v klimatizačním zařízení veřejné silniční dopravy;
ii) v zařízeních pro klimatizační systémy v železniční dopravě vyrobených po 31. prosinci 1997;
iii) od 1. ledna 2000 v zařízeních vyrobených po 31. prosinci 1999 a určených k použití:
- ve veřejných a distribučních chladírnách a skladech,
- pro zařízení o vstupním příkonu na hřídeli 150 kW a vyšším;
iv) od 1. ledna 2001 ve všech ostatních zařízeních pro chlazení a klimatizaci vyrobených po 31. prosinci 2000 s výjimkou pevných klimatizačních zařízení s kapacitou chlazení nižší než 100 kW, ve kterých je používání hydrochlorfluoruhlovodíků zakázáno od 1. července 2002 v zařízeních vyrobených po 30. červnu 2002 a v reverzních systémech klimatizace/tepelných čerpadlech, pro které je používání hydrochlorfluoruhlovodíků zakázáno od 1. ledna 2004 pro všechna zařízení vyrobená po 31. prosinci 2003;
v) od 1. ledna 2010 je zakázáno používání nově vyrobených hydrochlorfluoruhlovodíků při údržbě a obsluze chladicích a klimatizačních zařízení, které k tomuto dni existují; veškeré hydrochlorfluoruhlovodíky jsou zakázány od 1. ledna 2015.
Před 31. prosincem 2008 posoudí Komise technickou a ekonomickou dostupnost náhradních látek za recyklované hydrochlorfluoruhlovodíky.
Při posouzení se přihlédne k dostupnosti technicky a ekonomicky dostupných náhradních látek za hydrochlorfluoruhlovodíky ve stávajících chladicích zařízeních s cílem vyhnout se jejich neodůvodněnému vyřazování.
Předpokládané náhradní látky by měly mít výrazně nižší škodlivé účinky pro životní prostředí než hydrochlorfluoruhlovodíky.
Komise předloží výsledky tohoto posouzení Evropskému parlamentu a Radě. Případně přijme postupem podle čl.
18 odst. 2 rozhodnutí o změně data na 1. leden 2015;
d) pro výrobu pěnových hmot:
i) pro výrobu všech pěnových hmot s výjimkou tvrdých pěnových hmot používaných pro bezpečnostní použití a izolačních pěn s hladkým povrchem;
ii) od 1. října 2000 pro výrobu pěn s hladkým povrchem pro bezpečnostní použití a polyetylénových tvrdých izolačních pěn;
iii) od 1. ledna 2002 pro výrobu extrudovaných polystyrénových tvrdých izolačních pěn, s výjimkou použití pro izolaci v dopravě;
iv) od 1. ledna 2003 pro výrobu polyuretanových pěnových hmot pro spotřebiče, polyuretanových laminovaných pěnových hmot s pružným povrchem a polyuretanových sendvičových panelů, ledaže jsou poslední dvě jmenované hmoty používány pro izolaci v dopravě;
v) od 1. ledna 2004 pro výrobu všech pěnových hmot včetně polyuretanových pěn ve sprejích a v blocích;
e) jako nosný plyn sterilizačních látek v uzavřených systémech v zařízeních vyrobených po 31. prosinci 1997;
f) pro všechna ostatní použití.
2. Odchylně od odstavce 1 je použití hydrochlorfluoruhlovodíků povoleno:
a) pro laboratorní použití, zejména pro výzkum a vývoj;
b) jako vstupní suroviny;
c) jako technologická činidla.
3. Odchylně od odstavce 1 lze povolit použití hydrochlorfluoruhlovodíků jako hasících prostředků ve stávajících systémech protipožární ochrany jako náhrady za halony pro použití vyjmenovaná v příloze VII za těchto podmínek:
- halony obsažené v systémech požární ochrany jsou zcela nahrazeny,
- odstraněné halony jsou zneškodněny,
- 70 % výdajů na zneškodnění nese dodavatel hydrochlorfluoruhlovodíků,
- členské státy, které využijí tohoto ustanovení, oznámí každý rok Komisi počet zařízení a množství halonů, kterých se to týká.
4. Dovoz a uvádění na trh výrobků a zařízení obsahujících hydrochlorfluoruhlovodíky, které jsou předmětem omezení použití podle tohoto článku, jsou zakázány ode dne, kdy toto omezení vstoupí v platnost.
Na výrobky a zařízení prokazatelně vyrobené přede dnem vstupu v platnost omezení používání se tento zákaz nevztahuje.
5. Do 31. prosince 2009 se omezení používání uvedené v tomto článku nevztahují na používání hydrochlorfluoruhlovodíků při výrobě výrobků určených pro vývoz do zemí, kde je používání hydrochlorfluoruhlovodíků v těchto výrobcích dosud povoleno.
6. Komise může postupem podle čl. 18 odst. 2 a s ohledem na zkušenosti získané při provádění tohoto nařízení a na technický pokrok upravit seznam a data stanovená v odstavci 1, avšak v žádném případě nelze prodloužit v něm stanovené lhůty, aniž jsou dotčeny výjimky stanovené v odstavci 7.
7. Komise může na žádost příslušného orgánu členského státu a postupem podle čl. 18 odst. 2 povolit dočasnou výjimku z odstavce 1 a z čl. 4 odst. 3 a umožnit uvádění na trh a použití hydrochlorfluoruhlovodíků, prokáže-li se, že pro určité použití neexistují technicky a ekonomicky dostupné vhodné náhradní látky nebo technologie nebo je nelze použít. Komise neprodleně uvědomí členské státy o povolených výjimkách.
KAPITOLA III
OBCHOD
Článek 6
Licence pro dovoz ze třetích zemí
1. Propouštění regulovaných látek do oběhu ve Společenství nebo do aktivního zušlechťovacího styku podléhá předložení dovozní licence.
Tyto licence uděluje Komise po ověření, že byly splněny články 6, 7, 8 a 13.
Komise zasílá kopii licence příslušnému orgánu členského státu, do kterého mají být tyto látky dovezeny.
Každý členský stát určí pro tento účel příslušný orgán.
Regulované látky vyjmenované ve skupinách I, II, III, IV a V v příloze I nejsou dováženy k aktivnímu zušlechťovacímu styku.
2. Licence, vztahuje-li se na aktivní zušlechťovací styk, je vydána, pouze pokud mají být regulované látky používány na celním území Společenství na základě podmíněného systému uvedeného v čl. 114 odst. 2 písm. a) nařízení (EHS) č. 2913/92 a za podmínky, že kompenzační výrobky budou zpětně vyvezeny do státu, ve kterém výroba, spotřeba a dovoz dotčených regulovaných látek nejsou zakázány. Licence bude vydána pouze se souhlasem příslušného orgánu toho členského státu, kde má dojít k aktivnímu zušlechťovacímu styku.
3. Žádost o licenci obsahuje:
a) jméno a adresu dovozce a vývozce;
b) země vývozu;
c) země konečného určení, mají-li být regulované látky použity na celním území Společenství v režimu aktivního zušlechťovacího styku za podmínek stanovených v odstavci 2;
d) popis každé regulované látky včetně:
- obchodního označení,
- popisu a kódu KN, jak je uvedeno v příloze IV,
- povahy látky (nově vyrobená, znovuzískaná nebo regenerovaná),
- množství látky v kilogramech;
e) účel plánovaného dovozu;
f) jsou-li známy, místo a datum plánovaného dovozu a případně změny těchto údajů.
4. Komise může požadovat osvědčení potvrzující povahu látky, která má být dovezena.
5. Komise postupem podle čl. 18 odst. 2 může změnit seznam uvedený v odstavci 3 a v příloze IV.
Článek 7
Dovoz regulovaných látek ze třetích zemí
Propuštění regulovaných látek dovezených ze třetích zemí do oběhu ve Společenství podléhá množstevním limitům.
Tyto limity jsou stanoveny a odpovídající množství přiděleno podnikům na období od 1. ledna do 31. prosince 1999 a na každé následující období dvanácti měsíců postupem podle čl. 18 odst.
2. Tyto limity jsou přiděleny pouze pro:
a) regulované látky skupin VI a VIII uvedené v příloze I;
b) regulované látky používané pro uspokojení základního nebo kritického použití pro karanténní a předzásilkové aplikace;
c) regulované látky používané jako vstupní suroviny nebo jako technologická činidla nebo;
d) podniky, které mají zařízení pro zneškodňování znovuzískaných regulovaných látek, jsou-li regulované látky určeny ke zneškodnění ve Společenství pomocí technologií schválených smluvními stranami.
Článek 8
Dovoz regulovaných látek ze státu, který není smluvní stranou protokolu
Propuštění regulovaných látek dovezených z jakéhokoli státu, který není smluvní stranou protokolu, do volného oběhu ve Společenství nebo do aktivního zušlechťovacího styku je zakázáno.
Článek 9
Dovoz výrobků s obsahem regulovaných látek ze států, které nejsou smluvní stranou protokolu
1. Propuštění výrobků a zařízení obsahujících regulované látky dovezených z jakéhokoli státu, který není smluvní stranou protokolu, do volného oběhu ve Společenství je zakázáno.
2. Seznam výrobků obsahujících regulované látky a kódů KN je uveden v příloze V pro celní orgány členských států.
Komise může postupem podle čl. 18 odst 2 přidat, vypustit nebo pozměnit položky tohoto seznamu na základě seznamů vypracovaných smluvními stranami.
Článek 10
Dovoz výrobků vyrobených za použití regulovaných látek ze států, které nejsou smluvními stranami protokolu
Pro výrobky dovážené z jakéhokoli státu, který není smluvní stranou protokolu, vyrobené za použití regulovaných látek, avšak neobsahující látky, které lze jednoznačně označit za regulované látky, přijme Rada na základě rozhodnutí smluvních stran a na návrh Komise pravidla pro propouštění těchto výrobků do oběhu uvnitř Společenství.
Identifikace těchto výrobků se provádí podle technických stanovisek pravidelně poskytovaných smluvním stranám.
Rada rozhoduje kvalifikovanou většinou.
Článek 11
Vývoz regulovaných látek nebo výrobků obsahujících regulované látky
1. Vývoz chlorfluoruhlovodíků, jiných plně halogenovaných chlorfluoruhlovodíků, halonů, tetrachlormethanu, 1,1 1-trichlorethanu a hydrobromfluoruhlovodíků nebo výrobků a zařízení jiných než pro osobní účely, jež obsahují tyto látky nebo jejichž trvalá funkčnost závisí na dodávkách těchto látek, ze Společenství je zakázán.
Tento zákaz se nevztahuje na vývoz:
a) regulovaných látek vyrobených podle čl. 3 odst. 6 pro uspokojení základních vnitřních potřeb smluvních stran v souladu s článkem 5 protokolu;
b) regulovaných látek vyrobených podle čl. 3 odst. 7 pro uspokojení základních nebo kritických použití smluvních stran;
c) výrobků a zařízení obsahujících regulované látky vyrobené podle čl. 3 odst. 5 nebo dovezené podle čl. 7 písm. b);
d) výrobků a zařízení obsahujících halony pro kritická použití uvedená v příloze VII;
e) regulovaných látek, které se používají jako vstupní suroviny nebo jako technologická činidla.
2. Vývozy methylbromidu ze Společenství do jakéhokoli státu, který není smluvní stranou protokolu, jsou zakázány.
3. Od 1. ledna 2004 jsou zakázány vývozy hydrochlorfluoruhlovodíků ze Společenství do jakéhokoli státu, který není smluvní stranou protokolu. Komise přezkoumá postupem podle čl. 18 odst. 2 toto datum s ohledem na mezinárodní vývoj situace na základě protokolu a případně jej pozmění.
Článek 12
Vývozní povolení
1. Vývoz regulovaných látek ze Společenství podléhá vydání povolení.
Vývozní povolení vydává Komise podnikům na období od 1. ledna do 31. prosince 2001 a pro každé následující dvanáctiměsíční období, po ověření souladu s článkem 11.
Komise předá kopii každého vývozního povolení příslušnému orgánu dotčeného členského státu.
2. Žádost o vývozní povolení obsahuje:
a) jméno a adresu vývozce a výrobce, nejsou-li totožní;
b) popis regulované látky/regulovaných látek, které mají být vyvezeny včetně:
- obchodního označení,
- popisu a kódu KN, jak je uveden v příloze IV,
- povahy látky (nově vyrobená, znovuzískaná nebo regenerovaná);
c) celkové množství každé látky určené k vývozu;
d) země konečného určení regulované látky/regulovaných látek;
e) účel vývozu.
3. Každý vývozce oznámí Komisi jakoukoli změnu, k níž došlo během doby platnosti povolení, pokud jde o údaje uvedené v odstavci 2.
Každý vývozce sdělí Komisi informace uvedené v článku 19.
Článek 13
Výjimečné povolení pro obchod se státy, které nejsou smluvní stranou protokolu
Odchylně od článků 8, čl. 9 odst. 1, článku 10 a čl. 11 odst. 2 a 3 může Komise povolit obchodování se státem, který není smluvní stranou protokolu, s regulovanými látkami a s výrobky vyrobenými z jedné nebo několika regulovaných látek nebo je obsahujícími, bude-li na zasedání smluvních stran uznáno, že tento stát, který není smluvní stranou protokolu zcela splňuje požadavky protokolu a poskytnul za tím účelem údaje uvedené v článku 7 protokolu. Komise přijme rozhodnutí postupem podle čl. 18 odst. 2 tohoto nařízení.
Článek 14
Obchod s územím, na které se nevztahuje protokol
1. S výhradou jakéhokoli rozhodnutí přijatého podle odstavce 2 se články 8 a 9, čl. 11 odst. 2 a 3 vztahují na každé území, na které se nevztahuje protokol, jakož i na každý stát, který není smluvní stranou protokolu.
2. Pokud orgány na území, na které se protokol nevztahuje, zcela dodržují protokol a poskytnou pro tento účel údaje uvedené v článku 7 protokolu, může Komise rozhodnout, že články 8, 9, a 11 tohoto nařízení se zcela nebo zčásti nevztahují na toto území.
Komise rozhoduje postupem podle čl. 18 odst. 2.
Článek 15
Informace členským státům
Komise neprodleně uvědomí členské státy o všech opatřeních, která přijme v souladu s články 6, 7, 9, 12, 13 a 14.
KAPITOLA IV
REGULACE EMISÍ
Článek 16
Znovuzískávání použitých regulovaných látek
1. Regulované látky obsažené v:
- chladicích zařízeních, v klimatizačních zařízeních a v tepelných čerpadlech, s výjimkou chladniček a mrazniček pro domácnost,
- zařízeních s obsahem rozpouštědel,
- systémech protipožární ochrany a v hasicích přístrojích,
jsou znouzískávány za účelem zneškodnění pomocí technologií schválených smluvními stranami nebo jakékoli jiné technologie zneškodnění přijatelné pro životní prostředí nebo za účelem recyklace nebo regenerace během obsluhy a údržby zařízení nebo před demontáží nebo likvidací zařízení.
2. Po 31. prosinci 2001 musí být regulované látky obsažené v chladničkách a mrazničkách pro domácnost znovuzískány a zpracovávány způsobem uvedeným v odstavci 1.
3. Regulované látky obsažené ve výrobcích, vybavení a zařízeních jiných než, které jsou uvedeny v odstavcích 1 a 2, musí být, pokud možno, znovuzískány a zpracovávány podle odstavce 1.
4. Regulované látky nejsou uváděny na trh v obalech na jedno použití s výjimkou uvádění pro základní použití.
5. Členské státy přijmou opatření na podporu znovuzískání, recyklace, regenerace a zneškodňování regulovaných látek a uloží uživatelům, chladírenským technikům nebo jiným příslušným subjektům odpovědnost za zabezpečení toho, aby byl dodržován odstavec 1.
Členské státy vymezí minimální kvalifikační požadavky požadované od dotčeného personálu.
Nejpozději do 31. prosince 2001 podají členské státy Komisi zprávu o programech, které se vztahují na výše zmíněnou úroveň kvalifikace.
Komise zhodnotí opatření přijatá členskými státy.
Na základě tohoto hodnocení a technických a jiných relevantních informací Komise případně navrhne opatření týkající se úrovně minimální požadované kvalifikace.
6. Členské státy podají Komisi zprávu do 31. prosince 2001 o systémech zřízených pro účely sběru použitých regulovaných látek včetně údajů o dostupných zařízeních a o množství znovuzískaných, recyklovaných, regenerovaných nebo zneškodněných regulovaných látek.
7. Tento článek se nedotýká uplatňování směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech [8] ani opatření přijatých k provedení čl. 2 odst. 2 zmíněné směrnice.
Článek 17
Úniky regulovaných látek
1. Pro odstranění a minimalizaci úniků regulovaných látek jsou přijata veškerá použitelná preventivní opatření.
Zejména jsou jednou za rok kontrolována pevně instalovaná zařízení s náplní chladicí kapaliny větší než 3 kg, zda na nich nedochází k únikům.
Členské státy vymezí minimální úroveň kvalifikace požadované pro dotčený personál.
Nejpozději do 31. prosince 2001 podají členské státy Komisi zprávu o programech, které se vztahují na výše zmíněnou úroveň požadované kvalifikace.
Komise zhodnotí opatření přijatá členskými státy.
Na základě tohoto hodnocení a technických a jiných relevantních informací Komise případně navrhne opatření týkající se úrovně minimální požadované kvalifikace.
Komise podporuje vypracování evropských norem týkajících se kontroly úniků a zachycování látek unikajících z obchodních a průmyslových klimatizačních a chladicích zařízení, ze systémů protipožární ochrany a ze zařízení obsahujících rozpouštědla a případně norem týkajících se technických požadavků na těsnost chladicích systémů.
2. Pro odstranění a minimalizaci úniků methylbromidu z fumigačních zařízení a při operacích, ve kterých se methylbromid používá, jsou přijata veškerá použitelná preventivní opatření.
Kdykoli je methylbromid použit při fumigaci půd, je povinné používat po dostatečně dlouhou dobu prakticky nepropustné fólie nebo jiné techniky zajišťující nejméně stejnou úroveň ochrany životního prostředí.
Členské státy vymezí úroveň minimální požadované kvalifikace pro dotčený personál.
3. Pro odstranění a minimalizaci úniků regulovaných látek používaných jako vstupní surovina nebo jako technologické činidlo jsou přijata veškerá použitelná preventivní opatření.
4. Pro odstranění a minimalizaci jakýchkoli úniků regulovaných látek vzniklých nechtěně při výrobě jiných chemických látek jsou přijata veškerá použitelná preventivní opatření.
5. Komise případně vypracuje poznámky popisující nejlepší dostupné technologie a nejlepší environmentální praxi týkající se prevence a minimalizace úniků a emisí regulovaných látek a zajistí jejich šíření.
KAPITOLA V
VÝBOR, PODÁVÁNÍ ZPRÁV, INSPEKCE A SANKCE
Článek 18
Výbor
1. Komisi je nápomocen výbor.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 19
Podávání zpráv
1. Každý rok před 31. březnem sdělí každý výrobce, dovozce a vývozce regulovaných látek Komisi údaje upřesněné níže pro každou regulovanou látku za období od 1. ledna do 31. prosince předchozího roku a současně předá kopii tohoto sdělení příslušnému orgánu dotčeného členského státu.
Forma této zprávy je vytvořena postupem podle v čl. 18 odst. 2.
a) Každý výrobce sdělí:
- svou celkovou výrobu každé regulované látky,
- každou výrobu uvedenou na trh nebo použitou pro vlastní potřebu výrobce uvnitř Společenství a odděleně označí výrobu, která má být použita jako vstupní surovina, technologické činidlo, pro karanténní a předzásilkové aplikace a další použití,
- každou výrobu určenou pro splnění základních nebo kritických použití ve Společenství povolenou v souladu čl. 3 odst. 4,
- každou výrobu povolenou podle čl. 3 odst. 6 pro uspokojení základních vnitřních potřeb smluvních stran podle článku 5 protokolu,
- každou výrobu povolenou podle čl. 3 odst. 7 pro uspokojení základních nebo kritických použití smluvních stran protokolu,
- každé zvýšení výroby povolené podle čl. 3 odst. 8, 9 a 10 ve spojení s racionalizací průmyslu,
- veškerá recyklovaná, regenerovaná nebo zneškodněná množství,
- veškeré zásoby.
b) Každý dovozce včetně výrobců, kteří rovněž dovážejí látky, sdělí:
- veškerá množství propuštěná do oběhu ve Společenství se samostatným uvedením dovozů, které slouží jako vstupní suroviny a jako technologická činidla, určených pro základní nebo kritická použití povolená v souladu s čl. 3 odst. 4, pro karanténní a předzásilkové aplikace a pro zneškodnění,
- veškerá množství regulovaných látek dovezená do Společenství v režimu aktivního zušlechťovacího styku,
- veškerá množství regulovaných látek dovezená za účelem jejich recyklace nebo regenerace,
- veškeré zásoby.
c) Každý vývozce včetně výrobců, kteří rovněž vyvážejí látky, sdělí:
- veškerá množství regulovaných látek vyvezených ze Společenství včetně látek, které jsou zpětně vyvezeny v režimu aktivního zušlechťovacího styku, se samostatným uvedením množství vyvezeného do každé země určení a množství vyvezeného za účelem jeho využití jako vstupní suroviny nebo technologického činidla nebo za účelem základního nebo kritického použití nebo pro karanténní a předzásilkové aplikace, k zajištění základních vnitřních potřeb smluvních stran v souladu s článkem 5 protokolu nebo za účelem zneškodnění,
- veškerá množství regulovaných látek vyvážených za účelem recyklace nebo regenerace,
- veškeré zásoby.
2. Každý rok před 31. prosincem vrátí celní orgány členských států Komisi orazítkované doklady o licenci.
3. Každý rok před 31. březnem sdělí každý uživatel, který je oprávněn požívat výjimku ze základního použití podle čl. 3 odst. 1, pro každou regulovanou látku, pro kterou byla udělena licence, Komisi povahu jejího použití, množství použité během předchozího roku, množství zásob, každé recyklované nebo zneškodněné množství a množství výrobků obsahujících tyto látky, které uvedl na trh ve Společenství nebo je vyvezl a zároveň předá kopii příslušnému orgánu členského státu.
4. Každý rok před 31. březnem sdělí každý podnik, který získal povolení používat regulované látky jako technologické činidlo, Komisi množství použité během předchozího roku a odhad emisí, k nimž došlo v průběhu tohoto použití.
5. Komise přijme vhodná opatření pro ochranu důvěrné povahy sdělovaných informací.
6. Postupem podle čl. 18 odst. 2 může Komise pozměnit ustanovení týkající se poskytovaných informací uvedené v odstavcích 1 až 4, aby splnila závazky sjednané na základě protokolu nebo aby zlepšila praktické uplatňování těchto ustanovení.
Článek 20
Dohled
1. Při provádění úkolů, které jí ukládá toto nařízení, může Komise vyžadovat všechny nezbytné informace od vlád a příslušných orgánů členských států a od podniků.
2. Zároveň s žádostí o informace podanou podniku zašle Komise kopii žádosti příslušnému orgánu členského státu, na jehož území se nachází sídlo podniku, doplněnou prohlášením uvádějícím důvody, pro něž informace požaduje.
3. Příslušné orgány členských států provedou šetření, která Komise pro účely tohoto nařízení považuje za nezbytná.
Členské státy rovněž provádějí namátkové kontroly dovozů regulovaných látek a oznamují Komisi jejich časové plány a výsledky.
4. S výhradou dohody Komise a příslušného orgánu členského státu, na jehož území má být provedeno šetření, pomáhají úředníci Komise úředníkům dotčeného orgánu při výkonu jejich funkcí.
5. Komise přijme vhodná opatření na podporu dostatečné výměny informací a na podporu spolupráce mezi vnitrostátními orgány a mezi těmito orgány a Komisí.
Komise přijme vhodná opatření na ochranu důvěrné povahy informací získaných na základě tohoto článku.
Článek 21
Sankce
Členské státy stanoví nezbytné sankce, které se uplatní v případě porušení tohoto nařízení.
Sankce jsou účinné, přiměřené a odrazující.
Členské státy sdělí Komisi znění ustanovení týkajících se sankcí nejpozději do 31. prosince 2000 a co nejdříve také jakékoli následné změny těchto ustanovení.
KAPITOLA VI
NOVÉ LÁTKY
Článek 22
Nové látky
1. Výroba, propuštění do oběhu ve Společenství a aktivní zušlechťovací styk, uvádění na trh a používání nových látek vyjmenovaných v příloze II je zakázáno.
Tento zákaz neplatí pro nové látky, jsou-li používány jako vstupní surovina.
2. Komise podle potřeby podá návrhy na zařazení látek, které nejsou regulované, avšak které skupina pro vědecká hodnocení zřízená protokolem považuje za významný potenciál poškozování ozonové vrstvy, do přílohy II, a zejména návrhy na možné výjimky z odstavce 1.
KAPITOLA VII
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 23
Zrušení
Nařízení (ES) č. 3093/94 se zrušuje dnem 1. října 2000.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení.
Článek 24
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Použije se ode dne 1. října 2000.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení (ES) č. 2038/2000 Evropského parlamentu a Rady
ze dne 28. září 2000,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2037/2000 o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu, pokud jde o inhalátory odměřených dávek a dávkovačů léčiv
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 175 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [1],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Vývoz inhalátorů odměřených dávek a dávkovačů léčiv obsahujících chlorfluoruhlovodíky není podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2037/2000 ze dne 29. června 2000 o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu, povolen.
Avšak vývoz těchto zdravotnických výrobků, jejichž používání je na trhu Společenství povoleno, by neměl být omezován.
(2) Nařízení (ES) č. 2037/2000 by tedy mělo být odpovídajícím způsobem pozměněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V čl. 11 odst. 1 nařízení (ES) č. 2037/2000 se vkládá nové písmeno, které zní:
"f) inhalátorů odměřených dávek a dávkovačů obsahujících chlorfluoruhlovodíky pro hermeticky uzavřené přístroje určené k implantaci do lidského těla k podávání odměřených dávek léčiv, které mohou podle čl. 4 odst. 1 požívat dočasné povolení udělené postupem podle čl. 18 odst. 2."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2039/2000
ze dne 28. září 2000,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2037/2000 o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu, pokud jde o základní rok pro přidělení kvót hydrochlorfluoruhlovodíků
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 175 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [1],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [2]
vsouladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady ze dne 29. června 2000 (ES) č. 2037/2000 o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu, stanoví rok 1996 jako základní rok pro přidělení kvót hydrochlorfluoruhlovodíků (HCFC).
Od roku 1996 se trh HCFC, pokud jde o dovozce, značně změnil, a zachování tohoto data by tak znamenalo, že velkému množství dovozců by byly odňaty jejich dovozní kvóty.
Obecně by mělo platit, že kvóty by měly být založeny na nejaktuálnějších a nejreprezentativnějších dostupných číslech, v tomto případě číslech z roku 1999, a že zachování roku 1996 jako výchozího by mohlo být považováno za svévolné a mohlo by dokonce vyústit v porušení zásad nediskriminace a legitimní důvěry.
(2) Nařízení (ES) č. 2037/2000 by tedy mělo být odpovídajícím způsobem pozměněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V čl. 4 odst. 3 podbodu i) písm. h) nařízení (ES) č. 2037/2000 se slova "svůj podíl na trhu v roce 1996" nahrazují slovy "podíl na trhu, který mu byl přidělený v roce 1999".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2040/2000
ze dne 26. září 2000
o rozpočtové kázni
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 37, 279 a 308 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Účetního dvora [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská rada se na zasedání v Berlíně ve dnech 24. a 25. března 1999 dohodla, že výdaje Unie musí dbát jak na povinnou rozpočtovou kázeň, tak na efektivnost výdajů.
(2) Evropský parlament, Rada a Komise uzavřely dne 6. května 1999 interinstitucionální dohodu o rozpočtové kázni a o zdokonalení rozpočtového procesu [4].
Tato interinstitucionální dohoda, jejíž všechna ustanovení jsou v plném rozsahu použitelná, zdůrazňuje, že rozpočtová kázeň se vztahuje na všechny výdaje a je závazná pro všechny orgány, které se podílejí na jejím provádění.
Obsahuje finanční výhled, který má zajistit, aby se ve střednědobém období výdaje Evropské unie, rozdělené do velkých kategorií, vyvíjely uspořádaně a v rámcích vlastních zdrojů.
(3) Orgány se dohodly, že výpočet zemědělské směrné částky zůstane nezměněn.
V zájmu zjednodušení by se však měl zavést aktuální výchozí základ a statistické pojmy by se měly shodovat s těmi, jež mají být přijaty v budoucím rozhodnutí Rady o systému vlastních zdrojů Evropských společenství.
(4) Evropská rada dospěla k závěru, že zemědělská směrná částka bude od nynějška zahrnovat výdaje spadající do reformované společné zemědělské politiky, nová opatření pro rozvoj venkova, veterinární a rostlinolékařská opatření, výdaje související se zemědělským předvstupním nástrojem a částky použitelné pro přistoupení.
(5) Mechanismus pro odpisování zásob vytvořených během rozpočtového roku by měl být zachován.
(6) Evropská rada na zasedání v Berlíně ve dnech 24. a 25. března 1999 dospěla se zřetelem ke skutečné výši výdajů a s cílem stabilizovat v období 2000 až 2006 zemědělské výdaje v reálných hodnotách k názoru, že reforma společné zemědělské politiky může být provedena v jí stanoveném finančním rámci.
Vyzvala Komisi a Radu, aby dosáhly dalších úspor tak, aby celkové výdaje, kromě opatření pro rozvoj venkova a veterinárních opatření, nepřekročily v období 2000 až 2006 stanovenou průměrnou roční částku.
S ohledem na svá rozhodnutí se domnívala, že by částky, které mají být zařazeny do okruhu 1 finančního výhledu, neměly překročit určitou roční výši, k níž se Evropský parlament, Rada a Komise zavázaly v interinstitucionální dohodě ze dne 6. května 1999.
(7) Stropy pro výdajové podokruhy "společná zemědělská politika" a "rozvoj venkova a doprovodná opatření" jsou stanoveny ve finančním výhledu, jenž tvoří nedílnou součást interinstitucionální dohody ze dne 6. května 1999.
Změnit je může na návrh Komise v souladu se souvisejícími ustanoveními interinstitucionální dohody pouze společné rozhodnutí obou složek rozpočtového orgánu.
(8) Když Rada mění zemědělské právní předpisy nebo kdykoli to Komise považuje za nutné, měla by v případě potřeby upozornit Radu na značné nebezpečí spojené s tím, že výdaje, jež podle jejího názoru uplatňování zemědělských právních předpisů vyvolá, mohou překročit strop pro podokruh 1a finančního výhledu.
(9) Aniž je dotčen bod 19 interinstitucionální dohody ze dne 6. května 1999 a protože tyto nadměrné výdaje nelze vzít v úvahu v žádném návrhu na revizi stropu pro podokruh 1a finančního výhledu, je nezbytné, aby Rada včas dostala možnost upravit zemědělské právní předpisy s cílem zajistit dodržení stropu.
(10) Rozpočtová kázeň vyžaduje, aby se všechna navržená a případně přijatá legislativní opatření a všechny položky, které jsou v celém rozpočtovém procesu a při plnění rozpočtu požadovány, schváleny nebo provedeny, pohybovaly v rozmezí částek stanovených ve finančním výhledu jednak pro výdaje na společnou zemědělskou politiku, s výjimkou rozvoje venkova, což jsou výdaje povinné, a jednak pro výdaje na rozvoj venkova a doprovodná opatření.
(11) Může se stát, že bude třeba krátkodobě přijmout úsporná opatření, aby se zajistilo dodržení stropů stanovených pro okruh 1 finančního výhledu.
V zájmu toho, aby byla zachována zásada ochrany oprávněné důvěry, je nezbytné předem varovat zúčastněné osoby, aby mohly náležitě upravit svá oprávněná očekávání.
Tato opatření je třeba provést s dostatečným předstihem a v jednotlivých odvětvích mohou nabýt účinku teprve od začátku dalšího hospodářského roku.
(12) Kromě toho by se vzhledem k nutnosti respektovat oprávněná očekávání zúčastněných osob opatření, jež se ukáží jako nezbytná, měla přijmout dostatečně brzy, a proto by střednědobá rozpočtová situace měla být každý rok prošetřena na základě předpovědí, jež jsou stále zpřesňovány.
(13) Ukáže-li toto šetření, že existuje značné nebezpečí překročení částek uvedených v okruhu 1 finančního výhledu, měla by Komise v rámci svých pravomocí přijmout vhodná nápravná opatření, a nemůže-li přijmout dostatečná opatření, měla by navrhnout Radě jiná opatření, jež by Rada měla přijmout do 1. července, protože toho dne začíná hospodářský rok několika společných organizací trhu.
Bude-li se potom Komise domnívat, že nadále existuje značné nebezpečí a že nemůže v rámci svých pravomocí přijmout dostatečná opatření, měla by co nejdříve navrhnout Radě jiná opatření, o nichž by měla Rada rozhodnout co nejrychleji.
(14) Při plnění rozpočtu by měla Komise pro každou kapitolu zahrnující zemědělské výdaje zavést systém měsíčního včasného varování a sledování, aby v případě, že nastane nebezpečí překročení stropu pro podokruh 1a, mohla v rámci svých řídicích pravomocí přijmout co nejdříve vhodná opatření, a jestliže se tato opatření ukáží jako nedostatečná, navrhnout další opatření Radě, jež by o nich měla rozhodnout co nejrychleji.
(15) Směnný kurz, který používá Komise při tvorbě rozpočtových dokumentů předkládaných Radě, by měl zachycovat co nejnovější údaje se zřetelem k potřebné době mezi jejich vypracováním a předložením Komisí.
(16) Je nezbytné, aby předpisy, jimiž se řídí měnová rezerva, byly uvedeny do souladu s interinstitucionální dohodou ze dne 6. května 1999.
S postupným uskutečňováním reformy společné zemědělské politiky budou pravděpodobně výdaje méně citlivé na změny kurzu eura vůči dolaru Spojených států amerických, a bude proto možné měnovou rezervu postupně zrušit.
(17) Mělo by se počítat s možností snížit nebo dočasně pozastavit měsíční zálohy, pokud informace od členských států Komisi neumožní potvrdit, že byly dodrženy platné předpisy Společenství, a ukazují-li na to, že došlo ke zjevnému zneužití finančních prostředků Společenství.
(18) Orgány se dohodly, že by do rozpočtu měla být zařazena rezerva na úvěry a záruky za úvěry poskytnuté třetím zemím a ve třetích zemích ve formě prozatímních položek, aby mohl být financován Záruční fond pro vnější vztahy zřízený nařízením ES, Euratom č. 2728/94 [5] a aby bylo možné vyhovět každému vyzvání na uplatnění záruk za částku přesahující prostředky dostupné v tomto fondu.
(19) Orgány se dohodly, že by do rozpočtu měla být zařazena rezerva ve formě prozatímních položek, aby bylo možné rychle reagovat na konkrétní potřebu pomoci při nepředvídatelných mimořádných událostech ve třetích zemích, přičemž přednost mají humanitární operace.
(20) Orgány se dohodly, že by podmínky pro vyžádání i uvolnění prostředků fondů na měnové rezervy, rezervy na záruky za úvěry a rezervy na pomoc při mimořádných událostech měly být stejné a měly by se řídit pravidly, jež orgány stanovily v interinstitucionální dohodě ze dne 6. května 1999.
(21) Z důvodu přehlednosti by mělo být rozhodnutí Rady 94/729/ES ze dne 31. října 1994 o rozpočtové kázni [6] zrušeno a nahrazeno tímto nařízením,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Rozpočtová kázeň se uplatňuje na všechny výdaje.
Tuto kázeň ukládá v konkrétních případech finanční nařízení, toto nařízení nebo interinstitucionální dohoda ze dne 6. května 1999.
I. Výdaje záruční sekce EZOZF
Článek 2
Zemědělská směrná částka, jež pro každý rozpočtový rok udává strop zemědělských výdajů vymezených v čl. 4 odst.
1, musí být v každém roce dodržena. Pro každý rozpočtový rok předloží Komise zemědělskou směrnou částku současně s předběžným návrhem rozpočtu.
Článek 3
1. Výchozí základ, z nějž se vypočítává zemědělská směrná částka, činí pro rok 1995 36394 milionů eur, což je celková částka odpovídající tomuto roku při výpočtu ze základu roku 1988.
2. Zemědělská směrná částka se pro určitý rok rovná výchozímu základu stanovenému v odstavci 1 zvýšenému o
a) základ násobený součinem
- 74 % tempa růstu hrubého národního produktu (HNP) mezi rokem 1995 (základní rok) a daným rokem a
- deflátoru HNP odhadnutému Komisí pro stejné období;
b) odhad výdajů na odbyt cukru AKT v daném rozpočtovém roce, náhrady na potravinovou pomoc, plateb producentů na dávky stanovené společnou organizací trhu s cukrem a ostatní příjmy plynoucí v budoucnu ze zemědělství.
3. Statistický podklad pro HNP definuje směrnice Rady 89/130/EHS, Euratom ze dne 13. února 1989 o harmonizaci výpočtu hrubého národního produktu v tržních cenách [7].
4. Pro účely tohoto nařízení se HNP definuje jako hrubý národní důchod (HND) za rok v tržních cenách, jak je stanoven Komisí podle ESA 95 v souladu s nařízením Rady (ES) č. 2223/96 ze dne 25. června 1996 o evropském systému národních a regionálních účtů ve Společenství [8].
Článek 4
1. Zemědělská směrná částka obsahuje úhrn:
- částek, které mají být zařazeny do hlav 1 až 4 pododdílu B1 oddílu III rozpočtu podle klasifikace přijaté pro rozpočet na rok 2000,
- částek stanovených pro zemědělský předvstupní nástroj v okruhu 7 finančního výhledu,
- částek použitelných pro přistoupení, které se vztahují k zemědělství, uvedených ve finančním výhledu.
2. Každý rok obsahují hlavy 1 a 2 pododdílu B1 rozpočtu položky nezbytné k financování všech nákladů souvisejících s odpisováním zásob během rozpočtového roku.
Článek 5
1. Veškerá legislativní opatření navržená Komisí nebo přijatá Radou nebo Komisí v rámci společné zemědělské politiky jsou v souladu s částkami stanovenými ve finančním výhledu v podokruhu pro výdaje na společnou zemědělskou politiku (podokruh 1a) a v podokruhu pro rozvoj venkova a doprovodná opatření (podokruh 1b).
2. V celém rozpočtovém procesu a při plnění rozpočtu jsou položky pro výdaje na společnou zemědělskou politiku omezeny částkou určenou pro podokruh 1a a položky pro rozvoj venkova a doprovodná opatření jsou omezeny částkou stanovenou pro podokruh 1b.
3. Evropský parlament, Rada a Komise vykonávají své pravomoci tak, aby byly tyto výdajové stropy dodrženy v každém rozpočtovém procesu a při plnění rozpočtu na daný rok.
4. Aby se zajistilo, že částky stanovené pro podokruh 1a budou dodrženy, může Rada postupem podle článku 37 Smlouvy včas rozhodnout, že se od počátku následujícího hospodářského roku upraví úroveň podpůrných opatření v každém z dotyčných odvětví.
Článek 6
1. Při sestavování předběžného návrhu rozpočtu prošetří Komise střednědobý stav rozpočtu.
Spolu s předběžným návrhem rozpočtu na rozpočtový rok N předloží Evropskému parlamentu a Radě svou předpověď na rozpočtové roky N−1, N a N + 1, rozdělenou podle produktů. Současně předloží rozbor rozdílů mezi původními předpověďmi a skutečnými výdaji za rozpočtové roky N−2 a N−3 a opatření přijatá ke zlepšení kvality předpovědí.
2. Ukáže-li se při sestavování předběžného návrhu rozpočtu na rozpočtový rok N, že částky pro podokruhy 1a nebo 1b finančního výhledu na rozpočtový rok N mohou být překročeny, přijme Komise v rámci svých řídicích pravomocí patřičná nápravná opatření.
3. Nemůže-li Komise přijmout dostatečná opatření, navrhne případně Radě jiná opatření při stanovování úrovně podpůrných opatření, aby se zajistilo, že budou dodrženy částky uvedené v čl. 5 odst. 2. O nezbytných opatřeních rozhodne Rada postupem podle čl. 5 odst. 4 a za podmínek v něm stanovených do 1. července rozpočtového roku N−1. Evropský parlament sdělí Radě své stanovisko včas, aby je Rada mohla vzít v úvahu a dodržet stanovenou lhůtu.
4. Bude-li se Komise následně domnívat, že existuje nebezpečí překročení částky pro podokruh 1a nebo 1b finančního výhledu na rozpočtový rok N nebo N + 1, a nemůže-li v rámci svých řídicích pravomocí provést dostatečná nápravná opatření, navrhne Radě jiná opatření, aby se zajistilo, že částky uvedené v čl. 5 odst. 2 budou dodrženy. O nezbytných opatřeních na rozpočtový rok N rozhodne Rada postupem podle čl. 5 odst. 4 a za podmínek v něm stanovených do dvou měsíců od obdržení návrhu Komise. Evropský parlament sdělí Radě své stanovisko včas, aby je Rada mohla vzít v úvahu a dodržet stanovenou lhůtu.
Článek 7
1. Aby se zajistilo, že stropy pro podokruh 1a a 1b finančního výhledu nebudou překročeny, zavede Komise systém měsíčního včasného varování a sledování pro každou kapitolu, jež obsahuje výdaje uvedené v hlavách 1 až 4 pododdílu B1 rozpočtu.
2. Před začátkem každého rozpočtového roku definuje Komise k tomuto účelu profily měsíčních výdajů pro každou rozpočtovou kapitolu, založené například na průměrných měsíčních výdajích za předchozí tři roky.
3. Ke sledování výdajů v hlavě 4 pododdílu B1 Komise rovněž provede kontrolu, aby zajistila dodržení částky uvedené v čl. 5 odst. 2, definovanou v nařízení Komise (ES) č. 1750/1999 ze dne 23. července 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 o podpoře pro rozvoj venkova z EZOZF [9].
4. Komise předává výkazy výdajů, které jí každý měsíc předkládají členské státy v souladu s čl. 3 odst. 3 nařízení Komise (ES) č. 296/96 [10], Evropskému parlamentu a Radě pro informaci.
Komise zpravidla do 30 dnů od obdržení informací předloží Evropskému parlamentu a Radě měsíční zprávu o vývoji skutečných výdajů podle profilů, jež obsahuje také hodnocení očekávaného plnění v daném rozpočtovém roce.
5. Vyplývá-li ze šetření, že existuje nebezpečí překročení stropu stanoveného na rok N pro podokruh 1a, přijme Komise v rámci svých řídicích pravomocí patřičná opatření k nápravě situace. Ukáží-li se tato opatření jako nedostatečná, navrhne Komise Radě další opatření, aby se zajistilo dodržení částky uvedené v čl. 5 odst. 2. O nezbytných opatřeních rozhodne Rada postupem podle čl. 5 odst. 4 a za podmínek v něm stanovených do dvou měsíců od obdržení návrhu Komise. Evropský parlament sdělí Radě své stanovisko včas, aby je Rada mohla vzít v úvahu a dodržet stanovenou lhůtu.
Článek 8
1. Při přijímání předběžného návrhu rozpočtu nebo změny předběžného návrhu rozpočtu, které se týkají zemědělských výdajů, použije Komise k vytvoření rozpočtových odhadů pro hlavy 1 až 3 pododdílu B 1 průměrný tržní kurs eura vůči dolaru Spojených států amerických za poslední tříměsíční období končící nejméně 20 dnů před přijetím rozpočtového dokumentu Komisí.
2. Při přijímání předběžného návrhu dodatkového nebo opravného rozpočtu nebo návrhu na změnu tohoto předběžného návrhu, pokud se tyto dokumenty týkají položek v hlavách 1 až 3 pododdílu B1 rozpočtu, použije Komise
- tržní kurs eura vůči dolaru skutečně zaznamenaný na trhu od 1. srpna předchozího rozpočtového roku do konce posledního čtvrtletí končícího nejméně 20 dní před přijetím rozpočtového dokumentu Komisí, nejpozději však 31. července běžného rozpočtového roku,
- jako předpověď pro zbytek rozpočtového roku průměrný kurs zaznamenaný za poslední čtvrtletí, končící nejméně 20 dní před přijetím rozpočtového dokumentu Komisí.
Článek 9
1. Do rezervy souhrnného rozpočtu Evropské unie s názvem "měnová rezerva" se zahrnuje částka 500 milionů eur jako opravná položka ke krytí vývoje způsobeného pohyby tržního kurzu eura vůči dolaru Spojených států amerických ve srovnání s kurzem použitým v rozpočtu, jak jej uvádí článek 10.
2. Pro rozpočtový rok 2002 se měnová rezerva snižuje na 250 milionů eur.
Od rozpočtového roku 2003 se měnová rezerva ruší.
3. Na tyto položky se nevztahuje zemědělská směrná částka a nezahrnují se do podokruhu 1a finančního výhledu.
Článek 10
Nejpozději do konce října každého roku podá Komise rozpočtovému orgánu zprávu o tom, jaký vliv mají pohyby průměrného kurzu eura vůči dolaru Spojených států amerických na výdaje uvedené v hlavách 1 až 3 pododdílu B1 rozpočtu.
Článek 11
1. S úsporami nebo dodatečnými náklady vzniklými pohyby kurzu eura vůči dolaru Spojených států amerických se zachází obdobným způsobem.
Jestliže ve srovnání s kurzem použitým v rozpočtu dolar vůči euru posílí, převedou se úspory v záruční sekci v letech 2000 a 2001 do výše 500 milionů eur a v roce 2002 do výše 250 milionů eur do měnové rezervy.
Jestliže pokles dolaru vůči euru ve srovnání s kurzem použitým v rozpočtu způsobí dodatečné rozpočtové náklady, čerpá se měnová rezerva a provedou se převody do položek záruční sekce EZOZF dotčených poklesem dolaru.
Potřebné převody se navrhují současně s podáním zprávy uvedené v článku 10.
2. Zřizuje se neutrální rozpětí 200 milionů eur.
Do této částky nevyžadují úspory nebo dodatečné náklady způsobené pohyby uvedenými v odstavci 1 převody do měnové rezervy ani z ní.
Úspory nebo dodatečné náklady nad tuto částku se převádějí do měnové rezervy nebo z ní.
V roce 2002 se neutrální rozpětí snižuje na 100 milionů eur.
Článek 12
1. Finanční prostředky se čerpají z rezervy jen v případě, že dodatečné náklady nelze uhradit z položek rozpočtu určených ke krytí výdajů uvedených v podokruhu 1a finančního výhledu na daný rozpočtový rok.
2. Vlastní zdroje nezbytné k financování odpovídajících výdajů jsou požadovány v souladu s rozhodnutím Rady 94/728/ES, Euratom ze dne 31. října 1994 o systému vlastních zdrojů Evropských společenství [11] a s předpisy přijatými k jeho provedení.
3. Veškeré úspory provedené v záruční sekci EZOZF, které byly v souladu s čl. 11 odst. 1 převedeny do měnové rezervy a zůstanou v měnové rezervě na konci rozpočtového roku, propadají a jsou zahrnuty jako příjmová položka do rozpočtu na příští rok formou změny předběžného návrhu rozpočtu na následující rok.
Článek 13
Články 9 až 12 se použijí pouze do rozpočtového roku 2002.
Článek 14
1. Platby měsíčních záloh záruční sekce EZOZF provádí Komise na základě informací od členských států o výdajích v jednotlivých kapitolách.
2. Jestliže prohlášení k výdajům nebo informace poskytnuté některým členským státem neumožní Komisi zjistit, zda je použití finančních prostředků v souladu s odpovídajícími předpisy Společenství, požádá Komise členský stát, aby dodal další informace ve lhůtě, kterou Komise stanoví podle závažnosti věci a která zpravidla není kratší než 30 dní.
3. Není-li odpověď považována za dostatečnou nebo ukazuje, že zjevně nebyly dodrženy předpisy nebo že finanční prostředky Společenství byly zjevně zneužity, může Komise měsíční zálohy členským státům snížit nebo pozastavit.
4. Snížením nebo pozastavením nejsou dotčena rozhodnutí přijatá v souvislosti s účetní závěrkou.
5. Než Komise rozhodne, uvědomí příslušný členský stát.
Členský stát jí sdělí svůj postoj do dvou týdnů.
Komise přijme řádně odůvodněné rozhodnutí po konzultaci s výborem EZOZF a toto rozhodnutí musí být v souladu se zásadou úměrnosti.
II. Rezervy na vnější operace
1. Rezerva na úvěry a záruky za úvěry
Článek 15
1. Do souhrnného rozpočtu Evropské unie se každoročně zahrnuje prozatímní položka určená ke krytí
a) požadavků Záručního fondu na vnější vztahy,
b) případných uplatněných záruk přesahujících částku dostupnou ve fondu, aby tyto částky mohly být hrazeny z rozpočtu.
2. Výše této rezervy je stejná jako částka obsažená ve finančním výhledu, jenž tvoří součást interinstitucionální dohody ze dne 6. května 1999.
Pravidla pro použití této rezervy jsou stejná jako pravidla stanovená v interinstitucionální dohodě.
2. Rezerva na pomoc při mimořádných událostech
Článek 16
1. Do souhrnného rozpočtu Evropské unie se každoročně zahrnuje rezerva na pomoc třetím zemím při mimořádných událostech jako prozatímní položka.
Účelem této rezervy je umožnit rychlou odpověď na přesně stanovené požadavky na pomoc při nepředvídatelných mimořádných událostech ve třetích zemích, přičemž přednost mají humanitární operace.
2. Výše této rezervy je stejná jako částka obsažená ve finančním výhledu, jenž tvoří součást interinstitucionální dohody ze dne 6. května 1999.
Pravidla pro použití této rezervy jsou stejná jako pravidla stanovená v interinstitucionální dohodě.
3. Společná ustanovení
Článek 17
Rezervy se čerpají pomocí převodu do odpovídajících okruhů rozpočtu v souladu s finančním nařízením.
Článek 18
Vlastní zdroje nezbytné k financování rezerv jsou žádány od členských států teprve při čerpání rezerv podle článku 17.
Nezbytné vlastní zdroje jsou poskytovány Komisi podle nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1150/2000 ze dne 22. května 2000, kterým se provádí rozhodnutí 94/728/ES, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství [12].
III. Závěrečná ustanovení
Článek 19
Zrušuje se rozhodnutí 94/729/ES.
Článek 20
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Je použitelné ode dne 1. října 2000.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 2042/2000
ze dne 26. září 2000
o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu systémů televizních kamer pocházejících z Japonska
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1], a zejména na článek 9 a čl. 11 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Komisí po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Předchozí šetření
(1) V dubnu 1994 po antidumpingovém šetření zahájeném v březnu 1993 (dále jen "původní šetření") uvalila Rada prostřednictvím nařízení (ES) č. 1015/94 [2] (dále jen "konečné nařízení") konečné antidumpingové clo na dovozy systémů televizních kamer pocházejících z Japonska.
Původní šetření pokrývalo období od 1. července 1991 do 31. prosince 1992.
(2) V říjnu 1997 po šetření (dále jen "šetření o úplných nákladech") podle článku 12 nařízení Rady (ES) č. 384/96 (dále jen "základní nařízení") zvýšila Rada prostřednictvím nařízení (ES) č. 1952/97 [3] sazbu konečného antidumpingového cla pro dvě dotyčné společnosti, jmenovitě pro Sony Corporation (dále jen "Sony") a Ikegami Tsushinki & Co Ltd na 108,3 % a 200,3 % v tomto pořadí.
(3) V červnu 1998 Komise prostřednictvím nařízení (ES) č. 1178/98 [4] zahájila šetření podle článku 13 základního nařízení týkající se údajného obcházení platných antidumpingových opatření formou montáže částí a modulů systémů televizních kamer ve Společenství (dále jen "šetření proti obcházení").
Průmysl Společenství, který si stěžoval, následně svou stížnost stáhl a řízení bylo v únoru 1999 zastaveno.
Na základě důkazů získaných během tohoto šetření zahájila Komise řízení podle článku 5 základního nařízení týkající se dovozů některých částí systémů televizních kamer pocházejících z Japonska [5] (dále jen "šetření o dovozu částí").
(4) Navíc bylo v lednu 1999 zahájeno antidumpingové šetření podle článku 5 základního nařízení týkající se dovozů systémů televizních kamer pocházejících ze Spojených států amerických (USA) [6] (dále jen "šetření o amerických dovozech").
Toto šetření bylo ukončeno dne 1. února 2000, aniž by byla zavedena jakákoli opatření po uzavření výrobních jednotek jediného vyvážejícího výrobce systémů televizních kamer v USA, což je společnost, která je spřízněna s hlavním japonským vyvážejícím výrobcem systémů televizních kamer.
2. Současné šetření
2.1 Přezkum před pozbytím platnosti
(5) Po zveřejnění oznámení o blížícím se pozbytí účinnosti [7] platných antidumpingových opatření týkajících se dovozů systémů televizních kamer pocházejících z Japonska obdržela Komise požadavek na přezkum těchto opatření podle čl. 11 odst. 2 základního nařízení.
(6) Požadavek byl podán dne 28. ledna 1999 společnostmi Philips Digital Video Systems a Thomson Broadcast Systems (dále jen "žádající výrobci Společenství" nebo "průmysl Společenství"), jejichž společná výroba systémů televizních kamer představuje 100 % výroby Společenství tohoto výrobku podle čl. 4 odst. 1 a čl. 5 odst. 4 základního nařízení.
(7) Požadavek byl založen na tom, že pozbytí účinnosti opatření by pravděpodobně vyústilo v pokračování nebo opakování dumpingu a v újmě průmyslu Společenství.
(8) Poté, co Komise rozhodla po konzultaci s Poradním výborem, že existuje dostatek důkazů pro zahájení přezkumu pozbytí účinnosti, zahájila současné šetření podle čl. 11 odst. 2 základního nařízení prostřednictvím zveřejnění oznámení v Úředním věstníku Evropských společenství dne 30. dubna 1999 [8].
3. Šetření
(9) Komise oficiálně informovala žádající výrobce Společenství, vyvážející výrobce v Japonsku a zástupce vlády vyvážející země o zahájení přezkumu.
Komise zaslala dotazníky všem těmto stranám a těm, kteří o sobě dali vědět ve lhůtě stanovené v oznámení o zahájení.
Komise rovněž dala přímo zainteresovaným stranám možnost písemně zveřejnit jejich stanoviska a žádat slyšení.
(10) Žádající výrobci Společenství na dotazník odpověděli.
Na dotazník odpověděl pouze jeden japonský vyvážející výrobce a neodpověděl žádný nespřízněný dovozce.
Patnáct uživatelů odpovědělo na dotazník, avšak někteří z nich pouze částečně, a některé údaje poskytlo sdružení uživatelů.
(11) Komise vyhledala a ověřila všechny údaje, které považovala za nezbytné pro určení pravděpodobnosti pokračování či opakování dumpingu a újmy a zhodnocení zájmu Společenství.
Za účelem ověření byly navštíveny provozovny následujících společností:
(a) žádající výrobci Společenství:
- Philips BTS Broadcast Television Systems b.v., Breda ("Philips")
- Thomson Broadcast Systems, Cergy St Christophe ("Thomson").
(b) Vyvážející výrobci v Japonsku:
- Hitachi Denshi, Ltd.
(12) Šetření týkající se pravděpodobnosti pokračování a/nebo opakování dumpingu pokrývalo období od 1. ledna 1998 do 31. prosince 1998 ("období šetření").
Hodnocení příslušných trendů za účelem odhadu rizika pokračování a/nebo opakování újmy pokrylo období od 1. ledna 1995 do 31. prosince 1998 (dále jen "období šetření újmy").
B. DOTYČNÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
1. Dotyčný výrobek
(13) Dotyčným výrobkem jsou systémy televizních kamer v současné době kódů KN ex85253090, ex85371091, ex85371099, ex85299081, ex85299088, ex85438995, ex85282114, ex85282116 a ex85282190 pocházející z Japonska.
(14) Jak bylo stanoveno v konečném nařízení, systémy televizních kamer se mohou skládat z následujících částí dovážených buďto dohromady, nebo odděleně:
- hlava kamery se třemi nebo více senzory (snímací zařízení se zdvojeným nábojem s rozměrem 12 mm nebo více), každý s více než 400000 pixely, které lze připojit na zadní adaptér a které mají poměr šumu minimálně 55 dB při obvyklém zesílení; buď jako jeden kus s hlavou kamery a adaptérem ve stejném pouzdře nebo odděleně,
- hledáček (diagonála minimálně 38 mm),
- základní stanice nebo ovládací jednotka kamery (CCU), spojená s kamerou kabelem,
- provozní ovládací panel (OCP) pro ovládání jednotlivých kamer (tj. pro přizpůsobení barev, otevření objektivu nebo irisové clonky),
- hlavní ovládací panel (MCP) nebo hlavní jednotka seřízení (MSU) s vybranými parametry kamery pro přehled a seřízení několika kamer na dálku.
(15) Výrobky nespadající pod výše uvedenou definici jsou:
- objektivy,
- videorekordéry,
- hlavy kamer s nahrávací jednotkou ve stejném neoddělitelném pouzdře,
- profesionální kamery, které nelze použít pro účely vysílání,
- profesionální kamery vyjmenované v příloze (dodatečný kód Taricu: 8786).
(16) V průběhu šetření bylo zjištěno, že s účinností od roku 1997 byl vyvinut nový model systému televizních kamer, a sice hlava kamery pro vysílání, která je spojena s videorekordérem ("camcorder").
Šetření ukázalo, že průmysl Společenství i vyvážející výrobci nabízejí své hlavy televizních kamer většinou v různých sestavách, buďto připojené k triax-adaptéru nebo k nahrávací jednotce.
Jak bylo naznačeno výše, videorekordéry a hlavy kamer s nahrávací jednotkou ve stejném pouzdře nespadají do škály výrobků současného řízení.
Camcordery se však také mohou skládat z hlav kamer spojených s videorekordérem, aniž by byly oba ve stejném pouzdře.
Na tomto základě se došlo k závěru, že takový typ hlavy kamery spadá pod definici dotyčného výrobku uvedenou v konečném nařízení.
Dále bylo stanoveno, že samotná nahrávací jednotka pod výše uvedenou definici dotyčného výrobku nespadá.
(17) Šetření rovněž ukázalo, že obdobné systémy televizních kamer pro vysílání byly postupně nahrazovány novým typem systémů televizních kamer, digitálními systémy televizních kamer pro vysílání, které byly uvedeny na trh Společenství s účinností od roku 1997.
Tyto digitální systémy televizních kamer spadají pod definici dotyčného výrobku v konečném nařízení.
2. Obdobný výrobek
(18) Bylo zjištěno, že neexistovaly žádné podstatné rozdíly ve fyzických a technických vlastnostech a v použití systémů televizních kamer vyráběných japonskými vyvážejícími výrobci a prodávaných ve Společenství a výrobku vyráběného a prodávaného na domácím trhu vyvážející země.
(19) Dotyčný výrobek vyráběný japonskými vyvážejícími výrobci a prodávaný ve Společenství a výrobek vyráběný a prodávaný žádajícími výrobci Společenství na trhu Společenství navíc používají stejnou základní technologii a oba odpovídají platným světovým průmyslovým normám.
Tyto výrobky mají rovněž stejné funkce a použití, dále mají podobné fyzické a technické vlastnosti, jsou zaměnitelné a navzájem si konkurují.
Jak žádající výrobci Společenství, tak i japonští vyvážející výrobci navíc vyrábějí digitální výrobky a camcordery, které představují nejnovější technologický pokrok týkající se dotyčného výrobku vzhledem k původnímu šetření.
Systémy televizních kamer vyráběné japonskými vyvážejícími výrobci a prodávané ve Společenství a systémy televizních kamer vyráběné a prodávané průmyslem Společenství, který podal stížnost, na trhu Společenství jsou proto rovnocenné ve smyslu čl. 1 odst.
C. PRAVDĚPODOBNOST OPAKOVÁNÍ NEBO POKRAČOVÁNÍ DUMPINGU
(20) V souladu s čl. 11 odst. 2 základního nařízení je cílem tohoto typu přezkumu s ohledem na aspekty dumpingu určit, zda by pozbytí účinnosti opatření vedlo k pokračování a/nebo opakování dumpingu či nikoli.
1. Úroveň spolupráce
(21) V porovnání s předchozími šetřeními byla úroveň spolupráce japonských vyvážejících výrobců v současném šetření obzvláště nízká.
Pouze jeden z menších výrobců systémů televizních kamer, který do Společenství vyvážel jen malé množství dotyčného výrobku, spolupracoval.
Zbývající tři společnosti, které o sobě daly vědět v původním šetření, odmítly poskytnout jakoukoli spolupráci, i když je všeobecně známo, že mají své centrály a hlavní závody pro výrobu a výzkum a vývoj v Japonsku a že minimálně v případě dvou z nich byly ve Společenství prodávány systémy televizních kamer s jejich značkou ve značném množství během období šetření.
2. Pravděpodobnost pokračování dumpingu
(22) Vzhledem k nízké úrovni spolupráce a ke skutečnosti, že statistické údaje poskytnuté Eurostatem nebyly v tomto ohledu považovány za věrohodné (kódy KN zahrnují rovněž výrobky neuvedené v tomto šetření), nebylo možné s jistotou určit, zda byly z Japonska dováženy hlavy televizních kamer jako takové.
Avšak je vhodné připomenout, že během období šetření byly do Společenství dovezeny důležité části systémů televizních kamer.
Navíc bylo zjištěno, že systémy televizních kamer vyrobené v USA dceřinou společností Sony byly ve značném množství dovezeny do Společenství.
Celkově bylo proto uznáno za vhodné dojít k závěru, že současné množství dovozů systémů televizních kamer pocházejících z Japonska je nízké v porovnání s množstvím vývozů během původního období šetření.
Proto nebyl učiněn žádný závěr týkající se pravděpodobnosti pokračování dumpingu.
3. Pravděpodobnost opakování dumpingu
(23) V důsledku nespolupráce hlavních japonských vyvážejících výrobců a v souladu s článkem 18 základního nařízení bylo nutno dojít k závěrům na základě dostupných informací.
Vzhledem k neexistenci jakýchkoli jiných důvěryhodných zdrojů byla proto analýza týkající se pravděpodobnosti opakování dumpingu, pokud by bylo umožněno pozbytí účinnosti opatření, založena na údajích uvedených v požadavku na přezkum a také na údajích obdržených v průběhu šetření od průmyslu Společenství a uživatelů systémů televizních kamer.
(24) V požadavku je uvedeno, že výše dumpingu je u samotných hlav kamer 30,6 %.
Odpovídající výpočet obsahuje několik střízlivých odhadů.
Pro účely výše uvedeného výpočtu nebyly například vzaty do úvahy jiné části systémů televizních kamer, i když jsou někdy dodávány zdarma.
To naznačuje, že skutečná výše dumpingu by v případě zrušení cla byla nejspíše vyšší než 30,6 %.
(25) Požadavek rovněž ukazuje, že dumpingová rozpětí by dosáhla minimálně té výše, která byla zjištěna v původním šetření, pokud by byla opatření zrušena.
(26) Na tomto základě a v důsledku nedostatku jakýchkoli vhodnějších údajů se došlo k závěru, že dumpingová rozpětí by zůstala na vysoké úrovni, pokud by byla opatření zrušena.
(27) Co se týče pravděpodobné budoucí výše vývozů systémů televizních kamer do Společenství, bylo zjištěno, že podle dostupných údajů zůstala výrobní kapacita systémů televizních kamer v Japonsku minimálně na stejné úrovni, jaká byla zjištěna v původním šetření, a je dosti velká na to, aby umožnila opětovné zahájení vývozu do Společenství na vysoké úrovni, pokud by mělo antidumpingové clo pozbýt účinnosti.
To potvrzuje skutečnost, že prodej systémů televizních kamer montovaných ve Společenství a ve třetích zemích, které většinou obsahují hodnotné a významné části systémů televizních kamer pocházejících z Japonska, naznačuje, že výrobní kapacita se v podstatě nezměnila.
(28) Navíc vzhledem k pohyblivé povaze výroby může být výrobní kapacita těchto výrobků rozšířena během několika měsíců, pokud je to nutné.
Skutečnost, že výrobní zařízení jednoho z japonských vyvážejících výrobců bylo přemístěno z USA do Společenství během období několika měsíců jasně ukazuje, že výrobní kapacitu dotyčného výrobku lze skutečně vytvořit/rozšířit nebo snížit během krátkého časového období.
Pokud by antidumpingová opatření pozbyla účinnosti, výrobní činnosti týkající se systémů televizních kamer ve Společenství by mohly být převedeny do Japonska a výrobní kapacita v Japonsku by mohla být snadno rozšířena za účelem udržení vývozů do Společenství.
(29) Během období šetření újmy vyráběli všichni japonští vyvážející výrobci s výjimkou Sony své systémy televizních kamer určené pro trhy USA a Latinské Ameriky v Japonsku.
Navíc bylo na základě dostupných údajů zjištěno, že systémy televizních kamer určené pro japonské a asijské trhy byly vyráběny všemi vyvážejícími výrobci v Japonsku.
Výzkumné a vývojové aktivity spojené s těmito výrobky se navíc rovněž odehrávaly v Japonsku, protože z výrazné části těchto aktivit těží nejen systémy televizních kamer, ale také profesionální kamery a také jiné výrobky.
Japonští vyvážející výrobci byli schopni přizpůsobit se měnící se poptávce zvýšením své výroby v Japonsku, když trh rostl.
To vedlo k závěru, že v Japonsku zbývá volná výrobní kapacita, která byla využita, když spotřeba rostla jak ve Společenství, tak celosvětově.
Proto je pravděpodobné zvýšení výroby japonských vyvážejících výrobců, pokud by antidumpingová opatření pozbyla účinnosti.
(30) Došlo se k závěru, že stávající výrobní kapacita, stejně jako možnost ji zvýšit, pokud by to bylo nezbytné, představují potenciál japonských vyvážejících výrobců zvýšit svou výrobu a vyvážené množství do Společenství v případě, že by antidumpingová opatření vypršela.
Vzhledem k tomu, že jejich zařízení pro výzkum a vývoj a také výrobní zařízení pro převážnou část součástek systémů televizních kamer byla umístěna v Japonsku, by toto zvýšení výroby způsobilo zvýšení úspor z rozsahu japonských vyvážejících výrobců.
(31) Je třeba rovněž poznamenat, že dva japonští vyvážející výrobci, kteří zřídili montážní linky pro systémy televizních kamer ve Společenství, zachovali v Japonsku výrobu výrobků, které nepodléhají antidumpingovému clu, pro vývoz do Společenství, tj. videorekordéry, hlavy kamer s nahrávací jednotkou ve stejném, neoddělitelném pouzdře, a profesionální kamery, které nelze využívat pro účely vysílání.
Ačkoli tyto výrobky nejsou předmětem současného šetření, jak bylo uvedeno výše, výrobní linky a související kapacity, které jsou k jejich výrobě potřebné, jsou rovněž vhodné pro výrobu systémů televizních kamer.
Na tomto základě a v důsledku nedostatku jakýchkoli dalších údajů, vyplývajícího z nedostatku spolupráce dotyčných vyvážejících výrobců, se došlo k závěru, že ačkoli uvalení antidumpingových cel vedlo ke změně organizace výroby systémů televizních kamer dotyčných vyvážejících výrobců, pozbytí účinnosti opatření antidumpingových opatření by pravděpodobně tento stav zvrátilo.
4. Závěr
(32) Z výše uvedeného vyplývá, že japonští vyvážející výrobci mají potenciál zvýšit svou výrobu v Japonsku a jejich velikost vývozu systémů televizních kamer do Společenství za výrazně dumpingové ceny.
(33) Šetření neodhalilo žádné skutečnosti, které by nasvědčovaly tomu, že situace týkající se běžné hodnoty, vývozních cen a následně dumpingových rozpětí stanovených v původním šetření, šetření o převzetí práv k dopravě a šetření proti obcházení se nějak výrazně změnila.
Proto se došlo k závěru, že pokud by byla antidumpingová opatření zrušena, dumping by se pravděpodobně opakoval.
D. DEFINICE PRŮMYSLU SPOLEČENSTVÍ
(34) Šetření potvrdilo, že společná výroba dvou žádajících výrobců Společenství představuje 100 % výroby Společenství systémů televizních kamer. Tito dva výrobci proto tvoří průmysl Společenství ve smyslu čl. 4 odst. 1 a čl. 5 odst. 4 základního nařízení.
(35) Co se týče dalších hospodářských subjektů trhu ve Společenství, kteří jsou spřízněni s japonskými vyvážejícími výrobci, vzhledem k nízké úrovni spolupráce nemohla být povaha jejich aktivit v rámci Společenství podrobně prozkoumána, tj. nebylo jasné, zda představují tyto aktivity jednoduché montážní operace, nebo zda představují nějakou přidanou hodnotu ve Společenství.
Proto nemohlo být určeno, zda tyto montážní operace postačují, aby bylo možné zmíněné subjekty trhu označit za společnosti vyrábějící dotyčný výrobek ve Společenství.
Navíc vzhledem k jejich vztahu k japonským vyvážejícím výrobcům se má za to, že by neměli být považováni za průmysl Společenství v souladu s čl. 4 odst.
E. ANALÝZA SITUACE NA TRHU SPOLEČENSTVÍ [9]
1. Předběžné poznámky
(36) Jak bylo popsáno výše, výrobek hodnocený v současném řízení je systém televizní kamery, který se skládá z hlavy kamery se třemi nebo více senzory, hledáčku, základní stanice nebo ovládací jednotky kamery (CCU), provozního ovládacího panelu (OCP) a hlavního ovládacího panelu (MCP) nebo hlavní jednotky seřízení (MSU).
V praxi mohou být tyto části prodávány a proto také dováženy dohromady nebo odděleně.
(37) Šetření prokázalo, že i když systémy televizních kamer vždy neobsahují všechny výše uvedené části, všechny povinně obsahují hlavu kamery.
Proto bylo v souladu s přístupem použitým v původním šetření rozhodnuto vyjádřit hospodářské ukazatele, které se týkají postavení průmyslu Společenství a situace na trhu Společenství, na základě počtu hlav televizních kamer.
2. Spotřeba
(38) Jak bylo uvedeno výše, pouze jeden japonský vyvážející výrobce v současném šetření spolupracoval.
Proto co se týče ostatních japonských vyvážejících výrobců, kteří nespolupracovali a o kterých bylo v šetření zjištěno, že stále provozují svou činnost na trhu Společenství, Komise využila nejvhodnějších dostupných informací v souladu s článkem 18 základního nařízení.
(39) Proto byla viditelná spotřeba Společenství hlav televizních kamer zhodnocena na základě:
- velikosti prodeje ve Společenství uvedené průmyslem Společenství a
- údajů o velikosti prodeje japonských vyvážejících výrobců ve Společenství, poskytnutých průmyslem Společenství a zjištěných na základě smluv a veřejných soutěží, které vyhráli všichni japonští vyvážející výrobci na trhu Společenství na úkor průmyslu Společenství.
Tyto údaje byly považovány za věrohodné vzhledem k transparentní povaze trhu, co se týče velikosti a počtu účastníků trhu, a na základě skutečnosti, že je tento trh z velké části zásobován prostřednictvím veřejných soutěží.
Údaje poskytnuté uživateli navíc potvrdily údaje předložené průmyslem Společenství o činnosti japonských vyvážejících výrobců.
(40) Vzhledem k nízké úrovni spolupráce a ke skutečnosti, že statistické údaje poskytnuté Eurostatem nebyly v tomto ohledu považovány za věrohodné, nebylo možné zjistit, jestli byly z Japonska dováženy hlavy televizních kamer jako takové.
Avšak tyto hlavy televizních kamer byly bez ohledu na jejich původ aktivně prodávány pod příslušnou značkou na trhu Společenství, a proto je nutné začlenit je do spotřeby Společenství, co se tohoto výrobku týče.
(41) Na tomto základě šetření ukázalo, že zatímco v letech 1995 a 1996 byla spotřeba stabilní, v roce 1997 došlo k celkovému zvýšení, které pokračovalo během období šetření.
To bylo kromě jiných důvodů způsobeno prodejem hlav televizních kamer pro vysílání fotbalového mistrovství světa, které se konalo ve Francii v roce 1998, a uvedením na trh nového typu hlav televizních kamer, tj. camcorderů, které začalo v roce 1997.
Celkově se spotřeba Společenství od roku 1995 do období šetření zvýšila o 54 % a během období šetření dosáhla přibližně 1500 jednotek.
3. Dovozy a prodej hlav televizních kamer japonských vyvážejících výrobců ve Společenství
(42) Po uvalení konečného antidumpingového cla na dovozy hlav televizních kamer pocházejících z Japonska v roce 1994, se tyto dovozy v každém případě výrazně snížily.
Jak potvrdila výše uvedená šetření proti obcházení, o dovozu částí a o amerických dovozech, tyto dovozy byly nahrazeny dovozy některých částí systémů televizních kamer pocházejících z Japonska, které jsou následně montovány ve Společenství některými japonskými vyvážejícími výrobci a v případě jednoho japonského vyvážejícího výrobce dováženy z USA s neúplnými hlavami televizních kamer.
Současné šetření skutečně ukázalo, že japonští vyvážející výrobci pokračovali v prodeji hlav televizních kamer na trhu Společenství pod svými značkami.
(43) Proto je třeba vidět snížení dovozů hlav televizních kamer pocházejících z Japonska jako důsledek antidumpingového cla, které je účinné od roku 1994.
Skutečnost, že byly tyto dovozy nahrazeny prodejem hlav televizních kamer, které se montují ve Společenství a které obsahují části pocházející z Japonska, již ukazuje, jak je vysvětleno níže, že existuje pravděpodobnost, že dovozy z dotyčné země by dosáhly stejné úrovně jako v původním šetření v případě, že by nebyla zachována antidumpingová opatření.
4. Ekonomické postavení průmyslu Společenství
(44) Podle čl. 3 odst. 5 základního nařízení byly přezkoumány všechny odpovídající ekonomické faktory a ukazatele, které mají vliv na stav průmyslu Společenství.
(45) Ekonomické ukazatele, které se týkají postavení průmyslu Společenství, je nutné posuzovat s ohledem na předchozí šetření týkající se systémů televizních kamer pocházejících z Japonska, tj. původní šetření v roce 1994 a následné šetření o převzetí práv k dopravě, které vedlo ke zvýšení sazeb zmíněného antidumpingového cla.
Současné šetření ukázalo, že toto zvýšení mělo pozitivní vliv na postavení průmyslu Společenství.
Dva další faktory spojené s technologickým pokrokem navíc měly rovněž vliv na některé z níže uvedených ukazatelů, a sice výše zmíněné uvedení camcorderů, nového typu hlav televizních kamer, na trh s účinností od roku 1997 a vývoj nové generace digitálních hlav televizních kamer, který byl rovněž zahájen v roce 1997.
4.1 Výroba
(46) Celková výroba hlav televizních kamer průmyslu Společenství se výrazně snížila mezi roky 1995 a 1996, konkrétně o 32 %, a poté znovu stabilně rostla mezi rokem 1997 a obdobím šetření, aniž by ovšem dosáhla úrovní z roku 1995.
V tomto ohledu výroba kopírovala vývoj trhu Společenství od roku 1997.
4.2 Výrobní kapacita a využití kapacity
(47) Výrobní kapacita průmyslu Společenství zůstala během období šetření újmy stabilní.
Využití kapacity hlav televizních kamer se mezi roky 1995 a 1996 snížilo, konkrétně o 32 %, a znovu zvýšilo před obdobím šetření.
Tento vývoj rovněž odráží výše uvedené zvýšení velikosti výroby s účinností od roku 1997.
4.3 Objem prodeje
(48) Prodej průmyslu Společenství se snížil mezi roky 1995 a 1996 o 10 % a poté se zvyšoval do roku 1997 a období šetření, tj. celkově se zvýšil o 21 % mezi rokem 1995 a obdobím šetření a dosáhl přibližně 850 jednotek, aniž by se však vyrovnal zvýšení spotřeby Společenství, která se podstatně zvýšila během stejného časového období, konkrétně o 54 %.
4.4 Tržní podíly
(49) Stabilní pokles tržního podílu průmyslu Společenství mezi rokem 1995 a obdobím šetření o více než 16 procentních bodů, který během období šetření dosáhl přibližně 60 %, ukazuje, že průmysl Společenství netěžil ze zvýšení spotřeby Společenství či z příznivých tržních podmínek od roku 1997, které byly důsledkem uzavření šetření o převzetí práv k dopravě.
4.5 Zaměstnanost
(50) Zaměstnanost zůstala stabilní od roku 1996, kdy se zvýšila o 20 % v důsledku zavedení camcorderů a nové generace digitálních systémů televizních kamer.
4.6 Investice
(51) Investice se podstatně snížily mezi roky 1995 a 1996, konkrétně o 21 %, po negativním vývoji výroby a prodeje průmyslu Společenství.
Poté se v roce 1997 podstatně zvýšily, zhruba o 100 %, kromě jiných důvodů díky investicím do výzkumu a vývoje spojeným s vývojem nové generace digitálních systémů televizních kamer, avšak během období šetření znovu ostře poklesly.
4.7 Ziskovost
(52) V roce 1995 a obzvláště v roce 1996 utrpěl průmysl Společenství výrazné ztráty, které byly zmírněny až od roku 1997, v době, kdy byla kromě jiného zvýšena sazba antidumpingového cla uvaleného na systémy televizních kamer pocházející z Japonska a na trh byly úspěšně uvedeny camcordery.
Během tohoto období však zůstal prodej průmyslu Společenství ztrátový. Tyto ztráty byly stále na úrovni přibližně –10 % z čistého prodeje během období šetření.
5. Závěr týkající se situace na trhu Společenství
(53) Šetření ukázalo, že antidumpingová cla byla během období šetření újmy zaplacena jen velmi zřídka.
S účinností od uvalení antidumpingového cla na dovozy hlav televizních kamer pocházejících z Japonska, byly tyto hlavy skutečně nahrazeny dovozy částí hlav televizních kamer pocházejících z Japonska, které byly předmětem šetření proti obcházení a antidumpingového šetření s účinností od roku 1998.
Avšak vývoj trhu po zavedení opatření ukazuje, že japonští vyvážející výrobci pokračovali v prodeji hlav televizních kamer na trhu Společenství.
(54) Co se týče chování cen japonských vyvážejících výrobců, šetření o úplných nákladech, které bylo uzavřeno v roce 1997, ukázalo, že vývozní ceny japonských vyvážejících výrobců se snížily pod úroveň z roku 1994.
(55) Po zavedení antidumpingových opatření v roce 1994 a během celého období šetření újmy se postavení průmyslu Společenství zlepšovalo, co se týče některých zkoumaných ekonomických ukazatelů.
Pokračovaly snahy o racionalizaci výrobního procesu a byly realizovány nové investice, což svědčí o průmyslu, který je stále životaschopný.
Celkové zhodnocení ekonomických ukazatelů během období šetření újmy však tento příznivý vývoj nepotvrzuje.
Během období šetření újmy velikost prodeje průmyslu Společenství skutečně neodpovídala rostoucímu trendu trhu a zvýšila se pouze o 21 %, zatímco spotřeba Společenství se zvýšila o 54 %.
Tyto opačné trendy způsobily snížení tržního podílu průmyslu Společenství o 16 procentních bodů.
Navíc, i když se ztráty průmyslu Společenství během období šetření újmy snížily, během období šetření byla jeho ztráta stále přibližně -10 %, zatímco v takovém odvětví je nutné předpokládat výše zisku 15 %, která je nezbytná k financování investic, které jsou potřebné pro udržení kroku s technologickým vývojem.
(56) Na základě výše uvedeného se proto došlo k závěru, že přes platná opatření zůstal průmysl Společenství v důsledku pokračujícího cenového tlaku japonských vyvážejících výrobců v obtížném ekonomickém postavení.
Tento cenový tlak neumožnil průmyslu Společenství plně se vzpamatovat z dopadů předchozích a nynějších dumpingových praktik.
F. PRAVDĚPODOBNOST POKRAČOVÁNÍ A/NEBO OPAKOVÁNÍ ŠKODLIVÉHO DUMPINGU
(57) Za účelem zhodnocení pravděpodobného dopadu pozbytí účinnosti platných opatření a se zřetelem ke skutečnosti, že průmysl Společenství je stále v obtížném postavení, byly kromě výše uvedených skutečností zváženy následující aspekty.
(58) Současné šetření ukázalo, že japonští vyvážející výrobci pokračovali v prodeji hlav televizních kamer na trhu Společenství pod svými značkami [10].
(59) Prodej hlav televizních kamer japonských vyvážejících výrobců ve Společenství se skutečně výrazně zvýšil, co se týče množství mezi rokem 1995 a obdobím šetření, konkrétně o 157 %, a během období šetření dosáhl přibližně 600 jednotek.
(60) S ohledem na vývoj tržního podílu ukazuje celkový trend stálý a výrazný nárůst mezi rokem 1995 a obdobím šetření, konkrétně o více než 16 procentních bodů, který během období šetření dosáhl úrovně zhruba 40 %.
(61) Co se týče prodejních cen hlav televizních kamer japonských vyvážejících výrobců prodávaných na trhu Společenství, šetření ukázalo, že byly výrazně nižší než prodejní ceny průmyslu Společenství.
(62) Japonští vyvážející výrobci neposkytli žádné údaje týkající se prodejních cen.
Bylo však zjištěno, že prodej prostřednictvím veřejných soutěží jak průmyslu Společenství, tak japonských vyvážejících výrobců představoval důležitou část celkového prodeje hlav televizních kamer během období šetření (okolo 40 %).
Na základě veřejných soutěží, u kterých byly k dispozici údaje od průmyslu Společenství a uživatelů, byly ceny nabízené vyvážejícími výrobci obecně nižší než ceny nabízené průmyslem Společenství u veřejných soutěží jak pro úplné výrobky [11], tak pro samotné hlavy televizních kamer.
U jedné hodnocené veřejné soutěže byla celková cena nabízená japonským vyvážejícím výrobcem o 37 % nižší, než cena nabízená výrobcem Společenství.
V této veřejné soutěži musel výrobce Společenství poskytnout dodatečnou slevu více než 40 %, aby ji vyhrál.
Další veřejná soutěž v jiném členském státě ukázala, že přesto, že výrobce Společenství nabídl mezi prvním a druhým kolem výrazné slevy, byla ve druhém kole jednání konečná nabídka japonského vyvážejícího výrobce stále přibližně o 20 % nižší než nabídka výrobce Společenství, který se veřejné soutěže účastnil.
Za těchto okolností výrobce Společenství prohrál veřejnou soutěž.
(63) Podobně bylo zjištěno, že nízké ceny nabízené během veřejné soutěže nutně ovlivňují všechny ceny sjednané v následných transakcích a v dalších veřejných soutěžích konaných ve stejném členském státě.
Z toho vyplývá, že chování cen ve veřejných soutěžích ve skutečnosti ovlivnilo výrazně vyšší podíl trhu Společenství než 40 %, které přímo regulovaly veřejné soutěže.
Proto analýza veřejných soutěží neukázala pouze rozsah, ve kterém byly ceny nabízené průmyslem Společenství podbízeny cenami nabízenými vyvážejícími výrobci během veřejných soutěží (až 37 %), ale také skličující dopad dumpingových dovozů na prodejní ceny průmyslu Společenství.
(64) Tyto cenové rozdíly by měly být posuzovány v souvislosti se zjištěním, že trh systémů televizních kamer je citlivý na vývoj cen a je transparentní, s malým počtem subjektů, a že průmysl Společenství utrpěl ztráty přibližně 10 %, zatímco u tohoto typu technologicky náročného průmyslu je třeba považovat za přiměřený zisk 15 %, aby mohl průmysl udržet krok s tempem technologického vývoje.
(65) Na tomto základě lze očekávat, že pokud by byla opatření zrušena, japonští vyvážející výrobci by znovu vyráběli úplné systémy televizních kamer v Japonsku, kde je k dispozici výrobní kapacita, jak bylo uvedeno výše, kde jsou umístěny jejich divize pro výzkum a vývoj a kde by mohli těžit z úspor z rozsahu.
Navíc se má za to, že vyvážející výrobci by pravděpodobně pokračovali v prodeji svých výrobků na trhu Společenství za výrazně nižší ceny než ceny průmyslu Společenství, čímž by přispěli k zachování škodlivého postavení průmyslu Společenství.
(66) Co se týče chování cen japonských vyvážejících výrobců ve třetích zemích, na základě údajů poskytnutých průmyslem Společenství bylo porovnáno chování japonských vyvážejících výrobců v USA a ve Společenství.
Na obou trzích byly japonské ceny obecně nižší než ceny průmyslu Společenství, a to během celého období šetření újmy, avšak především v roce 1998.
(67) Při analýze dostupných údajů o veřejných soutěžích na severoamerických trzích bylo konkrétněji zjištěno, že japonští vyvážející výrobci poskytovali slevy ze svých ceníků až do výše 70 % a že jimi nabízené ceny byly v důsledku toho až o 50 % nižší, než ceny nabízené průmyslem Společenství.
Některé části systémů televizních kamer nebo dokonce jiného zařízení prodávané spolu se systémy televizních kamer v jedné veřejné soutěži byly někdy navíc nabízeny zdarma nebo s velkou slevou, jako například již zmíněných 70 %.
(68) Na základě dostupných údajů o veřejných soutěžích v Latinské Americe byly navíc ceny nabízené japonskými vyvážejícími výrobci rovněž nižší než ceny průmyslu Společenství v podobných poměrech a vyskytlo se stejné chování týkající se slev a výrobků nabízených zdarma.
(69) U výše uvedeného bylo vyvozeno, že při neexistenci opatření by ceny japonských vyvážejících výrobců mohly přinejmenším zůstat na současných úrovních, které byly zjištěny na trhu Společenství a které jsou výrazně nižší než cenové úrovně průmyslu Společenství, a mohly by dokonce potencionálně poklesnout na úrovně, které jsou srovnatelné s cenami dovozů pocházejících z Japonska na trhy USA, Kanady a Latinské Ameriky, nebo na cenové úrovně zjištěné v původním šetření.
Závěr týkající se opakování škodlivého dumpingu
(70) S ohledem na výše uvedené, zejména na následující faktory:
- přes platná opatření byl průmysl Společenství stále v obtížném ekonomickém postavení,
- prodej hlav televizních kamer vyráběných japonskými vyvážejícími výrobci měl na trhu Společenství výjimečně silnou pozici a byl uskutečňován za extrémně nízké ceny ve srovnání s cenami průmyslu Společenství,
- ceny, které by v případě neexistence antidumpingových opatření mohli určit japonští vyvážející výrobci, byly stanoveny jako potencionálně velmi nízké, pokud se vezme v úvahu chování výrobců na severoamerických a latinskoamerických trzích, kde byly jejich ceny nižší než ceny průmyslu Společenství,
- dostupné údaje o výrobní kapacitě v Japonsku a také o možnosti ji rozšířit, pokud by to bylo nezbytné, v reakci na růst poptávky, naznačily, že japonští vyvážející výrobci mají potenciál zvýšit svou výrobu a vyvážené množství,
- i když bylo v platnosti vysoké antidumpingové clo, které dosahovalo 200 %, japonští vyvážející výrobci byli schopni nabízet ceny, které byly nižší než ceny průmyslu Společenství, což naznačuje, že jsou plně schopni udržet agresivní cenovou politiku navzdory platným opatřením,
- se došlo k závěru, že pokud by byla opatření zrušena, existuje pravděpodobnost opakování škodlivého dumpingu, a proto by měla být v současnosti platná opatření zachována.
G. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
1. Úvod
(71) Podle článku 21 základního nařízení Komise přezkoumala, zda by prodloužení stávajících antidumpingových opatření bylo v rozporu se zájmem Společenství jako celku.
Určení zájmu Společenství bylo založeno na ocenění všech různých relevantních zájmů.
(72) Za účelem zhodnocení pravděpodobného dopadu pokračování nebo nepokračování opatření si Komise vyžádala údaje od průmyslu Společenství a od uživatelů systémů televizních kamer.
Komise zaslala dotazníky více než šedesáti uživatelům dotyčného výrobku.
Bylo obdrženo patnáct odpovědí, ačkoli v mnoha případech byly poskytnuté údaje neúplné.
(73) Mělo by být připomenuto, že v předchozím šetření nebylo přijetí opatření považováno za protichůdné zájmu Společenství.
Navíc je třeba uvést, že současné šetření je přezkum, který analyzuje situaci, kdy jsou antidumpingová opatření již zavedena.
Současné šetření by proto mělo umožnit zhodnocení jakéhokoli nevhodného a negativního dopadu, který mohla v minulosti antidumpingová opatření mít na dotyčné strany.
(74) Na tomto základě bylo přezkoumáno, zda navzdory závěrům o pravděpodobném pokračování a/nebo opakování škodlivého dumpingu existují závažné důvody, které by vedly k závěru, že není v zájmu Společenství zachovat v tomto konkrétním případě opatření.
2. Zájmy průmyslu Společenství
(75) Má se za to, že pokud nebudou zachována antidumpingová opatření stanovená v předchozím šetření, škodlivý dumping bude pravděpodobně pokračovat nebo se bude opakovat a postavení průmyslu Společenství, které je stále nejisté, se dále zhorší.
(76) Jak bylo ukázáno výše, průmysl Společenství byl ovlivněn prodejem hlav televizních kamer za nízké ceny japonskými vyvážejícími výrobci ve Společenství během období šetření újmy.
Proto se má za to, že cíl antidumpingových opatření podrobených přezkumu, tj. znovuzavedení spravedlivé soutěže na trhu Společenství mezi výrobci Společenství a jejich vyvážejícími protějšky ze třetích zemí, nebyl beze zbytku splněn.
(77) Průmysl Společenství prokázal, že je strukturálně životaschopným a úspěšným průmyslem, který je schopný přizpůsobit svou škálu výrobků měnícím se soutěžním podmínkám na trhu a dokonce získat částečný technologický náskok ve vývoji digitální technologie, což potvrzují zejména jeho investice během období šetření újmy.
(78) Nelze ovšem vyloučit, že by tento průmysl omezil u dotyčného výrobku své výrobní činnosti ve Společenství, pokud by nebyla zachována antidumpingová opatření.
Tento závěr je oprávněný s ohledem na délku trvání situace s negativní ziskovostí (během období šetření utrpěl průmysl Společenství ztráty okolo 10 %).
Jak bylo uvedeno výše, dovozy hlav televizních kamer pocházejících z Japonska by byly bez antidumpingových opatření pravděpodobně znovu zahájeny a jejich dopad na pokles cen by nadále mařil všechny snahy průmyslu Společenství o opětovné získání uspokojivé ziskové marže, která je obzvláště nezbytná pro udržení kroku s tempem technologického vývoje v tomto odvětví průmyslu.
Navíc vzhledem k tomu, že některé činnosti týkající se výroby hlav televizních kamer jsou náročné na práci, je dost možné, že by byly přemístěny do zemí s nízkými pracovními náklady, aby byly tyto náklady sníženy.
(79) Pokud by zhoršené ekonomické postavení průmyslu Společenství pokračovalo, mohl by být tento průmysl skutečně donucen omezit své výrobní činnosti ve Společenství a přibližně 250 pracovních míst přímo spojených s dotyčným výrobkem by bylo ohroženo.
Pokud by však byla antidumpingová opatření zachována, bude tento průmysl schopen udržet a dále rozvinout své činnosti ve Společenství.
Rovněž by bylo zabezpečeno další množství pracovních míst, která jsou nepřímo spojena s výrobou systémů televizních kamer, zejména ve výzkumu a vývoji.
Tím by byla zabezpečena celková zaměstnanost ve Společenství ve vztahu k systémům televizních kamer a dalo by se dokonce očekávat, že by vzrůstala, pokud by byla antidumpingová opatření zachována.
(80) Co se týče pokroku v oblasti výzkumu a vývoje, výroba systémů televizních kamer má vedlejší účinky, které se týkají zejména vývoje části hlav televizních kamer, konkrétně bloku CCD, jelikož jeho součásti mají využití i v jiných oborech, jako jsou např. bezpečnostní systémy, lékařství, průmysl a telekomunikace.
Existence průmyslu Společenství, který vyrábí systémy televizních kamer, má navíc dopad na celé televizní odvětví, tj. od vývoje a výroby zařízení pro vysílání až po výrobu televizorů a nahrávacích zařízení, avšak může mít vliv i na normy, které budou stanoveny pro televizní odvětví Společenství v blízké budoucnosti.
(81) Vzhledem k výše uvedenému se došlo k závěru, že bylo nezbytné prodloužit stávající opatření, aby byly odvráceny nepříznivé účinky dumpingových dovozů, které by mohly ohrozit existenci průmyslu Společenství a následně i množství pracovních míst.
Je nutno rovněž zvážit, že pokud tento technologicky náročný průmysl zanikne, bude to mít negativní dopad na televizní odvětví obecně.
3. Zájmy spřízněných dovozců a hospodářských subjektů ve Společenství
(82) Co se týče hospodářských subjektů ve Společenství spřízněných s japonskými vyvážejícími výrobci, je pravděpodobné, že rozhodnutí zachovat antidumpingová opatření bude mít pozitivní účinky týkající se výroby a zaměstnanosti ve Společenství, jelikož některé z výrobních činností týkajících se systémů televizních kamer, které se odehrávaly ve Společenství, by dokonce získaly na důležitosti, jak bylo prokázáno po zahájení šetření o amerických dovozech, a nebyly by převedeny do Japonska.
4. Zájmy uživatelů
(83) Uživateli systémů televizních kamer byly především společnosti s licencí na vysílání, které vysílají své vlastní programy s využitím vlastního zařízení.
Avšak byly to také společnosti s licencí na vysílání, které nevysílaly své vlastní programy, a také společnosti s příslušenstvím, které dodávají svým zákazníkům zařízení včetně kamerových systémů a zajišťují také personál, a konečně nájemní společnosti, které zajišťují kamery a další zařízení různým zákazníkům.
Všichni tito uživatelé systémů televizních kamer obvykle nakupovali přímo od výrobců systémů televizních kamer.
(84) Pouze patnáct uživatelů z šedesáti, kterým Komise zaslala dotazník, odpovědělo a částečně spolupracovalo.
Nízká úroveň a kvalita spolupráce je sama o sobě známkou, že ekonomické postavení tohoto odvětví neutrpělo žádný podstatný negativní zásah v důsledku antidumpingových opatření.
(85) Tento závěr se shodoval se závěry předešlých řízení, kde bylo zjištěno, že systémy televizních kamer nebyly pro uživatele významnou nákladovou položkou, protože ve vztahu k jejich výrobě vysílaných programů představovaly pouze malou část jejich celkových nákladů.
Pokud se upře pozornost pouze k nákladům na zařízení uživatelů, náklady systémů televizních kamer skutečně představovaly zhruba 10 % ve studiu a dosahovaly nejvýše 20 % v malém přenosovém voze.
Avšak pokud se upře pozornost k celkovým nákladům společnosti, která má licenci na vysílání, a nikoli pouze k nákladům na zařízení, procento se snížilo, protože existovaly další důležitější náklady, jako např. výroba programů, osobní náklady, režijní náklady, atd., které byly mnohem vyšší než čisté náklady na systémy televizních kamer.
Průměrná životnost systémů televizních kamer byla navíc odhadnuta spolupracujícími uživateli na přibližně osm let, ve výjimečných případech na více než patnáct let, což znamená, že systémy televizních kamer nebyly pro uživatele zdaleka často se vyskytující nákladovou položkou.
(86) Obdobně byly dopady na všechny kategorie uživatelů obecně poměrně malé ve srovnání s velikostí celkového obratu společností, které mají licenci na vysílání, a dalších společností, které se zabývají systémy televizních kamer, tj. nákup systémů televizních kamer představuje okolo 0,1 % celkového obratu společností, které mají licenci na vysílání, a okolo 1 % obratu výrobních a nájemních společností.
(87) Šetření rovněž ukázalo, jak bylo uvedeno výše, že ceny systémů televizních kamer se ve Společenství nijak výrazně nezvýšily po uvalení antidumpingového cla na dovozy systémů televizních kamer pocházejících z Japonska.
Někteří uživatelé skutečně nadále, nebo dokonce poprvé, nakupovali systémy televizních kamer vyráběné japonskými vyvážejícími výrobci navzdory platným opatřením.
Tato opatření proto nepředstavovala zastrašovací prostředek, který by uživatele systémů televizních kamer donutil změnit své dodavatele.
Jakékoli zvýšení dovozní ceny proto očividně nemělo podobu, která by představovala nějakou výraznou překážku.
(88) Na základě výše uvedeného lze vyloučit, že by antidumpingová opatření měla jakýkoli výrazný negativní vliv na nákladové postavení a na ziskovost uživatelů dotyčného výrobku.
Výsledkem platných antidumpingových opatření proto nebylo uzavření trhu Společenství před systémy televizních kamer vyráběných japonskými vyvážejícími výrobci, ale spíše zabránění nekalým obchodním praktikám a do jisté míry napravení rušivých účinků dumpingových dovozů.
(89) Protože byla antidumpingová opatření po určitou dobu zavedena a budou zachována na stejné úrovni, lze dojít k závěru, že to nebude znamenat žádné zhoršení postavení uživatelů.
5. Soutěž a dopady narušující obchod
(90) S ohledem na dopady na soutěž ve Společenství některé zainteresované strany tvrdily, že pokud by byla antidumpingová cla zachována, vedlo by to ke stažení dotyčných vyvážejících výrobců z trhu Společenství, což by výrazně oslabilo soutěž a zvýšilo ceny systémů televizních kamer.
(91) Zdá se však pravděpodobnější, že japonští vyvážející výrobci budou pokračovat v prodeji systémů televizních kamer, i když za ceny, které nezpůsobí újmu, protože mají dobrý technologický základ, silné postavení na trhu a výrobní zařízení ve Společenství.
Tento závěr potvrzuje vývoj po uvalení antidumpingového cla v roce 1994 a po zvýšení jeho sazby v roce 1997, který nevedl k žádným škodlivým dopadům na soutěž na trhu Společenství.
(92) Vzhledem k rychlému technologickému vývoji v tomto odvětví bude soutěž po prodloužení platnosti antidumpingových opatření nepochybně nadále ostrá.
Dále vzhledem ke skutečnosti, že množství subjektů na trhu se systémy televizních kamer zřídilo v současné době ve Společenství výrobní závody pro tyto výrobky, budou tyto subjekty schopny uspokojit poptávku uživatelů a nabídnout širokou paletu modelů.
Pokračování platných antidumpingových opatření proto neomezí výběr uživatelů ani neoslabí soutěž.
6. Závěr týkající se zájmu Společenství
(93) Na základě výše uvedeného se došlo k závěru, že neexistují žádné závažné důvody týkající se zájmu Společenství proti prodloužení stávajících antidumpingových opatření.
H. ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
(94) Všem dotyčným stranám byly sděleny důležité skutečnosti a úvahy, na jejichž základě mělo být doporučeno, aby bylo stávající antidumpingové clo, týkající se dovozů systémů televizních kamer pocházejících z Japonska, zachováno.
Byla jim poskytnuta lhůta na předložení stanovisek ke sděleným informacím.
Nebyly obdrženy žádné připomínky, které by svou povahou měnily výše uvedené závěry.
(95) Z výše uvedeného vyplývá, jak bylo stanoveno v čl. 11 odst. 2 základního nařízení, že v současnosti platné antidumpingové clo, které se týká dovozů systémů televizních kamer pocházejících z Japonska a které bylo uvaleno nařízením Rady (ES) č. 1015/94 ve znění nařízení Rady (ES) č. 1952/97, by mělo být zachováno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo z dovozu systémů televizních kamer a jejich částí, kódů KN ex85253090 (kód Taric 8525309010), ex85371091 (kód Taric 8537109191), ex85371099 (kód Taric 8537109991), ex85299081 (kód Taric 8529908138), ex85299088 (kód Taric 8529908832), ex85438995 (kód Taric 8543899539), ex85282114 (kód Taric 8528211410), ex85282116 (kód Taric 8525211610) a ex85282190 (kód Taric 8528219010), pocházejících z Japonska.
2. Systémy televizních kamer se mohou skládat z kombinace následujících částí dovážených buď dohromady, nebo odděleně:
a) hlava kamery se třemi nebo více senzory (snímací zařízení se zdvojeným nábojem s rozměrem 12 mm nebo více), každý s více než 400000 pixely, které lze připojit na zadní adaptér a které mají poměr šumu minimálně 55 dB při obvyklém zesílení; buď jako jeden kus s hlavou kamery a adaptérem ve stejném pouzdře nebo odděleně;
b) hledáček (diagonála minimálně 38 mm);
c) základní stanice nebo ovládací jednotka kamery (CCU), spojená s kamerou kabelem;
d) provozní ovládací panel (OCP) pro ovládání jednotlivých kamer (tj. pro přizpůsobení barev, otevření objektivu nebo irisové clonky);
e) hlavní ovládací panel (MCP) nebo hlavní jednotka seřízení (MSU) s vybranými parametry kamery pro přehled a seřízení několika kamer na dálku.
3. Clo se nevztahuje na:
a) objektivy;
b) videorekordéry;
c) hlavy kamer s nahrávací jednotkou ve stejném neoddělitelném pouzdře;
d) profesionální kamery, které nelze použít pro účely vysílání;
e) profesionální kamery vyjmenované v příloze (dodatečný kód Taricu: 8786).
4. Pokud se systém televizní kamery dováží s objektivem, při zavádění antidumpingového cla se použije hodnota franko hranice Společenství systémů televizních kamer bez objektivu.
Pokud není tato hodnota uvedena na faktuře, dovozce oznámí hodnotu objektivu v době jeho uvedení do volného oběhu a při té příležitosti předloží příslušné doklady a údaje.
5. Sazba antidumpingového cla je 96,8 % z čisté ceny franko hranice Společenství před proclením (dodatečný kód Taric: 8744), s výjimkou výrobků vyrobených následujícími společnostmi, u kterých bude sazba následující:
- Ikegami Tsushinki Co. Ltd: 200,3 % (doplňkový kód Taric: 8741),
- Sony Corporation: 108,3 % (doplňkový kód Taric: 8742),
- Hitachi Denshi Ltd: 52,7 % (doplňkový kód Taric: 8743).
6. Použijí se platná ustanovení týkající se cel.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 2072/2000
ze dne 29. září 2000,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1898/97, kterým se stanoví prováděcí pravidla v odvětví vepřového masa k režimu stanovenému nařízením Rady (ES) č. 3066/95, zrušují nařízení (EHS) č. 2698/93 a (ES) č. 1590/94 a mění nařízení (ES) č. 1585/2000, kterým se stanoví rozsah, v němž mohou být přijímány žádosti o dovozní licence na některé výrobky z vepřového masa podané v červenci 2000 v rámci režimu stanoveném dohodami uzavřenými Společenstvím s Polskou republikou, Maďarskou republikou, Českou republikou, Slovenskem, Bulharskem a Rumunskem
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1727/2000 ze dne 31. července 2000, kterým se stanoví určité koncese v podobě celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty a upravují, jako autonomní a přechodné opatření, některé zemědělské koncese stanovené v Evropské dohodě s Maďarskem1, a zejména na čl. 1 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1898/972, naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 618/983, stanoví prováděcí pravidla v odvětví vepřového masa k režimu stanovenému v Evropských dohodách. Uvedené nařízení je třeba pozměnit v souladu s ustanoveními o produktech z odvětví vepřového masa obsažených v nařízení (ES) č. 1727/2000.
(2) Vrácení dovozního cla za produkty uvedené v příloze I v části A nařízení (ES) č. 1898/97, v jeho znění před vstupem tohoto nařízení v platnost, dovezené v rámci licencí používaných od 1. července 2000, se provede v souladu s články 878 až 898 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství4, naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1602/20005.
(3) K zajištění řádné správy množství by mělo být datum pozbytí platnosti licencí stanoveno na konec každého kvótového roku.
(4) V zájmu zjednodušení obchodu s vepřovým masem a sjednocení výšky jistot pro dovozní licence v odvětvích masa je nezbytné přezkoumat výši jistoty stanovené nařízením (ES) č. 1898/97.
(5) Toto nařízení se musí použít souběžně s nařízením (ES) č. 1727/2000 od 1. července 2000.
(6) Nařízení Komise (ES) č. 1585/20006 stanovuje množství podle nařízení (ES) č. 1898/97 určené pro období od 1. října do 31. prosince 2000. Nařízení (ES) č. 1585/2000 je nutno změnit tak, aby odpovídalo novým ročním množstvím uvedeným v příloze I tohoto nařízení.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro vepřové maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1898/97 se mění takto:
1. Název se nahrazuje tímto:
"kterým se stanoví prováděcí pravidla v odvětví vepřového masa k režimu stanovenému nařízením Rady (ES) č. 1727/2000 a (ES) č. 3066/95 a zrušují nařízení (EHS) č. 2698/93 a (ES) č. 1590/94".
2. V článku 1 se odstavec 1 nahrazuje tímto: "Při každém dovozu produktů do Společenství spadajících do skupin 1, 2, 3, 4, H1, 5, 6, 7, 8, 9, 10/11, 12/13, 14, 15, 16 a 17 uvedených v příloze I tohoto nařízení, uskutečněném podle režimu stanoveného v nařízení (ES) č. 1727/2000 a (ES) č. 3066/95, musí být předložena dovozní licence."
3. Článek 5 se nahrazuje tímto:
"Článek 5
Pro účely čl. 21 odst. 2 nařízení (EHS) č. 3719/88 činí doba platnosti dovozních licencí 150 dní ode dne jejich skutečného vydání.
Licence však mají platnost nejvýše do 30. června roku vydání.
Licence jsou nepřenosné."
4. Článek 6 se nahrazuje tímto:
"Článek 6
V souvislosti s podání žádostí o dovozní licence na všechny produkty uvedené v článku 1 se skládá jistota ve výši 20 eur na 100 kg produktu."
5. Příloha I část A se nahrazuje přílohou I k tomuto nařízení.
Článek 2
Příloha II k nařízení (ES) č. 1585/2000 se nahrazuje přílohou II k tomuto nařízení.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2082/2000
ze dne 6. září 2000,
kterým se přijímají normy Eurocontrol a mění směrnice 97/15/ES, kterou se přijímají normy Eurocontrol a mění směrnice Rady 93/65/EHS
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 93/65/EHS ze dne 19. července 1993 o definici a užívání slučitelných technických specifikací pro zadávání zakázek na zařízení a systémy řízení letového provozu [1], a zejména na článek 3 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Komise 97/15/ES ze dne 25. března 1997, ze dne 25. března 1997, kterou se přijímají normy Eurocontrol a mění směrnice Rady 93/65/EHS o definici a užívání slučitelných technických specifikací pro zadávání zakázek na zařízení a systémy řízení letového provozu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Komise 97/15/ES přijala normy Evropské organizace pro bezpečnost leteckého provozu (Eurocontrol) pro výměnu dat on-line (OLDI — On-Line Data Interchange), verze 1.0, a normy Eurocontrol pro ADEXP — Způsob výměny dat ATS, Formát ADEXP — Air Traffic Services Data Exchange Presentation), verze 1.0.
(2) Evropská organizace pro bezpečnost leteckého provozu (Eurocontrol) přijala novější verze obou výše zmíněných norem, tj. OLDI verze 2.2 a ADEXP verze 2.0, a také nové normy Eurocontrol nazvané Dokument definující rozhraní pro výměnu dat o letu (FDE — ICD).
(3) Tyto normy Eurocontrol přísluší do působnosti směrnice 93/65/EHS a přispívají k harmonizaci vnitrostátních systémů řízení letového provozu členských států, zvláště v oblastech předávání letů mezi ATCC — Středisko řízení letového provozu (OLDI), uspořádání toku letového provozu (ADEXP) a komunikace mezi vnitrostátními systémy (FDE-ICD).
(4) Verze OLDI 2.2 a ADEXP 2.0 nahrazují předchozí verze, které jsou v současnosti v platnosti na základě článku 1 směrnice 97/15/ES, a proto je nutné uvedený článek zrušit.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného směrnicí 93/65/EHS,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V míře nezbytné pro zavedení integrovaného evropského systému řízení letového provozu se závazné prvky specifikací Eurocontrol obsažené v následujících normách Eurocontrol přijímají v rámci směrnice 93/65/EHS:
- normy Eurocontrol pro výměnu dat on-line (OLDI — On-Line Data Interchange), verze 2.2 (odkaz na dokument Eurocontrol DPS.ET1.ST06-STD), jejichž znění je uvedeno v příloze I tohoto nařízení,
- normy Eurocontrol pro ADEXP — Způsob výměny dat ATS, Formát ADEXP, verze 2.0 (odkaz na dokument Eurocontrol DPS.ET1.ST09-STD), jejichž znění je uvedeno v příloze II tohoto nařízení,
- normy Eurocontrol definující rozhraní pro výměnu dat o letu (FDE-ICD), verze 1.0 (odkaz na dokument Eurocontrol COM.ET1.ST12-STD), jejichž znění je uvedeno v příloze III tohoto nařízení.
Článek 2
Zrušuje se článek 1 směrnice 97/15/ES.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2085/2000
ze dne 2. října 2000
o povolení převodů mezi množstevními limity textilních a oděvních výrobků pocházejících z Indické republiky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3030/93 ze dne 12. října 1993 o společných pravidlech dovozu některých textilních výrobků pocházejících ze třetích zemí [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1987/2000 [2], a zejména na článek 7 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Memorandum o porozumění mezi Evropským společenstvím a Indickou republikou o opatřeních v oblasti přístupu textilních výrobků na trh parafované dne 31. prosince 1994 [3] (dále jen Memorandum o porozumění) stanoví, že určité požadavky na "mimořádnou flexibilitu" vznesené Indií budou posuzovány příznivě;
(2) Indická republika vznesla požadavek dne 28. ledna 2000;
(3) převody požadované Indickou republikou jsou v mezích ustanovení týkajících se flexibility podle článku 7 a obsažených v příloze VIII nařízení (EHS) č. 3030/93;
(4) podle odstavce 2 memoranda o porozumění podala Indie dne 1. prosince 1999 oznámení Světové obchodní organizaci (WTO) o závaznosti celních sazeb na celní položky dohodnuté v Memorandu o porozumění;
(5) oznámení podané Indií dne 1. prosince 1999 není zcela v souladu s memorandem o porozumění.
Nicméně konzultace mezi oběma smluvními stranami vedly ke vzájemnému ujasnění.
Je proto vhodné žádosti zčásti vyhovět a poskytnout zbývající položky mimořádné flexibility, jakmile Indie pozmění své oznámení Světové obchodní organizaci (WTO) týkající se celních položek, pro něž Indie oznámila zavedení maximálních celních sazeb;
(6) opatření uvedená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro textil zřízeným článkem 17 nařízení (EHS) č. 3030/93,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Povolují se převody mezi množstevními limity pro textilní zboží pocházející z Indické republiky pro kvótový rok 2000, jak je podrobně uvedeno v příloze k tomuto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2092/2000
ze dne 28. září 2000,
kterým se zakazují dovozy atlantického tuňáka obecného (Thunnus thynnus) pocházejícího z Belize, Hondurasu a Rovníkové Guineje
RADA EVROPSKÉ UNIE
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rybolovné zdroje, které jsou vyčerpatelným přírodním zdrojem, musejí být chráněny v zájmu biologické rovnováhy i s ohledem na globální zajišťování potravy.
(2) Mezinárodní komise pro zachování atlantických tuňáků (ICCAT), jejíž je Evropské společenství smluvní stranou, přijala roku 1994 akční plán s cílem zajistit účinnost programu zachování atlantických tuňáků obecných, jakož i doporučení ohledně rybolovu tuňáků obecných a severoatlantických mečounů obecných z roku 1996 s cílem zajistit účinné zachování atlantických tuňáků obecných a jeho vymáhání.
(3) Dotyčná rybí populace nemůže být účinně řízena smluvními stranami ICCAT, jejichž rybáři jsou nuceni omezit své odlovy atlantických tuňáků obecných, pokud všechny nesmluvní strany nespolupracují s ICCAT a nedodržují její opatření pro zachování a řízení.
(4) ICCAT označila Belize, Honduras a Rovníkovou Guineu za země, jejichž plavidla loví atlantické tuňáky obecné způsobem, který poškozuje účinnost opatření uvedené organizace pro zachování dotyčného druhu, přičemž svá zjištění doložila údaji týkajícími se odlovů, obchodu a sledování plavidel.
(5) Pokusy ICCAT vybídnout zmíněné tři země, aby dodržovaly opatření pro zachování a řízení atlantických tuňáků obecných, byly bezvýsledné.
(6) ICCAT nařídila smluvním stranám, aby přijaly vhodná opatření k pokračujícímu zákazu dovozů z Belize a Hondurasu a k zavedení zákazu dovozů produktů z atlantického tuňáka obecného v jakékoli formě z Rovníkové Guineje.
Tato opatření budou zrušena, jakmile bude prokázáno, že dotyčné země uvedly své rybolovné činnosti v soulad s opatřeními ICCAT.
Tato opatření musejí být proto prováděna Evropským společenstvím, které má v této záležitosti výhradní pravomoc.
(7) ICCAT zaznamenala zlepšenou spolupráci při zachování atlantických tuňáků obecných s Panamou.
Na svém výročním zasedání v roce 1999 ICCAT doporučila, aby byl zrušen zákaz dovozu produktů z atlantického tuňáka obecného v jakékoli formě uvalený smluvními stranami na Panamu.
(8) Je nezbytné zrušit nařízení (ES) č. 1435/98 [1], které zakazuje dovoz tuňáka obecného a jeho produktů pocházejících z Belize, Hondurasu a Panamy.
(9) Tato opatření jsou slučitelná se závazky Evropských společenství v rámci jiných mezinárodních dohod,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Propuštění atlantických tuňáků obecných (Thunnus thynnus) kódů KN ex03019990, 03023911, 03023991, 03034921, 03034923, 03034929, ex03034990, ex03041038, ex03041098, ex03042045, ex03049097, ex03052000, ex03053090, ex03054980, ex03055990, ex03056990, ex16041411, ex16041416, ex16041418 a ex16042070 pocházejících z Belize, Hondurasu a Rovníkové Guineje do volného oběhu ve Společenství se zakazuje.
2. Vykládky produktů uvedených v odstavci 1 pro účely tranzitu Společenství se zakazují.
Článek 2
Toto nařízení se nevztahuje na množství produktů uvedených v čl. 1 odst. 1, pocházejících z Rovníkové Guineje, pro která lze u příslušného vnitrostátního orgánu uspokojivě prokázat, že ke dni vstupu tohoto nařízení v platnost byla na cestě na území Společenství, a která se propustí do volného oběhu nejpozději do čtrnácti dnů po tomto datu.
Článek 3
Nařízení (ES) č. 1435/98 se zrušuje.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2093/2000
ze dne 28. září 2000,
kterým se zakazuje dovoz atlantického mečouna obecného (Xiphias gladius) pocházejícího z Belize a Hondurasu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rybolovné zdroje jsou vyčerpatelným přírodním zdrojem, a v zájmu biologické rovnováhy a potravinového zajištění světa musejí být chráněny.
(2) Mezinárodní komise na ochranu tuňáků v Atlantiku (ICCAT), jíž je Evropské společenství smluvní stranou, přijala v roce 1995 akční plán, který má zajistit účinnost programu na ochranu mečounů obecných v Atlantiku, a tím také účinnou ochranu tohoto druhu.
(3) Smluvní strany ICCAT, jejichž rybáři musejí omezit odlov mečounů obecných v Atlantiku, mohou účinně řídit dotčené zdroje pouze tehdy, pokud všechny nesmluvní strany s ICCAT spolupracují a dodržují její opatření pro zachování a řízení.
(4) Na základě údajů o odlovu, obchodu s uvedeným druhem a o pozorování plavidel označila v roce 1998 ICCAT Belize a Honduras za země, jejichž plavidla loví mečouny obecné v Atlantiku způsobem, který snižuje účinnost opatření přijatých uvedenou organizací na ochranu mečounů obecných.
(5) ICCAT se několikrát bezvýsledně pokoušela přimět výše uvedené země, aby dodržovaly opatření pro zachování a řízení mečounů obecných v Atlantiku.
(6) ICCAT doporučila smluvním stranám, aby přijaly vhodná opatření, kterými zakáží dovoz produktů z mečouna obecného pocházejícího z Belize a Hondurasu v jakékoliv podobě.
Tato opatření se zruší, jakmile bude zjištěno, že dotčené země uvedly své rybolovné činnosti v soulad s opatřeními přijatými ICCAT.
Je proto nezbytné, aby tato opatření byla provedena Evropským společenstvím, neboť má v této záležitosti výlučnou pravomoc.
(7) Tato opatření jsou slučitelná se závazky Společenství v rámci jiných mezinárodních dohod,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Propuštění atlantických mečounů obecných (Xiphias gladius) kódů ex03019990, 03026987, 03037987, ex03041038, ex03041098, 03042087, 03049065, ex03052000, ex03053090, ex03054980, ex03055990, ex03056990, ex16041991, ex16041998 a ex16042070, pocházejících z Belize a Hondurasu, do volného oběhu ve Společenství se zakazuje.
Vykládka produktů uvedených v prvním odstavci pro účely tranzitu Společenství se zakazuje.
Článek 2
Toto nařízení se nevztahuje na množství produktů uvedených v čl. 1 odst. 1, u kterých lze ke spokojenosti příslušných vnitrostátních orgánů prokázat, že v okamžiku vstupu tohoto nařízení v platnost byla již přepravována na území Společenství, a která se propustí do volného oběhu nejpozději do čtrnácti dnů po uvedeném datu.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2099/2000
ze dne 3. října 2000,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2771/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o intervenční opatření na trhu s máslem a smetanou
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1670/2000 [2], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 21 nařízení Komise (ES) č. 2771/1999 [3] ve znění nařízení (ES) č. 1560/2000 [4] stanoví, že do prodeje lze dát intervenční máslo, které bylo uskladněno před 1. červencem 1996.
(2) Vzhledem k situaci na trhu s máslem a k množství másla v intervenčním skladování je třeba dát do prodeje máslo uskladněné před 1. zářím 1999.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 21 nařízení (ES) č. 2771/1999 se datum "1. července 1996" nahrazuje datem "1. září 1999".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2114/2000
ze dne 5. října 2000,
kterým se mění nařízení (ES) č. 174/1999, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 804/68, pokud jde o vývozní licence a vývozní náhrady pro mléko a mléčné výrobky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1670/2000 [2], a zejména na čl. 26 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 174/1999 [3] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1961/2000 [4] stanoví zvláštní prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 804/68 [5] naposledy pozměněnému nařízením (ES) č. 1587/96 [6], pokud jde o vývozní licence a vývozní náhrady pro mléko a mléčné výrobky. S cílem zajistit náležitou správu režimu vývozních náhrad a snížit riziko spekulativních žádostí a narušování režimu pro některé mléčné výrobky a s přihlédnutím k situaci na trhu je nutné zkrátit dobu platnosti vývozních licencí a zvýšit jistotu stanovenou v uvedeném nařízení.
(2) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 174/1999 se mění takto:
1. V čl. 6 se písm a) nahrazuje tímto:
"a) konce čtvrtého měsíce následujícího po měsíci vydání pro produkty kódu KN 040210."
2. V čl. 9 se písm. b) nahrazuje tímto:
"b) 30 % pro produkty kódu KN 040210."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení rady (ES) č. 2220/2000
ze dne 28. září 2000,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 302/93 o zřízení Evropského monitorovacího centra pro drogy a drogovou závislost
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 308 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 8. února 1993 Rada přijala nařízení (EHS) č. 302/93 [3].
(2) Evropské monitorovací centrum pro drogy a drogovou závislost (EMCDDZ) (dále jen "centrum") má za úkol vytvářet a koordinovat Evropskou informační síť o drogách a drogové závislosti (Reitox) ve spolupráci s členskými státy.
(3) Ve svém usnesení z měsíce září 1998, které se týkalo výroční zprávy monitorovacího centra za rok 1997 o stavu problematiky drog v Evropské unii, Evropský parlament konstatuje, že považuje za nutné, aby monitorovací centrum zahájilo integraci kandidátských zemí střední a východní Evropy a Kypru do sítě Reitox a aby ve svých zprávách a analýzách bralo v úvahu údaje pocházející z těchto zemí.
(4) Je nutné postupně zapojovat kandidátské země do činnosti monitorovacího centra a do plnění hlavních úkolů sítě Reitox.
(5) Cílem programu Phare určeného různým subjektům pro boj proti drogám je zejména poskytovat pomoc zemím střední a východní Evropy za účelem rozvoje a posílení informačních systémů a sítí, které umožňují shromažďovat, zpracovávat a rozšiřovat údaje o drogách a drogové závislosti v těchto zemích.
(6) Je žádoucí, aby centrum bylo přímo pověřeno prováděním projektů strukturální a odborné pomoci v oblasti informačních systémů v kandidátských zemích střední a východní Evropy a v jiných kandidátských zemích, aby se tyto země zapojily do činnosti centra a aby bylo vytvořeno strukturální propojení se sítí Reitox.
(7) Je nezbytné, aby centrum zahrnulo do své analýzy všechny země, které se v rámci programu Phare účastní programu určeného více subjektům pro boj proti drogám, tedy včetně Albánie, Bosny a Hercegoviny a Bývalé jugoslávské republiky Makedonie.
(8) Projekty strukturální pomoci, které má centrum provádět v kandidátských zemích a v zemích využívajících programu Phare, zahrnují zejména činnosti spojené s koordinací a výměnou informací, předáváním know-how a vytvářením a posilováním strukturálního propojení se sítí Reitox, jakož i se zakládáním vnitrostátních kontaktních míst a upevňováním jejich postavení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 302/93 se mění takto:
1. V článku 1 se odstavec 4 nahrazuje tímto:
"4. Aniž je dotčen čl. 2 písm. D bod 14, nesmí centrum přijmout žádné opatření, které by jakýmkoli způsobem překračovalo oblast informací a jejich zpracovaní."
2. V čl. 2 písm. D se doplňuje nový bod, který zní:
"14. na žádost Komise Evropských společenství může v kandidátských zemích a zemích využívajících programu Phare předávat své know-how a pomáhat s vytvářením a posilováním strukturálního propojení se sítí Reitox, jakož i se zakládáním vnitrostátních kontaktních míst a upevňováním jejich postavení."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2222/2000
ze dne 7. června 2000,
kterým se stanoví finanční prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1268/1999 o podpoře Společenství pro předvstupní opatření v oblasti zemědělství a rozvoje venkova v kandidátských zemích střední a východní Evropy v předvstupním období
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1268/1999 ze dne 21. června 1999 o podpoře Společenství pro předvstupní opatření v oblasti zemědělství a rozvoje venkova v kandidátských zemích střední a východní Evropy v předvstupním období [1], a zejména na čl. 9 odst. 2 a čl. 12 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 11 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1266/1999 o koordinaci podpory kandidátským zemím v rámci předvstupní strategie [2] Komise provádí podporu Společenství v souladu s pravidly finančního nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [3], zejména v souladu s článkem 114 uvedeného nařízení. Podle čl. 9 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1268/1999 je finanční podpora udělována na základě zásad stanovených v nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 ze dne 17. května 1999 o financování společné zemědělské politiky [4]. Uvedené nařízení se týká jak záruční, tak orientační sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu, obsahuje však především ustanovení specifická pro záruční sekci, na kterou se vztahuje hlava VIII finančního nařízení.
(2) Plnění programu Sapard by mělo vést ke konsolidaci institucí v příslušných zemích.
Zvláštní předvstupní program pro zemědělství a rozvoj venkova (Sapard) bude od každé z deseti kandidátských zemí uvedených v čl. 1 odst.
1 nařízení (ES) č. 1268/1999 vyžadovat sledování mnoha projektů, jejichž finanční význam bude zpravidla omezený.
Přenesení řídících úkolů na kandidátské země je žádoucí a čl. 12 odst.
1266/1999 uvádí možnost svěřit vedení takových projektů kandidátským zemím. Řízení programu Sapard by proto měly v souladu s decentralizovaným přístupem organizovat agentury v kandidátských zemích.
(3) Minimální kritéria a podmínky pro používání decentralizovaného řízení podle čl. 12 odst. 2 nařízení (ES) č. 1266/1999 jsou stanoveny v příloze uvedeného nařízení. Tato kritéria a podmínky odpovídají kritériím a podmínkám, které musí splnit platební agentury, aby vyhověly pravidlům záruční sekce EZOZF stanoveným v příloze nařízení Komise (ES) č. 1663/95 [5], naposledy pozměněném nařízením (ES) č. 2245/1999 [6]. Agentura zřízená každou kandidátskou zemí musí být proto organizována v souladu s předpisy použitelnými na záruční sekci EZOZF.
(4) Ustanovení použitelná na záruční sekci EZOZF obsažená v nařízení (ES) č. 1663/95 se týkají především platební funkce.
Agentury v kandidátských zemích však budou muset plnit jak tuto funkci, tak funkci prováděcí, a proto by měla být rovněž stanovena vhodná kritéria pro tuto činnost.
(5) Je vhodné, aby bylo prozatímně uděleno pověření, podmíněné splněním základních/minimálních kritérií.
(6) Aby Komise se mohla odchýlit od předchozího schvalování uvedeného v čl. 12 odst. 1 nařízení (ES) č. 1266/1999 a svěřit správu podpory kandidátské zemi, je třeba schválit vnitrostátní pověření agentury Sapard v kandidátské zemi.
(7) Je případně vhodné využívat k určitým finančním operacím stávajících struktur v kandidátských zemích.
V každé z těchto zemí již existuje celostátní fond, jehož prostřednictvím se převádějí prostředky v rámci programu Phare, a odstavec 2 bod v) přílohy nařízení (ES) č. 1266/1999 stanoví, že vnitrostátní schvalující osoba ponese plnou finanční odpovědnost za správu finančních prostředků.
Je proto vhodné, aby byl pro účely programu Sapard celostátní fond v každé kandidátské zemi příslušným orgánem, který pověřuje agenturu Sapard a kontroluje následné plnění stanovených kritérií.
Vnitrostátní schvalující osoba bude kontaktním místem pro výměnu finančních informací mezi Komisí a kandidátskou zemí.
(8) Podle čl. 31 odst. 2 nařízení Rady č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech [7] se první závazek uskuteční poté, co Komise vydá rozhodnutí o schválení pomoci. Tento model může být za těchto okolností a s ohledem na vznik rozpočtového závazku Společenství považován za vhodný a může se obdobně uplatňovat v programu Sapard.
(9) Podle čl. 12 odst. 2 nařízení (ES) č. 1266/1999 provádí Komise následné kontroly. Postup pro účetní závěrky EZOZF je účinným systémem pro kontrolu plateb decentralizovaných agentur a pro získání protiprávních nebo neoprávněných výplat zpět od kandidátských zemí.
(10) Pravidla pro provádění programu Sapard musí být stanovena ve dvoustranných dohodách, jež mají být uzavřeny mezi Komisí a jednotlivými kandidátskými zeměmi.
Komise a každá kandidátská země musí proto navrhnout víceletou finanční dohodu, ve které budou stanoveny podmínky pro používání příspěvku v rámci programu Sapard.
Roční finanční dohody by měly určovat finanční příspěvek Společenství.
(11) Za účelem ochrany finančních zájmů Společenství by měly mít kandidátské země podobné povinnosti jako členské státy, co se týče kontroly finančních prostředků v rámci programu Sapard úředníky Společenství.
(12) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF),
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA 1
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Oblast působnosti tohoto nařízení
1. Toto nařízení stanoví podmínky, na základě kterých je správa podpory stanovená nařízením (ES) č. 1268/1999 svěřena agenturám v deseti kandidátských zemích uvedených v čl. 1 odst. 1 uvedeného nařízení v souladu s čl. 12 odst. 2 nařízení (ES) č. 1266/1999.
2. Komise má v úmyslu požádat kandidátské země, aby tyto podmínky uznaly, tím, že je zahrne do finančních dohod uzavíraných s jednotlivými zeměmi.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "kandidátskými zeměmi" země uvedené v čl. 1 odst. 1 nařízení (ES) č. 1268/1999;
b) "celostátním fondem" subjekt zřízený kandidátskou zemí a podřízený vnitrostátní schvalující osobě, jež nese plnou finanční odpovědnost za správu prostředků a která jedná jako příslušný orgán.
Vnitrostátní schvalující osoba je kontaktním místem pro výměnu finančních informací mezi Komisí a kandidátskou zemí;
c) "příslušným orgánem" subjekt, který v kandidátské zemi:
i) vydává, sleduje a odebírá pověření agentuře Sapard pro účely čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 1663/95 a
ii) ustanovuje subjekt vydávající osvědčení;
d) "agenturou Sapard" subjekt zřízený kandidátskou zemí a působící v rámci její pravomoci, který vykonává dvě funkce: prováděcí funkci a platební funkci.
V každé kandidátské zemi může být v určitou dobu pověřena pouze jedna agentura Sapard;
e) "subjektem vydávajícím osvědčení" subjekt, který je provozně nezávislý na agentuře Sapard a který vydává osvědčení k účtům a zprávy o systémech řízení a kontroly a který ověřuje jednotlivé části spolufinancování;
f) "víceletou finanční dohodou" dohoda určující předpisy Společenství, které je třeba dodržovat při spolufinancování v rámci programu Sapard;
g) "roční finanční dohodou" dohoda, kterou se stanoví finanční prostředky pro dotyčný rok na základě rozpočtových položek vyhrazených v rozpočtu Společenství a kterou se případně doplňují či mění ustanovení víceleté finanční dohody;
h) "účtem programu Sapard vedeným v eurech" účet založený vnitrostátní schvalující osobou v rámci její působnosti ve finanční instituci nebo ve státní finanční instituci úročený podle obvyklých obchodních podmínek, na který přicházejí platby podle článku 8 a který se používá výhradně pro transakce v rámci programu Sapard a je veden v eurech;
i) "rozpočtovým rokem" kalendářní rok od 1. ledna do 31. prosince.
KAPITOLA 2
SVĚŘENÍ SPRÁVY
Článek 3
Svěření správy podpory
1. Před vydáním rozhodnutí o svěření správy podpory kandidátským zemím Komise ověří, zda jsou splněny podmínky čl. 12 odst. 2 nařízení (ES) č. 1266/1999 (dále jen "podmínky") a ustanovení článků 4 až 6 přílohy tohoto nařízení.
Aby Komise zjistila, zda jsou splněny podmínky a ustanovení podle prvního pododstavce,
- posoudí postupy a struktury celostátního fondu ve vztahu k provádění programu Sapard a postupy a struktury agentury Sapard a případně postupy a struktury ostatních subjektů, jimž byly úkoly svěřeny v souladu s čl. 4 odst. 4, čl. 5 odst. 3 a čl. 6 odst. 2;
- provádí ověření na místě.
2. Rozhodnutí o svěření správy některé agentuře může být vydáno prozatímně, pokud jsou dodrženy odpovídající podmínky, funkce a kritéria stanovené v příloze tohoto nařízení a ustanovení článků 4 až 6.
3. Komise trvale sleduje dodržování podmínek a ustanovení tohoto nařízení včetně jeho přílohy.
Jestliže kdykoli zjistí, že nejsou nadále dodržovány, Komise své rozhodnutí neprodleně odvolá a
- přestane přijímat jakékoli nové finanční závazky ze strany Společenství,
- přestane převádět peníze do kandidátské země,
- v případě potřeby uplatní finanční nápravu proti kandidátské zemi.
Článek 4
Úkoly příslušného orgánu
1. Úkoly příslušného orgánu zahrnují obdobně úkoly stanovené v čl. 1 odst. 3, 4, 6 a 7 nařízení (ES) č. 1663/95. Dokud nebudou uskutečněny veškeré potřebné změny správních a účetních postupů, může být pověření uděleno prozatímně na období stanovené podle závažnosti problému.
2. Rozhodnutí příslušného orgánu o pověření agentury Sapard může být přijato pouze na základě posouzení správních, platebních, kontrolních a účetních postupů a struktur, které zahrnuje podmínky pro výběr projektů, nabídková řízení, uzavírání smluv a dodržování pravidel pro zadávání veřejných zakázek s ohledem na kritéria uvedená v příloze.
Posouzení se uskuteční v souladu s mezinárodně uznávanými standardy pro audit.
V případech, kdy se zamýšlí udělit prozatímní pověření, musí být dostatečným způsobem splněna ustanovení přílohy, zejména písemné postupy, oddělení úkolů, předchozí schválení projektů a předchozí ověření plateb, platební postupy, účetní postupy, bezpečnost počítačového systému, vnitřní audit a případně veřejné zakázky.
3. Příslušný orgán bude pověření sledovat a neprodleně je zruší, jestliže nejsou nadále plněna kritéria pro jeho udělení, a neprodleně o tom informuje Komisi.
4. Příslušný orgán může svěřit posuzování podle odstavce 2 jiným orgánům.
V každém případě však vnitrostátní schvalující osoba nese veškerou odpovědnost.
Článek 5
Úkoly agentury Sapard
1. Prováděcí funkce agentury Sapard zahrnuje mimo jiné tyto úkoly:
- výzvy k podání návrhů,
- výběr projektů,
- kontrolu žádostí o schválení projektů z hlediska jejich obsahu a podmínek, způsobilost pro udělení podpory a z hlediska obsahu schváleného programu Sapard pro zemědělství a rozvoj venkova (dále jen "program"), popřípadě včetně dodržování pravidel pro zadávání veřejných zakázek,
- stanovení smluvních závazků mezi agenturou a případnými příjemci podpory a vydání souhlasu se zahájením prací,
- provádění kontrol na místě jak před schválením projektu, tak po něm,
- sledování průběhu provádění projektu,
- podávání zpráv o postupu provádění opatření na základě ukazatelů.
2. Platební funkce agentury Sapard zahrnuje mimo jiné tyto úkoly:
- ověřování žádostí o platbu,
- provádění kontrol na místě zaměřených na způsobilost pro platbu,
- povolování plateb,
- provádění plateb,
- zaúčtování závazků a plateb,
- případně kontroly příjemců po výplatě podpory, jež sledují, zda jsou podmínky grantů i nadále dodržovány.
3. Jestliže prováděcí a platební funkci nevykonává jedna a táž správní jednotka, mohou je vykonávat třetí osoby, pokud bude dodržen bod 3 odstavec 2 přílohy.
V žádném případě však nesmí být postoupeno vyplácení prostředků a zaúčtování závazků a plateb.
Při schvalování projektů, kontrolách na místě a platbách se musí uplatňovat vhodná dělba úkolů.
4. Veškeré navrhované změny v prováděcích nebo platebních opatřeních agentury Sapard po jejím pověření musí příslušný orgán předložit Komisi.
5. Jestliže agentura Sapard neplní zároveň funkce řídícího orgánu podle článku 9 nařízení Komise (ES) č. 2759/1999 [8], musí tomuto orgánu sdělovat informace potřebné pro výkon jeho funkcí.
Článek 6
Úkoly subjektu vydávajícího osvědčení
1. Úkoly subjektu vydávajícího osvědčení zahrnují:
- vydávání osvědčení k ročnímu vyúčtování agentury Sapard i k účtu Sapard vedenému v eurech,
- každoroční zpracovávání zprávy o přiměřenosti systémů řízení a kontroly agentury Sapard z hlediska jejich schopnosti zajistit, že výdaje odpovídají čl. 8 odst. 1,
- ověření existence a správnosti jednotlivých částí vnitrostátního spolufinancování podle čl. 9 odst. 1.
2. Při plnění těchto úkolů jedná subjekt vydávající osvědčení v souladu s článkem 3 nařízení (ES) č. 1663/95 a pokyny Komise. Je-li určeným subjektem vnitrostátní kontrolní úřad nebo rovnocenný subjekt, může převést některé nebo všechny kontrolní úkoly podle čl. 3 odst. 1 nařízení (ES) č. 1663/95 na jiné subjekty, pokud je zajištěno řádné plnění těchto úkolů. V každém případě však subjekt vydávající osvědčení přebírá veškerou odpovědnost.
3. Potvrzení k ročnímu vyúčtování a zpráva o provedení auditu podle čl. 3 odst. 1 nařízení (ES) č. 1663/95 a čl. 13 odst. 1 musí být zpracovány do 15. dubna následujícího roku a nejpozději do 30. dubna předány Komisi.
KAPITOLA 3
PLATBA A KONTROLA
Článek 7
Rozpočtové závazky
1. Po přijetí rozhodnutí Komise k povolení podpisu roční finanční dohody jsou v rozpočtu Společenství vytvořeny položky závazků.
2. První roční finanční dohoda může být podepsána jménem Společenství po splnění těchto podmínek:
- program byl schválen Komisí,
- obě strany podepsaly víceletou finanční dohodu.
3. Komise uvolňuje každou část závazku podle pravidla uvedeného v čl. 31 odst. 2 druhém pododstavci nařízení (ES) č. 1260/1999 s ohledem na požadavky článku 10.
Článek 8
Platby Komise
1. Spolufinancování Společenství přichází v úvahu pouze v případě podpory v rámci programu Sapard přiznané v souladu s programem schváleným Komisí, víceletými a ročními finančními dohodami a v souladu s rozhodnutím Komise podle čl. 3 odst. 1.
2. Platby se uskutečňují v eurech na účet Sapard vedený v eurech a v souladu s čl. 32 odst. 1, čl. 32 odst. 2 druhým pododstavcem, čl. 32 odst. 3 s výjimkou písmen a), d) a druhého a třetího pododstavce a v souladu s čl. 32 odst. 4 písm. a) a b) nařízení (ES) č. 1260/1999.
3. Komise uskuteční první zálohovou platbu na účet Sapard vedený v eurech.
Tato platba, která se může uskutečnit ve více než jedné splátce, nesmí převýšit 49 % prvního ročního příspěvku do příslušné kandidátské země podle přílohy rozhodnutí Komise (ES) č. 1999/595/ES [9].
Platba se uskuteční pod podmínkou, že bylo vydáno rozhodnutí podle čl. 3 odst.
1 o pověření agentury Sapard, a to po uzavření víceleté finanční dohody a první roční finanční dohody. Platba musí být vrácena, jestliže Komise neobdrží během osmnácti měsíců ode dne platby žádnou žádost o provedení platby.
4. Další platby se uskuteční v souladu s pravidly uvedenými v článku 10.
5. Náklady na směnu, bankovní poplatky a směnné ztráty nejsou předmětem spolufinancování Společenství.
Článek 9
Platby agentury Sapard
1. Platby agentury Sapard ve prospěch příjemci podpory:
- se uskutečňují v národní měně a případně zapisují na vrub účtu Sapard vedeného v eurech.
Příkaz nebo příkazy k výplatě příjemci nebo příjemcům podpory se obvykle vystavují během pěti dnů od tohoto zatížení účtu,
- se uskutečňují na základě prohlášení o výdajích vzniklých příjemci podpory.
Tato prohlášení se týkají pouze vybraných projektů a výdajů vynaložených ode dne rozhodnutí Komise podle čl. 3 odst.
Příspěvek Společenství se vyplácí současně s vnitrostátním příspěvkem.
V případě příjemců z veřejného sektoru však může být vnitrostátní příspěvek vyplacen před příspěvkem Společenství.
2. Na úrovni agentury Sapard musí být snadné odlišit celkové veřejné prostředky pro jednotlivá opatření a granty přidělené na úrovni projektu.
3. Agentura Sapard musí vést záznamy o všech platbách zahrnující alespoň tyto informace:
- částka v národní měně,
- odpovídající částka v eurech.
4. Každý přeplatek zjištěný agenturou Sapard, zejména částky převyšující dlužnou částku, se musí neprodleně zaznamenat na účet programu Sapard vedený v eurech a odečíst od žádostí o platby Komise podle článku 10.
5. Finanční zůstatek podpory se vyplácí podle čl. 32 odst. 4 písm. a) a b) nařízení ES č. 1260/1999 po přijetí rozhodnutí podle článků 13 a 14.
6. Agentura Sapard zajistí včasné vyřizování žádostí o platbu podaných příjemci podpory. V případech, kdy doba mezi převzetím úplných podkladových materiálů a vydáním platebního příkazu přesáhne tři měsíce, může být příspěvek Společenství snížen v souladu s čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 296/96 [10].
Článek 10
Žádost o platbu určená Společenství
1. Komise bere v úvahu pouze žádosti o výplatu vypracovávané čtvrtletně agenturou Sapard, předkládané v souladu s tiskopisem stanoveným Komisí a předané vnitrostátní schvalující osobou Komisi ve lhůtě jednoho měsíce od konce každého čtvrtletí.
Další žádosti však mohou být podány pouze tehdy, existuje-li nebezpečí, že čistý zůstatek účtu Sapard vedeného v eurech bude vyčerpán dříve, než bude zpracována příští čtvrtletní žádost.
2. Žádosti musí obsahovat alespoň tyto informace:
- částka výdajů vyplacených agenturou Sapard příjemcům v předchozím čtvrtletí rozdělená podle opatření jak v národní měně, tak v eurech, a dále vnitrostátní příspěvek a příspěvek Společenství,
- zůstatek prostředků Společenství na účtu Sapard vedeném v eurech po nejnovějším zaúčtování na vrub účtu,
- podrobnosti o dosud nezaplacených dluzích.
3. Komise ověří žádosti o platby s ohledem na podmínky stanovené v čl. 32 odst. 3 písm. b), c), e) a f) nařízení (ES) č. 1260/1999.
4. S výhradou ověření podle odstavce 3 nahradí Komise výdaje uvedené v žádostech o platbu v zásadě ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy obdrží přípustnou žádost o platbu.
Článek 11
Směnný kurs a úrok
1. Směnným kursem mezi eurem a národní měnou je směnný kurs zveřejněný Evropskou centrální bankou:
- u plateb agentury Sapard v předposlední pracovní den Komise v měsíci předcházejícím měsíci, ve kterém byl výdaj zaznamenán na účtech agentury Sapard.
Datem, kdy je vydán příkaz k výplatě příjemci, je datum zúčtování,
- u přeplatků agentury Sapard v předposlední pracovní den Komise v měsíci předcházejícím měsíci, ve kterém byl přeplatek poprvé zjištěn,
- u částek stanovených v rozhodnutí o účetní závěrce a rozhodnutí o splnění podmínek v předposlední pracovní den Komise v měsíci předcházejícím měsíci, ve kterém bylo rozhodnutí přijato.
2. Při nedodržení lhůt uvedených v čl. 13 odst. 5 a čl. 14 odst. 4 se ke každé nezaplacené částce připočítává úrok se sazbou rovnou sazbě Euribor pro tříměsíční vklady, zveřejněnou Evropskou centrální bankou a zvýšenou o 1,5 %. Uvedená sazba je měsíčním průměrem měsíce, v němž bylo oznámeno rozhodnutí uvedené v těchto článcích.
3. Úrok získaný na účtu Sapard vedený v eurech se může využít výhradně pro tento program.
Tento úrok nesmí být snižován o jiné poplatky než o poplatky fiskální povahy.
Článek 12
Opatření z podnětu Komise
Pokud Komise nepřidělí kandidátské zemi celý roční příspěvek podle čl. 7 odst. 4 nařízení (ES) č. 1268/1999, rozhoduje ad hoc o využití takto nepřidělené částky.
Článek 13
Rozhodnutí o účetní závěrce
1. Aniž jsou dotčena rozhodnutí podle článku 14, vypracuje každá kandidátská země pro každý rozpočtový rok roční prohlášení na tiskopise stanoveném Komisí spolu s osvědčením a zprávě o auditu požadované podle čl. 6 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1258/1999, článku 4 a čl. 5 odst. 1 písm. a), c) a e) a čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 1663/95; toto prohlášení předá vnitrostátní schvalující osoba Komisi.
2. Dokumenty uvedené v odstavci 1 musí být Komisi předloženy do 30. dubna roku následujícího po daném rozpočtovém roce.
Uplatňují se ustanovení uvedená v čl. 7 odst. 1 první a předposlední větě, odst. 2 písm. c) a odst. 3 a 4 nařízení (ES) č. 296/96. V rozpočtovém roce "n" se berou v úvahu veškeré transakce zaznamenané na účtech agentury Sapard v rozpočtovém roce "n".
3. Do 30. září roku následujícího po daném rozpočtovém roce uzavře Komise účet agentury Sapard podle čl. 7 odst. 3 nařízení (ES) č. 1258/1999 a článku 7 nařízení (ES) č. 1663/95 (dále jen "rozhodnutí o účetní závěrce"). Toto rozhodnutí se týká také účetní závěrky účtu Sapard vedeného v eurech. Zahrnuje také účetní závěrku částek, které mají být připsány ve prospěch účtu Sapard vedeného v eurech podle čl. 9 odst. 4 a čl. 11 odst. 3.
4. Komise sdělí dané kandidátské zemi výsledky ověřování předaných informací do 31. července následujícího po konci rozpočtového roku.
Nemůže-li Komise schválit účty některé kandidátské země do 30. září z důvodů, které lze přičítat dané kandidátské zemi, vyrozumí kandidátskou zemi o dalších šetřeních, která hodlá podniknout.
5. Částka uvedená v rozhodnutí o účetní závěrce se obvykle přičte k jedné z následujících plateb Komise kandidátské zemi nebo se od této platby odečte.
Jestliže však částka stanovená v rozhodnutí, kterou je třeba odečíst, přesahuje úroveň možných následujících plateb, připíše se částka, která není kryta zůstatkem, na účet Komise vedený v eurech během dvou měsíců od oznámení rozhodnutí.
Komise však může v jednotlivých případech rozhodnout, že jakákoli částka, která má být připsána v její prospěch, bude vyrovnána proti platbám, jež má Komise vyplatit kandidátské zemi v rámci některého jiného nástroje Společenství.
Článek 14
Rozhodnutí o splnění podmínek
1. Komise může rozhodnout, že výdaje nebudou předmětem spolufinancování Společenství, jestliže zjistí, že nebyly vynaloženy v souladu s pravidly čl. 8 odst. 1 (dále jen "rozhodnutí o splnění podmínek").
2. Rozhodnutí o splnění podmínek bude provedeno v souladu s mechanismy a postupy platnými pro uplatňování čl. 7 odst. 4 nařízení (ES) č. 1258/1999 a článku 8 nařízení (ES) č. 1663/95.
3. Finanční náprava může zahrnovat použití oprav paušální sazby v případě, že agentura Sapard nesprávně stanovila nebo nesprávně používá kontrolní opatření a bylo-li zúčtování stanovené finanční nápravy proti výdajům jiných projektů zamítnuto.
4. Částka, která má být nahrazena v souladu s rozhodnutím o splnění podmínek podle odstavce 1, bude oznámena vnitrostátní schvalující osobě, která zajistí připsání částky Komisi v eurech v průběhu dvou měsíců od oznámení rozhodnutí.
Částka v rozhodnutí nesmí být znovu přidělena programu Sapard.
Komise však může v jednotlivých případech rozhodnout, že od částky, která má být připsána v její prospěch, budou odečteny dlužné platby, jež mají být vyplaceny Komisí kandidátské zemi na základě některého nástroje Společenství.
Článek 15
Ustanovení o záznamech a o kontrole
1. Agentura Sapard a celostátní fond uschovají doklady tak, aby byly Komisi k dispozici po dobu pěti let ode dne konečné platby příjemci podpory.
2. Jestliže se uskutečňují kontroly podle článku 9 nařízení (ES) č. 1268/1999, použijí se pro plnění programu Sapard přiměřeně ustanovení nařízení (Euratom, ES) č. 2185/96 [11] a čl. 8 odst. 1 a odst. 2 a čl. 9 odst. 1 a odst. 2 nařízení (ES) č. 1258/1999.
3. Od kandidátských zemí se vyžaduje, aby uplatňovaly pravidla obsažená v nařízení Komise (ES) č. 1681/94 [12] o nesrovnalostech a organizaci informačního systému v této oblasti.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 2223/2000
ze dne 6. října 2000,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 65/82, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro převod cukru do následujícího hospodářského roku
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2038/1999 ze dne 13. září 1999 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], ve znění nařízení Komise (ES) č. 1527/2000 [2], a zejména na čl. 32 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Čl. 32 odst. 1 druhý pododstavec nařízení (ES) č. 2038/1999 umožňuje podniku vyrábějícímu cukr převést do následujícího hospodářského roku celou produkci cukru A a cukru B nebo část této produkce, která je pak považována za produkci uvedeného následujícího roku a která se po použití redukční metody uvedené v čl. 26 odst. 5 uvedeného nařízení stala produkcí cukru C.
(2) Prováděcí pravidla stanovená nařízením Komise (EHS) č. 65/82 [3] naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 260/96 [4] byla sestavena pro převod uvedený v čl. 32 odst. 1 prvním pododstavci nařízení (ES) č. 2038/1999. Tato pravidla zahrnují podmínky použitelné pro novou možnost převodu cukru C, jsou však nezbytná některá upřesnění, neboť množstevní omezení uvedené v čl. 32 odst. 4 nařízení (ES) č. 2038/1999 se na tento přenos nevztahuje. Proto musí být nařízení (EHS) č. 65/82 upraveno.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 65/82 se mění takto:
1. V čl. 2 odst. 1 se druhý pododstavec nahrazuje tímto: "V případě převodu uvedeného v čl. 32 odst. 1 prvním pododstavci nařízení (ES) č. 2038/1999 se může toto rozhodnutí podniku týkat nejvýše 20 % kvóty A použitelné pro hospodářský rok, během něhož byl uvedený cukr vyroben."
2. V čl. 4 odst. 1 se písmeno b) nahrazuje tímto:
"b) množství cukru B nebo cukru C určené pro převod, vyjádřené jako bílý cukr, se podle případu rozděluje mezi:
- převod podle čl. 32 odst. 1 prvního pododstavce nařízení (ES) č. 2038/1999,
- převod podle čl. 32 odst. 1 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 2038/1999."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2235/2000
ze dne 9. října 2000,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1839/95, kterým se stanoví prováděcí pravidla k celním kvótám pro dovozy kukuřice a čiroku do Španělska a pro dovozy kukuřice do Portugalska, a nařízení (ES) č. 1249/96, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o dovozní cla v odvětví obilovin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1666/2000 [2], a zejména na čl. 10 odst. 4 a čl. 12 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1839/95 ze dne 26. července 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k celním kvótám pro dovozy kukuřice a čiroku do Španělska a pro dovozy kukuřice do Portugalska [3], ve znění nařízení (ES) č. 1963/95 [4], stanoví opatření pro správu těchto dovozů.
(2) Období stanovené pro dovoz kukuřice a čiroku do Španělska je podle celních kvót hospodářský rok, přestože zkušenost ukazuje, že by období založené na roce kalendářním bylo pro dovozy náhradních produktů do Španělska vhodnější. Při dovozech kukuřice do Portugalska neovlivňuje dovoz náhradních produktů správu kvót.
Není proto nutné období stanovené pro tyto dovozy podle čl. 1 odst.
2 nařízení (ES) č. 1839/95 měnit.
(3) Protože je množství kukuřice a čiroku dovezené do Španělska v daném roce sníženo o množství některých obilovinových náhražek dovezených do Španělska ve stejném roce, není možné stanovit celkové množství kukuřice a čiroku, které zbývá v daném roce dovézt.
Proto je třeba prodloužit dobu, během níž mohou být dovozy kukuřice a čiroku každoročně započítány.
5 nařízení Komise (ES) č. 1249/96 [5] naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
2519/98 [6] stanoví snížení dovozního cla pro kukuřici tvrdou. Za těchto okolností by se mělo zamezit nesrovnalostem vzniklým v důsledku současných úprav obchodu s tímto druhem kukuřice uvnitř Společenství a měly by být dodrženy mezinárodní závazky, a proto by mělo být stanoveno, že kukuřice dovezená v rámci těchto kvót nesmí být použita k výrobě kukuřičné krupičky určené pro zpracování ve snídaňových obilovinách.
Vzhledem k tomu, že kukuřice o obsahu skelných zrn vyšším než 60 % je pro výrobu snídaňových obilovin vhodná, měly by být stanoveny metody ověřování takových dovozů a jejich konečného použití.
Nejvhodnějším způsobem ověřování jsou analýzy dovezeného zboží a jeho sledování až do okamžiku konečného použití produktů o obsahu skelných zrn vyšším než 55 %. Měly by být zohledněny rozdíly ve výsledcích analýz kukuřice při odjezdu a při příjezdu do místa určení, a proto je v obsahu skelných zrn povolena odchylka 5 %.
(5) Ustanovení čl. 2 odst. 5 nařízení (ES) č. 1249/96 stanoví za určitých podmínek snížení dovozního cla pro kukuřici tvrdou o 14 EUR/t. S ohledem na vývoj cen kukuřice seté tvrdozrnné na světovém trhu by mělo být clo stanovené nařízením (ES) č. 1249/96 dále sníženo. Jistoty podle nařízení (ES) č. 1249/96 by měly být odpovídajícím způsobem upraveny.
(6) Je-li v rámci těchto kvót stanoveno zvláštní snížení dovozního cla, které je dostatečné pro splnění závazků Společenství vůči Světové obchodní organizaci (WTO), snížení dovozního cla pro kukuřici tvrdou podle čl. 2 odst. 5 nařízení (ES) č. 1249/96 se v rámci těchto kvót nepoužije.
(7) Opatření tohoto nařízení by měla být zkušebně přijata, aby byly vyřešeny stávající problémy se správou kvót stanovených nařízením (ES) č. 1839/95.
Aniž jsou dotčeny jakékoliv další opravy a rozsáhlejší reformy režimu kvót, opatření uvedená v předchozích třech bodech by měla být přijata na zkušební období jednoho roku od vstupu tohoto nařízení v platnost.
(8) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1839/95 se mění takto:
1. Ustanovení čl. 1 odst. 1 se nahrazuje tímto:
"1. Kvóty pro dovozy nejvýše 2 milionů tun kukuřice a 300000 tun čiroku ze třetích zemí budou pro volný oběh ve Španělsku otevírány každoročně 1. ledna.
Dovozy podle těchto kvót budou uskutečňovány podle následujících článků."
2. V článku 1 se vkládá nový odstavec 4, který zní:
"4. Na tyto kvóty se snížení dovozního cla pro kukuřici tvrdou podle čl. 2 odst. 5 nařízení Komise (ES) č. 1249/96 [7] nevztahuje."
3. Článek 2 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
1. Množství pro dovozy do Španělska uvedená v čl. 1 odst. 1 se každoročně sníží úměrně k množství zbytků z výroby kukuřičného škrobu kódů KN 23031019 a 23099020, pivovarnického a lihovarnického mláta a odpadů kódu KN 23033000 a ovocných výlisků a matoliny kódu KN 23089030 dovezených do Španělska ze třetích zemí v daném roce.
2. Komise započítá:
- množství kukuřice a čiroku dovezeného do Španělska ze třetích zemí v daném roce nebo, je-li to nutné, během ledna a února roku následujícího,
- množství zbytků z výroby kukuřičného škrobu, pivovarnického a lihovarnického mláta a odpadů a ovocných výlisků dovezených každoročně do Španělska.
Za tímto účelem poskytnou španělské orgány Komisi pravidelně všechny nezbytné informace."
4. Čl. 6 odst. 1 se nahrazuje tímto:
"1. Pro snížení dovozního cla lze vypsat nabídkové řízení.
V takových případech odpoví zájemci na výzvu tím, že u příslušného subjektu určeného v oznámení o nabídkovém řízení podají písemné nabídky proti potvrzení o přijetí nebo je odešlou výše uvedenému subjektu doporučeným dopisem, dálnopisem, faxem, nebo telegramem."
5. V článku 9 se vkládá nový odstavec 6, který zní:
"6. Podle přílohy směrnice Komise 76/371/EHS [8] odeberou celní orgány dovážejícího členského státu z každé dovezené zásilky reprezentativní vzorky za účelem stanovení obsahu skelných zrn postupem a za použití kritérií stanovených v čl. 6 odst. 2 nařízení (ES) č. 1249/96."
6. První pododstavec čl. 12 odst. 3 se nahrazuje tímto:
"3. Aniž jsou dotčena kontrolní opatření přijatá podle čl. 13, jistota podle čl. 9 odst. 1 se uvolní, pokud účastník nabídkového řízení poskytne důkaz, že:
- je podle analýzy provedené postupem podle čl. 9 odst. 6 obsah skelných zrn v kukuřici vyšší než 60 %, že byl dovezený produkt ve členském státě, v němž byl propuštěn do volného oběhu, zpracován na jiný produkt, než jsou produkty kódů KN 19041010, 110313 nebo 110423. Tento důkaz se poskytne před odvozem zboží ke zpracování v podobě kontrolní kopie T5 vydané celním úřadem v souladu s nařízením Komise (EHS) č. 2454/93 [9],
9 odst. 6 obsah skelných zrn v kukuřici nejvýše 60 % a že byl v případě čiroku dovezený produkt zpracován nebo použit v členském státě, v němž byl propuštěn do volného oběhu.
Tento důkaz se poskytne v podobě faktury zpracovateli nebo spotřebiteli se sídlem ve členském státě, v němž je propuštěn do volného oběhu nebo
- že produkt nemůže být dovezen, zpracován nebo použit z důvodů vyšší moci nebo
- že je dovezený produkt nevhodný pro jakékoliv použití."
Článek 2
Nařízení (ES) č. 1249/96 se mění takto:
1. Třetí odrážka prvního pododstavce čl. 2 odst. 5 se nahrazuje tímto:
"— 24 EUR/t pro kukuřici tvrdou splňující kritéria stanovená příloze I."
2. Druhý pododstavec čl. 2 odst. 5 písm. c) se nahrazuje tímto:
"c) dovozce složí u příslušných orgánů jistotu ve výši:
- 14 EUR/t pro pšenici obecnou,
- 24 EUR/t pro kukuřici tvrdou,
- 8 EUR/t pro ječmen.
Jestliže je však clo platné v den ukončení dovozních celních formalit nižší než 14 EUR/t pro pšenici obecnou, 24 EUR/t pro kukuřici tvrdou nebo 8 EUR/t pro ječmen, je výše jistoty rovna výši cla.
Jistota se uvolní, pokud provozovatel poskytne důkaz o specifickém konečném použití opravňujícím jakostní prémii k ceně základního produktu uvedeného v písmenu a).
Tento důkaz, poskytnutý například v podobě kontrolní kopie T5, musí ke spokojenosti příslušných orgánů dovážejícího členského státu potvrdit, že všechna dovezená množství byla zpracována v produktu uvedeném v písmenu a).
Zpracování se považuje za provedené ve lhůtě uvedené v písmenu b):
- pokud byl v případě pšenice obecné zpracovaný produkt uvedený v písmenu a) vyroben:
- v jednom či více závodech, které se nacházejí v členském státě a náležejí k firmě,
- ve zpracovatelském závodě (závodech) uvedeném (uvedených) v písmenu b),
- pokud byl v případě sladovnického ječmene namáčen,
- pokud byla, v případě kukuřice seté tvrdozrnné, kukuřice zpracována v produktu kódu KN 19041010, 110313 nebo 110423."
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2238/2000
ze dne 9. října 2000,
kterým se mění nařízení (ES) č. 384/96 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením (ES) č. 384/96 [1] Rada přijala společná pravidla o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství.
(2) Článek 2 odst. 7 nařízení (ES) č. 384/96 stanoví, že v případě dovozů ze zemí bez tržního hospodářství, zejména ze zemí, které jsou uvedeny v poznámce pod čarou k uvedenému ustanovení, se běžná hodnota určí mimo jiné na základě ceny nebo početně zjištěné hodnoty ve třetí zemi s tržním hospodářstvím.
(3) Článek 2 odst. 7 nařízení (ES) č. 384/96 dále stanoví, že v případě dovozů z Ruské federace a Čínské lidové republiky se běžná hodnota určí v souladu s pravidly platnými v zemím s tržním hospodářstvím, pokud se prokáže, že při výrobě nebo prodeji daného obdobného výrobku převažují pro výrobce nebo více výrobců podmínky tržního hospodářství.
(4) Reformní proces na Ukrajině, ve Vietnamu a v Kazachstánu zásadně změnil jejich národní hospodářství a způsobil vznik množství společností, pro něž převládají podmínky tržního hospodářství.
Tyto tři země se v důsledku toho vzdálily od hospodářských poměrů, jež daly podnět k použití metody srovnatelných zemí.
(5) Antidumpingová praxe Společenství by měla být přizpůsobena tak, aby byly zohledněny změněné hospodářské podmínky na Ukrajině, ve Vietnamu a Kazachstánu.
(6) Je rovněž vhodné udělit stejné zacházení dovozům z takových zemí, které jsou členy Světové obchodní organizace (WTO) k datu zahájení příslušného antidumpingového šetření,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 2 nařízení (ES) č. 384/96 se odstavec 7 se mění takto:
- písmeno b) se nahrazuje tímto:
- "b) — V rámci antidumpingového šetření dovozů z Ruské federace, Čínské lidové republiky, Ukrajiny, Vietnamu a Kazachstánu, jakož i jakékoli jiné země bez tržního hospodářství, která je členem WTO k datu zahájení šetření, se běžná hodnota určí podle odstavců 1 až 6, pokud se prokáže na základě řádně odůvodněných žádostí jednoho nebo více výrobců, na něž se vztahuje šetření, a v souladu s kritérii a postupy uvedenými v písmenu c), že při výrobě nebo prodeji daného obdobného výrobku převažují pro výrobce nebo více výrobců podmínky tržního hospodářství.
V opačném případě se použije písmeno a).",
- poznámka pod čarou se nahrazuje tímto:
"(*) Včetně Albánie, Arménie, Ázerbájdžánu, Běloruska, Gruzie, Severní Koreje, Kyrgyzstánu, Moldávie, Mongolska, Tádžikistánu, Turkmenistánu a Uzbekistánu."
Článek 2
Toto nařízení se použije na veškerá antidumpingová šetření zahájená po jeho vstupu v platnost.
V případě dovozu ze zemí bez tržního hospodářství, které se stanou členy WTO poté, co toto nařízení vstoupí v platnost, se použije na všechna antidumpingová šetření výrobků pocházejících z těchto zemí, která byla zahájena po datu jejich přistoupení k WTO.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2263/2000
ze dne 9. října 2000
o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu černých barvotvorných složek pocházejících z Japonska
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/94 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Komisí po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Zahájení
(1) Dne 24. července 1999 ohlásila Komise prostřednictvím dvou oznámení ("oznámení o zahájení") zveřejněných v Úředním věstníku Evropských společenství [2] zahájení antidumpingového řízení ve věci dovozů One Dye Black 1 (dále jen "ODB-1") a One Dye Black 2 (dále jen "ODB-2") pocházejících z Japonska do Společenství.
(2) Toto řízení bylo zahájeno na základě dvou stížností podaných v červnu 1999 CEFIC (European Chemical Industry Council – Evropská rada chemického průmyslu) jménem firmy Ciba Speciality Chemicals plc, která představuje celkovou výrobu Společenství těchto dvou černých barvotvorných složek ODB-1 a ODB-2.
Stížnosti obsahovaly důkazy o dumpingu těchto výrobků a z toho vyplývajících hmotných škod, které byly považovány za dostatečné pro zahájení řízení.
2. Šetření
(3) Komise úředně oznámila zahájení řízení výrobci ve Společenství, který stížnost podal, svazu, který ho ve Společenství zastupuje, všem známým dotčeným vývozcům, dovozcům a uživatelům a zástupcům vyvážející země.
Dotčené strany se měly možnost písemně vyjádřit a požádat o slyšení ve lhůtě uvedené v oznámení o zahájení řízení.
(4) Jeden vyvážející výrobce dotčené země a výrobce ze Společenství předložili svá písemná vyjádření.
Všem stranám, které o to během stanovené lhůty požádaly a které uvedly zvláštní důvody, proč by měly být slyšeny, byla tato možnost poskytnuta.
(5) Komise zaslala dotazník všem známým dotčeným a všem ostatním stranám, které se během lhůty stanovené v oznámení o zahájení řízení přihlásily.
Odpovědi došly od jediného výrobce ve Společenství, šesti uživatelů ODB-1 a/nebo ODB-2, skupiny dovozců spojených s jedním japonským vývozcem a dvou firem se sídlem v Japonsku.
(6) Žádný z vyvážejících výrobců při šetření nespolupracoval. Proto bylo podle čl. 18 odst. 1 nařízení Rady č. 384/96 (dále jen "základní nařízení") provedeno zjištění na základě dostupných faktů. Při absenci řádné odpovědi a v souladu s čl. 16 odst. 1 základního nařízení nebyla provedena kontrolní návštěva v závodech žádného z vyvážejících výrobců ani napojených dovozců.
(7) Komise hledala a prověřila všechny údaje, které považovala za nezbytné pro zjištění vzniklé škody a zájmu Společenství.
Kontrolní návštěvy byly provedeny v závodech těchto podniků:
a) výrobce ze Společenství
- Ciba Specialty Chemicals plc, Macclesfield (Spojené království);
b) uživatelé ve Společenství
- Jujo Thermal Ltd, Eura (Finsko),
- Torraspapel SA, Barcelona (Španělsko),
- Zanders Feinpapiere AG, Bergisch Gladbach (Německo).
(8) Šetření dumpingu a škody zahrnovalo období od 1. července 1998 do 30. června 1999 (dále jen "období šetření" nebo "OŠ").
Zkoumání vývoje podstatného pro stanovení škody zahrnovalo dobu od 1. ledna 1996 do konce období šetření (dále jen "posuzované období").
3. Upřesnění/rozšíření definice výrobku
(9) Během předběžného šetření bylo zjištěno, že existují jiné černé barvotvorné složky než ODB-1 a ODB-2 mající stejné základní chemické a fyzikální vlastnosti a že se jejich použití překrývá (zvláště potahovaný papír používaný jako samoprůpisový papír (dále jen "samoprůpisový papír") nebo papír používaný pro termální zobrazení (dále jen "termografický papír")).
(10) Proto považovala Komise po konzultaci s Antidumpingovým výborem za nutné zveřejnit dne 1. dubna 2000 v Úředním věstníku Evropských společenství [3] oznámení o rozsahu antidumpingového řízení tak, aby za účelem hlubšího prozkoumání zahrnovalo všechny černé barvotvorné složky používané k potahování papíru (dále jen "černé barvotvorné složky").
(11) Výrobce ze Společenství, který podal stížnost, zastupující svaz, známí dotčení vývozci, výrobci, dovozci, a uživatelé, jakož i zástupci vyvážející země byly úředně uvědomeni o upřesnění/rozšíření definice výrobku, jehož se toto řízení týká.
Dotčené strany měly možnost se písemně vyjádřit a požádat o slyšení ve lhůtě uvedené v tomto oznámení.
(12) Komise zaslala další dotazníky všem známým dotčeným stranám i všem dalším, kteří se během lhůty stanovené v oznámení přihlásily.
Odpovědi na dotazník byly obdrženy od jediného výrobce Společenství, jednoho dovozce spojeného s vývozcem, třech japonských firem a šesti uživatelů černých barvotvorných složek.
(13) V této fázi opět nespolupracoval při šetření nikdo z japonských vyvážejících výrobců. Proto byly závěry podle čl. 18 odst. 1 základního nařízení učiněny na základě dostupných faktů o Japonsku jako celku a žádné kontrolní návštěvy v závodech vyvážejících výrobců nebo napojených dovozců se v souladu s čl. 16 odst. 1 základního nařízení nekonaly.
(14) Komise dále hledala a prověřila všechny údaje, které považovala za nezbytné ke zjištění škody a zájmů Společenství, včetně provedení kontrolní návštěvy závodu následujícího uživatele ve Společenství:
- Papierfabrik August Koehler AG, Oberkirch (Německo).
(15) Jedna dotčená strana namítla, že řízení nemůže být rozšířeno na všechny černé barvotvorné složky pocházející z Japonska, neboť stížnosti se týkaly pouze ODB-1 a ODB-2 a jiné barvotvorné složky nezmiňovaly, ačkoliv výrobní odvětví Společenství nemůže jejich existenci přehlížet.
(16) Definice rozsahu výrobků, které jsou předmětem antidumpingového řízení, stěžovateli nenáleží.
Výrobky musí být definovány spíše v souladu s platnými právními předpisy, které se odrážejí v praxi Komise a Rady a které potvrzuje judikatura Evropského Soudního dvora.
V tomto případě se stížnosti týkaly ODB-1 a ODB-2 pocházejících z Japonska a byly předloženy přímé důkazy o dumpingu, jehož důsledkem je poškození výrobního odvětví Společenství.
Informace nashromážděné v průběhu šetření, které bylo zahájeno na základě stížností, však ukázaly, že by se řízení mělo spojit a rozsah výrobku, který je předmětem tohoto řízení, rozšířit tak, aby zahrnoval všechny černé barvotvorné složky užívané k potahování papíru.
Důvodem pro to byla skutečnost, že všechny tyto černé barvotvorné složky mají stejné základní chemické a fyzikální vlastnosti a jejich použití se překrývá.
Navíc přímé důkazy o dumpingu a následném poškození obsažené v původních stížnostech a vztahující se pouze na dva typy černých barvotvorných složek byly z důvodu podstatného podílu těchto dvou typů na trhu shledány dostatečně reprezentativní pro všechny černé barvotvorné složky.
Byl dodržen řádný postup a respektována práva dotčených stran, neboť byly uvědomeny oznámením zveřejněným v Úředním věstníku Evropských společenství a měly možnost se přihlásit, předložit své připomínky nebo požádat o slyšení.
B. VÝROBEK
1. Obecně
(17) Černé barvotvorné složky představují zvláštní skupinu fluoranových barvotvorných složek, které při použití k potahování papíru na výrobu samoprůpisového nebo termografického papíru vytvářejí díky svým vlastnostem černé zobrazení na papíru, aniž by bylo nutno je mísit s jinými barvotvornými složkami.
(18) Na základě údajů předložených všemi stranami existují různé typy černých barvotvorných složek, např. Black 15, Black 100, Black 303, Black 305, Black 500, CF 51, ETAC, Fuji Black, ODB-1, ODB-2, ODB-7, PSD 150, PSD 184, PSD 300A, S-205 a TH 107.
Tento seznam typů výrobků není úplný, neboť na trhu se pravidelně objevují nové typy.
Hlavní typy, které v OŠ představovaly přes 90 % celkové spotřeby Společenství, jsou však ODB-1, ODB-2, Black 15 a S-205.
(19) Šetření ukázalo, že všechny černé barvotvorné složky mají stejné základní chemické vlastnosti, tj. stejnou základní molekulu (C26H16N2O3).
Základní molekula je výsledkem kondenzace kyselého benzofenonu keto-typu v kyselině sírové se substituovaným difenylaminem.
Výsledný ftalidový výrobek se potom pere, izoluje a čistí.
K základní molekule se v cyklickém uspořádání (R1-R5) připojují různé substituenty.
Barvotvornou reakci na papíře vyvolá základní chemická molekula reakcí, při níž se použitím tepla nebo působením tlaku otevře kruh základní molekuly.
Tím se uvolní pozitivní zbytkový náboj, který se přemístí do kruhového systému.
Energie potřebná k docílení tohoto přemístění je absorbována z dopadajícího světla, což této složce dává její černou barvu.
V tomto ohledu substituenty v kruhovém systému povahu barvotvorné reakce neovlivňují.
Tyto substituenty způsobují pouze různé menší rozdíly a ovlivňují zvláštní vlastnosti výsledného papírového výrobku (bílé pozadí, odolnost vůči změnám teploty, stabilita obrazu).
(20) Všechny černé barvotvorné složky mají navíc stejné fyzikální vlastnosti, protože se jedná o bílý, lehce zbarvený, volně tekoucí prášek.
(21) Všechny černé barvotvorné složky mají také stejné základní použití.
Černé barvotvorné složky se nanášejí na papír při výrobě samoprůpisového a/nebo termografického papíru.
Pro účely potahování papíru se černé barvotvorné složky mísí s jinými chemikáliemi podle "receptur", které jsou pro každého výrobce papíru zvláštní a které se liší podle typu použité barvotvorné složky.
Údaje předané spolupracujícími uživateli ukázaly, že různé typy černých barvotvorných složek na výrobu samoprůpisového a/nebo termografického papíru jsou vzájemně zaměnitelné.
Uživatelé přešli navíc během krátké doby při výrobě stejného konečného papírového výrobku na jiné černé barvotvorné složky.
2. Dotyčný výrobek
(22) Dotyčným výrobkem jsou černé barvotvorné složky pocházející z Japonska.
Jak je shora popsáno, mají všechny uvedené typy stejné fyzikální a chemické vlastnosti a jejich použití k potahování samoprůpisového a/nebo termografického papíru se překrývá.
Z tohoto důvodu se pro účely tohoto šetření považují za jeden druh výrobků, tj. za dotyčný výrobek.
(23) Jedna dotčená strana namítla, že ODB-1/ODB-2 a S-205 nemají stejné základní chemické vlastnosti.
Bylo namítnuto, že substituenty R1 a R2 jsou u ODB-1/ODB-2 a S-205 různé a že značně mění vlastnosti S-205 v porovnání s ODB-1/ODB-2.
Zde je nutno poznamenat, že tato strana neupřesnila, které vlastnosti má na mysli.
(24) Šetření ukázalo, že S-205 a ODB-1/ODB-2 mají stejné základní chemické vlastnosti, tj. stejnou základní molekulu (viz 19. bod odůvodnění) a vytvářejí na potahovaném papíru černý obraz i bez míšení s jinými barvotvornými složkami.
Pokud jde o zvláštní vlastnosti, které jim propůjčují substituenty R1 a R2, je nutno poznamenat, že byli nalezeni výrobci, kteří vyrábějí obdobný papírový výrobek a používají buď ODB-1/ODB-2 nebo S-205, z čehož lze usuzovat, že pokud jsou vlastnosti papíru způsobené použitím různého typu černých barvotvorných složek rozdílné, je tento rozdíl obecně velmi malý.
Navíc jiná dotčená strana, která argumentovala tím, že každý typ černé barvotvorné složky vykazuje různé další znaky, nepopřela fakt, že základní chemické vlastnosti jsou stejné.
(25) Pokud jde o zaměnitelnost, tato dotčená strana uvedla, že ODB-1 se obecně na výrobu termografického papíru nepoužívá.
(26) Šetření však ukázalo, že nejméně dva uživatelé ze Společenství používají ODB-1 na výrobu termografického papíru.
Stejný uživatel také uvedl, že při výrobě samoprůpisového papíru je možné ODB-1, ODB-2 a S-205 vzájemně zaměnit.
Navíc jeden uživatel přešel při výrobě samoprůpisového papíru v roce 1998 z ODB-1 na ODB-2 a potom v období šetření na Black 15.
(27) Stejná dotčená strana argumentovala i tím, že termografický papír lze vyrábět buď na bázi ODB-2 nebo S-205.
Vlastnosti a kvalita finálního výrobku jsou však různé.
Dále bylo uvedeno, že papírový výrobek vyrobený s použitím S-205 nelze u konečného zákazníka zaměnit s papírem vyrobeným s použitím jiné barvotvorné složky, která má podle údajů ve stížnosti nižší kvalitu, nižší odolnost vůči stárnutí a menší stabilitu při tisku.
(28) Jelikož nejméně šest uživatelů vyrábí termografický papír s použitím jiných černých barvotvorných složek než S-205 a k termografickému papíru patří i takové standardní výrobky jako je např. faxový papír, nelze tento argument přijmout.
Navíc jeden vyvážející výrobce a napojený dovozce uvedli, že kdyby se měla cena ODB-2 zvýšit, přešli by z ODB-2 na S-205 a S-205 by mohli zaměnit za ODB-2.
(29) Dvě jiné dotčené strany namítly, že změna černých barvotvorných složek by pro uživatele znamenala změnu používané technologie, zejména změnu receptury nebo daného složení.
Okamžitá změna typů černých barvotvorných složek by se proto neobešla bez značných technických a ekonomických nákladů.
Bylo proto argumentováno, že každý typ černé barvotvorné složky představuje vždy jediný výrobek.
(30) V této souvislosti je třeba poznamenat, že názor na stejné nebo podobné použití výrobku, který je předmětem tohoto řízení, neznamená nezbytně, že by měl být každý uživatel schopen přejít z používání jednoho výrobku na jiný, aniž by musel provést určité úpravy.
V tomto případě je jasné, že změna typu černé barvotvorné složky vyžaduje změnu receptury.
Je však třeba podotknout, že nezbytná záměna jednoho typu černé barvotvorné složky za jiný není pro uživatele ekonomickou ani technickou překážkou, jak ukazují provedené změny v minulosti.
V každém případě uživatelé sami naznačili, že při změně typu černé barvotvorné složky není třeba zásadně měnit výrobní linku, výrobní postup ani know-how.
(31) Vzhledem ke shora uvedenému se dospělo k závěru, že všechny typy černých barvotvorných složek pocházejících z Japonska by měly být považovány za jeden typ výrobku, tj. dotyčný výrobek.
3. Obdobný výrobek
(32) Bylo zjištěno, že dotyčný výrobek a černé barvotvorné složky, které výrobní odvětví Společenství (jak je definován v 61. bodu odůvodnění) ve Společenství vyrábí a prodává, mají stejné chemické a fyzikální vlastnosti a stejný způsob použití jako výrobky pocházející z Japonska a vyvážené do Společenství.
Také v případě černých barvotvorných složek vyráběných a prodávaných na domácím trhu v Japonsku jde o výrobky, které jsou shodné s dotyčným výrobkem.
(33) Bylo namítnuto, že jelikož výrobní odvětví Společenství vyrábí pouze dva typy černých barvotvorných složek, tj. ODB-1 a ODB-2, měl by být dotyčný výrobek omezený pouze na tyto dva typy, které výrobní odvětví Společenství vyrábí.
(34) Nejprve je třeba poznamenat, že v antidumpingovém řízení jsou dotyčný výrobek a obdobný výrobek definovány podle jeho základních fyzikálních, chemických a/nebo technických vlastností a jeho základního použití.
Jakmile byl dotyčný výrobek, tj. výrobek vyvážený z Japonska, definován, bylo třeba přezkoumat, zda se jedná o výrobek vyráběný a prodávaný na domácím trhu a zda je výrobek vyráběný a prodávaný průmyslem Společenství ve Společenství shodný s dotyčným výrobem.
V tomto ohledu je fakt, že se určitý typ výrobku ve Společenství nevyrábí, nepodstatný.
(35) Kromě toho by v tomto konkrétním případě omezení rozsahu výrobku a případných antidumpingových opatření pouze na typy vyráběné průmyslem Společenství nezohlednilo skutečnost, že chování vývozců typů, které nejsou vyráběny ve Společenství, ovlivňuje situaci ve výrobním odvětví Společenství, neboť jejich výrobky jsou stejné.
Toto omezení by skutečně mohlo vést uživatele k tomu, aby přešli na používání takových typů barvotvorných složek, které nejsou předmětem tohoto šetření, a tím by antidumpingová opatření ztratila účinnost.
Uživatelé uvedli, že cenový rozdíl od 5 % do 15 % by pro ně byl dostatečným důvodem ke změně používaných barvotvorných složek.
(36) Dospělo se proto k závěru, že černé barvotvorné složky, které výrobní odvětví Společenství na trhu Společenství vyrábí a prodává a složky prodávané na domácím trhu v Japonsku, jsou ve smyslu čl. 1 odst. 4 základního nařízení shodné s dotyčným výrobkem.
(37) Na základě uvedeného závěru, že všechny černé barvotvorné složky představují jeden jediný druh výrobku, byla původní řízení týkající se ODB-1 a ODB-2 spojena a tímto se potvrzuje, že výsledné řízení se vztahuje na všechny černé barvotvorné složky.
Byla proto provedena analýza dumpingu, způsobených škod a zájmů Společenství.
C. DUMPING
1. Spolupráce
(38) V předložených stížnostech byli označeni tři japonští výrobci složek ODB-1 a ODB-2.
V předběžném šetření bylo zjištěno, že existuje ještě čtvrtá firma vyvážející S-205.
Žádná z uvedených čtyřech firem však při šetření nespolupracovala.
(39) Nippon Soda Co. Ltd při zahájení a rozšíření/upřesnění rozsahu výrobku uvedla, že na dotazníky odpovídat nebude.
(40) Hodogaya Chemical Co. Ltd (dále jen "Hodogaya") vyplnila oba dotazníky týkající se výrobců/vývozců ODB-1 a ODB-2 a rovněž dotazník pro výrobce/vývozce černých barvotvorných složek.
Na základě předaných údajů však nebylo možné zjistit o firmě nic konkrétního.
Hodogaya byla o této skutečnosti vyrozuměna, nijak ji však nekomentovala.
(41) Yamamoto Chemicals Inc. (dále jen "Yamamoto") nezodpověděla hlavní část dotazníků určených pro výrobce/vývozce ODB-1 a ODB-2.
Byla zodpovězena pouze část dotazníků nadepsaná jako "dotazníky určené pro firmy spojené s prodejem dotčeného výrobku" od skupiny obchodních společností ("skupina Mitsumi") [4].
Yamamoto však prohlásila, že odbyt na trhu Společenství jí zajišťovala skupina Mitsui, a požadovala pouze zjištění vývozních cen a stanovení rozsahu poškození.
V dotazníku týkajícího se černých barvotvorných složek Yamamoto uvedla pouze doplňující údaje ke vzniklé škodě a k zájmům Společenství.
Vzhledem ke shora uvedenému nebylo možné rozsah dumpingu u této firmy přesně stanovit.
Ltd ("Yamada") a na ní napojená společnost Fukui Yamada Chemical Co. Ltd ("Fukui Yamada") předaly velmi neúplné odpovědi na dotazníky pro výrobce/vývozce černých barvotvorných složek.
O této skutečnosti byly řádně vyrozuměny a v souladu s čl. 18 odst.
4 základního nařízení jim byla poskytnuta možnost dodatečného vysvětlení. Firmy byly informovány, že při absenci řádně odpovědi nebudou předané údaje k individuálnímu posouzení jejich společností stačit.
Nebylo zvláště možné určit jejich organizační strukturu, neboť firmy označily pouze jednoho ze společníků; dále neuvedly nic k výrobnímu postupu, nákladům výroby; z důvodu obchodního tajemství odmítly Komisi zpřístupnit své auditované účty a jiné finanční výkazy.
Dne 13. a 17. července 2000, tedy více než dva měsíce po uplynutí lhůty k předání dotazníků, předaly Yamada/Fukui Yamada údaje o výrobních nákladech při výrobě S-205 a své finanční výkazy za tři účetní období.
Tyto údaje, které došly až po uplynutí stanovené lhůty, nemohly změnit nic na konstatování, že tyto firmy při šetření nespolupracovaly.
Předané údaje nemohly být rovněž použity jako dostupné údaje ve smyslu článku 18 základního nařízení, neboť byly předloženy až v pokročilém stádiu šetření a nebylo možné je přiměřeným způsobem zohlednit.
(43) Žádný jiný výrobce vyvážející dotčený výrobek do Společenství se ve stanovených lhůtách nepřihlásil.
(44) Dne 17. a 18. července 2000 zaslal poprvé svá dvě stanoviska japonský vývozce, Nagase & Co.
Ltd. Tato stanoviska, která došla až po stanovené lhůtě, však nemohla změnit nic na skutečnosti, že tato firma původně při šetření nespolupracovala.
Totéž platí i o jiné napojené německé firmě, která se ohlásila a při šetření spolupracovala jako nezávislý dovozce. Údaje předané firmou Nagase & Co.
Ltd. nemohly být rovněž použity jako dostupné údaje ve smyslu článku 18 základního nařízení, neboť byly předloženy až v pokročilém stádiu šetření a nebylo možné je přiměřeným způsobem zohlednit.
(45) Jelikož vyvážející výrobci při šetření nespolupracovali, byly podle čl. 18 odst.
1 základního nařízení výsledky pokud jde o dumping vyvozeny na základě skutečností dostupných pro Japonsko jako celek. Podle dostupných údajů tvoří převážnou většinu dovozů černých barvotvorných složek pocházejících z Japonska ODB-1, ODB-2 a S-205.
Dospělo se tudíž k závěru, že zjištění týkající se dumpingu těchto tří zmíněných výrobků jsou pro dovozy dotyčných výrobků dostatečně reprezentativní.
2. Běžná hodnota
(46) Pokud jde o ODB-1 a ODB-2, byly při absenci řádné spolupráce podané stížnosti jediným dostupným zdrojem informací.
Ve stížnostech byly na základě domácích cen odhadnuty běžné hodnoty.
Neúplné odpovědi v dotaznících neobsahovaly údaje o domácím prodeji ani o nákladech výroby.
(47) Pokud jde o S-205, byl jedinou dostupnou informací dotazník, který vyplnila a vrátila firma Yamada/Fukui Yamada.
Jejich domácí odbyt byl považován za reprezentativní, neboť odpovídal více než 5 % objemu prodeje ve Společenství.
Při absenci údajů o výrobních nákladech na S-205, byla jejich výše odhadnuta podle údajů uvedených ve stížnostech o ODB-1 a ODB-2.
Na tomto základě se transakce uvedené firmou Yamada jevily jako ziskové.
Obdobně byla odhadnuta běžná hodnota u S-205, a to jako vážená průměrná cena za veškerý domácí prodej nezávislým zákazníkům, které Yamada v období šetření uvedla.
3. Vývozní cena
(48) Vývozní cena pro uvedené tři typy výrobků byla stanovena následovně:
3.1 ODB-1
(49) Vývozní cena byla určena na základě údajů poskytnutých skupinou Mitsui a údajů Eurostatu.
(50) Pokud jde o údaje předané skupinou Mitsui, je třeba poznamenat, že všechny společnosti patřící do této skupiny jsou na základě výsledků šetření obchodně propojené. Podle čl.
2 odst. 9 základního nařízení nebyl na jejich vzájemně účtované ceny brán zřetel, neboť nebyly považovány za spolehlivé, a byly použity ceny, za které byla ODB-1 poprvé prodána nezávislému kupujícímu.
Tyto ceny byly upraveny tak, aby zohledňovaly všechny náklady vzniklé v období jejich dovozu a dalšího prodeje, včetně daní, cla, odbytových, obecných a správních výdajů každé firmy, která se na obchodu mezi dovozem a dalším prodejem zboží nezávislému zákazníkovi podílela, plus 5 % zisk z obratu.
Jelikož žádný z nezávislých dovozců do Společenství při šetření nespolupracoval, odpovídá 5 % zisk míře zisku, která byla v předchozím řízení při obchodu s chemickými výrobky [5] považována za přiměřenou.
(51) Jelikož ODB-1 mělo v OŠ zvláštní kód TARIC, byla hodnota a množství zbývajícího prodeje na trhu Společenství zjištěna odečtením množství a CIF hodnoty vývozů, které uvedla Mitsui & Co. (Japonsko) za OŠ, od odpovídajících celkových částek uvedených ve statistikách Eurostatu.
3.2 ODB-2
(52) Vývozní cena byla zjištěna na základě údajů poskytnutých skupinou Mitsui a údajů obsažených ve stížnostech.
(53) Ceny za vývozy ODB-2, které skupina Mitsui udala, byly zjištěny podle metody uvedené v 50. bodu odůvodnění.
(54) U zbývajících prodejů nebyly údaje Eurostatu spolehlivým zdrojem informací, neboť kód TARIC, pod kterým byly dovozy ODB-2 přihlášeny, obsahoval i jiné chemikálie a ODB-2 představoval pouze zlomek objemu vývozů přihlášených pod tímto kódem.
To dokazuje skutečnost, že průměrná jednotková CIF hodnota byla v porovnání s odhadem průměrné vývozní CIF ceny uvedeným ve stížnosti a s údaji předloženými skupinou Mitsui podstatně nižší.
Proto byly množství a hodnota zbývajících vývozů ODB-2 zjištěny odečtením množství a CIF hodnoty vývozů přihlášených firmou Mitsui & Co. (Japonsko) za OŠ od příslušných celkových částek uvedených ve stížnosti, neboť jiné údaje k dispozici nebyly.
3.3 S-205
(55) Fukui Yamada uvedla, že všechny výrobky dodávala firmě Yamada a ta zase použila pro vývoz do Společenství jinou japonskou obchodní firmu.
Předané vývozní ceny odpovídaly CIF cenám, které tato obchodní firma fakturovala svému obchodnímu partnerovi ve Společenství.
Tyto ceny nebyly proto považovány za spolehlivé a byly použity nákupní ceny, které uvedly první nezávislí kupující ve Společenství.
Tyto ceny byly upraveny tak, aby zohledňovaly všechny náklady vzniklé mezi dovozem a dalším prodejem plus 5 % zisk z obratu.
4. Srovnání
(56) Pro účely porovnání běžných hodnot a vývozních cen vyplaceně ze závodu byly u rozdílů, které srovnání cen ovlivňují, provedeny příslušné úpravy. Tyto úpravy byly v souladu s čl.
2 odst. 10 základního nařízení, podle údajů uvedených ve stížnostech (na ODB-1 a ODB-2) a podle údajů firmy Yamada (S-205) provedeny u provizí, nákladů na dopravu, pojištění, manipulaci, nakládku a u vedlejších nákladů.
5. Dumpingové rozpětí
(57) Podle čl. 2 odst. 11 základního nařízení byly u každého ze tří typů výrobku porovnány vážené průměrné běžné hodnoty s váženými průměrnými vývozními cenami.
(58) Podle čl. 2 odst. 12 základního nařízení byl stanoven vážený průměr dumpingového rozpětí u každého typu, který byl považován za reprezentativní pro výši dumpingu u všech černých barvotvorných složek pocházejících z Japonska.
(59) Dumpingové rozpětí stanovené tímto způsobem a vyjádřené jako procentuelní sazba CIF hodnoty dovozů na hranici Společenství činí 49,8 %.
D. VÝROBNÍ ODVĚTVÍ SPOLEČENSTVÍ
(60) Ciba Specialty Chemicals plc byla v OŠ jediným výrobcem černých barvotvorných složek ve Společenství.
(61) Podle čl. 4 odst. 1 základního nařízení proto tato firma představuje výrobní odvětví Společenství.
E. ÚJMA
1. Předběžné poznámky
(62) Jak již bylo shora uvedeno, zkoumání vývoje podstatného pro stanovení poškození probíhalo od 1. ledna 1996 do konce období šetření.
(63) Jedna z dotčených stran namítla, že zvolené období bylo nereprezentativní a nepřiměřené a že analýza měla být zahájena již v roce 1992, tedy v roce, kdy stěžovatel výrobu černých barvotvorných složek ve Společenství zahájil.
(64) K tomu je třeba poznamenat, že obvykle se v antidumpingovém řízení pro přezkum vývoje situace ve výrobním odvětví Společenství používá období tří až pěti let.
(65) Kromě toho musí být újma a dumping prokázány v průběhu OŠ.
Období před OŠ slouží pouze jako indikátor vývoje situace ve výrobním odvětví Společenství ke zjištění, zda lze situaci během OŠ považovat za poškozující.
K závěru, že výrobní odvětví Společenství utrpělo v OŠ škodu, by se v tomto ohledu dospělo nezávisle na tom, kdy šetření začalo.
(66) Vzhledem ke shora uvedenému nebylo rozšíření období pro analýzu vývoje v souvislosti s poškozením odůvodněné.
2. Spotřeba ve Společenství
(67) Při absenci řádné spolupráce vyvážejících výrobců a s ohledem na nepřesnost údajů Eurostatu o dovozech byla spotřeba ve Společenství určena na základě objemu prodeje na trhu Společenství uvedeného průmyslem Společenství, na základě údajů o dovozech pocházejících z Japonska a z USA, které dodaly spolupracující uživatelé, a údajů, které uvedlo výrobní odvětví Společenství ve stížnostech.
(68) V období 1996 až 1998 vzrostla spotřeba v důsledku zvýšení výroby termografického papíru o 18 %.
Mezi rokem 1998 a v OŠ došlo k mírnému snížení o 1 %.
Toto snížení souviselo se zastavením výroby papíru u dvou uživatelů ve Společenství.
3. Dovozy z Japonska
3.1 Objem a podíly uvedených dovozů na trhu
(69) Při absenci řádné spolupráce vyvážejících výrobců a nepřesné povaze údajů Eurostatu o dovozech byly objem a podíly uvedených dovozů na trhu zjištěny na základě dostupných údajů, tj. údajů poskytnutých spolupracujícími uživateli a údajů, které uvedlo výrobní odvětví Společenství ve stížnostech.
(70) Podle těchto údajů se dovozy dotyčných výrobků postupně zvyšovaly z indexu 100 v roce 1996 na 123 v roce 1997, 131 v roce 1998 a 141 v OŠ, tj. zvýšení o více než 40 %.
Toto zvýšení se také odrazilo v podílu dotyčného výrobku na trhu, který vzrostl z 36,0 % v roce 1996 na 41,7 % v roce 1997, na 40,0 % v roce 1998 a na 43,4 % v OŠ.
3.2 Ceny uvedených vývozů
a) Vývoj cen uvedených dovozů
(71) Na základě údajů poskytnutých spolupracujícími uživateli a jedním dovozcem klesly průměrné jednotkové ceny vyjádřené v ECU/EUR na kg u všech černých barvotvorných složek dovážených z Japonska v posuzovaném období o 19 %.
Došlo tedy ke snížení z 24,90 ECU na kg v roce 1996 na 22,10 ECU na kg v roce 1997, dále na 21,60 ECU na kg v roce 1998 a na 20,20 ECU/EUR na kg v OŠ [6].
Ceny různých typů černých barvotvorných složek se dále v posuzovaném období snižovaly, i když v různé míře: průměrné ceny ODB-1 klesly v posuzovaném období o 13 %, zatímco průměrné ceny ODB-2 klesly o 19 % a průměrné ceny S-205 ve stejném období o 15 % [7].
b) Cenové podtržení
(72) Pro trh Společenství s černými barvotvornými složkami je charakteristický malý počet dodavatelů a omezený počet uživatelů.
Ceny se na tomto trhu určují na základě cenových nabídek, kdy si uživatel vyžádá ceny od všech dodavatelů a další jednání se odvíjí od cen, které dodavatelé nabídnou.
(73) Cenové podbízení bylo proto zkoumáno na základě jednání o cenách mezi dodavateli a uživateli ve Společenství.
Při absenci spolupráce japonských vyvážejících výrobců byla analýza cenového podtržení založena na údajích poskytnutých průmyslem Společenství s ohledem na cenová jednání představující asi 50 % celkového odbytu výrobního odvětví Společenství.
V rámci možností byly tyto údaje ověřeny u spolupracujících uživatelů.
(74) Pokud jde o ODB-1, byla cenová jednání zkoumána u operací představujících cca 45 % prodeje tohoto typu v rámci Společenství v OŠ.
Na tomto základě bylo zjištěno, že porovnáme-li dohodnutou konečnou cenu s původní nabídkou, byly japonské nabídky o 5 až 8 % pod úrovní původní ceny nabízené průmyslem Společenství.
(75) V případě ODB-2 byla cenová jednání zkoumána u operací představujících cca 70 % prodeje tohoto typu v rámci Společenství v OŠ.
I u této černé barvotvorné složky bylo při použití stejného vzorce zjištěno rozpětí cenového podtržení od 1 do 5 %.
(76) Tato situace jasně odráží nejen rozsah, v jakém byly prodejní ceny Společenství v rámci cenových nabídek podtrženy cenami dotyčných výrobků, ale i depresivní účinek dumpingových dovozů na prodejní ceny výrobního odvětví Společenství, neboť bylo zjištěno, že nízké ceny těchto nabídek měly nutně vliv i na všechny další ceny dohodnuté se stejným zákazníkem pro následující transakce.
(77) Cenový tlak japonských nabídek a operací na trhu Společenství proto donutilo výrobní odvětví Společenství přizpůsobit své ceny této úrovni.
Výrobní odvětví Společenství tak v období roku 1998 a v OŠ zaznamenalo cenový pokles o cca 3 %.
(78) Jedna z dotčených stran namítla, že metoda použitá ke zkoumání podtržení cen byla chybná.
Počáteční cena nabízená při obchodním jednání totiž podle ní jen málokdy představuje skutečnou úroveň obchodních cen.
Tato cenová nabídka je nastavena zpravidla hodně vysoko, neboť nabízející strana si je vědoma, že jí bude muset během dalšího jednání snížit.
(79) Podle údajů výrobního odvětví Společenství odpovídaly ceny, které zpočátku nabízel, cenové úrovni odsouhlasené s jednotlivými zákazníky během předcházejícího cenového jednání.
Dále je třeba poznamenat, že tato cena byla nastavena již tak nízko, že výrobnímu odvětví Společenství zajišťovala pouze minimální zisk.
Z toho lze vyvodit, že použití původní cenové nabídky pro přezkum míry podtržení chybné nebylo.
4. Situace ve výrobním odvětví Společenství
4.1 Obecné poznámky
3 odst. 5 základního nařízení zahrnovalo zkoumání vlivu dumpingových dovozů na výrobní odvětví Společenství vyhodnocení všech podstatných ekonomických faktorů a ukazatelů ovlivňujících stav výrobního odvětví včetně poklesu odbytu, zisku, výroby, podílu na trhu, produktivity, výnosů z investic, kapacitního vytížení, faktorů ovlivňujících ceny Společenství, hotovostních toků, zásob, zaměstnanosti, mezd, růstu a možnosti zvýšení kapitálu nebo investic.
V této souvislosti je třeba poznamenat, že žádné z uvedených kritérií nebylo při zkoumání nutně rozhodující.
4.2 Výroba, kapacita, vytížení kapacity a zásoby
(81) V období 1996 a 1997 došlo ke zvýšení výroby o 19 %. Zároveň se zvýšila i spotřeba.
V letech 1997 a 1998 výroba klesla o 2 %, v roce 1998 a v OŠ pak zaznamenala další pokles o 18 %.
Tento pokles korespondoval ve stejném období s mírným snížením spotřeby a prudkým snížením odbytu.
(82) Výrobní kapacitu je třeba posuzovat z pohledu toho, že výrobní zařízení se používá jak pro výrobu černých tak i barevných barvotvorných složek.
Proto byla výrobní kapacita černých barvotvorných složek stanovena tak, že od vykázané kapacity výrobní linky byla odečtena výroba barevných barvotvorných složek.
(83) Z toho vyplynulo, že vytížení kapacity na 72 % v roce 1996 dosáhlo vrcholných 79 % v roce 1997 a v roce 1998 pokleslo na úroveň 69 %, která se udržela i během OŠ.
(84) Při analýze zásob je třeba poznamenat, že černé barvotvorné složky jsou vyráběny na objednávku a zásoby tedy tvoří zboží, které má být expedováno zákazníkům.
V tomto ohledu se analýza zásob jeví pro posouzení ekonomické situace ve výrobním odvětví Společenství jako nepodstatná.
Proto byla níže uvedená analýza zásob provedena pouze pro úplnost.
(85) Konečný stav zásob výrobního odvětví Společenství poklesl mezi rokem 1996 a OŠ o 58 %, v roce 1997 byl pokles nejvyšší a v roce 1998 se vrátil na úroveň roku 1996.
Ve vztahu k celkovému objemu výroby výrobního odvětví Společenství se konečný stav zásob snížil o 58 % i v posuzovaném období, neboť v roce 1996 tvořily zásoby 20,7 % celkového objemu výroby a v OŠ 8,7 %.
(86) Snížení stavu zásob v OŠ bylo výsledkem zavedení určitých opatření zajišťujících snížení zásob.
Ještě další tři faktory přispěly k poklesu zásob hotových výrobků: objednávky a prognózy odbytu byly ve větším souladu; v důsledku mletí výrobků vzniklo v roce 1999 slabé místo, které vedlo ke zvýšení stavu zásob polotovarů (nezabalené černé barvotvorné složky), a tím ke snížení zásob hotových výrobků; a konečně v červnu 1999 začala americká prodejní organizace výrobního odvětví Společenství vytvářet zásoby ve Spojených státech amerických, takže dodávky do Spojených států amerických vedly ke snížení zásob ve Společenství.
4.3 Objem prodeje, podíl na trhu a růst
(87) Prodej výrobního odvětví Společenství nezávislým stranám ve Společenství se v posuzovaném období snížil o 5 %. V období 1996 a 1997 klesl objem prodeje o 2 %.
V letech 1997 a 1998 došlo jak ke zvýšení prodeje o 15 % v souladu se zvýšením spotřeby. Prodej prudce klesl v roce 1998 a v OŠ, zatímco spotřeba se snížila pouze nepatrně (pokles o 1 %).
(88) Tím se podíl výrobního odvětví Společenství na trhu snížil ze 45,0 % v roce 1996 na 41,6 % v roce 1997, potom se mírně zvýšil na 43,1 % v roce 1998 a v OŠ opět poklesl na 36,5 %.
I přes značný růst spotřeby černých barvotvorných složek ve Společenství nebylo výrobní odvětví Společenství schopno mít z toho užitek.
Celkový pokles podílu výrobního odvětví Společenství na trhu korespondoval se zvýšením podílu dotyčného výrobku na trhu.
Zde je nutné zdůraznit, že i přes růst celkové spotřeby černých barvotvorných složek v posuzovaném období o 17 %, nemělo výrobní odvětví Společenství ze zvýšeného prodeje užitek.
Právě naopak v tomto období výrobní odvětví Společenství zaznamenalo ztrátu objemu prodeje (o 5 %) i svého podílu na trhu.
4.4 Prodejní ceny a faktory ovlivňující prodejní ceny
(89) Jednotková cena se u dotyčného výrobku prodávaného průmyslem Společenství na trhu Společenství v posuzovaném období snížila celkově o 16 %.
Po 6 % poklesu v letech 1996 a 1997 se ceny v období 1997-1998 ještě snížily o dalších 7 % a další pokles o 3 % následoval v roce 1998 a v OŠ.
(90) Pokud jde o faktory ovlivňující prodejní ceny, byly zkoumány výrobní náklady.
Výrobní náklady klesly mezi rokem 1996 a OŠ o 8 %, a to většinou díky snížení cen surovin, které tvoří [60 % až 75 %] [8] celkových výrobních nákladů.
Celkové výrobní náklady se snížily o 7 %.
(91) Pokud jde konkrétně o mzdy, ukázaly údaje získané od Ciba Specialty Chemicals plc, že v posuzovaném období vzrostly mzdy o 26 %.
Při 15 % růstu odhadovaného počtu pracovníků v oblasti černých barvotvorných složek dosáhl růst mezd v posuzovaném období 10 %, což odpovídá ročnímu průměrnému růstu mezd a platů o 2,8 %.
Mzdové náklady však tvoří pouze malé procento celkových výrobních nákladů.
Mírný nárůst mezd se však shodoval se zvýšením výkonnosti výrobního odvětví Společenství, která se odrazila ve zkrácení výrobního cyklu ("batch-time") a ve zvýšení výnosů na jeden výrobní cyklus.
(92) Ze shora uvedeného byl vyvozen závěr, že během posuzovaného období ceny ve výrobním odvětví Společenství klesly mnohem více než náklady (-7 %).
Tento prudký pokles cen (-16 %) vedl k vysokým ztrátám ve výrobním odvětví Společenství, které jsou dále uvedeny.
4.5 Rentabilita, hotovostní tok a návratnost investic
(93) Rentabilita výrobního odvětví Společenství vyjádřená v tržbách z čistého prodeje na trhu Společenství bez zvláštních výdajů a před zdaněním byla následující: zatímco v roce 1996 byly příjmy a výdaje téměř vyrovnané, v roce 1997 se rentabilita pohybovala [-5 % až -7 %], v roce 1998 [-7 % až -9 %] a v OŠ [-8 % až -10 %] [9].
(94) V období 1996 a 1997 se rentabilita výrobního odvětví Společenství zhoršila, když se výrobní odvětví z počátečního vyrovnaného stavu příjmů a výdajů dostalo do ztráty.
To odpovídalo poklesu objemu prodeje ve výrobním odvětví Společenství (-2 %) a prudkému snížení prodejních cen (-7 %), zatímco náklady výrobního odvětví Společenství zůstaly stejné.
V letech 1997 a 1998 se výrobní odvětví Společenství pokusilo snížením cen (-7 %) objem prodeje a podíl na trhu opět zvýšit.
Jelikož však došlo ke snížení nákladů pouze o 6 %, mělo toto snížení cen za následek ještě vyšší ztráty.
V roce 1998 a v OŠ se ztráty ještě prohloubily, neboť prodejní ceny klesly o 3 %, zatímco náklady o pouhé 1 %.
(95) Jedna z dotčených stran namítla, že výrobní odvětví Společenství neutrpělo hmotné újmy, neboť odvětví barvotvorných složek bylo po celé uvedené období a dokonce i po OŠ ziskové.
(96) K tomu je třeba podotknout, že předmětem tohoto řízení jsou černé barvotvorné složky a nikoliv barvotvorné složky obecně.
Šetření ukázalo, že výrobní odvětví Společenství utrpělo v OŠ značné ztráty při prodeji černých barvotvorných složek v rámci Společenství.
Skutečnost, že výrobní odvětví Společenství je ziskové pokud jde o jiné výrobky, např. barevné barvotvorné složky, však nevylučuje jeho poškození v kontextu právě probíhajícího řízení.
(97) Hotovostní tok bylo možné zjistit pouze u Ciba Specialty Chemicals Inc., švýcarské mateřské společnosti firmy Ciba Specialty Chemicals plc, a to pouze za období od roku 1997, kdy byla tato mateřská společnost založena.
Černé barvotvorné složky tvoří však jen cca 0,4 % celkového obratu této mateřské společnosti.
Vzhledem k tomu se dospělo k závěru, že tento faktor nemůže být pro posouzení situace výrobního odvětví Společenství v oblasti černých barvotvorných složek směrodatný.
(98) V oblasti investic bylo možné provést šetření pouze u Ciba Specialty Chemicals plc.
Černé barvotvorné složky však tvoří zhruba 3,5 % celkového obratu Ciba Specialty Chemicals plc.
Vzhledem k tomu se došlo k závěru, že tento faktor nemůže být pro posouzení situace výrobního odvětví Společenství v oblasti černých barvotvorných složek směrodatný.
4.6 Investice a možnosti zvýšení kapitálu
(99) Investice se v posuzovaném období snížily z indexu 100 v roce 1996 na 71 v OŠ.
V posuzovaném období představovaly zhruba 9 % obratu výrobního odvětví Společenství.
(100) Tento ukazatel mohl být zjištěn pouze na základě údajů od Ciba Specialty Chemicals plc.
Jelikož však, jak již bylo shora uvedeno, představují černé barvotvorné složky pouze 3,5 % celkového obratu Ciba Specialty Chemicals plc., dospělo se k závěru, že tento faktor nemůže být pro posouzení situace výrobního odvětví Společenství v oblasti černých barvotvorných složek směrodatný.
4.7 Zaměstnanost a produktivita
(101) Počet pracovníků zaměstnaných ve výrobě černých barvotvorných složek ve výrobním odvětví Společenství vzrostl o 15 %, ze 48 osob zaměstnaných v roce 1996 na 55 v OŠ. Jelikož se tento počet vztahuje jak na výrobu černých tak barevných barvotvorných složek, byla zaměstnanost stanovena podle podílu objemu výroby černých barvotvorných složek na celkové výrobě všech barvotvorných složek.
(102) Produktivita výrobního odvětví Společenství, měřená jako výkon na osobu, klesla v posuzovaném období o 14 %.
Údaje o produktivitě se ve velké míře shodují se zjištěnými údaji v oblasti zaměstnanosti.
5. Závěr k újmě
(103) V období od roku 1996 a v OŠ objem dovozů černých barvotvorných složek pocházejících z Japonska podstatně vzrostl (41 %).
Ceny těchto dovozů se ve stejném období stále snižovaly (-19 %), což mělo za následek snižování cen výrobního odvětví Společenství, neboť ceny které toto odvětví Společenství při cenových jednání nabízelo, byly dovozními cenami podtrženy.
(104) Ve stejném období se situace výrobního odvětví Společenství zhoršila, a to jak ve výrobě (-1 %), prodeji (-5 %), tak podílu na trhu (-8,5 %).
I přes podstatné snížení celkových nákladů (-7 %) vedl prudký pokles cen (-16 %) k velkým ztrátám.
V posuzovaném období se podíl výrobního odvětví Společenství na trhu i přes zvýšení spotřeby ve Společenství o 17 % prudce snížil, a to ze 45,0 % na 36,5 %.
(105) Jen v letech 1996 a 1997 klesl podíl výrobního odvětví Společenství na trhu ze 45,0 % na 41,6 %.
S úmyslem zastavit tento vývoj došlo v roce 1998 ke snížení prodejních cen o 6 %, čímž se zvýšil podíl výrobního odvětví Společenství na trhu (ze 41,6 % v roce 1997 na 43,1 % v roce 1998), avšak na úkor rentability, která se snížila z [-5 % až -7 %] na [-7 % až -9 %] [10].
V roce 1998 a v OŠ mohlo výrobní odvětví Společenství snížit své ceny pouze o (-3 %), což mělo za následek pokles objemu prodeje (-18 %) a podílu na trhu až na 36,5 %.
Jelikož ceny ve výrobním odvětví Společenství se snižovaly rychleji než náklady, utrpělo výrobní odvětví Společenství ještě vyšší ztrátu.
(106) Vzhledem ke shora uvedeným důvodům byl učiněn závěr, že výrobní odvětví Společenství utrpělo v OŠ ve smyslu čl. 3 odst. 1 základního nařízení hmotnou škodu, která se projevila snížením výroby a prodeje, ztrátou podílu na trhu a poklesem cen, což vedlo k vysokým ztrátám.
F. PŘÍČINY ÚJMY
1. Předběžné poznámky
(107) Podle článku 3 základního nařízení bylo zkoumáno, zda objem a ceny uvedených dumpingových dovozů měly na výrobní odvětví Společenství takový dopad, který by mohl být ve smyslu čl. 3 odst.
6 základního nařízení označen za hmotný. V průběhu šetření bylo kromě jiného zkoumáno, zda na výrobní odvětví Společenství nepůsobily současně i jiné známé faktory než dumpingové dovozy mající za následek jeho újmu.
2. Dopad dumpingových dovozů
(108) Během posuzovaného období došlo ke značnému zvýšení objemu a podílu dumpingových dovozů dotyčného výrobku na trhu.
Současně se zhoršila situace výrobního odvětví Společenství, který zaznamenal snížení objemu prodeje a svého podílu na trhu.
Ztráta podílu výrobního odvětví Společenství na trhu byla způsobena zejména dovozy dotyčného výrobku.
(109) Je třeba poznamenat, že konkurence se na trhu s černými barvotvornými složkami projevuje hlavně v cenách.
To lze odůvodnit malým počtem firem na trhu a velkou zaměnitelností různých výrobků.
(110) V tomto ohledu šetření ukázalo, že výrobní odvětví Společenství bylo nuceno snížit své prodejní ceny, aby si udrželo svou pozici na trhu.
To bylo prokázáno zjištěním, že ceny výrobního odvětví Společenství byly podbízeny cenami dotyčného výrobku.
V letech 1996 a 1997 se ceny výrobního odvětví Společenství snížily o 7 %, zatímco ceny dotyčného výrobku klesly o 10 %.
To odpovídalo ztrátě podílu výrobního odvětví Společenství na trhu a nárůstu podílu dotyčného výrobku na trhu o 5,7 %.
Ve snaze získat zpět svůj podíl na trhu snížilo výrobní odvětví Společenství v období 1997 a 1998 své ceny o dalších 6 %, což mělo za následek zvýšení jeho podílu na trhu a mírné snížení podílu dotyčného výrobku na trhu.
Vzhledem ke způsobeným ztrátám snížilo výrobní odvětví Společenství v roce 1998 a v OŠ své ceny jen o další 3 %, zatímco japonští vývozci snížili své ceny o 5 %.
Výrobní odvětví Společenství tak ztratilo svůj podíl na trhu, zatímco podíl dotyčného výrobku na trhu zaznamenal značný nárůst.
Kombinovaný účinek poklesu cen a snížení objemu prodeje spolu se snížením objemu výroby tak nepříznivě ovlivnil rentabilitu výrobního odvětví Společenství.
3. Působení jiných faktorů
3.1 Ostatní dovozy
(111) Dovozy z třetích zemí tvořily v OŠ více než 20 % spotřeby Společenství.
(112) Kromě dovozů černých barvotvorných složek z Japonska se tyto výrobky dovážejí především ze Spojených států amerických, kde je jeden původní americký výrobce černých barvotvorných složek a dva další výrobci napojení na japonské vyvážející výrobce.
(113) Dovozy černých barvotvorných složek pocházejících ze Spojených států amerických se na základě údajů spolupracujících uživatelů a odhadů výrobního odvětví Společenství snížily z indexu 100 v roce 1996 na 93 v roce 1997.
V roce 1998 se dovozy ze Spojených států amerických zvýšily na 105 a v OŠ dále až na 124.
Podíl těchto dovozů na trhu se vyvíjel z 19,0 % v roce 1997, na 16,7 % v roce 1997, na 16,9 % v roce 1998 a na 20,1 % v OŠ.
(114) Pokud jde o ceny, nejsou z roku 1996 k dispozici žádné údaje, od roku 1997 se však cenová hladina podstatně snížila, a to z indexu 100 v roce 1997 na 82 v roce 1998 a na 76 v OŠ.
(115) Zde je nutné poznamenat, že cenová hladina dovozu černých barvotvorných složek pocházejících ze Spojených států amerických byla, s výjimkou roku 1997, pod úrovní dovozů z Japonska.
(116) Z pohledu nízkých cen dovozů ze Spojených států amerických bylo zjištěno, že dovozy černých barvotvorných složek z USA mohly přispět k újmě, které výrobní odvětví Společenství v OŠ utrpělo.
Podíl dovozů ze Spojených států amerických na trhu však zůstal i přes jeho nízké ceny stabilní, a nemohl být tedy příčinou ztráty podílu výrobního odvětví Společenství na trhu.
3.2 Vývoj výrobních nákladů ve výrobním odvětví Společenství
(117) Bylo zkoumáno, zda zhoršení situace výrobního odvětví Společenství, zejména pokud jde o jeho rentabilitu, bylo zapříčiněno zvýšením výrobních nákladů.
(118) Jak již bylo shora uvedeno, v posuzovaném období klesly výrobní náklady výrobního odvětví Společenství o 7 %, a to především díky snížení cen surovin.
(119) Z toho lze tedy vyvodit závěr, že ke zhoršení situace ve výrobním odvětví Společenství v posuzovaném období nemohlo dojít v důsledku zvýšení výrobních nákladů.
4. Závěr k příčinám újmy
(120) Shora uvedené závěry jasně dokazují, že mezi dumpingovými dovozy a hmotnými újmami výrobního odvětví Společenství existuje příčinná souvislost.
To je dokázáno zvláště ztrátou podílu výrobního odvětví Společenství na trhu, který téměř zcela získaly dovozy z Japonska, a snížením úrovně cen a rentability výrobního odvětví Společenství. To bylo doprovázeno zvýšením dovozů z Japonska za ceny, které byly výrazně pod cenami výrobního odvětví Společenství a které jej donutily, aby své ceny snížil.
(121) Jiné faktory, především pak dovozy ze Spojených států amerických, mohly sice také přispět k poškození výrobního odvětví Společenství, nemohly však, zejména z pohledu podílu na trhu získaného levnými japonskými dovozy, na příčinné souvislosti mezi dumpingovými dovozy z Japonska a škodou, která tím výrobnímu odvětví Společenství vznikla, nic změnit.
(122) Byl proto učiněn závěr, že dumpingové dovozy pocházející z Japonska způsobily výrobnímu odvětví Společenství hmotnou újmu ve smyslu čl. 3 odst. 6 základního nařízení.
G. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
1. Předběžné poznámky
(123) Podle článku 21 základního nařízení a na základě předložených důkazů bylo také zkoumáno, zda v tomto řízení, i přes škodlivý účinek dumpingových dovozů, neexistují přesvědčivé důkazy proti zavedení antidumpingových opatření.
Za tímto účelem byly zkoumány všechny různé zájmy jako celek.
(124) Za účelem zjištění, zda je zavedení antidumpingových opatření proti zájmům Společenství či nikoliv, byly vyžádány údaje od všech dotčených stran, včetně domácího výrobního odvětví, dovozců/obchodníků a uživatelů.
2. Zájem výrobního odvětví Společenství
2.1 Životaschopnost výrobního odvětví Společenství
(125) Šetření ukázalo, že celková rentabilita výrobního odvětví Společenství v oblasti výroby všech barvotvorných složek ve stejném závodě, ve kterém se vyrábějí černé barvotvorné složky, byla v posuzovaném období pozitivní.
Nepříznivou situaci výrobního odvětví Společenství v obchodě s černými barvotvornými složkami je proto možné přisoudit nekalým obchodním praktikám japonských vyvážejících výrobců, které výrobní odvětví Společenství poškodily.
(126) Na základě vývoje vysledovaného v posuzovaném období se očekává, že trh Společenství s černými barvotvornými složkami by mohl v následujících letech nadále růst.
Ačkoliv se výroba samoprůpisového papíru pravděpodobně sníží, bude toto snížení kompenzováno zvýšením výroby termografického papíru.
V tomto ohledu investice výrobního odvětví Společenství do této oblasti v posuzovaném období a trvalé úsilí ve výzkumu a vývoji (nárůst o 44 % v posuzovaném období) nasvědčují, že výrobní odvětví Společenství nechce tento trh opustit a že v případě znovunastolení rovných podmínek na trhu by mohlo mít z očekávaného růstu na tomto trhu zisk.
(127) Konečně je třeba konstatovat, že výrobní odvětví Společenství značně zvýšilo svou výkonnost.
Podstatný pokrok byl dosažen ve formě zkrácení výrobního cyklu a zvýšení výnosů z jednoho výrobního cyklu, čímž došlo ke snížení nákladů.
2.2 Pravděpodobný účinek přijatých opatření
(128) Zavedení antidumpingových opatření může mít obecně za následek zvýšení objemu výrobků výrobního odvětví Společenství prodávaných na trhu Společenství a/nebo zvýšení úrovně cen dosahovaných v tomto odvětví.
(129) Pokud jde o zvýšení cen na trhu Společenství je pravděpodobné, že přijetí antidumpingových opatření u dotyčného výrobku bude mít dopad na výši jeho cen a následně i na cenovou hladinu ve Společenství.
(130) Jelikož nejvážnějším poškozujícím faktorem bylo snížení cen a následné finanční ztráty, lze očekávat, že přijatá opatření přinesou výrobnímu odvětví Společenství zvýšení úrovně jeho cen.
(131) Přijatá opatření budou mít také pravděpodobně za následek mírné zvýšení objemu prodeje.
V tomto ohledu umožní zvýšení objemu prodeje, a tím i zvýšení výroby, ve Společenství snížit jednotkové náklady a zlepšit rentabilitu ve výrobním odvětví Společenství.
(132) Z toho lze tedy vyvodit závěr, že přijetí antidumpingových opatření umožní výrobnímu odvětví Společenství zvýšit jak ceny, tak objem prodeje, a tím zlepšit jeho celkovou finanční situaci.
2.3 Pravděpodobný dopad nepřijetí opatření na výrobní odvětví Společenství
(133) Pokud by nebyla antidumpingová opatření přijata, bude nepříznivý vývoj cen, ziskovosti a podílu na trhu pokračovat nebo se případně ještě zhorší.
(134) Pokud se cenová hladina ve Společenství nezvýší, nelze vzhledem k opatřením, která již byla ke zvýšení výkonnosti učiněna, očekávat, že by se rentabilita výrobního odvětví Společenství zvýšila racionalizací.
Navíc současný stav finančních ztrát neumožňuje další provozuschopnost tohoto odvětví.
Pokud by tedy zůstala cenová úroveň stejná nebo by dokonce ještě klesla, lze očekávat, že by bylo výrobní odvětví Společenství nakonec nuceno se z tohoto trhu stáhnout, čímž by došlo ke ztrátám investic, know-how a pracovních míst. Počet dodavatelů na trhu Společenství by se tak podstatně snížil, což by mělo nepříznivý dopad na konkurenci ve Společenství.
Pokud by výrobní odvětví Společenství tento trh opustilo, je velmi nepravděpodobné, že by se v budoucnu znovu vrátilo.
Jednak by výrobní odvětví Společenství ztratilo důvěryhodnost u svých zákazníků, se kterými úzce spolupracuje na výzkumu a vývoji. Dále je třeba pro uvedení nového výrobního zařízení do provozu počítat s obdobím minimálně dvou až tří let a dalším rokem pro dosažení potřebné stability výrobního cyklu.
V neposlední řadě by došlo i ke ztrátě pracovních sil a poznatků z výzkumu a vývoje, které byly za tu dobu získány a dosaženy.
2.4 Závěr
(135) Vzhledem ke shora uvedeným důvodům se dospělo k závěru, že antidumpingová opatření přinesou výrobnímu odvětví Společenství užitek ve formě zvýšení cen a určitého zvýšení objemu jeho prodeje a výroby, a tím zlepšení jeho finanční situace.
Na druhé straně by nepřijetí takových opatření mohlo mít ve střednědobém horizontu za následek stažení výrobního odvětví Společenství z tohoto trhu.
3. Zájem dovozců/obchodníků
(136) Tři ze čtyř dotčených dovozců/obchodníků představujících asi 60 % celkového objemu dovozů dotyčného výrobku, dotazník Společenství nevyplnili, poskytli však obecné údaje.
(137) Jeden z nich argumentoval tím, že zavedení antidumpingového cla by mohlo mít za následek eliminaci dotyčného výrobku na trhu Společenství. Neuvedl však nic, co by jeho tvrzení potvrzovalo, ani nic, co by mělo dopad na jeho obchodní aktivity.
(138) Zde je třeba poukázat na to, že ačkoliv má výrobní odvětví Společenství dostatek volných kapacit, k pokrytí celkových potřeb na trhu Společenství to nestačí.
K pokrytí této poptávky je nezbytný dovoz.
Z tohoto důvodu by výsledkem přijatých opatření nemělo být úplné vytlačení dotyčného výrobku z trhu Společenství, nýbrž spíše to, že tyto dovozy budou uskutečňovány za spravedlivé ceny.
(139) Na základě údajů poskytnutých jediným spolupracujícím dovozcem/obchodníkem bylo zjištěno, že dovozci/obchodníci obchodují také s jinými výrobky než jsou černé barvotvorné složky, na které připadá [8 až 12 %] [11] celkového objemu obchodů.
Jelikož by se antidumpingová opatření měla projevit ve výrobním odvětví Společenství hlavně zvýšením cen a určitým zvýšením objemu prodeje, je nepravděpodobné, že by mohla mít nepříznivý dopad na snížení objemu prodeje u dovozců/obchodníků.
(140) Závěrem je nepravděpodobné, že zavedení antidumpingových opatření na dovozy černých barvotvorných složek, původem z Japonska, významně ovlivní hospodářskou situaci dovozců/obchodníků.
4. Zájem uživatelů
4.1 Předběžné poznámky ke struktuře průmyslového odvětví uživatelů
(141) Černé barvotvorné složky se používají k nanášení na papír při výrobě samoprůpisového a termografického papíru.
Černé barvotvorné složky se na základě dané "receptury" mísí s jinými chemikáliemi a tato směs se potom použije k potažení základového papíru.
(142) Podle dostupných údajů existuje ve Společenství 15 uživatelů, kteří jsou výrobci samoprůpisového a/nebo termografického papíru, z nichž 8 při tomto řízení spolupracovalo.
Dva z těchto uživatelů vyrábějí oba typy papíru, tři se zabývají pouze výrobou samoprůpisového papíru a tři pouze termografického papíru.
Co do velikosti nejsou firmy zabývající se potahováním papíru stejné. Jedná se o velké a středně velké podniky.
Navíc existují firmy, které vyrábějí pouze potahovaný papír, ale i firmy, které vyrábějí i jiný (nepotahovaný papír).
Konečně je třeba podotknout, že většina firem vyrábí samotný základový papír, zatímco jeden spolupracující uživatel nakupuje tento základový papír, který potom potahuje.
(143) Asi 40 % celkové spotřeby černých barvotvorných složek ve Společenství se používá k potahování při výrobě samoprůpisového papíru.
Výroba tohoto typu papíru ve Společenství představovala v roce 1998 asi 1000000 tun.
(144) V tomto odvětví vyvíjí činnost pět spolupracujících uživatelů.
Nejdůležitější výrobce představuje více než 30 % výroby Společenství.
Druhá a třetí největší firma dohromady dosahují 25 % výroby Společenství a dvě další společnosti představují každá asi 10 % výroby Společenství.
(145) Podíl dovozů samoprůpisového papíru je velmi nízký (1 % až 2 %).
Obchod samoprůpisovým papírem je podle získaných údajů na ústupu, a to vlivem zavádění nových technologií, jako je elektronická pošta, inkoustové a laserové tiskárny, jejichž použitím se minimalizuje spotřeba formulářů s více kopiemi, na které se samoprůpisový papír nejvíce používá.
(146) Asi 60 % celkové spotřeby černých barvotvorných složek ve Společenství se používá k potahování při výrobě termografického papíru.
Výroba tohoto typu papíru ve Společenství činila v OŠ asi 200000 tun.
(147) V tomto odvětví vyvíjí činnost pět spolupracujících uživatelů.
Podíl na trhu největšího z nich představuje [35 % až 45 %] [12].
Druhá a třetí největší firma tvoří asi jednu třetinu podílu té největší a zbytek trhu má rozděleno dalších přibližně 5 firem.
(148) Podíl dovozů je velmi nízký, tj. necelých 7 %.
Toto odvětví vykazuje dle získaných údajů 4 až 5 % meziroční nárůst důsledkem používání termografického papíru k výrobě jízdenek a štítků.
4.2 Údaje spolupracujících stran
(149) Spolupracující firmy mají obrat cca 2000 miliónů EUR, z čehož polovinu tvoří potahovaný papír.
V OŠ zaměstnávaly tyto firmy asi 10000 pracovníků.
(150) Pokud jde o rentabilitu, byla v OŠ průměrná vážená rentabilita výrobců termografického papíru v rozmezí [5 % až 7 %] [13], zatímco vážená průměrná rentabilita výrobců samoprůpisového papíru v OŠ se pohybovala mezi [0,5 až 2 %].
(151) Uživatelé dále uvedli, že v OŠ představoval jejich nákup od dovozců/obchodníků 77 % celkového objemu dovozů dotyčného výrobku.
Současně nakoupili asi 72 % černých barvotvorných složek vyrobených ve výrobním odvětví Společenství.
(152) Šetření ukázalo, že černé barvotvorné složky představují průměrně 1,1 % celkových nákladů na výrobu samoprůpisového papíru.
U výrobců termografického papíru potom představují tyto složky 7,9 % celkových výrobních nákladů.
U uživatelů celkově dosahuje vážený průměr 4,2 %.
4.3 Vliv antidumpingových opatření na náklady
(153) Vzhledem ke shora uvedenému by antidumpingové clo v uvažované výši mělo za následek maximální zvýšení výrobních nákladů u výrobců samoprůpisového papíru o 0,21 %. Pro výrobce termografického papíru by maximální nárůst výrobních nákladů představoval 1,49 %.
(154) Toto by však byl pouze hypotetický maximální účinek přijatých opatření, pokud by dopadl na uživatele v plném rozsahu.
Při této hypotéze však není zohledněn fakt, že uživatelé mají značnou kupní sílu, že existují alternativní zdroje dodávek (Spojené státy americké), pro která tato opatření neplatí, a že ačkoliv se určité zvýšení cen očekává, je nepravděpodobné, že by bylo ve stejné výši jako navrhované clo, neboť výrobní odvětví Společenství by mělo také mít užitek z mírného zvýšení objemu svého prodeje.
4.4 Argumenty uživatelů k zavedení antidumpingových opatření
a) Únosnost zvýšení nákladů černých barvotvorných složek
(155) Někteří uživatelé namítli, že vzhledem k tvrdé konkurenci mezi výrobci papíru a současné úrovni cen jejich hotových výrobků nelze již ceny černých barvotvorných složek zvyšovat.
(156) Šetření ukázalo, že černé barvotvorné složky tvoří pouze malou část celkových výrobních nákladů výrobců papíru. Nejdůležitějším faktorem ovlivňujícím náklady výrobců papíru jsou ceny papíroviny, které představují 50 a více procent výrobních nákladů potahovaného papíru, a které velmi kolísají.
Měsíční vývoj cen papíroviny v období mezi rokem 1996 a koncem OŠ ukazuje, že ceny papíroviny kolísaly měsíčně až o 28 %.
(157) Vzhledem k tomu, že papírovina představuje 50 nebo více procent nákladů na výrobu potahovaného papíru, má kolísání cen papíroviny velký dopad na celkové náklady výroby jak samoprůpisového, tak termografického papíru.
(158) V tomto ohledu údaje poskytnuté spolupracujícími uživateli ukazují, že pohyb cen hlavní suroviny se odráží v cenách potahovaného papíru.
Získané údaje ukázaly, že kolísání cen až o 12 % může mít velký dopad i na spotřebitele.
(159) Byl proto učiněn závěr, že mírné zvýšení cen, ke kterému může zavedením navrhovaných opatření dojít, jen velmi nepravděpodobně ohrozí ekonomické aktivity dotčených uživatelů.
b) Omezení zdrojů nákupu
(160) Jeden z uživatelů namítl, že zavedení antidumpingového cla omezí zdroje nákupu, které uživatelé Společenství mají, a tím eliminuje nebo sníží konkurenci ve Společenství.
(161) Šetření ukázalo, že nejpravděpodobnější účinek zavedení antidumpingových opatření bude spíše mírné zvýšení úrovně cen černých barvotvorných složek ve Společenství než úplné vytlačení japonských dovozů z trhu Společenství, a to zejména proto, že výrobní odvětví Společenství nebude schopno celou potřebu trhu Společenství v této oblasti pokrýt.
Navíc alternativním zdrojem dodávek těchto výrobků je kromě výrobního odvětví Společenství a Japonska i USA.
(162) Dospělo se tedy k závěru, že zavedení antidumpingových opatření nebude mít pravděpodobně pro uživatele ve Společenství za následek snížení dostupných zdrojů nákupu.
Naproti tomu by nezavedení antidumpingových opatření mohlo ve střednědobém horizontu vést k likvidaci jediného výrobce černých barvotvorných složek ve Společenství, a to zejména z důvodu značných ztrát způsobených dumpingovým dovozem dotyčného výrobku, čímž by došlo ke snížení zdrojů nákupu tohoto zboží ve Společenství.
a) Ztráta konkurenceschopnosti vývozů ze Společenství
(163) Jeden uživatel namítl, že zavedení antidumpingového cla ohrozí jeho vývozy ze Společenství, neboť bude muset oproti konkurenci mimo Společenství čelit zvýšení nákladů.
(164) Jednak bylo zjištěno, že díky tvrdé konkurenci na trhu Společenství jsou ceny černých barvotvorných složek ve Společenství podstatně nižší než v jiných důležitých zemích, kde se papír vyrábí, tj. ve Spojených státech amerických a Japonsku.
Výrobci samoprůpisového a termografického papíru mimo Společenství nakupují černé barvotvorné složky za ceny až o 20 % vyšší než za ně platí uživatelé ve Společenství.
Za druhé je třeba podotknout, že antidumpingové clo se buď na dotyčný výrobek v rámci režimu jejich dalšího zpracování neuvaluje nebo se vrací, pokud se dotyčný výrobek jako takový nebo jako součást dále zušlechtěného výrobku opět vyveze.
(165) Vzhledem ke shora uvedenému by zavedení antidumpingového cla nemělo nepříznivě ovlivnit konkurenceschopnost uživatelů Společenství na vývozních trzích.
5. Důsledky pro konkurenci na trhu Společenství
(166) Podle čl. 21 odst. 1 základního nařízení byla zvláštní pozornost věnována potřebě eliminace nepříznivých účinků dumpingových dovozů a obnovení obvyklé konkurence ve Společenství.
(167) Ze struktury světového trhu s černými barvotvornými složkami je zřejmé, že ve světě jsou tři největší oblasti, ve kterých se toto zboží vyrábí: Evropské společenství, kde jediným výrobcem je Ciba; Japonsko, kde jsou známi čtyři výrobci černých barvotvorných složek; a Spojené státy Americké, kde jsou známy tři výrobci tohoto výrobku (dva z nich jsou sesterské společnosti hlavních dvou japonských vyvážejících výrobců a jeden je nezávislý výrobce).
(168) Ciba vyrábí v rámci Společenství jak černé, tak barevné barvotvorné složky.
V OŠ představoval její podíl na trhu 36,5 %, zatímco dovozy dotyčného výrobku činily 43,4 % a podíl dovozů ze Spojených států amerických 20,1 %.
Odhaduje se však, že 15 % dovozů pocházejících ze Spojených států amerických připadá na zboží vyrobené americkými sesterskými společnostmi dvou hlavních japonských vyvážejících výrobců.
Evropské společenství, které představuje největší světový trh černých barvotvorných složek (připadá na něj 38 % celkové odhadované spotřeby černých barvotvorných složek), vykazuje velký podíl dovozů (cca 64 % celkové spotřeby).
(169) Dva výrobci v Japonsku, kteří jsou hlavními vývozci zboží na trh Společenství, představují více než 70 % výrobní kapacity.
Trh černých barvotvorných složek v Japonsku je pro vývoz ze Společenství uzavřen, neboť na výrobu samoprůpisového papíru se nepoužívají černé barvotvorné složky, nýbrž barevné, a ODB-2 nelze ze Společenství kvůli patentovým omezením vyvážet.
Z těchto důvodů se do Japonska černé barvotvorné složky nedovážejí.
(170) Sesterské společnosti dvou hlavních japonských výrobců ve Spojených státech amerických mají s více než 50 % největší výrobní kapacitu.
Pro americký trh je charakteristické vysoké clo na dovozy černých barvotvorných složek (11,6 %).
Navíc ve Spojených státech amerických je díky akvizici jednoho místního výrobce sesterská firma japonského výrobce vázána dlouhodobou smlouvou o dodávkách s největším americkým uživatelem, jehož podíl na trhu s černými barvotvornými složkami ve Spojených státech amerických představuje 40 až 50 %.
Vzhledem k uvedeným důvodům činí dovoz tohoto zboží do Spojených států amerických pouze 17 %.
(171) Společenství je proto trhem s největším podílem dovozů a nejnižšími cenami na světě.
Podle údajů předaných dotčenými stranami byly v OŠ ceny ve Spojených státech amerických a v Japonsku o více než 20 % vyšší než ve Společenství.
(172) Pokud jde o situaci na trhu Společenství šetření ukázalo, že jako důsledek dumpingových dovozů dotyčného výrobku ztratilo výrobní odvětví Společenství v posuzovaném období značný podíl na trhu a utrpělo stále rostoucí finanční ztráty.
Ztráta podílu na trhu byla způsobena zejména nekalými praktikami při obchodu s dotyčným výrobkem.
S ohledem na podíl japonských vyvážejících výrobců na trhu Společenství, ať již jde o vývozy z Japonska či ze Spojených států amerických, je celá situace ještě mnohem vážnější.
(173) Přijetí antidumpingových opatření by mělo zajistit setrvání výrobního odvětví Společenství na tomto trhu a zvýšení konkurence.
Na druhé straně nelze vzhledem k omezené výrobní kapacitě výrobního odvětví Společenství a kupní síle uživatelů očekávat, že zavedená antidumpingová opatření trh Společenství pro dovozy dotyčného výrobku uzavřou.
(174) Je pravděpodobné, že bez zavedení antidumpingových opatření by bylo výrobní odvětví Společenství nuceno tento trhu opustit, což by mělo za následek oslabení konkurence ve Společenství.
Jak již bylo zmíněno ve 134. bodu odůvodnění, kdyby tento případ nastal, není vzhledem k vysokým nákladům, které jsou s tím spojené, pravděpodobné, že by se výrobní odvětví Společenství v budoucnu na tento trh vrátilo.
(175) Z toho lze tedy vyvodit závěr, že zavedením antidumpingových opatření dojde ke znovunastolení stejných podmínek konkurence pro všechny účastníky trhu.
6. Závěr k zájmům Společenství
(176) Šetření ukázalo, že zavedení antidumpingového cla zlepší situaci výrobního odvětví Společenství zejména zvýšením cen a obnovením jeho rentability.
Pokud by tato opatření nebyla zavedena, bylo by výrobní odvětví Společenství vzhledem ke svým finančním ztrátám nuceno své aktivity v této oblasti ve střednědobém horizontu ukončit.
(177) Vzhledem k omezenému podílu černých barvotvorných složek na obchodních aktivitách dovozců/obchodníků je nepravděpodobné, že by zavedení cla mohlo jejich situaci výrazně nepříznivě ovlivnit.
(178) Vzhledem k tomu, že černé barvotvorné složky představují pouze malou část nákladů uživatelů, že se kolísání cen surovin odráží v cenách papírových výrobků a že existují alternativními zdroje dodávek tohoto zboží, např. z USA, bude mít zavedení antidumpingového cla u dotyčného výrobku pravděpodobně jen okrajový dopad na situaci uživatelů.
Zavedení antidumpingových opatření by mělo rovněž díky znovunastolení rovných podmínek posílit konkurenci na trhu Společenství s černými barvotvornými složkami.
(179) Vzhledem ke shora uvedeným důvodům došla Komise k závěru, že z hlediska zájmů Společenství neexistují za těchto okolností žádné přesvědčivé důvody proti zavedení antidumpingových opatření,
H. ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
(180) Při stanovení konečného cla bylo posouzeno zjištěné dumpingové rozpětí a výše cla potřebná k odstranění újmy, které výrobnímu odvětví Společenství vznikly.
1. Úroveň odstranění újmy
(181) Výše cla potřebná k odstranění poškozujících účinků dumpingových dovozů by měla výrobnímu odvětví Společenství umožnit pokrýt výrobní náklady a dosáhnout přiměřený zisk z prodeje.
V tomto ohledu bylo zjištěno, že vzhledem k rentabilitě, kterou by výrobní odvětví Společenství mohlo dosáhnout, kdyby nebylo vlivem dumpingových dovozů poškozeno, lze za přiměřenou míru zisku z obratu považovat 7 %.
Při stanovení této míry se vycházelo z veřejně přístupné zprávy jedné nezávislé strany, ve které byla uvedena rentabilita celé řady evropských firem podnikajících v chemickém průmyslu.
(182) Firma Yamamoto namítla, že údaje předané skupinou Mitsui jsou k individuálnímu posouzení míry újmy dostačující.
Údaje od skupiny Mitsui zahrnovaly obecné informace o firmách patřících do této skupiny, údaje o jejich nákupních cenách a dalším prodeji na trhu Společenství.
Podle firmy Yamamoto to bylo pro stanovení příslušné vývozní ceny a příslušné míry poškození dostačující s ohledem na to, že veškerý její prodej ve Společenství zajišťovala skupina Mitsui. Podle čl.
18 odst. 4 základního nařízení byly Yamamoto a shora zmíněné firmy řádně uvědomeny o tom, že předané údaje byly nedostačující, a měly příležitost podat další vysvětlení.
Yamamoto a skupina Mitsui (Japonsko) poskytly dodatečné informace k odpovědím skupiny Mitsui a stanovisko objasňující vztah mezi Yamamoto a Mitsui & Co. Ltd (dále jen Mitsui (Japonsko)) a roli Mitsui (Japonsko) jako jediného vývozce výrobků Yamamoto.
Yamamoto však odmítla zodpovědět hlavní část dotazníků týkající se organizační struktury vyvážejícího výrobce, jeho výroby, vývozu do Společenství, domácího odbytu a výrobních nákladů.
(183) Vzhledem k neochotě výrobce spolupracovat nebylo možné v tomto ohledu provést individuální posouzení.
Bylo sice možné ověřit, zda firmy patřící do skupiny Mitsui uvedly úplné a správné údaje o prodeji černých barvotvorných složek na trhu Společenství, avšak na základě chybějících údajů o výrobě, organizační struktuře a prodeji nebylo možné určit, zda prodej uvedený skupinou Mitsui představuje veškerý odbyt firmy Yamamoto ve Společenství.
Černé barvotvorné složky vyráběné firmou Yamamoto v Japonsku mohly jít do Společenství jinými cestami přímo nebo prostřednictvím napojených stran.
Yamamoto mohla při vývozu japonských černých barvotvorných složek do Společenství spolupracovat i s jinými výrobci a/nebo obchodníky, takže by bylo nutné určit jednotnou vývozní ceny a individuální míru újmy skupiny.
Nedostatek údajů nutných k individuálnímu posouzení se tak vztahuje nejen na dumpingové rozpětí, ale i na míru újmy.
(184) Yamamoto je proto pro účely tohoto antidumpingového řízení považováno za nespolupracujícího vyvážejícího výrobce, takže u ní nebylo možné stanovit individuální míru újmy.
(185) Podle toho byla míra újmy zjištěna na základě porovnání výrobních nákladů ODB-1 a ODB-2 a přiměřené míry zisku u každého typu těchto černých barvotvorných složek vyráběných v průmyslu Společenství s prodejními cenami obdobných typů dotyčného výrobku na úrovni uživatelů.
Míra újmy, tj. rozdíl vyjádřený jako procento CIF hodnoty zmíněných dovozů, činila v průměru 18,9 %.
2. Forma a výše konečného antidumpingového cla
(186) Jelikož byla míra újmy shledána nižší než dumpingové rozpětí, mělo by v souladu s čl. 9 odst. 4 základního nařízení konečné uložené clo odpovídat stanovené míře újmy.
(187) Na základě zjištěného dumpingu a vzniklé újmy by mělo být na dovozy černých barvotvorných složek pocházejících z Japonska uloženo konečné valorické clo ve výši 18,9 %,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo z dovozu černých barvotvorných složek kódu KN ex29322980 (kód TARIC: viz příloha) pocházejících z Japonska.
2. Pro účely tohoto řízení se pod pojmem černá barvotvorná složka rozumí chemická barvotvorná složka, která po nanesení na papír při výrobě samoprůpisového nebo termografického papíru díky svým vlastnostem vytváří černý obraz, aniž by byla míchána s jinými barvotvornými složkami, a která má následující fluoranovou strukturu:
+++++ TIFF +++++
R1 a R2 mohou být stejné nebo různé substituované nebo nesubstituované alkylové nebo arylové skupiny.
Mohou rovněž tvořit část cyklického systému.
R3 musí být vodík, nebo substituované či nesubstituované alkylové, arylové, alkoxyové skupiny nebo halogeny.
U R3 se typicky jedná o metylovou nebo chlórovou skupinu.
R4 musí být vybrána ze substituovaných nebo nesubstituovaných monoarylaminových skupin.
Pokud je R3 vodík, musí být R4 substituovaná monoaryloaminová skupina.
R1, R2 a R4 nemusí být vodík.
R5 je vodík nebo halogen, typicky však vodík.
Seznam známých černých barvotvorných složek je uveden v příloze.
3. Na výrobek uvedený v odstavci 1 se použije antidumpingové clo ve výši 18,9 % z čisté ceny franko hranice Společenství před proclením.
4. Pokud není uvedeno jinak, použijí se platná ustanovení týkající se cel.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 2266/2000
ze dne 12. října 2000,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 3600/92, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro první etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2000/50/ES [2], a zejména na čl. 8 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 ze dne 11. prosince 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro první etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [3], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1972/1999 [4], stanovilo pravidla pro přezkoumání 90 účinných látek, které byly dva roky po oznámení směrnice 91/414/EHS na trhu a jejichž přezkoumání bylo považováno za hlavní prioritu. Posouzení organizuje Komise v koordinovaném programu spolupráce, který byl stanoven v uvedeném nařízení a v jehož rámci členské státy provádějí určité úkoly, které napomáhají vědeckému a technickému posouzení a které jsou základem regulativních rozhodnutí přijatých na úrovni Společenství.
(2) Nařízením Komise (ES) č. 451/2000 ze dne 28. února 2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro druhou a třetí etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS [5], byla stanovena prováděcí pravidla pro druhou a třetí etapu pracovního programu.
(3) Zkušenost ukázala, že rozhodnutí o zařazení účinné látky do přílohy I směrnice může být přijato pouze tehdy, jestliže oznamovatel prokázal, že pro omezený rozsah doporučených použití a pro jeden nebo více přípravků lze splnit požadavky směrnice, uvedené v článku 5.
Pro doporučená použití musí tedy být předloženy všechny informace ke každému bodu přílohy II a přílohy III směrnice.
(4) Dosud byly pro většinu zkoumaných účinných látek předloženy nedostatečné informace.
Aby Komise mohla co nejdříve dokončit pracovní program u těchto 90 účinných látek, měla by být stanovena lhůta, ve které musí oznamovatelé doplnit soubory údajů, přičemž musí přihlédnout k požadavkům na údaje, které byly podrobně stanoveny od července 1993 do října 1996.
(5) K urychlení hodnocení a rozhodování by mělo být rozhodnutí o zařazení do přílohy I přijato na základě předložených údajů a neměla by být poskytnuta možnost dalšího odložení rozhodnutí.
Aniž jsou dotčena ustanovení článku 7 směrnice, předložení nových studií by mělo být povoleno pouze tehdy, pokud členský stát zpravodaj požádá se souhlasem Komise oznamovatele, aby předložili další údaje nezbytné pro objasnění dokumentace.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 3600/92 se mění takto:
1. V čl. 6 odst. 2 se na konci písmene b) doplňuje nová věta, která zní:
"oznamovatel musí prokázat, že na základě předložených informací o jednom nebo více přípravcích a o omezeném rozsahu typických použití lze splnit kritéria podle článku 5 uvedené směrnice;"
2. V čl. 7 odst. 4 se na konci první odrážky doplňuje následující text:
"touto lhůtou bude 25. květen 2002, pokud Komise nestanoví pro určitou účinnou látku kratší lhůtu; výjimkou jsou výsledky dlouhodobých studií, které byly v průběhu hodnocení dokumentace shledány členským státem zpravodajem a Komisí nezbytnými a u nichž se neočekává, že budou zcela ukončeny do stanovené lhůty, přičemž předložené informace potvrzují, že takové studie byly zadány a jejich výsledky budou předloženy nejpozději do 25. května 2003.
Ve výjimečných případech, kdy členský stát zpravodaj a Komise nebyly schopny stanovit takové studie do 25. května 2001, může být stanovena alternativní lhůta pro dokončení takových studií, a to za předpokladu, že oznamovatel členskému státu zpravodaji prokáže, že tyto studie byly zadány do tří měsíců od vznesení požadavku na jejich provedení, a do 25. května 2002 předloží protokol a zprávu o průběhu studie."
3. V čl. 7 odst. 4 se doplňuje text, který zní: "Aniž je dotčen článek 7 směrnice, předložení nových studií se nepřipouští. Členský stát zpravodaj může se souhlasem Komise požádat oznamovatele, aby předložili další údaje nezbytné pro upřesnění dokumentace.
Členský stát zpravodaj neprodleně informuje Komisi o tom, pro které účinné látky nebyly výsledky nebo informace podle první odrážky předloženy ve stanovené lhůtě. Komise rozhodne podle čl.
8 odst. 2 posledního pododstavce směrnice nezařadit takové účinné látky do přílohy I směrnice a uvede důvody pro nezařazení.
Členské státy odejmou do 25. července 2003 povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tyto účinné látky."
4. V čl. 8 odst. 1 se písmeno c) nahrazuje tímto:
"sdělit Komisi co nejdříve, nejpozději však do šesti měsíců od obdržení všech požadovaných informací, své hodnocení dokumentace jako dodatek ke zprávě o hodnocení, kterou již Komisi předložil.
Zpráva bude předložena ve formátu doporučeném Komisí v rámci Stálého rostlinolékařského výboru a bude zahrnovat doporučení,
- zda zařadit účinnou látku do přílohy I směrnice, přičemž uvede podmínky pro zařazení,
- nebo zda nezařadit účinnou látku do přílohy I směrnice, přičemž uvede podmínky pro nezařazení."
5. V čl. 8 se odstavec 3 nahrazuje tímto: "Po obdržení souhrnu a zprávy podle odstavce 1 je Komise předloží výboru k posouzení.
Před předložením dokumentace a zprávy výboru rozešle Komise zprávu členského státu zpravodaje pro informaci ostatním členským státům a může zorganizovat konzultaci s odborníky z jednoho nebo více členských států.
Komise může vést s některými nebo se všemi oznamovateli účinných látek konzultace o zprávě nebo o částech zprávy o příslušné účinné látce.
Členský stát zpravodaj poskytne během těchto konzultací nezbytnou technickou a vědeckou pomoc.
Aniž je dotčen článek 7 směrnice, předložení nových studií se nepřipouští.
Členský stát může po poradě s Komisí požádat oznamovatele, aby předložili další údaje nezbytné k objasnění dokumentace.
Po posouzení, aniž je dotčen jakýkoliv návrh, který může Komise podat podle čl. 7 odst. 3 za účelem změny přílohy směrnice 79/117/EHS, předloží Komise výboru:
a) návrh směrnice, kterou se zařadí účinná látky do přílohy I směrnice, přičemž podle potřeby stanoví podmínky tohoto zařazení, včetně lhůty pro zařazení, nebo
b) návrh rozhodnutí určeného členským státům zrušit povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících účinnou látku podle čl. 8 odst. 2 směrnice čtvrtého pododstavce, jímž se tato účinná látka nezařadí do přílohy I směrnice, přičemž uvede podmínky pro nezařazení."
6. V čl. 8 se zrušuje odstavec 4.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. listopadu 2000.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 2287/2000
ze dne 13. října 2000,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 3846/87, kterým se zavádí nomenklatura zemědělských produktů pro vývozní náhrady, a nařízení (ES) č. 174/1999, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 804/68, pokud jde o vývozní licence a vývozní náhrady pro mléko a mléčné výrobky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1670/2000 [2], a zejména na čl. 31 odst. 14 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 3846/87 [3] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1000/2000 [4] zavádí na základě kombinované nomenklatury nomenklaturu zemědělských produktů pro vývozní náhrady.
(2) Nomenklatura náhrad v současné době stanoví pouze minimální obsah tuku.
Vzhledem k tomu, že Komise pro Codex Alimentarius přijala na svém zasedání ve dnech 28. června až 3. července 1999 minimální obsah mléčných bílkovin u některých mléčných výrobků, který bude v mezinárodním obchodě obecně uznáván a používán, je vhodné v případě dotyčných produktů uvedenou nomenklaturu pozměnit vložením téhož minimálního obsahu bílkovin a maximálního obsahu vody.
(3) V zájmu zjednodušení je třeba zrušit kódy těch produktů, pro které se náhrady již neposkytují a pro které nebyly nejméně od července 1995 podány žádosti o licenci.
Kromě toho je nezbytné zrušit náhradu poskytovanou pro sušené odstředěné mléko obsažené v některých krmných směsích, jakož i příslušné kódy, protože tyto produkty, pokud obsahují sušené odstředěné mléko, mají nárok na získání podpory.
174/1999 [5] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1961/2000 [6] stanoví v příloze II skupiny produktů, u nichž je za určitých podmínek poskytována náhrada pro produkt jiný než produkt, pro který byla náhrada stanovena předem.
Tuto přílohu je třeba upravit, aby odpovídala navrhovaným změnám.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V příloze I nařízení (EHS) č. 3846/87 se oddíl 9 mění takto:
1. údaje týkající se kódů KN 0401 až 0405 se nahrazují údaji uvedenými v příloze tohoto nařízení;
2. údaje týkající se kódu KN 2309 se zrušují;
3. poznámka pod čarou 8 se nahrazuje tímto:
"(8) Pokud u produktů tohoto kódu je obsah mléčných bílkovin (obsah dusíku × 6,38) v tukuprosté mléčné sušině nižší než 34 %, neposkytuje se žádná náhrada.
Pokud u sušených produktů tohoto kódu je obsah vody vyšší než 5 % hmotnostních, neposkytuje se žádná náhrada.";
4. poznámky pod čarou 2 a 9 se zrušují.
Článek 2
Příloha II nařízení (ES) č. 174/1999 se nahrazuje přílohou II tohoto nařízení.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2294/2000
ze dne 16. října 2000,
kterým se stanoví odchylka od čl. 31 odst. 10 nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky, pokud jde o důkaz o dodání na místo určení v případě rozlišených náhrad, a kterým se stanoví prováděcí pravidla týkající se nejnižší sazby vývozní náhrady pro některé mléčné výrobky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1670/2000 [2], a zejména na čl. 31 odst. 10 a 14 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Čl. 31 odst. 10 třetí odrážka nařízení (ES) č. 1255/1999 stanoví, že v případě rozlišené náhrady se náhrada vyplatí po předložení důkazu, že výrobky dosáhly místa určení uvedeného v licenci nebo jiného místa určení, pro které byla náhrada stanovena. Mohou však být stanoveny odchylky od tohoto pravidla, pokud budou vymezeny podmínky, jež jsou schopny poskytnout stejné záruky.
(2) V případě, že jsou vývozní náhrady rozlišeny podle místa určení, čl. 18 odst. 1 a 2 nařízení Komise (ES) č. 800/1999 ze dne 15. dubna 1999, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1557/2000 [4], stanoví, že část náhrady, která se vypočítá pomocí nejnižší sazby náhrady, se vyplatí na žádost vývozce, jakmile prokáže, že produkt opustil celní území Společenství.
(3) V rámci zvláštních režimů s některými třetími zeměmi může být sazba náhrady uplatňovaná při vývozu některých mléčných výrobků do těchto zemí nižší, v některých případech i podstatně nižší, než běžně uplatňovaná sazby náhrady.
Může dojít k případu, že není stanovena žádná náhrada, takže rovněž není možné stanovit žádnou nejnižší sazba pro náhradu.
(4) Čl. 20a odst. 8 nařízení Komise (ES) č. 174/1999 ze dne 26. ledna 1999, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 804/68, pokudjde o vývozní licence a vývozní náhrady pro mléko a mléčné výrobky [5], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1961/2000 [6], stanoví rozlišení náhrady pro některé druhy sušeného mléka kódu 0402 kombinované nomenklatury určeného k vývozu do Dominikánské republiky.
(5) Zvláštní režim pro vývoz do Dominikánské republiky některých produktů, které mohou využít zvláštnímu zacházení při dovozu do této země, zaručí, že produkty, pro které byla poskytnuta náhrada, určené pro jiná místa určení nebo pro stejná místa určení, ale mimo působnost zvláštního režimu, nemohou být dovezeny do Dominikánské republiky v rámci zvláštního režimu stanoveném v memorandu o porozumění mezi Evropským společenstvím a Dominikánskou republikou.
(6) Při použití ustanovení uvedených v nařízení (ES) č. 1255/1999 a nařízení (ES) č.
800/1999 je proto vhodné zohlednit tento zvláštní režim, aby vývozcům nevznikaly při obchodování se třetími zeměmi zbytečné náklady. Proto se při stanovení nejnižší sazby náhrady nezohledňují sazby stanovené za příslušných podmínek a pro příslušné místo určení.
(7) Celní kvóta pro Dominikánskou republiku se použije ode dne 1. července 2000.
Je proto vhodné umožnit hospodářským subjektům, aby využily této odchylky od stejného data.
(8) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídicího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Odchylně od čl. 31 odst. 10 třetí odrážky nařízení (ES) č. 1255/1999 a aniž je dotčen čl. 20a odst. 14 nařízení (ES) č. 174/1999 není požadován důkaz o dodání na místo určení pro produkty podle čl. 20 odst. 3 a 11 písm. a) nařízení (ES) č. 174/1999.
Článek 2
Zvláštní náhrada uvedená v čl. 20a odst. 8 nařízení (ES) č. 174/1999, jejíž sazba je nižší než nejnižší sazba stanovená pro ostatní místa určení, není zohledněna při stanovení nejnižší sazby náhrady ve smyslu čl. 18 odst. 2 nařízení (ES) č. 800/1999.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2311/2000
ze dne 18. října 2000,
kterým se stanoví seznam opatření, na která se nevztahuje nařízení Rady (EHS) č. 4045/89, a kterým se zrušuje rozhodnutí 96/284/ES
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 4045/89 ze dne 21. prosince 1989 o kontrole opatření tvořících součást systému financování záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), prováděné členskými státy, a o zrušení směrnice 77/435/EHS [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 3235/94 [2], a zejména na čl. 1 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 1 odst. 4 nařízení (EHS) č. 4045/89 výslovně stanoví, že Komise vypracuje seznam opatření, na která se uvedené nařízení nevztahuje. Do tohoto seznamu je vhodné opatření, u nichž není následná kontrola obchodní dokumentace vhodná z důvodů tkvících v jejich povaze.
(2) Je třeba brát ohled na opatření podle nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 ze dne 17. května 1999 o podpoře prorozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) a o změně a zrušení některých nařízení [3].
(3) Rozhodnutí Komise 96/284/ES ze dne 12. dubna 1996, kterým se stanoví seznam opatření, na která se nevztahuje nařízení Rady (EHS) č. 4045/89 [4], musí být s ohledem na určité změny v právních předpisech Společenství zrušeno.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru fondu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Systém kontrol zřízený nařízením (EHS) č. 4045/89 se nevztahuje na opatření uvedená v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Zrušuje se rozhodnutí 96/284/ES.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dne 1. listopadu 2000.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 2313/2000
ze dne 17. října 2000
o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některých barevných televizních obrazovek pocházejících z Indie a Korejské republiky do Společenství a o konečném výběru uloženého prozatímního cla a o zastavení antidumpingového řízení týkajícího se dovozů z Litvy, Malajsie a Čínské lidové republiky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1], a zejména na článek 9 tohoto nařízení,
s ohledem na návrh Komise předložený po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Prozatímní opatření
(1) Nařízením Komise (ES) č. 837/2000 [2], (dále jen "prozatímní nařízení") byla uložena prozatímní antidumpingová cla na dovoz barevných televizních obrazovek s úhlopříčkou (tj. s aktivní částí obrazovky měřené v přímé linii) nejméně 33 cm, avšak nejvýše 38 cm, s poměrem šířka/výška menším než 1,5 mm a roztečí (tj. rozestupem mezi dvěma čarami stejné barvy ve středu obrazovky) nejméně 0,4 mm, pocházejících z Indie, Malajsie, Čínské lidové republiky (dále jen "Čína") a Korejské republiky (dále jen "Korea"), kódu KN ex85401111 (kód TARIC 8540111194), do Společenství.
(2) Vzhledem k tomu, že dumpingové rozpětí zjištěné v případě Litvy bylo pod prahovou hodnotou 2 %, kterou stanovuje čl. 9 odst. 3 nařízení (ES) č. 384/96 (dále jen "základní nařízení"), nebyla vůči této zemi přijata žádná prozatímní opatření.
2. Následný postup
(3) Po zavedení prozatímních antidumpingových cel strany obdržely informace o skutečnostech a zřetelích, na kterých je prozatímní nařízení založeno.
Některé strany předložily písemné připomínky.
Všechny strany, které o to požádaly, dostaly možnost, aby je Komise vyslechla.
Strany byly informovány o všech zásadních skutečnostech a zřetelích, na jejichž základě vznikl úmysl doporučit uložení konečného antidumpingového cla a konečné vybrání částek – ve výši tohoto cla – zajištěných prostřednictvím prozatímního cla.
Byla jim rovněž poskytnuta lhůta, během níž mohly vznést proti sděleným informacím námitky.
(4) Ústní a písemné připomínky předložené zainteresovanými stranami byly zváženy a tam, kde to bylo vhodné, bylo k nim v rámci konečných zjištění přihlédnuto.
(5) Komise pokračovala ve vyhledávání všech informací, které považovala pro účel konečných zjištění za nutné.
B. DOTYČNÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
(6) Jelikož jediná připomínka přijatá pod toto záhlaví po oznámení prozatímních zjištění se týkala výrobku vyráběného čínským vyvážejícím výrobcem a jelikož se považuje za vhodné zastavit řízení vůči této zemi (viz 85. bod odůvodnění), obsah a závěry 7. až 10. bodu odůvodnění prozatímního nařízení se tímto potvrzují.
C. DUMPING
1. Litva
1.1 Běžná hodnota
(7) Strana předkládající stížnost tvrdí, že náklady na amortizaci a výzkum a vývoj, které vykazuje jediný litevský vyvážející výrobce, jsou příliš nízké.
Tato strana však nepodložila své tvrzení žádnými důkazy.
Vykázané náklady byly nicméně přezkoumány a neukázalo se, že by jejich výše byla nižší, než bylo udáno.
Proto byl důvod uvedený stranou předkládající stížnost zamítnut a zjištění stanovená v 35. bodě odůvodnění prozatímního nařízení se tedy potvrzují.
1.2 Vývozní cena a srovnání
(8) Pod těmito záhlavími nebyly vzneseny žádné připomínky.
Zjištění stanovená v 36. a 37. bodě odůvodnění prozatímního nařízení se tímto potvrzují.
1.3 Dumpingové rozpětí
(9) Dumpingové rozpětí (1,3 %) stanovené v 38. bodě odůvodnění prozatímního nařízení se tímto potvrzuje jako minimální.
2. Malajsie
2.1 Běžná hodnota a vývozní cena
(10) Jelikož nebyly předloženy žádné nové informace, zjištění stanovená v 11. a 13. bodě odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzují.
2.2 Srovnání
(11) Jeden ze dvou vyvážejících malajských výrobců požadoval, aby byla s ohledem na poprodejní náklady provedena úprava běžné hodnoty.
Tento požadavek byl prošetřen a bylo uznáno za vhodné úpravu v tomto smyslu povolit.
Mimoto bylo uznáno, že – pokud jde o srovnání běžné hodnoty s vývozní cenou jednoho vyvážejícího výrobce – je vhodnější používat stejnou metodu (tj. měsíční průměrné směnné kurzy), které bylo již dříve užito v prozatímní etapě pro druhého vyvážejícího výrobce.
(12) S výjimkou toho, co bylo uvedeno výše, potvrzují se zjištění stanovená ve 14. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2.3 Dumpingové rozpětí
(13) V důsledku změn zmíněných v 11. bodě odůvodnění byla s konečnou platností stanovena následující dumpingová rozpětí:
- Samsung Electron Devices (M) SDN.BHD: 0,7 %,
- Chungwha Picture Tubes (M) SDN.BHD: 4,5 %.
(14) Pokud jde o dovoz pocházející z Malajsie, je třeba poznamenat, že dva výše uvedení vyvážející výrobci představují celkový vývoz pocházející z této země.
Pro posouzení toho, zda je dumpingové rozpětí v národním měřítku minimální, byl stanoven národní vážený průměr dumpingového rozpětí.
Bylo zjištěno, že na základě srovnání hmotnosti vývozu Samsumg s hmotností vývozu Chunghwa je toto rozpětí minimální.
Vzhledem k minimálnímu národnímu dumpingovému rozpětí, nízkému dumpingovému rozpětí v případě výrobce Chunghwa a celkovému malému vlivu dovozu z Malajsie byl vyvozen závěr, že šetření má být zastaveno bez přijetí ochranných opatření ohledně dovozu pocházejícího z Malajsie, v souladu s čl. 9 odst.
3. Čína
(15) Po prošetření připomínek vznesených zainteresovanými stranami se potvrdilo, že dumping v případě Číny je značný.
Avšak vzhledem k závěrům obsaženým v 35. bodě odůvodnění, které se týkají minimálního objemu dovozu z Číny, a vzhledem k zastavení řízení vůči Číně (viz 85. bod odůvodnění) se nepovažovalo za nutné stanovit existenci dumpingu.
4. Indie
(16) Připomíná se, že žádný indický vyvážející výrobce při šetření nespolupracoval a zjištění tedy bylo nutné provést na základě dostupných údajů.
4.1 Běžná hodnota
(17) Pod toto záhlaví nebyly přijaty žádné připomínky.
Výpočet běžné hodnoty byl revidován tak, aby odpovídal změnám uvedeným v 11. bodě odůvodnění.
4.2 Vývozní cena a srovnání
(18) Pod tato záhlaví nebyly přijaty žádné připomínky.
Zjištění stanovená v 18. a 19. bodě odůvodnění prozatímního nařízení se proto potvrzují.
4.3 Dumpingové rozpětí
(19) V důsledku změn běžné hodnoty zmíněných v 17. bodě odůvodnění bylo s konečnou platností stanoveno následující dumpingové rozpětí:
- všechny společnosti: 20,5 %.
5. Korea
(20) Připomíná se, že žádný korejský vyvážející výrobce při šetření nespolupracoval a zjištění tedy bylo nutné provést na základě dostupných údajů.
5.1 Běžná hodnota
(21) Pod toto záhlaví nebyly přijaty žádné připomínky.
Výpočet běžné hodnoty byl revidován tak, aby odpovídal změnám uvedeným v 11. bodě odůvodnění.
5.2 Vývozní cena a srovnání
(22) Pod tato záhlaví nebyly přijaty žádné připomínky.
Zjištění stanovená v 23. a 24. bodě odůvodnění prozatímního nařízení se tedy potvrzují.
5.3 Dumpingové rozpětí
(23) V důsledku změn běžné hodnoty uvedených v 21. bodě odůvodnění bylo s konečnou platností stanoveno následující dumpingové rozpětí:
- všechny společnosti: 19,7 %.
D. DEFINICE VÝROBNÍHO ODVĚTVÍ SPOLEČENSTVÍ
(24) Jelikož nebyly přijaty žádné připomínky týkající se výrobního odvětví Společenství, závěry stanovené v 39. a 40. bodě odůvodnění prozatímního nařízení se tímto potvrzují.
E. ÚJMA
1. Spotřeba barevných obrazovek ve Společenství
(25) Po zavedení prozatímních opatření musely být údaje o spotřebě stanovené v prozatímním nařízení pozměněny tak, aby se zajistilo zejména to, že v nich budou zahrnuty údaje dostupné pro společnosti sídlící ve Společenství a se vztahem k vyvážejícím výrobcům v dotyčných zemích.
Nová zjištění potvrdila pokles spotřeby barevných obrazovek ve Společenství (viz 45. bod odůvodnění prozatímního nařízení), a to v následujícím smyslu:
Tabulka 1: Spotřeba barevných obrazovek ve Společenství Pramen:
Index 1997 = 100 _BAR_ _BAR_ _BAR_ 100 _BAR_ 99 _BAR_ 94 _BAR_
(26) Trh Společenství zaznamenal během sledovaného období celkový pokles o 30 % svého objemu.
Je třeba poznamenat, že hlavní pokles nastal v období let 1995 až 1997 (–26 %).
Avšak, jak je rovněž zřejmé z výše uvedené tabulky, od roku 1997 se spotřeba ve Společenství ustálila.
Spotřeba v letech 1997 a 1998 setrvala na stejné úrovni a v období šetření mírně poklesla o 5 %.
(27) Připomíná se, že zodpovědnost za hlavní pokles spotřeby ve Společenství je možné přičítat té skutečnosti, že v první polovině sledovaného období byla část výroby čtrnáctipalcových barevných televizorů (dále jen "BTV") vyráběných ve Společenství přemístěna do některých zemí střední a východní Evropy (ZSVE) (viz 46. bod odůvodnění prozatímního nařízení).
Následky tohoto procesu přemístění výroby jsou předmětem níže uvedeného 63. až 65. bodu odůvodnění.
2. Dovoz barevných obrazovek z dotyčných zemí do Společenství
2.1 Litva a Malajsie: minimální dumpingové rozpětí
(28) Šetření potvrdilo, že dumpingové rozpětí zjištěné v případě Litvy je minimální.
Navíc, jak se vysvětluje ve 14. bodě odůvodnění, bylo shledáno, že vážený průměr dumpingového rozpětí zjištěný v případě Malajsie byl v konečné etapě pod úrovní minimální prahové hodnoty.
2.2 Čína: zanedbatelný dovoz
(29) Jeden výrobce sídlící v Číně tvrdil, že je jediným výrobcem v zemi a že během období šetření prodal na vývoz do Společenství zanedbatelný objem barevných obrazovek.
Navíc tvrdil, že nepoměr mezi jeho objemem tržeb za vývoz do Společenství a dovozními statistikami Eurostatu je zapříčiněn skutečností, že kód KN používaný pro barevné obrazovky v těchto statistikách zahrnuje také jiné barevné obrazovky, s rozměrem úhlopříčky větším a menším než 14 palců, tj. takové obrazovky, na které se toto opatření nevztahuje.
V této souvislosti poukazoval také na to, že výrobní odvětví Společenství má společný podnik se společností, která sídlí v Číně, a že také toto by snad mohlo vysvětlovat výše zmíněný nepoměr.
(30) Tento výrobce rovněž tvrdil, že jeho současný objem tržeb za vývoz do Společenství je pod minimální prahovou hodnotou, přičemž toto své tvrzení opodstatňoval tím, že úroveň spotřeby zjištěná Komisí v prozatímní etapě (viz 41. až 44. bod odůvodnění prozatímního nařízení) byla značně nepřesná, a požadoval, aby šetření týkající se Číny bylo zastaveno.
(31) Za účelem prošetření výše uvedených tvrzení Komise přezkoumala čínské vývozní statistiky, vyžádala si informace od delegace Evropské unie v Číně a prošetřila údaje předložené výrobním odvětvím Společenství.
(32) Podle čínských statistik byl objem vývozu do Společenství dokonce ještě vyšší než objem udaný ve statistikách Eurostatu.
To se však vysvětlilo skutečností, že příslušné statistiky zahrnovaly různé typy barevných obrazovek včetně těch, kterých se toto opatření netýká.
(33) Výrobní odvětví Společenství poskytlo informace o společném podniku, který má s Čínou.
Na jejich základě bylo shledáno, že společný podnik nevyrábí výrobky spadající pod dotyčný kód KN, nýbrž jiné zobrazovací komponenty.
Pokud jde o nesrovnalosti mezi dovozními statistikami Eurostatu a dovozními čísly, které udal čínský vyvážející výrobce, je třeba poznamenat, že – jak bylo uvedeno výše – dostupné údaje nevylučují, že byly z Číny do Společenství vyváženy barevné obrazovky lišící se od dotyčného výrobku.
(34) Mimoto šetření nezjistilo žádného jiného vyvážejícího výrobce dotyčného výrobku, než je ona výše zmíněná společnost.
(35) Na základě těchto důvodů a s přihlédnutím ke skutečnosti, že a) objem dovozu z Číny se během uvažovaného období výrazně snížil (83 %), b) že kód KN pro výrobek, jehož se opatření týká, zahrnuje rovněž výrobky, kterými se toto šetření nezabývá, a že tedy dovozní statistiky Eurostatu nemusejí přesně odrážet dovoz dotyčných výrobků z Číny, c) že objem dovozu udaný čínským vyvážejícím výrobcem v jeho odpovědi na dotazník byl pod úrovní minimální prahové hodnoty stanovené v čl. 5 odst. 7 základního nařízení a d) že neexistuje žádná informace svědčící o tom, že by čínský vyvážející výrobce nebyl jediným čínským výrobcem, který prodává dotyčný výrobek na vývoz do Společenství, bylo uznáno za vhodné považovat podíl čínského dovozu na trhu za nižší, než je minimální prahová hodnota.
2.3 Indie a Korea
(36) Vzhledem k závěrům dosaženým v 28. bodě odůvodnění ohledně Litvy a Malajsie a v 35. bodě ohledně Číny byly tudíž ve zbývajícím odhadu újmy analyzovány pouze dovozy ze dvou zbývajících zemí, totiž z Indie a Koreje, a jsou dále označovány jako dovozy z "dotyčných zemí".
2.4 Kumulativní odhad dovozu z dotyčných zemí
2.4.1 Objem dovozu
(37) Objem dovozu pocházejícího z dotyčných zemí se vyvíjel následovně.
Tabulka 2: Objem dovozu z dotyčných zemí do Společenství Pramen: Eurostat.
Index 1997 = 100 _BAR_ _BAR_ _BAR_ 100 _BAR_ 382 _BAR_ 391 _BAR_
(38) Objem dovozu z dotyčných zemí se během sledovaného období snížil celkově o 39 %.
Výše uvedená tabulka ukazuje, že zatímco v letech 1995 až 1997 dumpingový dovoz poklesl (–84 %), od roku 1997 až do období šetření opět významně narůstal (+291 %).
2.4.2 Podíl dovozu na trhu
(39) S ohledem na přezkoumané údaje o spotřebě se tržní podíl, který zaujímal dumpingový dovoz z dotyčných zemí na trhu Společenství, vyvíjel tak, jak je znázorněno níže:
Tabulka 3: Podíl dovozu z dotyčných zemí na trhu Společenství Pramen:
Index 1997 = 100 _BAR_ _BAR_ _BAR_ 100 _BAR_ 385 _BAR_ 414 _BAR_
(40) Tabulka ukazuje, že zatímco v průběhu let 1995 až 1997 podíl dovozu na trhu o 9,5 procentních bodů poklesl, od roku 1997 až do období šetření se o 8 procentních bodů zvýšil.
2.4.3 Průměrná dovozní cena
(41) Připomíná se, že podle závěrů dosažených v 55. bodě odůvodnění prozatímního nařízení průměrná dovozní cena barevných obrazovek pocházejících z Indie, Malajsie, Číny a Koreje již vykazovala klesající trend (–11 % ve sledovaném období a –19 % v období od roku 1997 do období šetření).
Po vyloučení Malajsie a Číny se cenový vývoj projevil ještě výrazněji:
Tabulka 4: Průměrné dovozní ceny z dotyčných zemí ve Společenství Pramen: Eurostat. _BAR_ 1995 _BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ Období šetření _BAR_
Index 1997 = 100 _BAR_ _BAR_ _BAR_ 100 _BAR_ 77 _BAR_ 70 _BAR_
Od roku 1995 až do období šetření prodejní ceny, které si dotyční vyvážející výrobci účtovali na trhu Společenství, poklesly o 19 %.
Trend poklesu je ještě prudší při pohledu na vývoj mezi rokem 1997 a obdobím šetření, kdy průměrná dovozní cena klesla o 30 %.
K této situaci došlo zároveň s nárůstem objemu dovozu o 291 %.
Mimoto mezi rokem 1997 a obdobím šetření průměrná dovozní cena poklesla mnohem více (–30 %), než průměrná cena v rámci výrobního odvětví Společenství (–19 %).
2.5 Cenové podtržení
(42) Protože výše uvedená analýza dotyčného dovozu nemá žádný vliv na cenové podtržení, závěry 59. bodu odůvodnění prozatímního nařízení se, pokud jde o Indii a Koreu, potvrzují.
Výsledky srovnání ukázaly, že průměrné rozpětí cenového podtržení, vyjádřené procentem z průměrných prodejních cen výrobního odvětví Společenství, je 14,7 % pro Indii a 10,8 % pro Koreu.
2.6 Závěr
(43) Na základě uvedených skutečností a důvodů bylo shledáno, že objem dumpingového dovozu pocházejícího z dotyčných zemí se vyvíjel ve dvou etapách.
Mezi rokem 1995 a 1997 dovoz významně poklesl.
Během doby období od roku 1997 až po období šetření se však oživil a vzrostl o 291 %.
Pokud jde o podíl dovozu na trhu, byl zjištěn podobný trend.
Podíl dovozu z dotyčných zemí na trhu poklesl v období od roku 1995 do roku 1997 o 9,5 procentních bodů, ale zvýšil se o 8 procentních bodů za dobu od roku 1997 do období šetření.
Podobně dovozní ceny, které do roku 1997 vzrostly o 15 %, následně poklesly o 30 %.
3. Ekonomická situace výrobního odvětví Společenství
(44) Nebyly přijaty žádné připomínky ohledně prozatímní analýzy újmy, která naznačuje, že většina ekonomických ukazatelů vztahujících se k výrobnímu odvětví Společenství zaznamenala trend významného poklesu (60. až 69. bod a 72. až 79. bod odůvodnění prozatímního nařízení).
Zjištění o situaci výrobního odvětví Společenství jsou však zejména vzhledem ke změně spotřeby ve Společenství podrobněji popsána níže.
Je třeba poznamenat, že trend poklesu ekonomických ukazatelů vztahujících se k výrobnímu odvětví Společenství byl obzvláště výrazný v období od roku 1997 do období šetření.
Jak bylo uvedeno v 60. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, vzhledem k tomu, že výrobní odvětví Společenství je zastoupeno pouze jedním výrobcem, byly údaje vztahují se k výrobnímu odvětví Společenství označeny indexy, aby tak byl v souladu s článkem 19 základního nařízení zachován důvěrný charakter předložených údajů.
Je rovněž třeba poznamenat, že ukazatele, které jsou výslovně uvedeny formou seznamu v čl. 3 odst.
5 základního nařízení, byly přezkoumány. Ukazatele, které se ukázaly jako relevantní, jsou stanoveny níže.
3.1 Výroba
(45) Připomíná se, že výroba barevných obrazovek výrobním odvětvím Společenství vzrostla během sledovaného období o 9 % (viz 64. bod odůvodnění prozatímního nařízení).
Je třeba také poukázat na to, že v době, kdy byla výroba barevných obrazovek přemístěna do některých ZSVE, výrobní odvětví Společenství zachovalo svou výrobu obrazovek ve Společenství.
3.2 Objem tržeb, průměrné prodejní ceny a ziskovost ve Společenství
(46) Připomíná se, že výrobní odvětví Společenství ztratilo v průběhu sledovaného období 55 % objemu tržeb a 26 % během období od roku 1997 do období šetření (viz 66. bod odůvodnění prozatímního nařízení).
Souběžně s tím poklesla spotřeba v rámci uvedených období o 30 % a 6 %.
Zdůrazňuje se, že hlavní pokles spotřeby spadá do období mezi lety 1995 až 1997 (–26 %), tedy do doby, kdy byla část výroby BTV ve Společenství částečně přesunuta do ZSVE, zatímco spotřeba zůstala od roku 1997 do období šetření celkově stálá.
V důsledku toho byl pokles tržeb výrobního odvětví Společenství mnohem větší než pokles spotřeby.
(47) Jak je uvedeno v 68. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, šetření ukázalo, že ceny účtované výrobním odvětvím Společenství nezávislým klientům poklesly během sledovaného období o 21 %, ale že hlavní pokles nastal mezi rokem 1997 a obdobím šetření (–19 %), protože ceny v období 1995 až 1997 byly stabilní.
Takto se hlavní pokles cen výrobního odvětví Společenství projevil v době, kdy byla spotřeba relativně stálá (pokles o 6 % v období od roku 1997 do období šetření), zatímco ceny výrobního odvětví Společenství byly stabilní v době, když spotřeba významně poklesla (–26 % v období let 1995 až 1997).
(48) Mimoto byla ziskovost výrobního odvětví Společenství záporná.
Jak je uvedeno v 75. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, během sledovaného období došlo ke ztrátě přibližně čtyř procentních bodů zisku.
3.3.
Podíl na trhu ve Společenství
(49) Na základě přezkoumaných údajů o spotřebě se podíl na trhu, jejž zaujímá výrobní odvětví Společenství, vyvíjel následovně.
Tabulka 5: Podíl na trhu, který zaujímá výrobní odvětví Společenství Pramen:
Index 1997 = 100 _BAR_ _BAR_ _BAR_ 100 _BAR_ 77 _BAR_ 78 _BAR_
(50) Výrobní odvětví Společenství ztratilo během sledovaného období 15,5 procentních bodů podílu na trhu, namísto šesti procentních bodů zjištěných v prozatímní etapě (viz 71. bod odůvodnění prozatímního nařízení).
Hlavní pokles podílu na trhu (–7,9 procentních bodů) se projevil v období od roku 1997 až do období šetření, kdy dumpingový dovoz zaznamenal prudký vzestup (+291 %) a získal významný podíl na trhu (+8 procentních bodů).
4. Závěr o újmě
(51) Připomíná se, že během sledovaného období prodejní ceny výrobního odvětví Společenství poklesly o 21 %, ziskovost byla záporná (ztráta okolo čtyř procentních bodů zisku), objem tržeb poklesl o 55 % (viz 81. bod odůvodnění prozatímního nařízení) a ztráta podílu na trhu byla 15,5 procentních bodů.
Průměrná cena dumpingového dovozu, která byla během sledovaného období setrvale nižší než průměrná cena ve výrobním odvětví Společenství, byla přibližně o 12 % nižší než průměrná cena ve výrobním odvětví Společenství během období šetření.
(52) Objem dumpingového dovozu výrazně poklesl v období let 1995 až 1997. Poté významně vzrostl o 291 % v období od roku 1997 do období šetření.
Tento vzestup proběhl ve stejnou dobu jako pokles spotřeby o 6 % mezi rokem 1997 a obdobím šetření.
S ohledem na průměrnou dovozní cenu je třeba poznamenat, že v období mezi lety 1995 až 1997 došlo k jejímu vzrůstu o 15 %, zatímco mezi rokem 1997 a obdobím šetření průměrné dovozní ceny poklesly o 30 %.
(53) Podrobnější šetření potvrdilo, že ekonomická situace výrobního odvětví Společenství se zhoršila zejména v období mezi rokem 1997 a obdobím šetření, kdy došlo k prudkému nárůstu dumpingového dovozu, a během kteréžto doby výroba výrobního odvětví Společenství poklesla o 15 % (viz 64. bod odůvodnění prozatímního nařízení), jeho prodejní ceny o 19 % a stejně tak se výrazně snížila i ziskovost, zaměstnanost poklesla o 13 %.
(54) Ve světle toho, co bylo uvedeno, a zejména pak toho, co bylo řečeno o poklesu prodejních cen a ziskovosti, se potvrzuje závěr, že výrobní odvětví Společenství utrpělo značnou újmu ve smyslu článku 3 základního nařízení.
F. PŘÍČINNÁ SOUVISLOST
1. Úvod
(55) V souladu s čl. 3 odst. 6 a 7 základního nařízení, bylo zkoumáno, zda byly závažné újmy, které utrpělo výrobní odvětví Společenství, způsobeny dumpingovým dovozem z dotyčných zemí.
(56) Vedle dumpingového dovozu byl rovněž posuzován účinek dalších známých faktorů, aby se zajistilo, že újmy způsobené těmito dalšími faktory nebudou nesprávně přisuzovány dumpingovému dovozu z dotyčných zemí.
2. Účinek dumpingového dovozu
(57) Po vyloučení Malajsie a Číny bylo shledáno, že v období mezi rokem 1997 až do období šetření objem dumpingového dovozu značně vzrostl (+291 %).
Jeho podíl na trhu vzrostl o 8 procentních bodů.
K opětnému oživení dovozu došlo v době, kdy spotřeba byla stálá.
Ve stejné době došlo k poklesu tržeb výrobního odvětví Společenství (–26 %) a jeho podílu na trhu (–7,9 procentních bodů).
(58) Ceny účtované dotyčnými zeměmi na trhu Společenství poklesly během sledovaného období o 19 %.
K nejvýraznějšímu poklesu došlo mezi rokem 1997 a obdobím šetření (–30 %).
Ceny výrobního odvětví společenství poklesly během sledovaného období o 21 %, přičemž k hlavnímu poklesu došlo v období od roku 1997 do období šetření (–19 %).
Cenové podtržení zjištěné během období šetření dosahovalo v průměru asi 12 %.
To vedlo ke snížení ziskovosti výrobního odvětví Společenství, které se projevilo ztrátou dosahující až 4 % obratu.
(59) Na základě toho, co bylo uvedeno výše, zde existuje, zejména od roku 1997, zřejmá časová shoda mezi zhoršením situace výrobního odvětví Společenství a prudkým nárůstem dumpingového dovozu za nízké ceny z dotyčných zemí.
V situaci, kdy se výrobní odvětví Společenství vskutku muselo vyrovnávat s vysokým objemem dumpingového dovozu pocházejícího z dotyčných zemí, ztratilo objem tržeb a podíl na trhu a nemělo takto jinou možnost, než se přizpůsobit poklesu cen způsobenému dumpingovým dovozem.
(60) Výše uvedené skutečnosti a závěry dokazují, že dumpingový dovoz za nízké ceny měl významný negativní dopad na ekonomickou situaci výrobního odvětví Společenství, zejména pak na podíl na trhu, objem tržeb, prodejní ceny a ziskovost, a způsobil značné újmy.
3. Vývoj spotřeby
(61) Byl vznesen argument, že újmy výrobního odvětví Společenství byly způsobeny hlavně dramatickým poklesem spotřeby v důsledku všeobecného oslabení trhu.
Šetření skutečně prokázalo, že spotřeba během sledovaného období poklesla.
Trh Společenství se z hlediska objemu zmenšil během sledovaného období o 30 % a od roku 1997 do období šetření o 6 %.
(62) Podrobnější šetření však ukázalo, že újmy, které utrpělo výrobní odvětví Společenství, nejsou výsledkem všeobecného oslabení trhu.
Bylo shledáno, že to, co se jevilo jako všeobecné oslabení trhu, byl výsledek přemístění výroby BTV do některých ZSVE (viz 63. až 65. bod odůvodnění).
Jelikož se spotřeba BTV, druhotného výrobku obsahujícího barevnou obrazovku, ve Společenství během sledovaného období dokonce ještě zvýšila (viz 66. a 67. bod odůvodnění), neměl by být takový vývoj spotřeby spojován s poklesem cen.
Konečně je třeba poznamenat, že většina ekonomických ukazatelů vztahujících se k výrobnímu odvětví Společenství začala vykazovat silně klesající trend v období, kdy se spotřeba ustálila (viz 69. a 71. bod odůvodnění), tj. od roku 1997.
3.1 Účinky přemístění
(63) Podle dostupných informací došlo v první části sledovaného období k procesu přemístění výroby BTV do některých ZSVE.
Následkem tohoto přemístění bylo snížení počtu barevných obrazovek spotřebovaných ve Společenství a zvýšení počtu obrazovek vyvezených pro potřebu těchto nových výrobních míst.
(64) Z toho je možno vyvodit, že pokles spotřeby barevných obrazovek ve Společenství ve skutečnosti neznamenal obecné snížení poptávky po výrobku s negativním účinkem na prodejní ceny, nýbrž jen posun v geografickém rozmístění jeho spotřebitelů.
Zatímco přemístění výrobců BTV do ZSVE může být do velké míry vysvětlením poklesu spotřeby barevných obrazovek ve Společenství, jeho účinkem není obecné snížení poptávky po výrobku.
(65) Proto byl vyvozen závěr, že pokles prodejních cen, který byl pozorován během šetření na trhu Společenství, a to zejména od roku 1997, a zhoršení ekonomické situace výrobního odvětví Společenství nelze vysvětlit na základě obecného oslabení na celkovém trhu s dotyčným výrobkem.
3.2 Spotřeba BTV ve Společenství
(66) S ohledem na výše uvedené a pro celkový přehled a porozumění poklesu spotřeby barevných obrazovek ve Společenství během sledovaného období bylo prošetřeno, jak se spotřeba BTV vyvíjela během období od roku 1995 do roku 1998.
Jelikož jsou barevné obrazovky používány při výrobě BTV, analýza spotřeby BTV ve Společenství doplňuje analýzu trhu s barevnými obrazovkami ve Společenství.
Tabulka 6: Spotřeba BTV ve Společenství Pramen:
Údaje z průzkumu trhu s BTV a Eurostat.
Index _BAR_ 100 _BAR_ 97 _BAR_ 101 _BAR_ 111 _BAR_ (67) Tabulka jasně ukazuje, že poptávka po BTV ve Společenství vzrostla během sledovaného období a zejména pak mezi lety 1997 a 1998.
(68) Z výše uvedeného plyne závěr, že negativní vývoj ve spotřebě barevných obrazovek ve Společenství není výsledkem všeobecného oslabení poptávky po BTV, protože poptávka vzrostla od roku 1995 do roku 1998 přibližně o 11 %.
Přemístění tedy nemůže zakrývat skutečnost, že poptávka po BTV ve Společenství stále rostla, což dosvědčuje, že dotyčný výrobek není zastaralý.
3.3 Vývoj spotřeby od roku 1997
(69) Jak zachycuje tabulka 1 a jak se vysvětluje ve 26. bodě odůvodnění, nejvýraznější pokles spotřeby obrazovek ve Společenství nastal v období let 1995 až 1997 (–26 %).
Poté však byl pozorován poměrně stálý trend spotřeby.
(70) Podrobnější analýza odhalila, že ceny výrobního odvětví Společenství byly stabilní v době, kdy spotřeba značně poklesla (–26 % v období let 1995 až 1997) a že hlavní pokles cen výrobního odvětví Společenství nastal v době, kdy byla spotřeba relativně stálá (pokles o 6 % v období od roku 1997 až do období šetření).
A dále, že ekonomická situace Společenství se obzvláště zhoršila v období od roku 1997 do období šetření, kdy nastal prudký nárůst dumpingového dovozu (+291 % dovozního objemu a 8 procentních bodů podílu na trhu) a tržby výrobního odvětví Společenství poklesly o 26 % a došlo ke ztrátě 7,9 procentních bodů jeho podílu na trhu.
V tomto období poklesla průměrná jednotková cena barevných obrazovek prodaných výrobním odvětvím Společenství nezávislým klientům o 19 %, výroba o 15 % a ziskovost přibližně o 4 procentní body.
Na závěr je třeba poznamenat, že náklady výrobního odvětví Společenství na výrobu se během období klesajících tržeb nezvýšily.
Mezi rokem 1997 a obdobím šetření došlo naopak ke snížení nákladů na výrobu o více než 10 %.
(71) Byl tedy vyvozen závěr, že vývoj spotřeby barevných obrazovek ve Společenství nemůže vysvětlovat zhoršení ekonomické situace výrobního odvětví Společenství a výrazný nárůst objemu dovozu a podílu dovezených barevných obrazovek z dotyčných zemí na trhu, a to zejména v období od roku 1997 do období šetření.
4. Dovoz do Společenství z jiných třetích zemí
(72) Celkový souhrn v níže uvedené tabulce zahrnuje dovoz ze všech zemí s výjimkou Indie a Koreje.
Tabulka 7: Dovoz z jiných třetích zemí Pramen: Eurostat.
Index 1997 = 100 _BAR_ _BAR_ _BAR_ 100 _BAR_ 90 _BAR_ 71 _BAR_
Během období šetření patřila mezi největší dovozce z této skupiny do Společenství Litva, Malajsie a Singapur.
Jak je uvedeno v 35. bodě odůvodnění, dovoz z Číny byl pod minimální prahovou hodnotou.
(73) Celkový objem dovozu z jiných třetích zemí se během sledovaného období snížil o 37 %, zatímco spotřeba poklesla o 30 %.
V období od roku 1997 do období šetření tyto dovozy poklesly o 29 %, zatímco spotřeba poklesla o pouhých 6 %.
(73) Šetření ukázalo, že během období šetření ceny účtované většinou provozovatelů z jiných třetích zemí na trhu Společenství byly vyšší než ceny účtované na trhu Společenství dotyčnými zeměmi.
Vývoj těchto cen byl podle Eurostatu následující:
Tabulka 8: Dovozní ceny Pramen:
Index 1997 = 100 _BAR_ _BAR_ _BAR_ 100 _BAR_ 93 _BAR_ 87 _BAR_
(75) Tabulka 8 ukazuje, že dovozní ceny Singapuru byly během období šetření nad úrovní cen výrobního odvětví Společenství a že ceny barevných obrazovek se mezi jednotlivými třetími zeměmi významně lišily.
Dovozní ceny Malajsie byly srovnatelné s těmi, které účtovalo výrobní odvětví Společenství, ale ceny účtované vyvážejícími výrobci v Litvě byly nižší.
Na základě toho nelze zcela vyloučit, že dovoz z některých třetích zemí měl negativní dopad na ekonomickou situaci Společenství.
5. Závěr týkající se příčinné souvislosti
(76) V závěru nelze vyloučit, že k újmám, které výrobní odvětví Společenství utrpělo, možná přispěly kromě dumpingového dovozu z dotyčných zemí také jiné faktory, zejména pak dovoz z Litvy.
Tyto faktory však nejsou takového rázu, aby narušily příčinnou souvislost mezi zjištěnými újmami a účinky dotyčného dumpingového dovozu, zejména s ohledem na jeho podíl na trhu.
(77) Svědčí o tom jasně podstatné negativní události vývoje ekonomické situace výrobního odvětví Společenství zvláště od roku 1997 do období šetření.
V této době došlo k prudkému nárůstu dovozu z dotyčných zemí (+291 %) a objem tržeb výrobního odvětví Společenství poklesl o 26 %.
V tomto období ztratilo výrobní odvětví Společenství 7,9 procentních bodů svého podílu na trhu (dotyčné země získaly 8 procentních bodů), jeho průměrná cena poklesla o 19 %, výroba o 15 % a ziskovost asi o 4 procentní body.
Během období šetření bylo navíc zjištěno významné cenové podtržení.
(78) Chování vyvážejících výrobců z dotyčných zemí mělo významné negativní důsledky pro situaci výrobního odvětví Společenství.
Potvrdilo se tedy, že tento dovoz, je-li chápán odděleně od všeho ostatního, způsobil výrobnímu odvětví Společenství závažné újmy.
G. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
1. Zájem výrobního odvětví Společenství
(79) Je třeba poznamenat, že navzdory výše zmíněnému přemístění výroby BTV je výroba barevných obrazovek ve Společenství stále významná.
Vzrůstající poptávka po BTV poukazuje dokonce k té skutečnosti, že dotyčný výrobek není zastaralý.
Je třeba poznamenat, že výrobní odvětví Společenství je životaschopné, jak o tom svědčí jeho postupy racionalizace.
Výrobní odvětví Společenství se v rámci úspěšného pokusu o snížení nákladů na výrobu a posílení konkurenceschopnosti na trhu v posledních letech racionalizovalo a zlepšilo svou produktivitu.
Panuje názor, že bez antidumpingových opatření budou ceny výrobního odvětví Společenství dále klesat, což by mohlo přivodit ukončení výroby barevných obrazovek ve Společenství, a tak vést ke snížení zaměstnanosti ve Společenství.
2. Dopad na dovozce a spotřebitele
(80) Protože po zveřejnění prozatímního nařízení nebyly přijaty žádné připomínky, které by se týkaly jakýchkoli potenciálních nevýhod, jež by antidumpingová opatření mohla přinášet pro činnost dovozců a spotřebitelů, potvrzují se závěry 108. až 110. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Závěr
(81) Na základě výše uvedených skutečností byl vyvozen závěr, že neexistují žádné závažné důvody proti zavedení antidumpingových opatření ohledně dovozu dotyčného výrobku z Indie a Koreje.
H. KONEČNÁ OPATŘENÍ
(82) Vzhledem k závěrům přijatým ohledně dumpingu, újmy, příčinné souvislosti a zájmu Společenství se má za to, že mají být zavedena konečná antidumpingová opatření, aby se tak předešlo dalším újmám, které by výrobnímu odvětví Společenství způsobil dumpingový dovoz z Indie a Koreje.
1. Výše odstranění újmy
(83) Výše odstranění újmy byla propočtena s použitím stejné metody, jako je ta, která je objasněna v 116. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
Byla stanovena výše cen nepůsobící újmy, která pokryje náklady výrobního odvětví Společenství na výrobu a umožní v nepřítomnosti dumpingového dovozu z dotyčných zemí dosáhnout rozumného zisku.
2. Forma a výše konečného cla
(84) V souladu s čl. 9 odst. 4 základního nařízení, jelikož rozpětí újmy bylo vyšší než dumpingové rozpětí zjištěné v případě všech dotyčných vyvážejících výrobců, konečné clo má být stanoveno ve výši posledně jmenovaného rozpětí.
3. Zastavení řízení
(85) Vzhledem k zjištěním o dovozech pocházejících z Litvy, Malajsie (minimální dumpingové rozpětí) a Číny (minimální podíl na trhu) by mělo být zastaveno řízení týkající se těchto zemí.
I. VYBRÁNÍ A UVOLNĚNÍ PROZATÍMNÍHO CLA
(86) Vzhledem k velikosti dumpingového rozpětí zjištěného u vyvážejících výrobců v Indii a Koreji a s ohledem na závažnost škod způsobených výrobnímu odvětví Společenství se považuje za nutné, aby částky zajištěné prostřednictvím prozatímního antidumpingového cla dle nařízení (ES) č. 837/2000 byly s konečnou platností vybrány v rozsahu částky uložených konečných cel.
(87) Vzhledem k zastavení řízení týkajícího se dovozů z Malajsie a Číny by měly být uvolněny částky zajištěné prostřednictvím prozatímního antidumpingového cla za dovozy z těchto zemích dle nařízení (ES) č. 837/2000,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo z dovozu barevných televizních obrazovek s úhlopříčkou (tj. s aktivní částí obrazovky měřené v přímé linii) nejméně 33 cm, avšak nejvýše 38 cm, s poměrem šířka/výška menším než 1,5 mm a roztečí (tj. rozestupem mezi dvěma čarami stejné barvy ve středu obrazovky) nejméně 0,4 mm, pocházejících z Indie a Korejské republiky, kódu KN ex85401111 (kód TARIC 8540111194).
2. Sazby konečného antidumpingového cla, které se vztahují na čistou cenu franko hranice Společenství před proclením, jsou tyto:
Země _BAR_ Výše cla (%) _BAR_ Indie _BAR_ 20,5 _BAR_
Korejská republika _BAR_ 19,7 _BAR_ 3. Pokud není uvedeno jinak, použijí se platná ustanovení týkající se cel.
Článek 2
Řízení týkající se dovozu barevných televizních obrazovek uvedených v čl. 1 odst. 1, pocházejících z Litvy, Malajsie a Čínské lidové republiky se zastavuje.
Článek 3
Částky zajištěné pomocí prozatímního antidumpingového cla z dovozu z Indie a Korejské republiky podle nařízení (ES) č. 837/2000 se s konečnou platností vyberou ve výši konečně uložené celní sazby.
Zajištěné částky, které převyšují konečné sazby antidumpingových cel, se uvolňují.
2. Částky zajištěné pomocí prozatímního antidumpingového cla z dovozu z Malajsie a Čínské lidové republiky podle nařízení (ES) č. 837/2000 se uvolňují.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2314/2000
ze dne 17. října 2000,
kterým se mění nařízení (ES) č. 763/2000 o rozšíření antidumpingového cla uloženého nařízením (ES) č. 584/96 na dovoz některých potrubních tvarovek ze železa nebo oceli pocházejících z Čínské lidové republiky na dovoz některých potrubních tvarovek ze železa nebo oceli odesílaných z Tchaj-wanu, ať už jsou prohlášeny za pocházející z Tchaj-wanu či nikoliv, a o zastavení šetření týkajícího se dovozů od tří tchaj-wanských vývozců.
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1],
s ohledem na návrh předložený Komisí po konzultaci s poradním výborem a,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) nařízením (ES) č. 763/2000 [2] se konečné antidumpingové clo ve výši 58,6 % uložené nařízením (ES) č. 584/96 [3], rozšířilo na dovozy stejných výrobků odesílaných z Tchaj-wanu ať už jsou prohlášeny za pocházející z Tchaj-wanu či nikoliv, s výjimkou výrobků, které vyrábějí a vyvážejí tři spolupracující tchaj-wanští vývozci;
(2) běžná praxe orgánů Společenství je používat antidumpingová opatření individuálně podle zboží vyráběného jednotlivými firmami;
(3) podle článku 1 nařízení (ES) č. 763/2000 tvoří výjimku z rozšíření cla pouze výrobky vyráběné a přímo prodávané do zemí ES třemi spolupracujícími tchaj-wanskými vývozci;
(4) na základě výsledků příslušného šetření se zdá vhodné, aby se výjimka vztahovala na všechny vývozní prodeje výrobků uvedenými vývozci, ať již jsou uskutečněny přímo nebo prostřednictvím třetí strany;
(5) výše uvedený článek 1 by měl být tedy změněn tak, aby bylo možné použít výjimku na výrobky vyráběné třemi spolupracujícími tchaj-wanskými výrobci bez ohledu na to, kdo je odpovědný za vývoz zboží do Společenství,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Čl. 1 odst. 1 a 2 V nařízení (ES) č. 763/2000 se v článku 1 nahrazují odstavce 1 a 2 tímto:
"1. Konečné antidumpingové clo uložené nařízením (ES) č. 584/96 z dovozu některých potrubních tvarovek ze železa a oceli kódů KN ex73079311 (kód TARIC 7307931190), ex73079319 (kód TARIC 73079319 0), ex73079930 (kód TARIC 7307993091) a ex73079990 (kód TARIC 7307999091) pocházejících z Čínské lidové republiky se rozšiřuje na dovozy stejných výrobků odesílaných z Tchaj-wanu (ať už jsou prohlášeny za pocházející z Tchaj-wanu či nikoliv) (doplňkový kód TARIC A 999), s výjimkou výrobků vyrobených společnostmi Chup Hsin Enterprise Co. Ltd., Kaohsiung (Tchaj-wan) (doplňkový kód TARIC A 098), Rigid Industries Co. Ltd., Kaohsiung (Tchaj-wan) (doplňkový kód TARIC A 099) a Niang Hong Pipe Fittings Co. Ltd, Kaohsiung (Tchaj-wan) (doplňkový kód TARIC A 100).
2. Clo rozšířené odstavcem 1 se vybírá z dovozů evidovaných podle článku 2 nařízení (ES) č. 1683/1999 a čl. 13 odst. 3 a čl. 14 odst. 5 nařízení (ES) č. 384/96, s výjimkou výrobků vyrobených společnostmi uvedenými v odstavci 1."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2338/2000
ze dne 20. října 2000,
kterým se mění přílohy I, II a III nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1960/2000 [2], a zejména na články 6, 7 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s nařízením (EHS) č. 2377/90 musejí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin.
(2) Maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky zhodnotí všechny relevantní informace, které se týkají bezpečnosti reziduí dotyčných látek pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin.
(3) Při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, povolené hladiny ve všech relevantních poživatelných tkáních získávaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň) a charakter rezidua, které je relevantní pro sledování reziduí (indikátorové reziduum).
(4) Pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v příslušných právních předpisech Společenství, musejí být maximální limity reziduí obecně stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin.
Játra a ledviny jsou však často z jatečně upravených těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány, a maximální limity reziduí proto musí být rovněž vždy stanoveny i pro svalovou tkáň nebo tkáň tukovou.
(5) V případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musejí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med.
(6) Erythromycin, flumekvin, marbofloxacin, paromomycin, pirlimycin, tiamulin a tilmikosin musejí být zařazeny do přílohy I nařízení (EHS) č. 2377/90.
(7) Plod badyáníku (anisi stellati fructus), standardizované extrakty a přípravky z něho, chininovníková kůra (cinchonae cortex), standardizované extrakty a přípravky z ní, kůra skořicovníku čínského (cinnamoni cassiae cortex), standardizované extrakty a přípravky z ní, kůra skořicovníku cejlonského (cinnamoni ceylanici cortex), standardizované extrakty a přípravky z ní, kondurangová kůra (condurango cortex), standardizované extrakty a přípravky z ní, dekochinát, krušinová kůra (frangulae cortex), standardizované extrakty a přípravky z ní, hořcový kořen (gentianae radix), standardizované extrakty a přípravky z něho, boromravenčan sodný a propionan sodný musejí být zařazeny do přílohy II nařízení (EHS) č. 2377/90.
(8) Aby bylo umožněno dokončení vědeckých studií, musí být pro kolistin, josamycin a oxyklozanid prodlouženo trvání platnosti prozatímních limitů reziduí definovaných v předchozím období v příloze III nařízení (EHS) č. 2377/90.
(9) Než toto nařízení vstoupí v platnost, musí být k dispozici přiměřená lhůta, aby členské státy mohly učinit veškeré úpravy, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci příslušných veterinárních léčivých přípravků vydaná v souladu se směrnicí Rady 81/851/EHS [3] naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2000/37/ES [4], aby byla zohledněna ustanovení tohoto nařízení.
(10) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I, II a III k nařízení (EHS) č. 2377/90 se mění tak, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2348/2000
ze dne 23. října 2000,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2799/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1255/1999, pokud jde o poskytování podpory pro odstředěné mléko a sušené odstředěné mléko určené k použití jako krmivo a pokud jde o prodej tohoto sušeného odstředěného mléka
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1670/2000 [2], a zejména na články 10 a 15 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Čl. 7 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 2799/1999 [3] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1550/2000 [4] stanoví částku podpory pro odstředěné mléko a sušené odstředěné mléko určené k použití jako krmivo. Vzhledem k vývoji situace v zásobování odstředěným mlékem a sušeným odstředěným mlékem je třeba částku podpory snížit.
(2) Řídící výbor pro mléko a mléčné výrobky nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 7 nařízení (ES) č. 2799/1999 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"(1) Částka podpory se stanoví ve výši:
a) 4,93 eur na 100 kg odstředěného mléka o obsahu bílkovin v tukuprosté sušině nejméně 35,6 %;
b) 4,35 eur na 100 kg odstředěného mléka o obsahu bílkovin v tukuprosté sušině nejméně 31,4 %, avšak méně než 35,6 %;
b) 61,00 eur na 100 kg odstředěného sušeného mléka o obsahu bílkovin v tukuprosté sušině nejméně 35,6 %;
d) 53,80 eur na 100 kg odstředěného sušeného mléka o obsahu bílkovin v tukuprosté sušině nejméně 31,4 %, avšak méně než 35,6 %."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2354/2000
ze dne 24. října 2000
o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1264/2000 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) K zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení.
(2) Nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních a jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím.
(3) Podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2.
(4) Je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3], naposledy pozměněného nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 955/1999 [4].
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží, které vydaly celní orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu tří měsíců.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2356/2000
ze dne 24. října 2000,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2759/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1268/1999 o podpoře Společenství pro předvstupní opatření v oblasti zemědělství a rozvoje venkova v kandidátských zemích střední a východní Evropy v předvstupním období
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1268/1999 ze dne 21. června 1999 o podpoře Společenství pro předvstupní opatření v oblasti zemědělství a rozvoje venkova v kandidátských zemích střední a východní Evropy v předvstupním období [1], a zejména na článek 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 8 nařízení (ES) č. 1268/1999 stanovil parametry a limity příspěvku Společenství, které musejí být více vyjasněny, aby lépe odrážely strukturální politiku Společenství uplatňovanou v rámci nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech [2].
(2) Je nutné zejména vyjasnit, že pojem "veřejná podpora" uvedený v čl. 8 odst. 2 nařízení (ES) č. 1268/1999 se týká veškeré veřejné podpory, a nikoli pouze podpory poskytované v rámci programu podle článku 9 uvedeného nařízení.
(3) Podle nařízení Komise (ES) č. 2759/1999 [3] lze poskytovat podporu pouze na nové stroje a zařízení v odvětví zpracování a uvádění na trh; za jistých okolností by však mělo být umožněno používat již použité zařízení.
(4) Nařízení Komise (ES) č. 2759/1999 omezuje podporu pro investice do zpracování a uvádění na trh na ty produkty rybolovu, které pocházejí z kandidátských zemí nebo ze Společenství; toto omezení však není požadováno právními předpisy Rady, ani není žádoucí v odvětví rybolovu v rámci nařízení (ES) č.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro zemědělské struktury a rozvoj venkova,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2759/1999 se mění takto:
1. V článku 3 se odstavec 1 se nahrazuje tímto:
Podporu lze poskytnout pro investice uvedené v článcích 25 a 26 nařízení (ES) č. 1257/1999 týkající se zlepšení zpracovávání a uvádění na trh zemědělských produktů, včetně produktů rybolovu, zahrnutých v příloze I Smlouvy.
Zemědělské produkty, s výjimkou produktů rybolovu, musí pocházet z kandidátských zemí nebo ze Společenství.
Investice na maloobchodní úrovni jsou z podpory vyloučeny."
2. V čl. 3 odst. 2 se písmeno b) nahrazuje tímto:
"b) nové stroje a zařízení včetně počítačového programového vybavení; Komise však může v jednotlivých případech přiznat způsobilost použitému zařízení, které podléhá zvláštním zárukám, zejména ohledně původu a technických specifikací;".
3. Nadpis článku 8 se nahrazuje tímto:"Způsobilost a míra podpory"
4. V článku 8 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"4. Pro účely čl. 8 odst. 2 nařízení (ES) č. 1268/1999 se rozumí:
a) "investicemi, které přinášejí výnosy," veškeré investice, s výjimkou investic do infrastruktury, ze kterých neplynou významné čisté příjmy;
b) "veřejnou podporou" veškerá podpora bez ohledu na to, zda je poskytována v rámci programu."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2357/2000
ze dne 24. října 2000,
kterým se mění nařízení (ES) č. 174/1999, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 804/68, pokud jde o vývozní licence a vývozní náhrady pro mléko a mléčné výrobky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1670/2000 [2], a zejména na čl. 31 odst. 14 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 5 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 [3], který je použitelný ode dne 1. října 2000, nebude od tohoto data možné použít vývozní licence se stanovením náhrady předem pro dodávky ozbrojeným silám, jak je uvedeno v čl. 36 odst. 1 písm. c) nařízení Komise (ES) č. 800/1999 [4], ve znění nařízení (ES) č. 1557/2000 [5]. Vzhledem k hospodářskému významu těchto dodávek pro odvětví mléka a mléčných výrobků je třeba stanovit odchylku od čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 1291/2000 a neprodleně znovu umožnit, aby pro tyto dodávky mléčných výrobků byla náhrada stanovována předem.
(2) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 2 nařízení Komise (ES) č. 174/1999 [6] se za první pododstavec vkládá nový pododstavec, který zní: "Odchylně od prvního pododstavce však může být vývozní licence se stanovením náhrady předem použita na poskytnutí náhrady na vývoz mléčných výrobků uvedených v čl. 36 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 800/1999."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2364/2000
ze dne 25. října 2000,
které se týká čtvrtého seznamu prioritních látek podle nařízení Komise (EHS) č. 793/93
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 793/93 ze dne 23. března 1993 o hodnocení a kontrole rizik existujících látek [1], a zejména na články 8 a 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (EHS) č. 793/93 předpokládá zavedení systému hodnocení a kontroly rizik existujících látek a stanoví, že za účelem provedení hodnocení rizika těchto látek je vhodné určit prioritní látky vyžadující pozornost.
(2) V důsledku toho článek 8 nařízení (EHS) č. 793/93 požaduje, aby Komise vypracovala seznam prioritních látek při zohlednění některých faktorů, které jsou v tomto článku uvedeny.
(3) Ustanovení článku 10 nařízení (EHS) č. 793/93 předpokládá, že za hodnocení každé látky na prioritních seznamech bude odpovědný některý členský stát a že přidělení látek musí zajistit spravedlivou dělbu povinností mezi členské státy.
(4) První, druhý a třetí prioritní seznam byly přijaty nařízeními Komise (ES) č. 1179/94 [2], (ES) č. 2268/95 [3] a (ES) č. 143/97 [4].
(5) Ustanovení tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 15 nařízení (EHS) č. 793/93,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Čtvrtý seznam prioritních látek podle čl. 8 odst. 1 nařízení (EHS) č. 793/93 je uveden v příloze tohoto nařízení.
2. Tento seznam prioritních látek také určuje členský stát, který je odpovědný za každou z těchto látek.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2371/2000
ze dne 23. října 2000,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 2358/71 o společné organizaci trhu s osivem
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2358/71 ze dne 26. října 1971 o společné organizaci trhu s osivem [1], a zejména na čl. 8 třetí pododstavec uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 8 nařízení (EHS) č. 2358/71 může Finsko, s výhradou schválení Komisí, z důvodu svých zvláštních klimatických podmínek poskytovat podporu na produkci určitého množství osiva obilovin a jiných rostlin.
(2) Na základě údajů, které Finsko zaslalo Komisi, podala Komise Radě zprávu vyžadovanou podle článku 8 nařízení (EHS) č.
2358/71. Z této zprávy vyplývá, že podpora poskytnutá v letech 1995 až 1999 neovlivnila obchod mezi členskými státy.
Proto je vhodné zachovat Finsku možnost poskytovat, s výhradou schválení Komisí, podporu na produkci osiva obilovin a jiných rostlin, avšak uložit Komisi, aby do 1. ledna 2006 podala novou zprávu spolu s případnými nezbytnými návrhy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 8 nařízení (EHS) č. 2358/71 se poslední pododstavec nahrazuje tímto: "Do 1. ledna 2006 podá Komise Radě, na základě údajů včas zaslaných Finskem, zprávu o výsledcích schválené podpory spolu s případnými nezbytnými návrhy."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2390/2000
ze dne 27. října 2000,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1520/2000, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3448/93 ze dne 6. prosince 1993 o právní úpravě obchodování s některým zbožím vzniklým zpracováním zemědělských produktů [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2491/98 [2], a zejména na čl. 8 odst. 3 první pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Je nutné vyjasnit některá ustanovení článku 8 a přílohy F nařízení Komise (ES) č. 1520/2000 ze dne 13. července 2000, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad [3].
(2) Je třeba posunout termíny pro předkládání žádostí o osvědčení o náhradě, aby se zjednodušilo jejich předávání.
(3) S cílem umožnit hospodářským subjektům získání osvědčení za dobrých podmínek je třeba přizpůsobit časový plán pro poskytování osvědčení stanovený v čl. 8 odst. 4.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro horizontální otázky týkající se obchodu se zpracovanými zemědělskými produkty neuvedenými v příloze I Smlouvy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1520/2000 se mění takto:
1. V článku 8 se odstavce 1 a 2 nahrazují tímto:
"1. O osvědčení o náhradě vydaná pro stejné rozpočtové období může být zažádáno odděleně v šesti tranších.
Žádosti o osvědčení mohou tak být předkládány nejpozději do:
a) 7. září, pokud jde o osvědčení platná od 1. října;
b) 7. listopadu, pokud jde osvědčení platná od 1. prosince;
c) 7. ledna, pokud jde osvědčení platná od 1. února;
d) 7. března, pokud jde osvědčení platná od 1. dubna;
e) 7. května, pokud jde osvědčení platná od 1. června;
f) 7. července, pokud jde osvědčení platná od 1. srpna.
Hospodářský subjekt může předložit žádost o osvědčení o náhradě pouze pro tranši odpovídající prvnímu termínu, podle výše uvedených písmen a) až f), který následuje po dni podání uvedené žádosti.
2. Členské státy sdělí Komisi nejpozději do:
- 14. září žádosti o osvědčení uvedené v odst. 1 písm. a),
- 14. listopadu žádosti o osvědčení uvedené v odst. 1 písm. b),
- 14. ledna žádosti o osvědčení uvedené v odst. 1 písm. c),
- 14. března žádosti o osvědčení uvedené v odst. 1 písm. d),
- 14. května žádosti o osvědčení uvedené v odst. 1 písm. e),
- 14. července žádosti o osvědčení uvedené v odst. 1 písm. f)."
2. V článku 8 se odstavce 4 a 5 nahrazují tímto:
"4. Celková částka, pro kterou mohou být vydána osvědčení pro stejné rozpočtové období pro tranše uvedené v odstavci 1, činí:
- 30 % částky uvedené v odstavci 3, stanovené 14. září pro tranši uvedenou v odst. 1 písm. a),
- 27 % částky uvedené v odstavci 3, stanovené 14. listopadu pro tranši uvedenou v odst. 1 písm. b),
- 32 % částky uvedené v odstavci 3, stanovené 14. ledna pro tranši uvedenou v odst. 1 písm. c),
- 44 % částky uvedené v odstavci 3, stanovené 14. března pro tranši uvedenou v odst. 1 písm. d),
- 67 % částky uvedené v odstavci 3, stanovené 14. května pro tranši uvedenou v odst. 1 písm. e),
- 100 % částky uvedené v odstavci 3, stanovené 14. července pro tranši uvedenou v odst. 1 písm. f).
5. V případě, že by celková částka žádostí obdržených pro jednu z dotyčných tranší přesáhla maximální částku uvedenou v odstavci 4, stanoví Komise koeficient snížení pro všechny žádosti předložené před odpovídajícími dny stanovenými v odstavci 1 tak, aby byla dodržena maximální částka stanovená v odstavci 4.
Komise zveřejní tento koeficient v Úředním věstníku Evropských společenství do pěti pracovních dnů následujících po dni uvedeném v odstavci 2."
3. V článku 8 se odstavce 8 až 10 nahrazují tímto:
"8. Žádosti o osvědčení o náhradě mohou být předloženy mimo tranše uvedené v odstavci 1, a to od 1. října každého rozpočtového období.
Žádosti předložené během jednoho týdne jsou sděleny Komisi následující úterý.
Uvedená osvědčení mohou být vydávána od pondělí, které následuje po sdělení žádostí, pokud Komise nepřijme žádné opatření.
Pokud se Komise domnívá, že hrozí nedodržení mezinárodních závazků Evropské unie, může použít koeficient snížení na právě posuzované žádosti o osvědčení o náhradě a vezme přitom zejména v úvahu způsob výpočtu uvedený v odstavcích 3 a 4.
Komise může rovněž vydávání osvědčení pozastavit.
Komise zveřejní koeficient v Úředním věstníku Evropských společenství do čtyř dnů následujících po dni sdělení žádostí uvedeném v prvním pododstavci.
9. Žádosti o osvědčení o náhradě uvedené v předchozím odstavci mohou být požadovány pouze, pokud nebyl stanoven žádný koeficient snížení na základě odstavce 5.
Takto vydaná osvědčení se snaží vyčerpat částky vypočítané v souladu s odstavcem 4, zvýšené o částky, pro které nebyla osvědčení skutečně vydána, jakož i částky, pro které byla osvědčení vrácena.
10. Pokud částky stanovené v souladu s odstavcem 3 zůstávají použitelné, může Komise povolit zveřejněním v Úředním věstníku nejpozději do 10. srpna předložení žádostí o osvědčení o náhradě od následujícího pondělí pro vývozy, které mají být uskutečněny do 1. října za podmínek odstavce 8."
4. V příloze F kapitole I se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Přes název "Vývozní licence nebo osvědčení o stanovení náhrady předem" se otiskne razítko "Osvědčení o náhradě neuvedené v příloze I".
Tato poznámka může být počítačově zpracována.
Žadatel vyplní kolonky 4, 8, 17 a 18 a případně kolonku 7.
V kolonkách 17 a 18 se však uvede částka v eurech.
Kolonky 13 až 16 se nevyplňují.
V kolonce 20 žadatel upřesní, počítá-li s použitím svého osvědčení o náhradě pouze v členském státě, kde bylo osvědčení o náhradě vydáno, nebo jestli žádá o osvědčení platné v celém Společenství.
Žadatel uvede místo a datum žádosti a žádost o vydání osvědčení o náhradě podepíše.
Pokud jde o žádosti o vydání osvědčení pro potravinovou pomoc, vyplní žadatel rovněž kolonku 20, kde uvede jednu z poznámek stanovených v článku 10 nebo v článku 3 nařízení (ES) č. 259/98 [4]."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem následujícím po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2391/2000
ze dne 27. října 2000,
kterým se mění přílohy I, II a III nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2338/2000 [2], a zejména na články 6, 7 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s nařízením (EHS) č. 2377/90 musí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin.
(2) Maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky vyhodnotí všechny relevantní informace, které se týkají bezpečnosti reziduí příslušných látek pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin.
(3) Při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, povolené hladiny ve všech relevantních poživatelných tkáních získávaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň) a charakter rezidua, které je relevantní pro sledování reziduí (indikátorové reziduum).
(4) Pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v odpovídajících právních předpisech Společenství, musí být maximální limity reziduí obecně stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin.
Játra a ledviny jsou však často z jatečně upravených těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány, a maximální limity reziduí proto musí být rovněž vždy stanoveny i pro svalovou tkáň nebo tkáň tukovou.
(5) V případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med;
(6) Dicyklanil, tilmikosin, flumethrin, a klenbuterolioumchlorid musí být, aniž jsou dotčena další ustanovení právních předpisů Společenství, zejména směrnice Rady 96/22/ES [3], zařazeny do přílohy I nařízení (EHS) č. 2377/90.
(7) Butafosfan musí být zařazen do přílohy II nařízení (EHS) č. 2377/90.
(8) Aby bylo umožněno dokončení vědeckých studií, musí být foxim zařazen do přílohy III nařízení (EHS) č. 2377/90.
(9) Před tím, než toto nařízení vstoupí v platnost, musí být k dispozici přiměřená lhůta, aby členské státy mohly učinit veškeré úpravy, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci příslušných veterinárních léčivých přípravků vydaná v souladu se směrnicí Rady 81/851/EHS [4], naposledy pozměněnou směrnicí 93/40/EHS [5], aby byla zohledněna ustanovení tohoto nařízení.
(10) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I, II a III nařízení (EHS) č. 2377/90 se mění tak, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 2409/2000
ze dne 30. října 2000,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1623/2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 o společné organizaci trhu s vínem, jež se týkají mechanismů trhu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem1, a zejména na článek 33 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V čl. 2 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 1623/20002 je stanoveno, že producenti, na které se vztahují opatření o povinné destilaci, mohou využít opatření podle uvedeného nařízení pouze za předpokladu, že splnili své povinnosti. Toto ustanovení by se mělo pro hospodářský rok 2000/01 doplnit odkazem na opatření týkající se povinné destilace, která se měla provádět během předcházejícího hospodářského roku podle nařízení Rady (EHS) č. 822/873 naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1677/19994.
(2) Podle čl. 55 odst. 2 nařízení (ES) č. 1623/2000 může Francie měnit nákupní cenu vína v rámci destilace stanovené v článku 28 nařízení (ES) č. 1493/1999. Aby se vyvážil hospodářský dopad na palírny, je třeba učinit stejnou úpravu podpor poskytovaných na destilaci. Proto je třeba do článků určujících úroveň této podpory doplnit příslušné ustanovení.
(3) Je třeba stanovit nejvyšší přípustné odchylky pro objemy dodávané k povinné destilaci podle článků 27 a 28 nařízení Rady (ES) č. 1493/1999.
V nařízení (ES) č. 1623/2000 jsou odchylky určeny pouze v článku 48 pro destilaci vedlejších produktů vinifikace.
Totéž ustanovení je třeba vložit do článku 56 o destilaci vína z hroznů, které mají dvojí zatřídění.
(4) Článek 57 nařízení (ES) č. 1623/2000 stanoví zvláštní pravidla pro produkt přímé destilace vín vyrobených z hroznů odrůd zatříděných pro správní jednotku jako moštové odrůdy i jako odrůdy určené k výrobě vínovice.
Účelem těchto pravidel je bránit výrobě vínovice z vín, která podléhají opatření o povinné nebo dobrovolné destilaci.
Ustanovení bylo omylem vloženo do části II kapitoly I, která odkazuje pouze na opatření o povinné destilaci.
Příslušný článek je proto třeba přesunout do kapitoly III o společných ustanovení pro opatření o destilaci.
(5) Lhůta pro oznámení celkového objemu schválených smluv na destilaci podle článku 29 nařízení (ES) č. 1493/1999 stanovená v čl. 63 odst. 5 nařízení (ES) č. 1623/2000 pro členské státy je příliš krátká a nemůže být vždy splněna. Tuto lhůtu je proto třeba změnit.
(6) Ve smlouvách na dodávky určené k destilaci není již nadále povinné uvádět skutečný obsah alkoholu.
V případech, kdy členské státy stanoví, že skutečný obsah alkoholu musí být uveden, by měly být v článku 65 nařízení (ES) č. 1623/2000 stanoveny pro tento obsah alkoholu přípustné odchylky.
(7) Je nezbytné, aby tyto změny byly použitelné ode dne vstupu nařízení (ES) č.1623/2000 v platnost.
(8) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro víno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1623/2000 se mění takto:
1. V čl. 2 odst. 2 se doplňuje nový pododstavec, který zní: "Pro hospodářský rok 2000/01 jsou povinnostmi uvedenými v prvním pododstavci povinnosti stanovené v článcích 35 a 36 nařízení (EHS) č. 822/87."
2. V článku 56 se doplňují nové pododstavce, které znějí: "V případě, že se změní nákupní ceny, jak to stanoví čl. 55 odst. 2, upravuje se podpora uvedená v prvním pododstavci stejným způsobem.
Na množství vína dodaného k destilaci, které překračuje závazek producenta stanovený v článku 52 tohoto nařízení o více než 2 %, se neposkytuje žádná podpora."
3. Článek 57 se zrušuje;
4. V čl. 63 odst. 5 se poslední věta nahrazuje tímto: "Členské státy oznámí Komisi celkový objem takto schválených smluv v termínu prvního oznámení, které následuje po tomto schválení, podle odstavce 4."
5. V čl. 65 odst. 10 se vkládá nový pododstavec, který zní: "V případě, že je ve smlouvě uveden skutečný obsah alkoholu v % objemových, je mezi uvedenou koncentrací a koncentrací určenou při provedené kontrole povolena odchylka 1 % objemové."
6. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 65a
Vlastnosti alkoholu získaného destilací některých vín
Přímou destilací vín, která byla získána z hroznů odrůd zatříděných pro správní jednotku současně jako moštové odrůdy i jako odrůdy určené k výrobě vínovice, může být získán pouze produkt s obsahem alkoholu nejméně 92 % objemových."
7. V čl. 69 odst. 3 se za třetí pododstavec vkládá nový pododstavec, který zní: "V případě uplatnění možnosti změny nákupních ceny podle čl. 55 odst. 2, se podpora uvedená v druhé odrážce předcházejícího pododstavce upraví stejným způsobem."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení komise (ES) č. 2426/2000
ze dne 31. října 2000,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 94/92, kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu pro dovozy ze třetích zemí podle nařízení Rady (EHS) č. 2092/91
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2092/91 ze dne 24. června 1991 o ekologickém zemědělství a k němu se vztahujícím označování zemědělských produktů a potravin [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2020/2000 [2], a zejména na čl. 11 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Čl. 11 odst. 1 písm. a) nařízení (EHS) č. 2092/91 stanoví, že produkty, které jsou dováženy ze třetí země, mohou být uváděny na trh pouze v případě, že pocházejí ze třetí země uvedené v seznamu vypracovaném v souladu s podmínkami stanovenými v odstavci 2 uvedeného článku. Tento seznam je uveden v příloze nařízení Komise (EHS) č. 94/92 [3] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1616/2000 [4].
(2) Argentinské orgány požádaly Komisi o zařazení nového subjektu provádějícího kontroly a vydávajícího osvědčení v souladu s nařízením (EHS) č. 94/92.
(3) Argentinské orgány poskytly Komisi všechny nezbytné záruky a informace, aby ji ujistily, že nový subjekt provádějící kontroly a vydávající osvědčení splňuje kritéria stanovená v čl. 11 odst. 2 nařízení Rady (EHS) č. 2092/91.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem výboru uvedeného v článku 14 nařízení (ES) č. 2092/91,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (EHS) č. 94/92 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2437/2000
ze dne 3. listopadu 2000,
kterým se trvale povoluje doplňková látka a dočasně povolují nové doplňkové látky v krmivech
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech [1], naposledy pozměněnou nařízením Komise (ES) č. 1887/2000 [2], a zejména na článek 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 70/524/EHS stanoví, že s ohledem na vývoj vědeckých a technických poznatků mohou být povoleny nové doplňkové látky.
(2) Článek 9d směrnice stanoví, že doplňková látka typu uvedeného v části II přílohy C této směrnice smí být povolena, pokud z vyhodnocení dokumentace vyplyne, že jsou splněny všechny podmínky stanovené v článku 3a uvedené směrnice.
(3) Článek 9e směrnice stanoví, že doplňková látka stejného typu může být dočasně povolena na dobu až čtyř let, pokud z vyhodnocení výše uvedené dokumentace vyplyne, že jsou splněny podmínky podle čl. 3a písm. b) až e) této směrnice a pokud lze na základě dostupných výsledků důvodně předpokládat, že jsou také splněny podmínky stanovené v čl. 3a písm. a).
(4) Z vyhodnocení předložené dokumentace vyplývá, že přípravek z mikroorganismů popsaný v příloze I a II tohoto nařízení splňuje podmínky čl. 3a písm. b) až e) uvedené směrnice.
Kromě toho splňuje podmínky čl. 3a písm. a), je-li použit pro selata.
(5) Vzhledem k dostupným výsledkům je rovněž odůvodněné předpokládat, že jsou splněny podmínky stanovené v čl. 3a písm. a) při použití stejného přípravkuz mikroorganismů pro kategorie zvířat uvedené v příloze II tohoto nařízení;
(6) Z vyhodnocení předložené dokumentace vyplývá, že enzymové přípravky popsané v příloze III tohoto nařízení splňují podmínky pro dočasné povolení specifikované v čl. 9e směrnice při použití v souladu s jinými ustanoveními pro kategorie zvířat uvedené v příloze III tohoto nařízení.
(7) Na používání doplňkových látek pracovníky a na manipulaci s nimi se vztahují v plném rozsahu ustanovení směrnice Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci [3]a navazující samostatné směrnice, zejména směrnice Rady 90/679/EHS [4] o ochraně zaměstnanců před riziky spojenými s expozicí biologickým činitelům při práci, naposledy pozměněná směrnicí Komise 97/65/ES [5].
(8) Vědecký výbor pro výživu zvířat zaujal příznivé stanovisko, pokud jde o bezpečnost přípravků z enzymů a mikroorganismů a o příznivý vliv přípravku z mikroorganismů na selata.
(9) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro krmiva,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přípravky náležející do skupiny "mikroorganismů", které jsou uvedeny v příloze I a II tohoto nařízení, se povolují v souladu se směrnicí 70/524/EHS jako doplňkové látky ve výživě zvířat za podmínek stanovených v uvedených přílohách.
Článek 2
Přípravky náležející do skupiny "enzymů", které jsou uvedeny v příloze III tohoto nařízení, se povolují v souladu se směrnicí 70/524/EHS jako doplňkové látky ve výživě zvířat za podmínek stanovených v uvedené příloze.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 2438/2000
ze dne 3. listopadu 2000,
kterým se mění nařízení (ES) č. 908/2000 o pravidlech pro výpočet podpor, které členské státy poskytují organizacím producentů v odvětví rybolovu a akvakultury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2792/1999 ze dne 17. prosince 1999o pravidlech a podmínkách pro strukturální pomoc Společenství v odvětví rybolovu[1], a zejména na čl. 15 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 6 nařízení Komise (ES) č. 908/2000 ze dne 2. května 2000 o pravidlech pro výpočet podpor, které členské státy poskytují organizacím producentů v odvětví rybolovu a akvakultury[2], stanoví pravidla pro přechod od ustanovení platných do dne 31. prosince 1999 k ustanovením platným ode dne 1. ledna 2000.
(2) Čl. 6 odst. 3 nařízení (ES) č. 908/2000 není v souladu s čl. 30 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999o obecných ustanoveních o strukturálních fondech[3]. Je tudíž vhodné napravit tuto situaci pozměněním nařízení (ES) č. 908/2000.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro rybolov a akvakulturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 6 nařízení (ES) č. 908/2000 se zrušuje třetí pododstavec a nahrazuje se tímto: "V případě podpor, o jejichž poskytnutí rozhodly členské státy po 1. lednu 2000 na základě článků 7 a 7b nařízení (EHS) č. 3759/92, proběhne úhrada v rámci programování strukturálních fondů příslušného členského státu pro období let 2000 až 2006."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2446/2000
ze dne 6. listopadu 2000,
kterým se doplňuje příloha nařízení (ES) č. 2400/96 o zápisu určitých názvů do Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení podle nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1509/2000 [2], a zejména na čl. 6 odst. 3 a 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 5 nařízení (EHS) č. 2081/92 postoupily Španělsko, Francie, Itálie a Irsko Komisi žádosti o zápis některých názvů jako označení původu nebo zeměpisných označení.
(2) Podle čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení bylo shledáno, že žádosti splňují veškeré požadavky v nařízení stanovené a zejména obsahují všechny údaje uvedené v článku 4 uvedeného nařízení.
(3) Komise neobdržela po zveřejnění názvů uvedených v příloze tohoto nařízení v Úředním věstníku Evropských společenství [3] žádné námitky podle článku 7 uvedeného nařízení.
(4) Tyto názvy by proto měly být zapsány do Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení a být nadále chráněny v celém Společenství jako chráněná označení původu a chráněná zeměpisná označení.
(5) Příloha tohoto nařízení doplňuje přílohu nařízení Komise (ES) č. 2400/96 [4] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1904/2000 [5],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Názvy uvedené v příloze tohoto nařízení se doplňují k příloze nařízení (ES) č. 2400/96 a zapisují se podle čl. 6 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2081/92 jako chráněná označení původu (CHOP) a chráněná zeměpisná označení (CHZO) do Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2448/2000
ze dne 7. listopadu 2000
o otevření a správě autonomních celních kvót Společenství pro některé produkty rybolovu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 26 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Zásobování Společenství některými produkty rybolovu je v současné době závislé na dovozu ze třetích zemí.
Je v zájmu Společenství pozastavit částečně nebo zcela clo pro uvedené produkty v rámci příslušného objemu celních kvót Společenství.
Aby nebyly ohroženy perspektivy rozvoje této produkce ve Společenství a bylo zajištěno odpovídající zásobování spotřebitelských odvětví průmyslu, je vhodné zavést celní kvóty, u nichž by se cla používala podle citlivosti jednotlivých produktů na trhu Společenství.
(2) Všem dovozcům Společenství by měl být zajištěn stejný a trvalý přístup k uvedeným kvótám a celní sazba stanovená pro tyto kvóty by měla být uplatňována stejnoměrně pro všechny dovozy dotyčných produktů do všech členských států až do vyčerpání kvóty.
(3) O otevření autonomních celních kvót rozhoduje Společenství.
Nic nebrání tomu, aby členské státy byly za účelem zajištění účinnosti společné správy těchto kvót oprávněny čerpat z objemů kvót potřebná množství odpovídající skutečným dovozům.
Tento způsob správy však vyžaduje úzkou spolupráci mezi členskými státy a Komisí a Komise musí být zejména schopna sledovat tempo, jakým jsou kvóty čerpány, a podle toho informovat členské státy.
(4) Nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [1], stanovilo pravidla pro správu celních kvót, které mají být používány chronologicky podle dat přijetí celních prohlášení.
(5) Po přezkoumání situace v zásobování trhu Společenství tropickými krevetami a garnáty pocházejícími z Jižní a Střední Ameriky (krevety a garnáti rodu Penaeus, kromě druhu Penaeus monodon a Penaeus japonicus) se ukázalo, že zejména kvůli "syndromu bílých skvrn" u těchto druhů, nejsou spotřebitelská odvětví průmyslu v současné době již dostatečně zásobena.
Měla by se proto stanovit autonomní celní kvóta pro omezené množství a pro omezené trvání,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Dovozní cla pro produkty uvedené v příloze se v období zde stanovených a do výše zde uvedené pozastavují na úrovních uvedených u jednotlivého zboží.
2. Na dovoz dotyčných produktů se kvóty uvedené v odstavci 1 vztahují pouze v případě, že je cena s dodáním na hranice, kterou určují členské státy v souladu s článkem 22 nařízení Rady (EHS) č. 3759/92 ze dne 17. prosince 1992 o společné organizaci trhu s produkty rybolovu a akvakultury [2], alespoň rovna referenční ceně, kterou stanovilo nebo má stanovit Společenství pro takové produkty nebo kategorie daných produktů.
Článek 2
Celní kvóty uvedené v článku 1 spravuje Komise v souladu s články 308a až 308c nařízení (EHS) č. 2454/93.
Článek 3
Členské státy a Komise úzce spolupracují úzce spolupracují k zajištění toho, aby toto nařízení bylo dodržováno.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2451/2000
ze dne 7. listopadu 2000,
kterým se mění příloha XIV nařízení Komise (ES) č. 1622/2000, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1493/1999 o společné organizaci trhu s vínem a zavádí se kodex Společenství pro enologické postupy a ošetření
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [1], ve znění nařízení Komise (ES) č. 1622/2000 [2], a zejména na články 43 a 46 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příloha V část C bod 4 nařízení (ES) č. 1493/1999 stanoví, že v letech s mimořádně nepříznivými povětrnostními podmínkami mohou být mezní hodnoty pro zvýšení obsahu alkoholu zvýšeny až o 1 % objemové.
(2) Podle článku 23 nařízení Komise (ES) č. 1622/2000 musí být tyto nepříznivé roky a dotyčné vinařské zóny, zeměpisné oblasti a odrůdy stanoveny v příloze XIV uvedeného nařízení.
(3) Z důvodu mimořádně nepříznivých povětrnostních podmínek v roce 2000 neumožňují mezní hodnoty pro zvýšení přirozeného obsahu alkoholu stanovené v příloze V části E ve vinařských oblastech Spojeného království výrobu vín, po kterých je běžně tržní poptávka.
Je tedy třeba povolit Spojenému království zvýšení přirozeného obsahu alkoholu až o 4,5 % objemového pro rok, k němuž se tato odchylka vztahuje, přičemž ostatní související údaje musí být zahrnuty do přílohy XIV nařízení (ES) č. 1622/2000.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro víno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha XIV nařízení (ES) č. 1622/2000 se doplňuje tímto:
_BAR_ "Rok _BAR_ Vinařská zóna _BAR_ Zeměpisná oblast _BAR_ Odrůda (v případě potřeby) _BAR_
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2452/2000
ze dne 7. listopadu 2000,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2808/98, kterým se stanoví prováděcí pravidla k agromonetární úpravě pro euro v zemědělství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2799/98 ze dne 15. prosince 1998 o agromonetární úpravě pro euro [1], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 5 nařízení (ES) č. 2799/98 stanoví možnost poskytnout agromonetární vyrovnávací platby na opatření strukturální nebo environmentální povahy, je-li směnný kurz použitelný v den rozhodné skutečnosti nižší než kurz použitelný dříve.
(2) Uvedená opatření vymezuje článek 10 nařízení (ES) č. 2808/98 ze dne 22. prosince 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla k agromonetární úpravě pro euro v zemědělství [2], pozměněném nařízením (ES) č. 1410/1999 [3].
(3) Nicméně nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 ze dne 17. května 1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu(EZOZF) a o změně a zrušení některých nařízení [4] zavádí nová opatření strukturální nebo environmentální povahy.
(4) Stávající odkazy proto musí být doplněny odkazy vyplývajícími z nařízení (ES) č. 1257/1999.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem příslušných řídících výborů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V čl. 10 odst. 3 nařízení (ES) č. 2808/98 se doplňují slova: "anebo uvedeny v kapitolách II, IV, V, VI nebo VIII nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 [5]."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 2461/2000
ze dne 8. listopadu 2000,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2138/97, kterým se vymezují homogenní produkční oblasti v odvětví olivového oleje
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady č. 136/66/EHS ze dne 22. září 1966 o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky1, naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2702/19992,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2261/84 ze dne 17. července 1984, kterým se stanoví obecná pravidla pro poskytování podpory výroby olivového oleje a podpory organizacím producentů olivového oleje3, naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1639/984, a zejména s ohledem na článek 19 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 18 nařízení (EHS) č. 2261/84 se výnosy oliv a výnosy oleje stanoví podle homogenních produkčních oblastí na základě údajů poskytnutých producentskými členskými státy.
(2) Produkční oblasti jsou uvedeny v příloze k nařízení Komise (ES) č. 2138/975 naposledy pozměněném nařízením (ES) č.
2224/20006. Ze správních a strukturálních důvodů je třeba provést změny v řeckých homogenních produkčních oblastech pro hospodářský rok 1999/2000.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro oleje a tuky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Bod C v nomos "" v příloze k nařízení (ES) č. 2138/97 se mění takto:
- v oblasti 3 se obce "", "" a ""zrušují,
- v oblasti 4 se obce "", "", "", "", "" a ""zrušují,
- vytváří se nová oblast označovaná jako "oblast 10", složená z obcí "", "", "", "", "", "", "", "" a "",
- obec " "se zrušuje v oblasti 9 a vkládá se do oblasti 2.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení rady (ES) č. 2474/2000
ze dne 9. listopadu 2000,
kterým se na základě čl. 1 odst. 7 nařízení (EHS) č. 3030/93 stanoví seznam textilních a oděvních výrobků, které mají být ke dni 1. ledna 2002 začleněny do rámce GATT 1994, a kterým se mění příloha X nařízení (EHS) č. 3030/93 a příloha II nařízení (ES) č. 3285/94
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy,
s ohledem na čl. 1 odst. 7 nařízení Rady (EHS) č. 3030/93 ze dne 12. října 1993 o společných pravidlech dovozu některých textilních výrobků pocházejících ze třetích zemí [1],
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropské společenství uzavřelo Dohodu o zřízení Světové obchodní organizace (dále jen "WTO") [2], ke které je připojena Dohoda o textilu a ošacení (dále jen "DTO").
(2) Podle čl. 2 odst. 8 písm. b) a odst. 11 DTO má Společenství povinnost jednak začlenit ke dni 1. ledna 2002 do běžných pravidel a zvyklostí GATT výrobky, na které připadalo v roce 1990 ne méně než 18 % celkového objemu dovozu veškerých textilních a oděvních výrobků, na které se vztahuje DTO, do Společenství, a jednak oznámit před dnem l. ledna 2001 seznam těchto výrobků Orgánu WTO pro kontrolu nad textilem.
(3) Při výběru výrobků, které mají být začleněny, byla Rada vedena řadou činitelů včetně citlivosti výrobku pro průmysl Společenství a jeho regionálních součástí, zejména s ohledem na konkurenceschopnost a situaci v oblasti zaměstnanosti; účinnosti všech množstevních omezení pro výrobky; schopnosti průmyslu Společenství pokračovat v procesu svého přizpůsobování se zvýšené konkurenci u výrobků, které v současné době podléhají množstevním omezením vůči jedné nebo více dodavatelským zemím; přání podporovat přizpůsobování průmyslu přijatelným tempem během desetiletého přechodného období; důsledků pro spotřebitele; důsledků pro třetí země a možnosti zjednodušit dovozní režim Společenství pro textilní a oděvní výrobky.
(4) V tomto ohledu se přihlédlo k podáním předloženým účastníky řízení, kteří odpověděli na výzvu Komise k takovým podáním zveřejněnou v Úředním věstníku Evropských společenství [3].
(5) Seznam výrobků obsažený v příloze X nařízení (EHS) č. 3030/93 musí být změněn tak, aby bylo možné vyjmout výrobky, které mají být začleněny ke dni 1. ledna 2002.
(6) Seznam textilních a oděvních výrobků, které podléhají běžným pravidlům a zvyklostem GATT, obsažený v příloze II nařízení Rady (ES) č. 3285/94 ze dne 22. prosince 1994 o společných pravidlech dovozu a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 518/94 [4], musí být změněn tak, aby ode dne 1. ledna 2002 zahrnoval výrobky, které mají být začleněny do rámce běžných pravidel a zvyklostí GATT,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Výrobky, které mají být ode dne 1. ledna 2002 začleněny do rámce běžných pravidel GATT, jsou uvedeny v příloze I tohoto nařízení.
2. Příloha X nařízení (EHS) č. 3030/93 se ke dni 1. ledna 2002 nahrazuje přílohou II tohoto nařízení.
3. Příloha II nařízení (ES) č. 3285/94 se ke dni 1. ledna 2002 nahrazuje přílohou III tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2488/2000
ze dne 10. listopadu 2000
o zachování zmrazení peněžních prostředků v souvislosti s panem Miloševićem a osobami s ním spojenými a o zrušení nařízení (ES) č. 1294/1999 a nařízení (ES) č. 607/2000 a článku 2 nařízení (ES) č. 926/98
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 60 a 301 této smlouvy,
s ohledem na společný postoj 2000/599/SZBP ze dne 9. října 2000 o podpoře demokratické Svazové republiky Jugoslávie a okamžitém zrušení některých omezujících opatření [1] a na společný postoj 2000/696/SZBP ze dne 10. listopadu 2000 o zachování zvláštních omezujících opatření namířených proti panu Miloševićovi a osobám s ním spojeným [2],
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Kvůli pokračujícímu porušování lidských práv a mezinárodního humanitárního práva vládou Svazové republiky Jugoslávie přijala Rada dne 15. června 1999 nařízení (ES) č. 1294/1999 o zmrazení peněžních prostředků a zákazu investic ve vztahu ke Svazové republice Jugoslávie (dále jen "SRJ") [3].
(2) Ve volbách dne 24. září 2000 došlo k demokratickému zvolení nového prezidenta SRJ V. Koštunici, který se ujal svého úřadu.
(3) Dne 9. října 2000 schválila Rada prohlášení o SRJ požadující zrušení veškerých sankcí uvalených na SRJ od roku 1998 s výjimkou ustanovení týkajících se bývalého prezidenta SRJ Slobodana Miloševiće a osob s ním spojených, kteří nadále představují hrozbu pro upevnění demokracie v SRJ.
(4) Oblast působnosti stávajícího právního rámce pro zmrazení peněžních prostředků vlád SRJ a Srbska v zahraničí by tedy měl být omezen na Slobodana Miloševiće a osoby s ním spojené.
(5) Tato opatření spadají do oblasti působnosti Smlouvy.
(6) Z těchto důvodů a aby se předešlo narušení hospodářské soutěže, je třeba přijmout právní předpis Společenství k provedení uvedených opatření na území Společenství.
Toto území zahrnuje pro potřeby tohoto nařízení celé území členských států, na které je v souladu s podmínkami Smlouvy tato Smlouva použitelná.
(7) Příslušné orgány členských států by v případě potřeby měly být zmocněny zajistit dodržování tohoto nařízení.
(8) Je třeba, aby se Komise a členské státy navzájem informovaly o opatřeních přijatých v rámci tohoto nařízení a o ostatních důležitých skutečnostech týkajících se tohoto nařízení, s nimiž jsou seznámeny, aniž by byly dotčeny stávající závazky ohledně některých dotčených položek.
(9) Je vhodné, aby sankce za porušování tohoto nařízení mohly být udělovány již ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
(10) Z důvodů průhlednosti a jednoduchosti byla do tohoto nařízení začleněna hlavní ustanovení nařízení (ES) č. 1294/1999, a uvedené nařízení bude proto zrušeno. Ze stejných důvodů by mělo být zrušeno rovněž nařízení (ES) č. 607/2000 [4] a článek 2 nařízení (ES) č. 926/98 [5].
(11) Měl by být přijat postup pozměňování příloh tohoto nařízení a udělování zvláštních výjimek z čistě humanitárních důvodů.
(12) Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení je třeba přijmout v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [6],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Mimo území Svazové republiky Jugoslávie se zmrazují veškeré peněžní prostředky, které patří Slobodanu Miloševićovi nebo fyzickým osobám s ním spojeným vyjmenovaným v příloze I.
2. Osobám uvedeným v odstavci 1 nesmějí být zpřístupněny žádné peněžní prostředky, ať již přímo či nepřímo, ani nesmějí být zpřístupněny ve prospěch této osoby.
3. Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
- "peněžními prostředky" finanční aktiva a hospodářské výhody všeho druhu, mimo jiné peníze v hotovosti, šeky, peněžní pohledávky, směnky, peněžní příkazy a jiné platební nástroje; vklady u peněžních ústavů nebo jiných osob, zůstatky na účtech, pohledávky a dluhopisy; veřejně i soukromě obchodované cenné papíry a dluhové nástroje, včetně akcií a kapitálových podílů, potvrzení cenných papírů, obligací, směnek, varantů, dlužních úpisů, derivátových smluv; úroky, dividendy a jiné výnosy či hodnoty pocházející z aktiv nebo jimi vytvářené; úvěry, práva na vyrovnání, záruky, závazky plnění nebo jiné finanční závazky; akreditivy, nákladové listy, dodací listy; dokumenty osvědčující podíl na fondech nebo finančních zdrojích, jakož i veškeré další nástroje financování vývozu,
- "zmrazením peněžních prostředků" zabránění jakémukoliv pohybu, převodu, změně, využití prostředků či nakládání s nimi jakýmkoliv způsobem, jehož následkem by mohla být jakákoliv změna jejich objemu, množství, umístění, vlastnictví, držby, povahy nebo určení nebo jiná změna, která by umožnila využití prostředků, včetně správy portfolia, s touto výjimkou: úroky nebo výnosy pocházející z prostředků a kapitálu bez dalšího splatné v den jejich splatnosti musí být splaceny na zmrazené účty a na těchto účtech ponechány.
Článek 2
1. Zakazuje se vědomý a úmyslný podíl na činnostech, jejichž předmětem nebo důsledkem je přímá či nepřímá podpora transakcí nebo činností uvedených v článku 1 nebo obcházení ustanovení tohoto nařízení.
2. Veškeré informace, které ukazují, že jsou nebo byla obcházena ustanovení tohoto nařízení, musí být oznámeny příslušným orgánům členských států uvedeným v příloze II nebo Komisi.
Článek 3
1. Aniž jsou dotčena platná pravidla o podávání zpráv, důvěrnosti a služebním tajemství a článek 284 Smlouvy, jsou banky, jiné finanční instituce, pojišťovny a ostatní organizace a osoby povinny:
a) neprodleně poskytnout jakoukoliv informaci, která může napomoci při dodržování tohoto nařízení, například údaje o účtech a částkách zmrazených v souladu s článkem 1,
- příslušným orgánům členských států uvedeným v příloze II podle místa svého bydliště nebo sídla a
- přímo nebo prostřednictvím těchto příslušných orgánů Komisi;
b) spolupracovat na ověřování těchto informací s příslušnými orgány uvedenými v příloze II.
2. Jakékoliv informace poskytnuté nebo přijaté v souladu s tímto článkem lze použít výhradně pro účely, pro které byly poskytnuty nebo přijaty.
3. Jakékoliv informace, které obdrží přímo Komise, se poskytnou příslušným orgánům dotyčných členských států.
Článek 4
1. Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení, která se týkají záležitostí uvedených níže, s výjimkou opatření uvedených v písmenu c), se přijímají v souladu s řídícím postupem stanoveným v čl. 5 odst. 2.
2. Komise je zmocněna:
a) s ohledem na rozhodnutí, kterými se provádí společný postoj 2000/696/SZBP, měnit přílohu I;
b) mimořádně, z čistě humanitárních důvodů, udělovat výjimky z článku 1;
c) na základě informací poskytnutých členskými státy měnit údaje o příslušných orgánech členských států na seznamu v příloze II.
3. Žádost osoby o výjimku podle odst. 2 písm. b) nebo o změnu přílohy I se podává prostřednictvím příslušných orgánů členských států uvedených v příloze II.
Příslušné orgány členských států ověří informace předložené žadatelem v co největší míře.
Článek 5
1. Komisi je nápomocen výbor zřízený nařízením (ES) č. 2271/96.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je deset pracovních dnů.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 6
1. Výbor uvedený v článku 5 přezkoumává veškeré otázky týkající se používání tohoto nařízení, které vznese jeho předseda nebo zástupce členského státu.
2. Výbor pravidelně přezkoumává účinnost ustanovení tohoto nařízení a Komise podává na základě tohoto přezkoumání pravidelnou zprávu Radě.
Článek 7
Komise a členské státy se navzájem informují o opatřeních přijatých podle tohoto nařízení a poskytují si důležité informace v souvislosti s tímto nařízením, které mají k dispozici, zejména informace získané podle článku 3 a informace o porušování a prosazování tohoto nařízení či rozsudky vynesené vnitrostátními soudy.
Článek 8
Každý členský stát stanoví sankce pro případ porušení ustanovení tohoto nařízení.
Tyto sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Do doby přijetí případných právních předpisů za tímto účelem jsou sankcemi pro případ porušení ustanovení tohoto nařízení sankce stanovené členskými státy podle článku 12 nařízení (ES) č. 1294/1999.
Článek 9
Zrušují se nařízení (ES) č. 1294/1999 a (ES) č. 607/2000 a článek 2 nařízení (ES) č. 926/98.
Článek 10
Toto nařízení se vztahuje na:
- území Společenství, včetně jeho vzdušného prostoru,
- paluby letadel a plavidel podléhající pravomoci členského státu,
- osoby, které jsou státními příslušníky členského státu, ať se nacházejí kdekoliv,
- všechny subjekty zapsané v rejstříku nebo zřízené podle právních předpisů členských států.
Článek 11
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2493/2000
ze dne 7. listopadu 2000
o opatřeních na podporu plného začlenění rozměru životního prostředí do procesu rozvoje rozvojových zemí
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 175 a 179 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3], s ohledem na společný návrh schválený dohodovacím výborem dne 27. července 2000,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Vyčerpávání přírodních zdrojů a ničení životního prostředí mají přímý vliv na hospodářský rozvoj, a zejména na způsoby obživy místních společenství včetně původního obyvatelstva, a působí proti zmírňování chudoby prostřednictvím udržitelného rozvoje.
(2) Současné podmínky výroby a spotřeby mají nesporně důsledky přesahující hranice státu a celosvětové důsledky, zejména pokud se týká atmosféry, hydrosféry, stavu půd a biologické rozmanitosti.
(3) Společenství a jeho členské státy jsou signatáři prohlášení z Ria a akčního programu Agenda 21 a podpořily rezoluci nazvanou "Program dalšího provádění Agendy 21", přijatou na mimořádném zasedání Valného shromáždění Organizace spojených národů.
(4) Společenství a jeho členské státy jsou stranami mnohostranných dohod o životním prostředí, zejména Úmluvy o biologické rozmanitosti, Rámcové úmluvy o změně klimatu a Úmluvy o boji proti desertifikaci. Také se zavázaly, že budou brát v úvahu společné, avšak diferencované odpovědnosti, a to ať již jde o země rozvinuté nebo země rozvojové.
(5) Vnitřní a vnější aspekty politiky v oblasti životního prostředí Evropského společenství musí být sladěny, aby účinně reagovaly na výzvy stanovené na konferenci Organizace spojených národů o životním prostředí a rozvoji (UNCED) a v jejích dalších postupech.
(6) Společenství a jeho členské státy podporují strategii Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj/Výboru pro rozvojovou pomoc (OECD/DAC) nazvanou "Strategie pro 21. století", která vyzývá k podpoře provádění strategií udržitelného rozvoje ve všech zemích do roku 2005 tak, aby se zajistilo, že současné tendence ztrát zdrojů životního prostředí budou účinně odvráceny do roku 2015 na světové i na vnitrostátní úrovni.
(7) Evropský parlament a Rada přijaly rozhodnutí č. 2179/98/ES ze dne 24. září 1998 o přezkoumání programu politiky a opatření Evropského společenství v oblasti životního prostředí a udržitelného rozvoje nazvaného "Směrem k udržitelnému rozvoji" [4], které vyzývá k posílení úlohy Společenství v mezinárodní spolupráci v oblasti životního prostředí a udržitelného rozvoje. Základní strategií tohoto programu je dosáhnout plného začlenění politiky životního prostředí do ostatních politik, včetně politiky rozvoje.
(8) Evropská rada na zasedání v Cardiffu v červnu 1998 uvítala sdělení Komise "Partnerství pro integraci" stanovící strategii začlenění hledisek životního prostředí do politiky Evropské unie a potvrdila zásadu, že hlavní politické návrhy by měly být spojeny s hodnocením jejich dopadu na životní prostředí.
(9) Rada a členské státy přijaly dne 15. července 1996 usnesení o posuzování vlivu na životní prostředí v rozvojové spolupráci.
(10) Ve svém usnesení ze dne 30. listopadu 1998 potvrdila Rada klíčovou úlohu původního obyvatelstva v zachování a udržitelném využívání přírodních zdrojů.
(11) Udržitelný rozvoj se opírá o začlenění rozměru životního prostředí do procesu rozvoje.
(12) Protože jsou zdroje omezeny, jsou vytváření vhodných politik, strategií a nástrojů a provádění pokusných programů základními prvky pro toto začlenění do hospodářské a rozvojové spolupráce.
(13) Měl by být doplněn soubor finančních nástrojů, které má Společenství k dispozici na podporu udržitelného rozvoje v rozvojových zemích.
(14) Měla by být zlepšena koordinace činností financovaných nástroji Společenství.
(15) Nařízení Rady (ES) č. 722/97 ze dne 22. dubna 1997 o environmentálních opatřeních v rozvojových zemích v souvislosti s udržitelným rozvojem [5] stanoví rámec pro pomoc Společenství zaměřenou na to, aby se rozvojovým zemím umožnilo začlenit rozměr životního prostředí do procesu jejich rozvoje. Nařízení (ES) č. 722/97 bylo použitelné do 31. prosince 1999. V tomto nařízení by měly být zohledněny zkušenosti získané při provádění nařízení (ES) č. 722/97.
(16) Je třeba přijmout ustanovení pro financování činností podle tohoto nařízení.
(17) Toto nařízení vytváří pro celou dobu trvání programu finanční rámec, který je pro rozpočtový orgán prvotní referencí při každoročním rozpočtovém procesu ve smyslu bodu 33 interinstitucionální dohody ze dne 6. května 1999 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni a o zdokonalení rozpočtového procesu [6].
(18) Stanoví se prováděcí pravidla, zejména formu činnosti, partnery pro spolupráci a rozhodovací postup.
(19) Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení by měla být přijata podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [7],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Společenství podporuje rozvojové země v jejich úsilí začlenit rozměr životního prostředí do procesu jejich rozvoje.
K tomuto účelu Společenství poskytuje finanční pomoc a odborné znalosti zaměřené na zavedení a podporu provádění politik, strategií, nástrojů a technologií pro dosažení udržitelného rozvoje.
2. Podpora Společenství se poskytuje přímo účastnickým rozvojovým zemím a také nepřímo prostřednictvím posílení rozměru životního prostředí v hospodářské a rozvojové spolupráci Společenství, aby se zajistilo, že se v programech Společenství plně zohlední hlediska životního prostředí.
3. Pomoc a odborné znalosti poskytované podle tohoto nařízení doplní a posílí pomoc poskytovanou prostřednictvím jiných nástrojů rozvojové spolupráce.
Článek 2
Pro účely tohoto nařízení se: "udržitelným rozvojem" rozumí zlepšení životní úrovně a blahobytu dotyčných obyvatel v mezích možnosti ekosystémů, a to ochranou přírodního bohatství a jeho biologické rozmanitosti ve prospěch současných a budoucích generací.
Článek 3
1. Činnosti prováděné podle tohoto nařízení jsou zejména zaměřeny na
- celosvětové otázky životního prostředí, zejména ty, které jsou zahrnuty v mnohostranných dohodách o životním prostředí, týkajících se změn klimatu, desertifikace a biologické rozmanitosti,
- přeshraniční otázky životního prostředí, zejména znečišťování ovzduší, půdy a vody,
- dopady na životní prostředí související se začleněním rozvojových zemí do světového hospodářství,
- zahrnutí hledisek životního prostředí do projektů rozvojové spolupráce, aby bylo možno rozlišit, stanovit a zhodnotit udržitelný rozměr těchto projektů,
- dopady makroekonomických a odvětvových politik v rozvojových zemích na životní prostředí,
- udržitelné vzorce výroby a spotřeby,
- udržitelné hospodaření s přírodními zdroji a zdroji životního prostředí a jejich využívání ve všech výrobních odvětvích, jako je zemědělství, rybolov a průmysl,
- problémy v oblasti životního prostředí způsobené neudržitelným využíváním zdrojů z důvodu chudoby,
- udržitelnou výrobu a využívání energie, a zejména na podporu využívání obnovitelných zdrojů energie, zvýšení energetické účinnosti, úsporu energie a nahrazení zvláště škodlivých zdrojů energie jinými, méně škodlivými zdroji,
- udržitelnou výrobu a využívání chemických výrobků, zvláště nebezpečných a toxických látek,
- zachování biologické rozmanitosti – zejména ochranou ekosystémů a stanovišť a zachováním rozmanitosti druhů – udržitelné využívání jejich součástí, zapojení nositelů tradičních znalostí o využívání biologické rozmanitosti a na řádné a vyvážené sdílení přínosů pocházejících z využívání genetických zdrojů,
- hospodaření se zdroji sladké vody,
- hospodaření v pobřežních oblastech, ústích řek a mokřadech,
- desertifikaci,
- problémy životního prostředí ve městech, vztahující se mimo jiné na dopravu, odpady, odpadní vody, znečišťování ovzduší, hluk a jakost pitné vody,
- problémy v oblasti životního prostředí vztahující se k průmyslovým činnostem.
2. K činnostem, které mohou být financovány, patří mimo jiné
- podpora zavedení celostátních, regionálních a místních politik, plánů a strategií, programů a projektů pro udržitelný rozvoj,
- plány na výstavbu institucionálních a provozních kapacit účastníků procesu rozvoje, tj. vlády, nevládních organizací, soukromého sektoru, občanské společnosti a původního obyvatelstva, na celostátní, regionální a místní úrovni,
- pilotní projekty na místě, včetně těch, které zahrnují technologie šetrné k životnímu prostředí, které jsou upraveny podle místních omezení a potřeb,
- podpora obchodu s výrobky, které byly vyrobeny udržitelným způsobem,
- vytváření nástrojů pro udržitelný rozvoj, mimo jiné obchodních nástrojů, jako jsou systémy označování a certifikace, a iniciativ "zeleného obchodu",
- vytváření pokynů, operačních manuálů a nástrojů zaměřených na podporu udržitelného rozvoje a začlenění problematiky životního prostředí, zejména ve formě veřejných databází a databank na internetu (přístupných veřejnosti),
- informační kampaně o nebezpečných látkách, zejména o toxických odpadech a pesticidech,
- podpora rozvoje a používání nástrojů pro hodnocení životního prostředí při přípravě a provádění politik, strategií, programů a projektů,
- zvyšování povědomí místního obyvatelstva a klíčových účastníků procesu rozvoje a rozvojové spolupráce s ohledem na důsledky udržitelného rozvoje, zejména prostřednictvím informačních kampaní a odborného vzdělávání,
- soupisy, účetní evidence a statistické práce ke zlepšení kvality údajů o životním prostředí a environmentálních ukazatelů.
3. Při výběru, přípravě, provádění a hodnocení činností je zvláštní pozornost věnována
- příspěvku k celkovému cíli vymýcení chudoby,
- místním iniciativám zahrnujícím inovační opatření zaměřená na udržitelný rozvoj,
- aktivnímu zapojení, podpoře a vlastnictví místního obyvatelstva včetně domorodých společenství,
- úloze, znalostem, perspektivám a zvláštnímu přínosu žen či dívek a mužů či chlapců při udržitelném hospodaření s přírodními zdroji a jejich využívání,
- potenciálu pro začlenění do širší souvislosti politik a programů rozvojové spolupráce Společenství,
- internalizaci nákladů na životní prostředí, také prostřednictvím ekonomických nástrojů,
- příspěvkům k posílení regionální spolupráce v oblasti udržitelného rozvoje.
Podstatnými prvky provádění tohoto nařízení, včetně podpory provádění mezinárodních dohod o životním prostředí, jsou výuka a rozšiřování výsledků prováděných činností.
Článek 4
K partnerům spolupráce, kteří mohou získat pomoc podle tohoto nařízení, patří mezinárodní organizace, státy, regiony a regionální orgány, decentralizované útvary, veřejné agentury, hospodářské subjekty a průmyslová odvětví soukromého sektoru, družstva, místní společenství, nevládní organizace a sdružení zastupující místní obyvatelstvo, zejména původní obyvatelstvo.
Článek 5
1. Z pomoci Společenství lze financovat studie, technickou pomoc, vzdělávání, odborné vzdělávání nebo jiné služby, menší dodávky a práce, menší finanční podpora a také hodnocení, audity a vyhodnocovací a monitorovací mise.
V mezích každoročně stanovovaných rozpočtovým orgánem může toto financování pokrývat náklady na technickou a správní pomoc Komisi a příjemci pomoci, které souvisejí s jinými činnostmi, než jsou úkoly trvale zajišťované veřejnou správou, a které jsou spojeny s vymezením, přípravou, řízením, sledováním, auditem a kontrolou programů nebo projektů.
Financování z prostředků Společenství může pokrývat jak investice spojené se zvláštní akcí, s výjimkou koupě nemovitostí, tak i běžné výdaje (včetně správních výdajů, výdajů na údržbu a provoz).
S výjimkou výcvikových, vzdělávacích a výzkumných programů mohou být běžné výdaje kryty v počáteční fázi a jejich financování má sestupnou tendenci.
2. Pro každou činnost spolupráce se usiluje o finanční příspěvek od partnerů uvedených v článku 4.
Tento příspěvek bude požadován v rámci možností dotyčných partnerů a v závislosti na povaze činnosti.
3. Je možné hledat příležitosti spolufinancování u ostatních poskytovatelů prostředků, zejména u členských států a mezinárodních organizací.
Za tím účelem je vhodné dohlížet na koordinaci s opatřeními přijatými jinými poskytovateli prostředků.
4. Budou přijata nezbytná opatření pro zdůraznění, že při poskytování pomoci podle tohoto nařízení jde o pomoc Společenství.
5. Za účelem dosažení cílů soudržnosti a doplňkovosti stanovených ve Smlouvě a s cílem zajištění optimální účinnosti všech těchto činností přijme Komise ve spojení s členskými státy veškerá nezbytná koordinační opatření, mimo jiné
a) systematickou výměnu a analýzu informací o financovaných činnostech nebo o činnostech, jejichž financování Společenství a členské státy zvažují;
b) koordinací činností přímo na místě prostřednictvím pravidelných setkání a výměny informací mezi zástupci Komise a členských států v zemích přijímajících pomoc.
6. Za účelem dosažení největšího možného dopadu činností na světové, celostátní a místní úrovni vyvíjí Komise ve spolupráci s členskými státy veškerou iniciativu nezbytnou pro zajištění správné koordinace a úzké spolupráce s partnery spolupráce, místními partnery (nevládními organizacemi, společenstvími na nejnižší úrovni a sdruženími), dárci a ostatními zúčastněnými mezinárodními organizacemi, zejména těmi, které tvoří součást systému Organizace spojených národů.
Článek 6
Finanční pomoc podle tohoto nařízení má formu grantů.
Článek 7
Finanční refereční částka pro provádění tohoto nařízení na období 2000 až 2006 se stanoví na 93 milionů eur.
Roční rozpočtové položky schvaluje rozpočtový orgán v mezích finančního výhledu.
Článek 8
1. Komise odpovídá za hodnocení činností stanovených tímto nařízením, přijímání rozhodnutí o jejich financování a za jejich řízení podle platných rozpočtových a jiných postupů, zejména těch, které jsou stanoveny finančním nařízením o souhrnném rozpočtu Evropských společenství.
2. Každé dva roky Komise přijme postupem podle čl. 9 odst. 2 strategické směry a priority pro provádění činností v následujících letech. Uvědomí o nich Evropský parlament.
3. Pokud finanční pomoc dosahuje alespoň částky 2,5 milionu eur pro jednotlivé činnosti financované podle tohoto nařízení, přijímá Komise rozhodnutí postupem podle čl. 9 odst. 2.
4. Komise uvědomí výbor uvedený v čl. 9 odst. 1 o každém rozhodnutí o financování, které zamýšlí přijmout ohledně činností podle tohoto nařízení, u nichž výše předpokládané pomoci činí méně než 2,5 milionu eur. Tuto informaci musí sdělit nejpozději týden před přijetím rozhodnutí.
5. Komise je oprávněna schvalovat dodatečné závazky nezbytné k úhradě předpokládaných či skutečných překročených nákladů nebo dodatečných požadavků souvisejících s činnostmi, pokud překročení nebo dodatečný požadavek činí nejvýše 20 % počátečního objemu prostředků stanoveného rozhodnutím o financování.
6. Všechny finanční dohody nebo smlouvy uzavřené podle tohoto nařízení stanoví, že Komise a Účetní dvůr provádějí kontroly na místě podle obvyklých postupů stanovených Komisí v rámci platných pravidel, zejména pravidel obsažených ve finančním nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství.
7. V případech, kdy jsou tyto operace upraveny finančními dohodami mezi Společenstvím a přijímající zemí přijímající, musí tyto dohody stanovit, že placení daní, cel a jiných poplatků není hrazeno Společenstvím.
8. Nabídkových řízení a rozhodnutí o výběru nabídky se mohou za rovných podmínek účastnit všechny fyzické a právnické osoby členských států a země přijímající pomoc.
Tato možnost může být rozšířena i na další rozvojové země, a ve výjimečných, řádně odůvodněných případech, i na jiné třetí země.
9. Dodávky pocházejí z členských států, ze země přijímající pomoc nebo z jiných rozvojových zemí.
Ve výjimečných případech, pokud to okolnosti odůvodňují, mohou dodávky pocházet i z jiných zemí.
10. Zvláštní pozornost je věnována
- úsilí o dosažení efektivnosti nákladů a udržitelných účinků činností,
- jasné definici a sledování cílů a ukazatelů jejich dosažení u všech činností.
Článek 9
1. Komisi je nápomocen zeměpisně příslušný výbor pro rozvoj (dále jen "výbor").
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 10
1. Po skončení každého rozpočtového roku předloží Komise do 1. září Evropskému parlamentu a Radě výroční zprávu, která obsahuje souhrn činností financovaných v průběhu tohoto období a hodnocení provádění tohoto nařízení v průběhu uvedeného období.
V souhrnu jsou uvedeny zejména informace o počtu a povaze financovaných činností, partnerech spolupráce a dotyčných zemích.
Zpráva rovněž uvádí počet externích hodnocení uskutečněných pro zvláštní činnosti.
2. Komise pravidelně hodnotí činnosti financované Společenstvím, aby zjistila, zda bylo dosaženo cílů zamýšlených těmito činnostmi, a aby stanovila obecné směry pro zlepšení účinnosti budoucích činností.
Komise předloží výboru uvedenému v čl. 9 odst.
1 souhrn provedených hodnocení. Hodnotící zprávy jsou k dispozici členským státům, Evropskému parlamentu a ostatním zúčastněným stranám.
3. Komise informuje členské státy nejpozději měsíc po přijetí rozhodnutí o schválených činnostech a uvede jejich náklady a povahu, dotyčnou zemi a partnery spolupráce.
4. Zveřejní se finanční průvodce uvádějící obecné směry a kritéria pro výběr činností a tento průvodce je rozšiřován mezi zúčastněné strany prostřednictvím útvarů Komise, včetně jejích zastoupení v dotyčných zemích.
Článek 11
1. Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Jeho použitelnost končí dnem 31. prosince 2006.
2. Po čtyřech letech od vstupu tohoto nařízení v platnost předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě celkové hodnocení činností financovaných Společenstvím na základě tohoto nařízení v rámci obecné rozvojové spolupráce Společenství a návrhy týkající se budoucnosti tohoto nařízení včetně jeho případných změn nebo zrušení.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2494/2000
ze dne 7. listopadu 2000
o opatřeních na podporu zachování tropických a jiných lesů v rozvojových zemích a jejich trvale udržitelného obhospodařování
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 175 a 179 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3] s ohledem na společný návrh schválený dohodovacím výborem dne 27. července 2000,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Lesy se svými nesčetnými funkcemi a hodnotami pro člověka mohou přispět k uskutečnění cílů Společenství v oblasti rozvoje a životního prostředí, jako je boj s chudobou, trvale udržitelný hospodářský a sociální rozvoj a ochrana životního prostředí.
(2) Evropský parlament v mnohých usneseních vyjádřil své znepokojení nad ničením lesů a jeho důsledky pro obyvatelstvo závislé na lesích, zejména pro domorodé obyvatele.
(3) Jako odpověď na žádost Evropského parlamentu vyjádřenou v usnesení o strategii Evropské unie v oblasti lesního hospodářství [4] přijala Komise sdělení nazvané "Lesy a rozvoj: přístup ES", ve kterém definuje strategii činnosti Společenství zaměřené na podporu zachování lesů v rozvojových zemích a jejich trvale udržitelného obhospodařování.
(4) V záměrech této strategie se musí pokračovat v rámci obecné politiky Společenství na podporu zachování a trvale udržitelného využívání lesů bez ohledu na zeměpisnou oblast nebo podnební pásmo, v nichž leží.
(5) Společenství a jeho členské státy podepsaly usnesení z Ria a akční program Agenda 21 a podpořily usnesení nazvané "Program dalšího provádění Agendy 21", přijaté na mimořádném zasedání Valného shromáždění Spojených národů.
(6) Společenství a jeho členské státy jsou členy Světové obchodní organizace a stranami mnohostranných dohod o životním prostředí, zejména Úmluvy o biologické rozmanitosti, Rámcové úmluvy o změně klimatu a Úmluvy o boji proti desertifikaci. Také se zavázaly, že budou brát v úvahu společné, avšak diferencované odpovědnosti stran těchto úmluv, a to ať již jde o země rozvinuté nebo země rozvojové.
(7) Valné shromáždění Spojených národů na svém mimořádném zasedání v roce 1997 přijalo návrhy činnosti formulované v rámci Mezivládního panelu o lesích (IPF). Společenství a jeho členské státy se zavázaly uskutečňovat tyto návrhy.
(8) Nařízení Rady (ES) č. 3062/95 ze dne 20. prosince 1995 o činnostech na podporu tropických lesů [5] vymezuje rámec pro pomoc Společenství v této oblasti. Nařízení (ES) č. 3062/95 bylo použitelné do 31. prosince 1999. V tomto nařízení by měly být zohledněny zkušenosti získané při provádění uvedeného nařízení.
(9) Rada ve svém usnesení ze dne 30. listopadu 1998 uznala úlohu domorodého obyvatelstva pro životní prostředí, zejména pokud jde o zachování a trvale udržitelné využívání lesů v rozvojových zemích.
(10) Je nutné doplnit finanční nástroje, které má Společenství k dispozici na podporu zachování a trvale udržitelného rozvoje lesů.
(11) Je nutné přijmout ustanovení pro financování činností uvedených v tomto nařízení.
Účinná ochrana tropických a jiných lesů v rozvojových zemích, zejména tam, kde odlesnění způsobilo, nebo hrozí, že způsobí, ekologické katastrofy, jako jsou povodně nebo znečištění ovzduší, vyžaduje značné finanční prostředky.
(12) Toto nařízení stanoví pro celou dobu trvání programu finanční rámec, který je pro rozpočtový orgán prvořadou směrnicí pro roční rozpočtový proces ve smyslu bodu 33 interinstitucionální dohody mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí ze dne 6. května 1999 o rozpočtové kázni a o zdokonalení rozpočtového procesu [6].
(13) Je nutné stanovit prováděcí pravidla, zejména formu činnosti, partnery pro spolupráci a rozhodovací postupy.
(14) opatření nezbytná pro provádění tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [7],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Společenství poskytuje finanční pomoc a pravomoci potřebné pro podporu zachování tropických i jiných lesů v rozvojových zemích a jejich trvale udržitelného obhospodařování, aby tak bylo možno uspokojit hospodářské, sociální a environmentální požadavky, které jsou na lesy kladeny na místní, národní i celosvětové úrovni.
Pomoc a pravomoci vyplývající z tohoto nařízení doplňují a posilují pravomoci poskytnuté jako jiné nástroje spolupráce na rozvoji.
Článek 2
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1. "tropickými a jinými lesy" (dále jen "lesy"): přirozené a polopřirozené, primární nebo sekundární, uzavřené či otevřené lesní ekosystémy, ležící v suchých, polosuchých nebo vlhkých oblastech;
2. "zachováním": veškeré činnosti směřující k zachování nebo obnově lesů, a zejména ty, které jsou zaměřeny na ochranu nebo obnovení biologické rozmanitosti a ekologických funkcí lesního ekosystému a zachovají přitom co možná nejvíce jeho současnou i budoucí hodnotu pro člověka, a zejména pro obyvatelstvo závislé na lesích;
3. "trvale udržitelným obhospodařováním lesů": hospodaření a využívání lesů a zalesněných území takovým způsobem a v takovém rozsahu, aby byla zachována jejich biologická rozmanitost, produktivita, schopnost regenerace, vitalita a schopnost plnit v současnosti i budoucnosti důležité ekologické, hospodářské a sociální funkce na místní, národní i celosvětové úrovni, aniž by tím byly poškozeny jiné ekosystémy;
4. "trvale udržitelným rozvojem": zlepšení životní úrovně a blahobytu dotyčných obyvatel v mezích možnosti ekosystému, a to ochranou přírodního bohatství a jeho biologické rozmanitosti v zájmu současných i budoucích generací;
5. "obyvateli závislými na lesích": domorodé populace obývající lesy nebo považující les za své tradiční obydlí nebo jakákoliv populace žijící v lese nebo v jeho blízkosti, jejíž tradiční závislost na lese je přímá a významná.
Článek 3
Činnosti, které mají být prováděny na základě tohoto nařízení, směřují k tomu, aby:
- lesy získaly významnější místo ve vnitrostátní politice a aby se lesnická politika založená na trvale udržitelném obhospodařování lesů začlenila do plánování rozvoje,
- podpořily produkci a využití dřeva a jiných nedřevních produktů lesa ze zdrojů obhospodařovaných trvale udržitelným způsobem,
- přispěly ke správnému hodnocení lesních zdrojů a služeb, které tyto lesy mohou poskytnout,
- zajistily aktivní účast obyvatel závislých na lese a místních společenství na utváření vnitrostátní lesnické politiky a na plánování rozvoje,
- zkvalitnily koordinaci a informační toky mezi projekty Komise a členských států, a zajistily tak soudržnost činností v tomto prostoru.
Článek 4
1. Činnosti, které mají být prováděny na základě tohoto nařízení, se týkají zejména:
a) vypracování vhodných vnitrostátních a mezinárodních rámců lesnické politiky, založených na realistickém hodnocení lesů, které budou obsahovat zejména takové složky, jako je plánování přidělování půdy, spravedlivý obchod s lesními produkty vyprodukovanými podle zásad trvale udržitelného hospodaření, právní a daňová opatření, posílení institucí, pomoc soukromému sektoru a snahám obyvatelstva závislého na lese o samostatný rozvoj, přičemž tyto snahy vedou k tomu, že si samo určí vlastní sociální, hospodářský a kulturní rozvoj.
Tyto rámce činnosti přihlížejí i k jiným odvětvovým politikám, které mají dopad na lesy a na tradiční zájmy a práva obyvatel závislých na lese;
b) zachování a obnovy lesů, které jsou považovány za významné z důvodu své velké ekologické hodnoty, zejména pokud jde o to, jak přispívají k zachování biodiverzity, nebo o úlohu, kterou hrají na místní i celosvětové úrovni, zejména při ochraně vodních zdrojů, prevenci eroze půd a změnách klimatu;
c) trvale udržitelného obhospodařování a využití lesů pro ekonomické, sociální a environmentální účely, kromě jiného také prostřednictvím certifikace lesů (s ohledem na rozdílné podmínky hospodaření podle toho, zda se jedná o malé či velké lesnické zóny), a ekologické těžby dřeva a ostatních produktů lesa i přirozené nebo asistované obnovy lesů;
d) ekonomické životaschopnosti trvale udržitelného obhospodařování lesů díky účinnějšímu využití lesních produktů a technickému zkvalitnění činností spojených s odvětvím lesního hospodářství, jako je zpracování a uvedení na trh dříví a jiných produktů lesa v malém a středním měřítku, trvale udržitelnému využití dřeva jako zdroje energie a podpoře nových zemědělských technologií, které mohou nahradit praxi založenou na kácení lesů;
e) získávání a využívání vědomostí a informací o lesnických službách a produktech lesa, které poskytnou pevný vědecká základ pro činnosti uvedené pod písmeny a) až d).
2. Činnosti, na něž se může vztahovat finanční pomoc, zahrnují terénní pilotní projekty, novátorské programy a studie a výzkumy, jejichž výsledky, kromě zvláštních cílů, přispívají k rozvoji, přizpůsobení a lepšímu provádění lesnické politiky Společenství a jeho partnerů.
3. Mimořádná pozornost je věnována následujícím aspektům:
- podpoře environmentální a sociální odpovědnosti soukromých podnikatelů při zpracování a obchodování s lesními produkty, v rámci příslušných politik určených pro rozvoj soukromého sektoru, za současného dodržování stávajících sociálních systémů a hospodářských činností místních společenství,
- podpoře přímé účasti partnerů spolupráce v rozvojových zemích při současném zajištění adekvátního dopadu zásahů a přizpůsobení správních postupů místním schopnostem hospodaření,
- předběžnému poskytování informací a zajištění účasti obyvatelstva závislého na lese a místních společenství na činnostech prováděných podle tohoto nařízení, s ohledem na jejich priority v oblasti rozvoje a na jejich hospodářská, sociální a kulturní práva, kromě jiného posílením jejich způsobilosti tak, aby se zaručilo, že se budou plně podílet na všech rozhodovacích procesech,
- sociální, hospodářské a ekologické dlouhodobosti všech navrhovaných akcí,
- zavedení koordinace a vhodných informačních toků mezi Komisí a členskými státy, aby se zajistila soudržnost činností v dotyčných oblastech,
- uznání úlohy, znalostí, perspektiv a zvláštního přínosu žen/dívek a mužů/chlapců při obhospodařování a využití lesů.
4. Priority jsou stanoveny podle:
- potřeb každé země tak, jak jsou vymezeny v regionálních a vnitrostátních politikách rozvoje a životního prostředí vztahujících se k lesům, při zohlednění vnitrostátních lesních hospodářských plánů a místních potřeb a
- cílů spolupráce Společenství, jak je stanovila Komise ve strategických studiích pro jednotlivé země, vypracovaných na základě společné dohody.
5. Odhady dopadu plánovaných akcí na životní prostředí a dopadů společenských a kulturních, včetně jejich přiměřenosti vzhledem k prioritám rozvoje dotyčných obyvatel závislých na lese a místních společenství, i analýza finanční a hospodářské proveditelnosti se provádějí dříve, než se zahájí akce stanovené v tomto nařízení.
Těmto akcím také předchází transparentní výměna informací s obyvatelstvem závislým na lese a s místními společenstvími, a jejich provádění je podmíněno podporou těchto obyvatel a společenství.
6. Činnosti prováděné na základě tohoto nařízení jsou koordinovány s národními a mezinárodními programy a činnostmi pro zachování a trvale udržitelné obhospodařování lesů, zejména s návrhy činností formulovanými Mezivládním panelem o lesích a Mezivládním fórem o lesích (IPF/IFF), a mohou tyto programy a činnosti podpořit.
7. V případě potřeby se činnosti provádějí v rámci regionálních organizací a programů mezinárodní spolupráce a přispívají k definování světové politiky zachování a trvale udržitelného obhospodařování lesů, do níž se může začlenit i politika Společenství.
Článek 5
K partnerům spolupráce, na které se může vztahovat pomoc podle tohoto nařízení, patří mezinárodní organizace, státy, regiony a regionální orgány, decentralizované útvary, veřejnoprávní subjekty, hospodářské subjekty a průmyslová odvětví soukromého sektoru, družstva, místní samospráva, nevládní organizace a sdružení zastupující místní obyvatelstvo, zejména to, které je závislé na lese.
Článek 6
1. Z pomoci Společenství lze financovat studie, technickou pomoc, vzdělávací, školicí i jiné služby, dodávky a práce, fondy omezené finanční podpory a mise zaměřené na posuzování, audit, hodnocení a dozor.
V mezích každoročně stanovovaných rozpočtovým orgánem může toto financování pokrývat výdaje na technickou nebo správní pomoc Komisi a příjemcům finanční pomoci, které souvisejí s jinými úkoly než jsou úkoly trvale zajišťované veřejnou správou a které jsou spojeny s vymezením, přípravou, řízením, dozorem, auditem a kontrolou programů nebo projektů.
Společenství může financovat jak investice spojené se zvláštní akcí, s výjimkou koupě nemovitostí, tak i běžné výdaje (včetně správních výdajů, výdajů za údržbu a provoz).
S výjimkou školicích, vzdělávacích a výzkumných programů mohou být obecně běžné výdaje kryty pouze v počáteční fázi a jejich financování má sestupnou tendenci.
2. O příspěvek od partnerů spolupráce uvedených v článku 5 se usiluje při každé akci.
Požadovaný příspěvek závisí na možnostech partnerů a na povaze dané akce.
3. Je možné se ucházet o spolufinancování u jiných investorů, zejména u dotyčných členských států a mezinárodních organizací.
Za tím účelem je vhodné dohlížet na koordinaci s opatřeními přijatými jinými investory.
4. Jsou přijata nezbytná opatření pro zdůraznění komunitární povahy pomoci poskytnuté na základě tohoto nařízení.
5. Za účelem dosažení cílů shody a komplementarity uvedených ve Smlouvě a s cílem zajistit optimální účinnost všech těchto akcí přijme Komise spolu s členskými státy veškerá nezbytná koordinační opatření; dohlédne zejména na:
a) systematickou výměnu a analýzu informací o financovaných činnostech a o činnostech, jejichž financování Společenství a členské státy plánují;
b) koordinaci činností přímo na místě prostřednictvím pravidelných jednání a výměny informací mezi zástupci Komise a členských států v zemi přijímající pomoc.
6. Ve spolupráci s členskými státy Komise vyvíjí veškerou iniciativu pro zajištění správné koordinace a úzké spolupráce, zejména při výměně informací, s partnery spolupráce, investory a jinými dotyčnými mezinárodními organizacemi, zejména s těmi, které tvoří součást systému OSN, aby dopad činností na světové, vnitrostátní i místní úrovni byl co největší.
Článek 7
Finanční podpora na základě tohoto nařízení se poskytuje formou grantů.
Článek 8
Finanční rámec pro provádění tohoto nařízení v letech 2000 až 2006 je stanoven na 249 milionů eur.
Roční prostředky schvaluje rozpočtový orgán v rámci finančního výhledu.
Článek 9
1. Komise je odpovědná za hodnocení akcí stanovených tímto nařízením, za přijatá rozhodnutí o jejich financování a za jejich řízení podle platných rozpočtových a jiných pravidel, a zejména těch, která jsou stanovena finančním nařízením použitelným pro souhrnný rozpočet Evropských společenství.
2. Každé dva roky Komise stanoví postupem podle čl. 10 odst. 2 strategické směry a priority pro provádění akcí v následujících letech. Informuje o nich Evropský parlament.
3. Pokud finanční pomoc dosahuje částky 3,5 milionu eur nebo vyšší, přijímá Komise rozhodnutí o financování takové akce podle tohoto nařízení v souladu s postupem stanoveným v čl. 10 odst. 2.
4. Komise stručně informuje výbor uvedený v čl. 10 odst. 2 o jakémkoliv rozhodnutí o financování, které zamýšlí přijmout ohledně akcí podle tohoto nařízení, u nichž výše předpokládané pomoci činí méně než 3,5 milionu EUR. Tuto informaci musí sdělit nejpozději týden před přijetím rozhodnutí.
5. Komise je oprávněna schvalovat dodatečné prostředky nezbytné k úhradě předpokládaných či skutečných překročených nákladů nebo dodatečných požadavků souvisejících s akcemi, pokud překročení nebo dodatečný požadavek činí nejvýše 20 % počátečního objemu prostředků stanoveného rozhodnutím o financování.
6. Všechny dohody nebo smlouvy o financování uzavřené podle tohoto nařízení stanoví, že Komise a Účetní dvůr provádějí kontroly na místě podle obvyklých postupů stanovených Komisí v rámci platných pravidel, zejména pravidel obsažených ve finančním nařízení použitelném pro souhrnný rozpočet Evropských společenství.
7. Pokud jsou tyto akce předmětem dohod o financování mezi Společenstvím a zemí přijímající pomoc, pak tyto dohody stanoví, že platby daní, cel a jiných poplatků nejsou hrazeny Společenstvím.
8. Nabídkových řízení a zadávání veřejných zakázek se mohou za rovných podmínek účastnit všechny fyzické a právnické osoby členských států a země přijímající pomoc.
Tato možnost může být rozšířena i na další rozvojové země, a ve výjimečných, řádně odůvodněných případech, i na jiné třetí země.
9. Dodávky pocházejí z členských států, ze země přijímající pomoc nebo z jiných rozvojových zemí.
Ve výjimečných případech, pokud to okolnosti odůvodňují, mohou dodávky pocházet i z jiných zemí.
10. Zvláštní pozornost je věnována:
- úsilí o dosažení efektivnosti nákladů a trvalých účinků akcí,
- jasné definici a kontrole cílů a ukazatelů splnění těchto cílů u všech akcí.
Článek 10
1. Komisi je nápomocen výbor odpovědný za rozvoj a určený podle zeměpisného hlediska (dále jen "výbor").
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/EHS s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
3. V ýbor přijme svůj jednací řád.
Článek 11
1. Po skončení každého rozpočtového roku předloží Komise do 1. září Evropskému parlamentu a Radě výroční zprávu, která obsahuje souhrn akcí financovaných v průběhu tohoto období a hodnocení provádění tohoto nařízení v průběhu uvedeného období.
V souhrnu jsou uvedeny zejména informace o počtu a povaze financovaných akcí, partnerech spolupráce a dotyčných zemích.
Zpráva rovněž uvádí počet externích hodnocení uskutečněných pro zvláštní akce.
2. Komise pravidelně hodnotí akce financované Společenstvím, aby zjistila, zda bylo dosaženo cílů zamýšlených těmito akcemi, a aby stanovila obecné zásady pro zlepšení účinnosti budoucích akcí.
Při hodnocení se bere v úvahu stanovisko příjemců pomoci, včetně obyvatelstva závislého na les a místních společenství.
Komise předloží výboru uvedenému v čl. 10 odst.
1 souhrn provedených hodnocení. Hodnotící zprávy jsou k dispozici členským státům, Evropskému parlamentu a ostatním zúčastněným stranám.
3. Komise informuje členské státy nejpozději měsíc po přijetí rozhodnutí o schválených akcích a uvede jejich náklady, povahu, dotyčnou zemi a partnery spolupráce.
4. Zveřejní se finanční průvodce uvádějící hlavní směry a kritéria pro výběr akcí a tento průvodce je rozšiřován mezi zúčastněné strany prostřednictvím útvarů Komise, včetně jejích delegací v dotyčných zemích.
Článek 12
1. Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Jeho použitelnost končí dnem 31. prosince 2006.
2. Po čtyřech letech od vstupu tohoto nařízení v platnost předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě celkové hodnocení akcí financovaných Společenstvím na základě tohoto nařízení v rámci obecné spolupráce Společenství na rozvoji a návrhy týkající se budoucnosti tohoto nařízení včetně jeho případných změn nebo zrušení.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 2508/2000
ze dne 15. listopadu 2000,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 104/2000, pokud jde o operační programy v odvětví rybolovu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 104/2000 ze dne 17. prosince 1999 o společné organizaci trhu s produkty rybolovu a akvakultury [1], a zejména na čl. 9 odst. 5 a čl. 10 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 104/2000 stanoví, že organizace producentů předloží operační program pro plánování nabídky a předem upraví dodávky svých členů na počátku každého rybářského hospodářského roku.
(2) Obsah operačního programu musí být vymezen tak, aby organizace producentů plnily své povinnosti.
Je proto nezbytné upřesnit, co se ve strategii pro uvádění produktů na trh, v plánu odlovu a v plánu produkce po organizacích producentů v oblasti rybolovu i akvakultury požaduje.
(3) Organizace producentů musejí zajistit vnitřní kázeň, aby zabezpečily provedení operačního programu.
Sankce musejí být úměrné protiprávnímu jednání a členové o nich musejí být informováni předem.
(4) Časový plán, podle kterého musejí organizace producentů předložit operační programy a příslušné orgány jej musejí schválit, musí být stanoven tak, aby bylo zajištěno efektivní používání přijatých ustanovení.
(5) Organizacím producentů by se měla poskytnout záloha za účelem pokrytí některých finančních nákladů, které vzniknou při zavádění operačních programů.
(6) Je vhodné zavést, aby byly ke konci rybářského hospodářského roku předkládány zprávy o provádění operačního programu s cílem umožnit organizaci producentů, aby vyhodnotila účinnost jejího programu, a vnitrostátním orgánům, aby posoudily, zda má být poskytnuto finanční vyrovnání.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro produkty rybolovu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
Strategie pro uvádění produktů na trh a plán odlovu organizací producentů v odvětví rybolovu
Článek 1
V případě druhů uvedených v příloze I a IV nařízení (ES) č. 104/2000 zahrnuje strategie pro uvádění produktů na trh podle čl. 9 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení toto:
a) počet registrovaných členů organizace producentů v první den rybářského hospodářského roku podle čl. 9 odst. 1 tohoto nařízení;
b) počet a typ rybářských plavidel, které jsou součástí organizace producentů v první den rybářského roku;
c) objem produkce a intervenční operace podle živočišných druhů v předešlém rybářském hospodářském roce;
d) celkový obrat organizace producentů v předešlém rybářském hospodářském roce;
e) kvóty přidělené organizaci producentů podle živočišných druhů;
f) procento ryb prodaných v dražbách nebo jiným způsobem v předešlém rybářském roce;
g) strategii pro zvýšení nebo udržení jakosti produktů prodaných prostřednictvím organizace producentů nebo jejích členů;
h) dobrovolné označování produktů nebo jiné reklamní činnosti;
i) navrhovaná nová odbytiště a jiné obchodní příležitosti.
Článek 2
1. Za druhy, jež představují významný podíl vykládek organizace producentů, se považují druhy, které tvoří:
a) alespoň 5 % podíl celkové produkce organizace producentů během předešlého rybářského hospodářského roku, co se týče objemu nebo hodnoty druhů, na něž se vztahují kvóty odlovu stanovené v souladu s čl. 8 odst. 4 nařízení Rady (EHS) č. 3760/92 [2], nebo
b) alespoň 10 % podíl celkové produkce organizace producentů během předešlého rybářského hospodářského roku, co se týče objemu nebo hodnoty druhů, na něž se nevztahují kvóty odlovu uvedené v písmenu a).
2. U druhů uvedených v čl. 9 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 104/2000, které splňují požadavky odstavce 1 tohoto článku, zahrnuje plán odlovu informativní časový plán nabídky rozvržený na celý rybářský hospodářský rok a založený na sezónním vývoji (cen, produkce a poptávky) na trhu.
3. Plán odlovu lze zjednodušit, pokud nevznikají žádné tržní problémy, zejména nedochází ke stažení z trhu.
4. Pokud členský stát stanoví plány odlovu na jiné úrovni než na úrovni organizace producentů, může se organizace producentů na tyto plány odvolávat.
Existence těchto plánů však neosvobozuje organizaci producentů od stanovení dalších opatření pro řízení nabídky jejích členů, v souladu s článkem 5.
KAPITOLA II
Strategie pro uvádění produktů na trh a plán produkce organizace producentů v oblasti akvakultury
Článek 3
Pro druhy uvedené v příloze V nařízení (ES) č. 104/2000 zahrnuje strategie pro uvádění produktů na trh podle čl. 9 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení toto:
a) počet registrovaných členů organizace producentů v první den rybářského hospodářského roku podle čl. 9 odst. 1 tohoto nařízení;
b) objem druhů sesbíraných v předešlém rybářském hospodářském roce;
c) průměrnou prodejní cenu daných druhů v předešlém rybářském hospodářském roce;
d) celkový obrat organizace producentů v předešlém rybářském hospodářském roce;
e) použitý způsob chovu;
f) hlavní sezóny produkce a prodeje;
g) strategii pro zvýšení nebo udržení jakosti produktů prodaných prostřednictvím organizace producentů nebo jejích členů;
h) dobrovolné označování produktů nebo jiné reklamní činnosti;
i) navrhovaná nová odbytiště a jiné obchodní příležitosti.
Článek 4
Plán produkce uvedený v druhé odrážce čl. 9 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 104/2000 obsahuje informativní časový plán nabídky stanovený na celý rybářský hospodářský rok, založený na sezónních produkčních faktorech a na předpokládaném vývoji na trhu.
KAPITOLA III
Opatření, jež se používají na druhy uvedené v přílohách I, IV a V nařízení (ES) č. 104/2000
Článek 5
Operační program podle čl. 9 odst. 1 nařízení (ES) č. 104/2000 uvádí důvody obvyklých tržních problémů, k nimž došlo v posledních rybářských hospodářských letech, a upřesňuje předběžná opatření, jež byla učiněna k přizpůsobení nabídky.
Článek 6
1. Organizace producentů přijme veškerá nutná opatření k nápravě situace, vyvíjejí-li se tržní podmínky tak, že
a) se množství stažená z trhu, vyjádřená jako procentní podíl z množství nabídnutého k prodeji v daném měsíci, zvýší o 5 procentních bodů v porovnání s průměrným procentním podílem množství stažených z trhu v předešlých třech měsících, nebo
b) nastanou jakékoli jiné vážné tržní problémy.
Produkty stažené z trhu z důvodu překlenovací podpory podle článku 23 a čl. 24 odst. 4 nařízení (ES) č. 104/2000, se neberou v úvahu jako množství stažená z trhu pro účely tohoto odstavce.
2. Organizace producentů informuje příslušné orgány členského státu o všech opatřeních přijatých v souladu s odstavcem 1.
Změna operačního programu není nutná, ledaže by byla požadována příslušnými orgány členského státu.
Článek 7
Organizace producentů vypracuje seznam sankcí podle čl. 9 odst. 1 písm. d) nařízení (ES) č. 104/2000 a sdělí jej všem svým členům.
Sankce jsou úměrné protiprávnímu jednání.
Článek 8
Nepředvídatelné okolnosti podle druhého pododstavce čl. 9 odst. 1 nařízení (ES) č. 104/2000 jsou události, které jsou nezávislé na činnosti organizace producentů a které postihují trh s dotčenými druhy.
KAPITOLA IV
Procedurální otázky
Článek 9
1. Rybářský hospodářský rok trvá 12 měsíců a obvykle začíná 1. ledna, ledaže by existoval důvod stanovit jiné období nebo začátek hospodářského roku, o čemž bude rozhodnuto po dohodě s příslušnými orgány členského státu.
2. Organizace producentů předloží svůj operační program do sedmi týdnů po začátku rybářského hospodářského roku.
Organizace producentů začne neprodleně svůj program provádět.
3. Dotyčný členský stát schválí operační program ve lhůtě 12 týdnů po začátku rybářského hospodářského roku.
Jestliže členský stát vyžaduje, aby organizace producentů učinila významné změny v programu, časový plán schválení lze prodloužit o další dva týdny.
Článek 10
Dotyčný členský stát může poté, co schválil operační program, avšak nejpozději do čtyř měsíců po začátku rybářského hospodářského roku, poskytnout zálohu ve výši 50 % hodnoty vyrovnávací platby poskytnutého organizaci producentů podle čl. 10 odst. 1 nařízení (ES) č. 104/2000 pod podmínkou, že organizace producentů složila záruku ve výši alespoň 105 % výše zálohy.
Článek 11
1. Počet plavidel, který se použije k výpočtu částky uvedené v čl. 10 odst. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 104/2000, je celkový počet členských plavidel v organizaci producentů k prvnímu dni rybářského hospodářského roku.
2. Stupeň reprezentativnosti organizace producentů, který slouží k výpočtu částky uvedené v čl. 10 odst. 2 písm. b) nařízení (ES) č. 104/2000, se stanoví na základě údajů z rybářského hospodářského roku, který předcházel rybářskému hospodářskému roku, pro který se stanovuje operační program.
3. Pětileté období uvedené v druhém a třetím pododstavci čl. 10 odst. 1 nařízení (ES) č. 104/2000 a v příloze VII uvedeného nařízení se rovná pěti rybářským hospodářským letům ve smyslu čl. 9 odst. 1 tohoto nařízení.
Článek 12
Organizace producentů vypracuje zprávu o své činnosti a zašle jí příslušným orgánům členského státu do sedmi týdnů po skončení rybářského hospodářského roku.
Zpráva musí obsahovat tyto údaje:
a) zprávu o trhu s druhy, na něž se vztahuje operační programu, která se soustředí na problémy, které během hospodářského roku nastaly při uvádění produktů na trh, na opatření přijatá k řešení těchto problémů, jako jsou opatření podle článku 6, včetně uložených sankcí, a případně na to, z jakých důvodů organizace producentů nastalé problémy neřešila;
b) kopii pravidel používaných organizací producentů v prvním hospodářském rybářském roce, ve kterém se začal program provádět, a následné úpravy těchto pravidel;
c) seznam sankcí vypracovaný organizací producentů v souladu s článkem 7.
Článek 13
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2509/2000
ze dne 15. listopadu 2000,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 104/2000, pokud jde o poskytovàní finančního vyrovnání za stažení některých produktů rybolovu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 104/2000 ze dne 17. prosince 1999 o společné organizaci trhu s produkty rybolovu a akvakultury [1], a zejména na čl. 21 odst. 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 104/2000, kterým se od 1. ledna 2001 nahrazuje nařízení Rady (EHS) č. 3759/92 [2] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2792/1999 [3] stanoví, že členské státy poskytnou finanční vyrovnání organizacím producentů, které stáhnou z trhu některé produkty. Uvedené nařízení upravuje výši finančního vyrovnání a ruší zvláštní finanční vyrovnání poskytnuté za výjimečných okolností. Nyní je vhodné vyplnit rámec stanovený nařízením (ES) č. 104/2000 přijetím prováděcích pravidel a zrušením prováděcího nařízení k této věci, zejména nařízení Komise (EHS) č. 3902/92 [4], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1338/95 [5].
(2) Čl. 6 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 2406/96 ze dne 26. listopadu 1996 o stanovení společných obchodních norem pro některé produkty rybolovu [6], ve znění nařízení Komise (ES) č. 323/97 [7], stanoví, že produkty zařazené do kategorie "B" nemají nárok na finanční pomoc poskytovanou na základě intervenčních mechanismů společné organizace trhu. Vzhledem k tomu, že pouze produkty kategorie čerstvosti "Extra" a "A" mají nárok na finanční vyrovnání za stažení stanovené v článku 21 nařízení (ES) č. 104/2000, množství, která mají nárok na uvedené finanční vyrovnání, se vypočítají na základě těchto kategoriích produktů.
(3) Za účelem maximálně podpořit snahy o stabilizaci trhu je vhodné vyloučit z nároku na finanční vyrovnání organizace producentů, které neuplatňují cenu Společenství za stažení po celý rybářský hospodářský rok.
(4) S cílem zaručit mezi organizacemi producentů běžné podmínky hospodářské soutěže je nezbytné upřesnit požadavky týkající se uplatňování tolerančního rozpětí podle čl. 21 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 104/2000. V zájmu transparentnosti trhu musí být uplatňování tolerančního rozpětí přiměřeně zveřejněno.
(5) Z důvodu kolísání poptávky v průběhu prodeje je vhodné, aby produkty nebyly staženy z trhu ještě před jejich uvedením do prodeje.
Finanční vyrovnání se poskytne pouze za produkty, které byly uvedeny do prodeje obvyklým způsobem a nenašly kupce za cenu Společenství za stažení.
(6) Množství produktů, pro která byla poskytnuta překlenovací podpora podle článku 23 nařízení (ES) č. 104/2000, musí být s konečnou platností vyloučena z režimu finančního vyrovnání.
(7) Systematické dodržování společných obchodních norem podle článku 2 nařízení (ES) č. 104/2000 představuje rozhodující faktor pro stanovení ceny a přispívá ke stabilizaci trhu.
Proto je vhodné spojit poskytnutí finančního vyrovnání za množství, která mají na finanční vyrovnání nárok, s podmínkou, že veškeré množství daného produktu, které organizace producentů nebo její členové uváděli do prodeje po celý rybářský hospodářský rok, musí být v souladu s uvedenými normami.
(8) Finanční vyrovnání lze vyplatit až na konci rybářského hospodářského roku.
S cílem usnadnit organizacím producentů jejich fungování je vhodné umožnit poskytování záloh proti složení jistoty.
Je vhodné upřesnit pravidla pro výpočet záloh na finanční vyrovnání a stanovit výši příslušné jistoty.
1925/2000 ze dne 11. září 2000 o rozhodných skutečnostech pro směnné kurzy, které se použijí při výpočtu některých částek vyplývajících z mechanismů nařízení Rady (ES) č. 104/2000 o společné organizaci trhu s produkty rybolovu a akvakultury [8] stanoví rozhodnou skutečnost pro směnný kurz, který se použije při výpočtu finančního vyrovnání.
Tento směnný kurz by se měl rovněž zohlednit při výpočtu záloh na finanční vyrovnání.
(10) Poskytování finančního vyrovnání by se mělo rozšířit na ryby, které organizace producentů nebo jejich členové uvedli do prodeje nebo stáhli z trhu v jiných členských státech.
Orgány členského státu, v němž byly ryby uvedeny do prodeje a staženy z trhu nebo převedeny, vydají doklady potvrzující tyto činnosti a rozešlou opis.
(11) Identifikace rybářského plavidla je jednodušší a přesnější při odkazu na jeho číslo v rejstříku lodního parku než na jeho název.
Je vhodné změnit osvědčení, které má být vydáno při vykládce v jiném členském státě, aby organizace producentů učinily odkaz na rejstřík domácího lodního parku.
(12) Každý členský stát by měl zavést kontrolní režim k ověřování souladu mezi údaji uvedenými v žádosti o finanční vyrovnání a množstvím skutečně uvedeným do prodeje a z prodeje staženým.
Komise by měla být o uvedených kontrolních režimech informována, aby zajistila dodržování právních předpisů.
(13) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro produkty rybolovu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Množství produktů, která mají nárok na finanční vyrovnání stanovené v čl. 21 odst. 3 písm. a) nařízení (ES) č. 104/2000, se vypočítají na základě množství, která jsou podle obchodních norem stanovených v souladu s článkem 2 uvedeného nařízení zařazena pouze do kategorií čerstvosti "Extra" a "A".
Článek 2
1. Finanční vyrovnání se poskytne pouze takové organizaci producentů, která uplatňuje a zajistí, aby i její členové uplatňovali, cenu Společenství za stažení po celý rybářský hospodářský rok, v němž jsou produkty poprvé uvedeny do prodeje v souladu s podmínkami stanovenými v čl. 21 odst. 1 písm. a) a písm. c) nařízení (ES) č. 104/2000.
2. V případě, že uplatňování tolerančního rozpětí podle čl. 21 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 104/2000 vede tomu, že organizace producentů usazené v dané oblasti stanoví pro jednu kategorii produktů různé úrovně cen za stažení, každá z těchto organizací může přijmout úroveň cen, kterou stanovila jiná organizace producentů ve stejné oblasti, a to počínaje dnem zahájení jejího používání a po celé příslušné období.
3. Úroveň ceny za stažení, kterou stanoví organizace producentů uplatňující toleranční rozpětí, se použije pro veškeré množství, které příslušná organizace nebo její členové uvede do prodeje, včetně množství uvedeného do prodeje mimo její oblast působnosti.
Organizace producentů nebo její členové, jež uvádějí do prodeje své produkty v jiné oblasti působnosti než je jejich vlastní, mohou uplatnit buď svou vlastní úroveň cen za stažení, pokud není nižší než úroveň cen v dané oblasti, nebo jednu z úrovní, kterou po případném uplatnění tolerančního rozpětí stanovily organizace producentů usazené v dané oblasti.
4. Cena za stažení nezahrnuje náklady vzniklé po vykládce produktů, s výjimkou nákladů na přepravu spojených s dražbou nebo pobřežním prodejem.
Článek 3
1. Každá organizace producentů, která při stanovení ceny Společenství za stažení zohlední toleranční rozpětí, sdělí příslušným orgánům členského státu, ve kterém je uznána, cenu za stažení pro každou kategorii produktů v celé oblasti působnosti, a to nejméně dva pracovní dny před dnem její použitelnosti.
Pokud organizace producentů má v úmyslu změnit dobu uplatňování tolerančního rozpětí nebo cenu za stažení, nebo pokud hodlá využít možnosti stanovené v čl. 2 odst. 2, informuje o tom příslušné orgány nejméně dva pracovní dny před dnem použitelnosti svého rozhodnutí.
Všechna rozhodnutí uvedená v tomto odstavci se používají po dobu nejméně pěti pracovních dní.
2. Příslušné orgány daného členského státu zajistí, aby všechny informace sdělené podle odstavce 1 byly neprodleně zveřejněny v souladu s regionálními způsoby a zvyky.
3. Odchylně od nařízení Rady (EHS, Euroatom) č. 1182/71 [9] a pro účely tohoto nařízení se soboty, neděle a státní svátky považují za pracovní, pokud se v tyto dny uskuteční uvedení do prodeje podle čl. 4 odst. 1 písm. c).
Článek 4
1. Množství stažená z trhu mají nárok na finanční vyrovnání za předpokladu, že:
a) byla nalovena členem organizace producentů;
b) byla uvedena do prodeje:
i) organizací producentů nebo
ii) členem v souladu se společnými pravidly stanovenými organizací producentů a uvedenými v čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 104/2000;
c) před stažením byla uvedena do prodeje způsobem přístupným pro všechny zúčastněné hospodářské subjekty v souladu s regionálními a místními způsoby a zvyky, během něhož nenašla kupce za cenu stanovenou v souladu s čl. 21 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 104/2000;
d) nebyla předmětem žádosti o překlenovací podporu podle článku 23 nařízení (ES) č. 104/2000 nebo tuto podporu nečerpala.
2. Finanční vyrovnání za množství, která mají na finanční vyrovnání nárok podle odstavce 1, se poskytne za předpokladu, že veškeré množství daného produktu nebo dané skupiny produktů, které organizace producentů nebo její členové uváděli do prodeje po celý rybářský hospodářský rok, bylo klasifikováno v souladu s obchodními normami stanovenými v souladu s článkem 2 nařízení (ES) č. 104/2000.
Článek 5
1. Na základě žádosti se finanční vyrovnání vyplatí organizaci producentů po skončení každého rybářského hospodářského roku.
2. Žádost o vyplacení finančního vyrovnání podá organizace producentů u příslušných orgánů členského státu nejpozději čtyři měsíce po skončení daného rybářského hospodářského roku.
3. Příslušné orgány členského státu vyplatí finanční vyrovnání nejpozději osm měsíců po skončení daného rybářského hospodářského roku.
Každý členský stát sdělí ostatním členským státům a Komisi název a adresu orgánu, který je odpovědný za poskytování finančního vyrovnání.
Článek 6
Na žádost příslušné organizace producentů poskytnou členské státy každý měsíc zálohu na finanční vyrovnání, pokud žadatel složí jistotu ve výši 105 % zálohy.
Zálohy se vypočítají postupem stanoveným v příloze I.
Článek 7
Pokud organizace producentů nebo jeden z jejích členů uvede do prodeje své produkty v jiném členském státě, než ve kterém je uznána, příslušný orgán tohoto jiného členského státu neprodleně vydá na žádost příslušné organizace nebo jejího člena osvědčení, jehož obsah je v souladu se vzorem stanoveným v příloze II, a současně úřední cestou předá opis tohoto osvědčení orgánu, který je zodpovědný za poskytování finančního vyrovnání v jiném členském státě.
Žádost o vydání osvědčení se podá u příslušného orgánu ihned poté, co jsou produkty uvedeny do prodeje.
Článek 8
1. Členské státy zavedou kontrolní režim k ověřování souladu mezi údaji uvedenými v žádosti o výplatu a množstvími, která příslušné organizace producentů skutečně uvedla do prodeje a z prodeje stáhla.
2. Členské státy sdělí Komisi opatření přijatá podle odstavce 1 co nejdříve po jejich přijetí a každopádně do 31. ledna 2001.
Do 31. ledna 2001 informují členské státy Komisi o stávajících opatřeních v oblasti zahrnuté do odstavce 1.
Článek 9
Nařízení (EHS) č. 3902/92 se zrušuje.
Článek 10
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2516/2000
ze dne 7. listopadu 2000,
kterým se upravují společné zásady Evropského systému národních a regionálních účtů ve Společenství (ESA 95), pokud jde o daně a sociální příspěvky, a kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 2223/96
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 285 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 2223/96 ze dne 25. června 1996 o Evropském systému národních a regionálních účtů ve Společenství (ESA 95) [4] obsahuje referenční rámec společných norem, definic, klasifikací a účetních pravidel pro sestavování účtů členských států splňujících statistické požadavky Společenství tak, aby bylo možné získat výsledky porovnatelné mezi členskými státy.
(2) Článek 2 nařízení (ES) č. 2223/96 stanoví podmínky, na jejichž základě Komise může přijmout změny metodiky ESA 95, jejichž cílem je objasnit a zdokonalit její obsah.
(3) Je proto nezbytné podat Evropskému parlamentu a Radě objasnění týkající se zachycování daní a sociálních příspěvků v ESA 95, neboť tato objasnění mění základní pojmy.
(4) Článek 2 Protokolu o postupu při nadměrném schodku, týkající se článku 104 Smlouvy, stanoví, že celkovým schodkem veřejných financí se rozumí čistá potřeba financí vztahující se k veřejné správě, jak je definována v Evropském systému integrovaných hospodářských účtů (ESA).
(5) Výbor pro statistické programy, zřízený rozhodnutím Rady 89/382/EHS, Euratom [5], Výbor pro měnovou a finanční statistiku a statistiku platební bilance, zřízený rozhodnutím Rady 91/115/EHS [6], a Výbor pro hrubý národní produkt mohou předložit své stanovisko ke konkrétnímu účetnímu zacházení s daněmi a sociálními příspěvky některé země, kdykoli to považují za potřebné.
(6) Byly konzultovány Výbor pro statistické programy a Výbor pro měnovou a finanční statistiku a statistiku platební bilance.
(7) Opatření nezbytná k provedení nařízení (ES) č. 2223/96 by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [7],
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Účel
Účelem tohoto nařízení je změnit společné zásady ESA 95, pokud se týká daní a sociálních příspěvků, aby se dosáhlo porovnatelnosti a transparentnosti mezi členskými státy.
Článek 2
Obecné zásady
Pokud jde o dopad daní a sociálních příspěvků zachycených v systému na finanční bilanci vládních institucí, nebere se ohled na částky, jejichž výběr je nepravděpodobný.
V souladu s tím se dopad daní a sociálních příspěvků zachycovaných v systému na finanční bilanci vládních institucí v určitém přiměřeném období rovná částkám, které byly skutečně vybrány.
Článek 3
Účetní zacházení s daněmi a sociálními příspěvky
Daně a sociální příspěvky zachycené v účtech mohou být odvozeny ze dvou zdrojů: z částek doložených daňovými výměry a přiznáními nebo z pokladního plnění.
a) Pokud se použijí výměry a přiznání, upraví se částky koeficientem, který zohledňuje vyměřené a přiznané, ale nikdy nevybrané částky.
Jako alternativní řešení by bylo možné zaznamenat kapitálový transfer do příslušných sektorů rovnající se stejné úpravě.
Koeficienty se odhadnou na základě minulých zkušeností a současných očekávání týkajících se vyměřených a přiznaných, ale nikdy nevybraných částek.
Stanoví se jednotlivě pro různé typy daní a sociálních příspěvků.
Každý členský stát stanoví tyto koeficienty sám, přičemž metodu stanovení těchto koeficientů předem dohodne s Komisí (Eurostatem).
b) Pokud se použijí částky na základě pokladního plnění, provede se takové časové rozlišení, aby se částka přiřadila časovému období, ve kterém se daná činnost uskutečnila a vznikla tak daňová povinnost (nebo kdy byla částka daně stanovena v případě některých daní z příjmu).
Tuto úpravu lze založit na průměrném časovém rozlišení mezi činností (nebo stanovením částky daně) a pokladním plněním.
Článek 4
Ověření
1. Komise (Eurostat) ověřuje, zda členské státy uplatňují zásady stanovené v tomto nařízení.
2. Počínaje rokem 2000 sdělují členské státy Komisi (Eurostatu) před koncem každého roku podrobný popis metod, které hodlají použít u různých kategorií daní a sociálních příspěvků za účelem provedení tohoto nařízení.
3. Použité metody a případné revize podléhají dohodě mezi dotyčným členským státem a Komisí (Eurostatem).
4. Komise (Eurostat) průběžně informuje Výbor pro statistické programy, Výbor pro měnovou a finanční statistiku a statistiku platební bilance a Výbor pro HNP o metodách provedení a výpočtu výše uvedených koeficientů.
Článek 5
Provádění
Do šesti měsíců ode dne přijetí tohoto nařízení zapracuje Komise změny potřebné pro jeho uplatňování postupem podle článku 4 nařízení (ES) č. 2223/96 do přílohy A uvedeného nařízení.
Článek 6
Postup projednávání ve výboru
Článek 4 nařízení (ES) č. 2223/96 se nahrazuje tímto:
"Článek 4
1. Komisi je nápomocen Výbor pro statistické programy (dále jen "výbor").
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád."
Článek 7
Vstup v platnost
1. Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
2. Členské státy mohou požádat Komisi o přechodné období v délce nejvýše dvou let, během nějž uvedou své účetní systémy do souladu s tímto rozhodnutím.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 2535/2000
ze dne 17. listopadu 2000,
kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2391/2000 [2], a zejména na články 6, 7 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s nařízením (EHS) č. 2377/90 musí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin.
(2) Maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky vyhodnotí všechny relevantní informace, které se týkají bezpečnosti reziduí dotyčných látek pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin.
(3) Při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, povolené hladiny ve všech relevantních poživatelných tkáních získávaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň) a charakter rezidua, které je relevantní pro sledování reziduí (indikátorové reziduum).
(4) Pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v příslušných právních předpisech Společenství, musí být maximální limity reziduí obecně stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin.
Játra a ledviny jsou však často z jatečně upravených těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány, a maximální limity reziduí proto musí být rovněž vždy stanoveny i pro svalovou tkáň nebo tkáň tukovou.
(5) V případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med.
(6) Prednisolon musí být zařazen do přílohy I nařízení (EHS) č. 2377/90.
(7) Než toto nařízení vstoupí v platnost, musí být k dispozici přiměřená lhůta, aby členské státy mohly učinit veškeré úpravy, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci příslušných veterinárních léčivých přípravků vydaná v souladu se směrnicí Rady 81/851/EHS [3] naposledy pozměněnou směrnicí 93/40/ES [4], aby byla zohledněna ustanovení tohoto nařízení.
(8) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I nařízení (EHS) č. 2377/90 se mění tak, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
NAŘÍZENÍ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY (ES) č. 2548/2000
ze dne 2. listopadu 2000
o přechodných ustanoveních k uplatňování minimálních rezerv Evropskou centrální bankou po zavedení eura v Řecku
(ECB/2000/11)
RADA GUVERNÉRŮ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY,
s ohledem na statut Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky (dále jen "statut"), a zejména na článek 19.1 a čl. 47.2 první odrážku tohoto statutu, na nařízení Rady (ES) č. 2531/98 ze dne 23. listopadu 1998 o uplatňování minimálních rezerv Evropskou centrální bankou[1] a nařízení Rady (ES) č. 2532/98 ze dne 23. listopadu 1998 o pravomoci Evropské centrální banky uvalovat sankce[2],
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2533/98 ze dne 23. listopadu 1998 o shromažďování statistických informací Evropskou centrální bankou[3], a zejména na čl. 5 odst. 1 a čl. 6 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení ECB (ES) č. 2818/98 ze dne 1. prosince 1998 o uplatňování minimálních rezerv (ECB/1998/15)[4], ve znění nařízení (ES) č. 1921/2000[5],
s ohledem na nařízení ECB (ES) č. 2819/98 ze dne 1. prosince 1998 o konsolidované rozvaze sektoru měnových finančních institucí[6], ve znění nařízení (ES) č. 1921/2000[7],
s ohledem na příspěvek Generální rady Evropské centrální banky,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Zavedení eura v Řecku od 1. ledna 2001 zahrnuje podřízení úvěrových institucí, které se nacházejí v Řecku, a poboček úvěrových institucí, které se nacházejí v Řecku, systému minimálních rezerv ESCB k témuž dni.
(2) Začlenění těchto jednotek do systému minimálních rezerv ESCB vyžaduje přijetí přechodných ustanovení, aby bylo zajištěno hladké začlenění a nebyla vytvořena nepřiměřená zátěž pro úvěrové instituce v zúčastněných členských státech včetně Řecka.
(3) článek 5 statutu ve spojení s článkem 10 Smlouvy o založení Evropského společenství stanoví členským státům povinnost vypracovat a provést na jejich úrovni veškerá opatření potřebná pro shromažďování statistických informací nezbytných k dodržování statistické zpravodajské povinnosti vůči ECB a ke včasné přípravě v oblasti statistiky k tomu, aby se staly zúčastněnými členskými státy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přechodná ustanovení
Přechodná ustanovení k uplatňování minimálních rezer
Nařízení Rady (ES) č. 2549/2000
ze dne 17. listopadu 2000,
kterým se stanoví doplňková technická opatření pro obnovu populací tresky obecné v Irském moři (divize ICES VIIa)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Populace dospělých jedinců tresky obecné v Irském moři je v současné době vyčerpána a nařízením Komise (ES) č. 304/2000 ze dne 9. února 2000, kterým se stanoví opatření k obnově populace tresky obecné v Irském moři (divize ICES VIIa) [3], byla určena naléhavá technická opatření dočasného charakteru pro rybolov v Irském moři.
(2) V Irském moři je nutné více chránit nedospělé tresky obecné, aby více z nich přežívalo a dosáhlo dospělosti.
(3) V Irském moři jsou nutná doplňková technická opatření k zajištění přežití nedospělých tresek obecných.
(4) Podmínky definované v poznámce pod čarou 6 v příloze I nařízení Rady (ES) č. 850/98 ze dne 30. března 1998 o zachování rybolovných zdrojů pomocí technických opatření na ochranu nedospělých mořských živočichů [4] rovněž povolují v současné době pro rok 2000 zmírnit procentuální omezení vedlejších úlovků pro různá lovná zařízení v Irském moři i v přilehlých vodách (divize ICES VIIa).
Využívání těchto podmínek v roce 2000 není žádoucí.
Výše zmíněná poznámka pod čarou 6 by tudíž neměla být v Irském moři použitelná,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Toto nařízení stanoví doplňková technická opatření k opatřením definovaným v nařízení (ES) č. 850/98, která budou použitelná výlučně pro Irské moře (divize ICES VIIa vymezená v nařízení Rady (EHS) č. 3880/91 ze dne 17. prosince 1991 o předkládání statistik nominálních odlovů členských států provozujících rybolov v severovýchodním Atlantiku) [5].
Článek 2
Při rybolovu v Irském moři je zakázáno používat:
1. jakoukoli jinou vlečnou síť pro lov při dně než vlečné sítě vlečené pomocí výložníků na bocích plavidla vybavené kapsou nebo nástavcem vyrobenými zcela nebo zčásti ze síťového materiálu z několikanásobného vlákna;
2. jakoukoli jinou vlečnou síť pro lov při dně než vlečné sítě vlečené pomocí výložníků na bocích plavidla vybavené kapsou nebo nástavcem, jejichž tloušťka vlákna přesahuje 6 mm;
3. jakoukoli jinou vlečnou síť pro lov při dně než vlečné sítě vlečené pomocí výložníků na bocích plavidla vybavené kapsou o velikosti ok v rozmezí 70 až 79 mm nebo o velikosti ok v rozmezí 80 až 89 mm, které mají po celém obvodu zmíněné kapsy více než 120 ok, bez spojek a okrajů;
4. jakoukoli vlečnou síť pro lov při dně, která má čtyřúhelníková oka, jejichž strany nejsou přibližně stejně dlouhé;
5. jakoukoli jinou vlečnou síť pro lov při dně než vlečné sítě vlečené pomocí výložníků na bocích plavidla o velikosti ok v rozmezí 70 až 79 mm nebo o velikosti ok v rozmezí 80 až 99 mm, pokud celá horní polovina přední části takové sítě nesestává z dílce síťového materiálu připevněného přímo k k horní žíni sítě, prodlouženého k zadní část sítě nejméně o 15 ok a zhotoveného ze síťového materiálu s kosočtverečnými oky, v němž žádné oko není menší než 140 mm;
6. jakoukoli vlečnou síť vlečenou pomocí výložníků na bocích plavidla o velikosti ok v rozmezí od 70 do 79 mm nebo o velikosti ok v rozmezí od 80 do 99 mm, pokud celá horní polovina přední části takové sítě nesestává z dílce síťového materiálu připevněného přímo k horní žíni sítě, prodlouženého k zadní část sítě nejméně o 30 ok a zhotoveného ze síťového materiálu s kosočtverečnými oky, v němž žádné oko není menší než 180 mm;
7. jakoukoli jinou vlečnou síť pro lov při dně než vlečné sítě vlečené pomocí výložníků na bocích plavidla o velikosti ok v rozmezí 80 až 99 mm, pokud není v souladu s podmínkami stanovenými v článku 7 nařízení (ES) č. 850/98 do této sítě včleněn dílec se čtvercovými oky o velikosti ok nejméně 80 mm;
8. jakoukoli vlečnou síť pro lov při dně, ke které je kapsa o velikosti ok méně než 100 mm připevněna jiným způsobem než všitím do sítě před kapsou.
Článek 3
Poznámka pod čarou 6 v příloze I nařízení (ES) č. 850/98 se nevztahuje na oblast ICES VIIa.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2550/2000
ze dne 17. listopadu 2000,
kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 1626/94 ze dne 27. června 1994 o některých technických opatřeních pro zachování rybolovných zdrojů ve Středozemním moři
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1626/94 ze dne 27. června 1994 o některých technických opatřeních pro zachování rybolovných zdrojů ve Středozemním moři [1], a zejména na čl. 3 odst. 1 a čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Čl. 3 odst. 1 a čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 1626/94 stanoví určitá technická opatření pro zachování zdrojů, na která se do 31. května 2000 vztahovaly odchylky týkající se určitých tradičních rybolovných metod nebo činností.
(2) Rybolovné činnosti, na které se v současnosti vztahují uvedené odchylky, se významně podílejí na celkovém hospodářství mnoha průmyslových odvětvích vázaných na rybářství.
(3) Čl. 2 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1448/1999 ze dne 24. června 1999, kterým se zavádějí přechodná opatření pro řízení určitých rybolovných metod ve Středozemním moři a kterým se mění nařízení (ES) č. 1626/94 [2], stanoví, že na základě všech příslušných vědeckých údajů předloží Komise Radě návrh, který upřesní, zda rybolovné činnosti prováděné v rámci výše uvedených odchylek mohou pokračovat a za jakých technických podmínek.
(4) Vědeckotechnický a hospodářský výbor pro rybářství (VTHVR) vydal stanovisko k biologického dopadu uvedených rybolovných činností během svého plenárního zasedání, které se konalo od 3. dubna do 7. dubna 2000.
Na základě údajů předložených VTHVR lze usuzovat, že negativní dopad, jaký mají některé rybolovné činnosti na zdroje, je možné za určitých technických podmínek zmírnit.
(5) Diskuse na téma společné rybářské politiky, která se bude konat v roce 2002 poté, co Komise předloží zprávu podle čl. 14 odst. 2 nařízení Rady (EHS) č. 3760/92 ze dne 20. prosince 1992 o zavedení režimu Společenství pro rybolov a akvakulturu [3], bude představovat základ pro dlouhodobé řešení tohoto problému i ostatních problému týkajících se rybolovu v oblasti Středozemního moře.
(6) Je tedy vhodné zajistit zachování dosavadních odchylek od ustanovení čl. 3 odst. 1 a čl. 6 odst. 1 až do 31. prosince 2002 za technických podmínek, které zmírní dopad rybolovu na zdroje.
(7) Je vhodné, aby členské státy upravily vnitrostátními právními předpisy výše uvedené technické podmínky v souladu s obecnými zásadami přijatými na základě stanoviska VTHVR.
(8) Nařízení (ES) č. 1626/94 proto musí být pozměněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1626/94 se mění takto:
1. V čl. 3 odst. 1 se druhý pododstavec nahrazuje tímto: "Veškerá lovná zařízení používaná ve vzdálenosti od pobřeží menší než je vzdálenost stanovená v prvním pododstavci, v souladu s vnitrostátními předpisy platnými k 1. lednu 1994, mohou však být používána do 31. prosince 2002, ledaže by Rada kvalifikovanou většinou na návrh Komise rozhodla jinak, s ohledem na vědecké údaje dokazující, že jejich používání nemá na zdroje žádné negativní dopady."
2. V článku 3 se vkládá nový odstavec, který zní:
"1a. Je zakázáno používat lovná zařízení za podmínek podle odstavce 1 druhého pododstavce, s výjimkou rybolovu prováděného pomocí "gangui", ledaže by dotčené členské státy přijaly opatření zaručující, že v případě těchto rybolovných činností:
- není ohrožen zákaz podle odstavce 3,
- nebrání rybolov činnostem plavidel, která používají jiná zařízení než vlečné sítě, nevody nebo jiné vlečené sítě,
- je rybolov omezen na cílové druhy, na které se nevztahuje minimální velikost při vykládce podle článku 8,
- je rybolov omezen tak, aby úlovky druhů uvedených v příloze IV byly co nejnižší,
- se na plavidla vztahují zvláštní rybářská povolení vydaná v souladu s nařízením Rady (ES) č. 1627/94 ze dne 27. června 1994, kterým se stanoví obecná ustanovení týkající se zvláštních povolení k rybolovu [4]
Tato opatření musejí být sdělena Komisi do 31. prosince 2000."
3. V čl. 6 odst. 1 se datum "31. května 2000" nahrazuje datem "31. prosince 2002"
4. V článku 6 se vkládá nový odstavec, který zní:
"1a. Je zakázáno používat lovná zařízení za podmínek podle odstavce 1 druhého pododstavce, ledaže by dotčené členské státy přijaly opatření zaručující, že pro tyto rybolovné činnosti:
- je rybolov omezen na cílové druhy, na které se nevztahuje minimální velikost při vykládce podle článku 8,
- je rybolov omezen tak, aby úlovky druhů uvedených v příloze IV byly co nejnižší,
- se na plavidla vztahují zvláštní rybářská povolení vydaná v souladu s nařízením (ES) č. 1627/94.
Tato opatření musejí být sdělena Komisi do 31. prosince 2000."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2555/2000
ze dne 20. listopadu 2000,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2461/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1251/1999, pokud jde o využití půdy vyňaté z produkce pro produkci surovin, které jsou ve Společenství použity pro zpracování produktů, jež nejsou přímo určeny k výživě lidí nebo zvířat
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1251/1999 ze dne 17. května 1999 o režimu podpor pro producenty některých plodin na orné půdě [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1672/2000 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Odvětví lnu a konopí bylo nedávno zreformováno.
Nařízení Rady (ES) č. 1673/2000 ze dne 27. července 2000 o společné organizaci trhu se lnem a konopím pěstovanými na vlákno [3] stanoví podporu pro zpracování lněných a konopných stonků.
Tyto dva produkty určené pro produkci vláken byly rovněž zahrnuty do režimu podpor pro producenty některých plodin na orné půdě, a lze pro ně proto poskytovat podporu na plochu.
2461/1999 [4] ve znění nařízení (ES) č. 827/2000 [5] povoluje produkci lněných semen a semen konopí na půdě vyňaté z produkce, jsou-li tato semena určena pro jiné užití než textilní.
Článek 25 uvedeného nařízení stanoví, že pro suroviny uvedené v příloze I nelze poskytovat jinou podporu, zejména u intervenčních režimů zaměřených na stabilizaci zemědělských trhů.
U konopí jsou odrůdy používané k produkci vláken stejné jako odrůdy používané k jiným účelům, což může vést k obtížím při kontrolách, které mají ověřit dodržování článku 25 nařízení (ES) č.
2461/1999. U lnu k těmto obtížím nedochází, protože odrůdy jsou odlišné.
Vzhledem k těmto okolnostem by se semena konopí měla odstranit ze seznamu surovin, které lze pěstovat na půdě vyňaté z produkce.
(3) Nový režim pro len se navíc týká lnu určeného pro produkci vláken, což je širší pojem než výraz "len k textilnímu užití" dosud používaný v nařízení (ES) č. 2461/1999.
Terminologie v příloze I nařízení (ES) č. 2461/1999 by proto měla být upravena.
(4) Článek 22 nařízení (ES) č. 2461/1999 stanoví, že suroviny uvedené v příloze II mohou být pěstovány na půdě vyňaté z produkce, pokud jsou určeny ke konečnému využití na výrobu produktů uvedených v příloze III.
(5) Příloha II nařízení (ES) č. 2461/1999 stanoví možnost pěstování víceletých rostlin jako např. Miscanthus sinensis na půdě vyňaté z produkce. Nové informace ukazují, že taková rostlina může být po rozdrcení použita jako podestýlka pro koně nebo při sušení nebo čištění rostlin, což je nepotravinářské užití, které je v souladu s cílem nařízení (ES) č. 2461/1999.
(6) Za těchto podmínek by příloha III nařízení (ES) č. 2461/1999 měla být pozměněna, aby bylo zavedeno nové použití Miscanthus sinensis.
(7) Řídící výbor pro obiloviny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2461/1999 se mění takto: 1. V příloze I se popis produktů kódu KN
ex12040090 nahrazuje tímto:
"ex12040090 _BAR_ Lněná semena, jiná než k setí, určená k jinému užití než pro produkci vláken." _BAR_
2. V příloze I se zrušuje tento kód KN:
"ex12079991 _BAR_ Konopná semena, jiná než k setí a uvedená v příloze B nařízení Komise (EHS) č. 1164/89 a určená k jinému užití než textilnímu." _BAR_
3. V příloze III se za jedenáctou odrážku vkládá nová odrážka, která zní:
"— Miscanthus sinensis kódu KN 06029051, drcený, určený pro použití jako podestýlka pro koně, chlévská mrva, přísady pro vylepšení kompostu a podestýlka pro sušení a čištění rostlin,".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2563/2000
ze dne 20. listopadu 2000,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2007/2000 tak, že se rozšiřuje platnost mimořádných obchodních opatření pro země a území účastnící se procesu stabilizace a přidružení zavedeného Evropskou unií či s tímto procesem spjaté na Bývalou jugoslávskou republiku Makedonii a Svazovou republiku Jugoslávii, a kterým se mění nařízení (ES) č. 2820/98
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení rady (ES) č. 2007/2000 ze dne 18. září 2000, kterým se zavádějí mimořádná obchodní opatření pro země a území účastnící se procesu stabilizace a přidružení zavedeného Evropskou unií či s tímto procesem spjaté, kterým se mění nařízení (ES) č. 2820/98 a kterým se zrušují nařízení (ES) č. 1763/1999 a (ES) č. 6/2000 [1], se s výjimkou dovozů vína nevztahuje na dovozy produktů pocházející z Bývalé jugoslávské republiky Makedonie do Společenství a na všechny dovozy ze Svazové republiky Jugoslávie.
(2) Pozastavení platnosti obchodních a s obchodem souvisejících ustanovení Dohody o spolupráci mezi Evropským společenstvím a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií [2] ze dne 29. dubna 1997, k němuž došlo výměnou dopisů, umožňuje udělit této zemi autonomní obchodní preference.
(3) S přihlédnutím k nejnovějšímu vývoji v zemi splňuje Svazová republika Jugoslávie základní podmínky pro udělení autonomních obchodních preferencí stanovených v závěrech Rady ze dne 29. dubna 1997.
Rada ve složení pro obecné záležitosti vyzvala dne 9. října 2000 Komisi k předložení návrhů na rozšíření výhod plynoucích z mimořádných obchodních opatření v souladu s nařízením (ES) 2007/2000 na Svazovou republiku Jugoslávii.
(4) Kosovo podléhá v souladu s rezolucí 1244 Rady bezpečnosti Organizace spojených národů ze dne 10. června 1999 mezinárodní civilní správě Mise Organizace spojených národů v Kosovu, která vytvořila zvláštní celní správu.
(5) Je tedy vhodné plně rozšířit ujednání stanovená v nařízení (ES) č. 2007/2000 na Bývalou jugoslávskou republiku Makedonii a Svazovou republiku Jugoslávii včetně Kosova ve smyslu rezoluce 1244 Rady bezpečnosti Organizace spojených národů ze dne 10. června 1999,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2007/2000 se mění takto:
1. V čl. 1 odst. 1 se slova "pocházející z Republiky Albánie, Republiky Bosna a Hercegovina, z Republiky Chorvatsko a z Kosova ve smyslu rezoluce 1244 Rady bezpečnosti Organizace spojených národů ze dne 10. června 1999 (dále "Kosovo")" nahrazují slovy "pocházející z Republiky Albánie, Republiky Bosna a Hercegovina, z Republiky Chorvatsko, z Bývalé jugoslávské republiky Makedonie a ze Svazové republiky Jugoslávie včetně Kosova ve smyslu rezoluce 1244 Rady bezpečnosti Organizace spojených národů ze dne 10. června 1999".
2. V čl. 1 odst. 2 se zrušují slova "a Bývalá jugoslávská republika Makedonie".
3. Čl. 1 odst. 3 se zrušuje.
4. V čl. 2 odst. 2 se slova "Pro Albánii, Bosnu a Hercegovinu a Chorvatsko" nahrazují slovy "Pro Albánii, Bosnu a Hercegovinu, Chorvatsko, Bývalou jugoslávskou republiku Makedonii a Svazovou republiku Jugoslávii".
5. V čl. 4 odst. 1 se slova "V Albánii, Bosně a Hercegovině a Chorvatsku" nahrazují slovy "v zemích a na územích uvedených v čl. 1 odst. 1".
6. Čl. 4 odst. 2 se mění takto:
a) množství "10900" tun se nahrazuje množstvím "22525" tun;
b) vkládá se písmeno c), které zní: "c) 1650 tun (hmotnost jatečného trupu) produktů z "mladého hovězího masa" pocházejících z Bývalé jugoslávské republiky Makedonie" a písmeno d), které zní: "d) 9975 tun (hmotnost jatečného trupu) produktů z "mladého hovězího masa" pocházejících ze Svazové republiky Jugoslávie včetně Kosova";
c) třetí pododstavec se nahrazuje slovy "U dovozů produktů z "mladého hovězího masa", které jsou uvedeny v příloze II a jsou dováženy z Albánie do Společenství, se neuplatňují celní výsady".
7. Do článku 4 se vkládá tento odstavec:
"3. Bez ohledu na jiná ustanovení tohoto nařízení, a zejména na článek 12, může Komise vzhledem ke zvláštní citlivosti trhu se zemědělskými produkty a produkty rybolovu přijmout v souladu s pravidly příslušného řídícího výboru vhodná opatření, pokud dovozy zemědělských produktů a produktů rybolovu vážně poškozují trhy Společenství a jejich regulatorní mechanismy."
8. Článek 5 se zrušuje.
9. V článku 7 se zrušují slova "a článek 5".
10. V článku 13 se slova "XM Bývalá jugoslávská republika Makedonie (1)" vkládají za slova "BA Bosna a Hercegovina (1)".
11. V čl. 16 odst. 1 se slova "a zboží pocházející z Bývalé jugoslávské republiky Makedonie, které bude dáno do volného oběhu ve Společenství před prvním dnem třetího měsíce následujícího poté, co nařízení (ES) č. 2563/2000, kterým se mění toto nařízení, vstoupí v platnost" vkládají za slova "dne 1. ledna 2001".
12. V článku 17 se datum "31. prosince 2002" nahrazuje datem "31. prosince 2005".
13. Příloha I se nahrazuje touto přílohou:
"
Nařízení Rady (ES) č. 2578/2000
ze dne 17. listopadu 2000,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2406/96 o stanovení společných obchodních norem pro některé produkty rybolovu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3759/92 ze dne 17. prosince 1992 o společné organizaci trhu s produkty rybolovu a akvakultury [1], a zejména na čl. 2 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příloha IV nařízení (ES) č. 104/2000 [2] doplňuje pět nových druhů do seznamu produktů, na něž se může vztahovat intervenční mechanismus společné organizace trhů.
(2) Je proto třeba pro tyto druhy stanovit společné obchodní normy, jež jsou harmonizovány v rámci celého trhu Společenství, tím, že bude pozměněno nařízení (ES) č. 2406/96 [3],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2406/96 se mění takto:
1. Článek 3:
a) v odstavci 1 se ve výčtu uvedeném v písmeni a) doplňují nové odrážky, které zní:
"— parmice nachová nebo parmice pruhovaná (Mullus barbatus, Mullus surmuletus)
— mořan tmavý (Spondyliosoma cantharus)";
b) v odstavci 1 se doplňuje nové písmeno d), které zní
"d) hřebenatka svatojakubská a jiní vodní bezobratlí čísla KN 0307:
- hřebenatka svatojakubská (Pecten maximus)
- surmovka čeřitá (Buccinum undatum)".
2. V čl. 4 odst. 3 se první pododstavec nahrazuje tímto: "3. Krab, hřebenatka svatojakubská a surmovka čeřitá uvedení v článku 3 nejsou tříděni podle specifických norem čerstvosti."
3. V článku 7 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Produkty uvedené v článku 3 musejí být roztříděny podle hmotnosti nebo počtu na kilogram.
Nicméně v případě garnátů a krabů jsou velikostní kategorie stanoveny na základě šířky krunýře; v případě hřebenatek svatojakubských a surmovek čeřitých jsou velikostní kategorie stanoveny na základě šířky schránky."
4. V příloze II se za tabulku doplňuje nová tabulka, která je uvedena v příloze tohoto nařízení a týká se velikostních kategorií použitelných pro parmici nachovou nebo pruhovanou, mořana tmavého, hřebenatku svatojakubskou a surmovku čeřitou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2580/2000
ze dne 20. listopadu 2000,
kterým se mění nařízení (ES) č. 3448/93 o právní úpravě obchodování s některým zbožím vzniklým zpracováním zemědělských produktů
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 37 a 133 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 3448/93 ze dne 6. prosince 1993 o právní úpravě obchodování s některým zbožím vzniklým zpracováním zemědělských produktů [4] stanoví v článku 8, že při vývozu zboží lze na použité zemědělské produkty použít vývozní náhrady zřízené nařízeními o společné organizaci trhů v dotyčných odvětvích.
Je třeba tento článek doplnit, aby bylo přihlédnuto k omezením vyplývajícím z dohody o zemědělství uzavřené v rámci mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola.
(2) Zejména je třeba zajistit kontroly výdajů na základě příslibů prostřednictvím vystavování osvědčení.
Pokud se však jedná o výdaje, které nejsou kryty obdržením jednoho nebo více osvědčení, provádí se jejich účetní záznam i nadále na základě vyplacených náhrad, případně v podobě záloh.
(3) Komise bere v úvahu podniky zpracování zemědělských produktů jako celek, a zejména situaci malých a středních podniků, s ohledem na dopad cílených opatření týkajících se úspor na vývozních náhradách.
(4) V Evropě závisí na dotyčném odvětví 2,5 milionu pracovních míst, jež tvoří významný faktor sociální stability a územního plánování.
S ohledem na své zvláštní zájmy by měli být malí vývozci osvobozeni od povinnosti předkládat osvědčení v rámci právní úpravy udělování vývozních náhrad.
(5) Na základě dohod uzavřených v souladu s článkem 300 Smlouvy je možné, že potřeba zemědělských surovin pro zpracovatelský průmysl nebude moci být za podmínek hospodářské soutěže plně uspokojena zemědělskými surovinami Společenství. nařízení Rady (EHS) č.
2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [5], v čl. 117 písm. c) upravuje propuštění do aktivního zušlechťovacího styku za podmínky plnění hospodářských podmínek vymezených nařízením Komise (EHS) č.
2454/93 [6]. S ohledem na uvedené dohody je rovněž třeba stanovit, že hospodářské podmínky jsou považovány za splněné pro propuštění určitého množství některých zemědělských produktů do režimu aktivního zušlechťovacího styku.
(6) Aby byly zajištěny zájmy producentů zemědělských surovin, je třeba v následujících rozpočtových letech stanovit ukazatele nezbytné pro to, aby zboží neuvedené v příloze I Smlouvy mohlo plně využít stávajícího stropu WTO.
Je rovněž třeba zajistit celní kontroly a současně vypracovat pružný postup na základě pravidelně přezkoumávané předpovědi týkající se množství propuštěných do režimu aktivního zušlechťovacího styku, která nebyla předem jednotlivě podrobena kontrole plnění hospodářských podmínek (s výjimkou množství použitých pro zpracování zboží bez nároku na náhradu, běžné zacházení s ním a jeho výrobu) a která splňují ostatní obecné podmínky týkající se režimu aktivního zušlechťovacího styku.
Konečně je třeba přihlédnout k situaci na trhu Společenství s dotyčnými základními produkty, a tím zajistit obezřetné řízení uvedených množství.
(7) Je rovněž třeba aktualizovat některé odkazy v důsledku kodifikace Smlouvy o založení Evropského společenství a některé definice.
(8) Opatření nezbytná k provedení nařízení (ES) č. 3448/93 se přijímají v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [7].
(9) V důsledku toho by nařízení (ES) č. 3448/93 mělo být pozměněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 3448/93 se mění takto:
1. V článku 1 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
- "zemědělskými produkty" produkty, na něž se vztahuje příloha I Smlouvy,
- "zbožím" výrobky, na které se nevztahuje příloha I Smlouvy, uvedené v příloze B tohoto nařízení.
Nicméně se výraz "zboží" použitý v hlavě I kapitole 2 a v článku 11 vztahuje na výrobky, na které se nevztahuje příloha I Smlouvy a které jsou převzaty do odpovídajících příloh nařízení o společné organizaci trhů v zemědělském odvětví."
2. V článku 8 se doplňují nové odstavce, které znějí:
"5. Soulad s limity vyplývajícími z dohod uzavřených v souladu s článkem 300 Smlouvy je zajištěn na základě osvědčení vystavovaných za stanovená referenční období a doplněná částkou stanovenou pro malé vývozce.
6. Částka, pod kterou mohou být malí vývozci osvobozeni od předkládání osvědčení v rámci právní úpravy vývozních náhrad, se stanoví na 50000 EUR ročně.
Tento strop lze upravit postupem podle článku 16."
3. Článek 11 se nahrazuje tímto:
"Článek 11
1. Propuštění zemědělských produktů do režimu aktivního zušlechťovacího styku musí předcházet kontrola dodržení hospodářských podmínek uvedených v čl. 117 písm. c) nařízení (EHS) č. 2913/92. Tyto podmínky se považují za splněné podle článku 552 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 [8].
2454/93 se navíc hospodářské podmínky uvedené v čl. 117 písm. c) nařízení (EHS) č.
2913/92 považují za splněné pro určitá množství základních produktů použitých k výrobě zboží. Tato množství se určují pomocí předpovědi sestavené Komisí založené na porovnání výše požadovaných dostupných prostředků a odhadu výše potřebné náhrady a s ohledem zejména na odhad objemu vývozu dotyčného zboží a situaci na vnitřním a vnějším trhu s daným základním produktem.
Tato předpověď a na jejím základě i zmíněná množství se pravidelně přezkoumávají, aby se přihlédlo k vývoji hospodářských a právních faktorů.
Prováděcí pravidla ke druhému pododstavci, jež umožní určit základní produkty, které mají být propuštěny do režimu aktivního zušlechťovacího styku, a kontrolovat a plánovat jejich množství, zajistí rovněž větší informovanost hospodářských činitelů tím, že se zveřejní směrná dovozní množství pro jednotlivé společné organizace trhů.
Množství budou zveřejňována pravidelně s ohledem na využívání těchto množství.
Prováděcí pravidla se stanoví postupem podle článku 16.
Výraz "základní produkt" použitý v tomto článku se vztahuje na produkty vyjmenované podle kódu KN v tabulce v příloze A, včetně výlučně poznámky pod čarou číslo 1 týkající se obilovin.
2. Množství zboží propuštěného do režimu aktivního zušlechťovacího styku jinak než podle odst. 1 druhého pododstavce a v důsledku toho nepodrobeného poplatku podle článku 2 při vývozu jiného zboží nebo v souvislosti s ním je množství skutečně použité při výrobě tohoto zboží."
4. Článek 15 se zrušuje.
5. Článek 16 se nahrazuje tímto:
"Článek 16
1. Komisi je nápomocen Výbor pro průřezové otázky týkající se obchodu se zpracovanými zemědělskými produkty neuvedenými v příloze I (dále jen "výbor").
2. V případě odkazů na této článek se použijí články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Lhůta stanovená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES činí jeden měsíc.
3. Výbor přijme svůj jednací řád."
Článek 2
Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu na konci prvního roku po provedení změn, které toto nařízení učinilo v nařízení (ES) č. 3448/93 v oblasti režimu aktivního zušlechťovacího styku.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 2584/2000
ze dne 24. listopadu 2000,
kterým se zavádí systém sdělování informací pro některé dodávky hovězího, telecího a vepřového masa po silnicích na území Ruské federace
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], a zejména na čl. 33 odst. 12 a článek 41 uvedeného nařízení, jakož i na odpovídající ustanovení ostatních nařízení o společné organizaci trhu se zemědělskými produkty,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 2 protokolu č. 2 o vzájemné správní pomoci pro správné použití celních předpisů přiloženého k Dohodě o partnerství a spolupráci mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Ruskou federací na straně druhé [2] stanoví, že smluvní strany si vzájemně poskytnou pomoc s cílem zajistit správné používání celních předpisů, a to zejména pomocí zbraňování, odhalování a vyšetřování porušení těchto předpisů.
Pro provádění této správní pomoci Komise zastoupená Evropským úřadem pro boj proti podvodům (dále jen "OLAF") a ruské úřady uzavřely ujednání, kterým se zavádí postup pro sdělování informací o pohybu zboží mezi Společenstvím a Ruskou federací.
(2) V rámci této správní pomoci je vhodné, zejména pokud jde o silniční přepravu produktů z hovězího, telecího a vepřového masa do Ruské federace, stanovit jednak informace, které musí hospodářské subjekty předat příslušným orgánům členských států, a jednak systém sdělování těchto informací mezi příslušnými orgány členských států, úřadem OLAF a ruskými orgány.
(3) Tyto informace a zavedený systém sdělování musí umožnit sledovat vývozy příslušných produktů do Ruské federace a v případě potřeby odhalit případy, v nichž náhrada nemá být vyplacena a musí být vybrána zpět.
(4) Použití ustanovení tohoto nařízení se po dostatečně dlouhé době vyhodnotí.
Přezkum provedený na tomto základě může případně vést k jeho rozšíření na vývozy jiných produktů a jiné způsoby dopravy a může také znamenat finanční důsledky v případě dodržování nebo nedodržování stanovených povinností.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem příslušných řídících výborů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Toto nařízení se vztahuje na dodávky produktů z hovězího, telecího a vepřového masa kódů KN 0201, 0202 a 0203, které provedou nákladní vozidla na území Ruské federace a u kterých je k vývoznímu prohlášení přiložena žádost o vývozní náhradu.
Toto nařízení se nevztahuje na dodávky uvedené v prvním pododstavci pro množství menší než 3000 kilogramů.
Článek 2
Do čtyř pracovních dní po dni vyložení produktů v Rusku vývozce sdělí ústřednímu subjektu stanovenému vyvážejícím členským státem pro každé vývozní prohlášení tyto informace:
a) popis výrobků s uvedením osmimístného kódu kombinované nomenklatury;
b) číslo vývozního prohlášení;
c) čistou hmotnost v kilogramech;
d) číslo karnetu TIR nebo referenční číslo celního dokladu ruské spedice;
e) vývozní členský stát, celní úřad v místě odeslání a datum splnění vývozních celních formalit;
f) číslo licence skladu pod celní kontrolou, do nějž byl produkt v Rusku dodán;
g) datum dodávky produktu do skladu pod celní kontrolou v Rusku.
Článek 3
1. Příslušný subjekt členského státu uvedený v článku 2 předá informace získané elektronickou poštou úřadu OLAF do dvou pracovních dní od data jejich obdržení.
2. Informace uvedené v článku 2 a identifikační číslo každého vývozu předá úřad OLAF po jejich obdržení ruským celním úřadům.
3. OLAF informuje ústřední subjekt příslušného členského státu o odpovědi ruských celních úřadů do dvou pracovních dní od data jejího obdržení nebo v případě neobdržení odpovědi od uvedených úřadů do dvou pracovních dní od data ukončení třítýdenního období stanoveného jako lhůta pro odpověď ruských úřadů v rámci správního ujednání, které s nimi bylo uzavřeno.
Článek 4
1. Informace podle článků 1 a 2 nepředstavují dodatečné požadavky k informacím stanoveným pro poskytování vývozních náhrad v příslušných odvětvích.
2. Systém sdělování informací zavedený tímto nařízením se zhodnotí po šesti měsících jeho skutečného používání.
Článek 5
1. Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2595/2000
ze dne 27. listopadu 2000,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1103/97 o některých ustanoveních týkajících se zavedení eura
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 123 odst. 5 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 1103/97 ze dne 17. června 1997 o některých ustanoveních týkajících se zavedení eura [4] obsahuje pravidla o stanovení přepočítacích koeficientů mezi eurem a měnami členských států, které přijímají euro, a o použití těchto koeficientů při přepočtu peněžních částek.
Tato pravidla se vztahují na přepočítací koeficienty pro měny členských států, které přijaly euro při vstupu Společenství do třetí etapy hospodářské a měnové unie.
Je nezbytné rozšířit tato pravidla na přepočítací koeficienty pro měny členských států, které přijmou euro později.
(2) Pro členské státy, jejichž měnu nahradí euro po dni vstupu Společenství do třetí etapy hospodářské a měnové unie, se musí definice "národních měnových jednotek" vztahovat na měnovou jednotku členského státu, jak byla vymezena bezprostředně před zavedením eura v daném členském státě.
(3) Ustanovení čl. 123 odst. 5 je nyní možné použít jako právní základ pro přijímání uvedených opatření, jež jsou nezbytná pro zavedení eura ve členských státech, které přijímají euro po zahájení třetí etapy hospodářské a měnové unie.
(4) Ustanovení tohoto nařízení by měla být v souladu s obecně přijímanými právními zásadami, zejména s uznáváním práva měny, obecně uznána jako součást měnového práva zúčastněného členského státu, čímž se posílí právní jistota a srozumitelnost pro hospodářské subjekty ve všech členských státech a v třetích zemích,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 1 nařízení (ES) č. 1103/97 se:
a) ve třetí odrážce doplňují slova "nebo v souladu s odstavcem 5 uvedeného článku";
b) ve čtvrté odrážce doplňují slova "nebo případně den před tím, než euro nahradí měnu členského státu, který přijme euro později".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2001.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné v členských státech v souladu se Smlouvou o založení Evropského společenství.
Nařízení Rady (ES) č. 2596/2000
ze dne 27. listopadu 2000,
kterým se mění nařízení (ES) č. 974/98 o zavedení eura
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 123 odst. 5 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 974/98 ze dne 3. května 1998 o zavedení eura [4] stanoví, že euro nahrazuje měny členských států, které splňují nezbytné podmínky pro přijetí jednotné měny v okamžiku, kdy Společenství vstoupí do třetí etapy hospodářské a měnové unie.
Uvedené nařízení rovněž obsahuje pravidla pro národní měnové jednotky těchto členských států v přechodném období, které končí dnem 31. prosince 2001, a pravidla pro bankovky a mince.
(2) Rozhodnutí Rady 98/317/ES ze dne 3. května 1998 podle čl. 121 odst. 4 Smlouvy [5] stanovilo, že Řecko nesplnilo podmínky nezbytné pro přijetí jednotné měny.
(3) Rozhodnutí Rady 2000/427/ES ze dne 19. června 2000 podle čl. 122 odst. 2 Smlouvy o přijetí jednotné měny Řeckem ke dni 1. ledna 2001 [6] stanovilo, že Řecko již splňuje nezbytné podmínky a výjimka pro Řecko se zrušuje s účinkem od 1. ledna 2001.
(4) Zavedení eura v Řecku vyžaduje, aby byla na Řecko rozšířena působnost ustanovení o zavedení eura, která se vztahují na členské státy, v nichž bylo euro zavedeno v den vstupu Společenství do třetí etapy hospodářské a měnové unie.
(5) Pro členské státy, jejichž měnu nahradí euro po dni vstupu Společenství do třetí etapy hospodářské a měnové unie, by se měla definice "národních měnových jednotek" vztahovat na měnovou jednotku členského státu, jak byla vymezena bezprostředně před zavedením eura v daném členském státě.
(6) Ustanovení o přechodném období jsou pro Řecko použitelná dnem 1. ledna 2001,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 974/98 se mění takto:
1. Článek 1 se mění takto:
a) v první odrážce se mezi slova "Německo", a "Španělsko" vkládá slovo "Řecko";
b) v třetí odrážce se doplňují slova "nebo v souladu s odstavcem 5 uvedeného článku";
c) v páté odrážce se doplňují slova "nebo případně den před tím, než euro nahradí měnu členského státu, který přijme euro později".
2. V článku 2 se první věta nahrazuje tímto:"Počínaje 1. lednem 1999 je měnou zúčastněných členských států kromě Řecka euro. Počínaje 1. lednem 2001 je měnou Řecka euro.";
3. V článku 9 se doplňují slova: "anebo, pokud se týče Řecka, k 31. prosinci 2000."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2001.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné v členských státech v souladu se Smlouvou o založení Evropského společenství.
Nařízení Komise (ES) č. 2601/2000
ze dne 17. listopadu 2000,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2494/95, pokud se jedná o dobu zachycení kupních cen v harmonizovaném indexu spotřebitelských cen
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2494/95 ze dne 23. října 1995 o harmonizovaných indexech spotřebitelských cen [1], a zejména na článek 4 ve spojení s čl. 5 odst. 3 uvedeného nařízení,
po konzultaci s Evropskou centrální bankou [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 5 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 2494/95 je každý členský stát povinen vypracovávat harmonizovaný index spotřebitelských cen (HISC), počínaje indexem za leden 1997.
(2) Podle čl. 2a odst. 3 nařízení Komise (ES) č. 1749/96 ze dne 9. září 1996 o počátečních prováděcích opatřeních k nařízení Rady (ES) č. 2494/95 o harmonizovaných indexech spotřebitelských cen [3], naposledy pozměněného nařízením Rady (ES) č. 1688/98 [4], jsou ceny používané v HISC pořizovací ceny placené domácnostmi při pořízení jednotlivých druhů zboží a služeb v peněžních transakcích.
(3) Existuje značný prostor pro procedurální rozdíly v zacházení s cenovými slevami a ve vztahu mezi snížením cen a kupní cenou.
Pro zacházení s cenovými slevami v HISC je nezbytná harmonizovaná metodika, aby byly u výsledných HISC splněny podmínky srovnatelnosti podle článku 4 nařízení (ES) č. 2494/95, zejména u produktů, u kterých může existovat rozdíl mezi dobou koupě, platby nebo dodávky a dobou spotřeby.
(4) Pravidla stanovená v tomto nařízení jsou v souladu s definicemi uvedenými v Evropském systému účtů 1995 (ESA 95), zřízeném nařízením Rady (ES) č. 2223/96 ze dne 25. června 1996 o Evropském systému národních a regionálních účtů ve Společenství [5], naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 448/98 [6], pokud je ESA 95 v souladu s účely HISC.
(5) Odstavec 3.89 ESA 95 konkrétně uvádí, že zboží a služby by se měly v zásadě zachytit, když vzniknou splatné pohledávky, tj. když kupujícímu vznikne závazek vůči prodávajícímu.
(6) HISC by měl odrážet cenové změny ve vztahu k základnímu nebo sledovanému období, a to na základě změny výdajů při stejné struktuře spotřeby domácností a stejném složení spotřebitelské populace.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistické programy, zřízeného rozhodnutím Rady 89/382/EHS, Euratom [7],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Účel
Účelem tohoto nařízení je harmonizovat dobu zachycení nebo zaznamenání pořizovacích cen do harmonizovaného indexu spotřebitelských cen (dále jen "HISC"), aby se zajistila spolehlivost a průkaznost HISC a aby byly splněny podmínky srovnatelnosti podle článku 4 nařízení (ES) č. 2494/95.
Článek 2
Doba zachycení
Ceny používané v HISC jsou kupní ceny, které platí domácnosti při pořízení jednotlivých druhů zboží nebo služeb v peněžních transakcích.
Ceny za zboží se zaznamenávají do HISC za měsíc, v němž byly zjištěny.
Ceny za služby se zaznamenávají do HISC za měsíc, v němž může začít spotřeba služby za zjištěnou cenu.
Článek 3
Provedení
Toto nařízení provedou v členských státech v prosinci 2000 a nabývá účinku od indexu za leden 2001.
Článek 4
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2602/2000
ze dne 17. listopadu 2000,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2494/95, pokud se jedná o minimální standardy pro zacházení s cenovými slevami v harmonizovaném indexu spotřebitelských cen
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2494/95 ze dne 23. října 1995 o harmonizovaných indexech spotřebitelských cen [1], a zejména na článek 4 a čl. 5 odst. 3 uvedeného nařízení,
po konzultaci s Evropskou centrální bankou [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 5 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 2494/95 je každý členský stát povinen vypracovávat harmonizovaný index spotřebitelských cen (HISC), počínaje indexem za leden 1997.
(2) Existuje značný prostor pro procedurální rozdíly v zacházení s cenovými slevami a ve vztahu mezi snížením cen a kupní cenou.
Pro zacházení s cenovými slevami v HISC je nezbytná harmonizovaná metodika, aby byly u výsledných HISC splněny podmínky srovnatelnosti podle článku 4 nařízení (ES) č. 2494/95.
Zlepší se tak rovněž jejich spolehlivost a průkaznost.
(3) Ceny používané v HISC by měly být pořizovací ceny skutečně placené domácnostmi při nákupu zboží a služeb v peněžních transakcích, včetně veškerých daní, bez dotací na produkty, po odečtení slev na množství nebo nákupy mimo sezónu či špičku od standardních cen nebo poplatků a bez úroků nebo poplatků za služby přičítané v případě úvěrových ujednání a bez penále vznikajícího v důsledku nezaplacení ve lhůtě sjednané v době nákupů.
(4) V případě změn hodnoty by zacházení s cenami mělo být v souladu s pravidly pro kvalitativní očišťování stanovenými v nařízení Komise (ES) č. 1749/96 ze dne 9. září 1996, kterým se stanoví počáteční prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2494/95 o harmonizovaných indexech spotřebitelských cen [3], naposledy pozměněném nařízením Rady (ES) č. 1688/98 [4].
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistické programy, zřízeného rozhodnutím Rady 89/382/EHS, Euratom [5],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Účel
Účelem tohoto nařízení je upřesnit zacházení s cenami jednotlivého zboží nebo služeb v harmonizovaném indexu spotřebitelských cen (dále jen "HISC"), aby se zajistila spolehlivost a průkaznost HISC a aby byly splněny podmínky srovnatelnosti podle článku 4 nařízení (ES) č. 2494/95.
Článek 2
Pořizovací ceny
Pokud není uvedeno jinak, zohledňují pořizovací ceny používané v HISC snížení cen jednotlivého zboží a služeb, jestliže tato snížení
a) lze přičíst nákupu jednotlivého zboží nebo služby;
b) jsou k dispozici všem potenciálním zákazníkům, aniž by byly něčím zvláště podmíněny (tj. nemají diskriminační povahu);
c) jsou známy kupujícímu v době, kdy uzavírá dohodu s prodávajícím o koupi dotyčného produktu, a
d) jsou nabízena v době koupě nebo v období po vlastní koupi tak, že lze očekávat, že by mohla mít významný vliv na množství, které jsou kupující ochotni koupit.
V HISC se musí zohlednit zejména snížení cen jednotlivého zboží a služeb, které pravděpodobně nebo očekávaně budou později nebo jinde k dispozici v běžných cenách.
Běžnou cenou se rozumí cena bez jakýchkoliv podmínek nebo omezení, která není označena jako zvláštní cena.
Článek 3
Stimuly
Tržní hodnotu dočasné nabídky pro spotřebitele s cílem motivovat je ke koupi nějakého určitého produktu (dále jen "stimul") je možné odečíst, je-li známa.
Tato tržní hodnota se opět přičte, jakmile je nabídka stažena.
Stimuly ve formě určitého bonusu, jako je např. určité množství daného produktu navíc, nějaký jiný produkt přidaný zdarma nebo jiné formy se nezahrnují, pokud nejsou významné.
Článek 4
Změna hodnoty
Pokud se mění hodnota, zachází se s cenami podle pravidel o změnách hodnoty, a zejména v souladu s pravidly o kvalitativním očišťování stanovenými v článku 5 nařízení (ES) č. 1749/96.
Článek 5
Provedení
Toto nařízení provedou v členských státech v prosinci 2000 a nabývá účinku buď od indexu za leden 2001, nebo od indexu za leden 2002.
Článek 6
Revize
1. Jako přechodné opatření, pokud provádění tohoto nařízení ovlivní roční míru změny (m/(m-12)) indexu zahrnujícího všechny položky o více než jednu desetinu procentního bodu ve srovnání s indexem, který nebere v úvahu cenové slevy, provede se jako náležitá revize řady indexů, které se to týká.
2. Postupem podle článku 14 nařízení (ES) č. 2494/95 se přijmou obecné předpisy pro strategii revizí HISC, načež se přestanou používat přechodná opatření.
Článek 7
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2603/2000
ze dne 27. listopadu 2000,
kterým se ukládá konečné vyrovnávací clo a konečné vybrání prozatímního cla uloženého na dovozy některých polyetyléntereftalátů z Indie, Malajsie a Thajska a ukončuje antisubvenční řízení týkající se dovozů některých polyetyléntereftalátů pocházejících z Indonésie, Korejské republiky a Tchaj-wanu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2026/97 ze dne 6. října 1997 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1], a zejména na články 14 a 15 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise předložený po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. PROZATÍMNÍ OPATŘENÍ
(1) Nařízením Komise (ES) č. 1741/2000 [2] ("prozatímní nařízení") byla uložena prozatímní vyrovnávací cla na dovozy některých polyetyléntereftalátů pocházejících z Indie, Malajsie, Tchaj-wanu a Thajska do Společenství.
(2) V důsledku souběžného antidumpingového šetření byla podle nařízení Komise (ES) č. 1742/2000 [3] uložena prozatímní antidumpingová cla na dovozy některých polyetyléntereftalátů pocházejících z Indie, Indonésie, Malajsie, Korejské republiky, Tchaj-wanu a Thajska do Společenství.
(3) Připomíná se, že šetření o subvencování a újmě zahrnovalo dobu od 1. října 1998 do 30. září 1999 ("doba šetření").
Zkoumání trendů významných pro analýzu újmy zahrnovalo dobu od 1. ledna 1996 do konce doby této analýzy.
B. NÁSLEDNÝ POSTUP
(4) Po oznámení základních skutečností a faktorů, na jejichž základě bylo rozhodnuto uložit prozatímní opatření, předložilo několik dotčených stran své písemné připomínky. Podle čl. 11 odst. 5 nařízení (ES) č. 2026/97 ("základní nařízení") byla všem dotčeným stranám, které o to požádaly, poskytnuta možnost slyšení před Komisí.
(5) Komise pokračovala ve vyhledávání a ověřování všech informací, které považovala za potřebné pro své konečné závěry.
(6) Všechny strany byly informovány o základních skutečnostech a faktorech, na jejichž základě je zamýšleno doporučit uložení konečných vyrovnávacích cel a konečné vybrání částek zajištěných formou prozatímního cla.
Byla jim rovněž poskytnuta lhůta, ve které mohou po tomto oznámení učinit svá prohlášení.
(7) Ústní a písemné připomínky předložené dotčenými stranami byly posouzeny a ty, které byly uznány za správné, byly vzaty v úvahu pro konečné závěry.
(8) Po projednání prozatímních závěrů na základě informací shromážděných od té doby dospěla Komise k názoru, že hlavní závěry uvedené v prozatímním nařízení mají být potvrzeny.
C. DOTYČNÝ VÝROBEK A PODOBNÝ VÝROBEK
1. Dotyčný výrobek
(9) Prozatímní nařízení popisuje dotyčný výrobek jako polyetyléntereftalát ("PET") s viskozitním číslem nejméně 78 ml/g, podle DIN (Deutsche Industrienorm) 53728 a kódu KN 39076020 a ex39076080 (kód Taric 3907608010).
Protože nebyly obdrženy žádné nové poznatky týkající se této definice, potvrzují se prozatímní závěry ohledně dotyčného výrobku.
2. Podobné výrobky
(10) V bodu 16 odůvodnění prozatímního nařízení je konstatováno, že PET vyrobený průmyslem Společenství a prodávaný na trhu Společenství, jakož i PET vyrobený v uvedených zemích a vyvážený do Společenství jsou podobné výrobky, protože mezi základními fyzikálními a technickými vlastnostmi a způsoby použití jednotlivých existujících druhů PET není žádných rozdílů.
Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné nové poznatky, prozatímní závěry o podobných výrobcích se potvrzují.
D. SUBVENCE
(11) Závěry uvedené v prozatímním nařízení o subvencích podléhajících vyrovnávacím opatřením, které získávají vyvážející výrobci, se potvrzují s konečnou platností, není-li v tomto dokumentu výslovně uvedeno jinak.
I. INDIE
Všeobecné otázky
1. Zahájení
(12) Indická vláda tvrdí, že Komise zahájila toto šetření v rozporu s článkem 10 základního nařízení a čl. 11 odst.
2 Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních (dále jen "dohoda SCM"). Indická vláda tvrdí, že informace týkající se subvencování újmy, obsažené ve stížnosti, jsou nepřesné a neúplné a nejsou dostatečným důkazem pro zahájení tohoto šetření.
(13) V odpovědi na tuto námitku bylo konstatováno, že uvedená stížnost obsahuje dostatečný důkaz o subvencování i újmě ve smyslu čl. 10 odst.
2 dohody SCM. Stížnost obsahuje informace o subvencování, újmě a příčinách, které jsou stěžovateli přiměřeně dostupné.
Pokud jde o subvencování, je třeba připomenout také to, že většina programů dostupných v Indii již byla prozkoumána a vyrovnána vyrovnávacími opatřeními v předchozích šetřeních týkajících se dovozů z Indie, např. polyetyléntereftalátového filmu, plochých válcovaných ocelových výrobků apod.
Fakta uvedená ve stížnosti byla prozkoumána Komisí z hlediska jejich přesnosti a přiměřenosti podle čl.
10 odst. 3 základního nařízení a byla shledána opravňujícími k zahájení šetření.
Tuto námitku tudíž nelze přijmout.
2. Oznámení o zahájení
(14) Indická vláda tvrdí, že oznámení o zahájení [4] nesplňuje kritéria čl. 22 odst. 2 dohody SCM, protože neobsahuje informace o základu pro tvrzení o subvencování ani shrnutí faktorů, na kterých je založeno tvrzení újmě.
22 odst. 2 dohody SCM říká, že veřejné oznámení o šetření musí obsahovat přiměřenou informaci, mezi jiným popis praxe subvencování a shrnutí faktorů, na nichž je tvrzení o újmě založeno.
Pokud jde o tvrzení o subvencování, v oznámení o zahájení bylo uvedeno: "Bylo vysloveno tvrzení, že indičtí výrobci dotyčného výrobku obdrželi řadu subvencí poskytnutých indickou vládou.
Těmito subvencemi jsou osvobození od daně z příjmu, dovoz surovin a investičního zboží bez zaplacení dovozních cel a příspěvky pro vývozně zaměřené společnosti a společnosti umístěné v zónách pro průmyslovou výrobu na vývoz" a "Tvrdí se, že výše uvedená opatření jsou subvencemi, protože představují finanční příspěvek od indické vlády a udělují příjemcům, tj. vývozcům PET, výhodu.
Údajně mají být podmíněna vývozními výsledky a jsou tudíž zvláštní a podléhají vyrovnávacím opatřením".
Pokud jde o tvrzení o újmě, v oznámení o zahájení bylo konstatováno, že "Stěžovatel předložil doklady o tom, že dovozy dotyčných výrobků z Indie, Indonésie, Korejské republiky, Malajsie, Tchaj-wanu a Thajska se celkově zvýšily, jak absolutně, tak jako tržní podíl" a dále, že "Bylo předloženo tvrzení, že objemy a ceny dovezených dotyčných výrobků měly kromě jiných důsledků negativní účinek na tržní podíl a na úroveň cen účtovaných výrobci ve Společenství, což vedlo k podstatnému nepříznivému vlivu na celkové výsledky a finanční situaci průmyslu Společenství".
Výše uvedený text představuje přiměřené shrnutí tvrzení o subvenci a újmě.
Subvence
1.
Opatření Duty Entitlement Passbook (DEPB)
a) Opatření DEPB před vývozem
(16) Indická vláda prohlašuje, že opatření DEPB před vývozem bylo dne 1. dubna 2000 zrušeno.
Proto v rámci tohoto programu nemají být ukládána žádná vyrovnávací cla, protože ukládání cla by bylo v rozporu s článkem 15 základního nařízení.
(17) Po oznámení předložila indická vláda doklady o tom, že tento program skutečně skončil a již nebude poskytovat vyvážejícím výrobcům v Indii výhody.
Tato námitka je proto přijata a tato výhoda je z výpočtu výše subvencí vyloučena.
Protože tento program již není vyrovnáván, není nutné zabývat se dalšími námitkami, které vznesly ve vztahu k tomuto programu dotčené strany.
b) Opatření DEPB poskytované po vývozu
(18) Indická vláda prohlašuje, že Komise udělala při hodnocení uplatnitelnosti vyrovnávacích opatření na toto opatření evidentní chybu.
Komise zejména dospěla k nesprávnému závěru, že indická vláda neuplatňuje žádný ověřovací systém, který by ověřoval, které vstupy se spotřebovávají ve výrobním procesu a zda je tento systém uplatňován efektivně.
Dále tvrdí, že hodnocení výhod v rámci tohoto opatření Komisí je nepřesné, protože za subvenci lze podle článku 2 základního nařízení považovat pouze navrácení přeplatku cla.
(19) Komise použila následující metodu ke zjištění, zda opatření DEPB po vývozu představuje subvenci podléhající vyrovnávacím opatřením, resp. i k výpočtu výše zvýhodnění. Podle čl.
2 odst. 1 písm. a) bod ii) základního nařízení se usuzuje, že tento systém představuje finanční příspěvek indické vlády, protože jinak splatný státní příjem (tj. dovozní clo na dovoz) se nevybírá.
Výhodu má také příjemce, protože vyvážející výrobci nemusí platit obvyklá dovozní cla.
(20) Ustanovení čl. 2 odst. 1 písm. a) bod ii) základního nařízení však z tohoto všeobecného pravidla vyjímají mj. opatření navracení cla a opatření prosté výměny v systému navracení cla, která odpovídají přísným pravidlům stanoveným v příloze I písm. i), v příloze II (definice a pravidla pro navracení cla) a v příloze III (definice a pravidla pro opatření prosté výměny v systému navracení) uvedeného nařízení.
(21) Analýza ukázala, že opatření DEPB po vývozu není opatřením navracení cla ani opatřením prosté výměny v systému navracení cla.
V šetřeném režimu není zabudována povinnost dovážet pouze zboží, které je spotřebováváno v procesu výroby vyváženého zboží (příloha II základního nařízení).
Dále se neuplatňuje žádný vhodný ověřovací systém ke kontrole toho, zda dovozy jsou skutečně spotřebovávány ve výrobním procesu.
Není to ani opatření prosté výměny v systému navracení cla, protože dovezené zboží nemusí mít stejnou kvalitu a stejné vlastnosti, jaké mají vstupy z domácích zdrojů, které byly použity k výrobě na vývoz (příloha III základního nařízení).
Konečně, vyvážející výrobci mohou požívat výhod DEPB bez ohledu na to, zda vůbec nějaké vstupy dovážejí.
Vývozce požívá výhodu prostě vyvážením zboží, aniž by musel prokazovat, že kterýkoli vkládaný materiál byl skutečně dovezen; tudíž vyvážející výrobci, kteří si opatřují všechny své vstupy na domácím trhu a nedovážejí zboží, které lze použít jako vstupy, mají přesto nárok na výhody DEPB.
Proto DEPB po vývozu neodpovídají žádnému z ustanovení příloh I až III.
Vzhledem k tomu, že tuto výjimku z definice subvence uvedené v článku 2 zde nelze uplatnit, výhoda podléhající vyrovnávacím opatřením proto představuje prominutí celkových obvyklé splatných dovozních cel na veškeré dovozy.
(22) Z výše uvedeného jasně vyplývá, že nadměrné promíjení dovozních cel je základem pro výpočet výše zvýhodnění pouze v případě systému navracení cla a opatření prosté výměny v systému navracení cla uplatňovaných v dobré víře.
Protože je zjištěno, že DEPB po vývozu nespadají do některé z těchto dvou kategorií, výhodu představuje úplné prominutí dovozních cel, nikoli jakékoliv domnělé nadměrné prominutí.
(23) Pokud jde o ověřovací systém, tento argument se týká otázky, zda DEPB po vývozu lze považovat za opatření navracení cla nebo za opatření prosté výměny v systému navracení cla.
Protože bylo zjištěno, že DEPB po vývozu není opatřením navracení cla nebo opatřením prosté výměny v systému navracení cla, jak je definují přílohy II a III základního nařízení, není třeba provádět žádné další zkoumání.
Dokonce i kdyby opatření DEPB splňovalo kritéria příloh II a III, dospělo by se k závěru, že žádný přiměřený ověřovací systém neexistuje.
Normy vstupů a výstupů jsou seznamy udávající, jaké položky lze spotřebovávat ve výrobním procesu a v jakých množstvích.
Normy vstupů a výstupů však nejsou ověřovacím systémem ve smyslu odstavce 5 přílohy II základního nařízení.
Tyto normy neověřují vstupy, které jsou skutečně spotřebovány ve výrobním procesu, ani neobsahují systém pro ověření, zda tyto vstupy byly skutečně dovezeny.
(24) Z výše uvedených důvodů nelze tuto námitku přijmout a potvrzují se prozatímní závěry o uplatnitelnosti vyrovnávacích systémů na tato opatření, jakož i výpočet výhod.
2. Vývozní zpracovatelské zóny (EPZ)/jednotky zaměřené na vývoz (EOU)
(25) Jeden vyvážející výrobce a indická vláda tvrdili, že výhody získané v rámci systému jednotek zaměřených na vývoz se nemají pokládat za subvence, protože osvobození od spotřební daně a od cla v rámci tohoto systému se uděluje pouze pro množství vstupů spotřebovaných při výrobě hotového výrobku, který se vyváží.
Tvrdili, že tento systém představuje systém navracení cla v souladu s podmínkami stanovenými v příloze I písm. i) a v příloze II základního nařízení.
(26) Dva indičtí vývozci se nacházejí v jednotce zaměřené na vývoz.
Aniž by byla dotčena otázka, zda tento systém představuje systém navracení cla podle ustanovení základního nařízení, přijímá Komise po dalším zkoumání stanovisko, že vlastně u žádné z obou dotčených společností nedochází k nadměrnému promíjení cla.
Proto se v současném šetření u těchto společností osvobození od cla na suroviny nevyrovnává.
(27) Výše subvence u těchto dvou společností umístěných v EPZ/EOU se omezila na osvobození investičního zboží od cla a byla u nich snížena na 0,37 %, resp. 4,43 %.
3.
Opatření preferenčních dovozních cel pro investiční zboží (EPCGS)
(28) Indická vláda upozornila na to, že při opatřeních preferenčních dovozních cel pro investiční zboží se příjemci neukládá žádná povinnost vyvézt všechny výrobky vyrobené pomocí tohoto investičního výrobního zboží a že držitel licence může prodat část výroby na domácím trhu.
Indická vláda proto namítla, že jakýkoli přínos z tohoto systému se má rozvrhnout na celou výrobu.
(29) Při odpovědi na tuto námitku je třeba zdůraznit, jak je vysvětleno v bodu 52 odůvodnění prozatímního nařízení, že v závislosti na výši vývozního závazku, který je společnost připravena převzít, se společnosti dovoluje dovézt investiční zboží buď při nulové nebo při snížené sazbě cla.
Tento systém je proto podle právních předpisů závislý na dosaženém vývozu, protože bez závazku vyvézt zboží nelze obdržet žádný příspěvek. Jako takový je podle ustanovení čl.
3 odst. 4 písm. a) základního nařízení považován za zvláštní.
Protože tato subvence je subvencí vývozní, má se za to, že se vztahuje pouze na prodej na vývoz.
Závěrem je, že správným jmenovatelem je celková vývozní tržba.
(30) Protože po oznámení prozatímních závěrů nebyly k tomuto systému obdrženy žádné další připomínky, závěry v bodech 50 až 57 odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzují.
4. Výše subvencí podléhajících vyrovnávacím opatřením
(31) Veškeré zjištěné subvence byly identifikovány jako vývozní subvence. Výše vývozních subvencí podléhajících vyrovnávacím opatřením je u šetřených vyvážejících výrobců následující: Druh subvence _BAR_ DEPB _BAR_ ECPCGS _BAR_ EPZ/EOU _BAR_ Celkem _BAR_ Po vývozu _BAR_ Reliance Industries Limited _BAR_ 6,52 % _BAR_ 1,71 % _BAR_ 8,23 % _BAR_ Futura Polymer Limited _BAR_ _BAR_ _BAR_ 0,37 % _BAR_ 0,37 % _BAR_ Pearl Engineering Polymers Limited _BAR_ 5,01 % _BAR_ 0,79 % _BAR_ _BAR_ 5,8 % _BAR_ Elque Polyesters Limited _BAR_ _BAR_ _BAR_ 4,43 % _BAR_ 4,43 % _BAR_
Všechny ostatní _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ 8,23 % _BAR_
(32) Vážený průměr celostátního subvenčního rozpětí za všechny šetřené vyvážející výrobce, kteří představují více než 90 % vývozu dotyčných výrobků pocházejících z Indie do Společenství, je nad minimálním tříprocentním rozpětím vztahujícím se na tuto zemi.
(33) Vzhledem k vysoké úrovni spolupráce je zbytková sazba pro nespolupracující společnosti určena jako sazba pro spolupracující společnost s nejvyšším subvenčním rozpětím, tj. 8,23 %.
II. INDONÉSIE
(34) Protože po oznámení prozatímních závěrů nebyly předloženy žádné podstatné připomínky, potvrzuje se závěr uvedený v bodu 78 odůvodnění prozatímního nařízení, že subvenční rozpětí pro Indonésii je nutno považovat za zanedbatelné.
Řízení týkající se Indonésie by tudíž mělo být ukončeno.
III. KOREA
(35) Protože po oznámení prozatímních závěrů nebyly předloženy žádné podstatné připomínky, potvrzuje se závěr uvedený v bodu 79 odůvodnění prozatímního nařízení, že subvenční rozpětí pro Koreu je nutno považovat za zanedbatelné.
Řízení týkající se Koreje by tudíž mělo být ukončeno.
IV. MALAJSIE
1. Úvod
(36) V prozatímním nařízení bylo zvýhodnění plynoucí z postavení pionýrského odvětví v bodu 132 nesprávně zařazeno jako vývozní subvence.
Potvrzují se však závěry uvedené v bodech 93 až 95 o uplatnitelnosti vyrovnávacích opatření na tento systém jako na zvláštní domácí subvenci.
To by znamenalo, že zjištěná výše subvence by již neměla být vyrovnávána antidumpingovým clem.
(37) Protože po oznámení prozatímních závěrů nebyly předloženy žádné jiné připomínky, potvrzují se závěry uvedené v bodech 80 až 133 odůvodnění prozatímního nařízení, s výhradou některých chyb ve výpočtu.
2. Výše subvencí podléhajících vyrovnávacím opatřením
(38) Výše vývozních subvencí podléhajících vyrovnávacím opatřením podle základního nařízení, vyjádřené hodnotově, jsou u vyvážejících výrobců následující:
Všechny ostatní _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ 3,57 % _BAR_
(39) Vážený průměr celostátního subvenčního rozpětí za všechny šetřené vyvážející výrobce, na které připadá více než 90 % vývozu dotyčných výrobků pocházejících z Malajsie do Společenství, je nad minimálním dvouprocentním rozpětím vztahujícím se na tuto zemi.
V. TCHAJ-WAN
(40) Jedna společnost tvrdila, že Komise udělala výpočtovou chybu, pokud jde o prospěch, který získala v rámci systému osvobození od cla na dovoz strojního zařízení.
Její prospěch z tohoto systému byl přepočten a bylo zjištěno, že k této výpočtové chybě došlo.
Tato chyba byla opravena a prospěch získaný v rámci uvedeného programu se snižuje z 1,92 % na 0,27 %.
(41) Komise poté provedla důkladné prošetření veškeré dokumentace o Tchaj-wanu, včetně kontroly výpočtů za všechny čtyři vyvážející výrobce, aby zjistila vliv této revize na určení celostátního subvenčního rozpětí.
(42) Bylo zjištěno, že v důsledku snížení sazby subvence u uvedené společnosti se celostátní rozpětí snížilo na 0,94 %, což je pod minimálním prahem, který činí u této země 1 %.
Šetření týkající se dovozů pocházejících z Tchaj-wanu by proto mělo být ukončeno.
VI. THAJSKO
1. Všeobecné otázky
(43) V prozatímní etapě bylo zjištěno, že ačkoli jedna zóna v Thajsku (zóna 3) je jasně vymezenou geografickou oblastí, která odpovídá definici znevýhodněného regionu podle čl. 4 odst.
3 základního nařízení, výhody plynoucí z jednotlivých systémů subvencí jsou odvětvově zvláštní, protože dostupnost těchto programů je omezena na některá odvětví. Thajská vláda tvrdí, že tyto systémy jsou dostupné pro širokou škálu odvětví, a jsou tudíž všeobecně dostupné.
(44) Bylo zjištěno, že thajská vláda zřídila omezený seznam činností, které jsou způsobilé pro podporu investování, což již podle definice dostupnost subvencí předem omezuje, protože na společnosti, které vyrábějí výrobky, které nejsou podporovány, se výhody poskytované podle zákona o podpoře investování nevztahují.
Dále by měl být tento seznam pokládán za pozitivní seznam, který jasně vymezuje zvláštní výrobky, jejichž výrobci jsou zvýhodněni před jinými výrobci.
Skutečnost, že výhody poskytované podle zákona o podpoře investování jsou k dispozici pro 200 různých výrobků, je nevýznamná, protože společnosti, které tyto výrobky nevyrábějí, jsou z poskytování jakékoli výhody vyloučeny.
Vzhledem k tomu se potvrzují prozatímní závěry o zvláštnosti.
(45) V bodech 193 a 196 prozatímního nařízení bylo konstatováno, že projekty, pro které jsou požadovány pobídky úřadu pro investice, musí splňovat normu 20 % přidané hodnoty.
Prozatímně bylo konstatováno, že tato podmínka stimuluje podniky k upřednostňování domácího zboží před zbožím dovezeným, a je tudíž podle čl. 3 odst.
(46) Po oznámení předložila thajská vláda doklady o tom, že kritérium přidané hodnoty nenutí výrobce PET používat přednostně domácí vstupy před dovezenými vstupy.
Thajská vláda předložila doklady, které ukazují, že kritérium přidané hodnoty lze splnit dokonce při použití pouze dovezených surovin k výrobě finálního výrobku.
Proto u šetřených výrobků tento program není podmíněn upřednostňováním použití domácího zboží před zbožím dovezeným ve smyslu čl. 3 odst.
2. Osvobození od daně z příjmu společností
(47) Vyvážející výrobce tvrdí, že místo osvobození od daně z příjmu společností zvolil ke kompenzaci současného zdanitelného zisku použití svých kumulovaných čistých ztrát z předchozích let, a v důsledku toho nezískal během doby šetření žádnou výhodu.
(48) Bylo zjištěno, že společnost, která má prospěch z osvobození od daně z příjmu a současně může kompenzovat své zisky ztrátami přenášenými do dalších období podle obvyklých daňových ustanovení, má na výběr, kterou z obou možností využije.
To potvrdilo ministerstvo financí a thajský úřad pro investice.
V tomto případě bylo zjištěno, že vyvážející výrobce použil osvobození od daně z příjmu společnosti, protože suma splatných daní nebyla kompenzována kumulovanými čistými ztrátami.
Kumulované čisté ztráty během posledního finančního roku dokonce vzrostly (z 1655089790 bahtů na 1704894309 bahtů).
Kdyby byl vyvážející výrobce zvolil kompenzaci svého zisku kumulovanými čistými ztrátami, nebyl by vyplnil oddíl o nezdanitelném příjmu, v němž se uvádí pouze příjem plynoucí z osvobození poskytovaného úřadem pro investování. Dále odvolací orgán WTO v kauze kanadských civilních letadel [5] konstatoval, že k určení, zda určitý finanční příspěvek ve smyslu čl.
1 odst. 1 písm. a) bodu i) dohody SCM poskytuje "přínos", tj. výhodu, je nutno určit, zda tento finanční příspěvek uvádí jeho příjemce do výhodnějšího postavení, než by tomu bylo v případě, kdyby tento finanční příspěvek nedostal.
Jak je uvedeno výše, vyvážející výrobce je ve výhodnějším postavení, použije-li osvobození od daně z příjmu společnosti, protože může přenášet dopředu pro budoucí použití větší sumu kumulovaných ztrát, než by to mohl učinit v jiném případě.
Proto vyvážející výrobce použil osvobození z daně z příjmu a získal výhodu a tuto námitku nelze přijmout.
3. Osvobození od dovozního cla na strojní zařízení
(49) Vzhledem k tomu, že k tomuto systému nebyly předloženy žádné připomínky, závěry v bodech 202 až 208 prozatímního nařízení se potvrzují.
4. Výše subvencí podléhajících vyrovnávacím opatřením
(50) Na základě připomínek předložených po oznámení prozatímních závěrů se výše subvencí podléhajících podle ustanovení základního nařízení vyrovnávacím opatřením, vyjádřená hodnotově, určuje pro šetřeného vyvážejícího výrobce následující sazbou:
Thai Shingkong, Industry Corporation Limited _BAR_ 8,13 % _BAR_ 0,35 % _BAR_ 8,4 % _BAR_
(51) Vzhledem k tomu, že na šetřeného vyvážejícího výrobce připadaly vlastně všechny dovozy dotyčných výrobků pocházejících z Thajska do Společenství, vážený průměr celostátního subvenčního rozpětí je výrazně nad dvouprocentním minimálním subvenčním rozpětím vztahujícím se na tuto zemi;
E. DEFINICE PRŮMYSLU SPOLEČENSTVÍ
(52) Vzhledem k tomu, že k definici průmyslu Společenství nebyla předložena žádná nová informace, potvrzují se závěry uvedené v bodech 226 – 231 prozatímního nařízení.
F. ÚJMA
1. Předběžné poznámky
(53) Některé dotčené strany vznesly otázku, proč byly použity údaje předložené průmyslem Společenství pouze za období od roku 1996 včetně, zatímco se popis vývoje na trhu před tímto obdobím zakládal pouze na informacích získaných z nezávislého výzkumu trhu.
(54) Komise měla za to, že údaje předložené průmyslem Společenství za rok 1995 nelze použít v důsledku rozdělení firem Kodak a Eastman v roce 1995 a restrukturalizace činnosti firmy Shell.
Ani Shell ani Eastman nebyly s to poskytnout za uvedený rok úplné údaje.
(55) Komise však považovala za důležité podat celkový přehled o krizi nabídky, k níž došlo na trhu Společenství v roce 1995, vzhledem k účinku této události na ceny i na výnosnost průmyslu Společenství.
Jak je vysvětleno v bodu 236, použití informací nezávislého výzkumu trhu bylo z tohoto důvodu považováno při zjišťování výchozích údajů pro hodnocení situace v průmyslu Společenství během analyzovaného období za vhodné.
2. Spotřeba
(56) Vzhledem k tomu, že nebyla předložena žádná nová protichůdná informace, potvrzují se závěry o spotřebě dotyčného výrobku ve Společenství, podrobně uvedené v bodech 239 a 240 prozatímního nařízení.
3. Dovozy z dotyčných zemí
Dovozy pocházející z Koreje, Indonésie a Tchaj-wanu
(57) Závěry uvedené v bodu 242 odůvodnění prozatímního nařízení o minimálních subvenčních rozpětích pro dovozy pocházející z Koreje a Indonésie se potvrzují.
Obě země se tudíž z oceňování újmy vylučují.
(58) Vzhledem k novým výše uvedeným závěrům jsou zjištěná subvenční rozpětí u dovozů pocházejících z Tchaj-wanu nyní minimální, takže tyto dovozy nejsou brány v úvahu pro oceňování újmy.
Dovozy pocházející z Indie, Malajsie a Thajska
a) Kumulace
(59) Thajská vláda tvrdila, že dovozy pocházející z Indie by neměly být oceňovány úhrnně s ostatními dotyčnými dovozy, protože dovozy pocházející z Thajska měly nejmenší tržní podíl z těchto tří uvažovaných zemí a nepodtrhly ceny průmyslu Společenství, což ukazuje, že thajský vývozce neprojevoval stejné chování jako vývozci z ostatních zemí.
Bylo usouzeno, že tyto prvky nejsou nové, tato námitka tudíž byla zamítnuta a potvrzuje se, že dovozy pocházející z Thajska mají být oceňovány úhrnně s dovozy pocházejícími z Indie a Malajsie.
(60) Vlády Indie a Malajsie tvrdily, že pouze subvencované dovozy pocházející z jejich zemí by měly být oceňovány úhrnně.
Vzhledem k tomu, že bylo zjištěno, že celostátní vážená průměrná subvenční rozpětí za všechny šetřené dovozy pocházející z Indie a Malajsie byla nad minimálními subvenčními rozpětími platnými pro tyto země, je nutno vzít v úvahu veškeré jejich vývozy do Společenství.
Tato námitka se tudíž zamítá a přijímá se závěr, že veškeré dovozy pocházející z Indie, Malajsie a Thajska mají být při oceňování újmy způsobené průmyslu Společenství posuzovány v úhrnu.
b) Objem dovozů
(61) Jak ukazuje následující tabulka, objem dovozů pocházejících z Indie, Malajsie a Thajska od roku 1996 do doby šetření prudce stoupl (na téměř sedminásobek) a dosáhl úrovně 123563 tun. Dovozy _BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ Doba šetření _BAR_
Index (1996-100) _BAR_ 100 _BAR_ 251 _BAR_ 662 _BAR_ 693 _BAR_
(62) Po dramatickém růstu v letech 1996 – 1998, kdy se dovozy každým rokem více než zdvojnásobily, se růst dovozů od roku 1998 do doby šetření stabilizoval.
Je však třeba vidět, že růst dovozů pokračoval, i když pomaleji, přes úsilí vynaložené průmyslem Společenství k vypořádání se s cenovou konkurencí subvencovaných dovozů a k opětovnému získání předchozího tržního podílu.
c) Tržní podíly
(63) Tržní podíl dotyčných dovozů se vyvíjel takto: Tržní podíl _BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ Doba šetření _BAR_
Index (1996-100) _BAR_ 100 _BAR_ 190 _BAR_ 417 _BAR_ 424 _BAR_
(64) Tržní podíl dovozů pocházejících z Indie, Malajsie a Thajska dosáhl v době šetření 9,2 %. Toto číslo je více než čtyřnásobkem úrovně dosažené v roce 1996, na začátku analyzované doby.
Od roku 1998 do doby šetření se tržní podíl těchto dovozů stabilizoval v důsledku snížení růstu výše uvedených objemů dovozu.
d) Ceny dovozů
(65) Ceny dotyčných dovozů pocházejících z Indie, Malajska a Thajska se snížily od roku 1996 do doby šetření o 34 %.
Oproti předešlému roku klesly v roce 1997 o 16 %, v roce 1998 o 5 % a v době šetření oproti roku 1998 o 13 %.
Průměrná cena CIF bez zaplacení cla za dotyčné výrobky pocházející z těchto zemí představovala během doby šetření 516 EUR za tunu. Během šetření se potvrdilo, že velký počet vývozců prodával do Společenství se ztrátou, což naznačuje agresivní cenovou politiku vůči trhu Společenství.
e) Cenové podtržení
(66) Cenové podtržení subvencovanými vývozy, podrobně uvedené v bodu 254 odůvodnění prozatímního nařízení, potvrzují tyto údaje:
Rozpětí cenového podtržení _BAR_
1,2 – 7,9 % _BAR_ 11,8 – 12,9 % _BAR_ 0 % _BAR_ (67) Protože od dotčených stran nebyla předložena žádná protichůdná prohlášení ani nové informace, potvrzují se závěry o cenovém podtržení uvedeném v bodu 254 odůvodnění prozatímního nařízení.
Zejména se konstatuje, že nízké průměrné míry cenového podtržení jsou důsledkem stlačení cen způsobeného chováním vyvážejících výrobců příslušných zemí, kteří prodávali dotyčné výrobky na trhu Společenství za ceny, které byly nejen subvencované, ale i ztrátové.
4. Účinky změn dotyčných dovozů na hodnocení újmy a jejích příčin
(68) Je třeba upozornit, že vyloučení vývozů pocházejících z Tchaj-wanu z analýzy újmy nemění trendy konstatované u dotyčných dovozů v prozatímním nařízení.
Proto se přijímá závěr, že výše zmíněná revidovaná informace nemění závěry uvedené v prozatímním nařízení o účinku dotyčných dovozů na situaci průmyslu Společenství a o příčinných souvislostech.
5. Situace průmyslu Společenství
(69) V souladu s čl. 8 odst. 5 základního nařízení zahrnulo zkoumání účinku subvencovaných dovozů na průmysl Společenství hodnocení všech významných faktorů a ukazatelů, které mají vliv na situaci průmyslu Společenství.
Toto zkoumání zahrnulo všechny faktory konkrétně vyjmenované v čl. 8 odst.
5 základního nařízení. Některé faktory však nebyly podrobně posuzovány, protože se ukázalo, že pro zhodnocení situace průmyslu Společenství během šetření (mzdy a zásoby – viz níže) nejsou významné.
Co se týče účinku velikosti sumy subvencí podléhajících vyrovnávacím opatřením na průmysl Společenství při daném objemu a cenách dovozů z dotyčných zemí, nelze tento účinek považovat za zanedbatelný.
Faktory zkoumané v prozatímním nařízení
– Investice:
(70) Bylo zjištěno, že některé investice uskutečněné spolupracujícím výrobcem ve Společenství nebyly v prozatímní etapě vzaty v úvahu.
Po zařazení těchto údajů nemění investiční situace dříve vzniklý trend.
Některé dotčené strany tvrdily, že rozsah investic uskutečněných v roce 1998 průmyslem Společenství naznačil, že tento průmysl je finančně zdravý.
Jiné poznamenaly, že jestliže úroveň investic byla během doby šetření nízká, bylo to důsledkem předchozích let, kdy průmysl Společenství zaznamenal ztráty, což nelze připisovat účinku subvencovaných dovozů během doby šetření.
V tomto ohledu šetření jasně ukázalo, že investiční výdaje vynaložené v letech 1997 a 1998 a v době šetření byly převážně důsledkem rozhodnutí přijatých v roce 1995, kdy vyhlídky v sektoru PET byly dobré (v roce 1996 sice byly zaznamenány ztráty, avšak tato situace byla pokládána za krátkodobou).
V tomto sektoru je více na místě prozkoumání investičních plánů než časování vlastních výdajů.
Jak bylo uvedeno v bodu 264 odůvodnění prozatímního nařízení, je potvrzeno, že v důsledku dalšího zhoršení svého finančního stavu způsobeného škodlivým subvencováním během doby šetření průmysl Společenství neplánoval žádné zvýšení kapacity k pokrytí budoucí zvýšené poptávky.
– Mzdy a zásoby:
Mzdy a zásoby byly rovněž zkoumány, ačkoli mzdy nejsou považovány za významný faktor vzhledem k tomu, že jejich podíl na celkových nákladech je malý a zůstával během doby analýzy stabilní.
Pokud jde o zásoby, při sezónní povaze trhu PET bylo zjištěno, že úrovně zásob se během roku významně mění, a proto nebyly považovány pro analýzu újmy za smysluplné.
– Růst:
Ačkoli růst nebyl v prozatímním nařízení výslovně zmíněn, Komise jej při své analýze tržního podílu také zkoumala; tato analýza ukázala, že průmysl Společenství utrpěl během doby analýzy malou ztrátu.
Jiné zkoumané faktory
(71) Dále byla prozkoumána situace průmyslu Společenství z hlediska následujících ukazatelů:
- Schopnost shromáždit kapitál:
Jak již bylo zmíněno v prozatímním nařízení, výše ztrát během doby šetření byla taková, že během doby šetření nebylo možno schválit žádný nový investiční plán.
Je jasné, že přes očekávané zvýšení poptávky se tím nezvýšila schopnost průmyslu Společenství získat během této doby kapitál.
- Produktivita:
Produktivita vyjádřená v tunách vyrobeného zboží na zaměstnance se zvýšila od roku 1996 do doby šetření o 67 % a od roku 1998 do doby šetření o 21 %.
Toto značné zvýšení produktivity ukazuje, že průmysl Společenství vynaložil všemožné úsilí, aby udržel svou konkurenceschopnost.
- Výnos z kapitálu (ROI):
_BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ Doba šetření _BAR_
Výnos z použitého kapitálu _BAR_ - 6 % _BAR_ - 7 % _BAR_ 1 % _BAR_ - 8 % _BAR_ Výše uvedený ukazatel odráží celkovou situaci průmyslu Společenství (včetně převážně výrobních linek PET).
Ověřování ukázalo, že negativní trend v době šetření lze připsat do velké míry na vrub oboru PET.
Tento ukazatel je v souladu se zhoršováním výnosnosti průmyslu Společenství.
- Peněžní toky:
1997 _BAR_ Čistý peněžní tok z provozní činnosti _BAR_ 84901988 _BAR_
Doba šetření _BAR_ Čistý peněžní tok z provozní činnosti _BAR_ 51115757 _BAR_ Výše uvedený ukazatel odráží celkovou situaci průmyslu Společenství (včetně převážně výrobních linek PET).
Představuje hrubý provozní výsledek těchto společností před odečtením finančních výdajů, odpisů a rezerv.
Ověřování ukázalo, že zhoršení během doby šetření lze připsat do velké míry na vrub oboru PET.
6. Další vznesené námitky
a) Obecné námitky vznesené vůči závěrům Komise
(72) Některé dotčené strany vznesly námitky vůči závěrům Komise o újmě z toho důvodu, že některé ukazatele ukázaly buď rostoucí nebo stabilní trendy.
V tomto ohledu řada dotčených stran poukázala na nízkou úroveň cenového podtržení, zvýšení objemu tržeb a celkovou stabilitu tržního podílu.
Měly za to, že tyto ukazatele prokazují, že průmysl Společenství je zdravý a že ačkoli ceny jsou velmi nízké, vzhledem k panujícím tržním podmínkám je jejich úroveň obvyklá.
(73) Tuto námitku nebylo možno akceptovat.
Jak bylo konstatováno v prozatímním nařízení, ke zvýšení tržeb a znovuzískání dřívějšího tržního podílu v době šetření, po ztrátě pěti procentních bodů v letech 1997 a 1998, došlo tehdy, když průmysl Společenství značně snížil své ceny, aby se vyrovnal cenám subvencovaných dovozů.
Jak je vysvětleno v prozatímním nařízení, bylo zjištěno, že dovozy se uskutečňovaly při subvencovaných cenách.
V tomto ohledu nízká úroveň cenového podtržení vyplývala ze skutečnosti, že ceny průmyslu Společenství byly během doby šetření stlačeny.
Toto stlačení cen bylo důsledkem subvencovaných dovozů, které byly podstatné co do objemu i tržního podílu a které přinutily průmysl Společenství reagovat snížením svých cen.
b) Vývoj po době šetření
(74) Mnohé dotčené strany a delegáti členských států požádali Komisi, aby analyzovala a vzala v úvahu některé události, k nimž došlo po době šetření.
Tyto strany zejména zdůraznily rychlý a podstatný růst cen PET vyráběného průmyslem Společenství v poměru k růstu nákladů na ceny surovin.
Podle těchto stran se situace průmyslu Společenství od doby šetření dramaticky zlepšila a je pravděpodobné, že průmyslu Společenství již významná újma nevzniká.
11 odst. 1 základního nařízení stanoví, že informace týkající se období po době šetření by obvykle neměly být brány v úvahu.
Na základě soudního precedenčního práva lze vývoj po době šetření brát v úvahu pouze v tom případě, že učiní uložení vyrovnávacích opatření zjevně nevhodným.
(76) Komise analyzovala vývoj na trhu PET během devíti měsíců po době šetření, tj. od 1. října 1999 do 30. června 2000.
Bylo zjištěno, že prodejní ceny PET realizované průmyslem Společenství na trhu Společenství vykazovaly trvalý růst.
Průměrná prodejní cena za toto devítiměsíční období byla o cca 40 % vyšší než zjištěný průměr za dobu šetření.
Tento nárůst byl vyšší než nárůst nákladů (cca 20 %), což vedlo ke zlepšení finanční situace průmyslu Společenství.
Přesto byl během těchto devíti měsíců průměrný výnos z tržeb průmyslu Společenství stále ještě negativní - 2 %, což naznačuje, že jeho finanční výsledky byly i nadále neuspokojivé a daleko pod úrovní, která může zajistit životaschopnost tohoto průmyslu.
(77) Tato dramatická změna cen byla způsobena do velké míry zvýšením cen ropy, k němuž dochází od poloviny roku 1999 a které o několik měsíců později citelně ovlivnilo ceny polymerů.
Je třeba si všimnout rovněž toho, že dochází k stálému růstu prodeje a tržního podílu průmyslu Společenství na úkor subvencovaných dovozů.
Tento pokles objemu subvencovaných dovozů však může být důsledkem zahájení antisubvenčního šetření.
V současném případě učinil dotyčné dovozy méně přitažlivými také vývoj směnného kurzu dolaru k euru.
(78) Je třeba věnovat pozornost také tomu, že směnné kurzy i růst ceny ropy jsou krajně kolísavé a jejich změny mohou být krátkodobé.
Dále, jestliže by pokračující antisubvenční šetření bylo ukončeno bez uložení opatření, tržní podíl subvencovaných vývozů by se mohl znovu rychle zvýšit.
(79) Na základě výše uvedeného bylo konstatováno, že vývoj, k němuž došlo po době šetření, neprokazuje, že škoda způsobená subvencovanými dovozy zmizela.
V důsledku toho ukládání vyrovnávacích opatření není zjevně nevhodné.
7. Závěr o újmě
(80) Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další námitky týkající se újmy způsobené průmyslu Společenství, potvrzuje se závěr, že průmysl Společenství utrpěl významnou újmu ve smyslu článku 8 základního nařízení uvedenou v bodech 265 až 268 odůvodnění prozatímního nařízení.
G. PŘÍČINY
(81) Několik dotčených stran pokračovalo v námitkách, že Komise postupovala nesprávně, když zaujala stanovisko, že dovozy pocházející z dotyčných zemí byly příčinou škody, kterou utrpěl průmysl Společenství, protože podle jejich názoru situace tohoto průmyslu a úroveň cen na trhu Společenství byly důsledkem kombinace jiných faktorů.
V této souvislosti opakovaly argumenty, které vznesly již v prozatímním etapě (včetně ceny surovin, situace nadměrné kapacity a hospodářské soutěže mezi výrobci PET).
(82) Ohledně příčin újmy, kterou utrpěl průmysl Společenství, nebyly předloženy žádné jiné argumenty, tudíž se potvrzuje závěr uvedený v bodu 290 prozatímního nařízení, že dovozy PET z dotyčných zemí způsobily průmyslu Společenství újmu.
H. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
1. Pravděpodobný účinek uložení opatření na navazující průmysl
a) Další šetření
(83) Vzhledem k nízké úrovni spolupráce ze strany odběratelů během první etapy šetření se Komise rozhodla dále šetřit pravděpodobný účinek uložení opatření na navazující průmysl.
Proto Komise rozeslala 90 nových, zjednodušených dotazníků odběratelům PET, z nichž někteří již byli předtím kontaktováni, ale neodpověděli.
Řádné odpovědi zaslalo ve stanovené lhůtě 19 dříve nespolupracujících společností.
Těmito novými spolupracujícími společnostmi jsou:
- tři výrobci polyetylénových lahví z předtvarovaných polotovarů:
Lux PET GmbH & Co.
(Lucembursko),
Pucetti SpA (Itálie),
EBP SA (Španělsko),
- čtyři výrobci PET filmů a fólií z dotyčného výkobku:
RPC Cobelplast Montonate Srl (Itálie),
Moplast SpA (Itálie),
Alusuisse Thermoplastic (Spojené království),
Klöckner Pentaplast BV (Nizozemsko),
- čtyři výrobci nealkoholických nápojů:
L'Abeille (Francie),
Pepsico Food Beverages Intl.
Ltd. (Itálie),
Pepsico France (Francie),
Europe Embouteillage Snc (Francie),
- osm výrobců minerálních a pramenitých vod:
Aguas Minerales Pasqual SL (Španělsko),
Eycam Perrier SA (Španělsko),
Font Vella SA & Aguas de Lanjarón SA (Španělsko),
Italaqua SpA (Itálie),
Neptune SA (Francie),
Roxane SA (Francie),
San Benedetto (Itálie),
Società generale delle acque minerali arl (Itálie).
Údaje předložené těmito společnostmi, které vyplnily buď první nebo druhý dotazník, pokrývaly v době šetření celkem 26 % spotřeby PET ve Společenství.
Údaje o nákladech zjištěné pomocí součtu těchto informací se považují za reprezentativní pro jednotlivá odběratelská pododvětví, protože informace za jednotlivé společnosti vykazují v rámci stejného pododvětví velkou shodu údajů.
(84) Po uložení prozatímních opatření bylo obdrženo několik podání od odběratelů nebo od sdružení, která je zastupují.
Ta obsahovala převážně připomínky k minulému vývoji trhu PET a diskusi o možném účinku opatření na odběratelská odvětví.
Tato podání předložily tyto subjekty:
- Schmalbach Lubeca, největší výrobce lahví z předtvarovaných polotovarů v Evropě (18 % spotřeby PET ve Společenství),
- Sdružení "evropských zpracovatelů plastů" (EUPC),
- UNESDA, sdružení zastupující výrobce nealkoholických nápojů,
- skupina Nestlé, která opakuje, že údaje uvedené za francouzský trh jsou reprezentativní pro celý její evropský trh. (Celkové evropské nákupy PET provedené touto skupinou představují cca 9 % spotřeby PET ve Společenství, z čehož připadají 3 % jen na francouzský trh).
Tato podání, jakož i podání zaslaná sdruženími zastupujícími výrobce vody (která reagovala během první etapy šetření) byla vzata v úvahu a všechna podání v úhrnu představují nejméně polovinu trhu.
b) Popis všech odběratelských odvětví
(85) Po analýze všech poskytnutých informací bylo zjištěno, že odběratelský sektor, o němž se dříve mělo za to, že sestává ze tří skupin (výrobci předtvarovaných polotovarů, výrobci vody a výrobci nealkoholických nápojů), lze přesněji rozdělit na dvě skupiny:
- zpracovatelé, včetně výrobců předtvarovaných polotovarů a lahví, jakož i výrobci fólií.
Tito odběratelé vyvíjejí prostou zpracovatelskou činnost, tudíž cena PET je jejich hlavním nákladovým prvkem.
Výrobci lahví a předtvarovaných polotovarů prodávají převážnou většinu své výroby výrobcům nealkoholických nápojů.
Výrobci fólií z PET, kteří představují pouze malý podíl zpracovatelského odvětví, prodávají své výrobky četným různým podnikům, které používají tyto fólie hlavně k balení svých výrobků,
- výrobci nealkoholických nápojů, včetně sodovky, nealkoholických nápojů sycených i nesycených kysličníkem uhličitým, mléka, ovocných šťáv, apod. Rozdělení této skupiny odběratelů na výrobce vody a nealkoholických nápojů není na místě, protože v mnoha případech tentýž výrobce plní lahve vodou i nealkoholickými nápoji.
Důležitější je jejich rozlišování podle jednotlivých nápojů, které vyrábějí, protože relativní podíl PET na jejich výrobních nákladech závisí na cenách samotných těchto nápojů (sodovky nebo ovocné šťávy vyžadují dražší vstupy než voda).
PET však v každém případě zůstává značně závažným prvkem nákladů a problémy, které pro výrobce nealkoholických nápojů představují nákupy PET, jsou podobné bez ohledu na to, čím lahve plní.
(86) Je třeba upozornit, že mezi zpracovateli PET (kromě výrobců fólií) a výrobci nealkoholických nápojů existuje velmi úzká provozní vazba:
- výrobci nealkoholických nápojů kupují téměř veškerou výrobu zpracovatelů,
- každý zpracovatel má velmi omezený počet klientů (často pouze jednoho),
- vztahy mezi zpracovateli a jejich klienty jsou upraveny smlouvami a tyto smlouvy velmi často obsahují ustanovení, která buď berou v úvahu změny ceny PET nebo se pravidelně upravují.
V důsledku toho by se účinek níže uvedených opatření neměl kumulovat, protože převážná část účinku přechází přímo na hlavní klienty zpracovatelů, tj. na výrobce nealkoholických nápojů.
c) Předvídatelný účinek opatření na odběratele
(87) Po přihlédnutí k nově poskytnutým informacím byla situace odběratelů, kteří předložili veškeré číselné údaje, následující:
nealkoholické nápoje _BAR_ 1 _BAR_ 9 _BAR_ 298 _BAR_
CELKEM _BAR_ _BAR_ 26 _BAR_ _BAR_ 8020 _BAR_ d) Účinek na zpracovatele
(88) Má se za to, že uložení navrhovaných vyrovnávacích opatření, vzhledem k objemům jejich nákupů PET pocházejícího z dotyčných zemí v době šetření, by vedlo ke zvýšení výrobních nákladů zpracovatelů vyrábějících předtvarované polotovary a lahve asi o 0,75 %.
Výrobní náklady výrobců fólií by tato opatření zvýšila o 0,4 %.
Je pravděpodobné, že vzhledem ke svým smluvním vazbám na klienty budou zpracovatelé s to přenášet převážnou část tohoto zvýšení ceny na tyto své klienty.
Má se za to, že účinek vyrovnávacích opatření na ziskovost těchto společností by proto byl velmi omezený.
e) Účinek na výrobce nealkoholických nápojů
(89) Má se za to, že uložení navrhovaných vyrovnávacích opatření, vzhledem k objemům jejich nákupů PET pocházejícího z dotyčných zemí v době šetření, by vedlo k průměrnému zvýšení výrobních nákladů výrobců nealkoholických nápojů o méně než 0,2 %.
Lze tudíž mít za to, že zvýšení nákladů by bylo zanedbatelné.
2. Maloobchodní cena nápojů
(90) Bylo zjištěno, že ceny vody a nealkoholických nápojů v lahvích v minulém desetiletí stále rostly o 1–2 % ročně (indexy statistiky maloobchodních cen, Eurostat).
Ceny PET byly v tomto desetiletí krajně kolísavé, aniž však ovlivňovaly maloobchodní ceny vody a nealkoholických nápojů v lahvích.
Vzhledem k tomu se námitka potenciálního inflačního účinku opatření na maloobchodní ceny vody a nealkoholických nápojů v lahvích zamítá.
3. Pravděpodobný účinek uložení opatření na průmysl Společenství a dodavatelský průmysl
(91) Navrhovaná opatření by se vší pravděpodobností prospěla průmyslu Společenství, který svým restrukturalizačním úsilím a působivým zvýšením produktivity demonstroval své rozhodnutí udržet si pozici na rychle rostoucím trhu Společenství.
Uložení opatření umožní tomuto průmyslu zvýšit výnosnost a mít možnost uskutečnit nové investice, které mají v této kapitálově intenzivní činnosti kritický význam k zajištění dlouhodobé životaschopné existence ve Společenství.
(92) Protože situace v dodavatelském průmyslu Společenství závisí na dobrém finančním postavení výrobců PET ve Společenství, prospěje zlepšení postavení těchto výrobců v důsledku uložení opatření rovněž dodavatelskému průmyslu.
Spolupracující společnosti z návazných odvětví to potvrdily.
4. Závěry o zájmu Společenství
(93) Na základě dodatečných informací od odběratelů se přijímá závěr, že účinek uvedených opatření na odběratele by byl omezený.
Vzhledem k tomu, že zpracovatelé jsou s to přenášet převažující část zvýšení nákladů na své klienty, odhaduje se, že úhrnný účinek opatření na výrobce nápojů by byl z hlediska celkové výnosnosti tohoto sektoru okrajový.
(94) Kromě toho je potvrzeno, že přemístění výroby předtvarovaných polotovarů mimo Společenství není pravděpodobné, že maloobchodní ceny nealkoholických nápojů obvykle nejsou příliš ovlivněny kolísáním cen PET a že uložení opatření je jasně v zájmu průmyslu Společenství a dodavatelského průmyslu.
(95) Ohledně zájmu Společenství nebyly vzneseny žádné námitky, tudíž se potvrzuje závěr uvedený v bodu 344 odůvodnění prozatímního nařízení, že neexistují žádné přesvědčivé důvody pro neuložení opatření.
I. NEULOŽENÍ CLA
(96) Vzhledem k výše uvedeným závěrům, že celostátní vážený průměr subvenčního rozpětí pro dovozy pocházející z Indonésie, Koreje a Tchaj-wanu má minimální úroveň, je konečným rozhodnutím neuložit vyrovnávající opatření na dovozy pocházející z těchto zemí.
V důsledku toho by mělo být řízení ve věci dovozů z těchto zemí ukončeno.
J. KONEČNÝ PRŮBĚH ŠETŘENÍ
(97) Vzhledem k dosaženým závěrům o subvencování, újmě, příčinách a zájmu Společenství se má za to, že mají být přijata konečná vyrovnávací opatření, aby se zabránilo způsobení další újmy Společenství subvencovanými dovozy pocházejícími z Indie, Malajsie a Thajska.
(98) Protože nebyly předloženy žádné nové informace, metodika použitá ke zjištění úrovně eliminace újmy popsaná v bodech 349 a 350 odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzuje.
(99) Aby se předešlo tomu, že by kolísání cen PET způsobované kolísáním cen ropy vedlo k vybírání vyšších cel, považuje se za vhodné, aby byla uložena cla ve formě zvláštní částky za tunu.
Tyto částky vyplývají z uplatnění sazby vyrovnávacího cla na vývozní ceny CIF použité k výpočtu úrovně eliminace újmy během doby šetření.
(100) To vedlo k následujícím sazbám (EUR za tunu) pro spolupracující vyvážející výrobce:
a) INDIE
Reliance Industries Limited _BAR_ 41,3 EUR/t _BAR_
b) MALAJSIE
Hualon Corporation (M) Sdn.
Bhd. _BAR_ 16,6 EUR/t _BAR_
c) THAJSKO
Thai Shingkong Industry Corporation Limited _BAR_ 49,1 EUR/t _BAR_
(101) Aby se zabránilo odměňování nespolupráce, považuje se za vhodné stanovit sazbu cla u nespolupracujících společností nejvyšší sazbou určenou pro kterékoli spolupracující vyvážející výrobce, tj. 41,3 EUR/t pro indické výrobce, 16,6 EUR/t pro malajské výrobce a 49,1 EUR/t pro thajské výrobce.
(102) Zvláštní vyrovnávací cla pro jednotlivé konkrétní společnosti uvedená v tomto nařízení byla stanovena na základě závěrů současného šetření.
Odrážejí tak situaci zjištěnou během tohoto šetření ve vztahu k dotyčné společnosti.
Tyto sazby cla (na rozdíl od celostátní sazby cla vztahující se na "všechny ostatní společnosti") se tudíž vztahují výslovně na dovozy výrobků pocházejících z dotyčné země a vyrobených touto společností, tedy uvedenou konkrétní právnickou osobou.
Dovezené výrobky vyrobené kteroukoli jinou společností, která není zvláště uvedena v operativní části tohoto nařízení svým názvem a adresou, včetně subjektů spřízněných s těmto zvláště uvedenými společnostmi, nemohou využívat výhod této sazby a podléhají sazbě cla, která se vztahuje na "všechny ostatní společnosti".
(103) Jakákoli žádost o uplatnění těchto sazeb vyrovnávacích cel na jednotlivou společnost (např. po změně jména subjektu nebo po zřízení nové výroby či nových prodejních subjektů) má být předložena Komisi na její adresu [7] ihned se všemi příslušnými informacemi, zejména s informacemi o jakékoli změně činnosti společnosti týkající se výroby, prodeje na domácím trhu nebo na vývoz spojené např. se změnou jména nebo změnou výroby či prodejních subjektů.
Komise v případě potřeby po konzultaci s poradním výborem příslušným způsobem toto nařízení změní aktualizací seznamu společností využívajících výhod individuální celní sazby.
K. VYBRÁNÍ PROZATÍMNÍHO CLA
(104) Vzhledem ke zjištěné výši subvencí podléhajících vyrovnávacím opatřením poskytovaných vyvážejícím výrobcům a vzhledem k vážnosti újmy způsobené průmyslu Společenství se považuje za nutné, aby částky zajištěné formou prozatímního vyrovnávacího cla podle nařízení (ES) č. 1741/2000 byly vybrány definitivně v rozsahu částky uložených konečných cel.
V těch případech, kdy konečná cla jsou vyšší než prozatímní cla, se konečně vyberou pouze částky zajištěné na úrovni prozatímních cel. Částky zajištěné formou prozatímních vyrovnávacích cel na dovozy některých polyetyléntereftalátů pocházejících z Tchaj-wanu se uvolňují.
I. ZÁVAZKY
(105) Po uložení prozatímních vyrovnávacích cel nabídli dva vyvážející výrobci z Indie cenový závazek podle čl. 13 odst. 1 základního nařízení.
(106) Komise má za to, že tyto závazky nabídnuté firmou Reliance Industries Limited a Pearl Engineering Polymers Limited lze přijmout [8], protože odstraňují škodlivý účinek subvencování.
Navíc pravidelné a podrobné zprávy, které se tyto společnosti zavázaly zasílat Komisi, umožní efektivní sledování.
Dále je struktura prodeje těchto společností taková, že Komise usuzuje, že riziko obcházení těchto závazků je snížené na minimum.
(107) Za účelem zajištění účinného dodržování a sledování těchto závazků je zproštění od cla při předložení žádosti o uvedení do volného oběhu v souladu se závazky podmíněno předložením platné "závazné faktury" celní správě příslušného členského státu, vydané vyvážejícími výrobci, jejichž závazky byly přijaty, a obsahující informace uvedené v příloze.
V těch případech, kdy taková faktura není předložena anebo neodpovídá výrobkům předloženým celní správě, mělo by být zaplaceno vyrovnávací clo v příslušné výši, aby bylo zajištěno efektivní plnění závazků.
(108) V případě porušení nebo odvolání těchto závazků lze uložit vyrovnávací clo podle čl. l3 odst. 9 a 10 základního nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné vyrovnávací clo na dovozy polyetyléntereftalátu s viskozitním číslem nejméně 78 ml/g, podle DIN (Deutsche Industrienorm) 53728, kódu KN 39076020 a ex39076080 (kód Taric 3907608010).
2. S výjimkou uvedenou v odstavci 3 činí sazba konečného vyrovnávacího cla, která se vztahuje na čistou cenu franko hranice Společenství před proclením u výrobků pocházejících z následujících zemí:
Indie _BAR_ 41,3 _BAR_ A999 _BAR_ Malajsie _BAR_ 16,6 _BAR_ A999 _BAR_
Thajsko _BAR_ 49,1 _BAR_ A999 _BAR_ 3. Výše uvedené sazby se nevztahují na výrobky vyrobené dále uvedenými společnostmi, které podléhají těmto sazbám vyrovnávajících cel: Země _BAR_ Společnost _BAR_ Konečné clo (EUR za tunu) _BAR_ Dodatečný kód Taric _BAR_ Indie _BAR_ Reliance Industries Limited _BAR_ 41,3 _BAR_ A181 _BAR_ Indie _BAR_ Pearl Engineering Polymers Limited _BAR_ 31,3 _BAR_ A182 _BAR_ Indie _BAR_ Elque Polyesters Limited _BAR_ 22,2 _BAR_ A183 _BAR_
Indie _BAR_ Futura Polymer Limited _BAR_ 0 _BAR_ A184 _BAR_
Thajsko _BAR_ Thai Shingkong Industry Corporation _BAR_ 49,1 _BAR_ A190 _BAR_ 4. V případech, kdy zboží bylo poškozeno před uvedením do volného oběhu a kdy je z tohoto důvodu skutečně zaplacená nebo splatná cena poměrně upravena za účelem určení celní hodnoty podle článku 145 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 [9], sníží se výše vyrovnávacího cla vypočtená na základě výše uvedených částek o procentní podíl, který odpovídá poměrné úpravě ceny skutečně zaplacené nebo splatné.
5. Nehledě na odstavec 1 se konečné clo nevztahuje na dovozy uvedené do volného oběhu podle článku 2.
6. Pokud není uvedeno jinak, použijí se platná ustanovení týkající se cel.
Článek 2
1. Dovozy jsou zproštěny od vyrovnávacích cel uložených podle článku 1, jestliže jsou společnostmi uvedenými v odstavci 3 vyrobeny a přímo vyváženy (např. fakturovány a zaslány) společnosti, která podniká ve Společenství jako dovozce, jsou přihlášeny pod příslušným dodatečným kódem Taric a jsou splněny podmínky stanovené v odstavci 2.
2. Při předložení žádosti o uvedení do volného oběhu je zproštění od cla podmíněno předložením platné závazné faktury vydané vyvážející společností uvedenou v odstavci 3 a obsahující podstatné prvky uvedené v příloze tohoto nařízení celním orgánům příslušného členského státu.
Zproštění od cla je dále podmíněno přihlášením a předložením zboží přesně odpovídajícího popisu obsaženému v této závazné faktuře celním orgánům.
3. Dovozy doprovázené závaznou fakturou se proclívají pod těmito dodatečnými kódy Taric:
Společnost _BAR_ Země _BAR_ Dodatečný kód Taric _BAR_
Článek 3
Částky zajištěné formou prozatímních vyrovnávacích cel podle nařízení (ES) č. 1741/2000 na dovozy některých polyetyléntereftalátů pocházejících z Indie, Malajsie a Thajska se vyberou sazbou uloženého konečného cla.
Částky, které převyšují konečnou sazbu vyrovnávacího cla, se uvolňují.
Článek 4
Antisubvenční řízení týkající se dovozů některých polyetyléntereftalátů pocházejících z Indonésie, Korejské republiky a Tchaj-wanu se zastavuje.
Článek 5
Částky zajištěné formou prozatímních vyrovnávacích cel podle nařízení (ES) č. 1741/2000 na dovozy některých polyetyléntereftalátů pocházejících z Tchaj-wanu se uvolňují.
Článek 6
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2604/2000
ze dne 27. listopadu 2000
o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některých polyethylentereftalátů pocházejících z Indie, Indonésie, Malajsie, Korejské republiky, Tchaj-wanu a Thajska a o konečném výběru uloženého prozatímního cla
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1], a zejména na článek 9 a čl. 10 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise předložený po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. PROZATÍMNÍ OPATŘENÍ
(1) Komise nařízením (ES) č. 1742/2000 [2] (dále jen "prozatímní nařízení") uložila prozatímní clo z dovozu některých polyetyléntereftalátů pocházejících z Indie, Indonésie, Malajsie, Korejské republiky, Tchaj-wanu a Thajska;
(2) v rámci souběžného antisubvenčního šetření bylo podle nařízení Komise (ES) č. 1741/2000 [3] uloženo prozatímní vyrovnávací clo na dovozy některých polyetyléntereftalátů pocházejících z Indie, Indonésie, Malajsie, Korejské republiky, Tchaj-wanu a Thajska;
(3) připomíná se, že šetření o dumpingu a škodě zahrnovalo dobu od 1. října 1998 do 30. září 1999 (dále jen "doba šetření").
Zkoumání trendů významných pro analýzu škody zahrnovalo dobu od 1. ledna 1996 do konce doby šetření (dále jen "analyzované období");
B. NÁSLEDNÝ POSTUP
(4) po oznámení základních skutečností a faktorů, na jejichž základě bylo rozhodnuto uložit antidumpingová opatření, předložilo několik dotčených stran své písemné připomínky. Podle čl. 20 odst. 1 nařízení (ES) č. 384/96 (dále jen "základní nařízení") byla všem dotčeným stranám, které o to požádaly, poskytnuta možnost slyšení před Komisí;
(5) Komise pokračovala ve vyhledávání a ověřování všech informací, které považovala za potřebné pro své konečné závěry;
(6) uskutečnila se další ověřovací návštěva v prostorech následující společnosti, která má vztah ke korejskému vyvážejícímu výrobci, jenž odpověděl pomocí dotazníku:
- SK Global Belgium NV (Antverpy);
(7) všechny strany byly informovány o základních skutečnostech a faktorech, na jejichž základě je zamýšleno doporučit uložení konečných antidumpingových cel a konečné vybrání částek zajištěných formou prozatímního cla.
Byla jim rovněž poskytnuta lhůta, ve které mohou po tomto oznámení učinit svá prohlášení;
(8) ústní a písemné připomínky předložené dotčenými stranami byly posouzeny a ty, které byly uznány za správné, byly vzaty v úvahu pro konečné závěry;
(9) po projednání prozatímních závěrů na základě informací shromážděných od té doby dospěla Komise k názoru, že hlavní závěry uvedené v prozatímním nařízení mají být potvrzeny;
C. DOTYČNÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
1. Dotyčný výrobek
(10) Prozatímní nařízení definovalo dotyčný výrobek jako polyetyléntereftalát (dále jen "PET") s viskozitním číslem nejméně 78 ml/g, podle DIN (Deutsche Industrienorm) 53728, kódů KN 39076020 a ex39076080 (kód Taric 3907608010).
Protože nebyly obdrženy žádné nové poznatky týkající se této definice, potvrzují se prozatímní závěry ohledně dotyčného výrobku;
2. Obdobné výrobky
(11) v bodu odůvodnění 12 prozatímního nařízení Komise shledala, že PET vyráběný průmyslem Společenství a prodávaný na trhu Společenství, stejně jako PET vyráběný v dotyčných zemích a dovážený do Společenství, jsou obdobné výrobky, poněvadž neexistují žádné rozdíly v základních fyzikálních a technických vlastnostech ani v použití existujících různých druhů PET.
Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné nové poznatky, prozatímní závěry o obdobných výrobcích se potvrzují;
D. DUMPING
1. Běžná hodnota
(12) indonéský vyvážející výrobce, na něhož byl uplatněn čl. 18 odst.
1 základního nařízení, protože bylo zjištěno, že dodal nesprávné a zavádějící informace, popřel zjištění Komise. Dospěl k názoru, že použití článku 18 nebylo oprávněné a že odmítnutí jeho prodejních, všeobecných a administrativních nákladů bylo nadmíru tvrdým opatřením;
(13) Komise přezkoumala všechny informace předložené společností v odezvě na dotazník a během ověření na místě.
Potvrdilo se, že aktivity organizační jednotky společnosti, která se údajně jako jediná zabývá finančními činnostmi a která pravděpodobně nemá žádný vztah k dotyčnému výrobku, jsou mnohem širší než nahlášené.
Ve skutečnosti tento útvar vykonával všechny obvyklé činnosti centrály.
Rovněž se potvrdilo, že činnosti tohoto útvaru a výdaje jím vynaložené nelze považovat za zcela nesouvisející s výrobou a prodejem dotyčného výrobku.
Též zůstává jasné, že společnost poskytla nesprávné a zavádějící informace ohledně činností vykonávaných centrálou;
(14) bylo tudíž zcela oprávněné a v souladu s čl. 18 odst. 1 základního nařízení nepřihlížet k prodejním, všeobecným a administrativním nákladům, které společnost nahlásila;
Běžná hodnota vycházející z domácích tržeb
(15) dvě tchaj-wanské společnosti požadovaly, aby určování tržeb dosažených při obvyklém průběhu obchodování bylo prováděno čtvrtletně a nikoliv ročně.
Důvodem pro prosazování této žádosti byla skutečnost, že během doby šetření docházelo ke značnému kolísání nákladů a cen dotyčného výrobku, hlavně v důsledku měnících se cen surovin;
(16) výkyvy nákladů a cen během doby šetření jsou při každém antidumpigovém šetření téměř nevyhnutelné.
Aby bylo možné přihlédnout k těmto výkyvům pro účely zjištění, jakých tržeb bylo dosaženo při obvyklém průběhu obchodování, Komise důsledně použila metodiku porovnávající jednotlivé domácí ceny s váženým průměrem výrobních nákladů pro dobu šetření.
Domnívá se, že konkrétní situace dvou společností, které vznesly zmíněný požadavek, neospravedlňuje odklon od metodiky použité u všech dotyčných společností v současném řízení.
Dále by to bylo v rozporu s důsledným postupem Komise, která uplatňuje různý časový rámec pro "test obvyklého průběhu obchodování" (čtvrtletí) a pro ostatní kroky dumpingového výpočtu (rok);
(17) nakonec je třeba upozornit na to, že příslušné informace (např. údaje o čtvrtletních výrobních nákladech) byly poprvé předloženy po zveřejnění prozatímních zjištění, ačkoliv je zřejmé, že se to týká skutečností, které byly společnostem dobře známy před ověřením na místě nebo před odpovědí na dotazník.
Komise by tudíž v tomto pozdním stádiu šetření neměla být v situaci, kdy je třeba prověřovat značné množství informací nezbytných pro změnu metodiky zjišťování výnosnosti domácích tržeb;
(18) jedna korejská společnost polemizovala s metodikou Komise pro rozdělení částky prodejních, všeobecných a administrativních nákladů, jejíž výklad je obsažen v bodu odůvodnění 50 prozatímního nařízení;
(19) vyvážející výrobce po zveřejnění prozatímních zjištění předložil nové údaje, ale navzdory požadavku Komise nepředložil žádný důkaz nebo vysvětlení ohledně použité metodiky rozdělení nákladů.
V důsledku toho byl požadavek společnosti zamítnut;
Vypočtená běžná hodnota
(20) jeden indonéský vyvážející výrobce napadl ziskové rozpětí použité pro konstrukci běžné hodnoty jednoho typu PET, který vyvezl do Společenství;
(21) přístup Komise spočívající v použití skutečného ziskového rozpětí na tržby jiných typů PET vytvořené tímto vyvážejícím výrobcem při obvyklém průběhu obchodování na jeho domácím trhu je plně v souladu s čl. 2 odst.
6 základního nařízení (viz bod odůvodnění 21 prozatímního nařízení). Prozatímní zjištění se tedy potvrzují;
(22) jeden malajský vyvážející výrobce zpochybnil metodiku vycházející z obratu, kterou Komise použila pro přerozdělení určitých prodejních, všeobecných a administrativních nákladů za účelem výpočtu běžné hodnoty v prozatímním nařízení;
(23) ověření ukázalo, že rozdělovací klíč použitý společností v dotazníku pro určité náklady byl nepřesný a nevhodný a historicky nebyl používán.
V důsledku toho, a při neexistenci vhodnějšího rozdělovacího klíče, byly příslušné prodejní, všeobecné a administrativní náklady přerozděleny na základě obratu podle čl. 2 odst.
5 základního nařízení. Přístup přijatý ohledně této záležitosti v prozatímním nařízení se tedy potvrzuje;
(24) dva indonéští vyvážející výrobci argumentovali, že běžné hodnoty u společností, které nemají žádné tržby při obvyklém průběhu obchodování na domácím trhu, by měly v souladu s čl. 2 odst. 1 základního nařízení vycházet spíše z domácích prodejních cen jiné společnosti, než z vypočtené běžné hodnoty;
(25) v bodu odůvodnění 19 prozatímního nařízení již bylo vysvětleno, proč nemohou být použity domácí prodejní ceny jiné společnosti.
Žádný ze dvou dotyčných vyvážejících výrobců nepředložil jakýkoli důkaz, který by vyvrátil důvody Komise pro použití vypočtené běžné hodnoty.
Přesto Komise znovu prošetřila všechny předložené informace a metodiku použitou pro prozatímní opatření následně potvrdila;
(26) jedna korejská společnost namítala, že Komise by neměla při výpočtu běžné hodnoty používat své vlastní prodejní, všeobecné a administrativní náklady, protože domácí tržby, k nimž se tyto náklady vztahují, nevznikly při obvyklém průběhu obchodování. Společnost namítala, že je to v rozporu s čl.
2 odst. 6 základního nařízení;
(27) Komise dodržuje důslednou praxi, jak ukazuje též bod odůvodnění 21 prozatímního nařízení, podle níž považuje skutečné domácí prodejní, všeobecné a administrativní náklady za spolehlivé, pokud celkový domácí objem tržeb dotyčné společnosti je reprezentativní v porovnání s objemem vývozních tržeb do Společenství.
Faktorem, jenž rozhoduje o použitelnosti prodejních, všeobecných a administrativních nákladů, totiž není skutečnost, zda tyto tržby přinesly zisk, ale skutečnost, zda dostatečná výše tržeb byla vyrobena za tržních podmínek.
Prozatímní zjištění se tedy potvrzují;
(28) jedna tchaj-wanská společnost požadovala, aby se výrobní náklady za měsíc září 1999 nebraly v úvahu kvůli zemětřesení, k němuž na Tchaj-wanu došlo;
(29) avšak bez ohledu na skutečnost, zda má či nemá být učiněna korekce v souvislosti se zemětřeseními nebo jinými případy vyšší moci, společnost nemohla prokázat, zda a do jaké míry zemětřesení ovlivnilo náklady.
Kromě toho Komise ze své vlastní iniciativy analyzovala údajný dopad na výrobní náklady a zjistila, že množství vyrobené v září 1999 překročilo množství vyrobené v několika jiných měsících doby šetření, zatímco přírůstek nákladů nebyl vyšší než v jiných měsících doby šetření.
V důsledku toho ani množství vyrobené v měsíci září, ani náklady není možné kvalifikovat jako výjimečné.
Požadavek společnosti proto musí být odmítnut;
2. Vývozní cena
(30) jeden indonéský vyvážející výrobce tvrdil, že Komise odečetla pro účely výpočtu jeho vývozních cen podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení nepřiměřenou výši prodejních, všeobecných a administrativních nákladů a zisku z titulu funkce vykonávané spřízněným dovozcem;
(31) pokud jde o procento odečtených prodejních, všeobecných a administrativních nákladů, musí se Komise spoléhat jen na informace, které dostala k dispozici, tj. na auditované účetnictví spřízněné obchodní společnosti.
V této souvislosti je třeba upozornit na to, že nebyly poskytnuty žádné informace o prodejních, všeobecných a administrativních nákladech týkajících se daného výrobku, navzdory konkrétní žádosti obsažené v dotazníku.
Proto odečtená výše prodejních, všeobecných a administrativních nákladů byla určena na základě obratu;
(32) pokud jde o odečtené ziskové rozpětí, bod odůvodnění 23 prozatímního nařízení stanoví, že 5 % ziskové rozpětí je považováno za přiměřené funkci, kterou vykonává obchodník.
Při neexistenci jakýchkoli dalších ověřitelných informací se tento přístup tedy potvrzuje;
3. Porovnání
(33) jeden indonéský vyvážející výrobce si stěžoval, že Komise ignorovala jeho požadavek na opravu běžné hodnoty;
(34) pro tuto společnost Komise vypočetla běžnou hodnotu podle čl. 2 odst. 3 základního nařízení. Výše prodejních, všeobecných a administrativních nákladů a zisku byla v souladu s čl. 2 odst. 6 písm. a) určena na základě váženého průměru skutečných částek určených pro jiné vyvážející výrobce, pod podmínkou prozkoumání výroby a prodeje obdobného výrobku v Indonésii. Čl. 2 odst. 10 základního nařízení stanoví, že patřičná úleva ve formě oprav se poskytuje z důvodu odchylek ve faktorech, které ovlivňují ceny a jejich porovnatelnost. Poněvadž nebyly použity domácí prodejní ceny dotyčné společnosti, opravy ovlivňující porovnatelnost cen byly v tomto případě ty, které se vztahovaly k prodejním, všeobecným a administrativním nákladům jiné společnosti použitým pro výpočet běžné hodnoty. Přístup použitý pro prozatímní určení se tedy potvrzuje;
Fyzikální vlastnosti
(35) jeden malajský vyvážející výrobce tvrdil, že druh PET, který je prodáván na domácím trhu, má vyšší tržní hodnotu než druh PET vyvážený do Společenství a že běžná hodnota by podle toho měla být upravena;
(36) avšak tento vyvážející výrobce nenárokoval žádné opravy z důvodu fyzikálních odlišností, ani v dotazníku, ani během ověření na místě.
Nevyčíslil ani tržní hodnotu údajného rozdílu.
Kromě toho během šetření nebyl nalezen ani poskytnut žádný důkaz pro podporu tohoto tvrzení.
Vzhledem k těmto faktům musel být tento nárok zamítnut;
Dovozní poplatky a nepřímé daně
(37) jeden indický vyvážející výrobce namítal, že by měl být uznán nárok na vrácení cla, protože dovozní cla jsou při vývozu refundována, zatímco v případě domácího prodeje žádná taková refundace neexistuje, což ovlivňuje porovnatelnost cen.
Vývozce dále tvrdil, že tato úprava by měla být uznána bez ohledu na to, zda bylo zaplaceno clo za dovoz surovin, a bez ohledu na to, zda byly tyto suroviny fyzicky vloženy do obdobného výrobku prodaného na domácím trhu;
2 odst. 10 písm. b) základního nařízení může být oprava běžné hodnoty uznána pouze pro dovozní cla týkající se obdobného výrobku a surovin, které jsou do něho fyzicky vloženy, je-li výrobek určen pro spotřebu ve vyvážející zemi, a která jsou refundována (nebo se nevybírají) u výrobku vyvezeného do Společenství.
Je třeba poznamenat, že v tomto případě vývozce svůj požadavek na navrácení cla založil pouze na sumě dovozních cel refundovaných po vývozu PET.
Podle opatření DEPB použitelného pro tuto společnost byl na refundaci cla po vývozu nárok bez ohledu na to, zda surovina pro výrobu obdobného výrobku byla dovezena či nikoliv.
Kromě toho skutečná výše odpovídajících dovozních poplatků zaplacených za suroviny pro PET prodaný na domácím trhu během doby šetření a refundovaných nebo nevybraných při vývozu dotyčného výrobku do Společenství nebyla společností uvedena v dotazníku, ani během ověřovací návštěvy na místě.
Z toho vyplývá, že společnost nemohla prokázat, že refundovaná dovozní cla byla zahrnuta do domácí ceny.
Proto nebylo možné konstatovat, že porovnatelnost cen byla ovlivněna, a požadavek musel být odmítnut;
(39) stejný indický vyvážející výrobce nakonec prohlašoval, že prozatímní zjištění antidumpingového šetření jsou v rozporu s prozatímními zjištěními souběžného antisubvenčního řízení.
Namítal, že by bylo nesprávné zamítat požadavek společnosti na úpravu v souvislosti s antidumpingovým šetřením, když současně opatření DEPB, z něhož má společnost prospěch, je v souvislosti s antisubvenčním řízením posuzováno jako vývozní subvence;
(40) tuto argumentaci nelze akceptovat.
V souvislosti se souběžným antisubvenčním šetřením bylo totiž zjištěno, že opatření, které dává právo na refundaci, resp. bezcelní dovoz, je vývozní subvencí podléhající vyrovnávacím opatřením, a nikoliv systémem navracení cla v dobré víře pro účely nařízení Rady (ES) č. 2026/97 ze dne 6. října 1997 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [4] ("základní antisubvenční nařízení").
14 odst. 1 základního nařízení bude toto vyrovnávací clo odečteno od každého antidumpingového cla.
Kdyby proto došlo k požadované úpravě zde, znamenalo by to dvojí odečtení, což by negovalo výsledky antisubvenčního šetření;
(41) vzhledem k výše uvedenému se prozatímní závěry Komise potvrzují, tj. požadavek společnosti na úpravu zohledňující rozdíly dovozních poplatků a nepřímých daní není oprávněný, a proto musí být odmítnut;
(42) jedna korejská společnost napadla Komisí použitou metodu výpočtu úpravy zohledňující navracení cla, která podle této společnosti neodráží skutečnou částku navráceného cla přijatou během doby šetření;
(43) během šetření tato společnost neposkytla žádný důkaz ohledně souvislosti mezi skutečně přijatou sumou navráceného cla a surovinami fyzicky vloženými do výrobku.
Při neexistenci jakéhokoli nového důkazu pro podporu požadavku vyvážejícího výrobce se přístup sledovaný bodem odůvodnění 58 prozatímního nařízení potvrzuje;
(44) další korejská společnost protestovala proti rozhodnutí Komise zamítnout úpravy zohledňující navrácené clo v celém rozsahu (viz bod odůvodnění 58 prozatímního nařízení);
(45) vzhledem k vysvětlení, které společnost poskytla po zveřejnění prozatímního nařízení, a vzhledem k informacím získaným během šetření mohla Komise přepočítat výši opravy za navrácené clo, aby zohlednila clo zaplacené za suroviny dovezené během doby šetření.
Tato oprava byla později přiznána, pouze však v rozsahu, který je možné ověřit;
(46) jeden indický vyvážející výrobce napadl skutečnost, že Komise při stanovování domácích prodejních cen nebrala v úvahu daň z obratu.
Bylo argumentováno, že ačkoliv společnost byla během doby šetření osvobozena od daní z obratu, fakturační cena účtovaná zákazníkům obsahovala veškeré daně, takže daň z obratu byla ve skutečnosti od zákazníků vybrána a následně zaplacena vládě;
(47) informace poskytnuté výrobcem po uplatnění prozatímních opatření jsou v rozporu s informacemi získanými a ověřenými na místě, z nichž vycházejí prozatímní zjištění.
Mimoto nebyl předložen žádný důkaz pro podporu tvrzení, že daň z obratu byla od zákazníků vybrána a ve skutečnosti zaplacena vládě.
Šetření jasně odhalilo, že dotyčná společnost měla prospěch z opatření o osvobození od daně, které bylo možné uplatnit na prodej dotyčného výrobku během doby šetření.
Prodejní ceny na obchodních fakturách byly shledány "bez daně z obratu" a příslušné dokumenty týkající se cenové politiky svědčily o tom, že daň z obratu byla "v té době nulová".
Právní základna opatření o osvobození od daně z obratu byla ještě dále podrobně prozkoumána a nebyly nalezeny žádné známky svědčící ve prospěch nových tvrzení společnosti.
Prozatímní zjištění se tedy potvrzují;
Úroveň obchodu
(48) jeden malajský vyvážející výrobce opakoval svou žádost o opravu z důvodu rozdílných úrovní obchodu mezi prodejem dotyčného výrobku na domácím a vývozních trzích;
(49) protože nebyly předloženy žádné důkazy svědčící o stálých a zřetelných rozdílech ve funkcích a cenách prodejce na údajně odlišné úrovni obchodu na domácím trhu vyvážející země, prozatímní zjištění, která jsou popsána v bodu odůvodnění 69 prozatímního nařízení, se potvrzují;
Úvěrové náklady
(50) jeden malajský vyvážející výrobce tvrdil, že vůbec nebylo přihlédnuto k úvěrovým nákladům na domácí prodejní transakce během doby šetření;
(51) protože v daných časových lhůtách nebyl předložen řádně doložený nárok na opravu kvůli rozdílům v úvěrových nákladech, nebylo možné toto tvrzení ověřit, a tudíž by mělo být zamítnuto;
(52) druhý malajský vyvážející výrobce tvrdil, že úroková míra použitá pro výpočet úvěrových nákladů na vývozní straně prozatímního nařízení je nesprávná;
(53) prozatímní zjištění vztahující se k tomuto problému byla revidována a došlo se k závěru, že úroková míra použitá společností v jejím dotazníku byla skutečně vhodnější a podle toho byly opraveny výpočty;
Slevy a rabaty
(54) jeden indický vyvážející výrobce opakoval své tvrzení, že běžná hodnota by měla být upravena o výši "věrnostní slevy" poskytované určitým zákazníkům na domácím trhu;
(55) bylo zjištěno, že dotyčná sleva byla splatná po době šetření pouze při splnění určitých podmínek.
Jak bylo uvedeno v bodu odůvodnění 35 prozatímního nařízení, neexistoval žádný důkaz o tom, že systém slev se důsledně a historicky používal.
Ve skutečnosti podle tohoto systému dosud žádné výplaty neproběhly. Proto, v souladu s čl.
2 odst. 10 písm. c) základního nařízení, které určuje, že opravu lze uznat jedině tehdy, vychází-li nárok z důsledné praxe v předchozích obdobích, včetně dodržování podmínek požadovaných pro uplatnění slevy, musel být tento požadavek odmítnut;
Manipulační náklady
(56) ve výpočtu opravy, která měla být přiznána na manipulační náklady na vývozní straně jednoho indického vyvážejícího výrobce, byla zjištěna výpočtová chyba. Tato chyba byla odstraněna;
Různé
(57) jeden indický vyvážející výrobce napadl základy, které vedly k zamítnutí jeho žádosti o opravu zohledňující mzdu prodavačů, jak na domácím, tak i na vývozních trzích, a poskytl nové informace podporující jeho nárok;
(58) avšak informace nebo příslušný důkaz, ačkoli byly v dotazníku výslovně požadovány, nebyly dány k dispozici ještě dost dlouho poté, co proběhlo ověření na místě.
Protože v časových lhůtách nebyl předložen odůvodněný nárok na opravu ohledně mezd prodavačů, nebylo možné tento nárok ověřit a měl by být tedy zamítnut;
4. Dumpingové rozpětí šetřených společností
(59) jeden korejský vyvážející výrobce tvrdil, že se Komise odchýlila od pravidla obsaženého v čl. 2 odst.
11 základního nařízení tím, že při výpočtu dumpingového rozpětí porovnávala běžnou hodnotu vzniklou váženým průměrem s jednotlivými vývozními cenami.
Toto porovnání bylo považováno za diskriminační ve srovnání s metodikou použitou u jiných korejských vyvážejících výrobců. Tato společnost, která po zveřejnění prozatímních zjištění poskytla upravené údaje o vážených průměrných cenách na zákazníka a regiony, bez důkazů tvrdila, že kolísání cen by nemělo být považováno za podstatné.
Dále tvrdila, že takové kolísání bylo způsobeno konkurenčními podmínkami na trhu Společenství a nikoliv záměrem praktikovat cílený dumping;
(60) v prozatímním šetření vycházela Komise z předpokladu, že metoda výpočtu použitá pro jiné vyvážející výrobce (viz bod odůvodnění 60 prozatímního nařízení) by v konkrétním případě této společnosti neodrážela plný rozsah praktikovaného dumpingu.
Navíc byla zjištěna struktura vývozních cen, která se značně lišila u různých kupujících a regionů.
Proto tedy běžná hodnota stanovená na základě váženého průměru byla porovnána s cenami všech jednotlivých vývozních transakcí do Společenství;
(61) metodika použitá Komisí k porovnání běžné hodnoty stanovené váženým průměrem s jednotlivými vývozními cenami je zcela v souladu s pravidlem popsaným v čl. 2 odst.
2 odst. 11 druhý pododstavec jasně stanoví, že běžná hodnota určená za základě váženého průměru může být porovnána s cenami všech jednotlivých vývozních transakcí do Společenství, existuje-li struktura vývozních cen, které se významně liší u různých kupujících, v různých regionech a časových obdobích, a jestliže porovnání běžné hodnoty a exportních cen na základě váženého průměru neodráží plný rozsah dumpingu.
V současné době jsou obě výše uvedené podmínky splněny.
Dokonce i po opravě vývozních cen provedené vyvážejícím výrobcem bylo stále patrné, že se struktura cen významně liší mezi prodejci a regiony že porovnání běžné hodnoty a vývozní ceny stanovené váženým průměrem neodráží plný rozsah dumpingu;
(62) má se tedy za to, že mezi korejskými vyvážejícími výrobci neexistuje žádná diskriminace, nýbrž byla pouze uplatněna správná pravidla v každé konkrétní situaci.
Prozatímní zjištění se tedy potvrzují;
(63) jedna tchaj-wanská společnost požadovala, aby porovnání vypočtené běžné hodnoty a vývozních cen bylo prováděno měsíčně, přičemž bez důkazů tvrdila, že během doby šetření významně kolísaly náklady a ceny kvůli změnám cen suroviny;
(64) výkyvy nákladů a cen během doby šetření jsou během antidumpingového šetření téměř nevyhnutelné.
Pro účely porovnání běžné hodnoty s vývozní cenou Komise vytvořila vážený průměr obou faktorů, čímž vzala v úvahu výkyvy, zejména v případě tohoto vyvážejícího výrobce, kdy existuje jasná analogie mezi vývojem nákladů a cen.
Má se za to, že konkrétní situace společnosti, která vznesla požadavek, neospravedlňuje odklon od metodiky použité v současném řízení pro dotyčné společnosti.
Dále by to bylo v rozporu s důsledným postupem Komise, která uplatňuje různý časový rámec, tj. měsíční pro porovnání běžné hodnoty a vývozní ceny a roční pro ostatní kroky dumpingového výpočtu;
(65) navíc je třeba poznamenat, že společnost tento svůj požadavek neuvedla ani ve své odpovědi na dotazník, ani při ověření na místě, ačkoliv se zakládá na skutečnostech, které v té době byly společnosti dobře známy.
Všechny odpovídající informace by měly být předloženy v původně stanovených časových lhůtách.
Informace předložené několik měsíců po uplynutí těchto lhůt nemohly být přiměřeně ověřeny a požadavek společnosti proto musel být zamítnut;
(66) jedna tchaj-wanská společnost, v jejímž případě se prokázalo, že její vývozní prodeje ve Společenství se uskutečnily těsně po době šetření, požadovala, aby jí bylo přiznáno průměrné dumpingové rozpětí jiných spolupracujících společností namísto zbytkového dumpingového rozpětí pro Tchaj-wan, které bylo nastaveno na úroveň nejvyššího dumpingového rozpětí zjištěného u spolupracujících společností;
(67) tento požadavek byl akceptován.
Dumpingové rozpětí společnosti Nan Ya Plastic Corp. je tedy nastaveno na úroveň průměrného dumpingu spolupracujících tchaj-wanských společností, tj. 9,6 %;
(68) dvě tchaj-wanské spolupracující společnosti upozornily na výpočtové chyby ve výpočtu prozatímního dumpingového rozpětí.
Tyto chyby byly opraveny a příslušná dumpingová rozpětí byla podle toho upravena;
(69) vzhledem k výše uvedenému a při neexistenci jiných připomínek dotčených stran bylo rozhodnuto použít pro spolupracující a nespolupracující společnosti metody popsané v prozatímním nařízení;
(70) porovnání ukázalo existenci minimálního dumpingového rozpětí pro vývozy dotyčného výrobku do Společenství uskutečněné jednou korejskou společností během doby šetření;
(71) konečná dumpingová rozpětí vyjádřená jako procento CIF dovozní ceny na hranici Společenství jsou tato: Indie _BAR_ Reliance Industries Limited _BAR_ 51,5 % _BAR_
Tuntex Distinct Corp. _BAR_ 12,4 % _BAR_
Ostatní _BAR_ 32,5 % _BAR_ E. PRŮMYSL SPOLEČENSTVÍ
(72) protože nebyly obdrženy žádné nové informace ohledně definice průmyslu Společenství, potvrzují se zjištění popsaná v bodech odůvodnění 87 až 92 prozatímního nařízení;
F. ÚJMA
1. Úvodní poznámky
(73) některé dotčené strany vznesly otázku, proč byly použity údaje předložené průmyslem Společenství pouze za období od roku 1996 včetně, zatímco se popis vývoje na trhu před tímto obdobím zakládal pouze na informacích získaných z nezávislého výzkumu trhu;
(74) Komise měla za to, že údaje předložené průmyslem Společenství za rok 1995 nelze použít v důsledku rozdělení firem Kodak a Eastman v roce 1995 a restrukturalizace činnosti firmy Shell.
Ani Shell ani Eastman nebyly s to poskytnout za uvedený rok úplné údaje;
(75) Komise však považovala za důležité podat celkový přehled o krizi nabídky, k níž došlo na trhu Společenství v roce 1995, vzhledem k účinku této události na ceny i na výnosnost průmyslu Společenství.
Jak je vysvětleno v bodu 97 prozatímního nařízení, použití informací nezávislého výzkumu trhu bylo z tohoto důvodu považováno při zjišťování výchozích údajů pro hodnocení situace v průmyslu Společenství během doby šetření za vhodné;
2. Spotřeba
(76) protože nebyly obdrženy žádné nové informace svědčící o opaku, zjištění týkající se spotřeby dotyčného výrobku ve Společenství, která jsou podrobně popsána v bodech odůvodnění 100 a 101 prozatímního nařízení, se potvrzují;
3. Dovozy z dotyčných zemí
(77) protože nebyly obdrženy žádné nové informace, potvrzují se zjištění týkající se objemu a cen dovozů z dotyčných zemí;
Kumulativní hodnocení účinků dotyčných dovozů
(78) jeden indonéský vývozce tvrdil, že dovozy pocházející z Indonésie by neměly být hodnoceny kumulativně spolu s jinými dotyčnými dovozy, zejména vzhledem k rozdílům v trendech objemů mezi dovozy pocházejícími z této země a z jiných šetřených zemí.
Tento argument již byl zkoumán v bodu odůvodnění 106 prozatímního nařízení, a protože nebyly předány žádné nové informace, Komise nemůže tento požadavek přijmout;
(79) závěr, že dovozy pocházející z Indonésie by měly být hodnoceny kumulativně s dovozy z jiných dotyčných zemí, se tedy potvrzuje;
4. Situace průmyslu Společenství
3 odst. 5 základního nařízení bylo do zkoumání dopadu dumpingových dovozů do Společenství zahrnuto vyhodnocení všech odpovídajících faktorů a ukazatelů, které mají vztah ke stavu průmyslu Společenství.
Toto zkoumání zahrnulo všechny faktory konkrétně vyjmenované v čl. 3 odst.
5 základního nařízení. Avšak určité faktory (mzdy a zásoby – viz níže) nebyly zkoumány podrobně, protože se zjistilo, že pro hodnocení situace průmyslu Společenství v průběhu šetření nejsou důležité.
Co se týče účinku velikosti skutečného dumpingového rozpětí při daném objemu a cenách dovozů z dotyčných zemí na průmysl Společenství, nelze tento účinek považovat za zanedbatelný;
Faktory zkoumané v prozatímním nařízení
– Investice:
(81) bylo zjištěno, že některé investice uskutečněné spolupracujícím výrobcem ve Společenství nebyly v prozatímní etapě vzaty v úvahu.
Po zařazení těchto údajů nemění investiční situace dříve vzniklý trend;
(82) některé dotčené strany tvrdily, že rozsah investic uskutečněných v roce 1998 průmyslem Společenství naznačil, že tento průmysl je finančně zdravý.
Jiné poznamenaly, že jestliže úroveň investic byla během doby šetření nízká, bylo to důsledkem předchozích let, kdy průmysl Společenství zaznamenal ztráty, což nelze připisovat účinku dumpingových dovozů během doby šetření;
(83) v tomto ohledu šetření jasně ukázalo, že investiční výdaje vynaložené v letech 1997 a 1998 a v době šetření byly převážně důsledkem rozhodnutí přijatých v letech 1995 a 1996, kdy vyhlídky v odvětví PET byly dobré (v roce 1996 sice byly zaznamenány ztráty, avšak tato situace byla pokládána za krátkodobou).
V tomto odvětví je více na místě prozkoumání investičních plánů než časování vlastních výdajů.
Jak bylo uvedeno v bodu odůvodnění 124 prozatímního nařízení, je potvrzeno, že v důsledku dalšího zhoršení svého finančního stavu způsobeného škodlivým dumpingem během doby šetření průmysl Společenství neplánoval žádné zvýšení kapacity k pokrytí budoucí zvýšené poptávky;
– Mzdy a zásoby:
(84) mzdy a zásoby byly rovněž zkoumány, avšak mzdy nejsou považovány za významný faktor vzhledem k tomu, že jejich podíl na celkových nákladech je malý a zůstával během doby analýzy stabilní.
Pokud jde o zásoby, při sezónní povaze trhu PET bylo zjištěno, že úrovně zásob se během roku významně mění, a proto nebyly považovány pro analýzu újmy za smysluplné;
– Růst:
(85) ačkoli růst nebyl v prozatímním nařízení výslovně zmíněn, Komise jej při své analýze tržního podílu také zkoumala; tato analýza ukázala, že průmysl Společenství utrpěl během doby šetření malou ztrátu;
Ostatní zkoumané faktory
(86) Situace průmyslu Společenství byla dále zkoumána z hlediska následujících ukazatelů;
– Schopnost získávat kapitál:
(87) jak již bylo zmíněno v prozatímním nařízení, výše ztrát během doby šetření byla taková, že během doby šetření nebylo možno schválit žádný nový investiční plán.
Je jasné, že přes očekávané zvýšení poptávky se tím nezvýšila schopnost průmyslu Společenství získat během této doby kapitál;
– Produktivita:
(88) produktivita vyjádřená v tunách vyrobeného zboží na zaměstnance se zvýšila od roku 1996 do doby šetření o 67 % a od roku 1998 do doby šetření o 21 %.
Toto značné zvýšení produktivity ukazuje, že průmysl Společenství vynaložil všemožné úsilí, aby udržel svou konkurenceschopnost;
– Výnos z kapitálu (ROI):
_BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ Doba šetření _BAR_
Výnos z použitého kapitálu _BAR_ – 6 % _BAR_ – 7 % _BAR_ 1 % _BAR_ – 8 % _BAR_ (89) výše uvedený ukazatel odráží celkovou situaci průmyslu Společenství (včetně převážně výrobních linek PET).
Ověřování ukázalo, že negativní trend v době šetření lze připsat do velké míry na vrub oboru PET.
Tento ukazatel je v souladu se zhoršováním výnosnosti průmyslu Společenství;
– Peněžní toky:
1997 _BAR_ Čistý peněžní tok z provozní činnosti _BAR_ 84901988 _BAR_
Doba šetření _BAR_ Čistý peněžní tok z provozní činnosti _BAR_ 51115757 _BAR_ (90) výše uvedený ukazatel odráží celkovou situaci průmyslu Společenství (včetně převážně výrobních linek PET).
Představuje hrubý provozní výsledek těchto společností před odečtením finančních výdajů, odpisů, a rezerv a daní.
Ověřování ukázalo, že zhoršení během doby šetření lze připsat do velké míry na vrub oboru PET;
5. Další vznesené námitky
Obecné námitky vznesené vůči závěrům Komise
(91) některé dotčené strany vznesly námitky vůči závěrům Komise o újmě z toho důvodu, že některé ukazatele ukázaly buď rostoucí nebo stabilní trendy.
V tomto ohledu řada dotčených stran poukázala na nízkou úroveň podtržení cen, zvýšení objemu tržeb a celkovou stabilitu tržního podílu.
Měly za to, že tyto ukazatele prokazují, že průmysl Společenství je zdravý a že ačkoli ceny jsou velmi nízké, vzhledem k stávajícím tržním podmínkám je jejich úroveň běžná;
(92) tuto námitku nebylo možno akceptovat.
Jak bylo konstatováno v prozatímním nařízení, ke zvýšení tržeb a znovuzískání dřívějšího tržního podílu v době šetření, po ztrátě pěti procentních bodů v letech 1997–1998, došlo tehdy, když průmysl Společenství značně snížil své ceny, aby se vyrovnal cenám dumpingových dovozů.
Jak je vysvětleno v prozatímním nařízení, bylo zjištěno, že dovozy se uskutečňovaly při dumpingových cenách.
V tomto ohledu nízká úroveň podtržení cen vyplývala ze skutečnosti, že ceny průmyslu Společenství byly během doby šetření stlačeny.
Toto stlačení cen bylo důsledkem dumpingových dovozů, které byly podstatné co do objemu i tržního podílu a které přinutily průmysl Společenství reagovat snížením svých cen;
Vývoj po době šetření
(93) mnohé dotčené strany a delegáti členských států požádali Komisi, aby analyzovala a vzala v úvahu některé události, k nimž došlo po době šetření.
Tyto strany zejména zdůraznily rychlý a podstatný růst cen PET vyráběného průmyslem Společenství v poměru k růstu nákladů na ceny surovin.
Podle těchto stran se situace průmyslu Společenství od doby šetření dramaticky zlepšila a je pravděpodobné, že průmyslu Společenství již významná újma nevzniká;
6 odst. 1 základního nařízení stanoví, že informace týkající se období po době šetření by obvykle neměly být brány v úvahu.
Na základě soudního precedenčního práva lze vývoj po době šetření brát v úvahu pouze v tom případě, že učiní uložení antidumpingových opatření zjevně nevhodným;
(95) Komise analyzovala vývoj na trhu PET během devíti měsíců po době šetření, tj. od 1. října 1999 do 30. června 2000.
Bylo zjištěno, že prodejní ceny PET realizované průmyslem Společenství na trhu Společenství vykazovaly trvalý růst.
Průměrná prodejní cena za toto devítiměsíční období byla o cca 40 % vyšší než zjištěný průměr za dobu šetření.
Tento nárůst byl vyšší než nárůst nákladů (cca 20 %), což vedlo ke zlepšení finanční situace průmyslu Společenství.
Přesto byl během těchto devíti měsíců průměrný výnos z tržeb průmyslu Společenství stále ještě negativní – 2 %, což naznačuje, že jeho finanční výsledky byly i nadále neuspokojivé a daleko pod úrovní, která může zajistit životaschopnost tohoto průmyslu;
(96) tato dramatická změna cen byla způsobena do velké míry zvýšením cen ropy, k němuž dochází od poloviny roku 1999 a které o několik měsíců později citelně ovlivnilo ceny polymerů.
Je třeba si všimnout rovněž toho, že dochází k stálému růstu prodeje a tržního podílu průmyslu Společenství na úkor dumpingových dovozů.
Tento pokles objemu dumpingových dovozů však může být důsledkem zahájení antidumpingového šetření.
V současném případě učinil dotyčné dovozy méně přitažlivými také vývoj směnného kurzu dolaru k euru;
(97) je třeba věnovat pozornost také tomu, že směnné kurzy i růst ceny ropy jsou krajně kolísavé a jejich změny mohou být krátkodobé.
Dále, jestliže by pokračující antidumpingové šetření bylo ukončeno bez uložení opatření, tržní podíl dumpingových vývozů by se mohl znovu rychle zvýšit;
(98) na základě výše uvedeného bylo konstatováno, že vývoj, k němuž došlo po době šetření, neprokazuje, že újma způsobená dumpingovými dovozy zmizela.
V důsledku toho ukládání antidumpingových opatření není zjevně nevhodné;
6. Závěr o újmě
(99) vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další námitky týkající se újmy způsobené průmyslu Společenství, potvrzuje se závěr, že průmysl Společenství utrpěl významnou újmu ve smyslu článku 3 základního nařízení uvedenou v bodech odůvodnění 125 až 128 prozatímního nařízení;
G. PŘÍČINY
(100) několik dotčených stran pokračovalo v námitkách, že Komise postupovala nesprávně, když zaujala stanovisko, že dovozy pocházející z dotyčných zemí byly příčinou újmy, kterou utrpěl průmysl Společenství, protože podle jejich názoru situace tohoto průmyslu a úroveň cen na trhu Společenství byly důsledkem kombinace jiných faktorů.
V této souvislosti opakovaly argumenty, které vznesly již v prozatímním etapě (včetně ceny surovin, situace nadměrné kapacity a hospodářské soutěže mezi výrobci PET);
(101) vzhledem k tomu, že nebyly přijaty žádné nové argumenty ohledně příčinyújmy, kterou utrpěl průmysl Společenství, potvrzuje se závěr uvedený v bodu odůvodnění 148 prozatímního nařízení, že dovozy PET z dotyčných zemí způsobily průmyslu Společenství újmu;
H. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
1. Pravděpodobný účinek uložení opatření na navazující průmysl
Další šetření
(102) vzhledem k nízké úrovni spolupráce ze strany odběratelů během první etapy šetření se Komise rozhodla dále šetřit pravděpodobný účinek uložení opatření na navazující průmysl.
Proto Komise rozeslala 90 nových, zjednodušených dotazníků odběratelům PET, z nichž někteří již byli předtím kontaktováni, ale neodpověděli.
Řádné odpovědi zaslalo ve stanovené lhůtě 19 dříve nespolupracujících společností.
Těmito novými spolupracujícími společnostmi jsou:
- tři výrobci polyetylénových lahví z předtvarovaných polotovarů:
Lux PET GmbH & Co.
(Lucembursko),
Pucetti SpA (Itálie),
EBP SA (Španělsko);
- čtyři výrobci PET filmů a fólií z dotyčného výrobku:
RPC Cobelplast Montonate Srl (Itálie),
Moplast SpA (Itálie),
Alusuisse Thermoplastic (Spojené království),
Klöckner Pentaplast BV (Nizozemsko);
- čtyři výrobci nealkoholických nápojů:
L'Abeille (Francie),
Pepsico Food Beverages Intl.
Ltd. (Itálie),
Pepsico France (Francie),
Europe Embouteillage Snc (Francie);
- osm výrobců minerálních a pramenitých vod:
Aguas Minerales Pasqual SL (Španělsko),
Eycam Perrier SA (Španělsko),
Font Vella SA & Aguas de Lanjarón SA (Španělsko),
Italaqua SpA (Itálie),
Neptune SA (Francie),
Roxane SA (Francie),
San Benedetto (Itálie),
Società generale delle acque minerali arl (Itálie);
(103) údaje předložené těmito společnostmi, které vyplnily buď první nebo druhý dotazník, pokrývaly v době šetření celkem 26 % spotřeby PET ve Společenství.
Údaje o nákladech zjištěné pomocí součtu těchto informací se považují za reprezentativní pro jednotlivá odběratelská pododvětví, protože informace za jednotlivé společnosti vykazují v rámci stejného pododvětví velkou shodu údajů;
(104) po uložení prozatímních opatření bylo obdrženo několik podání od odběratelů nebo od sdružení, která je zastupují.
Ta obsahovala převážně připomínky k minulému vývoji trhu PET a diskusi o možném účinku opatření na odběratelská odvětví.
Tato podání předložily tyto subjekty:
- Schmalbach-Lubeca, největší výrobce lahví z předtvarovaných polotovarů v Evropě (18 % spotřeby PET ve Společenství),
- Sdružení "evropských zpracovatelů plastů" (EUPC),
- UNESDA, sdružení zastupující výrobce nealkoholických nápojů,
- skupina Nestlé, která opakuje, že údaje uvedené za francouzský trh jsou reprezentativní pro celý její evropský trh. (Celkové evropské nákupy PET provedené touto skupinou představují cca 9 % spotřeby PET ve Společenství, z čehož připadají 3 % jen na francouzský trh);
(105) tato podání, jakož i podání zaslaná sdruženími zastupujícími výrobce vody (která reagovala během první etapy šetření), byla vzata v úvahu a všechna podání v úhrnu představují nejméně polovinu trhu;
Popis odběratelských odvětví
(106) po analýze všech poskytnutých informací bylo zjištěno, že odběratelské odvětví, o němž se dříve mělo za to, že sestává ze tří skupin (výrobci předtvarovaných polotovarů, výrobci vody a výrobci nealkoholických nápojů), lze přesněji rozdělit na dvě skupiny:
- zpracovatelé, včetně výrobců předtvarovaných polotovarů a lahví, jakož i výrobci fólií.
Tito odběratelé vyvíjejí prostou zpracovatelskou činnost, tudíž cena PET je jejich hlavním nákladovým prvkem.
Výrobci lahví a předtvarovaných polotovarů prodávají převážnou většinu své výroby výrobcům nealkoholických nápojů.
Výrobci fólií z PET, kteří představují pouze malý podíl zpracovatelského odvětví, prodávají své výrobky četným různým podnikům, které používají tyto fólie hlavně k balení svých výrobků,
- výrobci nealkoholických nápojů, včetně sodovky, nealkoholických nápojů sycených i nesycených kysličníkem uhličitým, mléka, ovocných šťáv, apod. Rozdělení této skupiny odběratelů na výrobce vody a nealkoholických nápojů není na místě, protože v mnoha případech tentýž výrobce plní lahve vodou i nealkoholickými nápoji.
Důležitější je jejich rozlišování podle jednotlivých nápojů, které vyrábějí, protože relativní podíl PET na jejich výrobních nákladech závisí na cenách samotných těchto nápojů (sodovky nebo ovocné šťávy vyžadují dražší vstupy než voda).
PET však v každém případě zůstává značně závažným prvkem nákladů a problémy, které pro výrobce nealkoholických nápojů představují nákupy PET, jsou podobné bez ohledu na to, čím lahve plní;
(107) je třeba upozornit, že mezi zpracovateli PET (kromě výrobců fólií) a výrobci nealkoholických nápojů existuje velmi úzká provozní vazba:
- výrobci nealkoholických nápojů kupují téměř veškerou výrobu zpracovatelů,
- každý zpracovatel má velmi omezený počet klientů (často pouze jednoho),
- vztahy mezi zpracovateli a jejich klienty jsou upraveny smlouvami a tyto smlouvy velmi často obsahují ustanovení, která buď berou v úvahu změny ceny PET nebo se pravidelně upravují.
V důsledku toho by se účinek níže uvedených opatření neměl kumulovat, protože převážná část účinku přechází přímo na hlavní klienty zpracovatelů, tj. na výrobce nealkoholických nápojů;
Předvídatelný účinek opatření na odběratele
(108) po přihlédnutí k nově poskytnutým informacím byla situace odběratelů, kteří předložili veškeré číselné údaje, následující:
výrobci fólií _BAR_ 1 _BAR_ 55 _BAR_ 186 _BAR_
nealkoholické nápoje _BAR_ 1 _BAR_ 9 _BAR_ 298 _BAR_
Účinek na zpracovatele (109) odhaduje se, že uložení navrhovaných antidumpingových a vyrovnávacích opatření (z nichž pouze 15 % má připadat na vyrovnávací opatření), by vzhledem k objemům jejich nákupů PET pocházejícího z dotyčných zemí v době šetření vedlo ke zvýšení výrobních nákladů zpracovatelů vyrábějících předtvarované polotovary a lahve asi o 4 % (s použitím cen PET z července 2000 by tento růst činil 2 %).
Za stejných podmínek by dopad opatření na výrobce fólií byl kolem 2,3 % (1,2 % s cenami PET z července 2000);
(110) je pravděpodobné, že vzhledem ke svým smluvním vazbám na klienty budou zpracovatelé s to přenášet převážnou část tohoto zvýšení ceny na tyto své klienty.
To platí též pro výrobce fólií.
Má se za to, že přímý účinek opatření na výnos z prodeje u těchto společností by proto byl omezený;
(111) hlavní riziko, o němž odběratelé opakovaně hovořili, se týká možného přemístění činnosti zpracovatelů do zemí mimo Společenství.
Avšak Komise nenašla žádný nový důkaz svědčící o takovém riziku, zejména vezme-li se na jedné straně v úvahu odhadovaný dopad navrhovaných opatření, a na straně druhé náklady a nevýhody spojené se stěhováním.
V bodu odůvodnění 179 prozatímního nařízení bylo odhadnuto, že dodatečné náklady spojené pouze s dopravou by znamenaly růst nákladů o 2,5 %.
Kromě toho též bylo vysvětleno, že pro odběratele má zásadní význam blízkost, pružnost a spolehlivost dodávek;
Účinek na výrobce nealkoholických nápojů
(112) bylo odhadnuto, že uložení navrhovaných antidumpingových i vyrovnávacích opatření, vzhledem k objemům jejich nákupů PET pocházejícího z dotyčných zemí v době šetření, a dále vzhledem k tomu, že se na ně přenese většina zvýšených nákladů zpracovatelů, by vedlo k průměrnému zvýšení výrobních nákladů o méně než 0,9 % u výrobců nealkoholických nápojů (s použitím cen PET z července 2000 by tento růst byl asi 0,4 %);
(113) odhaduje se, že tento růst výrobních nákladů má omezený dopad na velké společnosti, které prodávají značkové nápoje, protože tyto společnosti jsou velmi ziskové.
Malí výrobci neznačkových nápojů, kteří mají v tomto odvětví jen malý podíl, pracují s nižšími ziskovými rozpětími; takový růst nákladů by pravděpodobně vážně neohrozil jejich činnost, může však vyžadovat určité úsilí spojené s restrukturalizací nákladů.
V tomto ohledu je třeba poznamenat, že v minulosti se tyto společnosti musely vypořádat s velkými výkyvy cen PET;
Celkový účinek na odběratele
(114) jak bylo uvedeno výše, PET z velké části používají buď přímo, nebo nepřímo prostřednictvím zpracovatelů výrobci nealkoholických nápojů, zatímco pro ostatní průmyslové obory je PET pouze okrajovým balícím materiálem.
Protože v odhadovaném dopadu na odvětví nealkoholických nápojů je již zahrnut dopad na cenu PET u jeho zpracovatelů, je možné dojít k závěru, že vliv růstu cen na odběratele PET bude omezený;
2. Maloobchodní cena nápojů
(115) bylo zjištěno, že ceny vody a nealkoholických nápojů v lahvích v minulém desetiletí stále rostly o 1 – 2 % ročně (indexy statistiky maloobchodních cen, Eurostat).
Ceny PET byly v tomto desetiletí krajně kolísavé, aniž však ovlivňovaly maloobchodní ceny vody a nealkoholických nápojů v lahvích.
Vzhledem k tomu se námitka potenciálního inflačního účinku opatření na maloobchodní ceny vody a nealkoholických nápojů v lahvích zamítá;
3. Pravděpodobný účinek uložení opatření na průmysl Společenství a dodavatelský průmysl
(116) navrhovaná opatření by se vší pravděpodobností prospěla průmyslu Společenství, který svým restrukturalizačním úsilím a působivým zvýšením produktivity demonstroval své rozhodnutí udržet si pozici na rychle rostoucím trhu Společenství.
Uložení opatření umožní tomuto průmyslu zvýšit výnosnost a mít možnost uskutečnit nové investice, které mají v této kapitálově intenzivní činnosti kritický význam k zajištění dlouhodobé životaschopné existence ve Společenství;
(117) protože situace v dodavatelském průmyslu Společenství závisí na dobrém finančním postavení výrobců PET ve Společenství, prospěje zlepšení postavení těchto výrobců v důsledku uložení opatření rovněž dodavatelskému průmyslu.
Spolupracující společnosti z dodavatelského průmyslu to potvrdily;
4. Závěry o zájmu Společenství
(118) na základě dodatečných informací od odběratelů se přijímá závěr, že účinek uvedených opatření na odběratele by byl omezený.
Vzhledem k tomu, že zpracovatelé jsou s to přenášet převažující část zvýšení nákladů na své klienty, odhaduje se, že úhrnný účinek opatření na výrobce nápojů by byl z hlediska celkové výnosnosti tohoto odvětví okrajový;
(119) kromě toho je potvrzeno, že přemístění výroby předtvarovaných polotovarů mimo Společenství není pravděpodobné, že maloobchodní ceny nealkoholických nápojů obvykle nejsou příliš ovlivněny kolísáním cen PET a že uložení opatření je jasně v zájmu průmyslu Společenství a dodavatelského průmyslu;
(120) ohledně zájmu Společenství nebyly vzneseny žádné námitky, tudíž se potvrzuje závěr uvedený v bodu odůvodnění 202 prozatímního nařízení, že neexistují žádné přesvědčivé důvody pro neuložení opatření;
I. KONEČNÝ PRŮBĚH ŠETŘENÍ
(121) vzhledem k dosaženým závěrům o dumpingu, újmě, příčinách a zájmu Společenství se má za to, že mají být přijata konečná antidumpingová opatření, aby se zabránilo způsobení další újmy Společenství dumpingovými dovozy pocházejícími z dotyčných zemí;
1. Úroveň eliminace újmy
(122) protože nebyly předloženy žádné nové informace, potvrzuje se metodika použitá pro stanovení rozsahu újmy, která je popsána v bodu odůvodnění 206 prozatímního nařízení;
2. Forma a úroveň cel
(123) protože nebyly předloženy žádné nové informace, potvrzuje se metodika použitá pro stanovení antidumpingových celních sazeb v souvislosti s odpovídajícími sazbami vyrovnávacího cla, stanovenými při souběžném antisubvenčním šetření, která je popsána v bodech odůvodnění 209 až 213 prozatímního nařízení;
(124) aby se předešlo tomu, že by kolísání cen PET způsobované kolísáním cen ropy vedlo k vybírání vyšších cel, považuje se za vhodné, aby byla uložena cla ve formě zvláštní částky za tunu.
Tyto částky vyplývají z uplatnění antidumpingové celní sazby na vývozní ceny CIF použité k výpočtu úrovně eliminace škody během doby šetření;
(125) navrhují se tato antidumpingová cla:
Indie
Všechny ostatní _BAR_ _BAR_ 51,5 % _BAR_ 8,2 % _BAR_ 36,1 % _BAR_ 181,7 EUR/t _BAR_
(126) společnosti Elque Polyesters Limited a Futura Plymer Limited se účastnily souběžného antisubvenčního řízení, nikoliv však současného antidumpingového šetření, protože nevyvážely do Společenství.
Jsou tudíž oprávněny žádat o přezkum pro nové vývozce, jakmile skutečně do Společenství vyvezou nebo jestliže mohou prokázat, že přijaly neodvolatelné smluvní závazky ohledně vývozu významných množství do Společenství;
Indonésie
Všechny ostatní _BAR_ _BAR_ 73,7 % _BAR_ 187,7 EUR/t _BAR_
Korea
Všechny ostatní _BAR_ _BAR_ 55,8 % _BAR_ 148,3 EUR/t _BAR_
Malajsie
Všechny ostatní _BAR_ _BAR_ 34,2 % _BAR_ Neuplatní se _BAR_ 34,2 % _BAR_ 160,1 EUR/t _BAR_
Tchaj-wan
Všechny ostatní _BAR_ _BAR_ 12,4 % _BAR_ 69,5 EUR/t _BAR_
Thajsko
Všechny ostatní _BAR_ _BAR_ 32,5 % _BAR_ 8,4 % _BAR_ 14,2 % _BAR_ 132,2 EUR/t _BAR_
(127) jakákoli žádost o uplatnění těchto sazeb antidumpingových cel na jednotlivou společnost (např. po změně jména subjektu nebo po zřízení nové výroby či nových prodejních subjektů) má být předložena Komisi na její adresu [6] ihned se všemi příslušnými informacemi, zejména s informacemi o jakékoli změně činnosti společnosti týkající se výroby, prodeje na domácím trhu nebo na vývoz spojené např. se změnou jména nebo změnou výroby či prodejních subjektů.
Komise v případě potřeby po konzultaci s poradním výborem příslušným způsobem toto nařízení změní aktualizací seznamu společností využívajících výhod individuální celní sazby;
3. Konečné vybrání prozatímního cla
(128) vzhledem k výši dumpingu zjištěné u vyvážejících výrobců a vzhledem k vážnosti újmy způsobené průmyslu Společenství se považuje za nutné, aby částky zajištěné formou prozatímního antidumpingového cla byly vybrány definitivně v rozsahu částky uložených konečných cel. V těch případech, kdy konečná cla jsou vyšší než prozatímní cla, se konečně vyberou pouze částky zajištěné na úrovni prozatímních cel;
4. Závazky
(129) po uložení prozatímních antidumpingových cel nabídli vyvážející výrobci z Indie a Indonésie cenový závazek podle čl. 8 odst. 1 základního nařízení;
(130) Komise má za to, že tyto závazky nabídnuté firmami Reliance Industries Limited, Pearl Engineering Polymers Limited a P.T. Polypet Karyapersada lze přijmout [7], protože odstraňují škodlivý účinek dumpingu.
Navíc pravidelné a podrobné zprávy, které se tyto společnosti zavázaly zasílat Komisi, umožní efektivní sledování.
Dále je struktura prodeje těchto společností taková, že Komise usuzuje, že riziko obcházení těchto závazků je snížené na minimum;
(131) návrh závazku učinila ještě další společnost.
Avšak tato společnost poskytla nesprávné a zavádějící informace ohledně určitých aspektů šetření, které ovlivnily přesnost a spolehlivost její spolupráce (srov. bod odůvodnění 13).
Proto Komise nebyla přesvědčena, že závazek této společnosti by mohl být účinně sledován, a nabídku tudíž odmítla;
(132) za účelem zajištění účinného dodržování a sledování těchto závazků je osvobození od cla při předložení žádosti o uvedení do volného oběhu v souladu se závazky podmíněno předložením platné "závazkové faktury" celní správě příslušného členského státu, vydané vyvážejícími výrobci, jejichž závazky byly přijaty, a obsahující informace uvedené v příloze.
V těch případech, kdy taková faktura není předložena anebo neodpovídá výrobkům předloženým celní správě, mělo by být zaplaceno antidumpingové clo v příslušné výši, aby bylo zajištěno efektivní plnění závazků;
(133) v případě porušení nebo odvolání těchto závazků lze uložit antidumpingové clo podle čl. 8 odst. 9 a 10 základního nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo z dovozu polyetyléntereftalátu s viskozitním číslem nejméně 78 ml/g, podle DIN (Deutsche Industrienorm) 53728, kódů KN 39076020 a ex39076080 (kód Taric 3907608010).
2. S výjimkou uvedenou v odstavci 3 jsou sazby konečného antidumpingového cla, které se vztahují na čistou cenu franko hranice Společenství před proclením, pro výrobky pocházející z následujících zemí tyto: Země _BAR_ Konečné clo (euro/t) _BAR_ Doplňkový kód TARIC _BAR_ Indie _BAR_ 181,7 _BAR_ A999 _BAR_ Indonésie _BAR_ 187,7 _BAR_ A999 _BAR_ Malajsie _BAR_ 160,1 _BAR_ A999 _BAR_
Korejská republika _BAR_ 148,3 _BAR_ A999 _BAR_
Thajsko _BAR_ 83,2 _BAR_ A999 _BAR_ 3. Výše uvedené sazby se nevztahují na výrobky vyrobené dále uvedenými společnostmi, které podléhají těmto sazbám antidumpingových cel: Země _BAR_ Společnost _BAR_ Konečné clo (euro/t) _BAR_ Doplňkový kód TARIC _BAR_
Indie _BAR_ Futura Polymer Limited _BAR_ 223,0 _BAR_ A184 _BAR_
Thajsko _BAR_ Thai Shingkong Industry Corporation Limited _BAR_ 83,2 _BAR_ A190 _BAR_ 4. V případech, kdy zboží bylo poškozeno před uvedením do volného oběhu a kdy je z tohoto důvodu skutečně zaplacená nebo splatná cena poměrně upravena za účelem určení celní hodnoty podle článku 145 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [8], sníží se výše antidumpingového cla vypočtená na základě výše uvedených částek o procentní podíl, který odpovídá poměrné úpravě ceny skutečně zaplacené nebo splatné.
5. Nehledě na odstavec 1 se konečné clo nevztahuje na dovozy uvedené do volného oběhu podle článku 2.
6. Pokud není uvedeno jinak, použijí se platná ustanovení týkající se cel.
Článek 2
1. Dovozy jsou osvobozeny od antidumpingových cel uložených podle článku 1, jestliže jsou společnostmi uvedenými v odstavci 3 vyrobeny a přímo vyvezeny (tj. fakturovány a zaslány) společnosti, která podniká ve Společenství jako dovozce, jsou prohlášeny pod příslušným doplňkovým kódem Taric a jsou splněny podmínky stanovené v odstavci 2.
2. Při předložení žádosti o uvedení do volného oběhu je osvobození od cla podmíněno předložením platné "závazkové faktury" vydané vyvážející společností uvedenou v odstavci 3 a obsahující podstatné prvky uvedené v příloze tohoto nařízení celním orgánům příslušného členského státu.
Osvobození od cla je dále podmíněno prohlášením a předložením zboží přesně odpovídajícího popisu obsaženému v této "závazkové faktuře" celním orgánům.
3. Dovozy doprovázené "závazkovou fakturou" se prohlašují pod těmito doplňkovými kódy Taric:
Společnost _BAR_ Země _BAR_ Doplňkový kód TARIC _BAR_
Článek 3
Částky zajištěné pomocí prozatímních antidumpingových cel podle nařízení (ES) č. 1742/2000 z dovozu některých polyetyléntereftalátů pocházejících z Indie, Indonésie, Malajsie, Korejské republiky, Tchaj-wanu a Thajska se vybírají ve výši konečně uložené celní sazby.
Zajištěné částky, které převyšují konečné sazby antidumpingových cel, se uvolňují.
V případech, kdy je sazba uloženého konečného cla vyšší než sazba prozatímního cla, vyberou se s konečnou platností pouze částky zajištěné ve výši prozatímního cla.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2605/2000
ze dne 27. listopadu 2000
o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některých elektronických vah pocházejících z Čínské lidové republiky, Korejské republiky a Tchaj-wanu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1], a zejména na článek 9 této smlouvy,
s ohledem na návrh předložený Komisí po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Zavedení opatření
(1) Dne 16. září 1999 vydala Komise oznámení (dále jen "oznámení o zavedení opatření") zveřejněné v Úředním věstníku Evropských společenství [2] o uložení antidumpingového opatření s ohledem na dovoz nkěterých elektronických vah (dále jen "elektronické váhy") pocházejících z Čínské lidové republiky (dále jen "ČLR"), Korejské republiky (dále jen "Korea") a Tchaj-wanu do Společenství.
(2) Opatření bylo zavedeno na základě stížnosti předložené dne 30. července 1999 jménem výrobců ze Společenství, na které připadá většinový díl výroby elektronických vah ve Společenství podle ustanovení čl. 5 odst. 4 nařízení (ES) č. 384/96 (dále jen "základní nařízení"). Důkazy o dumpingu uvedeného výrobku a o významné újmě, která z něj vyplývá, obsažené ve stížnosti, byly zhodnoceny jako dostatečné pro zavedení opatření.
2. Šetření
(3) Komise oficiálně informovala výrobce ze Společenství, kteří stížnost podali, vyvážející výrobce, dovozce, uživatele (jakož i jejich zastupující sdružení), o nichž je známo, že se jich tato záležitost týká, a zástupce příslušných vyvážejících zemí o zavedení opatření.
Dotčené strany dostaly příležitost písemně vysvětlit své názory a požadovat slyšení během lhůty stanovené v oznámení.
(4) Komise rozeslala dotazníky stranám, o kterých je známo, že se jich tato záležitost týká, a ostatním stranám, které se přihlásily během lhůty stanovené v oznámení o zavedení opatření.
Odpovědi předali dva výrobci ze Společenství, osm vyvážejících výrobců v dotčených zemích a někteří známí dovozci ve Společenství a spolupracující výrobce ve srovnatelné zemi.
Odpovědi předali také dva uživatelé výrobku ve Společenství.
(5) Komise vyhledala a ověřila všechny informace, které považovala za nezbytné pro zjištění dumpingu, újmy a zájmu Společenství.
Byly uskutečněny ověřovací návštěvy v objektech těchto obchodních společností:
a) výrobci ve Společenství
Avery Berkel Ltd, Birmingham, Spojené království
Bizerba GmbH., Balingen, Německo
Bizerba Belgium SA, Brusel (pobočka společnosti Bizerba GmbH)
b) vyvážející výrobci
KOREA
A & D Korea Co. Ltd, Soul
CAS Corporation, Soul
Descom Scales Mfg.
Co. Ltd, Kyungki-Do
TCHAJ-WAN
Snowrex International Co. Ltd, Taipei
UWE-Universal Weight Enterprise Co. Ltd, Taipei
ČÍNSKÁ LIDOVÁ REPUBLIKA
Mettler-Toledo Changzhou Scale Ltd, Changzhou
Shanghai Teraoka Electronic Co. Ltd, Šanghaj
Shanghai Yamato Scale Co. Ltd, Šanghaj
c) Srovnatelná země
INDONÉSIE
PT TEC Indonesia Co. Ltd, Batam
d) Navazující dovozci
Ishida Europe AB, Gustavsberg, Švédsko
Mettler-Toledo GmbH, Gießen, Německo
Mettler-Toledo (Albstadt) GmbH, Albstadt, Německo
Mettler-Toledo GmbH, Wien, Rakousko
(6) Šetření o dumpingu a újmě se týkalo období od 1. září 1998 do 31. srpna 1999 (dále jen "doba šetření", "DŠ").
Studium trendů, které se vztahují ke zjištění újmy, se týkalo doby od 1. ledna 1995 do konce doby šetření ("analyzovaná doba").
(7) Všechny dotčené strany byly informovány o podstatných skutečnostech a úvahách, na jejichž základě vznikl záměr doporučit zavedení těchto opatření.
Po této informaci některé dotčené strany předaly svá vyjádření k této záležitosti.
Poznámky těchto stran byly vzaty v úvahu a pokud byly přiměřené, byla podle nich upravena příslušná zjištění.
3. Předcházející opatření k dotyčnému výrobku
(8) V říjnu 1993 uložila Rada nařízením (EHS) č. 2887/93 [3] konečná antidumpingová opatření na dovoz elektronických vah pocházejících ze Singapuru a Korey.
Opatření platná pro Singapur jsou předmětem v současné době probíhajícího přezkumu, který byl zahájen v říjnu 1998 [4], zatímco opatření platná pro Koreu v říjnu 1998 skončila.
(9) V dubnu 1993 stanovila Rada nařízením (EHS) č. 993/93 [5] konečná antidumpingová opatření na dovoz elektronických vah pocházejících z Japonska.
Tato opatření jsou rovněž předmětem v současné době probíhajícího přezkumu, který byl zahájen v dubnu 1998 [6].
B. DOTYČNÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
1. Dotyčný výrobek
(10) Dotyčný výrobek je elektronická váha pro použití v maloobchodě s digitálním ukazatelem hmotnosti, jednotkové ceny a ceny, která má být zaplacena (bez ohledu na to, zda má nebo nemá zařízení k vytištění těchto údajů), kódu KN ex84238150.
Existují různé modely elektronických vah s různou úrovní výkonnosti a různou technologií.
V tomto ohledu se v daném oboru vymezují tři segmenty elektronických vah, a to spodní, střední a vysoký.
Mohou to být samostatné elektronické váhy bez tiskáren i složitější modely s přednastavenými tlačítkovými systémy a s možností zapojení do elektronických systémů kontroly a řízení.
(11) I když se možnosti použití elektronických vah ve středním a vysokém segmentu mohou lišit co do počtu funkcí, základní fyzické a technické vlastnosti jednotlivých modelů elektronických vah se nijak významně neliší.
Kromě toho se při šetření ukázalo, že neexistují jasné oddělující linie mezi uvedenými třemi segmenty, a modely ze sousedních segmentů lze často navzájem zaměňovat.
Proto je třeba považovat je pro účely tohoto šetření za jeden výrobek.
2. Obdobný výrobek
(12) Při šetření se zjistilo, že různé elektronické váhy vyrobené v ČLR, Koreji, na Tchaj-wanu a v Indonésii (která sloužila jako srovnatelná země s ČLR) a prodávané na těchto trzích jsou i přes rozdíly ve velikosti, životnosti, napětí sítě nebo v celkovém vzhledu identické vahám vyváženým z ČLR, Korey a Tchaj-wanu do Společenství nebo se jim značně podobají, a proto je třeba považovat je za obdobné výrobky.
(13) Stejně tak jsou elektronické váhy vyráběné ve Společenství a prodávané na trhu Společenství stejné ve všech ohledech jako elektronické váhy vyráběné v ČLR, Koreji a na Tchaj-wanu a vyvážené do Společenství.
(14) Proto jsou tyto výrobky obdobné ve smyslu čl. 1 odst. 4 základního nařízení.
C. DUMPING
1. Země s tržním hospodářstvím
Obecná metodologie
Běžná hodnota
(15) Pokud jde o stanovení běžné hodnoty, bylo nejprve u každého vyvážejícího výrobce zjišťováno, zda jeho celkový domácí prodej elektronických vah je reprezentativní v porovnání s jeho celkovým vývozem do Společenství. V souladu s čl.
2 odst. 2 základního nařízení byly domácí prodeje považovány za reprezentativní, jestliže celkový objem domácích prodejů každého vyvážejícího výrobce činil nejméně 5 % z jeho celkového objemu vývozu do Společenství.
(16) Následně byly zjištěny typy elektronických vah prodávaných na domácím trhu, které jsou obdobné jako typy prodávané na vývoz do Společenství nebo s těmito typy přímo srovnatelné.
(17) Pro každý z typů prodávaných vyvážejícími výrobci na jejich domácích trzích, u kterého bylo zjištěno, že je přímo srovnatelný s typy prodávanými na export do Společenství, bylo stanoveno, zda domácí prodej byl dostatečně reprezentativní pro účely čl. 2 odst.
2 základního nařízení. Domácí prodeje určitého typu vah byly považovány za dostatečně reprezentativní, jestliže celkový objem domácího prodeje vah daného typu během doby šetření představoval 5 % nebo více z celkového objemu prodeje elektronických vah srovnatelného typu vyvážených do Společenství.
(18) Porovnáváním podílu ziskových prodejů daného typu vah nezávislým zákazníkům bylo také zjišťováno, zda lze domácí prodeje jednotlivých typů elektronických vah považovat za obvyklé prodeje.
V případech, kdy objem prodeje elektronických vah prodaných za čistou prodejní cenu rovnou vypočítaným výrobním nákladům nebo za vyšší cenu představoval 80 % nebo více z celkového objemu prodejů, byla běžná hodnota stanovena na základě skutečné domácí ceny, vypočtené jako vážený průměr cen všech domácích prodejů uskutečněných během doby šetření, bez ohledu na to, zda tyto prodeje byly nebo nebyly ziskové.
V případech, kdy objem ziskových prodejů elektronických vah představoval méně než 80 %, avšak 10 % nebo více z celkového objemu domácích výrobků, byla základem pro stanovení běžné hodnoty skutečná domácí cena, vypočtená jako vážený průměr pouze ze ziskových prodejů.
V případech, kdy objem ziskových prodejů jakéhokoli typu elektronických vah představoval méně než 10 % z celkového objemu prodejů, se předpokládalo, že tento určitý typ se prodával v nedostatečném množství na to, aby domácí cena tvořila přiměřený základ pro stanovení běžné hodnoty.
(19) Jestliže nebylo možné použít domácí ceny určitého typu váhy prodávaného vyvážejícím výrobcem, byla běžná hodnota stanovena pomocí matematické konstrukce. V důsledku toho byla v souladu s čl.
2 odst. 3 základního nařízení běžná hodnota stanovena sečtením výrobních nákladů vyvážených typů podle potřeby upravených o přiměřený procentuální podíl prodejních, obecných a administrativních nákladů ("POA náklady") a přiměřeného ziskového rozpětí.
Za tímto účelem se zjišťovalo, zda jsou údaje o vzniklých POA nákladech a zisku dosaženém jednotlivými vyrábějícími vývozci na domácím trhu spolehlivé.
(20) Skutečné domácí POA náklady byly považovány za spolehlivé, jestliže objem domácího prodeje dané společnosti mohl být hodnocen jako reprezentativní (typický).
Domácí ziskové rozpětí bylo stanoveno na základě domácích prodejů uskutečněných v rámci obvyklého obchodování, tj. jestliže tyto prodeje nezávislým zákazníkům za ceny rovné výrobním nákladům nebo vyšší představovaly nejméně 10 % z celkového objemu domácích prodejů dané společnosti.
Jestliže toto kritérium nebylo splněno, bylo nutno použít vážený průměr ziskového rozpětí jiných společností v dané zemi, které dosáhly dostatečného objemu obvyklých obchodů.
Vývozní cena
(21) Ve všech případech, kdy se elektronické váhy vyvážely nezávislým zákazníkům ve Společenství, byla vývozní cena stanovena v souladu s čl. 2 odst. 8 základního nařízení, a to na základě skutečně zaplacených nebo splatných vývozních cen.
(22) C případech, kdy se vývozní prodej uskutečnil s navazujícím dovozcem, byla vývozní cena zkonstruována podle čl. 2 odst.
9 základního nařízení, totiž na základě ceny, za kterou byly dovezené výrobky poprvé prodány nezávislému kupujícímu. V takových případech byly za účelem stanovení spolehlivé vývozní ceny provedeny úpravy na základě všech nákladů vzniklých v době mezi dovozem a prodejem a na základě vzniklých zisků.
Podle dostupných informací byla výše zisku stanovena na zhruba 10 %. Dostupné informace byly informace získané od nezávislých dovozců při nedávném šetření, které se týkalo obdobného výrobku.
Totéž bylo také považováno za rozumné v případě funkcí vykonávaných dotčenými stranami.
Srovnání
(23) Základem pro srovnání byla cena "z výrobního závodu" na stejné úrovni obchodování.
V zájmu zajištění spravedlivého porovnání běžné hodnoty a vývozní ceny byla provedena úprava z důvodu rozdílů ovlivňujících srovnatelnost cen v souladu s čl. 2 odst.
Dumpingové rozpětí v obchodních společnostech, kde bylo šetření uskutečněno
2 odst. 11 základního nařízení byl vážený průměr běžné hodnoty jednotlivých typů srovnán s váženým průměrem vývozní ceny u každého výrobce.
Běžná hodnota stanovená na základě váženého průměru byla však porovnávána s cenami všech jednotlivých vývozních transakcí do Společenství tam, kde se vzorec vývozních cen v jednotlivých regionech, u jednotlivých kupujících nebo v různých obdobích významně lišil, a tam, kde by porovnání váženého průměru s váženým průměrem plně neodráželo stupeň dumpingu.
Dumpingové rozpětí u nespolupracujících obchodních společností
(25) U nespolupracujících obchodních společností bylo "zbytkové" (reziduální) dumpingové rozpětí stanoveno v souladu s článkem 18 základního nařízení na základě dostupných skutečností.
(26) Bylo rozhodnuto, že v zemích s vysokou úrovní spolupráce bude zbytkové dumpingové rozpětí na úrovni spolupracující obchodní společností s nejvyšším dumpingovým rozpětím.
(27) V zemích, kde byla úroveň spolupráce nízká, byly použity informace ze spolupracující obchodní společnosti s nejvyšším dumpingovým rozpětím.
Zbytkové dumpingové rozpětí bylo stanoveno na základě váženého průměru rozpětí u typů, u nichž se dumping uplatňoval, s nejvyšším dumpingovým rozpětím u typů vyvážených v reprezentativním množství.
Tento přístup byl také považován za nezbytný, aby se zabránilo zvýhodnění nespolupracujících obchodních společností, a s ohledem na skutečnost, že neexistovaly žádné náznaky, že by nespolupracující strana používala dumping na nižší úrovni.
2. Korea
(28) Tři obchodní společnosti vyplnily dotazník pro vyvážející výrobce.
Dotazníky vyplnili rovněž dva dovozci ve Společenství, kteří byli obchodně spojení s uvedenými vyvážejícími výrobci.
Běžná hodnota
(29) U jednoho vyvážejícího výrobce byly základem běžné hodnoty domácí ceny, zatímco u druhého vyvážejícího výrobce byla běžná hodnota zcela vykonstruována.
Třetí společnost běžné hodnoty stanovila konstrukcí a zároveň použila běžné hodnoty na základě domácích cen.
(30) Tam, kde byly běžné hodnoty zkonstruovány, bylo možné použít výrobní náklady a POA náklady každého vyvážejícího výrobce.
U jednoho výrobce, kde se prodej určitých modelů uskutečňoval se ztrátou, byl použit průměrný zisk ostatních ziskových modelů na domácím trhu.
U zbývajícího výrobce, kde se všechny domácí prodeje uskutečňovaly se ztrátou, byl použit průměr zisku ostatních dvou výrobců.
Vývozní cena
(31) V případě prodejů daného výrobku na vývoz do Společenství vyrábějícími vývozci nezávislým dovozcům ve Společenství byla vývozní cena stanovena v souladu s čl. 2 odst. 8 základního nařízení odkazem na ceny skutečně zaplacené nebo splatné.
(32) V případech prodeje na vývoz do Společenství vyrábějícími vývozci prostřednictvím navazujících dovozců ve Společenství byla vývozní cena rekonstruována na základě ceny, za kterou byly dovážené výrobky poprvé prodány nezávislému kupujícímu podle čl. 2, odst.
9 základního nařízení. Potom byly za účelem stanovení spolehlivé vývozní ceny provedeny úpravy na základě všech nákladů vzniklých v době mezi dovozem a prodejem a na základě vzniklých zisků.
Srovnání
(33) Základem pro srovnání byla cena "z výrobního závodu" na stejné úrovni obchodování.
V zájmu zajištění spravedlivého porovnání běžné hodnoty a vývozní ceny byl v souladu s čl. 2 odst.
10 základního nařízení brán ohled na faktory, které prokazatelně ovlivňovaly ceny a jejich srovnatelnost; všechny úpravy z důvodu rozdílů v nákladech na dopravu, pojištění, manipulaci, nakládání a ve vedlejších nákladech, v nákladech na úvěr, provize, dovozní poplatky a v poprodejních nákladech (záruka atd.) byly uplatněny tam, kde to bylo potřebné a odůvodněné.
To zahrnovalo v případě dvou uvedených společností úpravy na základě nákladů vzniklých obchodně spřízněné straně v Japonsku.
(34) Stejné úpravy jako úpravy provedené u běžné hodnoty stanovené na základě domácích prodejů byly uskutečněny také u běžné hodnoty vypočtené v souladu s čl. 2 odst. 3 základního nařízení.
Dumpingové rozpětí
2 odst. 11 základního nařízení, byl vážený průměr běžných hodnot každého typu dotyčného výrobku vyváženého do Společenství porovnán s váženým průměrem exportních cen každého odpovídajícího typu dotyčného výrobku.
U dvou vyvážejících výrobců však tato metoda nezachytila celý stupeň uplatňovaného dumpingu a jejich vývozní ceny se významně odlišovaly u různých kupujících a v různých regionech.
Proto byla srovnána běžná hodnota zjištěná na základě váženého průměru s cenami všech jednotlivých transakcí směřujících do Společenství.
(36) Srovnání ukázalo existenci dumpingu u dvou spolupracujících výrobců.
Dumpingové rozpětí vyjádřené jako procentuální podíl dovozní ceny cif (náklady, pojištění, přepravné) na hranici Společenství činí: CAS Corporation, Soul _BAR_ 0 % _BAR_
A & D Korea Co. Ltd, Soul _BAR_ 4,7 % _BAR_
Descom Scales Mfg. Co. Ltd, Kyungki-Do _BAR_ 4,9 % _BAR_ Protože úroveň spolupráce bylo vysoká, bylo zbytkové dumpingové rozpětí stanoveno na stejné úrovni jako u spolupracující obchodní společnosti, tj. 4,9 %.
3. Tchaj-wan
(37) Dotazníky pro vyvážející výrobce vrátily dvě obchodní společnosti.
Běžná hodnota
(38) U jednoho výrobce se všechny domácí prodeje elektronických vah (všechny patřily do spodního segmentu výrobků) uskutečnily se ztrátou.
Druhý výrobce srovnatelné vývozní elektronické váhy (všechny patřily do spodního segmentu výrobků) na domácím trhu neprodával.
(39) Proto byla u všech modelů výrobku prodávaných na vývoz do Společenství běžná hodnota zkonstruována podle čl. 2 odst.
3 základního nařízení. U každého vyvážejícího výrobce byly použity jeho výrobní náklady u vyvážených modelů a jeho domácí POA náklady.
Ziskové rozpětí obou vyvážejících výrobců bylo ziskové rozpětí zjištěné u společnosti prodávající na domácím trhu se ziskem modely elektronických vah, které byly vyrobeny v rámci obvyklé obchodní činnosti, nebyly však srovnatelné s vyváženými modely.
Vývozní ceny
(40) Všechny prodeje dotyčného výrobku dvěma vyvážejícími výrobci na vývoz do Společenství byly určeny nezávislým dovozcům ve Společenství. Proto byla vývozní cena stanovena podle čl.
2 odst. 8 základního nařízení odkazem na ceny skutečně zaplacené nebo splatné.
Srovnání
(41) Základem pro srovnání byla cena "ze závodu" na stejné úrovni obchodování. V zájmu zajištění spravedlnosti srovnání byly v souladu s čl.
2 odst. 10 základního nařízení zohledněny rozdíly faktorů, u nichž bylo tvrzeno a prokázáno, že ovlivňují ceny a srovnatelnost cen; všechny úpravy kvůli rozdílům v dopravném, poplatcích za dovoz, nákladech na úvěr a provize, manipulaci, nakládání a kvůli vedlejším výdajům byly provedeny, pokud byly vhodné a oprávněné, v souladu s čl.
(42) Stejné úpravy byly provedeny u běžných hodnot vypočtených v souladu s čl. 2 odst. 3 základního nařízení, pokud byly vhodné a oprávněné.
Dumpingové rozpětí
2 odst. 11 základního nařízení, byl vážený průměr běžných hodnot každého typu dotyčného výrobku vyváženého do Společenství porovnán s váženým průměrem vývozních cen každého odpovídajícího typu dotyčného výrobku.
U jednoho vývozce tato metoda nezachytila plně stupeň uplatňovaného dumpingu a jeho vývozní ceny se významně odlišovaly u různých kupujících a v různých regionech.
Proto byla srovnána běžná hodnota zjištěná na základě váženého průměru s cenami všech jednotlivých transakcí směřujících do Společenství.
(44) Srovnání ukázalo existenci dumpingu u dvou spolupracujících výrobců.
Dumpingové rozpětí vyjádřené jako procentuální podíl dovozní ceny cif (náklady, pojištění, přepravné) na hranici Společenství činí: Universal Weight Enterprise (UWE) _BAR_ 5,5 % _BAR_
Snowrex International _BAR_ 5,9 % _BAR_
Protože úroveň spolupráce byla nízká, bylo zbytkové dumpingové rozpětí stanoveno na úroveň modelu s nejvyšším jednotlivým dumpingovým rozpětím, prodávaného v reprezentativních množstvích.
4. Čínská lidová republika
Analýza statutu tržního hospodářství
(45) Tři čínské obchodní společnosti požadovaly přiznání statutu tržního hospodářství ("STH") podle čl. 2 odst.
7 základního nařízení. Žádost jedné společnosti musela být zamítnuta, protože předložené informace nedošly Komisi ve lhůtě a byly v podstatných částech odpovědi neúplné s ohledem na požadované informace.
Komise si opatřila všechny informace považované za potřebné a ověřila všechny informace předložené v žádosti o přiznání STH na místě, v objektech zbývajících dvou společností.
(46) Komise zjistila, že obě společnosti prodávají v ČLR několik let za více nebo méně jednotné ztrátové ceny.
Navíc nemohly obě obchodní společnosti zcela svobodně rozhodnout, zda a do jaké míry budou prodávat svou výrobu na domácím trhu.
Komise obvykle zamítá žádosti o přiznání statutu tržního hospodářství, jestliže je prodej na domácím trhu omezován a neexistují-li rozdíly cen pro jednotlivé zákazníky, protože podobné ceny mohou být důsledkem centrální cenové kontroly.
Kromě toho důkazy naznačily, že tyto ceny byly několik let ztrátové, což také ukazuje, že výrobci nepodnikají v podmínkách tržního hospodářství.
(47) V důsledku toho nesplnily ostatní dvě prošetřované společnosti podmínky stanovené v čl. 2 odst.
7 písm. c) základního nařízení. Po konzultaci s poradním výborem byly proto dotčené společnosti informovány, že jejich žádosti o STH byly zamítnuty.
Výběr srovnatelné země
(48) Protože požadavky STH nesplnila žádná společnost, bylo podle čl. 2 odst. 7 základního nařízení nutné srovnat vývozní ceny čínských vyvážejících výrobců s běžnou hodnotou zjištěnou ve vhodné zemi s tržním hospodářstvím.
(49) Žadatel navrhl Indonésii a Komise se k tomuto návrhu v oznámení o zavedení opatření připojila.
Žádná dotčená strana proti tomuto výběru neprotestovala.
Jeden indonéský výrobce následně spolupracoval a předal vyplněný dotazník.
Jeho odpověď byla hodnocena jako přijatelná.
Proto bylo považováno za účelné použít při tomto šetření Indonésii jako srovnatelnou zemi.
(50) S ohledem na významný objem domácího prodeje i vývozu indonéského výrobce ve srovnání s dovozy do Společenství z ČLR a na úroveň konkurence na indonéských a vývozních trzích, která umožňuje přiměřené, avšak nikoli nadměrné zisky, bylo rozhodnuto, že Indonésie je nejvhodnější třetí zemí s tržním hospodářstvím pro účely stanovení běžné hodnoty.
Kromě toho nebyly prodeje v Koreji a na Tchaj-wanu považovány za vhodnou základnu pro stanovení běžné hodnoty, protože elektronické váhy prodávané na těchto trzích patřily do nižší části spodního segmentu, a proto nebyly srovnatelné s vyváženými modely pocházejícími z ČLR.
Individuální přístup
(51) Každý ze spolupracujících čínských vyvážejících výrobců vyžadoval individuální přístup.
Odpověděli na obsažné otázky ve formuláři žádosti o STH, který byl rozeslán dotčeným stranám při zavedení postupu.
Studium těchto žádostí se zaměřovalo především na oblasti, které mají přímý vliv na vývozní činnosti obchodních společností.
Bylo zjištěno, že s ohledem na vývozní činnosti nebyla úroveň státních zásahů taková, aby umožňovala jakýkoli podstatný vliv nebo dovolovala obcházet opatření v případech, kdy by vývozci měli individuální celní sazby.
(52) U všech tří společností bylo při studiu poskytnutých informací zjištěno, že společností splňují podmínky pro přiznání individuálního přístupu.
Proto bylo rozhodnuto přiznat všem třem společnostem individuální přístup.
Běžná hodnota
(53) Běžná hodnota u čínských vyvážejících výrobců (kteří do EU vyváželi pouze typy ze spodního segmentu) byla vypočtena v souladu s čl. 2 odst. 2 a odst. 3 základního nařízení na základě běžných hodnot stanovených pro spolupracující indonéskou společnost použitím nejvíce konkurenčního modelu ze spodního segmentu prodávaného jak na indonéském trhu, tak na vývozních trzích ve významném množství, který byl zároveň hodnocen jako srovnatelný s čínskými typy vyváženými do Společenství.
Vývozní ceny
(54) V případech prodejů dotyčného výrobku na vývoz do Společenství vyrábějícími vývozci nezávislým dovozcům ve Společenství byla vývozní cena stanovena podle čl. 2 odst. 8 základního nařízení odkazem na ceny skutečně zaplacené nebo splatné.
(55) V případech prodejů na vývoz do Společenství vyvážejícími výrobci prostřednictvím navazujících dovozců ve Společenství byla vývozní cena rekonstruována na základě ceny, za kterou byly dovážené výrobky poprvé prodány nezávislému kupujícímu podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení.
Srovnání
(56) Základem pro srovnání byla cena "ze závodu" na stejné úrovni obchodování. V zájmu zajištění spravedlnosti srovnání byly v souladu s čl.
2 odst. 10 základního nařízení zohledněny rozdíly faktorů, u nichž bylo tvrzeno a prokázáno, že ovlivňují ceny a srovnatelnost cen; všechny úpravy kvůli rozdílům v nákladech na dopravu, pojištění, manipulaci, nakládku a ve vedlejších výdajích, v nákladech na úvěr, provize, v dovozních poplatcích a v poprodejních nákladech (záruky atd.) byly přiznány, pokud byly vhodné a oprávněné.
Dumpingové rozpětí
2 odst. 11 základního nařízení, byl vážený průměr běžných hodnot typu dotyčného výrobku vyváženého do Společenství, který patřil do spodního segmentu výrobků, porovnán s váženým průměrem vývozních cen každého odpovídajícího typu dotyčného výrobku.
U jednoho vyvážejícího výrobce však byla běžná hodnota stanovená na základě váženého průměru porovnána s cenami všech jednotlivých transakcí do Společenství, protože se vývozní ceny významně odlišovaly u různých kupujících a v různých regionech nebo obdobích a metoda váženého průměru plně neodrážela celý objem dumpingu.
(58) Srovnání ukázalo existenci dumpingu u tří spolupracujících výrobců, kterým byl přiznán individuální přístup.
Dumpingové rozpětí vyjádřené jako procentuální podíl dovozní ceny cif (náklady, pojištění, přepravné) na hranici Společenství činí: Shanghai Teraoka Electronic Co.
Shanghai Yamato Scale Co. Ltd, Šanghaj _BAR_ 9,0 % _BAR_
Mettler-Toledo Changzhou Scale Ltd, Changzhou _BAR_ 12,2 % _BAR_ Protože úroveň spolupráce byla nízká, bylo zbytkové dumpingové rozpětí stanoveno na úroveň modelu s nejvyšším individuálním dumpingem prodávaného v reprezentativním množství u spolupracujících obchodních společností, tj. 30,7 %.
D. ÚJMA
1. Struktura dotčeného průmyslového odvětví ve Společenství
(59) Struktura daného průmyslového odvětví ve Společenství se během doby šetření značně změnila.
Restrukturalizační a konsolidační program uplatňovaný od října 1993 (tj. od doby, kdy byla zavedena konečná antidumpingová opatření pro dovozy elektronických vah pocházejících ze Singapuru a Korey) vedl k situaci, kdy z devíti obchodních společností, které spolupracovaly v tomto šetření, zůstaly během doby tohoto šetření aktivní pouze čtyři společnosti.
V průběhu šetření vyšlo najevo, že také u ostatních výrobců ve Společenství proběhla podobná restrukturalizace a konsolidace.
(60) I když čtyři výrobci ve Společenství (zastupující více než 50 % výroby ve Společenství) podporovali předloženou stížnost, pouze dvě z těchto společností spolupracovaly při šetření vyplněním dotazníků.
Tyto dvě společnosti zastupovaly 39 % celkové výroby dotyčných výrobků ve Společenství za dobu šetření.
(61) Je třeba poznamenat, že pro účely výpočtu celkové výroby elektronických vah ve Společenství byla v souladu s čl. 4 odst. 1 písm. a) a odst. 2 základního nařízení jakákoli společnost působící ve Společenství a obchodně spřízněná s vyvážejícími výrobci v dotčených zemích vyloučena ze stanovení celkové výroby ve Společenství. V případě společnosti Mettler-Toledo bylo jasné, že výrobce ve Společenství přímo řídí svou dceřinou společnost v ČLR.
(62) Jeden z ostatních výrobců ve Společenství (který byl vyloučen ze stanovení celkové výroby ve Společenství, protože je také jedním z vyvážejících výrobců v ČLR) tvrdil, že výše uvedená úroveň spolupráce (39 %) nezdůvodňuje dostatečně pokračování šetření.
Toto tvrzení bylo zamítnuto, protože dva spolupracující výrobci ve Společenství představovali podstatně více než 25 % celkové výroby výrobku ve Společenství, a tak mohli být do šetření zařazeni jako výrobci zastupující významnou část výroby ve Společenství podle čl. 4 odst.
1 základního nařízení. Tito dva výrobci proto představují dotčené průmyslové odvětví Společenství.
2. Zřejmá spotřeba ve Společenství
Obecně
(63) Spotřeba ve Společenství byla vypočtena s využitím ověřených údajů o prodeji poskytnutých daným průmyslovým odvětvím ve Společenství a údajů předaných ve stížnosti (za ostatní provozovatele ve Společenství) a dovozních objemů zjištěných prostřednictvím služby Eurostat. Elektronické váhy v kusech _BAR_ _BAR_ 1995 _BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ DŠ _BAR_ Spotřeba ve Společenství _BAR_ 161682 _BAR_ 172314 _BAR_ 177391 _BAR_ 201123 _BAR_ 218655 _BAR_ Index – 1995 = 100 _BAR_ 100 _BAR_ 107 _BAR_ 110 _BAR_ 124 _BAR_ 135 _BAR_ Elektronické váhy ze spodního segmentu _BAR_ 59952 _BAR_ 77100 _BAR_ 74614 _BAR_ 79502 _BAR_ 79754 _BAR_
Index – 1995 = 100 _BAR_ 100 _BAR_ 129 _BAR_ 124 _BAR_ 133 _BAR_ 133 _BAR_
V analyzované době se spotřeba všech elektronických vah zvýšila o 35 % a spotřeba vah ze spodního segmentu se zvýšila o 33 %.
Zvýšení spotřeby v segmentu spodní úrovně se uvádí odděleně, protože 97 % dovozů z dotčených zemí v době šetření patřilo do tohoto segmentu.
Zvýšení spotřeby v roce 1996 bylo způsobeno velkým zvýšením dovozu z dotčených zemí.
Objem dovozu pak v roce 1997 poklesl.
Vliv eura
(64) Zvýšení spotřeby od roku 1997 do doby šetření bylo způsobeno především jednorázovým zvýšením poptávky maloobchodníků vyvolané zavedením eura.
V očekávání zavedení eura potřebovali maloobchodníci být schopni vykázat zákazníkům ceny v eurech i v národní měně, a museli tak uspíšit výměnu starých elektronických vah.
To vyvolalo zvýšení poptávky na trhu Společenství a objem prodeje se zvýšil ve všech segmentech.
Tato zlepšená situace bude mít krátké trvání a podle předpovědí se má spotřeba snížit, protože mnoho maloobchodníků, kteří by vyměňovali své staré elektronické váhy v období od roku 2001 do roku 2004, tak již zřejmě učinila v období od roku 1997 do roku 2000.
Celkový dopad vlivu eura tak nebude znamenat zvýšenou spotřebu, ale pouze přesunutí některých prodejů z jednoho období (2001 až 2004) do jiného (1997 až 2000).
(65) I když konečné datum pro zavedení metrického systému v maloobchodě ve Spojeném království také přineslo zvýšení spotřeby, nebyl tento vliv tak významný pro zvýšení prodeje a týkal se pouze uvedeného členského státu.
(66) Níže uvedená tabulka ukazuje skutečný vývoj/předpokládaný vývoj spotřeby od roku 1995 do roku 2005.
Tabulka také ukazuje, že vliv eura představuje dočasné zvýšení prodeje v období 1997 až 2000 a že se předpovídá nižší prodej od roku 2000 do roku 2002.
Od roku 2004 se má spotřeba podle předpovědí vrátit na svou obvyklou úroveň (tj. úroveň z let 1995/96).
(Spotřeba v tis. kusů) _BAR_
162 _BAR_ 172 _BAR_ 178 _BAR_ 201 _BAR_ 219 _BAR_ 177 _BAR_ 144 _BAR_ 126 _BAR_ 144 _BAR_ 172 _BAR_ 172 _BAR_ (67) Někteří vyvážející výrobci popírali existenci a/nebo význam vlivu eura.
Nebylo však poskytnuto žádné jiné vysvětlení pro zvýšení spotřeby.
Jejich tvrzení bylo proto odmítnuto.
(68) Jeden vyvážející výrobce poznamenal, že spotřeba se zvýšila od minulých šetření zaměřených na dotyčný výrobek uvedených v úvodu v bodech 8 a 9.
Bylo vlastně zjištěno, že spotřeba dotyčného výrobku se stále zvyšovala a zvyšovala se i nadále v analyzované době.
Jak však bylo výše vysvětleno, lze toto zvýšení ve velké míře přičítat vlivu eura.
3. Dovozci do Společenství z dotčených zemí
Kumulativní hodnocení vlivů dotčených dovozů
(69) Nejprve bylo zjišťováno, zda se mají dovozy z dotčených zemí s ohledem na výše uvedená zjištění o dumpingu hodnotit kumulativně.
Komise zjistila, že:
- zjištěná dumpingová rozpětí byla ve všech dotčených zemích vyšší než minimální hodnoty,
- objem dovozu z jednotlivých zemí a příslušné podíly na trhu nebyly ve srovnání se spotřebou ve Společenství zanedbatelné,
- dotyčný výrobek dovážený z dotčených zemí byl do značné míry navzájem zaměnitelný,
- ceny dovážených výrobků se vyvíjely do značné míry stejně,
- rozbor podmínek konkurence mezi dováženými elektronickými vahami a obdobnými výrobky naznačuje, že všechny elektronické váhy se prodávají zákazníkům na stejné úrovni obchodování podle podobné cenové politiky.
Někteří vyvážející výrobci uváděli, že jejich dovozy by se neměly sčítat s dovozy z jiných zemí, protože úroveň ceny a vývoj objemu prodejů není stejný.
Komise však došla k názoru, že z výše uvedených důvodů byly splněny všechny podmínky pro kumulativní hodnocení dovozů z dotčených zemí.
Uvedené argumenty byly proto odmítnuty.
Objem dotčených dovozů
(70) Na základě informací Eurostatu se objem dovozu elektronických vah z dotčených zemí do Společenství v analyzované době zvýšil ze 14533 kusů v roce 1995 na 33063 kusů v době šetření (tj. o 123 %).
Při šetření se ukázalo, že více než 97 % elektronických vah dovezených z dotčených zemí během doby setření patřilo do spodního segmentu (viz bod 73).
Podíl dovozů na trhu
(71) Podíl vyvážejících výrobců na trhu se během analyzované doby zvýšil z 9,2 % na 15,0 %.
Naproti tomu zaznamenalo toto výrobní odvětví ve Společenství ve stejném období pokles podílu na trhu ze 4,6 % u všech elektronických vah dohromady (tj. podíl na trhu klesl z 26,1 % na 24,9 %) a o 22 % u elektronických vah ze spodního segmentu (tj. z 21,8 % na 17,1 %).
Cenové podbízení
(72) Následně bylo provedeno srovnání prodejních cen daného výrobního odvětví ve Společenství s cenami spolupracujících vyvážejících výrobců na trhu ve Společenství v době šetření.
V souladu s dřívějšími šetřeními zaměřenými na tento výrobek byla provedena srovnání na základě prodejů srovnatelných modelů na trhu Společenství a na stejné úrovni obchodování (prodejní ceny pro nezávislého obchodníka/dovozce).
Rovněž v souladu s dřívějšími šetřeními byly ceny porovnávány podle členských států prodeje na základě vážených průměrů u jednotlivých vyvážejících výrobců.
Srovnávaly se čisté ceny bez rabatů.
Ceny daného výrobního odvětví ve Společenství byly upraveny tak, aby se jednalo o ceny "ze závodu".
Ceny dumpingových dovozů byly ceny cif (náklady, pojištění, přepravné) na hranici Společenství a zahrnovaly případná dovozní cla.
(73) Velká většina modelů prodávaných ve Společenství spolupracujícími vyvážejícími výrobci patřila do spodního segmentu modelů (v celkovém objemu dovozů více než 97 %).
Provedené výpočty proto nezahrnují menší množství modelů ze středního a horního segmentu, protože tyto segmenty nebyly považovány za reprezentativní.
(74) Výrobní odvětví Společenství prodávalo ve spodním segmentu tři typy modelů:
I. standardní obchodní váhy neboli "mono" váhy (dále jen "monováhy");
II. obchodní váhy s "věží" nebo displejem pro zákazníka (dále jen "věže") a
III. jiné typy vah ze spodního segmentu, například závěsné váhy.
Srovnání se týkala "monovah" a "věží".
Ostatní váhy ze spodního segmentu (výše uvedená kategorie III.) nebyly započítány, protože se prodávaly v okrajovém objemu jak z výroby ve Společenství, tak od vyvážejících výrobců, a proto byly považovány za netypické.
Výsledky cenových srovnání
(75) Výsledky cenových srovnání ukázaly rozpětí cenového podtržení na úrovni od 0 % do 52 % v případě ČLR, 60 % až 65 % v případě Tchaj-wanu a 30 % až 50 % v případě Korey.
4. Situace dotčeného výrobního odvětví ve Společenství
Úvodní poznámky
(76) Protože se údaje o dotčeném výrobním odvětví ve Společenství týkají pouze dvou výrobců ve Společenství, byly z důvodu důvěrnosti údajů některé informace indexovány.
3 odst. 5 základního nařízení zahrnovalo šetření vlivu dumpingových dovozů na výrobní odvětví ve Společenství hodnocení všech ekonomických faktorů a ukazatelů, které se projevují na stavu dotčeného průmyslu.
Určité faktory však nebyly podrobně zkoumány, protože nebyly považovány za podstatné z hlediska situace dotčeného výrobního odvětví ve Společenství v době šetření.
Kromě toho je třeba si uvědomit, že žádný z těchto faktorů nepřináší nutně rozhodující závěry o celkovém vývoji.
Výroba, využití kapacity a zásoby
(78) Výroba všech elektronických vah se v analyzované době zvýšila o 22 %.
Naproti tomu se však výroba elektronických vah ze spodního segmentu zvýšila v analyzovaném období pouze o 5 %.
Využití kapacity výrobního odvětví Společenství se v analyzovaném období zvýšilo z 55 % na 65 %.
Kapacita (všechny elektronické váhy) _BAR_ 100 _BAR_ 100 _BAR_ 100 _BAR_ 100 _BAR_ 105 _BAR_
Míra využití kapacity (všechny elektronické váhy) _BAR_ 55 % _BAR_ 56 % _BAR_ 58 % _BAR_ 60 % _BAR_ 65 % _BAR_ Podle obecného názoru nemá objem zásob významný vliv na situaci výrobního odvětví Společenství, protože dotčené odvětví ve Společenství vyrábí na objednávku, takže zásoby téměř neexistují.
Objem prodeje
(79) Objem prodeje všech elektronických vah vyrobených dotčeným průmyslovým odvětvím Společenství na trhu ve Společenství v analyzované době se zvýšil o 29 %.
Naproti tomu se objem prodeje elektronických vah ze spodního segmentu zvýšil pouze o 10 %.
Obrat
(80) Vývoj obratu uvádí v indexované formě následující tabulka.
Obrat všech elektronických vah výrobního odvětví Společenství na trhu ve Společenství se zvýšil v analyzované době o 27 %. Naproti tomu obrat elektronických vah ze spodního segmentu poklesl v analyzovaném období o 11 %.
ObratIndex – 1995 = 100 _BAR_ _BAR_ 1995 _BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ DŠ _BAR_ Všechny elektronické váhy _BAR_ 100 _BAR_ 96 _BAR_ 97 _BAR_ 111 _BAR_ 127 _BAR_
Spodní segment _BAR_ 100 _BAR_ 95 _BAR_ 94 _BAR_ 90 _BAR_ 89 _BAR_
Podíl na trhu a růst
(81) Podíl výrobního odvětví Společenství na trhu Společenství u všech elektronických vah klesl v době šetření z 26,1 % v roce 1995 na 24,9 %, tj. o 4,6 %.
Naproti tomu podíl dotčeného výrobního odvětví Společenství na trhu elektronických vah ve spodním segmentu klesl v době šetření z 21,8 % v roce 1995 na 17,1 %, tj. o 22 %.
(82) Výrobní odvětví Společenství tedy nemělo plný užitek z růstu trhu. Podíl výrobního odvětví Společenství na trhu Společenství _BAR_ _BAR_ 1995 _BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ DŠ _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 96 _BAR_ 100 _BAR_ 91 _BAR_ 96 _BAR_
Prodejní ceny
(83) Průměrné prodejní ceny elektronických vah ze všech segmentů obchodně nespřízněným zákazníkům se během doby šetření snížily takto:
horní segment (– 11 %);
střední segment (– 18 %); a
spodní segment (– 17 %).
Jeden vyvážející výrobce upozornil, že se průměrné prodejní ceny všech elektronických vah během analyzované doby zvýšily, což podle jeho názoru dokazuje, že dotčenému výrobnímu odvětví Společenství újma nevznikla.
Toto zdánlivé zvýšení však bylo zcela způsobeno změnami poměru výrobků (tj. podstatnými změnami v objemu prodejů jednotlivých segmentů od roku 1995 do doby šetření) a názor tohoto výrobce byl proto zamítnut.
Skutečnost je jasně vidět na výše uvedeném cenovém vývoji jednotlivých segmentů.
Ziskovost
(84) Cenová rentabilita všech elektronických vah se zvýšila z nízkých kladných hodnot v roce 1995 na zhruba 10 % v době šetření.
Naproti tomu spodní segment elektronických vah zaznamenal pokles z nízké pozitivní ziskovosti v roce 1995 až na významné ztráty v době šetření (kolem 20 %).
(85) Vývoj u všech elektronických vah dohromady můžeme vysvětlit zvýšením objemu prodeje a obratu následkem "vlivu eura" (viz bod 64).
Je třeba poznamenat, že dotčené výrobní odvětví ve Společenství nedosahovalo přijatelné úrovně ziskovosti v letech před existencí "vlivu eura" a že ziskovost byla pouze na úrovni dostatečné k udržení tohoto odvětví ve Společenství v době šetření, protože "vliv eura" zvýšil objem prodeje.
(86) Hodnocení "vlivu eura" na ziskovost bylo uskutečněno s cílem ukázat, jak se bude ziskovost podle předpokladů zhoršovat, až "vliv eura" pomine.
Podle předpovědí klesne obrat dotčeného výrobního odvětví Společenství nejméně o 27 % (tj. stejně jako se obrat zvýšil po nástupu "vlivu eura", viz bod 80).
(87) Další důkaz vlivu eura je zřejmý z míry ziskovosti dotčeného výrobního odvětví Společenství v roce 1996 (tj. před nástupem vlivu eura).
V té době byla míra ziskovosti nižší než 3 %.
(88) Je důležité upozornit, že dotčené výrobní odvětví Společenství nedokázalo plně využít vlivu eura, protože návratnost prodeje elektronických vah ze spodního segmentu byla v době šetření hluboko pod hranicí rentability.
To je významné, protože právě v tomto segmentu se soustřeďují dovozy z dotčených zemí.
Ztráty v tomto segmentu snižují celkovou ziskovost dotčeného výrobního odvětví ve Společenství a bránily mu plně využít vlivu eura a antidumpingových opatření proti dovozům pocházejícím z Japonska a Singapuru.
Kromě toho se objevují názory, že stlačování cen prostřednictvím dumpingových dovozů se projevilo také ve středním a horním segmentu, protože ceny v jednom segmentu nevyhnutelně ovlivňují ceny v ostatních segmentech.
(89) Celková ziskovost dotčeného výrobního odvětví ve Společenství nebyla tedy kvůli snižujícímu vlivu dumpingových dovozů na ceny v době šetření na úrovni, kterou by mohla odůvodněně v daném období dosáhnout.
Ostatní faktory spojené s výkonem
(90) Nebyla provedena podrobná analýza peněžních toků, schopnosti zvýšit kapitál (nebo investice) a návratnosti investic, protože taková analýza by se vztahovala k situaci obchodní společnosti jako celku.
Jiné obchodní oblasti společnosti představují více než 50 % celkového obratu společnosti, a proto by celková analýza nemusela být typická pro zkoumaný výrobek.
Pokud jde o vliv velikosti skutečného dumpingového rozpětí na dotčené výrobní odvětví ve Společenství, nelze jej s ohledem na objem a ceny dovozů z dotčených zemí považovat za zanedbatelný.
Produktivita, zaměstnanost a mzdy
(91) Následující tabulka ukazuje, že se zaměstnanost v dotčeném výrobním odvětví ve Společenství v analyzované době snížila o 11 %.
Počet zaměstnanců _BAR_ 100 _BAR_ 91 _BAR_ 82 _BAR_ 90 _BAR_ 89 _BAR_
(92) Produktivita na zaměstnance se v analyzované době zvýšila o 40 %.
(93) S ohledem na význam ostatních obchodních oblastí v celkových činnostech společností nebyla provedena podrobná analýza mezd.
Taková analýza by se vztahovala k situaci obchodní společnosti jako celku a nemusela by spolehlivě vypovídat o sledovaném výrobku.
5. Závěry ohledně vzniklé újmy
(94) Výše uvedená zjištění ukazují, že v době šetření utrpělo dotčené výrobní odvětví Společenství s ohledem na vývoj v uvažovaném období snížení průměrných cen (ve všech třech segmentech) a ztrátu podílu na trhu.
Zjištění, která se týkají elektronických vah ze spodního segmentu (pokud jde o objemy prodejů, průměrné ceny, výrobu, podíl na trhu a ziskovost), ukazují podstatně horší situaci, než jaká byla zaznamenána u elektronických vah celkově.
Špatná ekonomická situace spodního segmentu zejména zabránila dotčenému výrobnímu odvětví Společenství dosáhnout celkové úrovně ziskovosti, jakou by bylo možno očekávat za přispění vlivu eura a antidumpingových opatření, zejména s ohledem na restrukturalizaci, která byla v dotčeném výrobním odvětví realizována.
(95) Proto byl přijat názor, že výrobní odvětví Společenství utrpělo v době šetření významnou škodu.
(96) Je třeba poznamenat, že spodní segment elektronických vah je pro výrobní odvětví Společenství významný, protože toto výrobní odvětví Společenství musí svým zákazníkům nabízet všechny tři segmenty, a jakýkoli cenový tlak ve spodním segmentu nevyhnutelně tlačí dolů ceny modelů v ostatních segmentech, které se do značné míry prodávají stejným zákazníkům.
(97) Vliv eura je dočasný, a přitom není jisté, že konkurence dumpingových dovozů skončí.
Proto je pouze otázkou času, kdy se celková situace dotčeného výrobního odvětví Společenství ještě zhorší.
To je pravděpodobné, protože se očekává, že pokles poptávky sníží výrobu, prodej, podíl na trhu a ceny.
Je také třeba připomenout, že průměrné ceny v eurozóně byly mnohem vyšší než mimo tuto oblast, což představuje další náznak budoucího vývoje.
E. PŘÍČINNÉ SOUVISLOSTI
1. Úvod
(98) Byl zkoumán vliv dumpingových dovozů na dotčené výrobní odvětví Společenství.
(99) Dále byl hodnocen vliv všech ostatních známých faktorů na dotčené výrobní odvětví Společenství.
Takový rozbor zajišťuje, že jakákoli újma způsobená jinými faktory než dumpingovými dovozy nebude chybně přičítána těmto dumpingovým dovozům.
2. Vliv dumpingových dovozů
Vliv na objem prodeje a podíl na trhu
(100) Během sledovaného období se spotřeba na trhu Společenství zvýšila o 35 %.
Prodeje výrobního odvětví Společenství se však zvýšily pouze o 29 % a dovozy z dotčených zemí se zvýšily o 123 %.
(101) Jak bylo vysvětleno v bodu 81, snížil se podíl výrobního odvětví Společenství na trhu ve sledovaném období o 4,6 %.
Podíl dovozů z dotčených zemí se naproti tomu ve stejném období zvýšil z 9,2 % na 15,1 %.
(102) Jak bylo vysvětleno v bodu 82, prodejní ceny výrobního odvětví Společenství se ve sledovaném období snížily.
Ve stejném období byly tyto ceny významně stlačovány směrem dolů dovozy pocházejícími z dotčených zemí, jak je uvedeno v bodu 75.
To vše mělo nepříznivé důsledky pro ziskovost dotčeného výrobního odvětví Společenství.
(103) Výše uvedený rozbor ukazuje, že existuje jasná časová shoda poklesu klíčových finančních a hospodářských ukazatelů v dotčeném výrobním odvětví Společenství a zvýšení dumpingových dovozů z dotčených zemí.
Vliv dumpingových dovozů na spodní segment
(104) Negativní vliv dumpingových dovozů na celkovou situaci dotčeného výrobního odvětví ve Společenství lze sledovat prostřednictvím podrobné analýzy zpracované na základě různých tržních segmentů elektronických vah.
(105) Je třeba připomenout, že v době šetření spadalo 97 % dovozů od spolupracujících vyvážejících výrobců, to znamená téměř 15000 kusů, do spodního segmentu.
Celkový objem dovozů z dotčených zemí činil v době šetření 33063 kusů.
Proto bylo možné předpokládat, že 97 % celého objemu dovozu připadá na spodní segment.
Základem pro tento předpoklad byly dostupné údaje a nebyl důvod předpokládat, že by ostatní dovozy byly odlišné od dovozů od spolupracujících vyvážejících výrobců.
Zatímco na začátku sledovaného období byl objem prodeje dotčeného výrobního odvětví ve Společenství ve spodním segmentu jen mírně nižší než objem dovozů z dotčených zemí, činil objem prodeje podstatně méně než polovinu objemu dovozů z dotčených zemí v době šetření. Následující tabulka ukazuje růst objemu prodeje dotčeného výrobního odvětví Společenství ve spodním segmentu v porovnání s odhadem prodejů vyvážejících výrobců z dotčených zemí ve stejném segmentu.
To ukazuje, že se ve sledovaném období objem prodejů vyvážejících výrobců zvýšil o 123 %, zatímco se výrobnímu odvětví Společenství podařilo zvýšit objem prodejů o 10 %. Objem prodejů elektronických vah ze spodního segmentu na trhu SpolečenstvíIndex – 1995 = 100 _BAR_ _BAR_ 1995 _BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ DŠ _BAR_
Výrobní odvětví ve Společenství _BAR_ 100 _BAR_ 106 _BAR_ 109 _BAR_ 104 _BAR_ 110 _BAR_ Dotčené země – na základě 97 % celkových vývozů _BAR_ 14407 _BAR_ 31849 _BAR_ 25629 _BAR_ 33430 _BAR_ 32071 _BAR_
Index dotčených zemí _BAR_ 100 _BAR_ 221 _BAR_ 178 _BAR_ 232 _BAR_ 223 _BAR_
(106) Odpovídající vývoj podílu na trhu také ukazuje, že se objem dovozů z dotčených zemí ve sledovaném období zvýšil na úkor daného výrobního odvětví ve Společenství.
Podíl dovozů výrobků ze spodního segmentu z dotčených zemí na trhu se zvýšil z 9,2 % na 15,1 % (to odpovídá celkovému zvýšení o 65 %), zatímco podíl výrobků Společenství ze spodního segmentu na trhu klesl z 21,8 % na 17,1 % (tj. pokles o 22 %).
(107) Bod 82 zaznamenává vývoj průměrných cen v dotčeném výrobním odvětví Společenství.
I když průměrné ceny v daném výrobním odvětví Společenství ve všech třech modelových segmentech klesly, byl pokles ve spodním segmentu významně větší než pokles celkových průměrných cen.
(108) Dále je třeba připomenout, že zisky dotčeného výrobního odvětví Společenství nebyly rovnoměrně rozloženy mezi jednotlivé modelové segmenty.
Antidumpingová cla na dovozy z Japonska a Singapuru (popsaná v bodech 8 a 9) se týkají především horního a středního segmentu a přispěla k této situaci v oblasti ziskovosti.
Prodeje dotčeného výrobního odvětví ze Společenství ve spodním segmentu se naproti tomu uskutečňovaly se značnou ztrátou.
Vyvážející výrobci z dotčených zemí se zaměřili právě na tento segment.
3. Dovozy z jiných třetích zemí
(109) Jak ukazuje následující tabulka, uskutečnily se v době šetření jiné dovozy do Společenství, pocházející z několika zemí, včetně Japonska a Singapuru.
Singapur _BAR_ 3776 _BAR_ 863 _BAR_ 987 _BAR_ 1332 _BAR_ 427 _BAR_
Celkový objem dovozu (bez dotčených zemí) _BAR_ 11329 _BAR_ 8480 _BAR_ 10950 _BAR_ 13640 _BAR_ 10656 _BAR_ (110) Na dovozy z Japonska a Singapuru se ve sledovaném období vztahovala antidumpingová opatření ve výši 15 % až 32 % a objem těchto dovozů byl malý.
Ceny pro koncové zákazníky lze považovat za ceny, které újmu nepůsobí. Je proto jasné, že dovozy z těchto zemí nepřispěly ke stlačení cen a není pravděpodobné, že by výrazně přispěly k újmě dotčeného výrobního odvětví Společenství.
(111) Dovozy z jiných třetích zemí (především Švýcarsko, USA a Indonésie) dosáhly nízkých objemů.
Komise měla k dispozici pouze informace o cenách ze systému Eurostat a tyto informace neuváděly modelový segment výrobku, takže bylo obtížné vyvozovat závěry týkající se úrovně těchto cen.
Podle dotčeného výrobního odvětví ze Společenství měly společnosti z tohoto odvětví obavy pouze v případě vývozů z Indonésie.
S ohledem na minimální bjem (1451) kusůdovozů z Indonésie v době šetření je však zřejmé, že tyto dovozy pravděpodobně výrazně nepřispěly k újmě dotčeného výrobního odvětví Společenství.
4. Vliv vnitřní konkurence v rámci Společenství
(112) Vyvážející výrobci tvrdili, že vnitřní konkurence na trhu Společenství v oblasti elektronických vah, vyplývající ze změn ve struktuře odvětví maloobchodu ve Společenství, stlačovala ceny směrem dolů.
Proto bylo uskutečněno šetření, zda tyto změny byly takové povahy, aby mohly přerušit příčinné spojení mezi dumpingovými dovozy a újmou dotčeného výrobního odvětví ve Společenství.
(113) V celém Společenství se výrazně zvýšil podíl velkých uživatelů (tj. velkých obchodních řetězců), zatímco se počet menších uživatelů snížil.
Tato změna struktury vedla k tomu, že odběratelé mají obecně lepší postavení na trhu, což by mohlo vést k určitému snížení průměrné ceny.
(114) Jak je uvedeno v bodu 59, ve sledovaném období se podstatně změnila také struktura daného výrobního odvětví ve Společenství.
Snížení počtu společností a zlepšení produktivity, uvedené v bodu 90, mělo zvládnout tyto změny na trhu.
Byl přijat závěr, že vnitřní konkurence na trhu, vyvolaná změnami ve struktuře odvětví maloobchodu ve Společenství, nepřerušila příčinné spojení mezi dumpingovými dovozy a újmou dotčeného výrobního odvětví ve Společenství.
5. Závěry ohledně příčinných souvislostí
(115) S ohledem na časovou shodu mezi zjištěným cenovým podbízením a výrazným získáváním tržního podílu dumpingovými dovozy z dotčených zemí na jedné straně a odpovídající ztrátou tržního podílu zaznamenanou dotčeným průmyslovým odvětvím Společenství a snížením jeho prodejních cen na straně druhé byl přijat závěr, že dumpingové dovozy pocházející z dotčených zemí způsobily významnou újmu dotčenému výrobnímu odvětví Společenství.
(116) Proto byl přijat názor, že dumpingové dovozy z dotčených zemí způsobily významnou újmu dotčenému výrobnímu odvětví Společenství.
I když k němu mohly přispět další faktory, nebyly takové, aby přerušily příčinné spojení mezi dumpingovými dovozy a újmou dotčeného výrobního odvětví Společenství.
F. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
1. Obecné poznámky
(117) V souladu s článkem 21 základního nařízení bylo zjišťováno, zda by zavedení antidumpingových opatření bylo proti zájmu Společenství jako celku.
Při určování zájmu Společenství byly sledovány všechny nejrůznější zájmy, tj. zájmy výrobního odvětví Společenství, dovozců a uživatelů dotyčného výrobku v míře, v jaké příslušné zainteresované strany předložily požadované informace k této záležitosti.
(118) Aby bylo možné zhodnotit pravděpodobný vliv zavedení nebo nezavedení opatření, byly od všech zainteresovaných stran požadovány určité informace.
Dotazníky byly zaslány dotčenému výrobnímu odvětví Společenství, dovozcům/obchodníkům a dvěma sdružením uživatelů dotyčného výrobku.
(119) Na tomto základě se zkoumalo, zda i přes závěry o dumpingu, vzniklé újmě a příčinných souvislostech existují přesvědčivé důvody, které by mohly vést k závěru, že není v zájmu Společenství zavést opatření v tomto určitém případě.
2. Zájmy dotčeného výrobního odvětví Společenství
(120) Bez opatření proti dumpingu působícímu újmu se situace dotčeného výrobního odvětví Společenství bude jistě zhoršovat pokud jde o podíl na trhu, ziskovost a zaměstnanost. To platí zejména s ohledem na skutečnost, že vliv eura, který do určité míry vyrovnává vlivy dumpingových dovozů, brzy skončí.
Dumpingové dovozy mají bezprostřední dopad ve spodním modelovém segmentu, který nemůže toto výrobní odvětví Společenství dlouhodobě vydržet.
Tento segment je pro dotčené výrobní odvětví Společenství významný, protože je nutné nadále nabízet k prodeji modely ze všech tří segmentů, aby bylo možné dodávat výrobky nejvýznamnějším uživatelům na trhu.
(121) V analyzované době prošla výroba dotčeného výrobního odvětví Společenství rozsáhlou konsolidací.
Ta navázala na četné fúze a akvizice uskutečněné v devadesátých letech.
Konsolidace pomohla zajistit přežití výroby elektronických vah ve Společenství a tím zabránit obecné ztrátě technologií pro vážení.
To je důležité proto, že by při skončení platnosti opatření nevyhnutelně došlo k dalšímu nabalování důsledků (snížení ziskovosti a zaměstnanosti) jak u dodavatelů tohoto výrobního odvětví, tak ve spřízněných výrobních odvětvích v rámci Společenství. To je způsobeno tím, že technologie elektronických vah a celé řady ostatních výrobků jsou navzájem svázané.
Jakákoli ztráta technických znalostí a zkušeností v odvětví elektronických vah by také znamenala celkovou ztrátu konkurenceschopnosti spřízněných odvětví.
Dotčené výrobní odvětví Společenství vyrábí i jiné elektronické váhy, například váhy používané v výrobním odvětví, a provádí servis těchto vah.
Kromě toho vyrábí dotčené výrobní odvětví Společenství jiná zařízení pro maloobchod, například krájecí stroje, které se také prodávají prostřednictvím stejných prodejních kanálů.
Je jasné, že by zaměstnanost v těchto oblastech byla rovněž ohrožena, kdyby dumping působící újmu mohl dále pokračovat.
(122) Dotčené výrobní odvětví Společenství kromě toho vynaložilo veškeré úsilí, aby odolalo konkurenci z ČLR, Korey a Tchaj-wanu.
Přijalo například tato opatření:
- větší konsolidace (méně společností),
- zavírání nadbytečných kapacit,
- větší využívání moderních výrobních technologií (např. výroba na objednávku, zvýšená mechanizace a zapojení výpočetní techniky),
- zlepšení produktivity,
- snižování nákladů zvýšením externích dodávek dílů a změnami ve využívání distribučních kanálů a
- investice do nových modelových řad a lepší technologie vážení.
Výrobci ve Společenství tak ukázali ochotu udržet si konkurenční přítomnost na trhu ve Společenství a jsou schopni těžit z antidumpingových opatření, pokud taková opatření budou zavedena.
To vše by bylo ohroženo, kdyby antidumpingová opatření nebyla zavedena.
3. Zájmy jiných stran
(123) Komise vyzvala ke spolupráci zástupce zájmů maloobchodů, včetně velkých odběratelů dotyčného výrobku (supermarketů), aby zjistila, zda je možné očekávat významný vliv na uživatele.
(124) Při šetření spolupracovali pouze dva uživatelé.
Jeden uživatel vyjádřil podporu výrobnímu odvětví Společenství, které podalo stížnost, a uvedl, že dlouhodobá výhoda vyplývající z celkové kvality zboží a služeb získaných od výrobního odvětví Společenství vyvažuje všechny dočasné výhody, kterých je možné dosáhnout nákupem elektronických vah z dotčených vyvážejících zemí za dumpingové ceny.
Naproti tomu druhý uživatel uvedl, že kdyby opatření byla zavedena, trpěl by zvýšenými náklady a sníženou konkurenceschopností.
(125) Nedostatek spolupráce ze strany uživatelů byl bezpochyby způsoben tím, že náklady na nákup elektronických vah tvoří jen malý podíl z celkových nákladů těchto uživatelů.
Vliv zavedení opatření na trhu s vysokou úrovní konkurence lze považovat za zanedbatelný.
(126) Komise chtěla znát také názory dovozců do Společenství.
Vrátil se pouze jeden neúplný dotazník.
Byl přijat závěr, že kdyby byla opatření zavedena, měla by určitý vliv na obrat a zisk dovozců.
Je však pravděpodobné, že by tento vliv byl malý, neboť tito dovozci obchodují i s jinými výrobky.
4. Závěr
(127) Nízká úroveň spolupráce uživatelů i dovozců jasně znesnadňuje vyvození závěrů, jaké účinky by měla antidumpingová opatření v těchto odvětvích.
Přesto však byl vysloven závěr, že by účinek byl zanedbatelný, a to zejména v maloobchodě, kde je podíl nákladů představovaných elektronickými vahami na celkových nákladech velmi malý.
(128) Je však třeba připomenout, že dumpingové dovozy z dotčených zemí způsobily podstatné škody danému výrobnímu odvětví Společenství, které vynakládá velkou snahu, aby si uchovalo konkurenceschopnost.
Celý rozsah této újmy je nejasný kvůli dočasným výhodám způsobeným zavedením eura.
Nebudou-li však opatření zavedena a s ohledem na snižující se vliv eura, je pravděpodobné, že se situace daného výrobního odvětví bude dále zhoršovat a může zastavit výrobu elektronických vah ze spodního segmentu, a tak by byla ohrožena existence celého výrobního odvětví ve Společenství.
(129) Na základě výše uvedených skutečností došla Komise k závěru, že v souvislosti se zájmem Společenství neexistují přesvědčující důvody proti zavedení antidumpingových opatření.
G. NAVRHOVANÁ CLA
1. Úroveň postačující k odstranění újmy
(130) Aby se zabránilo vzniku další újmy kvůli dumpingovým dovozům, navrhuje se přijmout antidumpingová opatření ve formě konečných antidumpingových cel.
Pro účely stanovení úrovně těchto cel je třeba brát v úvahu tyto faktory: zjištěná dumpingová rozpětí, výše cla potřebná k odstranění újmy dotčeného výrobního odvětví Společenství a postavení dotčeného výrobního odvětví Společenství na trhu.
(131) Při stanovení úrovně cel byly proto použity výrobní náklady dvou základních modelů z nízkého segmentu (tj. monováhy a věže) vyráběných ve Společenství a 10 % ziskové rozpětí.
Výsledné ceny nezpůsobující újmu založené na těchto nákladech a zisku představují úroveň prodejních cen, které by mohlo podle předpokladů dosáhnout výrobní odvětví Společenství, kdyby neexistovaly dumpingové dovozy.
Obě ceny nezpůsobující újmu byly porovnány s cenami dumpingových dovozů používaných ke zjištění podrývání cen, jak je uvedeno v bodech 72 až 75.
Rozdíly mezi těmito cenami (na základě váženého průměru a vyjádřené jako procentuální podíl ceny cif = náklady, pojištění, přepravné) ukázaly rozsah prodeje pod cenou u jednotlivých společností.
(132) Tato rozpětí, včetně rozpětí pro nespolupracující vývozce, jsou vyšší než zjištěná dumpingová rozpětí (s výjimkou společnosti Mettler-Toledo, kde byla újma na úrovni 0 %). V souladu s pravidlem nižšího cla podle čl.
9 odst. 4 základního nařízení se navrhuje, aby bylo clo stanoveno na úrovni nejnižších rozpětí.
2. Forma a úroveň konečných opatření
(133) S ohledem na výše uvedené důvody byl přijat závěr, že v souladu s čl. 9 odst.
4 základního nařízení mají být zavedena konečná antidumpingová cla. V rámci tohoto postupu se považuje za nejvhodnější opatření clo stanovené podle hodnoty.
(134) Sazba reziduálního cla byla ve všech dotčených zemích stanovena na úroveň, která neodměňuje nespolupráci.
Protože spolupráce v Koreji byla vysoká, byla úroveň reziduálního cla stanovena na úrovni nejvyššího dumpingového rozpětí spolupracujících společností.
Protože spolupráce v ČLR a na Tchaj-wanu byla nízká, byla úroveň reziduálního cla stanovena na úrovni modelu s nejvyšším individuálním dumpingovým rozpětím výrobku prodávaného v reprezentativním množství.
(135) Sazby antidumpingového cla pro jednotlivé společnosti uvedené v tomto nařízení byly stanoveny na základě poznatků z tohoto šetření.
Odrážejí proto situaci uvedených společností zjištěnou při tomto šetření.
Tyto sazby cel (v protikladu k celostátnímu clu uplatňovanému pro "všechny ostatní společnosti") jsou tak výhradně použitelné pro dovozy výrobků pocházejících z dotčených zemí a vyráběných danou obchodní společností, a tedy uvedeným zvláštním právním subjektem.
Pro dovážené výrobky vyráběné jinou společností než společností zvláště uvedenou v operativní části tohoto nařízení s názvem a adresou, včetně subjektů spřízněných se subjekty zvláště uvedenými, tato sazba neplatí, a platí pro ni sazba cla pro "všechny ostatní společnosti".
(136) Jakákoli žádost o použití této individuální antidumpingové sazby (např. po změně názvu subjektu nebo po vytvoření nového výrobního nebo prodejního subjektu) musí být neprodleně zaslána Komisi se všemi příslušnými informacemi, a to zejména informacemi o jakýchkoli změnách v činnostech společnosti spojených s výrobou, domácím a vývozním prodejem, např. se změnou názvu nebo změnou výrobních a prodejních subjektů.
Komise podle potřeby upraví nařízení po konzultaci s poradním výborem aktualizací seznamu společností, které mohou využívat individuálních sazeb cla,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo z dovozu elektronických vah pro použití v maloobchodě s maximálním zatížením nejvýše 30 kg, s digitálním ukazatelem uvádějícím hmotnost, jednotkovou cenu a cenu, která má být zaplacena (bez ohledu na to, zda mají nebo nemají zařízení na tisk těchto údajů), v současnosti kódu KN ex84238150 (kód TARIC 8423815010), pocházejících z Čínské lidové republiky, Korey a Tchaj-wanu.
2. Clo, které se vztahuje na čistou cenu franko hranice Společenství před proclením, činí: Země _BAR_ Společnost _BAR_ Sazba cla _BAR_ Doplňkový kód TARIC _BAR_
A & D Korea Co. Ltd _BAR_ 4,7 % _BAR_ A211 _BAR_
Všechny ostatní společnosti _BAR_ 13,4 % _BAR_ A999 _BAR_ 3. Pokud není uvedeno jinak, použijí se platná ustanovení týkající se cel.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2630/2000
ze dne 30. listopadu 2000,
kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 1420/1999, kterým se stanoví společná pravidla a postupy pro přepravu některých druhů odpadů z Evropského společenství do Bahrajnu, na Haiti, do Hondurasu, Kataru, Libye, Namibie, Uzbekistánu a Vatikánského městského státu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 259/93 ze dne 1. února 1993 o dozoru nad přepravou odpadů v rámci Evropského společenství, do něj a z něj a o její kontrole [1], naposledy pozměněné rozhodnutím Komise 1999/816/ES [2], a zejména na čl. 17 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V lednu odeslala Evropská komise verbální nótu všem nečlenským zemím OECD (a také Maďarsku a Polsku, které dosud neuplatňují rozhodnutí OECD C(92) 39 v konečném znění).
Účel této nóty byl trojí: i) informovat tyto země o nových nařízeních Společenství, ii) požádat o potvrzení příslušných postojů, jak jsou nastíněny v přílohách obou nařízení a iii) získat odpověď od zemí, které neodpověděly v roce 1994.
(2) Mezi zeměmi, které odpověděly, oznámily následující země Komisi, že si na svém území nepřejí přijímat žádnou přepravu odpadů uvedených v příloze II nařízení (EHS) č. 259/93:
1. Bahrajn (odpověď dne 29. února 2000),
2. Haiti (odpověď dne 1. března 2000),
3. Honduras (odpověď dne 23. března 2000),
4. Katar (odpověď dne 9. května 2000),
5. Namibie (odpověď dne 20. února 2000),
6. Libye (odpověď dne 22. února 2000),
7. Uzbekistán (odpověď dne 6. března 2000),
8. Vatikánský městský stát (odpověď dne 16. března 2000).
(3) V souladu s čl. 17 odst. 3 nařízení (EHS) č. 259/93 byla dne 19. června 2000 oficiální žádost těchto zemí oznámena výboru zřízenému podle článku 18 směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech [3], naposledy pozměněné rozhodnutím Komise 96/350/ES [4].
(4) Aby se zohlednila nová situace těchto zemí, je nezbytné změnit nařízení Rady (ES) č. 1420/1999 [5], kterým se stanoví společná pravidla a postupy pro přepravu některých druhů odpadů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1420/1999 se mění takto:
1. K zemím uvedeným v seznamu přílohy A s poznámkou "Všechny druhy" se do seznamu vkládají tyto země: "Bahrajn, Haiti, Honduras, Katar, Libye, Namibie, Uzbekistán a Vatikánský městský stát".
2. V seznamu přílohy B se zrušují tyto země: "Bahrajn, Haiti, Honduras, Katar, Namibie, Uzbekistán a Vatikánský městský stát".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2658/2000
ze dne 29. listopadu 2000
o použití čl. 81 odst. 3 Smlouvy na kategorie specializačních dohod
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2821/71 ze dne 20. prosince 1971 o použití čl. 85 odst. 3 Smlouvy na kategorie dohod, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě [1], naposledy pozměněné aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl. 1 odst. 1 písm. c) uvedeného nařízení,
po zveřejnění návrhu tohoto nařízení [2],
po konzultaci s Poradním výborem pro restriktivní praktiky a dominantní postavení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (EHS) č. 2821/71 zmocňuje Komisi k použití čl. 81 odst. 3 (dříve čl. 85 odst. 3) Smlouvy formou nařízení pro určité kategorie dohod, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě, které spadají do působnosti čl. 81 odst. 1, jejichž předmětem je specializace, včetně dohod nezbytných pro dosažení tohoto cíle.
(2) Podle nařízení (EHS) č. 2821/71 Komise zejména přijala nařízení (EHS) č. 417/85 ze dne 19. prosince 1984 o použití čl. 85 odst. 3 Smlouvy na kategorie specializačních dohod [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2236/97 [4]. Nařízení (EHS) č. 417/85 pozbývá platnosti dnem 31. prosince 2000.
(3) Nové nařízení by mělo splňovat oba požadavky na zajištění účinné ochrany hospodářské soutěže a na zajištění přiměřené právní jistoty pro podniky.
Plnění těchto cílů by mělo brát úvahu potřebu v nejvyšší možné míře zjednodušit správní dozor a právní rámec. Do určité úrovně tržních sil lze pro použití čl.
81 odst. 3 obecně předpokládat, že kladné účinky specializačních dohod vyváží všechny záporné dopady na hospodářskou soutěž.
(4) Nařízení (EHS) č. 2821/71 vyžaduje, aby nařízení Komise o výjimce definovalo kategorie dohod, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě, pro které platí, aby specifikovaly omezení nebo doložky, které se mohou nebo nesmějí objevit v dohodách, rozhodnutí a jednáních ve vzájemné shodě, a aby specifikovalo doložky, které musí být obsaženy v dohodách, rozhodnutích a jednáních ve vzájemné shodě nebo jiné podmínky, které musí být splněny.
(5) Je vhodné opustit přístup, kdy se vyjmenovávají ustanovení o výjimkách, a klást větší důraz na definování kategorií dohod, které jsou do určité úrovně tržních sil vyňaty, a na specifikaci omezení nebo ustanovení, která nemají být v takových dohodách obsažena.
Takový přístup je v souladu s hospodářsky orientovaným přístupem, který hodnotí dopad dohod na relevantní trh.
(6) Pro použití čl. 81 odst. 3 formou nařízení není nezbytné definovat ty dohody, které mohou spadat do působnosti čl. 81 odst. 1. Při jednotlivém hodnocení dohod podle čl. 81 odst. 1 je nutné brát zřetel na několik faktorů, a zejména na tržní strukturu na relevantním trhu.
(7) Bloková výjimka by měla být omezena na ty dohody, u kterých lze s dostatečnou jistotou předpokládat, že splňují podmínky čl. 81 odst. 3.
(8) Dohody o výrobní specializaci obecně přispívají ke zlepšení výroby nebo distribuce zboží, protože příslušné podniky se mohou soustředit na výrobu určitých produktů a proto pracují efektivněji a dodávají produkty levněji.
Dohody o specializaci při poskytování služeb lze rovněž hodnotit jako dohody s podobnými kladnými účinky.
Je pravděpodobné, že při účinné hospodářské soutěži získají spotřebitelé přiměřený podíl na výsledných přínosech.
(9) Tyto výhody mohou plynout rovnoměrně z dohod, kterými se jeden účastník vzdává výroby určitých produktů nebo poskytování určitých služeb ve prospěch jiného účastníka ("jednostranná specializace"), z dohod, kterými se každý účastník vzdává výroby určitých produktů nebo poskytování určitých služeb ve prospěch jiného účastníka ("reciproční specializace") a z dohod, kterými se účastníci zavazují společně vyrábět určité produkty nebo poskytovat určité služby ("společná výroba").
(10) Protože jednostranné specializační dohody mezi nesoutěžiteli mohou požívat blokové výjimky podle nařízení Komise (ES) č. 2790/1999 ze dne 22. prosince 1999 o použití čl. 81 odst. 3 na kategorie vertikálních dohod a jednání ve vzájemné shodě [5], mělo by být uplatnění tohoto nařízení na jednostranné specializační dohody omezeno na dohody mezi soutěžiteli.
(11) Veškeré ostatní dohody uzavřené mezi podniky ohledně podmínek, za jakých se specializují na výrobu zboží a/nebo služeb, by měly spadat do působnosti tohoto nařízení.
Bloková výjimka by měla rovněž platit pro ustanovení, obsažená ve specializačních dohodách, která nepředstavují základní předmět takových dohod, ale přímo se jich týkají a jsou nezbytná pro jejich uskutečnění, a pro určitá související nákupní a prodejní ujednání.
(12) Aby bylo zajištěno, že bude dosaženo výhod specializace, aniž by jedna ze stran opustila trh navazující na produkci, měly by být jednostranné a reciproční specializační dohody v otázce stanovení dodavatelských a nákupních závazků upraveny pouze tímto nařízením.
Tyto závazky mohou, ale nemusejí mít výhradní povahu.
(13) Lze předpokládat, že pokud podíl zúčastněného podniku na relevantním trhu nepřesáhne 20 %, poskytnou specializační dohody vymezené v tomto nařízení obecně hospodářský přínos v podobě úspor šířky nebo rozsahu nebo lepší výrobní technologie, zatímco spotřebitelům poskytnou přiměřený podíl na výsledných přínosech.
(14) Toto nařízení by nemělo udělovat výjimku pro dohody obsahující omezení, která nejsou nezbytná pro dosažení výše uvedených kladných výsledků.
V zásadě by určitá přísná omezení zaměřená proti hospodářské soutěži, týkající se stanovení cen účtovaných třetím stranám, omezení výroby nebo prodeje, rozdělení trhů nebo zákazníků a omezení pasivních prodejů smluvních produktů na územích vyhrazených jiným stranám, měla být vyloučena z výhod blokové výjimky podle tohoto nařízení, bez ohledu na podíl dotyčných podniků na trhu.
(15) Omezení podílu na trhu, vyloučená výjimka pro určité dohody a podmínky stanovené tímto nařízením za obvyklých podmínek zajišťují, že dohody, pro které platí bloková výjimka, neumožní zúčastněným podnikům vyloučit hospodářskou soutěž pro podstatnou část dotyčných produktů nebo služeb.
(16) Ve zvláštních případech, kdy mají přesto dohody spadající do působnosti tohoto nařízení důsledky neslučitelné s čl. 81 odst. 3 Smlouvy, může Komise výhodu blokové výjimky odejmout.
(17) V zájmu snadnějšího uzavírání specializačních dohod, které mohou být založeny na struktuře zúčastněných podniků, měla by být doba platnosti tohoto nařízení stanovena na 10 let.
(18) Tímto nařízením není dotčeno použití článku 82 Smlouvy.
(19) V souladu se zásadou přednosti práva Společenství není opatřeními přijatými podle vnitrostátních právních předpisů upravujících hospodářskou soutěž dotčeno jednotné uplatňování pravidel hospodářské soutěže Společenství na celém společném trhu ani plná účinnost opatření přijatých při provádění těchto pravidel včetně tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Výjimka
1. Podle čl. 81 odst. 3 Smlouvy a podle ustanovení tohoto nařízení se stanoví, že čl. 81 odst. 1 se nepoužije pro níže uvedené dohody uzavřené mezi dvěma nebo více podniky (dále jen "strany") týkající se podmínek, za kterých se tyto podniky specializují na výrobu produktů (dále jen "specializační dohody"):
a) jednostranné specializační dohody, kterými se jedna strana zavazuje zastavit výrobu určitých produktů nebo zdržet se výroby těchto produktů a nakupovat je od konkurenčního podniku, zatímco konkurenční podnik se zavazuje tyto produkty vyrábět a dodávat, nebo
b) reciproční specializační dohody, kterými se dvě nebo více stran na recipročním základě zavazují zastavit nebo zdržet se výroby určitých, ale různých produktů a nakupovat tyto produkty od ostatních, které se zaváží tyto produkty dodávat, nebo
c) dohody o společné výrobě, kterými se dvě nebo více stran zavazují vyrábět určité produkty společně.
Tato výjimka platí v míře, v jaké takové specializační dohody obsahují omezení hospodářské soutěže spadající do působnosti čl. 81 odst. 1 Smlouvy.
2. Výjimka stanovená v odstavci 1 platí rovněž pro ustanovení obsažená ve specializačních dohodách, která nepředstavují základní předmět takových dohod, ale přímo se jich týkají a jsou nezbytná pro jejich provádění, například ustanovení týkající se postoupení nebo využívání práv duševního vlastnictví.
První pododstavec se však nevztahuje na ustanovení, která mají stejný předmět jako omezení hospodářské soutěže uvedená v čl. 5 odst. 1.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1. "dohodou" dohoda, rozhodnutí sdružení nebo podniků nebo jednání ve vzájemné shodě;
2. "zúčastněnými podniky" podniky, které jsou smluvní stranou dohody a podniky s nimi spojené;
3. "spojenými podniky":
a) podniky, ve kterých smluvní strana dohody přímo či nepřímo:
i) má více než polovinu hlasovacích práv;
ii) může jmenovat více než polovinu členů dozorčí rady, představenstva nebo orgánů, které podnik právně zastupují, nebo
iii) má právo spravovat záležitosti podniku;
b) podniky, které mohou přímo nebo nepřímo vykonávat ve smluvní straně dohody práva uvedená v písmenu a);
c) podniky, ve kterých může podnik uvedený v písmenu b) přímo nebo nepřímo vykonávat práva uvedená v písmenu a);
d) podniky, ve kterých může smluvní strana dohody společně s jedním nebo více podniky uvedenými v písmenech a), b) nebo c) nebo ve kterých jeden nebo více těchto podniků vykonávat společně práva uvedená v písmenu a);
e) podniky, ve kterých práva uvedená v písmenu a) vykonávají společně:
i) smluvní strany dohody nebo podniky s nimi spojené uvedené v písmenech a) až d), nebo
ii) jedna nebo více smluvních stran dohody nebo jeden nebo více podniků s nimi spojených uvedených v písmenech a) až d) a jedna nebo více třetích stran;
4. "produktem" zboží a/nebo služba, včetně přechodných výrobků a/nebo služeb a konečných výrobků a/nebo služeb, s výjimkou distribučních služeb a pronájmů;
5. "výrobou" výroba zboží nebo poskytování služeb a zahrnuje výrobu formou subdodávek;
6. "relevantním trhem" relevantní trh (trhy) produktu a geografický trh (trhy), ke kterému patří produkty, které jsou předmětem specializační dohody;
7. "konkurenčním podnikem" podnik, který dodává produkt, který je možné zlepšit nebo nahradit pomocí smluvního produktu (skutečný soutěžitel) nebo podnik, který by reálně vynaložil nutné další investice nebo jiné nezbytné náklady na změnu tak, aby mohl dodávat takový produkt jako odezvu na malý nebo trvalý růst relativních cen (potenciální soutěžitel);
8. "závazkem výhradních dodávek" závazek nedodávat jinému konkurenčnímu podniku s výjimkou podniku, který je stranou dohody, produkty, kterých se specializační dohoda týká;
9. "závazkem výhradního nákupu" závazek nakupovat produkt, kterého se specializační dohoda týká, pouze od strany, která souhlasí s jeho dodávkami.
Článek 3
Ujednání o nákupu a prodeji
Výjimka uvedená v článku 1 platí i v případech, kdy:
a) strany převezmou závazek výhradního nákupu a/nebo výhradních dodávek v rámci jednostranné nebo reciproční specializační dohody nebo dohody o společné výrobě, nebo
b) strany neprodávají produkty, které jsou předmětem specializační dohody, nezávisle, ale provádějí společnou distribuci nebo se dohodnou na jmenování třetí strany distributorem na výhradním nebo nevýhradním základě v rámci dohody o společné výrobě, za předpokladu, že třetí strana není konkurenční podnik.
Článek 4
Práh podílu na trhu
Výjimka uvedená v článku 1 platí za podmínky, že celkový podíl zúčastněných podniků na trhu nepřesahuje 20 % relevantního trhu.
Článek 5
Dohody, na které se výjimka nevztahuje
1. Výjimka uvedená v článku se nevztahuje na dohody, které přímo nebo nepřímo, samostatně nebo v kombinaci s jinými faktory, které mohou strany ovlivňovat, mají za cíl:
a) stanovení cen při prodeji produktů třetím stranám;
b) omezení výroby nebo prodeje nebo
c) rozdělení trhů nebo zákazníků.
2. Odstavec 1 se nevztahuje na:
a) ustanovení o dohodnutém množství produktů v rámci jednostranných nebo recipročních specializačních dohod nebo stanovení kapacity a výrobního objemu společného podniku v rámci dohody o společné výrobě;
b) stanovení prodejních cílů a stanovení cen, které výrobní společný podnik účtuje svým přímým zákazníkům podle čl. 3 písm. b).
Článek 6
Použití prahu podílu na trhu
1. Pro použití prahu podílu na trhu uvedeného v článku 4 platí níže uvedená pravidla:
a) podíl na trhu se vypočítá na základě hodnoty prodejů na trhu; pokud nejsou údaje o prodejích na trhu k dispozici, lze ke stanovení podílu dotyčného podniku na trhu použít odhady odvozené od jiných spolehlivých informací o trhu, včetně objemů prodeje na trhu;
b) podíl na trhu se vypočítá na základě údajů týkajících se předchozího kalendářního roku;
c) podíl na trhu podniků uvedených v čl. 2 odst. 3 písm. e) se rovnoměrně rozdělí na každý podnik, který má práva uvedená v čl. 2 bodu 3 písm. a).
2. Pokud podíl na trhu uvedený v článku 4 zpočátku nepřesahuje 20 %, ale následně vzroste nad tuto hranici, aniž by překročil 25 %, platí výjimka stanovená v článku 1 po období dvou po sobě následujících kalendářních let od roku, kdy byl práh 20 % překročen poprvé.
3. Pokud podíl na trhu uvedený v článku 4 zpočátku nepřesahuje 20 %, ale následně vzroste nad 25 %, platí výjimka stanovená v článku 1 po období jednoho kalendářního roku let od roku, kdy byl práh 25 % překročen poprvé.
4. Výhody podle odstavců 2 a 3 nelze kombinovat tak, aby přesáhly období dvou kalendářních let.
Článek 7
Odejmutí
Komise může podle článku 7 nařízení (EHS) č. 2821/71 odejmout výhody podle tohoto nařízení, pokud z vlastního podnětu nebo na žádost členského státu nebo fyzické či právnické osoby, která prokáže oprávněný zájem, Komise v konkrétním případě zjistí, že dohoda, pro kterou platí výjimka stanovená v článku 1, má přesto účinky, které jsou neslučitelné s podmínkami stanovenými v čl. 81 odst. 3 Smlouvy, a zejména v případě, kdy:
a) dohoda nepřináší významné výsledky v podobě racionalizace nebo v případě, kdy spotřebitelé nezískávají přiměřený podíl na výsledných přínosech, nebo
b) produkty, které jsou předmětem specializace, nejsou na celém společném trhu nebo jeho podstatné části vystaveny účinné hospodářské soutěži shodných produktů nebo produktů, které uživatelé vzhledem k jejich vlastnostem, ceně a zamýšlenému využití považují za rovnocenné.
Článek 8
Přechodné období
Zákaz uvedený v čl. 81 odst. 1 Smlouvy se v období od 1. ledna 2001 do 30. června 2002 nevztahuje na dohody, které budou dne 31. prosince 2000 již v platnosti a které nebudou splňovat podmínky pro výjimku podle tohoto nařízení, ale které budou splňovat podmínky pro výjimku podle nařízení (EHS) č. 417/85.
Článek 9
Doba platnosti
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2001.
Pozbývá platnosti dnem 31. prosince 2010.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 2659/2000
ze dne 29. listopadu 2000
o použití čl. 81 odst. 3 Smlouvy na kategorie dohod o výzkumu a vývoji
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2821/71 ze dne 20. prosince 1971 o použití čl. 85 odst. 3 Smlouvy na kategorie dohod, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě [1] naposledy pozměněné aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl. 1 odst. 1 písm. b) uvedeného nařízení,
po zveřejnění návrhu tohoto nařízení [2],
po konzultaci s Poradním výborem pro restriktivní praktiky a dominantní postavení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (EHS) č. 2821/71 zmocňuje Komisi, aby formou nařízení použila čl. 81 odst. 3 (dříve čl. 81 odst. 3) Smlouvy na určité kategorie dohod, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě spadajících do působnosti čl. 81 odst. 1, jejichž předmětem je výzkum a vývoj výzkum produktů nebo postupů až po stádium průmyslového využití, jakož i využití výsledků včetně ustanovení o právech duševního vlastnictví.
(2) Čl. 163 odst. 2 Smlouvy vyzývá Společenství, aby povzbuzovalo podniky, včetně malých a středních podniků, v jejich výzkumných a vývojových činnostech vysoké kvality, a podporovalo jejich snahy o vzájemnou spolupráci. Podle rozhodnutí Rady 1999/65/ES ze dne 22. prosince 1998 o pravidlech pro účast podniků, výzkumných středisek a vysokých škol a pro šíření výsledků výzkumu k provádění pátého rámcového programu Evropského společenství (1998-2002) [3] a nařízení Komise (ES) č. 996/1999 [4] o provádění rozhodnutí Rady 1999/65/ES, mají být nepřímé akce výzkumu a technologického rozvoje (VTR) podporované v rámci pátého rámcového programu Společenství prováděny ve vzájemné spolupráci.
(3) Dohody o společném provádění výzkumných prací nebo společném vývoji výsledků výzkumu až po fázi průmyslového využití, ale nikoli včetně této fáze, obecně nespadají do působnosti čl. 81 odst. 1 Smlouvy. Za určitých okolností, například pokud se strany dohodnou, že nebudou provádět jiný výzkum a vývoj na stejném poli a tím se vzdají příležitosti získat výhody v hospodářské soutěži nad ostatními stranami, však takové dohody mohou do působnosti čl. 81 odst. 1 spadat, a proto by měly být do tohoto nařízení zahrnuty.
(4) Podle nařízení (EHS) č. 2821/71 Komise zejména přijala nařízení (EHS) č. 418/85 ze dne 19. prosince 1984 o použití čl. 85 odst. 3 Smlouvy na kategorie dohod o výzkumu a vývoji [5], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2236/97 [6]. Nařízení (EHS) č. 418/85 pozbývá platnosti dnem 31. prosince 2000.
(5) Nové nařízení by mělo splňovat oba požadavky na zajištění účinné ochrany hospodářské soutěže a na zajištění přiměřené právní jistoty pro podniky.
Plnění těchto cílů by mělo brát úvahu potřebu v nejvyšší možné míře zjednodušit správní dozor a právní rámec. Do určité úrovně tržních sil lze pro použití čl.
81 odst. 3 obecně předpokládat, že kladné účinky dohod o výzkumu a vývoji vyváží všechny záporné dopady na hospodářskou soutěž.
(6) Nařízení (EHS) č. 2821/71 požaduje, aby nařízení Komise o výjimce vymezilo kategorie dohod, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě, na které se toto nařízení vztahuje, aby specifikovalo omezení nebo ustanovení, které se mohou nebo nesmí objevit v dohodách, rozhodnutích a jednáních ve vzájemné shodě, a aby specifikovalo ustanovení, která musí být obsažena v dohodách, rozhodnutích a jednáních ve vzájemné shodě nebo jiné podmínky, které musí být splněny;
(7) Je vhodné opustit přístup, kdy se vyjmenovávají osvobozující ustanovení, a dát větší důraz na vymezení kategorií dohod, které jsou do určité úrovně tržních sil osvobozeny, a na specifikaci omezení nebo ustanovení, která nemají být v takových dohodách obsažena.
Takový přístup je v souladu s hospodářsky orientovaným přístupem, který hodnotí dopad dohod na relevantní trh.
(8) Pro použití čl. 81 odst. 3 formou nařízení není nezbytné vymezit ty dohody, které mohou spadat do působnosti čl. 81 odst. 1. Při jednotlivém hodnocení dohod podle čl. 81 odst. 1 je nutné brát zřetel na několik faktorů, a zejména na tržní strukturu na relevantním trhu.
(9) Bloková výjimka by měla být omezena na ty dohody, u kterých lze s dostatečnou jistotou předpokládat, že splňují podmínky čl. 81 odst. 3.
(10) Spolupráce ve výzkumu a vývoji a při využívání výsledků obecně podporuje technický a hospodářský pokrok vyšším rozšiřováním know-how mezi stranami a vyloučením duplicity výzkumných a vývojových prací, stimulací nových pokroků pomocí výměny doplňkového know-how, a racionalizací výroby produktů nebo realizací postupů, vzniklých v rámci výzkumu a vývoje.
(11) Společné využívání výsledků lze považovat za přirozený důsledek společného výzkumu a vývoje.
Může nabývat různých forem, například výroby, využívání práv duševního vlastnictví, které podstatným způsobem přispívá k technickému nebo hospodářskému pokroku, nebo uvádění nových produktů na trh.
(12) Obecně lze očekávat, že spotřebitelé budou mít ze zvýšeného objemu a efektivity výzkumu a vývoje prospěch prostřednictvím zavádění nových nebo zlepšených produktů nebo služeb nebo snížení cen, které přinesou nové nebo zlepšené postupy.
(13) Aby bylo dosaženo přínosu a cílů společného výzkumu a vývoje, měly by výhody tohoto nařízení platit i pro ustanovení obsažená v dohodách o výzkumu a vývoji, která nepředstavují základní předmět takových dohod, ale která s nimi přímo souvisejí a jsou nezbytná pro jejich provádění.
(14) Pro zdůvodnění výjimky by se mělo společné využívání týkat produktů nebo postupů, pro které je využití výsledků výzkumu a vývoje rozhodující, a každá ze stran by měla dostat příležitost využívat jakékoli výsledky, o které bude mít zájem.
Pokud se však na výzkumu a vývoji budou účastnit akademické instituce, výzkumné ústavy nebo podniky, které provádějí výzkum a vývoj jako komerční službu, aniž by se aktivně účastnily využívání výsledků, mohou se dohodnout na využívání výsledků výzkumu a vývoje výhradně pro účely dalšího výzkumu.
Podobně se mohou nesoutěžitelé dohodnout na omezení svých práv na využívání na jednu nebo více technických oblastí použit, aby usnadnily spolupráci mezi stranami s doplňujícími se odbornostmi.
(15) Výjimka podle tohoto nařízení by měla být omezena na dohody o výzkumu a vývoji, které podnikům nedávají možnost vyloučení hospodářské soutěže pro podstatnou část příslušných produktů nebo služeb.
Je nutné vyloučit z blokové výjimky dohody mezi soutěžiteli, jejichž součet podílů na trhu produktů nebo služeb, které by se mohly zlepšit nebo by mohly být nahrazeny pomocí výsledků výzkumu a vývoje, v době uzavření dohody přesahuje určitou úroveň.
(16) Aby bylo zajištěno udržování účinné hospodářské soutěže během společného využívání výsledků, mělo by být určeno ustanovení pro blokovou výjimku, která by přestala platit, pokud by příliš narostl součet podílů stran na trhu produktů, vzniklý v důsledku společného výzkumu a vývoje.
Výjimka by měla nadále platit bez ohledu na podíl stran na trhu po určité období po zahájení společného využívání, při očekávání stabilizace podílů na trhu, zejména po zavedení zcela nového produktu, a měla by zaručovat minimální období návratnosti příslušných investic.
(17) Toto nařízení by nemělo udělovat výjimku pro dohody obsahující omezení, která nejsou nezbytná pro dosažení výše uvedených kladných výsledků.
V zásadě by určitá přísná omezení zaměřená proti hospodářské soutěži, například omezení svobody stran provádět výzkum a vývoj v oblasti, která nesouvisí s dohodou, stanovení cen účtovaných třetím stranám, omezení výroby nebo prodeje, rozdělení trhů nebo zákazníků a omezení pasivních prodejů smluvních produktů na územích vyhrazených jiným stranám, měla být vyloučena z výhod blokové výjimky zavedené tímto nařízením, bez ohledu na podíl dotyčných podniků na trhu.
(18) Omezení podílu na trhu, vyloučená výjimka pro určité dohody a podmínky stanovené tímto nařízením za obvyklých podmínek zajišťují, že dohody, pro které platí bloková výjimka, neumožní zúčastněným podnikům vyloučit hospodářskou soutěž pro podstatnou část příslušných produktů nebo služeb.
(19) V konkrétním případě, kdy mají přesto dohody spadající do působnosti tohoto nařízení důsledky neslučitelné s čl. 81 odst. 3 Smlouvy, může Komise výhodu blokové výjimky odejmout.
(20) Dohody mezi podniky které nejsou konkurenčními výrobci produktů, které by bylo možné zlepšit nebo nahradit pomocí výsledků výzkumu a vývoje, vyloučí účinnou hospodářskou soutěž ve výzkumu a vývoji pouze za výjimečných okolností. Je proto vhodné umožnit, aby takové dohody mohly využívat blokové výjimky bez ohledu na podíl na trhu a řešit takové výjimečné případy odejmutím této výhody.
(21) Vzhledem k tomu, že jsou dohody o výzkumu a vývoji často dlouhodobé povahy, zejména pokud se spolupráce rozšíří i na využívání výsledků, měla by být doba platnosti tohoto nařízení stanovena na 10 let.
(22) Tímto nařízením není dotčeno použití článku 82 Smlouvy.
(23) V souladu se zásadou přednosti práva Společenství není opatřeními přijatými podle vnitrostátních právních předpisů upravujících hospodářskou soutěž dotčeno jednotné uplatňování pravidel hospodářské soutěže Společenství na celém společném trhu ani plná účinnost opatření přijatých při provádění těchto pravidel, včetně tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Výjimka
1. Podle čl. 81 odst. 3 Smlouvy a podle ustanovení tohoto nařízení se stanoví, že čl. 81 odst. 1 se nevztahuje na dohody uzavřené mezi dvěma nebo více podniky (dále jen "strany") týkající se podmínek, za kterých tyto podniky provádějí:
a) společný výzkum a vývoj produktů nebo postupů a společné využívání výsledků tohoto výzkumu a vývoje;
b) společné využívání výsledků výzkumu a vývoje produktů nebo postupů, společně prováděných podle předchozí dohody mezi stejnými stranami nebo
c) společný výzkum a vývoj produktů nebo postupů s výjimkou společného využívání výsledků.
Tato výjimka platí v míře, v jaké takové dohody (dále jen "dohody o výzkumu a vývoji") obsahují omezení hospodářské soutěže spadající do působnosti čl. 81 odst. 1.
2. Výjimka stanovená v odstavci 1 se rovněž vztahuje na ustanovení obsažená v dohodách o výzkumu a vývoji, která nepředstavují základní předmět takových dohod, ale přímo s nimi souvisí a jsou nezbytná pro jejich provádění, například závazek neprovádět během plnění dohody samostatně nebo společně s třetími stranami výzkum a vývoj v oblasti, které se dohoda týká, nebo v úzce spojené oblasti.
První pododstavec se však nevztahuje na ustanovení, která mají stejný předmět jako omezení hospodářské soutěže uvedená v čl. 5 odst. 1.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1. "dohodou" dohoda, rozhodnutí sdružení podniků nebo jednání ve vzájemné shodě;
2. "zúčastněnými podniky" podniky, které jsou smluvní stranou dohody o výzkumu a vývoji a podniky s nimi spojené;
3. "spojenými podniky":
a) podniky, ve kterých smluvní strana dohody o výzkumu a vývoji, přímo či nepřímo:
i) má více než polovinu hlasovacích práv,
ii) může jmenovat více než polovinu členů dozorčí rady, představenstva nebo orgánů, které podnik právně zastupují, nebo
iii) má právo spravovat záležitosti podniku;
b) podniky, které mohou přímo nebo nepřímo vykonávat ve smluvní straně dohody práva uvedená v písmenu a);
c) podniky, ve kterých může podnik uvedený v písmenu b) přímo nebo nepřímo vykonávat práva uvedená v písmenu a);
d) podniky, ve kterých může smluvní strana dohody o výzkumu a vývoji společně s jedním nebo více podniky uvedenými v písmenech a), b) nebo c) nebo ve kterých jeden nebo více těchto podniků vykonávat společně práva uvedená v písmenu a);
e) podniky, ve kterých práva uvedená v písmenu a) vykonávají společně:
i) smluvní strany dohody o výzkumu a vývoji nebo podniky s nimi spojené uvedené v písmenech a) až d) nebo
ii) jedna nebo více stran dohody o výzkumu a vývoji nebo jeden nebo více podniků s nimi spojených uvedených v písmenech a) až d) a jedna nebo více třetích stran;
4. "výzkumem a vývojem" získávání know-how, pokud jde o produkty nebo postupy a provádění teoretické analýzy, systematických studií nebo pokusů, včetně pokusné výroby, technických zkoušek produktů nebo postupů, zřizování nezbytných zařízení a nabývání práv duševního vlastnictví k výsledkům;
5. "produktem" zboží a/nebo služba, včetně přechodných výrobků a/nebo služeb a konečných výrobků a/nebo služeb;
6. "smluvním postupem" technologie nebo postup vzniklý společným výzkumem a vývojem;
7. "smluvním produktem" produkt vzniklý společným výzkumem a vývojem nebo vyrobený nebo pořízený za použití smluvních postupů;
8. "využíváním výsledků" výroba nebo distribuce smluvních produktů nebo použití smluvních postupů nebo postoupení nebo udělení licence, pokud jde o práva duševního vlastnictví nebo sdělení know-how nutného pro takovou výrobu nebo použití;
9. "právy duševního vlastnictví" práva průmyslového vlastnictví, autorská práva a práva příbuzná;
10. "know-how" soubor nepatentovaných praktických informací, které jsou výsledkem zkušeností a zkoušek, které jsou tajné, podstatné a identifikované: v této souvislosti se slovem "tajný" rozumí, že know-how není obecně známé nebo snadno dostupné; "podstatný", že know-how obsahuje informace, které jsou nepostradatelné pro výrobu smluvních produktů nebo použití smluvních postupů; "identifikovaný", že know-how je popsáno dostatečně obsáhle tak, aby bylo možné ověřit, že splňuje kritéria tajnosti a podstatnosti;
11. výzkum a vývoj nebo využívání výsledků, jsou prováděny "společně", pokud je práce:
a) prováděna společným týmem, organizací nebo podnikem,
b) společně svěřena třetí straně nebo
c) rozdělena mezi strany formou specializace ve výzkumu, vývoji nebo distribuci;
12. "konkurenčním podnikem" podnik, který dodává produkt, který je možné zlepšit nebo nahradit pomocí smluvního produktu (skutečný soutěžitel) nebo podnik, který by reálně vynaložil nutné další investice nebo jiné nezbytné náklady na změnu tak, aby mohl dodávat takový produkt jako odezvu na malý nebo trvalý růst relativních cen (potenciální soutěžitel);
13. "relevantním trhem pro smluvní produkty" relevantní trh (trhy) produktu a geografický trh (trhy), ke kterému patří smluvní produkty.
Článek 3
Podmínky pro udělení výjimky
1. Výjimka stanovená v článku 1 platí za podmínek uvedených v odstavcích 2 až 5.
2. Všechny strany musí mít přístup k výsledkům společného výzkumu a vývoje pro účely dalšího výzkumu nebo využívání.
Výzkumné ústavy, akademické instituce nebo podniky, které provádějí výzkum a vývoj jako komerční činnost bez aktivní účasti na využívání výsledků, se však mohou dohodnout na tom, že využívání svých výsledků omezí na další výzkum.
3. Aniž je dotčen odstavec 2, pokud dohody o výzkumu a vývoji stanoví pouze společný výzkum a vývoj, musí být každá strana nezávisle samostatná při využívání výsledků společného výzkumu a vývoje a veškerého dříve existujícího know-how nezbytného pro účely takového využívání.
Toto právo využívání může být omezeno na jednu nebo více technických oblastí využití, pokud strany nejsou v okamžiku uzavření dohody o výzkumu a vývoji konkurenčními podniky.
4. Každé společné využívání se musí týkat výsledků, které jsou chráněny právy duševního vlastnictví nebo představují know-how, které podstatným způsobem přispívá k technickému nebo hospodářskému pokroku, a výsledky musí být rozhodující pro výrobu smluvních produktů nebo použití ve smluvních postupech.
5. Podniky pověřené výrobou v rámci výrobní specializace musí být nuceny plnit objednávky dodávek ode všech stran kromě případů, kdy dohody o výzkumu a vývoji stanoví rovněž společnou distribuci.
Článek 4
Práh podílu na trhu a doba trvání výjimky
1. Pokud zúčastněné podniky nejsou konkurenčními podniky, platí výjimka stanovená v článku 1 po dobu trvání výzkumu a vývoje.
Pokud jsou výsledky společně využívány, trvá platnost výjimky po dobu sedmi let od doby, kdy byly smluvní produkty poprvé uvedeny na trh na společném trhu.
2. Pokud jsou dva nebo více zúčastněných podniků konkurenčními podniky, platí výjimka stanovená v článku 1 po dobu uvedenou v odstavci 1 pouze tehdy, pokud v době uzavření dohody o výzkumu a vývoji nepřesahuje součet podílů zúčastněných podniků na trhu 25 % relevantního trhu produktu, které by mohly být zlepšeny nebo nahrazeny smluvními produkty.
3. Po skončení období uvedeného v odstavci 1 platí nadále výjimka, dokud součet podíl zúčastněných podniků na trhu nepřesáhne 25 % relevantního trhu smluvních produktů.
Článek 5
Dohody, na které se výjimka nevztahuje
1. Výjimka stanovená v článku 1 se nevztahuje na dohody o výzkumu a vývoji, které přímo nebo nepřímo, samostatně nebo v kombinaci s jinými faktory, které mohou strany ovlivňovat, mají za cíl:
a) omezení svobody zúčastněných podniků provádět výzkum a vývoj nezávisle nebo ve spolupráci s třetími stranami v oblasti, která není spojena s oblastí, které se výzkum a vývoj týká, nebo po dokončení v oblasti, které se týká, anebo v související oblasti;
b) zákaz napadat po dokončení výzkumu a vývoje platnost práv duševního vlastnictví, která strany mají na společném trhu a která jsou významná pro výzkum a vývoj, nebo po skončení dohody o výzkumu a vývoji platnost práv duševního vlastnictví, která strany mají na společném trhu a která chrání výsledky výzkumu a vývoje, aniž by byla ovlivněna možnost stanovit ukončení dohody o výzkumu a vývoji v případě, že jedna ze stran napadne platnost takových práv duševního vlastnictví;
c) omezení výroby nebo prodeje;
d) stanovení cen při prodeji smluvních produktů třetím stranám;
e) omezení zákazníků, kterým mohou zúčastněné podniky dodávat po skončení sedmiletého období od doby prvního uvedení smluvních produktů na trh na společném trhu;
f) zákaz pasivních prodejů smluvních produktů na územích vyhrazených jiným stranám;
g) zákaz uvádění smluvních produktů na trh nebo provádění aktivní prodejní politiky, pokud jde o tyto produkty na územích na společném trhu, která jsou vyhrazena jiným stranám, po skončení sedmiletého období od doby prvního uvedení smluvních produktů na trh na společném trhu;
h) požadavek na neposkytování licencí třetím stranám na výrobu smluvních produktů nebo použití smluvních postupů v případě, že nejméně jedna ze stran nemůže využívat nebo nevyužívá výsledky společného výzkumu a vývoje;
i) požadavek odmítnout poptávku uživatelů dalších prodejců na jejich příslušných územích, kteří by smluvní produkty uváděli na trh na jiných územích na společném trhu, nebo
j) požadavek ztížit uživatelům nebo dalším prodejcům získávání smluvních produktů od jiných prodejců na společném trhu, a zejména vykonávat práva duševního vlastnictví nebo činit opatření v zájmu zabránění uživatelům nebo dalším prodejcům získat nebo uvést na trh na společném trhu produkty, které byly zákonným způsobem uvedeny na trh v rámci Společenství jinou stranou nebo s jejím souhlasem.
2. Odstavec 1 se nevztahuje na:
a) stanovení výrobních cílů v případě, že využívání výsledků zahrnuje společnou výrobu smluvních produktů;
b) stanovení výrobních cílů a stanovení cen účtovaných přímým zákazníkům v případě, že využívání výsledků zahrnuje společnou distribuci smluvních produktů.
Článek 6
Použití prahu podílu na trhu
1. Pro použití prahu podílu na trhu stanoveného v článku 4 platí níže uvedená pravidla:
a) podíl na trhu se vypočítá na základě hodnoty prodejů na trhu; pokud nejsou údaje o prodejích na trhu k dispozici, lze ke stanovení podílu dotyčného podniku na trhu použít odhady odvozené od jiných spolehlivých informací o trhu včetně objemů prodeje na trhu;
b) podíl na trhu se vypočítá na základě údajů týkajících se předchozího kalendářního roku;
c) podíl na trhu podniků uvedených v čl. 2 odst. 3 písm. e) se rovnoměrně rozdělí na každý podnik, který má práva uvedená v čl. 2 odst. 3 písm. a).
2. Pokud podíl na trhu podle čl. 4 odst. 3 na počátku nepřesahuje 25 %, ale následně vzroste nad tuto hranici, aniž by překročil 30 %, platí výjimka stanovená v článku 1 po období dvou po sobě následujících kalendářních let od roku, kdy byl práh 25 % překročen poprvé.
3. Pokud podíl na trhu podle čl. 4 odst. 3 na počátku nepřesahuje 25 %, ale následně vzroste nad 30 %, platí výjimka stanovená v článku 1 po období jednoho kalendářního roku let od roku, kdy byla úroveň 30 % překročena poprvé.
4. Výhody podle odstavců 2 a 3 nelze kombinovat tak, aby přesáhly období dvou kalendářních let.
Článek 7
Odejmutí
Komise může podle článku 7 nařízení (EHS) č. 2821/71 odejmout výhody podle tohoto nařízení, pokud z vlastního podnětu nebo na žádost členského státu nebo fyzické či právnické osoby, která prokáže oprávněný zájem, Komise v konkrétním případě zjistí, že dohoda o výzkumua vývoji, pro kterou platí výjimka stanovená v článku 1, má přesto účinky, které jsou neslučitelné s podmínkami stanovenými v čl. 81 odst. 3 Smlouvy, a zejména v případě, kdy:
a) existence dohody o výzkumu a vývoji podstatným způsobem omezuje možnost třetích stran provádět výzkum a vývoj v příslušné oblasti, vzhledem k omezené výzkumné kapacitě dostupné kdekoli jinde;
b) z důvodu konkrétní struktury nabídky sama existence dohody o výzkumu a vývoji podstatným způsobem omezuje přístup třetích stran na trh smluvních produktů;
c) strany bez objektivně oprávněného důvodu nevyužívají výsledky společného výzkumu a vývoje;
d) smluvní produkty nejsou na celém společném trhu nebo jeho podstatné části vystaveny účinné hospodářské soutěži shodných produktů nebo produktů, které uživatelé považují vzhledem k jejich vlastnostem, ceně a zamýšlenému použití za rovnocenné;
e) existence dohody o výzkumu a vývoji by vylučovala účinnou hospodářskou soutěž ve výzkumu a vývoji na určitém trhu.
Článek 8
Přechodné období
Zákaz uvedený v čl. 81 odst. 1 Smlouvy se v období od 1. ledna 2001 do 30. června 2002 nevztahuje na dohody, které budou dne 31. prosince 2000 již v platnosti a které nebudou splňovat podmínky pro výjimky stanovené tímto nařízením, ale které budou splňovat podmínky pro výjimku podle nařízení (EHS) č. 418/85.
Článek 9
Doba platnosti
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2001.
Pozbývá platnosti dnem 31. prosince 2010.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 2666/2000
ze dne 5. prosince 2000
o pomoci pro Albánii, Bosnu a Hercegovinu, Chorvatsko, Svazovou republiku Jugoslávii a Bývalou jugoslávskou republiku Makedonii, o zrušení nařízení (ES) č. 1628/96 a o změně nařízení (EHS) č. 3906/89 a (EHS) č. 1360/90 a rozhodnutí 97/256/ES a 1999/311/ES
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 308 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Společenství poskytuje pomoc Albánii, Bosně a Hercegovině, Chorvatsku, Svazové republice Jugoslávii a Bývalé jugoslávské republice Makedonii.
(2) Většina pomoci Společenství je v současnosti poskytována podle nařízení Rady (ES) č. 1628/96 ze dne 25. července 1996 o pomoci pro Bosnu a Hercegovinu, Chorvatsko, Svazovou republiku Jugoslávii a Bývalou jugoslávskou republiku Makedonii (OBNOVA) [2] a podle nařízení Rady (EHS) č.
3906/89 ze dne 18. prosince 1989 o hospodářské pomoci některým zemím střední a východní Evropy (Phare) [3]. To znamená, že pomoc Společenství podléhá různým souborům postupů, což ztěžuje její správu.
V zájmu účinnosti je proto žádoucí vytvořit jednotný právní rámec pro tuto pomoc, jak bylo požadováno Evropskou radou na jejím zasedání v Helsinkách ve dnech 10. a 11. prosince 1999. Je proto vhodné zrušit nařízení (ES) č.
1628/96 a změnit nařízení (EHS) č. 3906/89.
Na druhou stranu, v zájmu zachování spojitosti činnosti Evropské agentury pro obnovu, by měla být ustanovení nařízení (ES) č. 1628/96, která upravují zřízení a činnost této agentury, začleněna do nového nařízení, které vstoupí v platnost ke dni tohoto zrušení.
(3) Evropská rada na zasedání v Lisabonu ve dnech 23. a 24. března 2000 potvrdila, že jejím konečným cílem zůstává co nejúplnější integrace zemí tohoto regionu do politického a hospodářského rámce Evropy a že proces stabilizace a přidružení je základem její politiky na Balkáně.
(4) Evropská rada na zasedání ve Feiře ve dnech 19. a 20. června 2000 uznala země, kterých se proces stabilizace a přidružení týká, za možné kandidáty na členství v EU.
(5) Stávající pomoc Společenství by měla být rozšířena a přesměrována, aby odpovídala cílům Evropské unie v tomto regionu, a zejména aby přispívala ke procesu stabilizace a přidružení a zvyšovala zodpovědnost vůři tomuto procesu u přijímajících zemí a subjektů.
(6) Proto bude pomoc Společenství zaměřena zejména na vytváření institucionálního, legislativního, hospodářského a sociálního rámce, zaměřeného na hodnoty a modely, ke kterým se hlásí Evropská unie, a na podporu tržního hospodářství s patřičným ohledem na priority dohodnuté s těmito partnery.
(7) Předpokladem pro poskytnutí pomoci je to, že příjemci uznávají zásady demokracie, právní stát, lidská práva a práva menšin, základní svobody a zásady mezinárodního práva.
(8) Zvláštní pozornost je třeba věnovat regionálnímu rozměru pomoci Společenství, za účelem prohloubení regionální spolupráce a podpory role Evropské unie jako hybné síly v rámci Paktu stability.
(9) Se zřetelem na politickou situaci v některých oblastech a povahu některých subjektů, které vykonávají pravomoci spojené s poskytováním pomoci, je žádoucí zajistit, aby bylo možno v některých případech poskytnout pomoc přímo příjemcům jiným než státu.
(10) Pro zvýšení účinnosti poskytování pomoci Společenství a pro zajištění jejího správného uskutečňování by Komise měla přijmout obecné pokyny v souladu se správním postupem popsaným v tomto nařízení a brát přitom v úvahu cíle reformy vnější pomoci.
(11) Pro podporu spolupráce v regionu by měla být stanovena možnost pro kandidátské země a v jednotlivých případech pro země zařazené do programů Tacis a MEDA podílet se na veřejných nabídkových řízeních a zakázkách.
(12) Měly by být vytvořeny předpisy pro kontroly a pro ochranu finančních zájmů Společenství, mimo jiné umožňující Komisi, včetně Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF), a Účetnímu dvoru vykonávat jejich pravomoci na základě nařízení Rady (Euratom, ES) č. 2185/96 ze dne 11. listopadu 1996 o kontrolách a inspekcích na místě prováděných Komisí za účelem ochrany finančních zájmů Evropských společenství proti podvodům a jiným nesrovnalostem [4] a nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství [5].
(13) Pomoc Společenství by měla být řízena podle strategického rámce a pomocí ročních a víceletých plánů, které budou poskytnuty k vyjádření správnímu výboru zřízenémému tímto nařízením.
To vytvoří střednědobý výhled pro poskytování pomoci a umožní zajistit, aby pomoc doplňovala pomoc členských států a byla s ní v souladu.
(14) Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [6].
(15) V případě Svazové republiky Jugoslávie by mělo být stanoveno, že Komise může pověřit prováděním programů pomoci Evropskou agenturu pro obnovu.
(16) V souladu s účelem tohoto nařízení bude zapotřebí provést související změny nařízení Rady (EHS) č. 3906/89 ze dne 18. prosince 1989 o hospodářské pomoci některým zemím střední a východní Evropy (Phare) [7], rozhodnutí Rady 97/256/ES ze dne 14. dubna 1997 o poskytnutí záruky Evropské investiční bance Společenství na ztráty z půjček pro projekty mimo Společenství (země střední a východní Evropy, země Středomoří, země Latinské Ameriky a Asie, Jihoafrická republika, Bývalá jugoslávská republika Makedonie a Bosna a Hercegovina) [8], rozhodnutí Rady 1999/311/ES, kterým se přijímá třetí fáze celoevropského programu spolupráce v oblasti vysokého školství (Tempus III) (2000 – 2006) [9], a nařízení Rady (EHS) č. 1360/90 ze dne 7. května 1990o zřízení Evropské nadace odborného vzdělávání [10].
(17) Činnosti, na které se vztahuje toto nařízení, jsou součástí politiky Společenství vůči západnímu Balkánu a jsou nutné k uskutečnění jednoho z cílů Společenství.
(18) Smlouva nestanoví pro přijetí tohoto nařízení jiné pravomoci než pravomoci stanovené v článku 308,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Společenství poskytne pomoc (dále jen "pomoc Společenství") Albánii, Bosně a Hercegovině, Chorvatsku, Svazové republice Jugoslávii a Bývalé jugoslávské republice Makedonii.
2. Níže uvedené subjekty mohou přímo přijímat pomoc Společenství: stát, subjekty pod správou a pravomocí Organizace spojených národů, svazové, regionální a místní orgány, veřejné a poloveřejné subjekty, sociální partneři, organizace poskytující podporu podnikání, družstva, podpůrné spolky, sdružení, nadace a nevládní organizace.
3. S orgány zřízenými mezinárodním společenstvím, které vykonávají v některých oblastech civilní správu, jako je například vysoký zástupce v Bosně a Hercegovině nebo prozatímní správní mise OSN v Kosovu (UNMIK), se v jejich oblastech včas konzultuje provádění pomoci Společenství.
Na všechny programy nebo projekty prováděné těmito subjekty lze poskytnout pomoc Společenství na základě tohoto nařízení s výjimkou nákladů na provoz těchto subjektů; tyto náklady mohou být popřípadě hrazeny z grantu poskytnutého na základě nařízení Rady (ES) č. 1080/2000 ze dne 22. května 2000 o podpoře prozatímní mise OSN na území Kosova (UNMIK) a úřadu vysokého zástupce v Bosně a Hercegovině (OHR) [11].
4. Finanční referenční částka pro uskutečnění tohoto programu v období 2000 až 2006 činí 4650 miliónů EUR.
Roční příspěvky schvaluje rozpočtový orgán v mezích finančních výhledů.
Článek 2
1. Hlavním účelem pomoci Společenství je podporovat účast přijímajících zemí na procesu stabilizace a přidružení.
2. Pomoc Společenství se použije mimo jiné na
a) obnovu, pomoc pro návrat uprchlíků a vysídlených osob a pro stabilizaci regionu;
b) vytvoření institucionálního a legislativního rámce na podporu demokracie, právního státu, lidských práv a podpory menšin, smíření a konsolidace občanské společnosti, nezávislosti sdělovacích prostředků a posílení zákonnosti a prostředků pro boj s organizovanou trestnou činností;
c) udržitelný hospodářský rozvoj a reformu hospodářství směrem k tržnímu hospodářství;
d) sociální rozvoj, zejména na omezování chudoby, rovnoprávnost pohlaví, vzdělávání, výuku a výcvik a obnovu životního prostředí;
e) rozvoj užších vztahů mezi přijímajícími zeměmi navzájem, k Evropské unii a k zemím, které jsou kandidáty na vstup do Evropské unie, v souladu s ostatními nástroji pro přeshraniční, mezinárodní a regionální spolupráci s třetími zeměmi;
f) upevnění regionální, mezinárodní, přeshraniční a meziregionální spolupráce s přijímajícími zeměmi navzájem, s Evropskou unií a s ostatními zeměmi v regionu.
3. Pomoc Společenství bude prováděna pomocí finančních investic a programů na budování institucí v souladu s programovými zásadami, stanovenými v obecných zásadách schválených Komisí postupem podle čl. 10 odst. 2.
Článek 3
1. S výjimkou mimořádných, řádně odůvodněných případů se pomoc Společenství poskytuje takto:
a) strategický rámec ("strategický plán pro zemi") pro období 2000 až 2006, slouží pro stanovení dlouhodobých cílů pro pomoc a prioritních oblastí činnosti v přijímajících zemích.
Pro tento účel je třeba vzít v úvahu všechna významná hodnocení.
Strategický rámec se přezkoumá, pokud to budou vyžadovat určité události nebo ve světle výsledku hodnocení podle článku 12;
b) na základě strategického rámce uvedeného v písmenu a) se vytvoří víceleté orientační programy na období tří let pro každou zemi, která přijímá pomoc Společenství.
Tyto programy odrážejí priority stanovené v procesu stabilizace a přidružení a priority označené a odsouhlasené partnery, kterých se to týká.
Tyto programy popisují reformy, které mají být provedeny partnery v prioritních oblastech, a hodnotí již dosažený pokrok.
Udávají orientační množství (celková a pro každou prioritní oblast) a nastavují kritéria pro financování dotyčného programu.
Aktualizují se každoročně, pokud je to nutné.
Mohou se změnit s ohledem na zkušenosti a pokrok v provádění stabilizace a dohod o přidružení, zejména pokud jde o regionální spolupráci;
c) roční akční programy, založené na víceletých orientačních programech uvedených v písmenu b), se vypracují pro každou zemi, která přijímá pomoc Společenství.
Tyto programy stanoví co možná nejpřesněji pro daný rozpočtový rok sledované cíle, oblasti činností a rozpočet.
Roční akční programy obsahují podrobný seznam projektů k financování a určují odpovídající částky.
2. Strategický rámec, víceleté orientační programy a roční akční programy popsané v odstavci 1 se přijímají postupem podle čl. 10 odst. 2.
Veškeré změny se schvalují tímto postupem.
Článek 4
1. Pokud je pomoc pro Svazovou republiku Jugoslávii prováděna Evropskou agenturou pro obnovu v souladu s nařízením Rady (ES) č. 2667/2000 ze dne 5. prosince 2000 o Evropské agentuře pro obnovu [12],
a) strategický rámec, víceleté orientační programy a roční akční programy uvedené v článku 3 týkající se pomoci Společenství prováděné agenturou jsou přijímány postupem podle čl. 10 odst. 2. Přitom jsou plně brána v úvahu doporučení správní rady agentury podle čl. 2 odst. 2 nařízení (ES) č. 2667/2000;
b) návrhy ročních akčních programů předá ředitel agentury Komisi.
Se správní radou agentury je konzultováno provádění ročního akčního programu, jak je stanoveno v článku 4 nařízení (ES) č. 2667/2000.
2. Postup podle čl. 10 odst. 2 bude dále použit pro přijímání programů na pomoc pro Svazovou republiku Jugoslávii, které nemají být prováděny agenturou, a nejsou tudíž zahrnuty do ročního akčního programu.
Článek 5
1. Úcta k zásadám demokracie, právnímu státu, lidským právům a základním svobodám a právům menšin je základním požadavkem pro provádění tohoto nařízení a podmínkou pro nárok na pomoc Společenství.
Pokud nejsou tyto zásady respektovány, může Rada kvalifikovanou většinou a na návrh Komise přijmout vhodná opatření.
2. Pomoc Společenství je dále vázána na podmínky vymezené Radou v jejích závěrech ze dne 29. dubna 1997, zejména ve vztahu k závazku příjemců provádět demokratické, hospodářské a institucionální reformy.
Článek 6
1. Pomoc Společenství je poskytována ve formě grantů.
2. Financování Společenstvím lze použít k pokrytí nákladů na přípravu, uskutečňování, sledování, kontrolu a hodnocení projektů a programů a na shromažďování informací.
3. Financování Společenstvím lze použít pro spolufinancování, o které bude usilováno ve všech případech, kdy je to možné.
Spolufinancování investičních projektů financovaných zaručenými půjčkami od Evropské investiční banky může mít ve výjimečných případech formu dotací úrokové sazby.
4. Financování Společenstvím může pokrýt grantovou část jednorázových rozhodnutí o mimořádné finanční pomoci přijatých Radou podle článku 308 Smlouvy.
5. Financování Společenstvím nelze použít na placení daní, cel nebo poplatků nebo na nákup nemovitostí.
Článek 7
1. Komise provádí pomoc Společenství v souladu s finančním nařízením Rady ze dne 21. prosince 1977 o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [13].
2. Při schvalování finančních rozhodnutí podle tohoto nařízení a při provádění hodnocení uvedeného v článku 12 bere Komise v úvahu zásady řádné finanční správy, zejména hospodárnost a efektivitu nákladů, jak je stanoveno ve finančním nařízení.
3. Účast ve veřejných nabídkových řízeních a zakázkách je otevřená a s rovnými podmínkami pro všechny právnické i fyzické osoby ze členských států, států, které jsou příjemci podle tohoto nařízení, a zemí, které se ucházejí o vstup do Evropské unie.
Komise může v jednotlivých případech oprávnit k účasti i země, které jsou příjemci pomoci z programů Tacis a MEDA.
4. V případě spolufinancování může Komise k účasti ve veřejných nabídkových řízeních a zakázkách oprávnit v jednotlivých případech i příslušníky jiných zemí.
5. Komise poskytuje údaje o veřejných nabídkových řízeních, zakázkách a finančních dohodách v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 8
1. Finanční rozhodnutí a veškeré dohody nebo smlouvy z nich vyplývající musí výslovně stanovit sledování a finanční kontrolu ze strany Komise, včetně Úřadu pro boj proti podvodům (OLAF), a provádění auditů Účetního dvora, v případě potřeby na místě.
2. Komise je dále oprávněna provádět kontroly a inspekce na místě v souladu s nařízením (Euratom, ES) č. 2185/96. Opatření přijatá Komisí postupem podle čl. 10 odst. 2 musí zabezpečit náležitou ochranu finančních zájmů Společenství v souladu s nařízením (ES, Euratom) č. 2988/95.
Článek 9
1. Finanční rozhodnutí neobsažená ve víceletých orientačních programech a ročních akčních programech přijímá jednotlivě Komise postupem podle čl. 10 odst. 2.
2. Rozhodnutí, která mění rozhodnutí uvedená v čl. 10 odst. 1 přijímá Komise, pokud neobsahují podstatné změny povahy programů uvedených v tomto odstavci a pokud z hlediska finanční složky nepřesahují 20 % celkové částky určené pro dotyčný program, ale pouze do výše 4 miliónů EUR. Výbor CARDS uvedený v článku 10 je uvědoměn o všech změněných rozhodnutích.
Článek 10
1. Komisi je nápomocen řídící výbor (dále jen "Výbor CARDS").
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je 45 dní.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
4. Výbor může projednat každou jinou otázku týkající se tohoto nařízení, kterou mu přednese jeho předseda z vlastního podnětu nebo na žádost zástupce členského státu, zejména každou otázku, která se týká plánování řinností, jejich obecného provádění nebo spolufinancování.
Článek 11
1. Pro zajištění souvztažnosti a účinnosti pomoci Společenství si členské státy a Komise vyměňují veškeré užitečné informace o činnostech, které zamýšlejí provádět.
2. Komise ve spojení s členskými státy a na základě pravidelné vzájemné výměny údajů, a to i na místě, zejména pokud jde o strategické plány, víceleté orientační programy a roční akční programy a o přípravu projektů a sledování jejich provádění, zajistí účinnou koordinaci pomoci poskytované Společenstvím, včetně EIB, a jednotlivými členskými státy, aby zajistila větší soudržnost a doplňkovost jejich opatření spolupráce.
Dále podporuje koordinaci a spolupráci s mezinárodními finančními institucemi, s programy OSN pro spolupráci a s ostatními dárci.
Praktické způsoby spolupráce na místě budou upraveny obecnými zásadami schválenými Výborem CARDS.
Článek 12
Komise každoročně podává Evropskému parlamentu a Radě zprávu o pokroku v pomoci Společenství.
Tato zpráva uvádí údaje o činnostech financovaných během roku a o výsledcích sledování a podává celkové hodnocení výsledků dosažených při provádění strategického rámce, víceletých orientačních programů a ročních akčních programů podle čl. 3 odst.
Článek 13
1. Rada přezkoumá toto nařízení do 31. prosince 2004.
2. Komise podá Radě za tímto účelem nejpozději do 30. června 2004 hodnotící zprávu společně s návrhy týkajícími se budoucnosti tohoto nařízení a případně návrhy na potřebné změny.
Článek 14
1. Zrušuje se nařízení (ES) č. 1628/96.
2. V příloze nařízení (EHS) č. 3906/89 se zrušují položky "Bosna a Hercegovina", "Albánie", "Chorvatsko", "Bývalá jugoslávská republika Makedonie" a "Jugoslávie".
Článek 15
Nařízení (EHS) č. 3906/89 a (ES) č. 1628/96 však zůstávají použitelná na projekty a programy, u kterých byl zahájen postup vedoucí k finančnímu rozhodnutí Komise, ale v době vstupu tohoto nařízení v platnost ještě nebyl ukončen.
Článek 16
V článku 1 nařízení (EHS) č. 1360/90 se odstavec 1 nahrazuje tímto: "Tímto nařízením se zřizuje Evropská nadace odborného vzdělávání (dále jen "nadace"), jejímž cílem je přispět k rozvoji systémů odborného vzdělávání v
- zemích střední a východní Evropy, které Rada v nařízení (EHS) č. 3906/89 nebo v jakémkoli pozdějším právním předpisu označila za země způsobilé k přijetí hospodářské pomoci,
- nových nezávislých státech bývalého Sovětského svazu a v Mongolsku, které jsou subjekty pomoci z programu na pomoc hospodářským reformám a obnově podle nařízení (Euratom, ES) č. 1279/96 nebo podle jakéhokoliv pozdějšího souvisejícího právního předpisu,
- třetích zemích a oblastech Středomoří, které jsou subjekty pomoci z finančních a technických opatření, které doprovázejí reformu jejich hospodářských a sociálních struktur podle nařízení (ES) č. 1488/96 nebo podle jakéhokoliv pozdějšího souvisejícího právního předpisu,
- zemích, které jsou subjekty pomoci podle nařízení (ES) č. 2666/2000 [14] nebo podle jakéhokoliv pozdějšího souvisejícího právního předpisu
Tyto země jsou dále nazývány "země způsobilé k přijetí pomoci"."
Článek 17
V čl. 1a odst. 5 rozhodnutí 97/256/ES se druhý pododstavec nahrazuje tímto: "Finanční rozhodnutí týkající se tohoto rozhodnutí se přijímají postupy stanovenými v nařízení (ES) č. 2666/2000 [15]." .
Článek 18
V článku 2 rozhodnutí 99/311/ES se první poododstavec nahrazuje tímto: "Program Tempus III se vztahuje na země, které jsou subjekty pomoci podle nařízení (ES) č. 2666/2000 [16], a nové nezávislé státy bývalého Sovětského svazu a Mongolska, uvedené v nařízení (Euratom, ES) č. 99/2000 [17] (které nahrazuje starý program Tacis). Tyto země se dále oznařují jako "způsobilé země"."
Článek 19
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Jeho použitelnost končí dnem 31. prosince 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 2667/2000
ze dne 5. prosince 2000
o Evropské agentuře pro obnovu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 308 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Pomoc pro Albánii, Bosnu a Hercegovinu, Chorvatsko, Svazovou republiku Jugoslávie a Bývalou jugoslávskou republiku Makedonii byla poskytována převážně podle nařízení (ES) č. 1628/96 [2] a podle nařízení Rady (ES) č. 3906/89 ze dne 18. prosince 1989 o hospodářské pomoci některým zemím střední a východní Evropy [3].
(2) Nařízením (ES) č. 1628/96 byla zřízena Evropská agentura pro obnovu.
(3) Rada přijala nařízení (ES) č. 2666/2000 [4], které stanoví jednotný právní rámec pomoci Společenství pro výše uvedené země a zrušuje nařízení (ES) č. 1628/96.
(4) Ustanovení o zřízení a fungování Evropské agentury pro obnovu je proto třeba přizpůsobit nařízení (ES) č. 2666/2000 a začlenit je do nového nařízení, přičemž je zároveň třeba provést potřebné změny.
(5) Evropská rada na zasedání ve Feiře ve dnech 19. a 20. června 2000 zdůraznila, že je třeba umožnit Evropské agentuře pro obnovu jako orgánu provádějícímu budoucí program CARDS využít jejího plného potenciálu k dosažení cílů stanovených Evropskou radou na zasedání v Kolíně nad Rýnem ve dnech 3. a 4. června 1999.
(6) Smlouva nestanoví k přijetí tohoto nařízení jiné pravomoci než pravomoci uvedené v článku 308,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Komise může přenést provádění pomoci Společenství pro Svazovou republiku Jugoslávie stanovené v článku 1 nařízení (ES) č. 2666/2000 na agenturu.
Za tímto účelem se zřizuje Evropská agentura pro obnovu (dále jen "agentura") s cílem provádění této pomoci Společenství.
Článek 2
1. K dosažení cílů stanovených v čl. 1 druhém pododstavci plní agentura v mezích svých pravomocí a v souladu s rozhodnutími přijatými Komisí tyto úkoly:
a) shromažďování, analýza a sdělování informací Komisi, pokud jde o
i) škody, požadavky na obnovu a návrat uprchlíků a vysídlených osob a akce prováděné v této oblasti vládami, místními nebo regionálními orgány a mezinárodním společenstvím,
ii) naléhavé požadavky dotčených obyvatel, přičemž se zohlední různé situace, pokud jde o vysídlení obyvatelstva a možnosti návratu vysídlených osob,
iii) prioritní odvětví a zeměpisné oblasti vyžadující naléhavou pomoc mezinárodního společenství;
b) příprava návrhů programů na obnovu Svazové republiky Jugoslávie a návrat uprchlíků a vysídlených osob v souladu s pokyny Komise;
c) poskytování pomoci Společenství uvedené v článku 1, pokud možno ve spolupráci s místním obyvatelstvem a v nezbytných případech prostřednictvím služeb subjektů vybraných v nabídkovém řízení.
Komise může za tím účelem převést na agenturu veškeré úkoly související s prováděním programů uvedených v písmenu b), včetně
i) přípravy kompetencí,
ii) přípravy a vyhodnocování nabídkových řízení,
iii) podepisování smluv,
iv) uzavírání finančních dohod,
v) zadávání zakázek v souladu s tímto nařízením,
vi) hodnocení návrhů programů uvedených v písmenu b),
vii) kontroly provádění návrhů programů uvedených v písmenu b),
viii) provádění plateb.
2. Správní rada uvedená v článku 4 je průběžně informována o plnění úkolů uvedených v odstavci 1.
Vydává případná doporučení, která sděluje Komisi a předkládá Výboru CARDS zřízenému článkem 10 nařízení (ES) č. 2666/2000.
3. Aniž jsou dotčeny případné operace spolufinancované v rámci pravomocí přenesených na agenturu na základě článku 1, může agentura provádět programy obnovy, programy obnovy občanské společnosti a právního státu a programy poskytující pomoc ve vztahu k návratu uprchlíků a vysídlených osob, kterými členské státy a jiní dárci pověří agenturu mimo jiné v rámci dohod o spolupráci uzavřených mezi Komisí a Světovou bankou, mezinárodními finančními institucemi a Evropskou investiční bankou (EIB).
Provádění podléhá těmto podmínkám:
a) financování musí být v plné výši poskytnuto ostatními dárci,
b) financování musí pokrývat veškeré související provozní náklady,
c) délka financování musí být slučitelná se lhůtou ukončení činnosti agentury stanovenou v článku 14.
4. Komise může rovněž pověřit agenturu průběžnou kontrolou (včetně sledování, hodnocení a auditu) rozhodnutí týkajících se podpory Prozatímní mise Organizace spojených národů v Kosovu (UNMIK) přijatých v rámci nařízení (ES) č. 1080/2000 [5].
Článek 3
Agentura má právní subjektivitu.
Ve všech členských státech má nejširší způsobilost k právům a povinnostem a způsobilost k právním úkonům, kterou přiznává právnickým osobám jejich právo.
Může zejména nabývat nebo zcizovat movitý i nemovitý majetek a vystupovat před soudem.
Agentura je nezisková.
Agentura může zřizovat operační centra se značným stupněm správní autonomie.
Agentura má správní ústředí a sídlo v Soluni.
Článek 4
1. Agentura má správní radu složenou z jednoho zástupce každého členského státu a dvou zástupců Komise.
2. Zástupce členských států jmenují dotčené členské státy s náležitým zřetelem na zkušenosti a kvalifikaci s ohledem na činnosti agentury.
3. Funkční období zástupců činí třicet měsíců.
4. Správní radě předsedá zástupce Komise.
Předseda nehlasuje.
5. EIB jmenuje nehlasujícího pozorovatele.
6. Správní rada přijme svůj jednací řád.
7. Zástupci Komise a členských států ve správní radě mají každý jeden hlas.
Správní rada přijímá rozhodnutí dvoutřetinovou většinou.
8. Správní rada jednomyslně určí pravidla o jazycích používaných agenturou.
9. Schůze správní rady svolává předseda podle potřeby, nejméně však jednou za tři měsíce.
Rovněž ji svolá na žádost ředitele agentury nebo alespoň prosté většiny členů správní rady.
10. Ředitel průběžně informuje správní radu o strategickém rámci, víceletém programu a ročním akčním programu uvedeném v čl. 3 odst. 1 nařízení (ES) č. 2666/2000, včetně pomoci Společenství pro Svazovou republiku Jugoslávie, a o seznamu projektů, které mají být prováděny.
11. Ředitel pravidelně informuje správní radu o pokroku v provádění projektů.
Správní rada může poté vydat doporučení týkající se
a) podmínek provádění a řádné realizace projektů,
b) možných přizpůsobení probíhajících projektů,
c) jednotlivých projektů, jež mohou být obzvláště citlivé.
12. Ředitel pravidelně podává správní radě zprávu o fungování a činnosti operačních center zřízených v souladu s článkem 3.
Správní rada může k tomuto účelu vydat doporučení.
13. Na návrh ředitele rozhodne správní rada
a) o opatřeních pro zhodnocení provádění a řádné realizace projektů;
b) o návrzích programů předložených ostatními dárci uvedenými v čl. 2 odst. 3 k případnému provádění agenturou;
c) o stanovení víceletého smluvního rámce s dočasným úřadem příslušným pro správu Kosova, pokud jde o provádění pomoci Společenství uvedené v čl. 1 odst. 3 nařízení (ES) č. 2666/2000;
d) o tom, zda by měli být zástupci zemí a organizací pověřujících agenturu prováděním svých programů přítomni jako pozorovatelé ve správní radě;
e) o zřízení nových operačních center podle čl. 3 druhého pododstavce.
14. Správní rada předloží Komisi nejpozději do 31. března každého roku návrh výroční zprávy o činnostech agentury v předešlém roce a o jejich financování.
Komise výroční zprávu přijme a předloží ji Evropskému parlamentu a Radě.
Článek 5
1. Ředitele agentury jmenuje správní rada na návrh Komise na dobu třiceti měsíců.
Funkční období může být stejným postupem ukončeno.
Ředitel je pověřen
a) přípravou návrhu a prováděním ročního akčního programu uvedeného v čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 2666/2000;
b) přípravou a organizací práce správní rady a pravidelným informováním této rady;
c) informováním správní rady o nabídkových řízeních, veřejných zakázkách a smlouvách;
d) každodenní správou agentury;
e) přípravou výkazu příjmů a nákladů a plnění rozpočtu agentury;
f) přípravou a zveřejňováním zpráv stanovených v tomto nařízení;
g) veškerými záležitostmi týkající se zaměstnanců;
h) prováděním rozhodnutí správní rady a pokynů stanovených pro činnost agentury.
2. Ředitel se zodpovídá ze své činnosti správní radě a účastní se jejích schůzí.
3. Ředitel právně zastupuje agenturu.
4. Ředitel má pravomoc orgánu oprávněného ke jmenování.
5. Ředitel předkládá Evropskému parlamentu čtvrtletní zprávu o činnosti.
Článek 6
1. Pro každý rozpočtový rok odpovídající kalendářnímu roku musí být sestaveny odhady veškerých příjmů a výdajů agentury a tyto odhady se uvedou v rozpočtu zahrnujícím plán činnosti.
2. Rozpočet agentury musí být vyrovnaný co do příjmů a výdajů.
3. Aniž jsou dotčeny jiné druhy příjmu, zahrnují příjmy agentury dotace ze souhrnného rozpočtu Evropské unie, platby uskutečněné jako odměna za provedené služby a financování z jiných zdrojů.
4. Rozpočet rovněž obsahuje podrobnosti o veškerých finančních prostředcích poskytnutých samotnými přijímajícími zeměmi na projekty finančně podporované agenturou.
Článek 7
1. Ředitel každoročně připraví návrh rozpočtu agentury zahrnující správní a provozní výdaje na následující rozpočtový rok a předloží jej správní radě.
2. Na tomto základě správní rada nejpozději do 15. února každého roku přijme návrh rozpočtu agentury a předá jej Komisi.
3. Komise uvedený návrh rozpočtu agentury zhodnotí s ohledem na stanovené priority a celkové hlavní finanční zásady pro pomoc Společenství na obnovu Svazové republiky Jugoslávie.
Komise na tomto základě a v rámci navržených mezí celkové částky, jež má být poskytnuta na pomoc Společenství Svazové republice Jugoslávie, stanoví orientační výši ročního příspěvku do rozpočtu agentury, jež má být zahrnuta v předběžném návrhu souhrnného rozpočtu Evropské unie.
4. Správní rada po obdržení stanoviska Komise přijme na začátku každého účetního období rozpočet agentury, přičemž jej upraví podle různých příspěvků uskutečněných ve prospěch agentury a prostředků z jiných zdrojů.
Rozpočet rovněž uvádí počet, plat a kategorii zaměstnanců agentury během dotyčného rozpočtového roku.
5. Z důvodů průhlednosti rozpočtu se finanční prostředky ze zdrojů jiných než je rozpočet Společenství uvádějí v příjmech agentury odděleně. Ve výdajové části se správní výdaje a náklady na zaměstnance zřetelně oddělují od provozních nákladů na programy uvedené v čl. 2 odst. 3 prvním pododstavci.
Článek 8
1. Rozpočet agentury plní ředitel.
2. Příslušné útvary Komise vykonávají finanční kontrolu.
3. Každoročně nejpozději do 31. března předá ředitel Komisi, správní radě a Účetnímu dvoru podrobnou účetní závěrku se všemi příjmy a výdaji za předchozí rozpočtový rok.
Účetní dvůr uvedenou účetní závěrku přezkoumá v souladu s článkem 248 Smlouvy.
Každoročně zveřejní zprávu o činnostech agentury.
4. Na doporučení Rady udělí Evropský parlament řediteli absolutorium za plnění rozpočtu agentury.
Článek 9
Správní rada po obdržení souhlasu Komise a stanoviska Účetního dvora přijme ve vztahu k agentuře finanční nařízení upřesňující zejména postup sestavování a plnění rozpočtu agentury v souladu s článkem 142 finančního nařízení Rady ze dne 21. prosince 1977 o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [6].
Článek 10
Na zaměstnance agentury se vztahují pravidla a předpisy platné pro úředníky a ostatní zaměstnance Evropských společenství.
Správní rada po dohodě s Komisí přijme nezbytná prováděcí pravidla.
Počet zaměstnanců agentury tvoří přísně omezený počet úředníků jmenovaných nebo přidělených Komisí nebo členskými státy k výkonu řídících povinností.
Zbývající personál sestává z ostatních zaměstnanců najatých agenturou na omezenou dobu podle potřeb agentury.
Článek 11
Překladatelské služby nezbytné pro fungování agentury poskytuje v zásadě Překladatelské středisko pro instituce Evropské unie.
Článek 12
Správní rada rozhodne o přistoupení agentury k interinstitucionální dohodě o vnitřním vyšetřování prováděném Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF).
Přijme nezbytné předpisy pro vnitřní vyšetřování prováděné OLAF.
Rozhodnutí o financování a veškeré prováděcí nástroje nebo smlouvy z nich vyplývající výslovně stanoví, že Účetní dvůr a OLAF mohou v nezbytných případech provést kontroly na místě týkající se příjemců finančních prostředků agentury a zprostředkovatelů, kteří je rozdělují.
Článek 13
1. Smluvní odpovědnost agentury se řídí právem rozhodným pro danou smlouvu.
2. V případě mimosmluvní odpovědnosti nahradí agentura v souladu s obecnými zásadami společnými právním řádům členských států škodu způsobenou jí nebo jejími zaměstnanci při výkonu jejich funkce.
Soudní dvůr má pravomoc rozhodovat spory o náhradu škody.
3. Osobní odpovědnost zaměstnanců vůči agentuře se řídí odpovídajícími předpisy vztahujícími se na zaměstnance agentury.
Článek 14
Jakmile Komise dojde k závěru, že agentura splnila mandát uvedený v článku 1, předloží Radě návrh na ukončení činnosti této agentury.
V každém případě Komise nejpozději dne 30. června 2004 předloží Radě hodnotící zprávu o uplatňování tohoto nařízení a návrh týkající se statutu agentury.
Článek 15
Komise může agentuře svěřit provádění pomoci Společenství, o níž bylo rozhodnuto ve vztahu ke Svazové republice Jugoslávie na základě nařízení (ES) č. 1628/96.
Článek 16
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2698/2000
ze dne 27. listopadu 2000,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1488/96 o finančních a technických doprovodných opatřeních k reformě hospodářských a sociálních struktur v rámci evropsko-středomořského partnerství (MEDA)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 308 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 15 odst. 6 nařízení (ES) č. 1488/96 [3] Rada uvedené nařízení přezkoumá do 30. června 1999 a Komise v případě potřeby předloží Radě změny, které mají být provedeny.
(2) Oblast Středomoří je pro Evropskou unii prioritní oblastí a politický, hospodářský a sociální rozvoj středomořských partnerů je úkolem stále rostoucího významu.
(3) Je důležité pokračovat ve spolupráci zahájené v rámci evropsko-středomořského partnerství, které bylo založeno Barcelonskou deklarací ze dne 27. listopadu 1995, a posilovat ji.
(4) Nové evropsko-středomořské dohody o přidružení nyní začínají vstupovat v platnost a jejich příprava a provádění vyžadují značné úsilí středomořských partnerů o přizpůsobení.
Je třeba, aby toto úsilí bylo podporováno Společenstvím.
(5) V období od roku 1995 do roku 1998 bylo nařízení (ES) č. 1488/96 prováděno uspokojivě, ale nyní je nezbytné racionalizovat rozhodovací postupy, aby bylo umožněno účinnější provádění pomoci poskytované Společenstvím.
(6) Indikativní plánování by mělo zřetelněji vyjadřovat očekávaný dopad plánovaných operací financovaných z programů MEDA v souvislosti s reformními procesy středomořských partnerů a založením evropsko-středomořského partnerství.
(7) Strategické plány a celostátní i regionální indikativní programy definují hlavní cíle, obecné zásady a prioritní oblasti podpory poskytované Společenstvím.
(8) Zavedení celostátních a regionálních finančních plánů, které jsou založeny na indikativních programech, usnadní racionalizaci rozhodovacích postupů.
(9) Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství [4] zakládá společný právní rámec všech oblastí vlastních zdrojů a výdajů Společenství.
Nařízení Rady (Euratom, ES) č. 2185/96 ze dne 11. listopadu 1996 o kontrolách a inspekcích na místě prováděných Komisí za účelem ochrany finančních zájmů Evropských společenství proti podvodům a jiným nesrovnalostem [5] se vztahuje na všechny oblasti činnosti Společenství, aniž jsou dotčena zvláštní pravidla Společenství pro různé oblasti.
(10) Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [6].
(11) Komise a Evropská investiční banka se zavazují dále zlepšovat vzájemnou spolupráci při provádění operací s rizikovým kapitálem a úrokových příspěvků.
(12) Finanční referenční částka ve smyslu bodu 34 interinstitucionální dohody o rozpočtové kázni a zdokonalení rozpočtového procesu [7], uzavřené mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí dne 6. května 1999, se vkládá do tohoto nařízení na celou dobu jeho platnosti, aniž jsou tím dotčeny pravomoci rozpočtového orgánu vymezené Smlouvou.
(13) Nařízení (ES) č. 1488/96 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(14) Smlouva nestanoví pro přijetí tohoto nařízení nestanoví jiné pravomoci než pravomoci uvedené v článku 308,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1488/96 se mění takto:
1) V článku 1 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Společenství provádí opatření v rámci zásad a priorit evropsko-středomořského partnerství na podporu úsilí třetích zemí a území v oblasti Středomoří uvedených v příloze I (dále jen "středomořští partneři") o reformu jejich hospodářských a sociálních struktur, zlepšení životních podmínek znevýhodněných osob a zmírnění sociálních důsledků nebo dopadů na životní prostředí, jež mohl způsobit hospodářský rozvoj."
2) V čl. 1 odst. 3 se první pododstavec se nahrazuje tímto: "3. Finanční referenční částka pro provádění tohoto programu v období od roku 2000 do roku 2006 se stanoví na 5350000000 eur."
3) V článku 2 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Tato podpůrná opatření se provádějí s ohledem na cíl, jímž je trvale udržitelný rozvoj vedoucí k dlouhodobé stabilitě a prosperitě.
Zvláštní pozornost je třeba věnovat hospodářskému, sociálnímu dopadu a dopadu na životní prostředí v důsledku hospodářského přechodu, regionální a subregionální spolupráci a zvyšování schopnosti středomořských partnerů začlenit se do světové ekonomiky.
Cíle těchto postupů a podrobné údaje o nich jsou stanoveny v příloze II."
4) Článek 4 se nahrazuje tímto:
"Článek 4
1. Komise ve spolupráci s členskými státy a na základě vzájemné a pravidelné výměny informací včetně výměny informací na místě, zejména s ohledem na strategické plány, celostátní indikativní programy, roční finanční plány a přípravu projektů a sledování jejich provádění, zajistí účinnou koordinaci pomoci poskytované Společenstvím, včetně Evropské investiční banky (dále jen "banka"), a jednotlivými členskými státy, aby byla zvýšena soudržnost a slučitelnost jejich programů.
Komise navíc podporuje koordinaci a spolupráci s mezinárodními finančními institucemi, s programy spolupráce OSN a s dalšími poskytovateli pomoci.
Na zvláštní režim koordinace na místě samém se vztahují obecné zásady, které budou schváleny výborem uveeným v článku 11.
2. Opatření uvedená v tomto nařízení může Společenství přijímat buď samostatně, nebo formou spolufinancování se středomořskými partnery nebo se státními či soukromými subjekty členských států a bankou, anebo mnohostrannými subjekty či třetími zeměmi.
Komise v případě potřeby prosadí tuto formu spolufinancování na základě vzájemné a včasné výměny informací s členskými státy."
5) V článku 5 se odstavce 2 a 3 nahrazují tímto:
"2. Strategické plány pro období let 2000 až 2006 se stanoví ve spolupráci s bankou na celostátní a regionální úrovni.
Účelem těchto strategických plánů je vymezení dlouhodobých cílů spolupráce a prioritních oblastí intervence.
Za tímto účelem bude brán náležitý ohled na všechna příslušná vyhodnocení, analýzu problémů a integraci průřezových problémů.
Bude-li to možné, vytvoří se prováděcí kritéria s cílem zjednodušit vyhodnocování dosahování cílů v rámci spolupráce. Vyžádají-li to nepředvídatelné okolnosti nebo výsledek přezkumu uvedeného v čl.
15 odst. 4, budou strategické plány přezkoumány.
3. Celostátní a regionální indikativní programy na období tří let vycházejí z odpovídajících strategických plánů.
Stanoví se ve spolupráci s bankou na celostátní a regionální úrovni a mohou zahrnovat úrokové příspěvky i rizikový kapitál.
Zohlední priority schválené společně se středomořskými partnery, včetně závěrů hospodářského dialogu.
Programy stanoví hlavní cíle, obecné zásady a prioritní odvětví finanční podpory Společenství v oblastech uvedených v oddíle II přílohy II a ukazatele pro hodnocení programů.
Programy obsahují orientační částky (celkové a podle prioritních odvětví) a seznam kritérií pro financování daného programu.
Programy se podle potřeby každoročně aktualizují.
Lze je měnit na základě získaných zkušeností nebo pokroku dosaženého středomořskými partnery, pokud jde o strukturální reformy, makroekonomickou stabilizaci, průmyslový a sociální pokrok, nebo na základě výsledků spolupráce v rámci nových dohod o přidružení.
V programech je obsažena charakteristika reforem, které mají být provedeny partnery v prioritních odvětvích, a hodnocení pokroku dosaženého v tomto směru.
4. Finanční plány vycházejí z indikativních programů uvedených v odstavci 3 a jsou zpravidla schvalovány jednou ročně.
Stanoví se na celostátní a regionální úrovni ve spolupráci s bankou.
Projekty úrokových příspěvků jsou zahrnuty v celostátních finančních plánech a projekty rizikového kapitálu jsou zahrnuty v regionálních finančních plánech.
Plány obsahují seznam projektů určených k financování.
Každý projekt je posozen podle svého významu jako součást finančního plánu jako celku.
Obsah plánů mus být dostatečně podrobně charakterizován, aby mohly být přijaty postupem podle čl. 11 odst.
5. Komise ve spolupráci s bankou zajistí slučitelnost a soudržnost plánování opatření týkajících se úrokových příspěvků a rizikového kapitálu vzhledem k celostátním a regionálním strategickým plánům, indikativním programům a finančním plánům.
Banka zajistí, aby opatření při provádění odpovídala tomuto nařízení a rozhodnutím, která byla přijata na jeho základě.
Projekty úrokových příspěvků jsou v případě potřeby zpravidla řádně včleněny Komisí na návrh banky do celostátních finančních plánů.
Projekty rizikového kapitálu jsou v případě potřeby řádně včleněny Komisí na návrh banky do regionálních finančních plánů.
Projekty v podobě facility rizikového kapitálu obsahují příspěvek pro financování operací s rizikovým kapitálem po dobu několika let.
6. Nejsou-li projekty součástí finančního plánu, vychází rozhodnutí o financování z odpovídajícího indikativního programu."
6) Článek 6 se mění takto:
a) v odstavci 1 se zrušuje poslední věta;
b) v odstavci 1 se doplňuje nový pododstavec, který zní: "Úvěry poskytované bankou, pro které se poskytují úrokové příspěvky, jsou označeny a placeny v eurech.
Použitelná úroková sazba se stanoví pro každou platbu, s ohledem na finanční charakteristiku příslušné operace; výše příspěvku pro každou platbu činí polovinu úrokové sazby příslušné platby, aniž by přesáhla nominální sazbu 3 %.";
c) v odstavci 3 se první pododstavec nahrazuje tímto: "3. Rozhodnutí o financování a veškeré finanční dohody a smlouvy z nich plynoucí stanoví mimo jiné dohled a finanční kontrolu Komise (včetně Evropského úřadu pro boj proti podvodům – OLAF), včetně kontrol na místě a inspekce, v souladu s nařízením (Euratom, ES) č. 2185/96 [8], a audity Účetního dvora, které mají být v případě potřeby prováděny na místě. Komise přijme opatření postupem podle čl. 11 odst. 2, aby zajistila náležitou ochranu finančních zájmů Evropského společenství v souladu s nařízením (ES, Euratom) č. 2988/95 [9]."
d) v odstavci 4 se vkládá nový druhý pododstavec, který zní: "Rizikový kapitál se využije především k posílení soukromého sektoru, zejména finančního, v zemích MEDA.
Nabídka finančních produktů a podmínek, které nejsou v těchto zemích k dispozici, poskytuje nepochybně přidanou hodnotu.";
e) v odstavci 4 se návětí třetího pododstavce nahrazuje tímto:"Rizikový kapitál poskytovaný a spravovaný bankou může mít zejména podobu"
7) Článek 7 se mění takto:
"1. Opatření odle tohoto nařízení mohou pokrývat výdaje na dovoz zboží a služeb a místní výdaje na provádění projektů a programů.
Přímá rozpočtová podpora ve prospěch přijímajícího partnera může být poskytnuta na podporu dohodnutých programů hospodářské reformy, zejména prostřednictvím resortních opatření strukturálních změn, jak je uvedeno v příloze II oddíle I písm. b).
Daně, cla a poplatky jsou z financování Společenstvím vyloučeny.";
b) odstavec 2 se nahrazuje tímto:
"2. Hrazeny mohu být rovněž náklady vzniklé při stanovení, přípravě, řízení, dohledu, auditu a kontrolách jednotlivých programů a projektů.
Mohou zahrnovat i náklady spojené s technickou a správní pomocí, pokud prováděné činnosti slouží k prospěchu Komise i příjemců finanční pomoci a pokud se nejedná o úkoly trvale zajišťované veřejnmi slubami.";
8) Článek 8 se mění takto:
a) v odstavci 2 se zrušuje poslední odrážka;
b) odstavce 4 a 5 se nahrazují tímto:
"4. Komise ve spolupráci s členskými státy poskytne na žádost všem zúčastněným podnikům, organizacím a institucím ve Společenství dokumentaci o obecných aspektech programů MEDA a požadavcích pro účast na těchto programech za náležitého využití internetu.
5. Finanční smlouvy uvedené v čl. 9 odst. 6 nebo návrhy financování obsahují údaje o předpokládaných zakázkách včetně odhadované hodnoty, způsobu jejich přidělování a plánovaných termínů vyhlášení nabídkového řízení.";
c) odstavec 7 se nahrazuje tímto:
"7. Výsledky nabídkových řízení včetně informací o počtu doručených nabídek a o datu zadání zakázky a jména a adresy vybraných účastníků se zveřejňují v Úředním věstníku Evropských společenství a na internetu.
Komise poskytne výboru uvedenému v článku 11 každých šest měsíců konkrétní a podrobné informace o zakázkách zadaných při provádění programů a projektů MEDA."
9) Článek 9 se nahrazuje tímto:
"Článek 9
1. Komise sdělí pro informaci své souhrnné plánování finančních plánů a jeho základní důvody v souvislosti se strategickými plány, které uvádí celkovou hodnotu celostátních a regionálních indikativních programů a způsob přerozdělení celkové částky určené na tyto programy podle země, která je příjemcem pomoci, a podle prioritních odvětví.
2. Strategické plány, indikativní programy, finanční plány a veškeré změny v nich prováděné přijímá Komise postupem podle čl. 11 odst. 2.
3. Rozhodnutí o financování, která nejsou součástí celostátních nebo regionálních finančních plánů, přijímá Komise jednotlivě v souladu podle čl. 11 odst. 2, s výhradou odstavce 5 tohoto článku.
4. Rozhodnutí, kterými se mění rozhodnutí o financování uvedená v odstavci 3, přijímá Komise v případech, že nevyžadují žádné podstatné změny nebo dodatečné závazky, které přesahují původní závazek o 20 %.
Komise o každém takovém rozhodnutí neprodleně uvědomí výbor uvedený v článku 11.
5. Rozhodnutí o financování nepřesahující částku 2000000 EUR přijímá Komise, jsou-li tato rozhodnutí součástí globálního úvěru.
Globální úvěr se přijímá postupem podle čl. 11 odst.
2. Výbor uvedený v článku 11 je systematicky a neprodleně informován o rozhodnutích o financování opatření, která nepřesahují částku 2000000 EUR, a to v každém případě před svou příští schůzí.
6. Aniž je dotčen článek 106 finančního nařízení ze dne 21. prosince 1977 o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [10] (dále jen "finanční nařízení"), sdělují se finanční smlouvy pro informaci členům výboru uvedeného v článku 11 dva týdny před jejich podpisem.
7. Odlišný postup stanovený v článku 12 se používá v souvislosti s úrokovými příspěvky na úvěry, které banka poskytuje na projekty v oblasti životního prostředí.
Odlišný postup stanovený v článku 13 se používá v souvislosti s rizikovým kapitálem."
10) V článku 10 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Při přijímání rozhodnutí o financování na základě tohoto nařízení a při provádění hodnocení uvedených v článku 15 se Komise řídí zásadami řádného finančního řízení, a zejména zásadami hospodárnosti a efektivnosti nákladů, stanovenými ve finančním nařízení."
11) Článek 11 se mění takto:
a) odstavce 1, 2 a 3 se nahrazují tímto:
"1. Zřizuje se řídící výbor (dále jen "výbor MED";).
Zástupce banky se účastní jednání bez práva hlasovat.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
3. Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.";
b) odstavec 5 se nahrazuje tímto:
"5. Výbor přijme svůj jednací řád kvalifikovanou většinou v souladu s čl. 205 odst. 2 Smlouvy.";
c) odstavec 7 se zrušuje.
12) Článek 12 se nahrazuje tímto:
"Článek 12
1. Banka uvědomí Komisi o navrhovaném projektu týkajícím se úrokových příspěvků, který se buď začlení do finančního plánu, nebo přijme jako samostatné rozhodnutí o financování podle čl. 9 odst. 2 a 3. Komise ověří souladu navrhovaného projektu s tímto nařízením a sovisejícími rozhodnutími přijatými na jeho základě.
2. Komise sdělí bance každé rozhodnutí týkající se úrokových příspěvků, ať již bylo přijato v rámci finančního plánu nebo jako samostatné rozhodnutí o financování.
3. V souladu s rozhodnutím uvedeným v odstavci 2 může banka, pokud rozhodnutí stanoví poskynutí úrokového příspěvku, poskytnout odpovídající půjčku s uvedeným příspěvkem za předpokladu, že výbor uvedený v článku 14 a zástupce Komise v tomto výboru vyjádří souhlas.
4. Banka o tom uvědomí Komisi."
13) Článek 13 se nahrazuje tímto:
"Článek 13
1. Banka uvědomí Komisi o navrhovaném projektu týkajícím se rizikového kapitálu v podobě facility rizikového kapitálu, který se začlení do regionálního finančního plánu.
Komise ověří, zda jsou podmínky projektu v souladu s tímto nařízením a souvisejícími rozhodnutími přijatým na jeho základě.
2. Komise sdělí bance každé rozhodnutí o regionálním finančním plánu, včetně rizikového kapitálu k jeho provedení, přijaté podle čl. 9 odst. 2.
3. Na tomto základě předloží banka výboru uvedenému v článku 14 k vyjádření jednotlivé operace, kterými se provádí projekt rizikového kapitálu, který je předpokládanou součástí regionálního finančního plánu.
Zástupce Komise oznámí výboru její stanovisko k dané operaci, a zejména k tomu, zda je v souladu s regionálním finančním plánem.
4. Na tomto základě a za předpokladu, že výbor uvedený v článku 14 a zástupce Komise v tomto výboru vyjádří souhlas, se jednotlivé operace s rizikovým kapitálem předloží bance, aby přijala vhodná opatření.
5. Banka o tom uvědomí Komisi."
14) V čl. 14 odst. 3 a 4 se odkaz na čl. 148 odst. 2 Smlouvy nahrazuje odkazem na čl. 205 odst. 2 Smlouvy.
15) Článek 15 se nahrazuje tímto:
"Článek 15
1. Komise společně s bankou přezkoumá pokrok dosažený při provádění opatření přijatých v souladu s tímto nařízením a nejpozději do 30. června následujícího roku předloží Evropskému parlamentu a Radě výroční zprávu.
Zpráva obsahuje informace o opatřeních financovaných v průběhu roku s náležitým ohledem na jejich důvěrnou pvahu a informace o výsledcích dohledu a vyhodnotí výsledky dosažené v celkovém kontextu strategických plánů.
2. Komise každoročně uvědomí členské státy o plnění rozpočtu v předchozím roce, pokud jde o závazky a platby.
3. Komise a banka vyhodnotí své projekty a hlavní oblasti intervence v polovině jejich trvání a následně za účelem určení, zda bylo dosaženo cílů, a aby stanovily obecné zásady pro zvýšení účinnosti budoucích činností.
Hodnotící zprávy se s náležitým ohledem na jejich důvěrnu povahu předají výboru MED a Evropskému parlamentu.
Zprávy o operacích řízených bankou se předají výboru MED.
4. Každé tři roky vypracuje Komise ve spolupráci s bankou souhrnnou hodnotící zprávu o pomoci, která již byla poskytnuta středomořským partnerům, jež se vztahuje i na účinnost programů a přezkum strategických plánů.
Zprávu neprodleně předloží výboru MED k projednání.
5. Rada přezkoumá toto nařízení do 30. června 2006.
Za tímto účelem předloží Komise Radě do 31. prosince 2005 hodnotící zprávu doplněnou návrhy týkající se budoucnosti tohoto nařízení a případně změn, které v něm mají být provedeny."
16) Příloha II nařízení (ES) č. 1488/96 se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2699/2000
ze dne 4. prosince 2000,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2200/96 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou, nařízení (ES) č. 2201/96 o společné organizaci trhu s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny a nařízení (ES) č. 2202/96, kterým se stanoví režim podpor Společenství pro producenty některých citrusových plodů
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 36 a 37 uvedené smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k těmto důvodům:
5 třetí pododstavec nařízení (ES) č. 2200/96 [4] stanoví strop finanční podpory Společenství poskytované každé organizaci producentů a rovněž stanoví strop celkové částky poskytované všem organizacím producentů.
Stanovení výše uvedeného stropu zavádí do tohoto programu proměnlivou složku, čímž je ztížena úloha organizací producentů při rozvoji a provádění operačních programů a vytvořena určitá nejistota, pokud jde o financování těchto organizací.
Zkušenosti ukázaly, že lze zrušit tento druhý strop, přičemž zůstane nadále zajištěno řádné finanční hospodaření.
S ohledem na výsledky provádění předchozích programů je možno pro jednotlivé organizace producentů stanovit jednotný strop na 4,1 % hodnoty produkce uvedené na trh každou organizací producentů.
(2) U citrusových plodů rozdíl mezi vyrovnávací platbou Společenství za stažení a podporou Společenství na zpracování, zejména z důvodu překračování zpracovatelského prahu, může v budoucnu vést ke zneužití stahováním produktů obvykle určených ke zpracování.
Za účelem zamezení tomuto nebezpečí je třeba mez stanovenou v článcích 23 a 24 nařízení (ES) č. 2200/96 jako procentuální poměr množství uvedeného na trh, na které mohou být poskytnuty vyrovnávací platby Společenství za stažení, snížit pro hospodářský rok 2001/02 na 10 % a počínaje hospodářským rokem 2002/03 na 5 %.
Tato změna umožní zjednodušit znění článků 23 a 26 výše uvedeného nařízení.
(3) Zkušenosti ukázaly, že správa vývozních náhrad pro čerstvé ovoce a zeleninu by mohla být alespoň v některých případech zlepšena a zjednodušena využitím nabídkového řízení.
Je proto třeba stanovit možnost konání těchto nabídkových řízení.
(4) Zkušenosti s používáním režimu podpor Společenství zpracování rajčat v souladu s nařízením (ES) č. 2201/96 [5] ukázaly, že systém kvót činí toto odvětví nepružným, což brání dotyčným zpracovatelským odvětvím pohotově se přizpůsobovat poptávce na trhu.
K nápravě této nepružnosti je třeba systém kvót nahradit systémem zpracovatelských prahů, jejichž překročení povede ke snížení výše podpory platné pro hospodářský rok, který následuje po roku, v němž bylo překročení zjištěno.
K zajištění dostatečné pružnosti těchto opatření je třeba stanovit jednotný práh Společenství vyjádřený v tunách čerstvých rajčat určených ke zpracování.
Aby se umožnil nárůst poptávky po těchto produktech, je třeba uvedený práh stanovit v úrovni vyšší, než je úroveň odpovídající současnému systému kvót.
(5) Množství rajčat, broskví a hrušek určených ke zpracování v rámci režimu podpor podle nařízení (ES) č. 2201/96 se v jednotlivých členských státech vyvíjelo různě.
Z tohoto důvodu a k zajištění toho, aby hospodářské subjekty v každém členském státě přijaly větší odpovědnost, je třeba zpracovatelské prahy Společenství rozdělit spravedlivým způsobem mezi členské státy a jakékoli snížení podpory Společenství z důvodu překročení prahu Společenství by mělo být uplatněno pouze v těch členských státech, ve kterých je uvedený práh překročen.
V tomto případě je třeba brát zřetel na množství, která nebyla zpracována v členských státech, kde práh překročen nebyl.
S ohledem na charakter odvětví loupaných rajčat musí být členským státům umožněno dále rozdělit své vnitrostátní zpracovatelské prahy na dva dílčí prahy.
V tomto případě by se snížení podpory, ke kterému dojde následkem překročení tohoto vnitrostátního prahu, mělo uplatnit samostatně pro každý dílčí práh.
(6) V současnosti je podpora na zpracování rajčat, broskví a hrušek poskytována podle nařízení (ES) č. 2201/96 zpracovatelům, kteří producentům za jejich suroviny zaplatili cenu, která není nižší než minimální cena.
Podpora se stanoví podle jednotky hmotnosti hotového produktu.
Řízení tohoto programu je třeba zjednodušit zavedením větší pružnosti do obchodních vztahů mezi organizacemi producentů a zpracovateli a podporou přizpůsobování nabídky poptávce spotřebitelů při zachování rozumných cen.
Za tímto účelem je třeba poskytnout podporu organizacím producentů, které dodávají zpracovatelům čerstvé produkty, přičemž tato podpora by měla být stanovena v závislosti na hmotnosti suroviny bez ohledu na hmotnost hotového produktu a používání minimální ceny by mělo být ukončeno.
(7) Výše podpory na zpracování rajčat, broskví a hrušek by se měla stanovit zejména na základě podpory poskytované v posledních hospodářských letech bezprostředně předcházejících změně tohoto programu.
(8) V důsledku změny hlavy I nařízení (ES) č. 2201/96 musí být přizpůsobena ustanovení, kterými se řídí poskytování podpory na zpracování sušených švestek získávaných ze švestek dEnte a na zpracování sušených fíků, aniž by však došlo k podstatným změnám v těchto ustanoveních.
Kromě toho je třeba zjednodušit postup přezkoumávání seznamu hotových produktů v příloze I nařízení (ES) č. 2201/96.
(9) Článek 5 nařízení (ES) č. 2202/96 [6] stanoví zpracovatelské prahy Společenství pro citróny, pomeranče a grapefruity a pomela a pro skupinu produktů obsahující mandarinky, klementinky a satsumy (dále jen "malé citrusové plody").
Od zavedení tohoto režimu byly výše uvedené prahy v každém hospodářském roce značně překračovány u citrónů a pomerančů a v menším rozsahu u malých citrusových plodů v hospodářských letech 1998/99 a 1999/2000.
Stanovené prahy pro grapefruity a pomela byly dodržovány.
Podle pravidel tato překročení vyústila ve značné snižování podpory na zpracování.
Pokračování této situace by v budoucnu mohlo vést ke stahování produktů určených za normálních okolností na zpracování.
Z tohoto důvodu je třeba zpracovatelské prahy pro citróny, pomeranče a malé citrusové plody zvýšit.
Se zřetelem na charakter odvětví malých citrusových plodů je třeba dát členským státům možnost dále rozdělit své vnitrostátní zpracovatelské prahy na dva dílčí prahy.
V tomto případě by se snížení podpory, ke kterému dojde následkem překročení tohoto vnitrostátního prahu, mělo uplatnit samostatně pro každý dílčí práh.
(10) Množství určená ke zpracování se v jednotlivých členských státech vyvíjela různě.
Z tohoto důvodu a k zajištění toho, aby hospodářské subjekty v každém členském státě přijaly větší odpovědnost, je třeba zpracovatelské prahy Společenství rozdělit spravedlivým způsobem mezi členské státy a jakékoli snížení podpory Společenství z důvodu překročení prahu Společenství by mělo být uplatněno pouze v těch členských státech, ve kterých je uvedený práh překročen.
V tomto případě je třeba brát zřetel na množství, která nebyla zpracována v členských státech, kde práh překročen nebyl.
(11) Změny v číslování příloh nařízení (ES) č. 2202/96 vyžadují změnu ve formulaci článku 3 uvedeného nařízení.
(12) Opatření nezbytná k provádění nařízení (ES) č. 2200/96 a (ES) č. 2201/96 by měla být přijata v souladu s nařízením Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [7].
(13) Tyto změny nařízení (ES) č. 2200/96, (ES) č. 2201/96 a (ES) č. 2202/96 by měly být používány od hospodářského roku 2001/02. Změna v čl. 15 odst. 5 třetím pododstavci nařízení (ES) č. 2200/96 by však měla být použitelná od roku 2001, jelikož operační fondy jsou řízeny na základě kalendářního roku,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2200/96 se mění takto:
1. V čl. 15 odst. 5 se třetí pododstavec nahrazuje tímto: "Finanční pomoc je však omezena na 4,1 % hodnoty produkce uvedené na trh každou organizací producentů."
2. V článku 23 se odstavce 3, 4, 5 a 6 se nahrazují tímto:
"3. V případě, že se na libovolný produkt uvedený v příloze II, který vyhovuje normám, použije odstavec 1, organizace producentů nebo jejich sdružení vyplatí svým členům náhradu Společenství za stažení uvedenou v příloze V. Tato náhrada se vyplácí pouze do výše:
- 5 % pro citrusové plody,
- 8,5 % pro jablka a hrušky a
- 10 % pro jiné produkty
z množství uvedeného na trh. Meze stanovené v prvním pododstavci se použije na množství každého produktu, který je vymezen postupem podle článku 46, uvedené na trh výhradně členy dotyčné organizace producentů nebo jiné organizace v případě použití čl. 11 odst. 1 písm. c).
4. Meze stanovené v odstavci 3 se použijí od hospodářského roku 2002/03.
Pro hospodářský rok 2001/02 činí mez u citrusových plodů, melounů cukrových a melounů vodních 10 % a u jiných produktů 20 %.
Odstavec 3 druhý pododstavec se vztahuje na meze stanovené v tomto odstavci.
5. Procentní sazby uvedené v odstavcích 3 a 4 jsou ročními průměry za tříleté období s ročním rozpětím pro překročení 3 %."
3. Článek 24 se nahrazuje tímto:
"Článek 24
U produktů uvedených v příloze II umožní organizace producentů pěstitelům, kteří nejsou členy žádného uskupení ve smyslu tohoto nařízení, využívat, pokud o to požádají, ustanovení článku 23.
Náhrada Společenství za stažení se však sníží o 10 %.
Mimo to se ve vyplácené částce zohlední celkové náklady na stažení, jež nesou členové uskupení, pokud jsou tyto náklady podloženy.
Uvedená náhrada nesmí být poskytnuta na objem větší, než je procentní sazba produkce uvedené pěstitelem na trh stanovená v čl. 23 odst.
4. Článek 26 se nahrazuje tímto:
"Článek 26
Náhrada Společenství za stažení je jednotnou částkou platnou na celém území Společenství."
5. V čl. 35 odst. 3 se třetí pododstavec nahrazuje tímto: "Náhrady se stanoví postupem podle článku 46. Stanovení probíhá v pravidelných intervalech nebo prostřednictvím nabídkového řízení."
6. Článek 45 se zrušuje.
7. Článek 46 se nahrazuje tímto:
"Článek 46
1. Komisi je nápomocen Řídící výbor pro čerstvé ovoce a zeleninu (dále jen "výbor") složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
3. Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.
4. Výbor přijme svůj jednací řád."
Článek 2
Nařízení (ES) č. 2201/96 se mění takto:
1. Články 2 až 6 se nahrazují tímto:
"Článek 2
Zavádí se režim podpory Společenství organizacím producentů, které dodávají ke zpracování rajčata, broskve a hrušky sklizené ve Společenství za účelem výroby zpracovaných produktů uvedených na seznamu v příloze I.
Seznam zpracovaných produktů uvedený v příloze I může být na základě změn na trhu aktualizován v souladu s postupem stanoveným v článku 29.
Článek 3
1. Režim uvedený v článku 2 je založen na smlouvách mezi organizacemi producentů uznanými nebo předběžně uznanými podle nařízení (ES) č. 2200/96 na jedné straně a zpracovateli schválenými příslušnými orgány členských států na straně druhé.
V průběhu hospodářského roku 2001/02 mohou však být uzavírány i smlouvy mezi zpracovateli a samostatnými producenty, které se týkají množství nepřekračujícího 25 % celkového množství sjednaného každým zpracovatelem.
2. Smlouvy musí být uzavřeny do určitého dne, který se stanoví postupem stanoveným v článku 29.
Musí zejména stanovit množství, které zahrnují, časový rozvrh dodávek zpracovateli a cenu, jež má být zaplacena organizacím producentů, a musí na zpracovateli vyžadovat zpracování dotyčných produktů zahrnutých ve smlouvě.
Smlouvy jsou po podpisu postoupeny příslušným orgánům v členských státech.
3. Výše uvedené organizace producentů umožní využívat ustanovení tohoto článku pěstitelům, kteří nejsou přidruženi k žádnému z uskupení stanovených v nařízení (ES) č. 2200/96, kteří se zaváží uvádět na trh prostřednictvím těchto uskupení svou veškerou produkcí určenou ke zpracování na produkty uvedené v příloze I a kteří zaplatí příspěvek na celkové náklady na řízení tohoto režimu zajišťované organizací.
Článek 4
1. Organizacím producentů je poskytnuta podpora na množství suroviny dodané ke zpracování v rámci smluv uvedených v článku 3.
2. Výše podpory činí:
34,50 EUR za tunu pro rajčata,
47,70 EUR za tunu pro broskve,
161,70 EUR za tunu pro hrušky.
3. Aniž je dotčen článek 5, členské státy vyplácejí podporu těm organizacím producentů, které o podporu požádají, jakmile kontrolní orgány členského státu, ve kterém probíhá zpracování, potvrdí, že produkty upravené smlouvami byly dodány zpracovatelskému průmyslu. Částka podpory, kterou organizace producentů obdrží, bude vyplacena jejich členům, a pokud se použije čl. 3 odst. 3, dotyčným pěstitelům.
Článek 5
1. Pro každý z produktů uvedených v článku 2 se zavádí zpracovatelské prahy Společenství a vnitrostátní zpracovatelské prahy, jak je uvedeno v příloze II.
2. Pokud je překročen zpracovatelský práh Společenství, podpora stanovená pro dotyčný produkt v souladu s čl. 4 odst. 2 se sníží ve všech členských státech, v nichž byl odpovídající zpracovatelský práh překročen.
Pro účely prvního pododstavce se výše překročení zpracovatelského prahu vypočítá srovnáním zpracovatelského prahu s průměrným množstvím, které bylo zpracováno s podporou podle tohoto nařízení během tří hospodářských let předcházejících hospodářskému roku, pro nějž má být podpora stanovena.
Za účelem výpočtu překročení prahů stanovených pro jednotlivé členské státy se však dosud nezpracovaná množství přidělená jednomu členskému státu přidají ostatním členským státům v poměru k jejich zpracovatelským prahům.
Snížení podpory je úměrné rozsahu překročení zjištěnému ve vztahu k danému zpracovatelskému prahu.
3. U rajčat a odchylně od odst. 2 druhého pododstavce jsou následující opatření použitelná v případě tří hospodářských roků bezprostředně následujících provádění tohoto nařízení:
a) pro první hospodářský rok:
- překročení zpracovatelského prahu se vypočítá na základě množství dodaného během roku ke zpracování s podporou a
- podpora stanovená v čl. 4 odst. 2 se sníží na 31,36 EUR za tunu. Avšak v členských státech, kde práh nebyl překročen nebo tam, kde byl překročen o méně než 10 % a ve všech dotčených členských státech, jestliže nebyl překročen limit Společenství, se po skončení hospodářského roku vyplatí zbývající část podpory. Uvedená zbývající část podpory se stanoví na základě skutečného překročení daného zpracovatelského prahu;
b) pro druhý hospodářský rok se překročení zpracovatelského prahu vypočítá na základě množství dodaného ke zpracování s podporou během prvního hospodářského roku;
c) pro třetí hospodářský rok se překročení zpracovatelského prahu vypočítá na základě průměrného množství dodaného ke zpracování s podporou během prvního a druhého hospodářského roku.
4. Členské státy mohou rozdělit vnitrostátní zpracovatelské prahy pro rajčata na dva dílčí zpracovatelské prahy, jmenovitě rajčata ke zpracování na celá loupaná rajčata a na rajčata určená ke zpracování na ostatní rajčatové produkty.
Členské státy, které zvolí tuto možnost, o této skutečnosti uvědomí Komisi.
Pokud je vnitrostátní zpracovatelský práh překročen, snížení stanovené v odstavci 2 se použije u podpory pro oba dílčí zpracovatelské prahy v poměru k zjištěnému překročení daného dílčího zpracovatelského prahu.
Článek 6
1. Prováděcí pravidla k článkům 2 až 5, a zejména pravidla, kterými se řídí schvalování zpracovatelů, uzavírání zpracovatelských smluv, výplata podpory, kontrolní opatření a sankce, hospodářské roky, minimální znaky pro suroviny dodávané ke zpracování, minimální požadavky na jakost hotových produktů a finanční důsledky překročení zpracovatelských prahů se stanoví postupem stanoveným v článku 29.
2. Stejným postupem se stanoví kontroly jakosti a množství, a to:
- produktů dodávaných zpracovatelům organizacemi producentů a
- skutečného zpracování dodaných produktů zpracovateli na produkty uvedené na seznamu v příloze I."
2. Za článek 6 se vkládají nové články, které zní:
"Článek 6a
1. Režim podpory produkce se použije:
a) na sušené fíky kódu KN 08042090 a
b) na sušené švestky získané ze švestek dEnte kódu KN ex08132000, získané z ovoce sklizeného ve Společenství.
2. Podpora produkce se poskytuje zpracovatelům, kteří producentům za jejich surovinu zaplatili cenu ne nižší než je minimální cena stanovená v rámci smluv mezi organizacemi producentů uznanými nebo předběžně uznanými podle nařízení (ES) č. 2200/96 na jedné straně a zpracovateli na straně druhé.
V průběhu hospodářského roku 2001/02 mohou však být uzavírány i smlouvy mezi zpracovateli a samostatnými producenty, které se týkají množství nepřekračujícího 25 % množství opravňujícího k získání podpory produkce.
Výše uvedené organizace producentů umožní využívat ustanovení tohoto článku pěstitelům, kteří nejsou přidruženi k žádnému z uskupení stanovených v nařízení (ES) č. 2200/96, kteří se zaváží uvádět na trh prostřednictvím těchto uskupení svou veškerou produkcí určenou ke zpracování na produkty uvedené v odstavci 1 a kteří zaplatí příspěvek na celkové náklady na řízení tohoto režimu zajišťované organizací.
Smlouvy musí být podepsány před začátkem každého hospodářského roku.
Článek 6b
1. Minimální cena, která má být zaplacena producentovi, se stanoví na základě:
a) minimální ceny použitelné během předcházejícího hospodářského roku,
b) vývoje tržních cen v odvětví ovoce a zeleniny,
c) nutnosti zajistit normální odbyt výchozích čerstvých produktů k různým určením, včetně zásobení zpracovatelského průmyslu.
2. Minimální ceny se stanoví před začátkem každého hospodářského roku.
3. Minimální cena a prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 29.
Článek 6c
1. Podpora produkce nesmí být vyšší než rozdíl mezi minimální cenou placenou producentu ve Společenství a cenou suroviny v hlavních producentských a vyvážejících třetích zemích.
2. Výše podpory produkce se stanoví tak, aby umožnila odbyt produktů Společenství v mezích ustanovení odstavce 1.
Při stanovení této výše se zohlední zejména:
a) rozdíl mezi cenou suroviny stanovenou ve Společenství a cenou suroviny v hlavních konkurenčních třetích zemích,
b) výše podpory stanovená pro předcházející hospodářský rok
a
c) u produktů, u kterých produkce Společenství představuje podstatnou část trhu, vývoj objemu zahraničního obchodu a cen, pokud tento poslední ukazatel vede ke snížení výše podpory.
3. Podpora produkce se stanoví v závislosti na čisté hmotnosti zpracovaného produktu.
Koeficienty vyjadřující poměr mezi hmotností zpracované suroviny a čistou hmotností zpracovaného produktu se stanoví paušálně a na základě získaných zkušeností se pravidelně aktualizují.
4. Podpora produkce se zpracovatelům poskytuje pouze na zpracované produkty, které:
a) byly získány ze suroviny sklizené ve Společenství, za kterou žadatel zaplatil nejméně minimální cenu uvedenou v čl. 6a odst. 2,
b) odpovídají minimálním požadavkům na jakost.
5. Cena suroviny hlavních konkurenčních třetích zemí se stanoví především na základě skutečně používaných cen čerstvých produktů srovnatelné jakosti určených ke zpracování ve stadiu ex zemědělský podnik, vážených na základě množství hotových produktů, které jsou vyváženy těmito třetími zeměmi.
6. U produktů, u nichž produkce ve Společenství představuje nejméně 50 % spotřebního trhu Společenství, se vývoj cen a objemu dovozů a vývozů hodnotí na základě srovnání údajů za kalendářní rok předcházející začátku hospodářského roku s údaji za předcházející kalendářní rok.
7. Komise stanoví postupem podle článku 29 před začátkem každého hospodářského roku výši produkční náhrady.
Stejným postupem stanoví koeficienty uvedené v odstavci 3, minimální požadavky na jakost a ostatní prováděcí pravidla k tomuto článku."
3. Článek 28 se zrušuje.
4. Článek 29 se nahrazuje tímto:
"Článek 29
1. Komisi je nápomocen Řídící výbor pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny (dále jen "výbor") složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
3. Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.
4. Výbor přijme svůj jednací řád."
5. Příloha I se nahrazuje zněním uvedeným v příloze I tohoto nařízení.
6. Příloha III se nahrazuje zněním uvedeným v příloze II tohoto nařízení.
Článek 3
Nařízení (ES) č. 2202/96 se mění takto:
1. Článek 3 se nahrazuje tímto:
"Článek 3
1. Podpora je poskytnuta organizacím producentů na množství dodaná ke zpracování na základě smlouvy uvedené v článku 2.
2. Výše podpory je stanovena v tabulce 1 přílohy I.
Avšak:
a) v případě, kdy smlouva uvedená v čl. 2 odst. 1 pokrývá více než jeden hospodářský rok a minimální množství citrusových plodů, které se určí v souladu s postupem podle článku 46 nařízení (ES) č. 2200/96, je výše podpory stanovena v tabulce 2 přílohy I;
b) pro množství dodaná podle článku 4 je výše podpory stanovena podle tabulky 3 přílohy I.
3. Aniž je dotčen článek 5, členské státy vyplácejí podporu těm organizacím producentů, které o podporu požádají, jakmile kontrolní orgány členského státu, ve kterém probíhá zpracování, potvrdí, že produkty upravené smlouvami byly dodány zpracovatelskému průmyslu.
Částka podpory, kterou organizace producentů obdrží, se vyplatí jejím členům.
4. Aby bylo zajištěno, že zpracovatelský průmysl plní svůj závazek zpracovat produkty dodané organizacemi producentů, přijmou se opatření postupem stanoveným v článku 46 nařízení (ES) č. 2200/96."
2. Článek 5 se nahrazuje tímto:
"Článek 5
1. Stanovují se zpracovatelské prahy Společenství a vnitrostátní zpracovatelské prahy na jedné straně odděleně pro citróny, grapefruity/pomela a pomeranče a na druhé straně společně pro mandarinky, klementinky a satsumy. Uvedené prahy se stanoví v příloze II.
2. Pokud je překročen zpracovatelský práh Společenství, podpora stanovená pro dotyčný produkt v souladu s čl. 3 odst. 2 se sníží ve všech členských státech, v nichž byl odpovídající zpracovatelský práh překročen.
Pro účely prvního pododstavce se výše překročení zpracovatelského prahu vypočítá srovnáním zpracovatelského prahu s průměrným množstvím, které bylo zpracováno s podporou podle tohoto nařízení během tří hospodářských let předcházejících hospodářskému roku nebo rovnocenného období, pro nějž má být podpora stanovena.
Za účelem výpočtu překročení prahů stanovených pro jednotlivé členské státy se však dosud nezpracovaná množství přidělená jednomu členskému státu přidají ostatním členským státům v poměru k jejich zpracovatelským prahům.
Snížení podpory je úměrné rozsahu překročení zjištěnému ve vztahu k danému zpracovatelskému prahu.
3. Členské státy mohou rozdělit vnitrostátní zpracovatelské prahy pro malé citrusové plody na dva dílčí zpracovatelské prahy, jmenovitě malé citrusové plody ke zpracování na kusy a malé citrusové plody ke zpracování na šťávu.
Členské státy, které zvolí tuto možnost, o této skutečnosti uvědomí Komisi.
Pokud je vnitrostátní zpracovatelský práh překročen, snížení stanovené v odstavci 2 se použije u podpory pro oba dílčí zpracovatelské prahy v poměru k zjištěnému překročení daného dílčího zpracovatelského prahu."
3. Příloha se označuje jako příloha I.
4. Znění přílohy II uvedené v příloze III tohoto nařízení se vloží za přílohu I.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost třetí den po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Použije se pro každý produkt nebo skupinu produktů od počátku hospodářského roku 2001/02. Ustanovení čl.
1 odst. 1 se však použije pro provozní fondy od roku 2001.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2700/2000
ze dne 16. listopadu 2000,
kterým se mění nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 26, 95 a 133 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Čl. 253 odst. 4 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [4], stanoví, že Rada do 1. ledna 1998 na základě zprávy Komise, jež může být doprovázena návrhy, přezkoumá celní kodex a provede nezbytné úpravy, zejména s ohledem na vytvoření vnitřního trhu.
(2) Každé přezkoumání celního kodexu je nutno chápat jako příležitost k zavedení nástrojů a postupů k zamezení podvodů, aniž by se tím vytvořily jakékoli překážky mezinárodnímu obchodu, neboť bránění podvodům je, jak zdůraznily závěry Rady ze dne 19. května 1998, jednou z nejlepších cest, jak šetřit peníze daňových poplatníků.
(3) Je nutno brát v úvahu usnesení Rady ze dne 25. října 1996 o zjednodušení a racionalizaci celních předpisů a celních řízení Společenství [5].
(4) Dosud nebyly vymezeny pravomoci jednotlivých orgánů v oblasti stanovování směnných kurzů po zavedení eura.
(5) Je vhodné stanovit možnost, aby byla celní prohlášení podávána prostřednictvím zařízení pro zpracování dat, aniž by byla doprovázena některými doklady.
(6) Aby byla pravidla v této oblasti pružnější, je třeba usnadnit využívání režimů aktivního zušlechťovacího styku, přepracování pod celním dohledem a dočasného použití.
(7) Postupem projednávání ve výboru je třeba stanovit další případy, kdy jsou dávky použitelné v rámci režimu pasivního zušlechťovacího styku vypočítávány na základě hodnoty zušlechťovacích operací.
(8) Může být vhodné povolit, aby v některých svobodných pásmech byly vyřizovány formality týkající se režimu uskladňování v celním skladu a celní orgány prováděly celní kontroly v souladu s tímto režimem.
(9) Za určitých okolností je na místě, aby zvýhodněné sazební zacházení z důvodů povahy nebo zvláštního použití zboží a odlišené vyměření cla při operacích pasivního zušlechťovacího styku byla uplatňovány i v případě, že celní dluh vznikne z jiného důvodu než propuštění zboží do volného oběhu.
(10) Ustanovení o místu vzniku celního dluhu by měla zahrnovat zvláštní pravidla pro zvláštní případy, kdy dotčená částka nedosahuje určité výše.
(11) Ve zvláštním případě preferenčních režimů je nutné vymezit pojem chyby celních orgánů a pojem dobré víry osoby povinné zaplatit clo.
Osoba povinná zaplatit clo by neměla nést odpovědnost za selhání systému v důsledku chyby zaviněné orgány třetí země.
Vydání nesprávného potvrzení těmito orgány by však nemělo být považováno za chybu, jestliže se toto potvrzení zakládá na žádosti obsahující nesprávné údaje.
Nesprávnost údajů dodaných vývozcem v jeho žádosti je nutno posuzovat vzhledem ke všem skutečnostem obsaženým v žádosti.
Osoba povinná zaplatit clo se může odvolávat na dobrou víru, pokud může prokázat, že jednala s náležitou péči, kromě případů, kdy bylo v Úředním věstníku Evropských společenství zveřejněno oznámení, že existují odůvodněné pochybnosti.
(12) Je třeba chránit finanční zájmy Společenství a práva osoby povinné zaplatit clo před nadměrně dlouhým soudním řízením.
(13) Je třeba upravit odložení povinnosti zaplatit celní dluh v případech, kdy dluh vznikl v důsledku odnětí zboží celnímu dohledu a kdy existuje více než jeden dlužník, aby mohly celní orgány zahájit řízení proti určitému dlužníkovi přednostně před ostatními dlužníky.
(14) Opatření nezbytná k provedení nařízení č. 2913/92 (EHS) je třeba přijmout podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [6].
(15) Je proto třeba změnit nařízení (EHS) č. 2913/92,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2913/92 se mění takto:
1. V článku 4 se bod 24 se nahrazuje tímto:
"24. "postupem projednávání ve výboru" rozumí postup uvedený v článcích 247 a 247a nebo postup uvedený v článcích 248 a 248a."
2. V článku 35 se první pododstavec nahrazuje tímto: "Jsou-li položky, na jejichž základě je určována celní hodnota zboží, vyjádřeny v jiné měně, než je měna členského státu, ve kterém se provádí hodnocení, použije se směnný kurz, který řádně vyhlásí věcně příslušné orgány."
3. V článku 77 se dosavadní znění označuje jako odstavec 1 a doplňuje se nový odstavec, který zní:
"2. Je-li celní prohlášení podáváno prostřednictvím zařízení pro zpracování dat, mohou celní orgány povolit, aby k prohlášení nebyly připojeny doprovodné doklady zmíněné v čl. 62 odst. 2. V tomto případě musí být tyto doklady k dispozici celním orgánům."
4. V článku 115 se odstavec 4 nahrazuje tímto:
"4. Postupem projednávání ve výboru lze přijmout opatření, jejichž cílem je zakázat použití odstavce 1, usnadnit je či stanovit pro ně určité podmínky."
5. V čl. 117 písm. c) se doplňuje nová věta, která zní:"Postupem projednávání ve výboru lze stanovit případy, kdy jsou hospodářské podmínky považovány za splněné."
6. Článek 124 se nahrazuje tímto:
"Článek 124
1. Systém navracení může být použit u jakéhokoli zboží.
Nelze jej však použít v případě, že v okamžiku přijetí celního prohlášení s návrhem na propuštění zboží do volného oběhu
- dovážené zboží podléhá množstevním omezením dovozu,
- se na dovážené zboží vztahují sazební opatření v rámci kvót,
- dovoz zboží je podmíněn předložením dovozní nebo vývozní licence v rámci společné zemědělské politiky, nebo
- na zušlechtěné výrobky byla stanovena vývozní náhrada nebo vývozní dávka.
2. Kromě toho není v systému navracení možná žádná náhrada dovozního cla v případě, že vývoz zušlechtěných výrobků v okamžiku přijetí příslušného vývozního celního prohlášení je podmíněn předložením dovozní nebo vývozní licence nebo potvrzení v rámci společné zemědělské politiky, anebo v případě, že pro ně byla stanovena vývozní náhrada nebo vývozní dávka.
3. Postupem projednávání ve výboru lze stanovit odchylky od odstavců 1 a 2."
7. Článek 131 se nahrazuje tímto:
"Článek 131
Postupem projednávání ve výboru bude stanoveno, ve kterých případech a za jakých zvláštních podmínek lze zboží propustit do režimu přepracování pod celním dohledem."
8. V čl. 133 písm. e) se doplňuje nová věta, která zní:"Postupem projednávání ve výboru lze stanovit případy, kdy jsou hospodářské podmínky považovány za splněné."
9. Článek 142 se nahrazuje tímto:
"Článek 142
1. Použití režimu dočasného použití s částečným osvobozením od dovozního cla se povolí u zboží, které není uvedeno v předpisech přijatých na základě článku 141 nebo které v nich sice uvedeno je, avšak nesplňuje všechny podmínky k propuštění do režimu dočasného použití s úplným osvobozením od dovozního cla.
2. Seznam zboží, u kterého nelze uplatnit režim dočasného použití s částečným osvobozením od dovozního cla, a podmínky pro propuštění zboží do tohoto režimu se stanoví postupem projednávání ve výboru."
10. V článku 153 se doplňuje nový odstavec, který zní: "Odchylně od článku 151 lze postupem projednávání ve výboru stanovit, ve kterých případech a za jakých zvláštních podmínek lze zboží propustit do volného oběhu po zušlechtění, přičemž se náklady zušlechťovací operace použijí jako základ pro vyměření cla podle celního sazebníku Evropských společenství."
11. V článku 167 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. Svobodná pásma, s výjimkou svobodných pásem určených podle článku 168a, musí být ohrazena.
Členské státy určí vstupy do každého svobodného pásma a svobodného skladu a výstupy z nich."
12. V článku 168 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Obvod a vstupní a výstupní místa svobodného pásma, s výjimkou svobodných pásem určených podle článku 168a, a svobodného skladu jsou pod dohledem celních orgánů."
13. Mezi článek 168 a název dílu B ( "Umísťování zboží ve svobodných pásmech a svobodných skladech" ) se vkládá nový článek, který zní:
"Článek 168a
1. Celní orgány mohou určit svobodná pásma, v kterých se provádějí celní kontroly a formality a ve kterých se použijí ustanovení o celním dluhu podle režimu uskladňování v celním skladu.
Články 170, 176 a 180 se na takto určená svobodná pásma nepoužijí.
2. Odkazy na svobodná pásma v článcích 37, 38 a 205 se nevztahují na svobodná pásma podle odstavce 1."
14. Článek 212a se nahrazuje tímto:
"Článek 212a
Jestliže celní předpisy stanoví použití zvýhodněného sazebního zacházení u některého zboží z důvodů jeho povahy nebo zvláštního určení nebo částečné nebo úplné osvobození od dovozního nebo vývozního cla podle článků 21, 82, 145 nebo 181 až 187, použije se toto zvýhodněné sazební zacházení nebo toto částečné nebo úplné osvobození v případech, kdy vznikl celní dluh podle článků 202 až 205, 210 nebo 211, pokud zúčastněná osoba nejednala podvodně ani z hrubé nedbalosti a pokud prokáže, že ostatní podmínky pro uplatnění zvýhodněného celního zacházení nebo poskytnutí částečného nebo úplného osvobození od cla byly splněny."
15. V článku 215 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"4. Pokud celní orgán zjistí, že v jiném členském státě vznikl celní dluh podle článku 202 a výše tohoto dluhu je nižší než 5000 EUR, považuje se tento celní dluh za celní dluh vzniklý v členském státě, ve kterém byl zjištěn."
16. V čl. 220 odst. 2 se písmeno b) nahrazuje tímto:
"b) částka cla dlužného ze zákona nebyla zaúčtována následkem chyby ze strany celních orgánů, kterou nemohla osoba povinná zaplatit clo rozumným způsobem zjistit, a pokud tato osoba jednala v dobré víře a dodržela všechna ustanovení platných předpisů týkající se celního prohlášení.
Pokud byl preferenční status zboží zjištěn na základě systému správní spolupráce s orgány třetí země, považuje se vydání potvrzení těmito orgány v případě, že se ukáže jako nesprávné, za chybu, kterou nebylo možné rozumným způsobem zjistit ve smyslu prvního pododstavce.
Vydání nesprávného potvrzení však není chybou, je-li potvrzení založeno na nesprávném popisu skutečností podaném vývozcem, není-li zřejmé, že orgány vydávající potvrzení si byly vědomy nebo si měly být vědomy toho, že zboží nesplňuje podmínky pro preferenční zacházení.
Osoba povinná zaplatit clo se může odvolat na dobrou víru, pokud je schopna prokázat, že v období dotyčných obchodních operací jednala s náležitou péči, aby zajistila splnění všech podmínek pro preferenční zacházení.
Osoba povinná zaplatit clo se však nemůže odvolat na dobrou víru, pokud Evropská komise zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství oznámení o tom, že existují odůvodněné pochybnosti, zda daná země správně uplatňuje preferenční režim;".
17. V článku 221 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. Sdělení dlužníkovi nelze provést po uplynutí lhůty tří let ode dne vzniku celního dluhu.
Běh této lhůty se staví ode dne podání opravného prostředku ve smyslu článku 243 po dobu trvání řízení o opravném prostředku.
4. Vznikne-li celní dluh v důsledku činu, který byl v době, kdy byl spáchán, trestný, může být výše dluhu sdělena dlužníkovi za podmínek stanovených platnými předpisy i po uplynutí tříleté lhůty zmíněného v odstavci 3."
18. V článku 222 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Okolnosti a podmínky, za nichž se pozastavuje povinnost dlužníka zaplatit clo, lze rovněž stanovit postupem projednávání ve výboru,
- je-li podána žádost o prominutí cla podle článků 237, 238 nebo 239, nebo
- je-li zboží zajištěno za účelem následného zabavení podle čl. 233 písm. c) druhé odrážky nebo písm. d), nebo
- celní dluh vznikl na základě článku 230 a je více dlužníků."
19. Články 247, 248 a 249 se nahrazují tímto:
"Článek 247
Opatření nezbytná k provedení tohoto kodexu, včetně provádění nařízení uvedeného v článku 184, s výjimkou hlavy VIII a s výhradou článků 9 a 10 nařízení (ES) č. 2658/87 [7] a článku 248 tohoto nařízení se přijmou regulativním postupem uvedeným v čl. 247a odst. 2 v souladu s mezinárodními závazky Společenství.
Článek 247a
1. Komisi je nápomocen Výbor pro celní kodex (dále jen "výbor").
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 uvedeného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 248
Opatření nezbytná k provedení článků 11, 12 a 21 budou přijata řídícím postupem uvedeným v čl. 248a odst. 2.
Článek 248a
1. Komisi je nápomocen Výbor pro celní kodex (dále jen "výbor").
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 249
Výbor může posoudit jakoukoliv otázku týkající se celních předpisů, kterou mu přednese jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce některého členského státu."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2703/2000
ze dne 11. prosince 2000,
kterým se mění specifikace určitých názvů uvedených v příloze nařízení (ES) č. 1107/96 o zápisu zeměpisných označení a označení původu podle postupu stanoveného v článku 17 nařízení Rady (EHS) č. 2081/92
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1068/97 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
Vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 9 nařízení (EHS) č. 2081/92 požádala francouzská vláda o změnu bodů ve specifikacích několika názvů zapsaných podle nařízení Komise (ES) č. 2400/96 [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 2446/2000 [4]. Žádosti byly posouzeny a změny jsou považovány za méně významné.
(2) Pokud jde o název Pays d’Auge zapsaný jako chráněné označení původu podle "vnitrostátních požadavků" ve specifikaci uvedené v článku 4 nařízení (EHS) č. 2081/92 "předpis ze dne 19. března 1996" by měl být nahrazen "předpisem o zapsaném označení původu Pays d’Auge".
Nový předpis nahrazuje předchozí předpis s ohledem na rozsudek Soudního dvora Evropských společenství.
(3) Pokud jde o název Cornouaille zapsaný jako chráněné označení původu podle "vnitrostátních požadavků" ve specifikaci uvedené v článku 4 nařízení (EHS) č. 2081/92 "předpis ze dne 19. března 1996" by měl být nahrazen "předpisem o zapsaném označení původu Cornouaille".
Nový předpis nahrazuje předchozí předpis s ohledem na rozsudek Soudního dvora Evropských společenství.
(4) Pokud jde o název Rocamadour zapsaný jako chráněné označení původu podle "vnitrostátních požadavků" ve specifikaci uvedené v článku 4 nařízení (EHS) č. 2081/92 "předpis ze dne 16. ledna 1996" by měl být nahrazen "předpisem o zapsaném označení původu Rocamadour".
Nový předpis nahrazuje předchozí předpis s ohledem na rozsudek Soudního dvora Evropských společenství.
(5) Postupem podle článku 9 nařízení (EHS) č. 2081/92 rozhodla Komise rozhodnutím ze dne 17. listopadu 2000, že nepoužije postup podle článku 6, neboť se jedná o méně významné změny.
(6) Bylo shledáno, že změny rovněž vyhovují nařízení (EHS) č. 2081/92. V důsledku toho by měly být zapsány a zveřejněny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Změny uvedené v příloze se zapíší a zveřejní podle čl. 6 odst. 4 nařízení (EHS) č. 2081/92.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2706/2000
ze dne 11. prosince 2000,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1455/1999, kterým se stanoví obchodní norma pro papriku zeleninovou
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1257/1999 [2], a zejména na čl. 2 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1455/1999 [3] stanoví obchodní normu pro papriku zeleninovou.
(2) V praxi není možné rozlišovat mezi typy papriky zeleninové.
Je tedy vhodné stanovit, že všechny odrůdy (kultivary) papriky zeleninové pochází z Capsicum annuum L. var. annuum, a zrušit odchylku týkající se minimální velikosti u Capsicum annuum L. var. longum, nazývané také "peperoncini".
(3) Prodej malých protáhlých paprik zeleninových (špičatých) stále roste.
Je tedy vhodné stanovit pro tento typ paprik nižší minimální velikost.
(4) Pokud jsou papriky vystavovány ve směsi barev, nepožaduje se jednotný původ.
Je tedy nutné stanovit v případě potřeby označení různých zemí původu.
(5) Prodej miniaturních paprik během posledních let roste.
Je tedy nutné stanovit zvláštní ustanovení o třídění těchto produktů, jejichž velikost je menší než minimální velikost, jakož i odpovídající ustanovení o označování a obchodní úpravě.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (ES) č. 1455/1999 se mění takto:
1. V hlavě I (Definice produktu) se první odstavec mění takto:
"Tato norma se použije na papriku zeleninovou odrůd (kultivarů) pocházejících z Capsicum annuum L. var. annuum, určenou k lidské spotřebě v čerstvém stavu, s výjimkou papriky zeleninové určené k průmyslovému zpracování."
2. V hlavě III (Ustanovení o třídění) třetím odstavci se první odrážka mění takto:
"— podlouhlé papriky zeleninové (špičaté): 20 milimetrů."
3. V hlavě III (Ustanovení o třídění) se pátý odstavec nahrazuje tímto, včetně připojené poznámky pod čarou:
4. V hlavě V (Ustanovení o vystavování) bodu A (Jednotnost) se za čtvrtý odstavec vkládá nový odstavec, který zní:
"Velikost miniaturních paprik zeleninových musí být přiměřeně jednotná.
Mohou být smíchány s jinými miniaturními produkty rozdílných typů a původu."
5. V hlavě VI (Ustanovení o značení) bodu B (Povaha produktů) se zrušuje třetí odrážka.
6. V hlavě VI (Ustanovení o značení) bodu C (Původ produktů) se první odrážka mění takto:
"— Jedna země původu nebo více zemí původu a případně zóna, kde se pěstují, nebo národní, oblastní či místní název."
7. V hlavě VI (Ustanovení o značení) bodu D (Obchodní vlastnosti) se za druhou odrážku vkládá nová odrážka, která zní:
"— Minipapričky, baby papričky nebo jakýkoliv jiný vhodný název pro miniaturní produkt.
Pokud je v jednom balení smícháno několik typů miniaturních produktů, musí být uvedeny všechny produkty a původ každého z nich."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2707/2000
ze dne 11. prosince 2000,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o podporu Společenství pro poskytování mléka a některých mléčných výrobků žákům ve školách
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1670/2000 [2], a zejména na článek 15 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 1255/1999 nahradilo nařízení Rady (EHS) č. 804/68 [3] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1587/96 [4] a mimo jiné rovněž nařízení Rady (EHS) č. 1842/83 [5] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1958/97 [6] o poskytování mléka a některých mléčných výrobků žákům ve školách. S ohledem na nový režim podpor Společenství a na dosavadní zkušenosti je nezbytné pozměnit a zjednodušit nařízení Komise (ES) č. 3392/93 ze dne 10. prosince 1993 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (EHS) č. 1842/83, kterým se stanoví obecná pravidla pro poskytování mléka a některých mléčných výrobků za snížené ceny žákům ve školách [7], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2235/97 [8]. S ohledem na tyto změny je nezbytné z důvodu srozumitelnosti uvedené nařízení přepracovat.
(2) Pokud jde o příjemce podpory poskytované v rámci daného režimu, je třeba se zaměřit na mateřské školky a základní školy, a ponechat na členských státech rozhodnutí, zda do režimu zahrnou střední školy či nikoli.
S cílem zjednodušit řízení režimu je třeba vyloučit spotřebu žáků během jejich pobytu na školních prázdninových táborech.
(3) Používání subvencovaných mléčných výrobků při přípravě jídel podávaných žákům vytváří problémy s kontrolou. Kromě toho se toto používání zdá být málo účinným prostředkem k dosažení cílů režimu podpory.
Je proto třeba omezit poskytování podpory pouze na produkty distribuované žákům.
(4) Seznam mléčných výrobků způsobilých pro podporu musí být vypracován tak, aby upřednostňoval některé základní mléčné výrobky, jejichž spotřeba má pro rovnováhu trhu zásadní význam.
S ohledem na různé spotřební zvyky ve Společenství je kromě toho třeba stanovit, že členské státy mohou do seznamu zahrnout některé nízkotučné mléčné výrobky, jakož i některé sýry.
(5) Čl. 14 odst. 3 nařízení (ES) č. 1255/1999 ve znění nařízení (ES) č. 1670/2000 stanoví novou částku podpory pro plnotučné mléko ve výši 75 % směrné ceny a pro ostatní mléčné výrobky částku podpory, která se určí v závislosti na mléčných složkách dotyčných produktů. S přihlédnutím k těmto pravidlům je třeba přesně stanovit částku podpory pro jednotlivé produkty.
(6) Pokud jde o výplatu podpory, je nezbytné stanovit podmínky, které musí splňovat žadatelé o podporu, jakož i formality, které musí být splněny při podávání žádostí, kontroly, které musí provádět příslušné orgány, a způsob vyplácení podpory.
Je třeba, aby řízení vyplácení podpory a kontrola režimu byly založeny na schválení zúčastněných osob.
Za účelem zjednodušení řízení režimu je nezbytné umožnit centralizaci žádostí o podporu prostřednictvím organizací, které budou podávat žádost jménem několika školských zařízení.
(7) Čl. 14 odst. 4 nařízení (ES) č. 1255/1999 stanoví, že poskytování podpory je omezeno na množství 0,25 litru ekvivalentu mléka na žáka a den. Je třeba přesně stanovit hodnoty ekvivalentu mléka u jednotlivých produktů.
(8) Pro daný režim podpor je nezbytné stanovit kontrolní pravidla zejména s cílem zajistit, aby se částka podpory projevila v ceně, kterou platí příjemci podpory, a aby se subvencované mléčné výrobky neodchýlily od stanoveného použití.
(9) Je třeba, aby se toto nařízení začalo používat ode dne 1. ledna 2001 s ohledem na datum použitelnosti nové částky podpory a s cílem umožnit příslušným orgánům, aby připravily používání nových ustanovení.
(10) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1255/1999, pokud jde o podporu Společenství podle článku 14 uvedeného nařízení pro poskytování některých mléčných výrobků žákům ve školách (dále jen "podpora").
Článek 2
Příjemci podpory
1. Příjemci podpory jsou žáci, kteří pravidelně navštěvují školské zařízení, jež patří do jedné z těchto kategorií:
a) mateřské školky nebo jiné předškolní zařízení spravované nebo uznávané příslušným orgánem členského státu;
b) základní školy;
c) střední školy, pokud se členský stát rozhodne je začlenit do režimu používaném na jeho území.
2. Žáci uvedení v odstavci 1 nepobírají podporu během pobytů v prázdninových táborech, které organizuje zejména dotyčné školské zařízení nebo zřizovatel tohoto zařízení.
3. Poskytnutí podpory je podmíněno tím, že školské zařízení, popřípadě jeho zřizovatel se příslušnému orgánu písemně zaváží, že subvencované mléčné výrobky se nebudou používat při přípravě jídel.
Na základě náležitě odůvodněné žádosti členského státu však může Komise dotyčnému členskému státu povolit, aby od ustanovení prvního pododstavce stanovil odchylku.
Článek 3
Mléčné výrobky způsobilé pro podporu
1. Členské státy vyplácí podporu pro mléčné výrobky kategorií I a III uvedených v příloze.
2. Aniž je dotčeno nařízení Rady (ES) č. 2596/97 [9], členské státy mohou vyplácet podporu pro mléčné výrobky kategorií II a IV až IX uvedených v příloze.
3. Ve francouzských zámořských departementech může být čokoládové nebo jinak ochucené mléko rekonstituovaným mlékem.
4. Členské státy mohou povolit přídavek nejvýše 5 mg fluoru na kilogram produktů kategorií I až V uvedených v příloze.
5. Produkty uvedené v čl. 3 odst. 2 písm. b) a c) nařízení Rady (ES) č. 2597/97 [10] jsou postaveny naroveň s plnotučným, polotučným, popřípadě odstředěným mlékem.
Článek 4
Částka podpory
1. Částka podpory Společenství činí:
a) 23,24 EUR na 100 kg produktů kategorie I uvedené v příloze;
b) 21,82 EUR na 100 kg produktů kategorie II uvedené v příloze;
c) 17,58 EUR na 100 kg produktů kategorie III uvedené v příloze;
d) 16,17 EUR na 100 kg produktů kategorie IV uvedené v příloze;
e) 13,34 EUR na 100 kg produktů kategorie V uvedené v příloze;
f) 69,72 EUR na 100 kg produktů kategorie VI uvedené v příloze;
g) 177,79 EUR na 100 kg produktů kategorie VII uvedené v příloze;
h) 197,54 EUR na 100 kg produktů kategorie VIII uvedené v příloze;
i) 217,29 EUR na 100 kg produktů kategorie IX uvedené v příloze.
2. Odchylně od odstavce 1, pokud by podpora byla vyšší než prodejní cena požadovaná dodavatelem před odečtením podpory, pak se podpora sníží tak, aby nebyla vyšší než cena dotyčného produktu.
3. Jestliže se částka podpory vyjádřená v eurech změní, pak částkou této podpory pro množství dodaná za snížené ceny během daného měsíce je částka platná první den tohoto měsíce.
4. Jestliže jsou dodaná množství produktů vyjádřená v litrech, k převodu na kilogramy se použije koeficientu 1,03.
Článek 5
Použití nejvyššího subvencovaného množství
1. Pro použití nejvyššího množství 0,25 litru uvedeného v čl. 14 odst. 4 nařízení (ES) č. 1255/1999 se vezmou v úvahu celková množství mléčných výrobků s nárokem na podporu během doby, na níž se podpora požaduje, jakož i počet žáků zapsaných ke studiu v dotyčném školském zařízení.
2. U produktů kategorií VI až IX uvedených v příloze se při výpočtu uvedeném v odstavci 1 vychází z těchto množství:
a) 100 kg produktů kategorie VI uvedené v příloze se považuje za ekvivalent 300 kg plnotučného mléka;
b) 100 kg produktů kategorie VII uvedené v příloze se považuje za ekvivalent 765 kg plnotučného mléka;
c) 100 kg produktů kategorie VIII uvedené v příloze se považuje za ekvivalent 850 kg plnotučného mléka;
d) 100 kg produktů kategorie IX uvedené v příloze se považuje za ekvivalent 935 kg plnotučného mléka.
Článek 6
Obecné podmínky pro poskytování podpory
1. Podpora se poskytuje žadateli schválenému v souladu s články 7, 8 a 9 pro dodávky potravin vyrobených ve Společenství a uvedených v příloze, které jsou zakoupeny v členském státě, v němž se nachází školské zařízení.
2. O podporu může žádat:
a) školské zařízení;
b) zřizovatel, který žádá o podporu pro produkty distribuované žákům v rámci své působnosti;
c) jestliže tak stanoví členský stát, dodavatel produktů;
d) jestliže tak stanoví členský stát, organizace, která žádá o podporu jménem jednoho nebo více školských zařízení nebo zřizovatelů, a která byla za tímto účelem založena.
Článek 7
Schválení žadatelů
Žadatele o podporu musí za tímto účelem schválit příslušný orgán členského státu, na jehož území se nachází školské zařízení, do něhož se dodávají mléčné výrobky.
Článek 8
Obecné podmínky pro schválení
Schválení je uděleno tehdy, pokud se žadatel příslušnému orgánu písemně zaváže,
a) že mléčné výrobky použije výhradně pro spotřebu žáků navštěvujících jeho školské zařízení, případně školská zařízení, pro která o podporu žádá;
b) že vrátí podporu, která byla neprávem vyplacena pro dotyčná množství, pokud se zjistí, že mléčné výrobky nebyly poskytnuty oprávněným příjemcům uvedeným v článku 2, nebo že byla vyplacena pro množství větší než množství vyplývající z použití článku 5;
c) že na žádost příslušných orgánů předloží těmto orgánům náležité doklady;
d) že umožní provést fyzickou kontrolu na místě.
Článek 9
Zvláštní podmínky pro schválení některých žadatelů
1. Jestliže o podporu žádá dodavatel, schválení obdrží tehdy, pokud se kromě splnění podmínek stanovených v článku 8 písemně zaváže,
a) že bude vést záznamy, v nichž uvede zejména výrobce mléčných výrobků, jména a adresy školských zařízení, popřípadě jejich zřizovatelů, a množství mléčných výrobků, která těmto zařízením prodal nebo dodal;
b) že se podrobí jakémukoli kontrolnímu opatření, které stanoví příslušný orgán dotyčného členského státu, zejména pokud jde o prověření záznamů.
2. Jestliže o podporu žádá organizace uvedená v čl. 6 odst. 2 písm. d), schválení obdrží tehdy, pokud se kromě podmínek stanovených v článku 8 písemně zaváže,
a) že bude vést záznamy, v nichž zejména uvede výrobce nebo dodavatele mléčných výrobků, jména a adresy školských zařízení, popřípadě jejich zřizovatelů, a množství mléčných výrobků, která jim prodala nebo dodala;
b) že se podrobí jakémukoli kontrolnímu opatření, které stanoví příslušný orgán dotyčného členského státu, zejména pokud jde o prověření záznamů.
Článek 10
Pozastavení a odejmutí schválení
Jestliže se zjistí, že žadatel o podporu již nesplňuje podmínky stavené v článcích 8 a 9 nebo jakékoli jiné povinnosti vyplývající z tohoto nařízení, schválení se podle závažnosti nesrovnalosti pozastaví na jeden až dvanáct měsíců nebo se odejme.
Opatření uvedená v prvním pododstavci se nepoužijí v případě vyšší moci nebo pokud členský stát zjistí, že daná nesrovnalost nebyla způsobena úmyslně nebo z nedbalosti, nebo pokud není závažná.
V případě odejmutí může být na žádost dotčené osoby schválení znovu uděleno, avšak až po uplynutí nejméně šesti měsíců.
Článek 11
Žádost o výplatu podpory
1. Žádost o výplatu podpory je nutné podat podle pravidel stanovených příslušným orgánem členského státu a musí v ní být uvedeny nejméně tyto údaje:
a) množství distribuovaná podle kategorií produktů;
b) jméno a adresa školského zařízení nebo zřizovatele.
2. Členský stát stanoví, jak často se žádosti o výplatu podpory podávají. Tyto žádosti se vztahují na dobu od jednoho do sedmi měsíců, zejména s přihlédnutím k částce podpory, o kterou zájemce žádá.
3. Má-li být žádost o výplatu podpory přijata k vyřízení, musí být tato žádost s výjimkou případu vyšší moci podána nejpozději poslední den čtvrtého měsíce následujícího po uplynutí doby, na kterou se žádost vztahuje.
Pokud je lhůta stanovená v prvním pododstavci překročena o méně než dva měsíce, podpora se přesto vyplatí, její částka se však sníží o
a) 5 % v případě překročení lhůty o méně než měsíc;
b) 10 % v ostatních případech.
4. Částky uvedené v žádosti o výplatu musí být doloženy příslušnými doklady, které se předloží příslušným orgánům.
V těchto dokladech musí být zvlášť uvedena cena každého dodaného produktu uvedeného v příloze a potvrzena úhrada nebo k nim musí být přiložen doklad o provedení úhrady.
Článek 12
Výplata podpory
1. Aniž je dotčen čl. 11 odst. 4, podpora se dodavateli vyplatí pouze:
a) po předložení stvrzenky na skutečně dodaná množství nebo
b) na základě zprávy příslušného orgánu o kontrole provedené před konečnou výplatou podpory, v níž je uvedeno, že skutečně byly splněny podmínky nezbytné pro výplatu nebo,
c) pokud to povolí členský stát, po předložení výpisu z účtu dodavatele, který je používán výlučně k úhradě množství dodávaných v rámci tohoto nařízení.
2. Podporu vyplácí příslušný orgán do čtyř měsíců ode dne podání žádosti uvedené v čl. 11 odst. 3, s výjimkou případu, kdy bylo zahájeno správní šetření týkající se nároku na podporu.
3. Členské státy mohou pověřit místní orgány, aby prováděly výplatu podpory a aby zajistily správu režimu stanoveného v tomto nařízení.
V případech stanovených členským státem mohou být místní orgány nahrazeny sdružením schváleným členským státem, které sdružuje dotyčná školská zařízení.
Článek 13
Výplata záloh
1. Členské státy jsou oprávněny vyplatit zálohu ve výši částky požadované podpory, a to po složení jistoty ve výši 110 % částky zálohy.
2. Jestliže dodavatel požádá o zálohu, příslušný orgán je oprávněn ji vyplatit na základě dodaných množství, aniž by požadoval příslušné doklady uvedené v čl. 12 odst. 1. Do jednoho měsíce po vyplacení zálohy předloží dodavatel příslušnému orgánu doklady nezbytné pro provedení konečné výplaty podpory, pokud uvedený orgán nevypracuje zprávu uvedenou v čl. 12 odst. 1 písm. b).
3. Konečná výplata podpory se uskuteční nejpozději koncem šestého měsíce následujícího po závěru dotyčného školního roku.
Článek 14
Kontrolní opatření
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření s cílem zajistit, aby se částka podpory projevila v ceně, kterou platí příjemce podpory.
Za tímto účelem stanoví maximální ceny, které každý žák zaplatí za jednotlivé produkty uvedené v příloze a distribuované na jejich území.
Tyto ceny se sdělí Komisi spolu s podklady, na jejichž základě byly ceny stanoveny.
2. Členské státy přijmou nezbytná kontrolní opatření s cílem zajistit, aby byly splňovány podmínky tohoto nařízení.
Tato opatření se zejména týkají kontroly příslušných dokladů o dodávkách produktů uvedených v příloze a dodržování maximálních množství s nárokem na podporu.
3. Součástí kontroly stanovené v odstavci 2 je fyzická kontrola prováděná na místě, jejímž účelem je zejména prověřit:
a) vliv podpory na cenu placenou příjemcem a zejména dodržování maximálních cen uvedených v odstavci 1;
b) záznamy uvedené v článku 9;
c) používání subvencovaných produktů v souladu s tímto nařízením, zejména existují-li důvody domnívat se, že došlo k odchýlení od stanoveného použití;
d) cenu produktů uhrazenou dodavateli s cílem zjistit, zda není nižší než příslušná podpora.
Článek 15
Sdělení
1. Do šesti měsíců od vstupu tohoto nařízení v platnost sdělí členské státy Komisi vnitrostátní opatření pro jeho používání a zejména přijatá kontrolní opatření.
2. Každý rok do 31. prosince sdělí:
a) množství, na která byly vyplacena podpora během předcházejícího školního roku;
b) přehled o informačních a propagačních akcích týkajících se mléčných výrobků, uspořádaných případně v rámci distribuce subvencovaných produktů ve školách.
Článek 16
Zrušující ustanovení
Zrušuje se nařízení (ES) č. 3392/93.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení.
Odchylky podle čl. 3 odst. 3 nařízení (ES) č. 3392/93 zůstávají v platnosti v rámci používání tohoto nařízení.
Schválení udělená podle článku 6 nařízení (ES) č. 3392/93 zůstávají v platnosti v rámci používání tohoto nařízení.
Článek 17
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2712/2000
ze dne 12. prosince 2000,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 2123/89, kterým se stanoví seznam reprezentativních trhů pro vepřové maso ve Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2759/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vepřovým masem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1365/2000 [2], a zejména na čl. 4 odst. 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V nařízení Komise (EHS) č. 2123/89 [3] naposledy pozměněném nařízením (ES) č. 1285/98 [4] byl stanoven seznam reprezentativních trhů pro vepřové maso ve Společenství.
(2)
Nařízení Komise (ES) č. 2722/2000
ze dne 13. prosince 2000,
kterým se stanoví podmínky, za nichž může finanční nástroj pro orientaci rybolovu (FNOR) přispívat k eradikaci patologických rizik v akvakultuře
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2792/1999 ze dne 17. prosince 1999 o pravidlech a podmínkách pro strukturální pomoc Společenství v odvětví rybolovu [1], a zejména na čl. 15 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 15. odst. 3 písm. g) nařízení ES č. 2792/1999 výslovně povoluje pomoc Společenství z finančního nástroje pro orientaci rybolovu (FNOR) pro eradikaci patologických rizik v akvakultuře. Toto ustanovení umožňuje případně financovat odškodnění výrobců v případě nucené porážky živočichů pocházejících z akvakultury.
(2) Článek 24 rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [2], naposledy pozměněného nařízením ES č. 1258/1999 [3], stanoví pravidla, kterými se řídí finanční příspěvky Společenství programům eradikace a monitorování chorob zvířat, zejména že choroba musí být uvedena v příloze rozhodnutí, že program porážky (včetně možného odškodnění výrobců) musí být schválen Komisí a že výdaje (včetně jakéhokoli odškodnění výrobců) jsou způsobilé pro finanční příspěvek Společenství.
(3) S výjimkou kampaní očkování živočichů pocházejících z akvakultury je třeba se vyhnout tomu, aby použití čl. 15 odst. 3 písm. g) nařízení ES č. 2792/1999 vedlo k odlišnému postupu a podmínkám, než stanoví článek 24 rozhodnutí 90/424/EHS.
(4) Nejsou-li finanční ustanovení uvedeného článku 24 slučitelná s finančními ustanoveními nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech [4], mělo by být stanoveno, že pro FNOR bude nadále platit posledně zmíněné rozhodnutí.
(5) Musí být zakázána kumulace podpor Společenství jednoho a téhož projektu eradikace patologických rizik v akvakultuře.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro rybolov a akvakulturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. V případě, že za účelem eradikace patologických rizik v akvakultuře zváží příslušný orgán členského státu poskytnutí finančního příspěvku Společenství z FNOR podle čl. 15 odst. 3 písm. g) nařízení ES č. 2792/1999, použijí se příslušná ustanovení článku 24 rozhodnutí 90/424/EHS.
2. Odstavec 1 se nepoužije v případě kampaní očkování živočichů pocházejících z akvakultury.
3. Finanční ustanovení strukturálních fondů stanovená v hlavě III nařízení ES č. 1260/1999 se dále používají.
4. Podporu FNOR, která přísluší určitému eradikačnímu projektu, nelze slučovat s jinou podporou Společenství.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2725/2000
ze dne 11. prosince 2000
o zřízení systému "Eurodac" pro porovnávání otisků prstů za účelem účinného uplatňování Dublinské úmluvy
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 63 bod 1) písm. a) této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Členské státy ratifikovaly Ženevskou úmluvu ze dne 28. července 1951 o právním postavení uprchlíků ve znění Newyorského protokolu ze dne 31. ledna 1967.
(2) Členské státy uzavřely Úmluvu o určení státu příslušného pro posuzování žádosti o azyl podané v některém z členských států Evropských společenství, podepsanou v Dublinu dne 15. června 1990 (dále jen "Dublinská úmluva") [2].
(3) Pro účely použití Dublinské úmluvy je nezbytné zjistit totožnost žadatelů o poskytnutí azylu a osob zadržených ve spojitosti s neoprávněným překročením vnějších hranic Společenství. Pro účinné použití Dublinské úmluvy, zejména čl.
10 odst. 1) písm. c) a e) uvedené úmluvy, je rovněž žádoucí umožnit každému členskému státu ověřit, zda cizinec zdržující se nedovoleně na jeho území již požádal o azyl v jiném členském státě.
(4) Otisky prstů představují důležitý prvek při zjišťování přesné totožnosti takových osob.
Je nezbytné vytvořit systém pro porovnávání údajů o otiscích prstů.
(5) K dosažení tohoto cíle je nezbytné vytvořit systém známý jako "Eurodac", který se skládá z ústřední jednotky zřízené v rámci Komise, která bude pracovat s počítačovou ústřední databází údajů o otiscích prstů, a z elektronických prostředků předávání údajů mezi členskými státy a ústřední databází.
(6) Rovněž je nezbytné, aby členské státy okamžité sejmuly otisky prstů každého žadatele o azyl a každého cizince zadrženého v souvislosti s neoprávněným překročením vnější hranice členského státu staršího 14 let.
(7) Je nezbytné stanovit přesná pravidla pokud jde o předávání těchto údajů o otiscích prstů do ústřední jednotky, o záznamu takových údajů o otiscích prstů a dalších příslušných údajů v ústřední databázi, o jejich ukládání a porovnávání s jinými údaji o otiscích prstů, o předávání výsledků těchto porovnání a blokování a vymazání zaznamenaných údajů.
Tato pravidla mohou být rozdílná podle situace různých kategorií cizinců a měla by být této situaci zvlášť přizpůsobena.
(8) Cizinci, kteří žádali o azyl v jednom z členských států, mohou během mnoha následujících let žádat o azyl v jiném členském státě.
Proto by nejdelší doba, během které jsou údaje o otiscích prstů uloženy v ústřední jednotce, měla být velmi dlouhá.
Vzhledem k tomu, že většina cizinců, kteří zůstanou ve Společenství několik let získá po uplynutí této doby povolení k trvalému pobytu nebo dokonce občanství členského státu, měla by být za přiměřenou pro uchovávání údajů o otiscích prstů považována doba deseti let.
(9) Doba pro uchování by měla být kratší v určitých zvláštních případech, kdy není třeba údaje o otiscích prstů uchovávat tak dlouho.
Údaje o otiscích prstů by měly být vymazány, jakmile cizinec získá státní příslušnost členského státu.
(10) Je nezbytné jasně stanovit odpovědnost Komise ve vztahu k ústřední jednotce a odpovědnost členských států ohledně použití údajů, zajištění údajů, přístupu k údajům a oprav zaznamenaných údajů.
(11) Ačkoli se mimosmluvní odpovědnost Společenství ve vztahu k provozu systému Eurodac bude řídit odpovídajícími ustanoveními Smlouvy, je nezbytné stanovit zvláštní pravidla mimosmluvní odpovědnosti členských států ve vztahu k provozu systému.
(12) V souladu se zásadou subsidiarity, jak je stanovena v článku 5 Smlouvy, nemůže být cílů zamýšlených opatření, jmenovitě vytvoření, v rámci Komise, systému pro porovnávání údajů o otiscích prstů na pomoc při provádění přistěhovalecké politiky Společenství, z podstaty uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jich může být lépe dosaženo na úrovni Společenství.
V souladu se zásadou proporcionality, jak je stanovena v uvedeném článku, nepřekračuje toto nařízení nepřesahuje rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
(13) Protože výlučně členské státy jsou odpovědné za určení totožnosti a vyhodnocení výsledků srovnávání, předaných ústřední jednotkou, jakož i za blokování údajů o osobách přijatých a uznaných jako uprchlíci, a protože se tato odpovědnost dotýká mimořádně citlivé oblasti zpracování osobních údajů a mohla by se dotýkat výkonu osobních svobod, existují určité důvody pro to, aby si Rada ponechala výkon určitých prováděcích pravomocí vztahujících se především na přijetí opatření k zajištění bezpečnosti a spolehlivosti takových údajů.
(14) Opatření nezbytná k provedení jiných opatření tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [3].
(15) Směrnice 95/46/ES Evropského parlamentu a Rady ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů [4] se vztahuje na zpracování osobních údajů členskými státy v rámci systému Eurodac.
(16) Na základě článku 286 Smlouvy se směrnice 95/46/ES vztahuje také na orgány a instituce Společenství.
Jelikož se ústřední jednotka zřizuje v rámci Komise, vztahuje se uvedená směrnice na zpracování osobních údajů touto jednotkou.
(17) Zásady stanovené ve směrnici 95/46/ES o ochraně práv a svobod fyzických osob, především jejich práva na soukromí vzhledem ke zpracování osobních údajů, by měly být doplněny a objasněny, zejména v některých oblastech.
(18) Je vhodné sledovat a hodnotit provoz Eurodacu.
(19) Členské státy by měly vytvořit systém sankcí k trestání užívání údajů zaznamenaných v ústřední databázi v rozporu s účelem Eurodacu.
(20) Spojené království a Irsko v souladu s článkem 3 Protokolu o postavení Spojeného království a Irska připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a Smlouvě o založení Evropského společenství, oznámily své přání účastnit se přijímání a používání tohoto nařízení.
(21) Dánsko se v souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska připojeného k uvedeným smlouvám neúčastní přijímání tohoto nařízení, a proto pro ně není závazné ani použitelné.
(22) Je vhodné omezit územní působnost tohoto nařízení, aby odpovídala územní působnosti Dublinské úmluvy.
(23) Toto nařízení by mělo vstoupit v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství, aby mohlo sloužit jako právní základ pro prováděcí pravidla, která jsou za účelem rychlého použití tohoto nařízení nezbytná pro zavedení nutných technických opatření členskými státy a Komisí.
Komise by měla být pověřena kontrolou plnění těchto podmínek.
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Účel systému "Eurodac"
1. Zřizuje se systém zvaný "Eurodac", jehož účelem je pomoc při určování členského státu, který je na základě Dublinské úmluvy příslušný pro posouzení žádosti o azyl podané v členském státě, a jinak usnadňovat uplatňování Dublinské úmluvy za podmínek stanovených v tomto nařízení.
2. Eurodac se skládá z
a) ústřední jednotky uvedené v článku 3;
b) počítačové ústřední databáze, ve které jsou údaje uvedené v čl. 5 odst. 1, čl. 8 odst. 2 a čl. 11 odst. 2 zpracovávány za účelem porovnávání údajů o otiscích prstů žadatelů o azyl a kategorií cizinců uvedených v čl. 8 odst. 1 a čl. 11 odst. 1;
c) prostředků pro předávání údajů mezi členskými státy a ústřední databází.
Pravidla platná pro Eurodac platí rovněž pro postupy používané členskými státy od předávání údajů ústřední jednotce až do využití výsledků porovnávání.
3. Aniž je dotčeno použití údajů určených pro Eurodac členským státem původu v databázích zřízených podle jeho vnitrostátních právních předpisů, mohou být údaje o otiscích prstů a další osobní údaje zpracovávány v Eurodacu pouze pro účely stanovené v čl. 15 odst. 1 Dublinské úmluvy.
Článek 2
Definice
1. Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "Dublinskou úmluvou" Úmluva o určení státu příslušného pro posouzení žádosti o azyl podané v některém ze členských států Evropských společenství, podepsaná v Dublinu dne 15. června 1990;
b) "žadatelem o azyl" cizinec, který podal žádost o azyl nebo jehož jménem byla taková žádost podána;
c) "členským státem původu":
i) ve vztahu k žadateli o azyl členský stát, který předává osobní údaje ústřední jednotce a přijímá výsledky porovnávání;
ii) ve vztahu k osobě uvedené v článku 8 členský stát, který předává osobní údaje ústřední jednotce;
iii) ve vztahu k osobě uvedené v článku 11 členský stát, který předává osobní údaje ústřední jednotce a přijímá výsledky porovnávání;
d) "uprchlíkem" osoba, která byla uznána jako uprchlík v souladu s Ženevskou úmluvou o právním postavení uprchlíků ze dne 28. července 1951 ve znění Newyorského protokolu ze dne 31. ledna 1967;
e) "shodou" existence shody nebo shod zjištěných ústřední jednotkou při porovnávání údajů o otiscích prstů zaznamenaných v databázi s údaji předanými členským státem, aniž je dotčen požadavek toho, aby členské státy ihned kontrolovaly výsledky porovnávání na základě čl. 4 odst. 6.
2. Pojmy definované v článku 2 směrnice 95/46/ES mají v tomto nařízení stejný význam.
3. Není-li uvedeno jinak, mají pojmy definované v článku 1 Dublinské úmluvy v tomto nařízení stejný význam.
Článek 3
Ústřední jednotka
1. V rámci Komise se zřizuje ústřední jednotka, která jménem členských států odpovídá za správu ústřední databáze uvedené v čl. 1 odst. 2 písm. b). Ústřední jednotka je vybavena počítačovým systémem rozpoznávání otisků prstů.
2. Údaje o žadatelích o azyl, o osobách uvedených v článku 8 a o osobách uvedených v článku 11, které zpracovává ústřední jednotka, jsou zpracovávány jménem členského státu původu za podmínek stanovených v tomto nařízení.
3. Ústřední jednotka každé čtvrtletí vypracuje statistický přehled své činnosti uvádějící
a) počet předaných souborů údajů o žadatelích o azyl a osobách uvedených v čl. 8 odst. 1 a čl. 11 odst. 1;
b) počet shod u žadatelů o azyl, kteří podali žádost o azyl v jiném členském státě;
c) počet shod u osob uvedených v čl. 8 odst. 1, které následně podaly žádost o azyl;
d) počet shod u osob uvedených v čl. 11 odst. 1, které dříve podaly žádost o azyl v jiném členském státě;
e) počet údajů o otiscích prstů, které si ústřední jednotka musela vyžádat od členských států původu podruhé, protože původně předané údaje nebyly vhodné k porovnávání za použití počítačového systému rozpoznávání otisků prstů.
Na konci každého roku se sestaví statistický přehled sestavený ze čtvrtletních statistických přehledů zpracovaných od začátku činnosti Eurodacu, včetně údajů o počtu osob, u kterých byly zaznamenány shody podle písmen b), c) a d).
Statistický přehled obsahuje rozpis údajů pro každý členský stát.
4. Postupem podle čl. 23 odst. 2 může být ústřední jednotka pověřena provedením určitých jiných statistických úkolů na základě údajů jí zpracovávaných.
KAPITOLA II
ŽADATELÉ O AZYL
Článek 4
Shromažďování, předávání a porovnávání otisků prstů
1. Každý členský stát neprodleně sejme otisky všech prstů každého žadatele o azyl staršího 14 let a urychleně předá údaje uvedené v čl. 5 odst. 1 písm. a) až f) ústřední jednotce. Postup snímání otisků prstů se určí v souladu s vnitrostátními zvyklostmi daného členského státu a v souladu se zárukami stanovenými Evropskou úmluvou o lidských právech a Úmluvou Organizace spojených národů o právech dítěte.
2. Údaje uvedené v čl. 5 odst. 1 jsou ihned zaznamenány do ústřední databáze ústřední jednotkou, nebo jsou-li k tomu technické podmínky, přímo členským státem původu.
3. Údaje o otiscích prstů ve smyslu čl. 5 odst. 1 písm. b) předané některým členským státem jsou porovnávány ústřední jednotkou s údaji o otiscích prstů, které předaly jiné členské státy a které již byly uloženy v ústřední databázi.
4. Ústřední jednotka na žádost členského státu zajistí, aby porovnávání podle odstavce 3 zahrnulo kromě údajů od jiných členských států i údaje o otiscích prstů již dříve předané tímto členským státem.
5. Ústřední jednotka bez odkladu předá shodu nebo negativní výsledek porovnávání členskému státu původu. Dojde-li ke shodě, předá pro všechny soubory údajů odpovídající shodě údaje uvedené v čl. 5 odst. 1. Údaje uvedené v čl. 5 odst. 1 písm. b) však předá, pouze pokud by byly základem shody.
Pokud to technické podmínky umožňují, může být výsledek porovnávání předán přímo členskému státu původu.
6. Výsledky porovnávání jsou ihned kontrolovány členským státem původu.
Konečné určení totožnosti provádí členský stát původu ve spolupráci s dotčenými členskými státy na základě článku 15 Dublinské úmluvy.
Údaje obdržené od ústřední jednotky, které se ve vztahu k ostatním údajům jeví jako nespolehlivé, jsou vymazány nebo zničeny, jakmile se nespolehlivost těchto údajů potvrdí.
7. Prováděcí pravidla, která stanoví postupy nezbytné pro použití odstavců 1 až 6, budou přijata postupem podle čl. 22 odst. 1.
Článek 5
Zaznamenávání údajů
1. V ústřední databázi se zaznamenávají pouze tyto údaje:
a) členský stát původu, místo a datum podání žádosti o azyl;
b) údaje o otiscích prstů;
c) pohlaví;
d) referenční číslo použité členským státem původu;
e) datum sejmutí otisků prstů;
f) datum předání údajů ústřední jednotce;
g) datum vložení údajů do ústřední databáze;
h) podrobnosti ohledně příjemce (příjemců) předaných údajů a datum (data) předání.
2. Po zaznamenání údajů do ústřední databáze zničí ústřední jednotka nosiče použité pro předání údajů, pokud členský stát původu nepožádá o jejich vrácení.
Článek 6
Ukládání údajů
Každý soubor údajů podle čl. 5 odst. 1 se ukládá v ústřední databázi na dobu deseti let ode dne, kdy byly sejmuty otisky prstů.
Po uplynutí této doby ústřední jednotka automaticky vymaže tyto údaje z ústřední databáze.
Článek 7
Předčasné vymazání údajů
Údaje o osobě, která získá občanství některého členského státu před uplynutím doby uvedené v článku 6, se vymaží z ústřední databáze v souladu s čl. 15 odst. 3, jakmile se členský stát původu dozví, že daná osoba získala toto občanství.
KAPITOLA III
CIZINCI ZADRŽENÍ V SOUVISLOSTI S NEOPRÁVNĚNÝM PŘEKROČENÍM VNĚJŠÍ HRANICE
Článek 8
Shromažďování a předávání údajů o otiscích prstů
1. Každý členský stát v souladu se zárukami stanovenými Evropskou úmluvou o lidských právech a Úmluvou Organizace spojených národů o právech dítěte neprodleně sejme otisky všech prstů každého cizince staršího 14 let, zadrženého příslušnými kontrolními orgány v souvislosti s neoprávněným překročením hranice daného členského státu po zemi, po moři nebo vzduchem, ze třetí země, který nebyl vrácen zpět.
2. Daný členský stát bez odkladu předá ústřední jednotce následující údaje o každém cizinci v postavení popsaném v odstavci 1, který nebyl vrácen zpět:
a) členský stát původu, místo a datum zadržení;
b) údaje o otiscích prstů;
c) pohlaví;
d) referenční číslo použité členským státem původu;
e) datum sejmutí otisků prstů;
f) datum předání údajů ústřední jednotce.
Článek 9
Zaznamenávání údajů
1. Údaje uvedené v čl. 5 odst. 1 písm. g) a čl. 8 odst. 2 se zaznamenávají do ústřední databáze.
Aniž je dotčen čl. 3 odst. 3, zaznamenávají se údaje předané ústřední jednotce na základě čl. 8 odst. 2 pouze pro účely porovnání s údaji o žadatelích o azyl předanými následně ústřední jednotce.
Ústřední jednotka neporovnává údaje předané na základě čl. 8 odst. 2 s žádnými údaji zaznamenanými dříve v ústřední databázi ani údaji předanými ústřední jednotce následně na základě čl. 8 odst. 2.
2. Použijí se postupy stanovené v čl. 4 odst. 1 druhé větě, čl. 4 odst. 2 a čl. 5 odst. 2, jakož i opatření stanovená na základě čl. 4 odst. 7. Pokud jde o porovnávání údajů o žadatelích o azyl předaných ústřední jednotce následně s údaji uvedenými v odstavci 1, použijí se postupy stanovené v čl. 4 odst. 3, 5 a 6.
Článek 10
Ukládání údajů
1. Každý soubor údajů, který se vztahuje k cizinci uvedenému v čl. 8 odst. 1, se ukládá do ústřední databáze na dobu dvou let ode dne, kdy byly sejmuty otisky prstů cizince. Po uplynutí této doby ústřední jednotka automaticky vymaže tyto údaje z ústřední databáze.
2. Údaje o cizinci podle čl. 8 odst. 1 se v souladu s čl. 15 odst. 3 vymaží z ústřední databáze bez odkladu, pokud členský stát původu zjistí před uplynutím dvouleté lhůty uvedené v odstavci 1 jednu z následujících skutečností:
a) cizinci bylo vydáno povolení k pobytu;
b) cizinec opustil území členských států;
c) cizinec získal občanství některého členského státu.
KAPITOLA IV
CIZINCI, KTEŘÍ SE NEDOVOLENĚ ZDRŽUJÍ V ČLENSKÉM STÁTĚ
Článek 11
Porovnávání údajů o otiscích prstů
1. Za účelem ověření, zda cizinec, který se nedovoleně zdržuje na území členského státu, podal již dříve žádost o azyl v jiném členském státě, může každý členský stát předat ústřední jednotce jakékoli údaje o otiscích prstů, pokud jde o otisky prstů, které mohou být sejmuty takovému cizinci staršímu 14 let, společně s referenčním číslem, které tento členským stát přidělil.
Obecně platí, že existují důvody pro ověření, zda cizinec již dříve podal žádost o azyl v jiném členském státě, pokud
a) cizinec prohlašuje, že již podal žádost o azyl, aniž by označil členský stát ve kterém žádost podal;
b) cizinec nežádá o azyl, ale namítá, že návratem do země původu by byl vystaven nebezpečí, nebo
c) cizinec se snaží jinak zabránit svému navrácení odmítáním spolupráce při zjišťování jeho totožnosti, zejména tím, že nepředloží žádné nebo předloží padělané doklady totožnosti.
2. Pokud se členské státy účastní postupu uvedeného v odstavci 1, předají ústřední jednotce údaje o otiscích všech prstů nebo alespoň ukazováčků, a pokud tyto chybí, otisky všech ostatních prstů cizinců uvedených v odstavci 1.
3. Údaje o otiscích prstů cizince uvedeného v odstavci 1, jsou předány ústřední jednotce pouze za účelem porovnávání s údaji o otiscích prstů žadatelů o azyl předanými jinými členskými státy a již zaznamenanými v ústřední databázi.
Údaje o otiscích prstů takového cizince se nezaznamenávají do ústřední databáze, ani se neporovnávají s údaji předanými ústřední jednotce na základě čl. 8 odst. 2.
4. Pokud jde o porovnávání údajů o otiscích prstů předaných podle tohoto článku, s údaji o otiscích prstů žadatelů o azyl předanými jinými členskými státy a již uloženými v ústřední jednotce, použijí se postupy stanovené v čl. 4 odst. 3, 5 a 6, jakož i opatření stanovená na základě čl. 4 odst. 7.
5. Jakmile jsou výsledky porovnávání předány členskému státu původu, ústřední jednotka bez odkladu
a) vymaže údaje o otiscích prstů a další údaje předané na základě odstavce 1 a
b) zničí nosiče použité členským státem původu pro předání údajů ústřední jednotce, pokud členský stát původu nepožádá o jejich navrácení.
KAPITOLA V
UZNANÍ UPRCHLÍCI
Článek 12
Blokování údajů
1. Údaje o žadateli o azyl zaznamenané na základě čl. 4 odst. 2 jsou blokovány v ústřední databázi, pokud je tato osoba uznána a přijata jako uprchlík v některém členském státě. Toto blokování provede ústřední jednotka podle pokynů členského státu původu.
Dokud není přijato rozhodnutí podle odstavce 2, shody u osob v členském státě uznaných a přijatých jako uprchlíci se nepředávají.
Ústřední jednotka vrátí žádajícímu členskému státu negativní výsledek.
2. Pět let po zahájení provozu Eurodacu a na základě spolehlivých statistických přehledů sestavených ústřední jednotkou o osobách, které podaly žádost o azyl v členském státě poté, co byly uznány a přijaty jako uprchlíci v jiném členském státě, se rozhodne v souladu s odpovídajícími ustanoveními Smlouvy, zda údaje o osobách uznaných a přijatých jako uprchlíci v členském státě mají
a) být uloženy v souladu s článkem 6 za účelem porovnávání podle čl. 4 odst. 3 nebo
b) být předčasně vymazány, jakmile je osoba uznána a přijata jako uprchlík.
3. V případě uvedeném v odst. 2 písm. a) se údaje blokované na základě odstavce 1 odblokují a postup uvedený v odstavci 1 dále se nepoužije.
4. V případě uvedeném v odst. 2 písm. b)
a) vymaže ústřední jednotka ihned údaje blokované v souladu s odstavcem 1 a
b) údaje o osobách následně uznaných a přijatých jako uprchlíci se vymaží v souladu s čl. 15 odst. 3, jakmile se členský stát původu dozví, že osoba byla v některém členském státě přijata a uznána jako uprchlík.
5. Prováděcí pravidla o postupu blokování údajů podle odstavce 1 a o sestavování statistického přehledu podle odstavce 2 budou přijata postupem podle čl. 22 odst. 1.
KAPITOLA VI
POUŽITÍ ÚDAJŮ, OCHRANA ÚDAJŮ, BEZPEČNOST A ODPOVĚDNOST
Článek 13
Odpovědnost za použití údajů
1. Členský stát původu je odpovědný za
a) snímání otisků prstů v souladu s právem;
b) předávání údajů o otiscích prstů a dalších údajů uvedených v čl. 5 odst. 1, čl. 8 odst. 2 a čl. 11 odst. 2 ústřední jednotce v souladu s právem;
c) přesnost a aktuálnost údajů v době předání ústřední jednotce;
d) zaznamenávání, ukládání, opravy a vymazávání údajů v ústřední databázi v souladu s právem, aniž jsou dotčeny povinnosti Komise;
e) použití výsledků porovnávání údajů o otiscích prstů předaných ústřední jednotkou v souladu s právem.
2. V souladu s článkem 14 zajistí členský stát původu bezpečnost údajů uvedených v odstavci 1 před předáváním ústřední jednotce a během něj, jakož i bezpečnost údajů, které od ústřední jednotky obdrží.
3. Členský stát původu je odpovědný za konečné určení totožnosti údajů podle čl. 4 odst. 6.
4. Komise zajistí, aby byla ústřední jednotka řízena v souladu s tímto nařízením a prováděcími předpisy k němu.
Komise zejména
a) přijímá opatření, která zajistí, aby osoby pracující v ústřední jednotce používali údaje zaznamenané v ústřední databázi pouze v souladu s účelem Eurodacu vymezeným v čl. 1 odst. 1;
b) zajišťuje, aby osoby pracující v ústřední jednotce vyhověly všem žádostem členských států učiněným na základě tohoto nařízení, pokud jde o zaznamenávání, porovnávání, opravy a vymazávání údajů, za které jsou odpovědné;
c) přijímá nezbytná opatření, která zajistí bezpečnost ústřední jednotky v souladu s článkem 14;
d) zajišťuje, aby pouze osoby oprávněné pracovat v ústřední jednotce měly přístup k údajům zaznamenaným v ústřední databázi, aniž je dotčen článek 20 a pravomoc nezávislého kontrolního orgánu, který bude zřízen podle čl. 286 odst. 2 Smlouvy.
Komise uvědomí Evropský parlament a Radu o opatřeních, která přijme k provedení prvního pododstavce.
Článek 14
Bezpečnost
1. Členský stát původu přijme nezbytná opatření, aby
a) zabránil neoprávněným osobám v přístupu do vnitrostátních zařízení, ve kterých členský stát provádí činnosti v souladu s cíli Eurodacu (kontroly při vstupu do zařízení);
b) ochránil údaje a nosiče údajů v Eurodacu před čtením, kopírováním, úpravami nebo vymazáním neoprávněnou osobou (kontrola nosičů údajů);
c) zaručil možnost kontroly a dodatečného zjištění, které údaje byly v Eurodacu zaznamenány, kdy a kým (kontrola zaznamenávání údajů);
d) zabránil neoprávněnému zaznamenávání údajů v Eurodacu a jakékoli neoprávněné úpravě nebo vymazání údajů zaznamenaných v Eurodacu (kontrola vstupu údajů);
e) zaručil, aby při používání Eurodacu měly oprávněné osoby přístup pouze k údajům v rámci své pravomoci (kontrola přístupu);
f) zaručil možnost ověření a zjištění, kterým orgánům smějí být údaje zaznamenané v Eurodacu předány pomocí zařízení pro předávání údajů (kontrola předávání);
g) zabránil neoprávněnému čtení, kopírování, úpravám, a vymazání údajů jak během přímého předávání údajů do ústřední databáze nebo z ní, tak během přepravy nosičů údajů do ústřední jednotky nebo z ní (kontrola přepravy).
2. Pokud jde o provoz ústřední jednotky, odpovídá za provádění opatření uvedených v odstavci 1 Komise.
Článek 15
Přístup k údajům zaznamenaným v Eurodacu, opravy nebo vymazání údajů
1. Členský stát původu má přístup k údajům, které předal a které jsou zaznamenány v ústřední databázi v souladu s tímto nařízením.
Žádný členský stát nemůže vyhledávat v údajích předaných jiným členským státem, ani takové údaje obdržet, kromě údajů pocházejících z porovnávání podle čl. 4 odst. 5.
2. Orgány členských států, které mají na základě odstavce 1 přístup k údajům zaznamenaným v ústřední databázi, jsou určeny jednotlivými členskými státy.
Každý členský stát sdělí Komisi seznam těchto orgánů.
3. Pouze členský stát původu má právo změnit údaje, které předal ústřední jednotce, pomocí oprav nebo doplnění těchto údajů, nebo je vymazat, aniž je dotčeno vymazávání prováděné na základě článku 6, čl. 10 odst. 1 nebo čl. 12 odst. 4 písm. a).
Pokud členský stát původu zaznamenává údaje přímo do ústřední databáze, může změnit nebo vymazat údaje přímo.
Pokud členský stát původu nezaznamenává údaje přímo do ústřední databáze, ústřední jednotka změní nebo vymaže údaje na žádost členského státu.
4. Jestliže se členský stát nebo ústřední jednotka důvodně domnívá, že údaje zaznamenané v ústřední databázi jsou věcně nepřesné, oznámí to bez odkladu členskému státu původu.
Jestliže se členský stát důvodně domnívá, že údaje byly zaznamenány do ústřední databáze v rozporu s tímto nařízením, rovněž to oznámí bez odkladu členskému státu původu.
Ten zkontroluje dané údaje a v případě nutnosti je bez odkladu vymaže.
5. Ústřední jednotka nepředá ani nezpřístupní údaje zaznamenané v ústřední databázi orgánům žádné třetí země, pokud není výslovně zmocněna tak učinit v rámci dohody uzavřené Společenstvím o kritériích a mechanismech určování státu příslušného pro posuzování žádosti o azyl.
Článek 16
Uchovávání záznamů ústřední jednotkou
1. Ústřední jednotka uchovává záznamy o všech úkonech zpracování údajů v rámci ústřední jednotky.
Tyto záznamy vypovídají o účelu přístupu, o datu a čase, o předaných údajích, o údajích použitých pro dotazování, o názvu úřadu, který údaje vložil nebo vyhledával, a o jménech odpovědných osob.
2. Tyto záznamy lze použít pouze pro sledování přípustnosti zpracovávání údajů za účelem ochrany údajů a pro zajištění bezpečnosti údajů na základě článku 14.
Záznamy musí být chráněny vhodnými opatřeními proti neoprávněnému přístupu a smazány po uplynutí jednoho roku, pokud nejsou nezbytné pro již zahájené kontrolní postupy.
Článek 17
Odpovědnost
1. Každá osoba nebo členský stát poškozený následkem protiprávního zpracování nebo jakéhokoli jednání neslučitelného s tímto nařízením je oprávněn obdržet náhradu škody od členského státu odpovědného za způsobenou škodu.
Tento stát je zcela nebo částečně zproštěn své odpovědnosti, pokud prokáže, že neodpovídá za událost vedoucí ke vzniku škody.
2. Pokud nesplnění povinností plynoucích z tohoto nařízení členským státem způsobí škodu ústřední databázi, je tento členský stát odpovědný za takovou škodu, kromě případu, kdy Komise neučinila přiměřené kroky s cílem předejít této škodě nebo zmírnit její následky.
3. Uplatnění nároku na náhradu škody členského státu za škodu uvedenou v odstavcích 1 a 2 se řídí vnitrostátními právními předpisy žalovaného členského státu.
Článek 18
Práva zúčastněných osob
1. Každou osobu, které se týká toto nařízení, informuje členský státe původu o
a) totožnosti osoby zodpovědné za zpracování a případně jejího zástupce;
b) účelu, pro který budou údaje zpracovány Eurodacem;
c) příjemci údajů;
d) povinnosti nechat si sejmout otisky prstů, pokud jde o osoby uvedené v článku 4 nebo článku 8;
e) existenci práva na přístup k údajům o zúčastněné osobě a práva opravit tyto údaje.
Pokud jde o osobu uvedenou v článku 4 nebo článku 8, jsou jí informace uvedené v prvním pododstavci poskytnuty při snímání otisků prstů.
Pokud jde o osobu uvedenou v článku 11, jsou jí informace uvedené v prvním pododstavci poskytnuty nejpozději do doby, kdy jsou údaje vztahujících se k této osobě předány ústřední jednotce.
Tato povinnost neplatí, pokud poskytnutí těchto informací ukáže jako nemožné nebo by vyžadovalo nepřiměřené úsilí.
2. V každém členském státě může každá zúčastněná osoba v souladu s právními předpisy a postupy daného státu vykonávat práva stanovená článkem 12 směrnice 95/46/ES.
Aniž je dotčena povinnost poskytnout další informace v souladu s čl. 12 písm. a) směrnice 95/46/ES, má zúčastněná osoba právo obdržet informace o údajích, které se jí týkají a které jsou zaznamenány v ústřední databázi, a o členském státě, který je předal ústřední jednotce.
Tento přístup k údajům může být umožněn pouze členským státem.
3. V každém členském státě může každá osoba žádat o opravu údajů, které jsou věcně nesprávné, nebo o vymazání údajů zaznamenaných nedovoleně.
Opravu a vymazání provede bez zbytečného odkladu členský stát, který údaje předal, v souladu s vnitrostátními předpisy a postupy.
4. Pokud je právo na opravu a vymazání vykonáváno v jiném členském státě, než který předal údaje, spojí se orgány tohoto členského státu s orgány uvedeného členského státu nebo států, aby mohly zkontrolovat správnost údajů a dovolenost jejich předání a zaznamenání v ústřední databázi.
5. Pokud vyjde najevo, že údaje zaznamenané v ústřední databázi jsou věcně nesprávné nebo byly zaznamenány nedovoleně, členský stát, který je předal, údaje opraví nebo vymaže v souladu s čl. 15 odst. 3. Tento členský stát zúčastněné osobě bez zbytečného odkladu písemně potvrdí, že provedl opravu nebo vymazání údajů, které se jí týkají.
6. Jestliže členský stát, který předal údaje, nesouhlasí s tím, že údaje zaznamenané v ústřední databázi jsou věcně nesprávné nebo byly zaznamenány nedovoleně, sdělí bez zbytečného odkladu písemně zúčastněné osobě důvody, proč nehodlá tyto údaje opravit nebo vymazat.
Tento členský stát také zúčastněné osobě poskytne poučení o krocích, které může učinit, nepřijme-li poskytnuté vysvětlení včetně informací, jak podat žalobu nebo případně stížnost příslušným orgánům nebo soudům daného členského státu, a o veškeré finanční nebo jiné pomoci dostupné v souladu s právními předpisy a postupy daného členského státu.
7. Každá žádost podle odstavců 2 a 3 musí obsahovat všechny podrobnosti nutné k určení totožnosti zúčastněné osoby, včetně otisků prstů.
Tyto údaje se použijí výhradně k umožnění výkonu práv uvedených v odstavcích 2 a 3 a jsou zničeny ihned poté.
8. Příslušné orgány členských států aktivně spolupracují na bezodkladném uplatnění práv stanovených v odstavcích 3, 4 a 5.
9. V každém členském státě pomáhá jeho dozorčí orgán v souladu s čl. 28 odst. 4 směrnice 95/46/ES zúčastněné osobě při výkonu jejích práv.
10. Kontrolní orgán členského státu, který předal údaje, a dozorčí orgán členského státu, ve kterém se nachází zúčastněná osoba, této osobě pomáhají, a pokud o to požádá, radí jí při výkonu jejích práv na opravu nebo vymazání údajů.
Oba tyto dozorčí orgány za tímto účelem spolupracují.
Žádosti o takovouto spolupráci mohou být podány dozorčím orgánům členského státu, ve kterém se nachází zúčastněná osoba, a ty je předají orgánu členského státu, který předal údaje.
Zúčastněná osoba může také požádat o pomoc a radu společný dozorčí orgán uvedený v článku 20.
11. V každém členském státě může každá osoba v souladu s právními předpisy a postupy daného státu podat žalobu nebo případně stížnost příslušným orgánům nebo soudům daného státu, pokud je jí odepřeno právo přístupu stanovené v odstavci 2.
12. Každá osoba může v souladu s právními předpisy, nařízeními a postupy členského státu, který předal údaje, podat žalobu nebo, je-li to vhodné, stížnost příslušným orgánům nebo soudům daného státu ohledně údajů, které se k ní vztahují a jsou zaznamenány v ústřední databázi, za účelem výkonu svých práv podle odstavce 3.
Povinnost dozorčích orgánů členských států pomáhat, a pokud o to požádá, radit zúčastněné osobě v souladu s odstavcem 10 trvá během celého řízení.
Článek 19
Dozorčí orgány členských států
1. Každý členský stát zajistí, aby jeho dozorčí orgán nebo orgány zřízené podle čl. 28 odst. 1 směrnice 95/46/ES dohlížely nezávisle a v souladu s odpovídajícími vnitrostátními předpisy na zákonnost zpracování osobních údajů daným členským státem v souladu s tímto nařízením, včetně jejich předání ústřední jednotce.
2. Každý členský stát zajistí, aby jeho dozorčí orgán měl možnost poradit se s osobami s dostatečnými znalostmi v oboru daktyloskopie.
Článek 20
Společný dozorčí orgán
1. Zřizuje se nezávislý společný dozorčí orgán sestávající nejvýše ze dvou zástupců dozorčích orgánů každého členského státu.
Každá delegace má jeden hlas.
2. Společný dozorčí orgán má za úkol sledovat činnost ústřední jednotky, aby bylo zajištěno, že práva zúčastněných osob nejsou porušována zpracováváním nebo použitím údajů, které jsou v držení ústřední jednotky.
Navíc sleduje dovolenost předávání osobních údajů ústřední jednotkou členským státům.
3. Společný dozorčí orgán je příslušný pro prošetření obtíží při provádění ve spojení s činností Eurodacu, za prošetření možných obtíží vznikajících během kontrol prováděných dozorčími orgány členských států a za vypracování doporučení týkajících se společného řešení stávajících problémů.
4. Při výkonu svých povinností je společný dozorčí orgán, pokud to je nezbytné, aktivně podporován dozorčími orgány členských států.
5. Společný dozorčí orgán měl možnost poradit se s osobami s dostatečnými znalostmi v oboru daktyloskopie.
6. Komise je společnému dozorčímu orgánu nápomocna při plnění jeho úkolů.
Zejména poskytuje informace požadované společným dozorčím orgánem, umožní mu přístup ke všem dokumentům a spisům a k údajům uloženým v systému a kdykoli umožní přístup do všech svých zařízení.
7. Společný dozorčí orgán jednomyslně přijme svůj jednací řád.
Společnému dozorčímu orgánu je nápomocen sekretariát, jehož úkoly jsou určeny v jednacím řádu.
8. Posudky vypracovávané společným dozorčím orgánem jsou zveřejňovány a předány orgánům, kterým předkládají své posudky dozorčí orgány členských států, a pro informaci Evropskému parlamentu, Radě a Komisi.
Dále může společný dozorčí orgán Evropskému parlamentu, Radě a Komisi kdykoli podat připomínky nebo návrhy na zlepšení, které se týkají jeho úkolů.
9. Při výkonu svých úkolů nepřijímají členové společného dozorčího orgánu pokyny od žádné vlády nebo orgánu.
10. Část návrhu připravovaného rozpočtu ústřední jednotky Eurodacu, která se týká společného dozorčího orgánu, je se společným dozorčím orgánem konzultována.
Jeho stanovisko je připojeno k návrhu uvedeného rozpočtu.
11. Společný dozorčí orgán bude rozpuštěn po zřízení nezávislého kontrolního orgánu uvedeného v čl. 286 odst. 2 Smlouvy. Nezávislý kontrolní orgán nahrazuje společný dozorčí orgán a vykonává všechny pravomoci udělené mu aktem, kterým bude zřízen.
KAPITOLA VII
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 21
Náklady
1. Náklady vydané ve spojení se zřízením a činností ústřední jednotky jsou hrazeny ze souhrnného rozpočtu Evropské unie.
2. Náklady na vnitrostátní jednotky a výdaje na jejich připojení k ústřední databázi jsou hrazeny jednotlivými členskými státy.
3. Náklady na předávání údajů z členského státu původu a na předávání výsledků porovnávání státu jsou hrazeny daným státem.
Článek 22
Prováděcí pravidla
1. Rada přijme většinou stanovenou v čl. 205 odst. 2 Smlouvy prováděcí pravidla nutná pro
- stanovení postupu uvedeného v čl. 4 odst. 7,
- stanovení postupu blokování údajů uvedeného v čl. 12 odst. 1,
- sestavování statistických přehledů uvedených v čl. 12 odst. 2.
V případech, kdy prováděcí pravidla mají dopady na provozní výdaje, které mají být hrazeny členskými státy, rozhodne Rada jednomyslně.
2. Opatření uvedená v čl. 3 odst. 4 se přijímají postupem podle čl. 23 odst. 2.
Článek 23
Výbor
1. Komisi je nápomocen výbor.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba stanovená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 24
Výroční zpráva: sledování a hodnocení
1. Komise předkládá Evropskému parlamentu a Radě výroční zprávu o činnostech ústřední jednotky.
Výroční zpráva obsahuje informace o řízení a výkonu Eurodacu v porovnání s předem určenými kvantitativními ukazateli úkolů uvedených v odstavci 2.
2. Komise zajistí fungování systémů ke sledování činnosti ústřední jednotky vzhledem k cílům týkajícím se výsledků, efektivity nákladů a kvality služeb.
3. Komise pravidelně hodnotí provoz ústřední jednotky, aby zjistila, zda její cíle jsou účinně dosahovány z hlediska efektivity nákladů a s ohledem na zajištění obecných zásad pro zlepšení výkonnosti budoucího provozu.
4. Jeden rok po zahájení činnosti Eurodacu předloží Komise hodnotící zprávu o ústřední jednotce zaměřenou na porovnání úrovně očekávané a skutečné poptávky a na provozní a řídící otázky ve světle zkušeností s cílem určit možná krátkodobá zlepšení provozních postupů.
5. Tři roky po zahájení činnosti Eurodacu a poté každých šest let předloží Komise celkové hodnocení Eurodacu posuzující dosažené výsledky vzhledem k cílům a hodnotící trvalou platnost základních zásad a důsledky pro budoucí provoz.
Článek 25
Sankce
Členské státy zajistí, aby se na použití údajů zaznamenaných v ústřední databázi v rozporu s účelem Eurodacu stanoveným v čl. 1 odst. 1 vztahovaly odpovídající sankce.
Článek 26
Územní působnost
Opatření tohoto nařízení nejsou použitelná na územích, pro která neplatí Dublinská úmluva.
Článek 27
Platnost a použitelnost
1. Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
2. Toto nařízení je použitelné a Eurodac zahájí provoz ode dne, který Komise vyhlásí v Úředním věstníku Evropských společenství poté, co budou splněny tyto podmínky:
a) každý členský stát oznámí Komisi, že učinil technická opatření nezbytná k předávání údajů ústřední jednotce v souladu s prováděcími pravidly přijatými podle čl. 4 odst. 7, která vyhovují prováděcím pravidlům přijatým podle čl. 12 odst. 5, a
b) Komise učiní technická opatření nezbytná k zahájení provozu ústřední jednotky v souladu s prováděcími pravidly přijatými podle čl. 4 odst. 7 a čl. 12 odst. 5.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech v souladu se Smlouvou o založení Evropského společenství.
Nařízení Komise (ES) č. 2729/2000
ze dne 14. prosince 2000,
kterým se stanoví prováděcí pravidla pro kontroly v odvětví vína
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [1], ve znění nařízení Komise (ES) č. 1622/2000 [2], a zejména na čl. 72 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 1493/1999, které dnem 1. srpna 2000 nahrazuje nařízení Rady (EHS) č. 822/87 [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1677/1999 [4], obsahuje v článku 72 ustanovení pro kontroly v odvětví vína. Rámec vytvořený těmito ustanoveními je třeba doplnit prováděcími pravidly a je třeba zrušit nařízení, která upravovala tuto oblast, tj. nařízení Komise (EHS) č. 2347/91 ze dne 29. července 1991 o odběru vzorků vinařských produktů za účelem jejich rozboru v rámci spolupráce mezi členskými státy a k rozboru měřením nukleární magnetické rezonance, včetně rozboru za účelem jejich zařazení do databanky Společenství [5], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1754/97 [6], a nařízení Komise (EHS) č. 2348/91 ze dne 29. července 1991 o vytvoření databanky pro výsledky rozboru vinařských produktů měřením nukleární magnetické rezonance deuteria [7], naposledy pozměněné nařízením (ES) č.1932/97 [8].
(2) Podle nařízení Komise (ES) č. 1608/2000 ze dne 24. července 2000, kterým se stanoví přechodná opatření do vstupu v platnost konečných prováděcích pravidel k nařízení (ES) č. 1493/1999 o společné organizaci trhu s vínem [9], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 2631/2000 [10], končí použitelnost nařízení Rady (EHS) č. 2048/89 ze dne 19. června 1989, kterým se stanoví obecná pravidla pro kontroly v odvětví vína [11] dnem 30. listopadu 2000. V důsledku toho musí nová prováděcí ustanovení vstoupit v platnost dnem 1. prosince 2000.
(3) V zájmu jednotného používání ustanovení v odvětví vína je žádoucí stanovit pravidla pro provádění již platných kontrolních postupů na úrovni jednotlivých členských států a Společenství a pravidla pro přímou spolupráci orgánů pověřených kontrolou v odvětví vína.
(4) Dále je třeba stanovit zvláštní pravidla pro vytvoření a fungování kontrolní struktury Společenství, kterou tvoří skupina pracovníků Komise pověřených zajištěním jednotného používání ustanovení Společenství v odvětví vína.
(5) Za účelem řádného používání právní úpravy v odvětví vína je třeba stanovit pravidla, podle kterých si budou vnitrostátní orgány a Komise poskytovat vzájemnou úřední pomoc.
Tato pravidla nesmí bránit uplatňování zvláštních ustanovení o výdajích Společenství, o sestupnění jakostního vína s. o. nebo sankcích a pokutách v jednotlivých členských státech.
Členské státy zajistí, aby uplatňování zvláštních ustanovení v obou posledně uvedených oblastech neomezovalo cíle ani účinnost kontroly stanovené tímto nařízením.
(6) Každý členský stát musí zajistit efektivnost činnosti orgánů pověřených kontrolou v odvětví vína.
Za tím účelem jmenuje orgán, který bude zajišťovat kontakt s ostatními členskými státy a s Komisí.
Dále musí být kontrolní činnosti koordinovány, pokud jsou kontroly v odvětví vína v některém členském státě vykonávány více orgány.
(7) Členské státy musí přijmout nezbytná opatření, aby pracovníci příslušných orgánů měli minimální vyšetřovací pravomoci nezbytné pro zajištění dodržování právních předpisů a jejich jednotné používání v celém Společenství.
(8) Dále je třeba stanovit pravidla pro vytvoření a fungování skupiny speciálních pracovníků Komise při kontrolách v odvětví vína.
(9) Pokud se speciální pracovníci Komise při plnění svých úkolů setkají s opakovanými a neodůvodněnými těžkostmi, musí mít Komise možnost požádat daný členský stát mimo odpovídajícího vysvětlení i o potřebné prostředky, které umožní řádné ukončení jejich činnosti.
Dotyčný členský stát musí splnit své povinnosti vyplývající z tohoto nařízení a zjednodušit těmto pracovníkům splnění jejich úkolu.
(10) Je žádoucí stanovit zvláštní ustanovení pro kontroly vinařského potenciálu.
Je zejména nezbytné, aby činnosti, na něž se vztahuje finanční podpora Společenství, podléhaly systematické kontrole na místě.
(11) Na rozvoji obchodu mezi členskými státy, zejména trvale vzrůstající činnosti nadnárodních podniků v tomto oboru, a možnosti stanovené řídícími pravidly pro provádění opatření v jiném místě než v místě původu produktu, ať s finanční podporou nebo bez ní, je zřetelná vzájemná závislost trhů s vínem.
Proto je nezbytná větší harmonizace kontrolních postupů a užší spolupráce mezi různými kontrolními orgány.
(12) V zájmu účinné spolupráce mezi členskými státy při provádění ustanovení v odvětví vína je žádoucí, aby příslušný orgán jednoho členského státu mohl na požádání spolupracovat s příslušným orgánem nebo příslušnými orgány jiného členského státu.
Pro tuto spolupráci a pomoc je třeba stanovit odpovídající pravidla.
(13) Z důvodu komplexní povahy určitých případů a naléhavosti jejich řešení je nezbytné, aby po dožádání úřední pomoci mohl příslušný orgán po dohodě s dožádaným orgánem k vyšetřování vyslat i své pracovníky.
(14) V případě podvodu nebo vážného rizika podvodu, které se týkají jednoho nebo několika členských států, je třeba stanovit, že příslušné orgány poskytnou úřední pomoc bez předcházejícího dožádání.
(15) S ohledem na povahu informací vyměňovaných na základě tohoto nařízení musí být jejich důvěrnost chráněna služebním tajemstvím.
(16) K harmonizaci kontrolních rozborů v celém Společenství byla nařízením (EHS) č. 2348/91 vytvořena databanka analytických hodnot při Společném výzkumném středisku (SVS), ve kterém jsou evidovány vzorky a zprávy členských států o výsledcích rozboru.
Je žádoucí převzít ustanovení týkající se této oblasti při zohlednění dosavadních zkušeností.
(17) Použitím referenčních metod izotopového rozboru lze lépe kontrolovat obohacení vinařských produktů, prokázat přídavek vody nebo spolu s rozborem jiných vlastností izotopů lze prověřit pravdivost údajů o původu.
Za účelem zjednodušení vyhodnocení výsledků těchto metod rozborů by tyto výsledky měly být porovnány s výsledky dřívějších rozborů provedených stejnou metodou u produktů obdobných vlastností, jejichž původ a způsob produkce byly prokázány.
(18) Izotopový rozbor vína nebo vinařských produktů je třeba provádět podle referenčních metod stanovených v nařízení Komise (EHS) č. 2676/90 ze dne 17. září 1990, kterým se stanoví metody Společenství používané pro rozbor vín [12], naposledy pozměněném nařízením (ES) č. 761/1999 [13].
(19) Aby bylo zjednodušeno vyhodnocování rozborů prováděných ve Společenství v laboratořích k tomu vybavených a umožněno srovnávání výsledků rozborů, je třeba stanovit jednotná pravidla pro odběr vzorků hroznů a pro vinifikaci a uchovávání těchto vzorků.
(20) Aby byla zaručena kvalita a srovnatelnost analytických údajů, musí laboratoře, které jsou členskými státy pověřeny izotopovým rozborem vzorků pro databanku Společenství, vyhovovat uznávaným kritériím kvality.
(21) Protože izotopový rozbor vinařských produktů a jeho vyhodnocení jsou technicky složité postupy, musí být při zaručení ochrany údajů databanka SVS přístupná pro úřední laboratoře používající tyto metody rozboru a na žádost i pro jiné úřední orgány členských států, aby bylo harmonizováno vyhodnocení výsledků rozborů.
(22) Nařízení (EHS) č. 2347/91 obsahuje pravidla pro odběr vzorků určených k izotopovému rozboru nebo k rozboru úřední laboratoří v jiném členském státě, a je tedy nezbytné tyto postupy převzít, přičemž odběr vzorků pro databanku Společenství je považován za zvláštní případ odběru vzorků vinařských produktů v rámci přímé spolupráce příslušných orgánů členských států.
(23) Aby byla zaručena objektivita kontrol, mohou speciální pracovníci Komise nebo pracovníci příslušného orgánu členského státu požádat příslušný orgán jiného členského státu o odběr vzorků.
Žádající pracovník musí mít možnost disponovat odebranými vzorky a určit laboratoř pro rozbor.
(24) Je třeba stanovit pravidla pro úřední odběr vzorků v rámci spolupráce mezi příslušnými orgány členských států a pro použití těchto vzorků, kterými se zajistí reprezentativnost a možnost ověření výsledků úředních rozborů v celém Společenství.
(25) Aby bylo možné zjednodušit vyúčtování nákladů na odběr a zaslání vzorků, rozbor a organoleptické zkoušky a zajištění příslušného odborníka, je třeba vycházet ze zásady, že tyto náklady jdou na vrub orgánu, který objednal odběr vzorků nebo povolal odborníka.
(26) Je žádoucí upřesnit průkaznost skutečností zjištěných při kontrolách v rámci tohoto nařízení.
(27) Aniž jsou dotčena zvláštní ustanovení Společenství, přísluší členským státům stanovit sankce za porušení ustanovení v odvětví vína.
Tyto sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující a nesmí znesnadňovat používání práva Společenství ve srovnání s protiprávním jednáním podle vnitrostátních právních předpisů.
(28) Aby bylo zajištěno řádné provádění kontrol a odběr vzorků hroznů, je třeba stanovit, že zúčastněné osoby nebudou bránit kontrolám, musí usnadnit odběr vzorků a poskytnout informace vyžadované v rámci tohoto nařízení.
(29) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro víno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Kontroly a sankce
1. Toto nařízení stanoví zvláštní pravidla pro kontroly a sankce v odvětví vína.
2. Tímto nařízením není dotčeno uplatňování:
- zvláštních ustanovení o vztazích mezi členskými státy při potírání podvodů v odvětví vína, pokud mohou usnadnit používání tohoto nařízení,
- pravidel pro:
- trestní řízení nebo právní pomoc členských států ve věcech trestních,
- řízení o správních sankcích.
HLAVA I
KONTROLY PROVÁDĚNÉ ČLENSKÝMI STÁTY
Článek 2
Zásady
1. Členské státy přijmou opatření nezbytná pro kontrolu dodržování předpisů Společenství v odvětví vína a vnitrostátních předpisů vydaných k jejich provádění.
2. Členské státy provádějí správní kontroly a kontroly na místě, aby zajistily účinnou kontrolu dodržování platných předpisů.
3. Členské státy stanoví podle druhu podpůrných opatření metody a prostředky pro kontroly a stanoví, na které osoby se mají kontroly vztahovat.
4. Kontroly se provádějí systematicky nebo náhodným výběrem.
V případě kontrol náhodným výběrem zajistí členské státy jejich počtem, druhem a četností, že jsou pro jejich celé území reprezentativní a že odpovídají objemu vinařských produktů uváděných na trh nebo držených za účelem prodeje.
Článek 3
Kontrolní orgány
1. Pověří-li některý z členských států kontrolou více příslušných orgánů, zajistí koordinaci jejich činnosti.
2. Každý členský stát jmenuje jeden kontaktní orgán, který je ve styku s kontaktními orgány ostatních členských států a Komisí.
Tento orgán zejména předává a dostává žádosti o úřední pomoc při uplatňování této hlavy a zastupuje členský stát ve vztahu k ostatním členským státům nebo Komisi.
3. Komise pravidelně a vhodným způsobem rozšiřuje informace, které jí členské státy sdělily na základě čl. 72 odst. 2 nařízení (ES) č. 1493/1999.
Článek 4
Pravomoci kontrolních pracovníků
Každý členský stát učiní všechna opatření, která usnadní splnění úkolů pracovníků příslušných orgánů.
Zejména zajistí, aby tito pracovníci případně v součinnosti s pracovníky jiných útvarů, které k tomu pověří:
- měli oprávnění k přístupu na vinice, do zařízení pro vinifikaci, skladování a zpracování vinařských produktů a k dopravním prostředkům pro tyto produkty,
- měli oprávnění k přístupu do obchodních prostorů nebo skladů a k dopravním prostředkům kohokoli, kdo za účelem prodeje drží, uvádí na trh nebo přepravuje vinařské produkty nebo produkty určené k použití v odvětví vína,
- mohli sestavovat seznamy zásob vinařských produktů a látek nebo produktů, které mohou být použity k jejich produkci,
- mohli odebírat vzorky vinařských produktů, látek a produktů, které mohou být použity k jejich produkci, jakož i přepravovaných produktů, produktů držených za účelem prodeje nebo uváděných na trh,
- se mohli seznámit s účetními údaji nebo jinými podklady potřebnými pro kontrolu a zhotovovat jejich opisy nebo výtahy z nich,
- mohli učinit vhodné ochranné opatření pro produkci, držení, přepravu, označování, obchodní úpravu nebo uvádění na trh vinařského produktu nebo produktu používaného k produkci vinařských produktů, je-li odůvodněné podezření ze závažného porušení předpisů Společenství, zejména v případě podvodů nebo ohrožení zdraví.
Článek 5
Produkční potenciál
1. Za účelem dodržení ustanovení o produkčním potenciálu v hlavě II nařízení (ES) č. 1493/1999 využívají členské státy registr vinic nebo kartografické podklady podle nařízení Rady (EHS) č. 2392/86 [14].
Konečné vzdání se vinohradnictví a restrukturalizace a přeměna, na které se poskytuje příspěvek Společenství, musí procházet systematickou kontrolou na místě.
Tato kontrola se vztahuje na ty parcely, pro které byl žádán příspěvek.
2. Dodržování zákazu nové výsadby podle čl. 2 odst. 1 nařízení (ES) č. 1493/1999 se kontroluje na základě kartografických podkladů uvedených v čl. 4 odst. 4 nařízení (EHS) č. 2392/86.
Členské státy, které nedisponují kartografickými podklady, sdělí Komisi do 1. ledna 2001, jaká opatření přijaly pro dodržování zákazu nové výsadby.
HLAVA II
KONTROLNÍ STRUKTURA SPOLEČENSTVÍ
Článek 6
Skupina speciálních pracovníků Komise
1. Speciální pracovníci Komise uvedení v čl. 72 odst. 3 nařízení (ES) č. 1493/1999 mohou spolupracovat při kontrolách prováděných příslušnými orgány členských států.
Kontroly probíhají podle čl. 9 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 [15].
Komise může požádat členské státy, aby
- ji informovaly o plánovaných kontrolách,
- provedly kontroly, při kterých budou spolupracovat speciální pracovníci Komise.
Pro provádění kontrol uvedených v prvním a druhém pododstavci jsou příslušní v každé etapě pracovníci dožádaného orgánu.
2. Při plnění svých úkolů disponují speciální pracovníci Komise pravomocemi a oprávněními uvedenými v čl. 4 první, druhé, třetí a páté odrážce, aniž jsou dotčena omezení, která členské státy ukládají při provádění dotyčných kontrol svým pracovníkům.
Speciální pracovníci Komise postupují při kontrole podle pravidel a profesních zvyklostí v příslušném členském státu a jsou vázáni služebním tajemstvím.
3. Po proběhnutí jednotlivých kontrol předá Komise kontaktnímu orgánu příslušného členského státu sdělení o výsledcích činnosti svých speciálních pracovníků; v tomto sdělení zaznamená případné potíže a porušení platných ustanovení.
HLAVA III
ÚŘEDNÍ POMOC MEZI KONTROLNÍMI ORGÁNY
Článek 7
Úřední pomoc na dožádání
1. Provádí-li příslušný orgán některého z členských států na svém území kontroly, může požádat o informace Komisi nebo příslušný orgán jiného členského státu, kterého by se kontroly mohly přímo nebo nepřímo týkat.
Komise je informována o všech případech, v nichž se kontroly podle prvního pododstavce týkají produktu pocházejícího ze třetí země, jehož uvádění na trh může představovat zvláštní zájem u ostatních členských států.
Dožádaný orgán sdělí všechny informace, které mohou žádajícímu orgánu umožnit splnění úkolu.
2. Na odůvodněnou žádost žádajícího orgánu provádí dožádaný orgán zvláštní dohled nebo kontroly, pomocí kterých se mohou docílit žádoucí výsledky, případně dává podnět k jejich provádění.
3. Dožádaný orgán postupuje stejným způsobem, jako by jednal ve vlastní věci.
4. Ve shodě s dožádaným orgánem může žádající orgán pověřit pracovníky,
- buď aby v prostorách správních orgánů členského státu, v němž je žádající orgán usazen, shromažďovali informace o provádění předpisů v odvětví vína nebo o kontrolách, včetně pořizování opisů přepravních a jiných dokladů nebo evidenčních knih,
- nebo aby poté, co v přiměřené době před začátkem kontroly informují dožádaný orgán, se účastnili činností požadovaných na základě odstavce 2.
Opisy uvedené v prvním pododstavci mohou být zhotoveny jen se souhlasem dožádaného orgánu.
Pro provádění kontrol jsou příslušní v každé etapě pracovníci dožádaného orgánu.
Pracovníci žádajícího orgánu
- předloží písemnou plnou moc, v níž je uvedena jejich totožnost a postavení,
- disponují, aniž jsou dotčena omezení, která členský stát, jemuž dožádaný orgán podléhá, ukládá svým vlastním pracovníkům při provádění příslušných kontrol:
- právem přístupu podle čl. 4 první a druhé odrážky,
- právem na informace o výsledcích kontrol, které jsou prováděny pracovníky dožádaného orgánu na základě čl. 4 třetí a páté odrážky,
- postupují při kontrole podle pravidel a profesních zvyklostí v příslušném členském státu a jsou vázáni služebním tajemstvím.
5. Žádosti ve smyslu tohoto článku jsou předávány dožádanému orgánu dotyčného členského státu přes jeho kontaktní orgán.
Tentýž postup se vztahuje na:
- odpovědi na tyto žádosti,
- sdělení o používání odstavců 2 a 4.
Odchylně od prvního pododstavce mohou členské státy v zájmu účinnější a rychlejší spolupráce povolit, aby některý příslušný orgán:
- zaslal své žádosti nebo sdělení přímo na příslušný orgán jiného členského státu,
- přímo odpověděl na žádosti nebo sdělení, které mu byly zaslány příslušným orgánem jiného členského státu.
Článek 8
Úřední pomoc bez předchozího dožádání
Jestliže má některý příslušný orgán členského státu odůvodněné podezření nebo zjistí,
- že produkt uvedený v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 1493/1999 neodpovídá předpisům v odvětví vína nebo že byl předmětem podvodného jednání a
- že tento nesoulad je ve zvláštním zájmu jednoho nebo více členských států a může vést ke správním opatřením nebo trestnímu stíhání,
neprodleně s tím prostřednictvím svého kontaktního orgánu seznámí kontaktní orgán dotyčného členského státu a Komisi.
Článek 9
Společná ustanovení
1. K informacím podle čl. 7 odst. 1 a článku 8 se přikládají a doplňují podklady nebo jiné věcné důkazy, jakož i údaje o provedených správních opatřeních nebo trestním řízení. Vztahují se zejména k:
- složení a organoleptickým vlastnostem dotyčného produktu,
- označení a obchodní úpravě,
- dodržování pravidel pro produkci a uvádění na trh.
2. Kontaktní orgány, kterých se týká záležitost, pro niž byla zavedena úřední pomoc, se neprodleně vzájemně informují
- o průběhu šetření,
- o administrativních nebo právních následcích dotyčných zásahů.
3. Cestovní náklady vzniklé uplatňováním čl. 7 odst. 2 a čl. 7 odst. 4 jdou
- na vrub členského státu, který jmenoval pracovníka pro opatření uvedená v předchozích odstavcích, nebo
- na žádost kontaktního orgánu tohoto členského státu na vrub rozpočtu Společenství, pokud Komise uznala formálně předem zájem Společenství na dané kontrolní činnosti.
HLAVA IV
DATABANKA ANALYTICKÝCH HODNOT
Článek 10
Účel databanky
1. Databanku analytických hodnot vinařských produktů vede Společné výzkumné středisko (SVS).
2. V této databance budou uložena data získaná z izotopového rozboru částic ethanolu a vody ve vinařských produktech v souladu s referenčními metodami rozboru popsanými v nařízení (EHS) č. 2676/90.
3. Databanka slouží k harmonizaci vyhodnocování výsledků rozborů získaných v úředních laboratořích členských států při použití referenčních metod rozboru podle nařízení (EHS) č. 2676/90.
Článek 11
Vzorky
1. Vzorky čerstvých hroznů pro databanku se odebírají, ošetřují a zpracovávají na víno v souladu s předpisy uvedenými v příloze I.
2. Vzorky čerstvých hroznů se odebírají z vinic, které jsou v příslušné pěstitelské oblasti reprezentativní vzhledem k půdě, poloze, způsobu vedení, odrůdě, věku a pěstitelským metodám.
Množství vzorků, které má být každý rok pro databanku odebráno, je nejméně:
- 400 vzorků ve Francii,
- 400 vzorků v Itálii,
- 200 vzorků v Německu,
- 200 vzorků ve Španělsku,
- 50 vzorků v Portugalsku,
- 50 vzorků v Řecku,
- 50 vzorků v Rakousku,
- 4 vzorky v Lucembursku,
- 4 vzorky ve Spojeném království.
Výběr vzorků musí brát zřetel na zeměpisnou polohu vinic ve výše uvedených členských státech.
Každý rok bude alespoň 25 % vzorků odebíráno ze stejných parcel jako v předchozím roce.
Vzorky projdou rozborem metodou popsanou v příloze nařízení (EHS) č. 2676/90 v laboratořích určených členskými státy.
Určené laboratoře musí vyhovovat obecným kritériím provozu zkušebních laboratoří, která jsou stanovena v evropské normě EN 45001 nebo ISO/IEC 17025, a zejména se musí účastnit systému zkoušení způsobilosti ve vztahu k metodám izotopových rozborů.
4. Zpráva o výsledku rozboru se vypracuje v souladu s přílohou III.
Pro každý vzorek se vypracuje popisný list v souladu s pokyny uvedenými v příloze II.
5. Opis zprávy s výsledky a interpretace rozborů spolu s opisem popisného listu se předávají Společnému výzkumnému středisku.
6. Členské státy a Společné výzkumné středisko zajistí, aby:
- informace o rozborech v databance analytických hodnot zůstaly uchovány,
- alespoň jeden kontrolní vzorek ze vzorků zaslaných do Společného výzkumného střediska k rozboru byl uchováván po dobu alespoň tří let od data, kdy je daný vzorek odebírán,
- se databanka používala pouze za účelem sledování uplatňování předpisů v odvětví vína na vnitrostátní úrovni nebo na úrovni Společenství nebo ke statistickým či vědeckým účelům,
- byla přijata opatření pro zajištění ochrany údajů, zejména proti zcizení a padělání,
- jednotlivé složky byly zpřístupněny bez neopodstatněného prodlení nebo nákladů osobám, kterých se týkají, aby mohly být upraveny veškeré nepřesnosti.
Článek 12
Izotopový rozbor
1. Členské státy, které vyrábějí víno a nejsou vybaveny k provádění izotopového rozboru, zašlou své vzorky vína k rozboru do Společného výzkumného střediska.
V takovém případě mohou jmenovat příslušný orgán, který bude disponovat údaji o vzorcích odebraných na jejich území.
2. Členské státy, které provádějí své vlastní izotopové rozbory vinařských produktů, zašlou alespoň 10 % vzorků ke kontrolnímu rozboru do Společného výzkumného střediska nebo do jiné laboratoře jmenované Společným výzkumným střediskem.
Článek 13
Sdělení výsledků
1. Informace obsažené v databance mohou být na požádání zpřístupněny laboratořím jmenovaným členskými státy.
2. V opodstatněných případech mohou být informace uvedené v odstavci 1, budou-li reprezentativní, zpřístupněny na požádání také ostatním úředním orgánům členských států.
3. Toto sdělení informací se týká pouze údajů vztahujících se k vyhodnocení rozboru vzorku podobných vlastností a obdobného původu.
Každé sdělení informací obsahuje odkaz na předepsané minimální požadavky pro užití databanky.
Článek 14
Dodržení postupů
Členské státy zajistí, že výsledky izotopového rozboru v jejich vlastních databankách budou získávány rozborem vzorků odebraných a zpracovaných v souladu s ustanoveními této hlavy.
HLAVA V
ODBĚR VZORKŮ KE KONTROLNÍM ÚČELŮM
Článek 15
Žádost o odběr vzorku
1. V rámci uplatňování hlavy II a III mohou speciální pracovníci Komise nebo pracovníci příslušného orgánu členského státu požádat příslušný orgán jiného členského státu o odběr vzorku podle příslušných ustanovení tohoto členského státu.
2. Žádající orgán disponuje odebranými vzorky a určuje především laboratoř, ve které bude proveden jejich rozbor.
3. Vzorky se odebírají a zachází se s nimi podle přílohy IV.
Článek 16
Náklady na odběr, odeslání a rozbor vzorků
1. Náklady na odběr, ošetření a odeslání vzorků a na analytickou a organoleptickou zkoušku jdou na vrub orgánu členského státu, který požádal o odběr vzorku.
Tyto náklady se vypočítají podle sazeb platných v tom členském státě, na jehož území jsou tato opatření prováděna.
2. Náklady na zaslání vzorků Společnému výzkumnému středisku nebo jím jmenované laboratoři k izotopovému rozboru podle článku 12 jdou na vrub Společenství.
Jestliže některý členský stát na svém území nedisponuje laboratoří vybavenou pro izotopový rozbor vína, jdou zasílací náklady všech vzorků odebraných podle čl. 14 odst. 1 do Společného výzkumného střediska na vrub Společenství.
HLAVA VI
OBECNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 17
Průkaznost
Zjištění speciálních pracovníků Komise nebo pracovníků příslušného orgánu členského státu při provádění této hlavy se příslušný orgán jiného členského státu nebo Komise může dovolávat.
V takovém případě nemůže být těmto zjištěním přisuzována nižší hodnota jen proto, že nepocházejí z daného členského státu.
Článek 18
Sankce
Aniž jsou dotčena zvláštní ustanovení v nařízení (ES) č. 1493/1999 nebo v jeho prováděcích nařízeních, stanoví členské státy pravidla pro sankce v případě porušení předpisů v odvětví vína a přijmou všechna opatření nezbytná k jejich prosazování.
Sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Článek 19
Osoby podléhající kontrole
1. Fyzické nebo právnické osoby a seskupení těchto osob, na jejichž profesní činnost se mohou vztahovat kontroly stanovené tímto nařízením, nesmí těmto kontrolám nijak bránit a jsou povinny je v každé etapě usnadňovat.
2. Pěstitelé révy na vinicích, ze kterých pracovníci příslušného orgánu odebírají vzorky,
- nesmí odběru vzorků nijak bránit a
- musí sdělit pracovníkům veškeré informace vyžadované na základě tohoto nařízení.
Článek 20
Zrušení
Zrušují se nařízení (EHS) č. 2347/91 a (EHS) č. 2348/91.
Článek 21
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2731/2000
ze dne 14. prosince 2000,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2543/95, kterým se stanoví zvláštní pravidla pro režim vývozních licencí pro olivový olej
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady č. 136/66/EHS ze dne 22. září 1966 o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2702/1999 [2], a zejména na čl. 2 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V příloze III nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 ze dne 9. června 2000, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty [3], se v zájmu zjednodušení pravidel stanoví maximální množství zemědělských produktů, do jejichž výše se nemusí předkládat dovozní a vývozní licence nebo osvědčení o stanovení náhrady předem.
Pro olivový olej jsou tato množství 100 kg pro dovoz i pro vývoz.
(2) V čl. 2 odst. 4 nařízení Komise (ES) č. 2543/95 [4] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 726/95 [5] stanoví, že pro vývozy do výše 50 kg se nepožaduje žádná licence.
(3) S ohledem na horizontální opatření přijatá v nařízení (ES) č. 1291/2000 by se v zájmu zjednodušení a právní jistoty měla zrušit odchylná ustanovení platná v jednotlivých odvětvích a zejména v odvětví olivového oleje týkající se maximálních množství produktů, která mohou být vyvážena nebo dovážena bez licence.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro oleje a tuky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 2 odst. 4 nařízení (ES) č. 2543/95 se zrušuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2733/2000
ze dne 14. prosince 2000,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2342/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu prémií v odvětví hovězího a telecího masa
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], ve znění nařízení Komise (ES) č. 907/2000 [2], a zejména na čl. 4 odst. 8, čl. 6 odst. 4, čl. 11 odst. 5 a článek 20 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 41 nařízení Komise (ES) č. 2342/1999 ze dne 28. října 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem, pokud jde o režim prémií [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1900/2000 [4], a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 3886/92 [5], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1410/1999 [6], stanoví pravidla pro výplaty záloh. S ohledem na obtížnou situaci na trhu s hovězím a telecím masem způsobenou prudkým poklesem poptávky, který je spojen zejména s obavami spotřebitelů z nárůstu případů bovinní spongiformní encefalopatie, je nutné povolit zvýšení záloh na zvláštní prémie, prémie na krávy bez tržní produkce mléka, porážkové prémie a dodatkové platby.
(2) S ohledem na vývoj situace by toto nařízení mělo ihned vstoupit v platnost.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V čl. 41 odst. 1 nařízení (ES) č. 2342/1999 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"V kalendářním roce 2000 však může být vyplacena záloha ve výši 80 % zvláštní prémie, prémie na krávy bez tržní produkce mléka, porážkové prémie a dodatkových plateb."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2734/2000
ze dne 14. prosince 2000,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 1627/89 o nákupu hovězího masa na základě nabídkového řízení a kterým se stanoví odchylka, nebo kterým se mění nařízení (ES) č. 562/2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1254/1999, pokud jde o režimy nákupů v rámci veřejné intervence v odvětví hovězího masa
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], pozměněné nařízením Komise (ES) č. 907/2000 [2], a zejména na čl. 38 odst. 2 a čl. 47 odst. 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 1627/89 ze dne 9. června 1989 o nákupu hovězího masa na základě nabídkového řízení [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2652/2000 [4], zahajuje v některých členských státech nebo regionech členských států nákupy v rámci nabídkového řízení pro některé jakostní třídy.
(2) Nedávné události v souvislosti s bovinní spongiformní encefalopatií (BSE) způsobily podstatnou ztrátu důvěry spotřebitelů v bezpečnost hovězího a telecího masa. V důsledku toho prudce klesla spotřeba hovězího masa a došlo ke značnému poklesu jeho cen, přičemž tento pokles může nějakou dobu trvat. Trh s hovězím a telecím masem je proto vážně narušen a existuje riziko, že by se mohl zcela zhroutit. Proto je nezbytné přijmout podpůrná opatření v souladu s čl. 38 odst. 1 nařízení (ES) č. 1254/1999.
(3) S ohledem na výše popsanou situaci na trhu a v zájmu zlepšení účinnosti uvedených opatření by k intervenci měly být přijaty dodatečné produkty, jakož i jatečně upravená těla, jejichž hmotnost převyšuje maximální povolenou hmotnost, a která jsou ze zvířat, která v důsledku nízké poptávky musela být chována delší dobu, a rovněž by měla být dočasně upravena částka, o kterou se zvýší průměrná tržní cena a která se vezme v úvahu při výpočtu maximální nákupní ceny, aby bylo zohledněno zejména zvýšení nákladů a snížení příjmů v tomto odvětví.
716/96 ze dne 19. dubna 1996, kterým se přijímají mimořádná opatření na podporu trhu s hovězím masem ve Spojeném království [5], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1176/2000 [6], přijalo zvláštní opatření pro skot od 30 měsíců věku chovaný ve Spojeném království.
Uvedená opatření zahrnují porážku a následnou likvidaci příslušných zvířat. K veřejné intervenci nemohou být přijata kastrovaná zvířata ze Spojeného království, jejichž věk přesahuje uvedenou hranici.
Rozhodnutí Komise 2000/764/ES [7] kromě toho stanoví, že veškerý skot od 30 měsíců věku, který je určený k běžné porážce pro lidskou spotřebu, má být vyšetřen jedním ze schválených rychlých testů uvedených v příloze IV části A) rozhodnutí Komise 98/272/ES [8], ve znění rozhodnutí 2000/374/ES [9], a to nejpozději od 1. července 2001.
Zvířata, která nebyla podrobena těmto testům, proto nemohou být přijata k veřejné intervenci s cílem následného uvedení na trh.
(5) Aby byla intervence úspěšná, je vhodné zahájit druhé zvláštní nabídkové řízení pro prosinec 2000. K tomu účelu je nutné stanovit dodatečný termín pro podání nabídek a dodací lhůtu.
(6) S ohledem na problémy při kótaci v případě velmi malé aktivity na trhu a s přihlédnutím k vývoji cen ve Společenství je nezbytné předpokládat, že průměrná tržní cena ve Společenství uvedená v první odrážce čl. 47 odst. 3 nařízení (ES) č. 1254/1999 je menší než 84 % intervenční ceny, a že pro zahájení druhého nabídkového řízení pro prosinec 2000 postačuje poslední týdenní záznam tržních cen.
(7) Za účelem čelit dalšímu narušení trhu, které může vzniknou na základě značných dodávek zvířat na výkrm (telata vykrmená na pastvě) samčího pohlaví původem ze Společenství, která jsou v zemědělských podnicích chována z důvodu nedostatečné poptávky delší dobu a pro která tyto podniky již nemají dostatek krmení, je vhodné přijmout nezbytná podpůrná opatření a umožnit nákup jatečně upravených těl těchto zvířat v rámci intervence.
Aby se navíc zabránilo nákupu zvířat téměř připravených pro trh, je nutné stanovit hmotnostní limit jatečně upravených těl vhodných k intervenci. Aby se zamezilo poskytnutí dvojí podpory, je nutné zavést mechanismus, na základě kterého je výplata plné nákupní ceny podmíněna tím, že producent nepožádal pro příslušné zvíře o zvláštní prémii podle článku 4 nařízení (ES) č.
1254/1999. Kromě toho je rovněž vhodné stanovit další dodatky nebo odchylky od běžného intervenčního režimu stanoveného nařízením (ES) č.
(8) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1760/2000 ze dne 17. července 2000 o systému identifikace a registrace skotu, o označování hovězího masa a výrobků z hovězího masa a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 820/97 [10], ve znění nařízení Komise (ES) č. 2258/2000 [11], zavádí systém povinného označování hovězího masa, jež musí produkty v rámci intervence splňovat.
(9) Je proto nutné změnit některá ustanovení nařízení Komise (ES) č. 562/2000 [12] nebo se od nich odchýlit.
(10) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (EHS) č. 1627/89 se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Odchylně od čl. 4 odst. 1 prvního pododstavce nařízení (ES) č. 562/2000 mohou být v rámci intervence nakoupeny tyto dodatečné produkty:
- kategorie A, třída O2 a třída O3,
- IRSKO: kategorie C, třída O4,
- SPOJENÉ KRÁLOVSTVÍ – SEVERNÍ IRSKO: kategorie C, třída O4.
Článek 3
Dodatečně k čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 562/2000 nemohou být v rámci intervence nakoupeny:
a) jatečně upravená těla nebo půlky jatečně upravených těl kastrovaných zvířat od 30 měsíců věku chovaných ve Spojeném království,
b) v ostatních členských státech jatečně upravená těla nebo půlky jatečně upravených těl kastrovaných zvířat od 30 měsíců věku, která nebyla podrobena jednomu ze schválených rychlých testů uvedených v příloze IV části A) rozhodnutí 98/272/ES.
Článek 4
Druhé zvláštní nabídkové řízení je zahájeno pro prosinec 2000.
V tomto případě:
- dodatečně k článku 10 nařízení (ES) č. 562/2000 uplyne lhůta pro podání nabídek v rámci tohoto nabídkového řízení třetí úterý měsíce prosince 2000,
- odchylně od čl. 16 odst. 2 nařízení (ES) č. 562/2000 uplyne dodací lhůta 12. ledna 2001.
Článek 5
Odchylně od čl. 33 odst. 3 nařízení (ES) č. 562/2000:
- mohou být zahájena nabídková řízení, pokud je v členském státě nebo regionu členského státu splněna jediná podmínka podle čl. 47 odst. 3 prvního pododstavce druhé odrážky nařízení (ES) č. 1254/1999,
- postačuje pro zahájení intervence podle článku 4 tohoto nařízení poslední týdenní záznam tržních cen členských států nebo regionů členských států.
Článek 6
1. Odchylně od čl. 4 odst. 2 písm. g) nařízení (ES) č. 562/2000 je maximální hmotnost jatečně upravených těl uvedených v tomto nařízení 380 kg. Pro obě první nabídková řízení je maximální hmotnost jatečně upravených těl 430 kg.
2. Odchylně od článku 36 nařízení (ES) č. 562/2000:
a) v případě nabídkových řízení podle čl. 47 odst. 3 nařízení (ES) č. 1254/1999 činí částka, o kterou je zvýšena průměrná tržní cena, 14 EUR za 100 kg hmotnosti jatečně upraveného těla,
b) v případě nabídkových řízení podle čl. 47 odst. 5 nařízení (ES) č. 1254/1999 činí částka, o kterou je zvýšena průměrná tržní cena, 7 EUR za 100 kg hmotnosti jatečně upraveného těla.
Článek 7
Veřejná intervence je rovněž zahájena v souladu s nařízením (ES) č. 562/2000 a tímto nařízením pro jatečně upravená těla a půlky jatečně upravených těl zvířat samčího pohlaví původem ze Společenství, která jsou do 12 měsíců věku pro kategorii A a do 14 měsíců věku pro kategorii C.
V tomto případě:
- je hmotnost jatečně upraveného těla mezi 140 a 200 kg a jatečně upravená těla nevykazují s ohledem na věk zvířete tělesné vady ani hmotnostní anomálie,
- pokud jsou jatečně upravená těla nebo půlky jatečně upravených těl nabídnuté k intervenci ze zvířat od devíti měsíců věku, je nákupní cena, která má být zaplacena úspěšnému účastníkovi nabídkového řízení, snížena o 61 EUR za každou dodanou půlku jatečně upraveného těla.
Toto snížení se nepoužije, pokud je prokázáno, že pro příslušné zvíře nebylo žádáno o zvláštní prémii,
- je nabízená cena bez odkazu na jakost produktu,
- se čl. 13 odst. 3 nařízení (ES) č. 562/2000 použije pro veřejné intervence uvedené v tomto článku. V případě veřejných intervencí jiných produktů se stanovené koeficienty mohou lišit od koeficientů stanovených podle uvedeného článku,
- se nepoužijí tato ustanovení nařízení (ES) č. 562/2000:
a) čl. 4 odst. 3 písm. b) a c) s výjimkou ustanovení o označení kategorie a jatečního čísla;
b) čl. 18 odst. 3;
c) článek 20, s výjimkou Spojeného království a Portugalska;
d) článek 36;
e) údaje uvedené v příloze II o třídění produktů.
Pro produkty nakoupené v souladu s tímto článkem:
- odchylně od čl. 11 odst. 5 písm. a) nařízení (ES) č. 562/2000 se každá nabídka musí týkat nejméně 5 tun,
- musí intervenční agentury při oznamování nabídek Komisi upřesnit příslušná množství,
- jsou produkty skladovány odděleně podle nabídkového řízení nebo měsíce skladování ve snadno identifikovatelných šaržích,
- jsou sdělení podle čl. 31 odst. 1, 2, 3 a 4 nařízení (ES) č. 562/2000 zasílána odděleně od sdělení požadovaných pro jiné produkty v rámci veřejné intervence.
Článek 8
V čl. 4 odst. 3 nařízení (ES) č. 562/2000 se doplňuje nové písmeno, které zní:
"d) označená v souladu se systémem zavedeným nařízením (ES) č. 1760/2000."
Článek 9
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Použije se pro druhé nabídkové řízení zahájené v prosinci 2000 a pro nabídková řízení zahájená během prvního čtvrtletí roku 2001.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 2772/2000
ze dne 18. prosince 2000,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 1964/82, kterým se stanoví podmínky pro poskytování zvláštních vývozních náhrad pro některé druhy vykostěného hovězího masa
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], a zejména na čl. 33 odst. 12 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 1964/82 [2], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1470/2000 [3], stanovilo podmínky pro poskytování vývozních náhrad pro některé druhy vykostěného hovězího masa.
(2) Současná pravidla vyžadují, aby byly všechny kusy vykostěných zadních čtvrtí vyváženy, s výjimkou hovězích plátků.
Celkový vývoj trhu však umožňuje rozšířit tuto výjimku i na ostatní kusy masa ze zadních čtvrtí, aby bylo dosaženo lepších cen ve Společenství, a aniž by tím bylo ohroženo uvolnění trhu Společenství.
(3) Jelikož hodnota zvláštní náhrady odpovídá průměrné výši podpory pro všechny kusy masa ze zadních čtvrtí, znamená rozhodnutí nevyvážet některé kusy masa ze zadních čtvrtí, že výše náhrady by měla být upravena, přičemž hodnota této úpravy se vypočítá s ohledem na cenu kusů, kterých se to týká nejvíce.
(4) Je nutné lépe objasnit některé body textu nařízení a provést některé technické úpravy, zejména nahradit odkazy na nařízení Komise (EHS) č. 3665/87 ze dne 27. října 1987, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty [4], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 604/98 [5], a nahrazené nařízením Komise (ES) č. 800/1999 [6], ve znění nařízení (ES) č. 1557/2000 [7].
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídicího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 1964/82 se nahrazuje tímto:
1. V čl. 2 odst. 1 se zrušuje poslední věta.
2. Článek 5 se nahrazuje tímto:
"Článek 5
1. Celní formality spojené s vývozem ze Společenství pro dodávky podle článku 36 nařízení Komise (ES) č. 800/1999 [8] nebo pro uplatňování režimu podle článku 5 nařízení (EHS) č. 565/80 se splní v členském státě, ve kterém bylo přijato prohlášení uvedené v článku 2.
2. Celní orgány uvedou v kolonce 11 "osvědčení o vykostěném mase" referenční číslo a datum prohlášení uvedených v čl. 5 odst. 4 nařízení (ES) č. 800/1999.
Pokud se uplatní režim článku 5 nařízení (EHS) č. 565/80, uvedou celní orgány referenční číslo a datum prohlášení o platbě uvedených v čl. 26 odst. 2 nařízení (ES) č. 800/1999.
Pokud je to nezbytné, mohou být tyto údaje uvedeny na zadní straně osvědčení a ověřeny celními orgány.
3. Po splnění celních formalit pro množství kusů určených k vývozu je toto "osvědčení o vykostěném mase" úřední cestou zasláno subjektu zodpovědnému za platbu vývozních náhrad."
3. Článek 6 se nahrazuje tímto:
"Článek 6
1. Poskytování zvláštní náhrady závisí, s výjimkou případů vyšší moci, na vývozu celkového množství vykostěných kusů podrobených kontrole podle čl. 2 odst. 3 a uvedených v osvědčeních podle čl. 4 odst. 1.
2. Hospodářský subjekt se však může rozhodnout, že nevyveze celkové množství vykostěných kusů ze zadních čtvrtí.
Pokud množství určené k vývozu představuje alespoň 95 % celkové hmotnosti kusů vykostěných pod kontrolou podle čl. 2 odst. 3, je možné získat zvláštní náhradu.
Pokud množství určené k vývozu nepředstavuje ani 95 % celkové hmotnosti vykostěných kusů, avšak činí alespoň 85 % celkové hmotnosti vykostěných kusů, výše zvláštní náhrady se snižuje.
O hodnotě této úpravy se rozhodne v rámci stanovení nebo změny příslušné náhrady.
Částka je stanovena zejména s ohledem na hodnoty různých kusů masa, které pravděpodobně zůstanou na trhu Společenství.
3. Kosti, silné šlachy, chrupavky, kousky loje a další odřezky po vykostění mohou být uváděny ve Společenství na trh.
4. Hospodářský subjekt, který by chtěl využít jednu z voleb uvedených v odstavci 2, to musí uvést ve svém prohlášení podle čl. 2 odst. 1.
Kromě toho musí prohlášení uvedená v čl. 4 odst. 1 obsahovat:
- v kolonce 4 celkovou čistou hmotnost vykostěných kusů a případně i poznámku:
"— použití čl. 6 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1964/82 — volba 95 %"
nebo
"— použití čl. 6 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1964/82 — volba 85 %,"
- v kolonce 6 čistou hmotnost kusů určených k vývozu.
Členské státy mohou omezit počet kusů, které se hospodářský subjekt rozhodne nevyvážet, na dva pro jedno vykosťování.
5. Pokud je vyvážené množství menší než hmotnost uvedená v kolonce 6 osvědčení podle čl. 4 odst. 1, je zvláštní náhrada odpovídajícím způsobem snížena. Poměrné snížení odpovídá:
- pětinásobku stanoveného hmotnostního procentního rozdílu, pokud je zjištěný rozdíl mezi vyvezenou hmotností a hmotností uvedenou v kolonce 6 osvědčení podle čl. 4 odst. 1 menší než 10 %,
- v ostatních případech 80 % výše náhrady pro výrobky kódu KN 020130009100 nebo 020130009120, která platí ode dne uvedeném v kolonce 21 vývozní licence, na jejímž základě byly podle čl. 5 odst. 1 nebo podle čl. 26 odst. 1 nařízení (ES) č. 800/1999 splněny celní formality.
Sankce stanovené v čl. 51 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 800/1999 se neukládají v případech uvedených v tomto odstavci."
4. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 9
Pokud jde o osvědčení uvedená v čl. 4 odst. 1, která schválí příslušné orgány každého čtvrt roku a která obsahující údaje o vykostěných kusech ze zadních čtvrtí, sdělí členské státy během druhého měsíce následujícím po každém čtvrtletí:
- celkovou čistou hmotnost uvedenou v osvědčeních pro případ podle čl. 6 odst. 1,
- celkovou čistou hmotnost uvedenou v osvědčeních pro případ podle čl. 6 odst. 2 — volba 95 %,
- celkovou čistou hmotnost uvedenou v osvědčeních pro případ podle čl. 6 odst. 2 — volba 85 %."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2785/2000
ze dne 19. prosince 2000,
kterým se mění nařízení (ES) č. 296/96 o údajích předávaných členskými státy, o měsíčním účtování výdajů financovaných záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) a o stanovení některých prováděcích pravidel k nařízení Rady (ES) č. 1259/1999
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 ze dne 17. května 1999 o financování společné zemědělské politiky [1], a zejména na čl. 4 odst. 8, čl. 5 odst. 3 a čl. 7 odst. 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Rady 2000/427/ES ze dne 19. června 2000 podle čl. 122 odst. 2 Smlouvy o přijetí jednotné měny Řeckem ke dni 1. ledna 2001 [2] stanoví, že Řecko splňuje podmínky nezbytné pro přijetí jednotné měny.
(2) Druhá věta článku 2 nařízení Rady (ES) č. 974/98 ze dne 3. května 1998 o zavedení eura [3], ve znění nařízení (ES) č. 2596/2000 [4], stanoví, že počínaje 1. lednem 2001 je měnou Řecka euro.
(3) Ustanovení čl. 4 odst. 1a písm. a) nařízení Komise (ES) č. 296/96 ze dne 16. února 1996 o údajích předávaných členskými státy, o měsíčním účtování výdajů financovaných záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) a o stanovení některých prováděcích pravidel k nařízení Rady (ES) č. 1259/1999 [5] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 2761/1999 [6] stanoví, že zálohy na zaúčtování výdajů záruční sekcí EZOZF jsou pro zúčastněné členské státy uváděny a vypláceny v eurech. Zálohy, které mají být vypláceny na začátku měsíce ledna 2001, se vztahují na výdaje uskutečněné od 16. října do 30. listopadu 2000. Doporučuje se, aby byly tyto zálohy pro Řecko naposledy vyplaceny v jednotkách národní měny.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF),
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 296/96 se mění takto:
1. V čl. 3 odst. 8 písm. b) se doplňuje nová věta, která zní: "Na Řecko se tato volba vztahuje od 1. ledna 2001."
2. V čl. 4 odst. 1a písm. c) se doplňuje nová věta, která zní: "Zálohy na výdaje uskutečněné Řeckem od 16. října 2000 do 30. listopadu 2000 jsou vypláceny v jednotkách národní měny nebo v národní měně."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2001.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 2786/2000
ze dne 19. prosince 2000,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1623/2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1493/1999 o společné organizaci trhu s vínem, jež se týkají mechanismů trhu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [1], a zejména na článek 33 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článkem 63 nařízení Komise (ES) č. 1623/2000 [2] naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
2409/2000 [3] je upravena destilace podle článku 29 nařízení (ES) č. 1493/1999 a odstavcem 4 stejného článku jsou stanoveny termíny pro čtrnáctidenní oznamování objemu vína Komisi, na které byly uzavřeny smlouvy o destilaci.
V některých členských státech je třeba vzít v úvahu dny pracovního volna koncem roku, a proto je třeba posunout termín prvního oznámení v lednu.
2 písm. b) nařízení (ES) č. 1623/2000 stanoví mezní hodnoty povolených ztrát alkoholu u produktů destilace vína pro různé druhy skladování a dopravy.
Druhý a třetí pododstavec stejného písmene stanoví pravidla pro kombinované použití těchto mezních hodnot.
Tato pravidla jsou chybná, a musí být proto upravena.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro víno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V čl. 63 odst. 4 nařízení (ES) č. 1623/2000 se doplňuje nová věta, která zní: "V lednu se toto oznámení uskuteční 10. dne místo 5. dne v měsíci."
Článek 2
1. V čl. 100 odst. 2 písm. b) nařízení (ES) č. 1623/2000 se druhý pododstavec nahrazuje tímto: "Procentní sazbu uvedenou v bodu v) a/nebo v bodu vi) lze uplatnit současně s procentními sazbami uvedenými v bodech ii) a iii)."
2. V čl. 100 odst. 2 písm. b) nařízení (ES) č. 1623/2000 se třetí pododstavec nahrazuje tímto: "Procentní sazbu uvedenou v bodu vii) a/nebo viii) lze uplatnit současně s procentní sazbou uvedenou v bodu iv)."
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2787/2000
ze dne 15. prosince 2000,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 2454/93, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [1], naposledy pozměněné nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 270/2000 [2] (dále jen "kodex"), a zejména na článek 249 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Členské státy mohou mít zájem na zapojení do zkušebních programů pro zjednodušení, jejichž cílem je vyhodnotit iniciativy přijaté především na mezinárodní úrovni pro harmonizaci a zjednodušení celních režimů. Aniž je dotčeno nařízení Rady (ES) č. 1172/95 ze dne 22. května 1995 o statistice obchodu se zbožím Společenství a členských států s třetími zeměmi [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 374/98 [4], mohou tyto iniciativy vyžadovat odchylky od nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 [5], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1602/2000 [6], po dobu nezbytnou k provádění zkušebních programů.
(2) Zkušenost ukázala, že některá ustanovení o povolení pravidelných linek je nutné upravit.
(3) Zjednodušení a vyjasnění pravidel tranzitu Společenství by byla přínosem pro hospodářské subjekty i celní útvary.
(4) Obtíže vzniklé v posledních letech v souvislosti s tranzitními režimy způsobily značné ztráty v rozpočtech členských států a Společenství a představovaly stálou hrozbu pro evropský obchod a evropské hospodářské subjekty.
(5) Je proto třeba tyto režimy modernizovat, aby lépe vyhovovaly potřebám hospodářských subjektů a zároveň účinně zabezpečovaly ochranu veřejných zájmů členských států a Společenství.
(6) Je nutné lépe vymezit okolnosti, za nichž je používání tranzitního režimu Společenství povinné.
(7) Zároveň je zapotřebí zřetelně rozlišovat mezi běžným postupem vztahujícím se na všechny hospodářské subjekty a mezi zjednodušeními, která se vztahují pouze na hospodářské subjekty splňující určité podmínky.
To vyžaduje vyvážený přístup, který přihlíží k rizikům a zvýhodňuje spolehlivé hospodářské subjekty tím, že jim umožňuje využívat zjednodušení na základě zvláštního povolení, aniž se tím porušuje zásada volného přístupu k základnímu tranzitnímu režimu.
94 odst. 4 kodexu, je zapotřebí vymezit pravidla a podmínky pro snížení zaručené částky souborné jistoty a pro zproštění povinnosti poskytnout jistotu.
Tato pravidla a podmínky musí brát v úvahu jak spolehlivost hospodářského subjektu, tak nebezpečí spojené se zbožím.
(9) Zároveň je nutné stanovit podmínky, za nichž lze v případě zboží spojeného se zvýšeným nebezpečím zakázat používání souborné jistoty se sníženou záruční částkou nebo souborné jistoty.
(10) Až do zavedení plně informatizovaného tranzitního systému je zapotřebí zlepšit správu a kontrolu tranzitního režimu Společenství tak, že se do právní úpravy začlení řada ustanovení jasně vymezujících postupy, které se mají používat, a lhůty, které je nutné dodržovat k zajištění kvalitních služeb pro uživatele tranzitního režimu.
(11) Stávající ustanovení o tranzitu Společenství je nutné doplnit o nová ustanovení s cílem usnadnit a urychlit vymáhání dluhů.
(12) Je třeba provést některé věcné opravy týkající se odkazů na Úmluvu TIR.
(13) V souvislosti s technickým pokrokem ve výrobě sladu je nutné upravit standardní výtěžnosti u nepraženého a praženého sladu.
(14) Nařízení Komise (ES) č. 2513/98 [7] aktualizuje přílohu I nařízení (EHS) č. 1501/95 [8], která uvádí koeficienty zpracování pro výrobu nepraženého a praženého sladu používané k výpočtu vývozních náhrad pro zpracované produkty. Standardní výtěžnost se proto musí vypočíst na základě těchto koeficientů.
(15) Aby se předešlo potížím v souvislosti s vývozními náhradami vyplácenými předem v souladu s nařízením Rady (EHS) č. 565/80 [9], naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 2026/83 [10], je třeba stanovit, že se nové standardní výtěžnosti pro zboží s platbou předem použijí ode dne 1. září 1998.
(16) Je proto třeba pozměnit nařízení (EHS) č. 2454/93.
(17) Některá přechodná ustanovení tohoto nařízení nahrazují ustanovení uvedená v článku 2 nařízení Komise (ES) č. 502/1999 [11].
Z důvodů jasnosti by se uvedená ustanovení měla zrušit.
(18) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2454/93 se mění takto:
1. V části I hlavě I kapitole 3 se vkládá nový článek, který zní:
"Článek 4c
V případě zkušebních programů k vyhodnocování možných zjednodušení pomocí počítačového zpracování dat mohou celní orgány po dobu nezbytně nutnou pro uskutečnění programu upustit od požadavku poskytovat tyto informace:
a) prohlášení uvedené v čl. 178 odst. 1,
b) odchylně od čl. 222 odst. 1 údaje vztahující se k některým kolonkám jednotného správního dokladu, které nejsou nutné ke ztotožnění zboží a na jejichž základě se nevyměřuje dovozní nebo vývozní clo.
Tyto informace však musí být možné předložit na vyžádání v případě kontroly.
Výše dovozního cla, které je třeba zaplatit za období, po které platí odchylka přiznaná podle prvního pododstavce, nesmí být nižší než částka, která by byla požadována, pokud by tato odchylka neexistovala.
Členské státy, které se hodlají zapojit do těchto zkušebních programů, předem sdělí Komisi všechny podrobnosti o navrhovaném zkušebním programu, včetně zamýšlené doby trvání.
Zároveň Komisi průběžně informují o jeho provádění a výsledcích.
Komise informuje všechny ostatní členské státy."
2. V čl. 215 odst. 1 druhém pododstavci se čísla "(1, 4, 5 a 7)" nahrazují čísly "(1, 4 a 5)".
3. V čl. 263 první odrážce se slova "podle článků 406 až 409" nahrazují slovy "podle článků 406, 407 a 408".
4. Nadpis části II hlavy II se nahrazuje tímto:
"CELNÍ STATUS ZBOŽÍ A TRANZIT" .
5. V části II hlavě II se zrušují kapitoly 1 a 2.
6. V článku 313 se odstavec 2 se mění takto:
a) v prvním pododstavci se písmeno a) nahrazuje tímto:
"a) zboží, které vstoupilo na celní území Společenství v souladu s článkem 37 kodexu.
V souladu s čl. 38 odst. 5 kodexu se však zboží, které vstoupí na celní území Společenství, považuje za zboží Společenství, není-li zjištěno, že nemá status zboží Společenství,
- jestliže bylo přepravováno letecky a bylo naloženo nebo přeloženo na letišti na celním území Společenství pro dodání na jiné letiště na celním území Společenství, pokud je dopravováno na podkladě jediného přepravního dokladu vystaveného v některém členském státě, nebo
- jestliže bylo při námořní přepravě dopravováno mezi přístavy na celním území Společenství pravidelnou linkou povolenou podle článků 313a a 313b";
b) druhý pododstavec se zrušuje.
7. Článek 313b se mění takto:
a) odstavce 1 a 2 se nahrazují tímto:
"1. Na žádost námořní společnosti, která linku vymezuje, mohou celní orgány členského státu, na jehož území je tato společnost usazena, se souhlasem ostatních dotčených členských států povolit zřízení pravidelné linky.
2. Žádost musí obsahovat
a) dotčené přístavy;
b) jména plavidel provozovaných na pravidelné lince a
c) jakékoli další informace, které celní orgány požadují, zejména jízdní řád pravidelné linky".
b) v odstavci 3 se písmena a) a b) nahrazují tímto:
"a) které jsou usazeny ve Společenství a jejichž záznamy jsou přístupné příslušným celním orgánům;
b) které se nedopustily žádného závažného nebo opakovaného porušení předpisů v souvislosti s provozováním pravidelné linky";
c) v odstavci 6 se v poslední větě zrušují slova "postupem stanoveným v odstavci 4" a doplňuje se nová věta, která zní: "Pokud se mění údaje požadované podle odst. 2 písm. a), použije se postup podle odstavce 4."
8. Článek 314 se mění takto:
a) v návětí odstavce 1 se slova "podle odstavce 2" nahrazují slovy "podle čl. 314c odst. 1";
b) odstavec 2 se zrušuje;
c) v odstavci 3 se slova "v odstavci 2" nahrazují slovy "v čl. 314c odst. 1";
d) odstavec 4 se zrušuje.
9. Vkládají se nové články, které znějí:
"Článek 314a
Celní správy členských států si poskytují vzájemnou pomoc při ověřování pravosti a správnosti dokladů a při ověřování, zda byly postupy použité v souladu s touto hlavou k doložení statusu zboží Společenství zboží řádně uplatněny.
Oddíl 2
Prokazování statusu zboží Společenství
Článek 314b
Pro účely tohoto oddílu se "příslušným úřadem" rozumějí celní orgány příslušné pro potvrzování statusu zboží Společenství.
Článek 314c
1. Aniž je dotčeno zboží propuštěné do režimu vnitřního tranzitu Společenství, prokazuje se status zboží Společenství výlučně některým z těchto způsobů:
a) některým z dokladů uvedených v článcích 315 až 317b;
b) postupy uvedenými v článcích 319 až 323;
c) průvodním dokladem uvedeným v nařízení Komise (EHS) č. 2719/92 [12];
d) dokladem uvedeným v článku 325;
e) nálepkou uvedenou v čl. 462a odst. 2;
f) dokladem uvedeným v článku 816 potvrzujícím status zboží Společenství nebo
g) kontrolním výtiskem T5 ve smyslu článku 843.
2. Pokud jsou doklady nebo postupy uvedené v odstavci 1 používány pro zboží Společenství, jejichž obal není zbožím Společenství, uvede se v dokladu potvrzujícím status zboží Společenství některá z těchto poznámek:
a) envases N
b) N-emballager
c) N-Umschließungen
d) Συσκευασία N
e) N packaging
f) emballages N
g) imballaggi N
h) N-verpakkingen
i) embalagens N
j) N-pakkaus
k) N förpackning.
3. Jsou-li dodrženy podmínky pro vydávání dokladů, lze doklady uvedené v článcích 315 až 323 vydávat dodatečně.
V tom případě se v nich červeným písmem uvede některá z těchto poznámek:
l) Expedido a posteriori
m) Udstedt efterfølgende
n) Nachträglich ausgestelt
o) Εκδοθέν εκ των υστέρων
p) Issued retroactively
q) Délivré a posteriori
r) Rilasciato a posteriori
s) Achteraf afgegeven
t) Emitido a posteriori
u) Annettu jälkikäteen
v) Utfärdat i efterhand.
Pododdíl 1
Doklad T2L"
10. Článek 315 se nahrazuje tímto:
"Článek 315
1. Status zboží Společenství se prokazuje předložením dokladu T2L.
Tento doklad se vystavuje v souladu s odstavci 3 až 5.
2. U zboží, které je odesíláno do některé části celního území Společenství, na kterou se nevztahuje směrnice 77/388/EHS, nebo z ní, se status zboží Společenství prokazuje předložením dokladu T2LF.
Odstavce 3 až 5 tohoto článku a články 316 až 324f se použijí přiměřeně na doklad T2LF.
3. Doklad T2L se vystavuje na tiskopise, který odpovídá výtisku 4 nebo 4/5 vzoru uvedeného v přílohách 31 a 32.
V případech potřeby může být tento tiskopis doplněn jedním nebo více doplňkovými listy, které odpovídají výtisku 4 nebo 4/5 vzoru uvedeného v přílohách 33 a 34.
Jestliže členské státy nepovolují použití doplňkových listů v případě, že celní prohlášení bylo zpracováno pomocí počítačového zpracování dat, doplní se tento tiskopis jedním nebo více tiskopisy výtisku 4 nebo 4/5 vzoru uvedeného v přílohách 31 a 32.
4. Zúčastněná osoba zapíše značku "T2L" do pravého pododdílu kolonky 1 tiskopisu a případně značku "T2L bis" do pravého pododdílu kolonky 1 všech použitých doplňkových listů.
5. Místo doplňkových listů lze jako popisnou část dokladu T2L používat ložné listy vyhotovené podle vzoru uvedeného v příloze 45 a vyplněné v souladu s přílohou 44a."
11. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 315a
Celní orgány mohou kterékoli osobě splňující podmínky článku 373 povolit používat jako ložné listy doklady, které nesplňují všechny podmínky stanovené v přílohách 44a a 45.
Ustanovení čl. 385 odst. 1 druhého pododstavce a odstavců 2 a 3 se použijí přiměřeně."
12. Článek 316 se nahrazuje tímto:
"Článek 316
1. S výhradou článku 324f se doklad T2L vystavuje v jednom vyhotovení.
2. Na žádost zúčastněné osoby opatří příslušný úřad doklad T2L, a případně všechny použité doplňkové nebo ložné listy, úředním záznamem.
Záznam musí obsahovat tyto údaje, které se podle možnosti zapisují do kolonky "C. Celní úřad odeslání" těchto dokladů:
a) na dokladu T2L název a otisk razítka příslušného úřadu, podpis úředníka tohoto úřadu, datum úředního záznamu a buď registrační číslo, nebo číslo celního prohlášení k odeslání, pokud se toto celní prohlášení podává;
b) na doplňkovém nebo ložném listě číslo dokladu T2L, jež se uvádí pomocí otisku razítka, který obsahuje také název příslušného úřadu, anebo ručně; v tomto případě je nutno připojit otisk úředního razítka příslušného úřadu.
Tyto doklady se vrátí zúčastněné osobě."
13. Za článek 316 se vkládá nový nadpis pododdílu, který zní:
"Pododdíl 2
Obchodní doklady" .
14. V článku 317 se odstavce 2, 3 a 4 nahrazují tímto:
"2. Na faktuře nebo přepravním dokladu uvedeném v odstavci 1 musí být uvedeno alespoň jméno a přesná adresa odesílatele nebo zúčastněné osoby, jestliže není odesílatelem, počet, druh, značky a čísla nákladových kusů, popis zboží, hrubá hmotnost v kilogramech a případně identifikační čísla kontejnerů.
Zúčastněná osoba na uvedeném dokladu zřetelně uvede značku "T2L" a k ní připojit vlastnoruční podpis.
3. Fakturu nebo přepravní doklad zúčastněná osoba řádně vyplní a podepíše a na jeho žádost ji příslušný úřad opatří úředním záznamem.
Záznam obsahuje název a otisk razítka příslušného úřadu, podpis úředníka tohoto úřadu, datum a buď registrační číslo, nebo číslo celního prohlášení k odeslání, pokud se toto celní prohlášení podává.
4. Pokud celková hodnota zboží Společenství uvedená na faktuře nebo na přepravním dokladu, který byl vystaven a podepsán podle odstavce 2 nebo článku 224, nepřesahuje 10000 EUR, není zúčastněná osoba povinna předkládat tento doklad nebo fakturu příslušnému úřadu k úřednímu záznamu.
V tom případě se na faktuře nebo přepravním dokladu kromě údajů uvedených v odstavci 2 uvede příslušný úřad."
15. Článek 317a se mění takto:
a) V odstavci 2 se druhý pododstavec mění takto:
i) písmeno c) se nahrazuje tímto:
"c) běžný obchodní popis zboží a všechny údaje nutné k jeho ztotožnění",
ii) písmeno f) se nahrazuje tímto:
"f) tyto kódy statusu zboží:
- značku "C" (rovnocenné "T2L") pro zboží, jehož status Společenství lze doložit,
- značku "F" (rovnocenné "T2LF") pro zboží, jehož status Společenství lze doložit, odesílané do části celního území Společenství, na kterou se nevztahuje směrnice 77/388/EHS, nebo z ní,
- značku "N" pro všechno ostatní zboží."
b) Odstavec 3 se nahrazuje tímto:
"3. Řádně vyplněný a námořní společností podepsaný manifest opatří na její žádost úředním záznamem příslušný úřad.
Záznam obsahuje jméno a otisk razítka příslušného úřadu, podpis úředníka tohoto úřadu a datum."
16. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 317b
Pokud se používají zjednodušené tranzitní režimy Společenství uvedené v článcích 444 a 448, prokazuje se status zboží Společenství vepsáním značky "C" (rovnocenné "T2L") k odpovídajícím položkám v manifestu."
17. Článek 318 se zrušuje a vkládá se nový nadpis pododdílu, který zní:
"Pododdíl 3
Jiné prokázání v případě některých operací" .
18. V čl. 319 odst. 1 první větě se zrušují slova "s výhradou s čl. 314 odst. 2".
19. V článku 320 se písmeno b) nahrazuje tímto:
"b) v ostatních případech podle pravidel uvedených v článcích 315 až 319 a 321 až 323."
20. V článku 321 se slova "v článcích 315 až 318" nahrazují slovy "v článcích 315 až 317b".
21. Články 323a a 324 se zrušují a vkládá se nový pododdíl 4, který zní:
"Pododdíl 4
Prokazování statusu zboží Společenství schváleným odesílatelem
Článek 324a
1. Celní orgány každého členského státu mohou povolit kterékoli osobě (dále jen "schválený odesílatel"), která splňuje podmínky článku 373 a která hodlá prokazovat status zboží Společenství předložením dokladu T2L podle článku 315 nebo některým z dokladů uvedených v článcích 317 až 317b (dále jen "obchodní doklady"), použití tohoto dokladu, aniž by bylo nutno jej předkládat příslušnému úřadu odeslání k provedení úředního záznamu.
2. Články 374 až 378 se použijí přiměřeně na povolení uvedené v odstavci 1.
Článek 324b
Povolení určuje zejména
a) úřad příslušný pro předběžné potvrzení tiskopisů používaných k vystavování dotyčných dokladů podle čl. 324c odst. 1 písm. a);
b) způsoby, jimiž má schválený odesílatel prokazovat použití uvedených tiskopisů;
c) vyloučené kategorie nebo pohyby zboží;
d) v jaké lhůtě a jakým způsobem uvědomí schválený odesílatel příslušný úřad, aby mohl případně před odesláním zboží provést jeho kontrolu.
Článek 324c
1. Povolení stanoví, že přední strana daných obchodních dokladů nebo kolonka "C. Celní úřad odeslání" na přední straně tiskopisů použitých pro vystavení dokladu T2L a případně doplňkových listů:
a) se předem opatří otiskem razítka úřadu uvedeného v čl. 324c písm. a) a podpisem úředníka tohoto úřadu, nebo
b) je schváleným odesílatelem opatřena otiskem zvláštního kovového razítka schváleného celními orgány, které odpovídá vzoru uvedenému v příloze 62.
Tento otisk může být na tiskopisy předtištěn, jestliže tisk provádí tiskárna k tomu schválená.
Článek 401 se použije přiměřeně.
2. Schválený odesílatel tiskopis vyplní a podepíše nejpozději v okamžiku odeslání zboží.
Uvede dále v kolonce tranzitního dokladu T2L "D. Kontrola celním úřadem odeslání" nebo na dobře viditelném místě použitého obchodního dokladu název příslušného úřadu, datum vystavení a některou z těchto poznámek:
- Expedidor autorizado
- Godkendt afsender
- Zugelassener Versender
- Εγκεκριμένος αποστολέας
- Authorised consignor
- Expéditeur agréé
- Speditore autorizzato
- Toegelaten afzender
- Expedidor autorizado
- Nyväksytty lähettäjä
- Godkänd avsändare.
Článek 324d
1. Schválenému odesílateli může být povoleno, aby doklady T2L nebo použité obchodní doklady opatřené otiskem zvláštního razítka uvedeného v příloze 62 vyhotovené pomocí počítačového zpracování dat nepodepisoval.
Toto povolení se udělí za podmínky, že se schválený odesílatel celním orgánům předem písemně zaváže, že přijímá odpovědnost za právní následky vystavení všech dokladů T2L nebo obchodních dokladů opatřených otiskem zvláštního razítka.
2. Doklady T2L nebo obchodní doklady vyhotovené podle odstavce 1 musí být namísto podpisu schváleného odesílatele opatřeny některou z těchto poznámek:
- Dispenza de firma
- Fritaget for underskrift
- Freistellung von der Unterschriftsleistung
- Δεν απαιτείται υπογραφή
- Signature waived
- Dispense de signature
- Dispensa dalla firma
- Van ondertekening vrijgesteld
- Dispensada a assinatura
- Vapautettu allekirjoituksesta
- Befriad från underskrift.
Článek 324e
1. Celní úřady členských států mohou povolit námořním společnostem vyhotovovat manifest, který slouží k prokázání statusu zboží Společenství, nejpozději jeden den po odjezdu plavidla, a v každém případě před jeho příjezdem do přístavu určení.
2. Povolení uvedené v odstavci 1 se uděluje pouze mezinárodním námořním společnostem, které
a) splňují podmínky stanovené v článku 373; odchylně od čl. 373 odst. 1 písm. a) nemusí být námořní společnosti usazeny ve Společenství, pokud zde mají oblastní úřadovnu, a
b) pro přenos informací mezi přístavy odeslání a určení ve Společenství používají systémy elektronické výměny dat, a
c) provozují významný počet plaveb mezi členskými státy na uznaných trasách.
3. Po obdržení žádosti oznámí celní orgány členského státu, ve kterém je námořní společnost usazena, tuto žádost ostatním členským státům, na jejichž územích se nacházejí zamýšlené přístavy odeslání a určení.
Pokud do 60 dní od oznámení neobdrží celní orgány žádnou námitku, schválí používání zjednodušeného postupu popsané v odstavci 4.
Toto povolení platí v dotčených členských státech a vztahuje se pouze na operace mezi přístavy, které jsou v něm uvedeny.
4. Zjednodušení probíhá takto
a) manifest za přístav odeslání je systémem elektronické výměny dat předán do přístavu určení;
b) námořní společnost do manifestu zaznamená údaje uvedené v čl. 317a odst. 2;
c) na požádání se vytištěný manifest předaný systémem elektronické výměny dat předloží celním orgánům v přístavu odeslání nejpozději v pracovní den následující po odjezdu plavidla, a v každém případě předtím, než plavidlo přistane v přístavu určení;
d) výtisk manifestu předaného systémem elektronické výměny dat se předloží celním orgánům v přístavu určení.
5. Ustanovení čl. 448 odst. 4 se použijí přiměřeně.
Článek 324f
Schválený odesílatel pořídí kopii každého dokladu T2L nebo každého obchodního dokladu vydaného podle tohoto pododdílu.
Celní úřady stanoví podmínky, za kterých se kopie předkládá pro kontrolní účely a uchovává nejméně po dobu dvou let."
22. V nadpise "Oddíl 2 – Zvláštní ustanovení o produktech mořského rybolovu a ostatních produktech získávaných z moře pomocí plavidel" v části II hlavě II kapitole 3 se slova "Oddíl 2" nahrazují slovy "Pododdíl 5".
23. V čl. 325 odst. 1 úvodní větě se slova "Pro účely tohoto oddílu" nahrazují slovy "Pro účely tohoto pododdílu".
24. Článek 337 se zrušuje.
25. V části II hlavě II se kapitoly 4 až 6a nahrazují tímto:
"KAPITOLA 4
Tranzit Společenství
Oddíl 1
Obecná ustanovení
Článek 340a
Není-li stanoveno jinak vztahuje se tato kapitola na vnější a vnitřní tranzit Společenství.
Zboží, které představuje vyšší nebezpečí podvodu, je uvedeno v příloze 44c.
Jestliže ustanovení tohoto nařízení odkazují na uvedenou přílohu, uplatní se každé opatření související se zbožím uvedeným v této příloze pouze tehdy, nepřekročí-li množství tohoto zboží odpovídající minimální mez.
Příloha 44c se přezkoumává nejméně jednou ročně.
Článek 340b
"celním úřadem odeslání" : celní úřad, který přijímá celní prohlášení s návrhem na propuštění zboží do tranzitního režimu Společenství;
"celním úřadem tranzitu" a) celní úřad v místě výstupu z celního území Společenství, pokud zásilka v průběhu tranzitní operace toto území opouští přes hranici mezi členským státem a třetí zemí, která není zemí ESVO, nebo
b) celní úřad v místě vstupu na celní území Společenství, pokud bylo zboží v průběhu tranzitní operace dopravováno přes území třetí země;
"celním úřadem určení" : celní úřad v místě, kde musí být zboží propuštěné do tranzitního režimu Společenství předloženo, aby mohl být režim ukončen;
"celním úřadem záruky" : úřad, který určí celní orgány každého členského státu, kde se poskytuje jistota ručením;
"zeměmi ESVO" : všechny země ESVO a všechny další země, které přistoupily k Úmluvě o společném tranzitním režimu ze dne 20. května 1987 [13].
Článek 340c
1. Zboží Společenství se propouští do režimu vnitřního tranzitu Společenství, pokud je odesláno
a) z části celního území Společenství, na kterou se vztahuje směrnice 77/388/EHS, do části celního území Společenství, na kterou se uvedená směrnice nevztahuje, nebo
b) z části celního území Společenství, na kterou se nevztahuje směrnice 77/388/EHS, do části celního území Společenství, na kterou se uvedená směrnice vztahuje, anebo
c) z části celního území Společenství, na kterou se nevztahuje směrnice 77/388/EHS, do části celního území Společenství, na kterou se uvedená směrnice rovněž nevztahuje.
2. Aniž je dotčen odstavec 3, propouští se zboží Společenství, které je zasíláno z jednoho místa na celním území Společenství do jiného přes území jedné nebo více zemí ESVO na základě Úmluvy o společném tranzitním režimu, do režimu vnitřního tranzitu Společenství.
Zboží, na které se vztahuje první pododstavec a které je přepravováno výlučně po moři nebo letecky, není nutné propouštět do režimu vnitřního tranzitu Společenství.
3. Je-li zboží Společenství vyváženo do země ESVO nebo při tranzitu prochází přes jednu nebo několik zemí ESVO a použije se Úmluva o společném tranzitním režimu, propouští se toto zboží do režimu vnějšího tranzitu Společenství,
a) jestliže splnilo vývozní celní formality z hlediska přiznání vývozních náhrad při vývozu do třetích zemí v rámci společné zemědělské politiky, nebo
b) jestliže pochází z intervenčních zásob, podléhá kontrole použití a/nebo místa určení a splnilo celní formality pro vývoz do třetích zemí v rámci společné zemědělské politiky, nebo
c) jestliže splňuje podmínky pro vrácení nebo prominutí dovozního cla za podmínky, že je vyvezeno z celního území Společenství, anebo
d) jestliže ve formě zušlechtěných výrobků nebo zboží v nezměněném stavu splnilo celní formality pro vývoz do třetích zemí a byl vyřízen režim aktivního zušlechťovacího styku v systému navracení, pokud jde o vrácení nebo prominutí dovozního cla.
Článek 340d
Zboží, na které se vztahuje tranzitní režim Společenství, může být v tranzitním režimu Společenství přepravováno mezi dvěma místy na celním území Společenství přes území třetí země, která není zemí ESVO, je-li zboží přes tuto třetí zemi přepravováno na podkladě jediného přepravního dokladu vystaveného v některém členském státě; v tom případě se účinky uvedeného režimu na území třetí země pozastavují.
Článek 340e
1. Pro zboží přepravované letecky je tranzitní režim Společenství povinný pouze v případě, je-li toto zboží nakládáno nebo překládáno na letišti uvnitř Společenství.
2. Aniž je dotčen čl. 91 odst. 1 kodexu, je použití tranzitního režimu Společenství povinné pro zboží přepravované po moři, je-li dopravováno pravidelnou linkou povolenou v souladu s články 313a a 313b.
Článek 341
Kapitoly 1 a 2 hlavy VII kodexu a tato hlava se použijí přiměřeně na další poplatky ve smyslu čl. 91 odst. 1 písm. a) kodexu.
Článek 342
1. Jistota poskytnutá hlavním povinným platí v celém Společenství.
2. Je-li jistota poskytnuta ručením, uvede ručitel v každém členském státě služební adresu nebo jmenuje zmocněnce.
3. Jistotu na operace tranzitu Společenství, které provádějí železniční společnosti členských států, je nutné poskytnout jiným postupem, než je zjednodušený postup uvedený v čl. 372 odst. 1 písm. g) bodě i).
Článek 343
Každý členský stát poskytne Komisi, ve stanoveném formátu, seznam celních úřadů příslušných pro operace tranzitu Společenství, jejich identifikační čísla, působnost a jejich pracovní dobu (dny a hodiny).
Komisi se oznamují i veškeré změny těchto údajů.
Komise předá tyto informace ostatním členským státům.
Článek 344
Vlastnosti tiskopisů jiných než jednotný správní doklad, které jsou používány v tranzitním režimu Společenství, jsou uvedeny v příloze 44b.
Oddíl 2
Provádění režimu
Pododdíl 1
Jednotlivá jistota
Článek 345
1. Jednotlivá jistota musí krýt celou částku celního dluhu, jenž může vniknout, a tato částka se vypočte na základě nejvyšších sazeb týkajících se dotyčného zboží v členském státě odeslání.
Sazby, z nichž se vychází při výpočtu jednotlivé jistoty, nesmějí být nižší než nejnižší sazba, je-li uvedena v pátém sloupci přílohy 44c.
2. Jednotlivá jistota složením hotovosti se poskytuje u celního úřadu odeslání.
Jistota se vrátí při vyřízení režimu.
3. Poskytnutí jednotlivé jistoty ručením může mít formu záručních dokladů jednotlivé jistoty v nominální hodnotě 7000 EUR, které vydá ručitel ve prospěch osob, které chtějí vystupovat jako hlavní povinní.
Ručitel ručí do výše 7000 EUR za jeden záruční doklad.
Článek 346
1. Při poskytnutí jednotlivé jistoty ručením musí být vystavena záruční listina podle vzoru uvedeného v příloze 49.
Není-li celní úřad záruky totožný s celním úřadem odeslání, uchovává kopii aktu, kterým přijal závazek ručitele.
Prvopis předloží hlavní povinný celnímu úřadu odeslání, a ten si jej ponechá.
V případě potřeby může tento celní úřad požadovat překlad do úředního jazyka nebo jednoho z úředních jazyků daného členského státu.
2. Jestliže to vyžadují vnitrostátní právní a správní předpisy nebo zvyklosti, může každý členský stát povolit, aby měla záruční listina podle odstavce 1 jinou formu, pokud má stejné právní účinky jako listina uvedená ve vzoru.
Článek 347
1. V případě uvedeném v čl. 345 odst. 3 musí být pro jednotlivou jistotu vystavena záruční listina podle vzoru uvedeného v příloze 50.
Ustanovení čl. 346 odst. 2 se použijí přiměřeně.
2. Záruční doklad jednotlivé jistoty se vystavuje na tiskopise, který odpovídá vzoru uvedenému v příloze 54.
Ručitel v něm uvede poslední den, kdy lze doklad použít, což nesmí být později než jeden rok ode dne vystavení.
3. Ručitel může vystavit záruční doklady jednotlivé jistoty, které neplatí pro operace tranzitu Společenství týkající se zboží uvedeného v příloze 44c.
V tom případě ručitel přes každý záruční doklad jednotlivé jistoty uvede napříč některou z těchto poznámek:
- Validez limitada
- Bergrænset gyldighed
- Beschränkte Geltung
- Περιορισμένη ισχύς
- Limited validity
- Validité limitée
- Validità limitata
- Berperkte geldigheid
- Validade limitada
- Voimassa rajoitetusti
- Bergränsad giltighet.
4. Hlavní povinný oznámí celnímu úřadu odeslání počet záručních dokladů jednotlivé jistoty odpovídající násobku částky 7000 EUR, který je nezbytný k pokrytí celé částky uvedené v čl. 345 odst. 1. Záruční doklady si ponechá celní úřad odeslání.
Článek 348
1. Celní úřad záruky zruší své rozhodnutí o přijetí závazku ručitele, nejsou-li podmínky stanovené při vydání nadále plněny.
Stejně tak může ručitel kdykoli od svého závazku odstoupit.
2. Zrušení nebo odstoupení nabývá účinku šestnáctým dnem po oznámení této skutečnosti ručiteli nebo celnímu úřadu záruky.
Ode dne nabytí účinku zrušení nebo odstoupení nelze při propouštění zboží do tranzitního režimu Společenství používat dříve vystavené záruční doklady jednotlivé jistoty.
3. Členský stát, o jehož celní úřad záruky se jedná, neprodleně oznámí Komisi každé zrušení nebo odstoupení a den nabytí účinku.
Komise o tom uvědomí členské státy.
Pododdíl 2
Dopravní prostředky a celní prohlášení
Článek 349
1. Každé tranzitní prohlášení se smí týkat pouze zboží, které je nebo má být naloženo na jediný dopravní prostředek a které má být dopraveno od jednoho celního úřadu odeslání k jednomu celnímu úřadu určení.
Pro účely tohoto článku se za jediný dopravní prostředek považují tyto dopravní prostředky, pokud obsahují zboží, jež musí být dopravováno společně:
a) silniční vozidlo s jedním nebo více přívěsy nebo návěsy;
b) souprava spojených železničních podvozků nebo vagónů;
c) lodě tvořící jediný celek;
d) kontejnery naložené na jediný dopravní prostředek ve smyslu tohoto článku.
2. Jediný dopravní prostředek lze použít pro nakládku zboží u více celních úřadů odeslání i pro vykládku u více celních úřadů určení.
Článek 350
Ložné listy vystavené v souladu s přílohou 44a, odpovídající vzoru uvedenému v příloze 45, lze použít namísto doplňkových listů jako popisnou část tranzitních prohlášení, jejichž nedílnou součást tvoří.
Článek 351
Jestliže zásilky obsahují zboží, které má být propuštěno do režimu vnějšího tranzitu Společenství, a zároveň zboží, které má být propuštěno do režimu vnitřního tranzitu Společenství, doplní se tranzitní prohlášení označené "T"
a) doplňkovými listy označenými v závislosti na případu "T1 bis", "T2 bis" nebo "T2F bis", anebo
b) ložnými listy označenými v závislosti na případu "T1", "T2" nebo "T2F".
Článek 352
Není-li značka "T1", "T2" nebo "T2F" uvedena v pravém pododdílu kolonky 1 tranzitního prohlášení, nebo obsahuje-li zásilka zboží propuštěné do režimu vnitřního tranzitu Společenství a zároveň zboží propuštěné do režimu vnějšího tranzitu Společenství a článek 351 nebyl dodržen, považuje se zboží za propuštěné do režimu vnějšího tranzitu Společenství.
Pro účely placení vývozního cla nebo plnění vývozních opatření v rámci společné obchodní politiky se však toto zboží považuje za propuštěné do režimu vnitřního tranzitu Společenství.
Článek 353
1. Odchylně od čl. 222 odst. 1 musí být tranzitní prohlášení podávaná prostřednictvím počítačového zpracování dat, jak je vymezeno v čl. 4a odst. 1 písm. a), v souladu se strukturou a vysvětlivkami uvedenými v příloze 37a.
2. Celní orgány mohou povolit, aby se ložné listy používaly jako popisná část tranzitních prohlášení podávaných pomocí počítačového zpracování dat, za podmínek a způsoby, které samy stanoví, a s náležitým ohledem na zásady stanovené celními předpisy.
Článek 354
Celní orgány mohou povolit, aby tranzitní prohlášení nebo údaje v nich obsažené byly předávány prostřednictvím disket, magnetických pásek nebo pomocí výměny informací obdobnými prostředky, případně v kódované formě, za podmínek a způsoby, které samy stanoví, a s náležitým ohledem na zásady stanovené celními předpisy.
Pododdíl 3
Formality u celního úřadu odeslání
Článek 355
1. Zboží propuštěné do tranzitního režimu Společenství musí být k celnímu úřadu určení dopraveno hospodářsky odůvodněnou trasou.
2. Aniž je dotčen článek 387, stanoví celní úřad odeslání pro zboží uvedené v seznamu v příloze 44c, nebo u kterého to celní orgány nebo hlavní povinný považují za nutné, závaznou trasu a v kolonce 44 tranzitního prohlášení uvede alespoň členské státy, přes jejichž území má být zboží přepravováno, přičemž vezme v úvahu veškeré údaje sdělené hlavním povinným.
Článek 356
1. Celní úřad odeslání stanoví lhůtu, v níž musí být zboží předloženo celnímu úřadu určení, přičemž vezme v úvahu trasu, platné dopravní a jiné právní předpisy a případně údaje sdělené hlavním povinným.
2. Lhůta stanovená celním úřadem odeslání zavazuje celní orgány členských států, přes jejichž území se uskutečňuje operace tranzitu Společenství, a tyto orgány ji nejsou oprávněny měnit.
3. Je-li zboží předloženo celnímu úřadu určení po uplynutí lhůty stanovené celním úřadem odeslání a je-li její nedodržení způsobeno okolnostmi, které jsou celnímu úřadu určení uspokojivě vysvětleny a které nelze přičítat ani dopravci, ani hlavnímu povinnému, má se za to, že hlavní povinný lhůtu dodržel.
Článek 357
1. Aniž je dotčen odstavec 4, může být zboží, které má být propuštěno do tranzitního režimu Společenství, propuštěno, pouze pokud je opatřeno celní závěrou.
2. Celní závěrou se opatřuje
a) prostor obsahující zboží v případech, jestliže dopravní prostředek byl již schválen podle jiných předpisů nebo jestliže byl uznán celním úřadem odeslání za bezpečně uzavíratelný,
b) v ostatních případech každý nákladový kus.
Celní závěry musí mít vlastnosti uvedené v příloze 46a.
3. Dopravní prostředky se považují za bezpečně uzavíratelné, jestliže
a) na ně lze celní závěry jednoduše a účinně přiložit;
b) jsou postaveny tak, že žádné zboží nemůže být odebráno ani přidáno, aniž by to zanechalo zjevné stopy násilného otevření nebo aniž by byla poškozena závěra;
c) neobsahují žádné skryté prostory, v nichž by bylo možné zboží zatajit;
d) jejich nákladové prostory jsou snadno přístupné pro kontrolu celními orgány.
Každé silniční vozidlo, přívěs, návěs nebo kontejner schválený pro dopravu zboží pod celní závěrou v souladu s mezinárodní dohodou, jíž je Evropské společenství stranou, se považuje za bezpečně uzavíratelné.
4. Celní úřad odeslání může zprostit povinnosti použít celní závěru, lze-li totožnost zboží určit popisem v tranzitním prohlášení nebo v průvodních dokladech s ohledem na případná jiná opatření ke ztotožnění zboží.
Popis zboží se považuje za dostatečný k určení jeho totožnosti, je-li dostatečně přesný pro snadné zjištění jeho množství a povahy.
Jestliže celní úřad odeslání zprostí povinnosti použít celní závěru, uvede v tranzitním prohlášení v poznámce "Přiložené celní závěry" v kolonce "D. Kontrola celním úřadem odeslání" některou z těchto poznámek:
- Dispensa
- Fritaget
- Befreiung
- Απαλλαγή
- Waiver
- Dispense
- Dispensa
- Vrijstelling
- Dispensa
- Vapautettu
- Befrielse.
Článek 358
1. Je-li tranzitní prohlášení zpracováváno na celním úřadě odeslání pomocí systémů počítačového zpracování dat, nahradí se výtisky 4 a 5 prohlášení tranzitním doprovodným dokladem odpovídajícím vzoru a vysvětlivkám uvedeným v příloze 45a.
2. V případě potřeby se tranzitní doprovodný doklad doplní seznamem položek, který odpovídá vzoru a vysvětlivkám uvedeným v příloze 45c, nebo ložným listem.
Tento seznam nebo list tvoří nedílnou součást tranzitního doprovodného dokladu.
3. V případě uvedeném v odstavci 1 si celní úřad odeslání ponechá tranzitní prohlášení a schválí propuštění zboží formou vydání tranzitního doprovodného dokladu hlavnímu povinnému.
4. Na základě povolení může být tranzitní doprovodný doklad sestaven systémem počítačového zpracování dat hlavního povinného.
5. Pokud ustanovení této hlavy odkazují na výtisky tranzitního prohlášení, které provázejí zásilku, použijí se přiměřeně na tranzitní doprovodný doklad.
Pododdíl 4
Formality během přepravy
Článek 359
1. Zboží propuštěné do tranzitního režimu Společenství se přepravuje na podkladě výtisků 4 a 5 tranzitního prohlášení, které celní úřad odeslání vrátí hlavnímu povinnému.
Zásilka a výtisky 4 a 5 tranzitního prohlášení se předkládají každému celnímu úřadu tranzitu.
2. Dopravce předloží potvrzení o přestupu hranice vyhotovené na tiskopise, který odpovídá vzoru uvedenému v příloze 46, každému celnímu úřadu tranzitu, a ten si je ponechá.
3. Je-li zboží dopravováno přes celní úřad tranzitu, který není totožný s celním úřadem uvedeným ve výtiscích 4 a 5 tranzitního prohlášení, zašle celní úřad tranzitu, přes nějž bylo zboží dopraveno, potvrzení o přestupu hranice neprodleně původně určenému celnímu úřadu tranzitu.
Článek 360
1. Dopravce je povinen opatřit záznamem výtisky 4 a 5 tranzitního prohlášení a předložit je spolu se zásilkou celním orgánům členského státu, na jehož území se nachází dopravní prostředek,
a) pokud dojde ke změně závazné trasy a použijí se čl. 355 odst. 2;
b) pokud dojde k poškození celní závěry během tranzitní operace z příčiny nezávisející na vůli dopravce;
c) pokud je zboží přeloženo na jiný dopravní prostředek; každá překládka se musí uskutečnit pod dohledem celních orgánů, které ji však mohou povolit provést i bez jejich dohledu;
d) v případě bezprostředně hrozícího nebezpečí vyžadujícího okamžitou částečnou nebo úplnou vykládku dopravního prostředku;
e) v případě jakékoli události nebo nehody, které by mohly ovlivnit schopnost hlavního povinného nebo dopravce dostát svým závazkům.
2. Pokud celní orgány dojdou k názoru, že daná operace tranzitu Společenství může pokračovat obvyklým způsobem, učiní případná nezbytná opatření a potvrdí výtisky 4 a 5 tranzitního prohlášení.
Pododdíl 5
Formality u celního úřadu určení
Článek 361
1. Zboží a výtisky 4 a 5 tranzitního prohlášení se předloží celnímu úřadu určení.
2. Celní úřad určení zaregistruje výtisky 4 a 5 tranzitního prohlášení, zapíše do nich datum příchodu a uvede údaje o provedené kontrole.
3. Na žádost hlavního povinného uvede, k prokázání ukončení režimu v souladu s čl. 365 odst. 2, celní úřad určení v doplňkovém výtisku 5 nebo v kopii výtisku 5 tranzitního prohlášení některou z těchto poznámek:
- Prueba alternativa
- Alternativt bevis
- Alternativnachweis
- Εναλλακτική απόδειξη
- Alternative proof
- Preuve alternative
- Prova alternativa
- Alternatief bewijs
- Prova alternativa
- Vaihtoehtoinen todiste
- Alternativt bevis.
4. Tranzitní operace může být ukončena u jiného celního úřadu, než který je uveden v tranzitním prohlášení.
Tento úřad se tím stává celním úřadem určení.
Pokud je nový celní úřad určení úřadem jiného členského státu, než tomu bylo u původně určeného úřadu, uvede nový celní úřad určení v kolonce "I. Kontrola celním úřadem určení" na výtisku 5 tranzitního prohlášení, kromě obvyklých poznámek celního úřadu určení, některou z těchto poznámek:
Diferencias: mercancías presentadas en la oficina (nombre y país)
Forskelle: det sted, hvor varerne blev frembudt (navn og land)
Unstimmigkeiten: Stelle, bei der die Gestellung erfolgte (Name und Land)
Διαφορές: εμπορεύματα προσκομισJέντα στο τελωνείο (Ονομα και χώρα)
Differences: office where goods were presented (name and country)
Différences: marchandises présentées au bureau (nom et pays)
Differenze: ufficio al quale sono state presentate le merci (nome e paese)
Verschillen: kontoor waar de goederen zijn aangebracht (naam en land)
Diferenças: mercadorias apresentadas na estãncia (nome e país)
Muutos: toimipaikka, jossa tavarat esitetty (nimi ja maa)
Avvikelse: varorna uppvisade för kontor (namn, land) .
Článek 362
1. Celní úřad určení vydá osobě, která předloží výtisky 4 a 5 tranzitního prohlášení, na vyžádání stvrzenku.
2. Stvrzenka se vystavuje na tiskopise, který odpovídá vzoru uvedenému v příloze 47.
Stvrzenka může být rovněž vyhotovena podle vzoru na zadní straně výtisku 5 tranzitního prohlášení.
3. Stvrzenku předem vyplní zúčastněná osoba.
Mimo místa vyhrazeného pro celní úřad určení může obsahovat i další údaje o zásilce.
Stvrzenku nelze použít k prokázání ukončení režimu ve smyslu čl. 365 odst.
Článek 363
Celní orgány členského státu určení vrátí výtisk 5 tranzitního prohlášení neprodleně celním orgánům členského státu odeslání, nejpozději do jednoho měsíce ode dne ukončení režimu.
Článek 364
Každý členský stát uvědomí Komisi o vytvoření ústředních úřadů pro centralizovaný příjem a předávání dokladů, o typech těchto dokladů a o oblastech působnosti těchto úřadů.
Komise sdělí tyto údaje členským státům.
Pododdíl 6
Kontrola ukončení režimu
Článek 365
1. Pokud není výtisk 5 tranzitního prohlášení vrácen celním orgánům členského státu odeslání do dvou měsíců ode dne přijetí celního prohlášení, uvědomí tyto orgány hlavního povinného a vyzvou jej, aby prokázal ukončení režimu.
2. Celním orgánům lze ukončení režimu uspokojivě prokázat podle odstavce 1 předložením dokladu potvrzeného celními orgány členského státu určení, který obsahuje ztotožnění dotyčného zboží a dokládá, že bylo předloženo celnímu úřadu určení nebo, použije-li se článek 406, schválenému příjemci.
3. Tranzitní režim Společenství se rovněž považuje za ukončený, jestliže hlavní povinný způsobem uspokojivým pro celní orgány předloží celní doklad o propuštění zboží k určitému celně schválenému určení ve třetí zemi, nebo jeho kopii nebo fotokopii, který umožňuje ztotožnění dotyčného zboží.
Kopie nebo fotokopie tohoto dokladu musí být ověřeny subjektem, který potvrdil původní doklad, buď orgány dotyčné třetí země, nebo orgány některého z členských států.
Článek 366
1. Není-li celním orgánům členského státu odeslání do čtyř měsíců ode dne přijetí tranzitního prohlášení ukončení režimu prokázáno, neprodleně zahájí šetření směřující k získání údajů potřebných buď k vyřízení režimu, nebo ke zjištění vzniku celního dluhu, ke zjištění dlužníka a k určení celních orgánů příslušných k zaúčtování dluhu.
Jestliže celní orgány obdrží informace nebo nabudou podezření o neukončení tranzitního režimu dříve, zahájí se šetření ihned.
2. Šetření se zahájí také v případě, že se dodatečně ukáže, že doklad o ukončení režimu byl padělán a že je nutné zahájit šetření, které by dosáhlo cílů uvedených v odstavci 1.
3. Celní orgány členského státu odeslání zahájí šetření zasláním žádosti celním orgánům členského státu určení společně se všemi potřebnými informacemi.
4. Celní orgány členského státu určení a případně celní úřady tranzitu, které byly vyzvány k účasti na šetření, na žádost neprodleně odpovědí.
5. Pokud šetření prokáže, že byl tranzitní režim řádně ukončen, vyrozumí o tom celní orgány členského státu odeslání neprodleně hlavního povinného a případně všechny celní orgány, které zahájily vymáhání podle článků 217 až 232 kodexu.
Pododdíl 7
Další ustanovení pro případy, kdy si celní orgány vyměňují údaje o tranzitu pomocí informačních technologií a datových sítí
Článek 367
1. Aniž jsou dotčeny jakékoli zvláštní okolnosti a předpisy o tranzitním režimu Společenství, které se případně použijí přiměřeně, uskutečňuje se výměna informací mezi celními orgány podle tohoto pododdílu pomocí informačních technologií a datových sítí.
2. Tento pododdíl se nevztahuje na zjednodušené postupy pro některé způsoby dopravy uvedené v čl. 372 odst. 1 písm. g).
Článek 368
1. Kromě bezpečnostních opatření uvedených v čl. 4a odst. 2 celní orgány přijmou vhodná opatření pro účinné, spolehlivé a bezpečné fungování celého tranzitního systému.
2. K zajištění uvedeného stupně bezpečnostních opatření se každé zadání dat, jejich změna nebo vymazání eviduje, přičemž se uvede účel příslušného kroku, čas a jméno osoby, která je činí.
Kromě toho se původní data a všechna data, která byla zadána, změněna nebo vymazána, uchovávají po dobu nejméně tří let od konce kalendářního roku, k němuž se vztahují, nebo po delší dobu, pokud tak stanoví zvláštní předpisy.
3. Celní orgány bezpečnost pravidelně kontrolují.
4. Při podezření na jakékoliv porušení bezpečnosti se dotčené celní orgány o této skutečnosti navzájem informují.
Článek 369
Po propuštění zboží vyrozumí celní úřad odeslání o tranzitní operaci uvedený celní úřad určení prostřednictvím "zprávy o očekávaném příchodu zboží".
Tato zpráva vychází z údajů uvedených v tranzitním prohlášení, případně opravených, a musí být správně vyplněna.
Zpráva má tu strukturu a obsahuje ty údaje, které celní orgány vymezí vzájemnou dohodou.
Článek 370
1. Celní úřad určení si ponechá tranzitní doprovodný doklad a prostřednictvím "zprávy o příchodu zboží" vyrozumí celní úřad odeslání o příchodu zboží ve stejný den, kdy je zboží celnímu úřadu určení předloženo. Tuto zprávu nelze použít k prokázání ukončení režimu ve smyslu čl. 365 odst. 2.
2. S výjimkou oprávněných případů předá celní úřad určení "zprávu o výsledcích kontroly" celnímu úřadu odeslání nejpozději v pracovní den následující po dni, kdy je zboží předloženo celnímu úřadu určení.
3. Zpráva má tu strukturu a obsahuje ty údaje, které celní orgány vymezí vzájemnou dohodou.
Článek 371
Prohlídka zboží se provádí zejména na podkladě "zprávy o očekávaném příchodu zboží" obdržené od celního úřadu odeslání.
Oddíl 3
Zjednodušení
Pododdíl 1
Obecná ustanovení o zjednodušeních
Článek 372
1. Na žádost hlavního povinného nebo příjemce mohou celní orgány povolit tato zjednodušení:
a) použití souborné jistoty nebo zproštění povinnosti poskytnout jistotu;
b) použití zvláštních ložných listů;
c) použití zvláštního typu celních závěr;
d) zproštění povinnosti závazné trasy;
e) status schváleného odesílatele;
f) status schváleného příjemce;
g) použití zjednodušených postupů na zboží
i) dopravované po železnici nebo ve velkokapacitních kontejnerech,
ii) dopravované letecky,
iii) dopravované po moři,
iv) přepravované potrubím;
h) použití jiných zjednodušených postupů na základě čl. 97 odst. 2 kodexu.
2. Není-li v tomto oddíle nebo v povolení stanoveno jinak, platí povolená zjednodušení uvedená v odst. 1 písm. a), b) a g) ve všech členských státech. Jsou-li povolena zjednodušení uvedená v odst. 1 písm. c), d), a e), platí pouze pro tranzitní operace Společenství, které jsou zahájeny v členském státě, kde bylo povolení uděleno. Je-li povoleno zjednodušení uvedené v odst. 1 písm. f), platí toto povolení výlučně v členském státě, kde bylo uděleno.
Článek 373
1. Povolení uvedené v čl. 372 odst. 1 se uděluje pouze osobám, které
a) jsou usazeny ve Společenství s výhradou, že povolení využívat soubornou jistotu může být uděleno pouze osobě usazené v členském státě, kde je jistota poskytnuta;
b) pravidelně využívají tranzitní režim Společenství, nebo o kterých celní orgány vědí, že jsou schopny splnit povinnosti vyplývající z tohoto režimu, anebo, pokud jde o zjednodušení uvedené v čl. 372 odst. 1 písm. f), které pravidelně přijímají zboží propuštěné do tranzitního režimu Společenství, a
c) nedopustily se žádného závažného nebo opakovaného porušení celních nebo daňových předpisů.
2. S cílem zajistit správné řízení zjednodušených postupů se povolení uděluje, pouze pokud
a) jsou celní orgány schopny dohlížet na režim a provádět kontroly bez administrativního úsilí, které by bylo v nepoměru k potřebám zúčastněných osob, a
b) zúčastněné osoby vedou záznamy, které celním orgánům umožňují provádět účinné kontroly.
Článek 374
1. Žádost o povolení používat zjednodušení (dále jen "žádost") musí mít písemnou formu.
Musí být opatřena datem a podepsána.
2. Žádost musí obsahovat všechny náležitosti, které umožní celním orgánům ověřit, zda jsou splněny podmínky, za nichž lze zjednodušení povolit.
Článek 375
1. Žádost se podává u celních orgánů členského státu, ve kterém je žadatel usazen.
2. Povolení se vydá nebo žádost se zamítne nejpozději do tří měsíců ode dne přijetí žádosti.
Článek 376
1. Datovaný a podepsaný prvopis povolení a jedna či více kopií prvopisu se předají držiteli.
2. Povolení vymezuje podmínky, za kterých lze zjednodušení využívat, a určuje způsoby průběhu režimu a kontrol.
Nabývá účinku dnem vydání.
3. V případě zjednodušení uvedených v čl. 372 odst. 1 písm. c), d) a g) se povolení předloží celnímu úřadu určení, kdykoliv o ně požádá.
Článek 377
1. Držitel povolení je povinen uvědomit celní orgány o všech skutečnostech, které nastanou po vydání povolení a které mohou ovlivnit jeho platnost nebo obsah.
2. Rozhodnutí o zrušení nebo změně povolení musí uvádět den nabytí účinku.
Článek 378
1. Celní orgány uchovávají žádosti, přiložené podklady a kopie všech vydaných povolení.
2. Je-li žádost zamítnuta nebo povolení zrušeno, uchovává se žádost, rozhodnutí o zamítnutí žádosti nebo o zrušení povolení a všechny související podklady po dobu nejméně tří let od konce kalendářního roku, ve kterém byla žádost zamítnuta nebo povolení zrušeno.
Pododdíl 2
Souborná jistota a zproštění povinnosti poskytnout jistotu
Článek 379
1. Hlavní povinný může využívat soubornou jistotu nebo zproštění povinnosti poskytnout jistotu až do výše referenční částky.
2. Referenční částka se rovná částce celního dluhu, který může vzniknout v souvislosti se zbožím, které bylo hlavnímu povinnému propuštěno do tranzitního režimu Společenství na dobu alespoň jednoho týdne.
Celní úřad záruky stanoví tuto částku ve spolupráci se zúčastněnou osobou na základě údajů o zboží, které hlavní povinný přepravoval v minulosti, a na základě odhadu objemu předpokládaných operací tranzitu Společenství, jak vyplývá mimo jiné z jeho obchodní dokumentace a účetnictví.
Při stanovení referenční částky se vychází z nejvyšší sazby cel a poplatků platných pro dané zboží v členském státě, o jehož celní úřad záruky se jedná.
3. Celní úřad záruky každoročně prověří referenční částku, zejména v souvislosti s informacemi získanými od celního úřadu nebo celních úřadů odeslání, a v případě potřeby tuto částku upraví.
4. Hlavní povinný zajistí, že částky pro jím uskutečňované a dosud neukončené tranzitní operace nepřekročí referenční částku.
Hlavní povinný je povinen uvědomit celní úřad záruky, pokud referenční částka poklesne pod úroveň, která postačuje k pokrytí jeho operací tranzitu Společenství.
Článek 380
1. Souborná jistota musí krýt referenční částku uvedenou v článku 379.
2. Částku souborné jistoty lze snížit
a) na 50 % referenční částky, pokud hlavní povinný prokáže, že jeho finanční situace je zdravá a že má dostatečné zkušenosti v používání tranzitního režimu Společenství;
b) na 30 % referenční částky, pokud hlavní povinný prokáže, že jeho finanční situace je zdravá, že má dostatečné zkušenosti v používání tranzitního režimu Společenství a že úzce spolupracuje s celními úřady.
3. Zproštění povinnosti poskytnout jistotu lze přiznat, pokud hlavní povinný prokáže, že dodržuje normy spolehlivosti popsané v odst. 2 písm. b), má kontrolu nad přepravou a má dostatečné finanční zdroje, aby mohl dostát svým závazkům.
4. Pro účely odstavců 2 a 3 přihlížejí členské státy ke kritériím uvedeným v příloze 46b.
Článek 381
1. Aby mohl získat povolení využívat soubornou jistotu na druhy zboží uvedené v příloze 44c, musí hlavní povinný prokázat nejen, že splňuje podmínky článku 373, ale rovněž, že jeho finanční situace je zdravá, že má dostatečné zkušenosti v používání tranzitního režimu Společenství a že buď úzce spolupracuje s celními orgány, nebo má kontrolu nad přepravou.
2. Částku souborné jistoty uvedenou v odstavci 1 lze snížit
a) na 50 % referenční částky, pokud hlavní povinný prokáže, že úzce spolupracuje s celními orgány a má kontrolu nad přepravou;
b) na 30 % referenční částky, pokud hlavní povinný prokáže, že úzce spolupracuje s celními orgány, má kontrolu nad přepravou a má dostatečné finanční zdroje, aby mohl dostát svým závazkům.
3. Pro účely odstavců 1 a 2 přihlížejí celní úřady ke kritériím uvedeným v příloze 46b.
4. Pravidla pro zavedení dočasného zákazu používat soubornou jistotu se sníženou zaručenou částkou nebo soubornou jistotu podle čl. 94 odst. 6 a 7 kodexu jsou uvedena v příloze 47a nařízení.
Článek 382
Soubornou jistotu poskytuje ručitel.
K souborné jistotě musí být vystavena záruční listina podle vzoru uvedeného v příloze 48.
Ustanovení čl. 346 odst. 2 se použijí přiměřeně.
Článek 383
1. Na základě povolení vydají celní orgány hlavnímu povinnému jedno nebo více osvědčení o souborné jistotě nebo osvědčení o zproštění povinnosti poskytnout jistotu (dále jen "osvědčení"), která se vystavují formou podle vzoru uvedeného v příloze 51 nebo 51a a vyplňují v souladu s přílohou 51b, aby hlavnímu povinnému umožňovala prokázat soubornou jistotu nebo zproštění povinnosti poskytnout jistotu.
2. Osvědčení se předkládá celnímu úřadu odeslání.
Tranzitní prohlášení na ně musí odkazovat.
3. Platnost osvědčení nesmí být delší než dva roky.
Celní úřad záruky ji však může jednou prodloužit, a to nejvýše o dva roky.
Článek 384
1. Ustanovení čl. 348 odst. 1 a čl. 348 odst. 2 prvního pododstavce se použijí přiměřeně na zrušení souborné jistoty a odstoupení od souborné jistoty.
2. Ode dne účinku zrušení povolení používat soubornou jistotu nebo zproštění povinnosti poskytnout jistotu, které vydají celní orgány, nebo ode dne účinku zrušení závazku ručitele, které vydá celní úřad záruky, nebo ode dne účinku odstoupení ručitele od závazku nelze dříve vydaná potvrzení používat při propouštění zboží do tranzitního režimu Společenství a hlavní povinný je neprodleně vrátí celnímu úřadu záruky.
3. Každý členský stát sdělí Komisi identifikační znaky platných osvědčení, která dosud nebyla vrácena.
Komise o nich uvědomí ostatní členské státy.
4. Odstavec 3 se použije rovněž na osvědčení, která byla ohlášena jako odcizená, ztracená nebo padělaná.
Pododdíl 3
Zvláštní ložné listy
Článek 385
1. Celní orgány mohou hlavnímu povinnému povolit, aby používal ložné listy, které nesplňují všechny podmínky stanovené v přílohách 44a a 45.
Jejich používání se povolí pouze tehdy,
a) jsou-li vystaveny podniky, které pro vedení svých záznamů používají integrovaný počítačový systém zpracování dat;
b) jsou-li vystaveny a vyplněny tak, že je mohou celní orgány používat bez obtíží;
c) obsahují-li pro každou položku údaje požadované v příloze 44a.
2. Lze rovněž povolit, aby byly místo ložných listů podle odstavce 1 používány popisné seznamy, sestavené pro účely splnění formalit souvisejících s odesláním nebo vývozem, i pokud tyto seznamy vystavují podniky, které pro vedení svých záznamů nepoužívají integrovaný počítačový systém zpracování dat.
3. Podnikům, které pro vedení svých záznamů používají integrovaný počítačový systém zpracování dat a kterým již bylo, na základě odstavců 1 a 2, povoleno používat ložné listy zvláštního typu, může být také povoleno používat tyto listy pro operace tranzitu Společenství, které zahrnují pouze jeden druh zboží, pokud je toto opatření nezbytné s ohledem na počítačové programy daného podniku.
Pododdíl 4
Používání zvláštního typu celních závěr
Článek 386
1. Celní orgány mohou hlavnímu povinnému povolit, aby přikládal zvláštní typ celních závěr na dopravní prostředky nebo nákladové kusy, pokud celní orgány tyto závěry schválí jako odpovídající vlastnostem požadovaným v příloze 46a.
2. Hlavní povinný uvede typ, počet a značky přiložených celních závěr v poznámce "Přiložené celní závěry" v kolonce "D. Kontrola celním úřadem odeslání" tranzitního prohlášení.
Hlavní povinný přiloží celní závěry nejpozději při propuštění zboží.
Pododdíl 5
Zproštění povinnosti závazné trasy
Článek 387
1. Celní orgány mohou zprostit povinnosti dodržovat závaznou trasu hlavního povinného, který přijme opatření, aby se celní orgány mohly kdykoliv přesvědčit, kde se určité zásilky nacházejí.
2. Držitel zproštění uvede v kolonce 44 tranzitního prohlášení některou z těchto poznámek:
- Dispensa de itinerario obligatorio
- Fritaget for bindende transportrute
- Befreiung von der verbindlichen Beförderungsroute
- Απαλλαγή από την υποχρέωση τήρησης συγκεκριμένης διαδρομής
- Prescribed itinerary waived
- Dispense d'itinéraire contraignant
- Dispensa dall‘itinerario vincolante
- Geen verplichte route
- Dispensa de itinerário vinculativo
- Vapautettu sitovan kuljetusreitin noudattamisesta
- Befrielse från bindande färväg" .
26. V části II hlavě II se zrušují tyto nadpisy a články: "Kapitola 7 – Zjednodušené postupy", nadpis "Oddíl 1 – Zjednodušený postup pro vydávání dokladu, kterým se prokazuje status zboží Společenství", články 389 až 396, nadpis "Oddíl 2 – Zjednodušení tranzitních formalit u celních úřadů odeslání a určení" a článek 397.
27. V části II hlavě II se nadpis "Pododdíl 1 – Formality u celního úřadu odeslání" a články 398 až 404 nahrazují tímto:
"Pododdíl 6
Status schváleného odesílatele
Článek 398
Kterékoli osobě, která hodlá uskutečňovat operace tranzitu Společenství, aniž by toto zboží a odpovídající tranzitního prohlášení předkládala celnímu úřadu odeslání, může být udělen status schváleného odesílatele.
Toto zjednodušení lze udělit pouze osobám, kterým bylo povoleno používat soubornou jistotu nebo které byly zproštěny povinnosti poskytnout zajištění.
Článek 399
V povolení se zejména stanoví
a) jeden nebo více celních úřadů odeslání příslušných pro operace tranzitu Společenství, které mají být uskutečňovány;
b) lhůta a ostatní pravidla, podle kterých schválený odesílatel oznamuje operace tranzitu Společenství, které mají být uskutečněny, celnímu úřadu odeslání, aby tento úřad mohl případně před odesláním zboží provést jeho kontrolu;
c) opatření, která je nutno přijmout ke ztotožnění zboží; k tomuto účelu mohou celní orgány stanovit, že dopravní prostředky nebo nákladové kusy musí schválený odesílatel opatřit zvláštními celními závěrami, jejichž typ celní orgány schválí jako odpovídající vlastnostem požadovaným v příloze 46a;
d) vyloučené kategorie nebo pohyby zboží.
Článek 400
1. Povolení stanoví, že kolonka "C. Celní úřad odeslání" na tiskopise tranzitního prohlášení
a) se předem opatří otiskem razítka celního úřadu odeslání a podpisem úředníka tohoto celního úřadu, nebo
b) opatří schválený odesílatel otiskem zvláštního kovového razítka schváleného celními orgány, které odpovídá vzoru uvedenému v příloze 62, avšak tento otisk může být na tiskopisy předtištěn, jestliže tisk provádí tiskárna k tomu schválená.
Schválený odesílatel musí v této kolonce uvést datum odeslání a opatřit tranzitní prohlášení číslem podle pravidel stanovených v povolení.
2. Celní orgány mohou předepsat použití tiskopisů, které jsou opatřeny rozlišovacím znakem.
Článek 401
1. Schválený odesílatel je povinen přijmout všechna potřebná opatření, aby bezpečně uchovával zvláštní razítko nebo tiskopisy opatřené otiskem razítka celního úřadu nebo zvláštního razítka.
O bezpečnostních opatřeních uskutečněných v souladu s prvním pododstavcem informuje celní orgány.
2. Zneužije-li kdokoli tiskopisy, které jsou předem opatřeny otiskem razítka celního úřadu nebo zvláštního razítka, odpovídá schválený odesílatel, aniž jsou dotčena trestněprávní opatření, za zaplacení dlužného cla a dalších poplatků uložených v členském státě na přepravované zboží provázené těmito tiskopisy, pokud neprokáže celním orgánům, které jej schválily, že přijal opatření uvedená v odstavci 1.
Článek 402
1. Nejpozději při odeslání zboží vyplní schválený odesílatel tranzitní prohlášení a případně uvede v kolonce 44 závaznou trasu stanovenou podle čl. 355 odst. 2 a v kolonce "D. Kontrola celním úřadem odeslání" uvede lhůtu stanovenou podle článku 356, ve které musí být zboží předloženo celnímu úřadu určení, přijatá opatření ke ztotožnění zboží a některou z těchto poznámek:
- Expedidor autorizado
- Godkendt afsender
- Zugelassener Versender
- Εγκεκριμένος αποστολέας
- Authorised consignor
- Expéditeur agréé
- Speditore autorizzato
- Toegelaten afzender
- Expedidor autorizado
- Hyväksytty lähettäjä
- Godkänd avsändare.
2. Pokud celní orgány členského státu odeslání zkontrolují zásilku před odesláním, učiní úřední záznam v tranzitním prohlášení v kolonce "D. Kontrola celním úřadem odeslání".
3. Neprodleně po odeslání zásilky se celnímu úřadu odeslání zašle výtisk 1 tranzitního prohlášení.
Celní orgány mohou v povolení stanovit, že se výtisk 1 zašle celním úřadům členského státu odeslání ihned po vyhotovení tranzitního prohlášení.
Ostatní výtisky doprovázejí zboží.
Článek 403
1. Schválenému odesílateli může být povoleno, aby tranzitní prohlášení opatřené otiskem zvláštního razítka uvedeného v příloze 62 vytvořené pomocí počítačového zpracování dat nepodepisoval.
Toto povolení lze udělit za podmínky, že se schválený odesílatel celním orgánům předem písemně zaváže, že bude hlavním povinným u všech operací tranzitu Společenství, které budou provedeny na podkladě tranzitního prohlášení s otiskem zvláštního razítka.
2. Tranzitní prohlášení vystavená podle odstavce 1 musí být v kolonce vyhrazené pro podpis schváleného odesílatele opatřena některou z těchto poznámek:
- Dispensa de firma
- Fritaget for underskrift
- Freistellung von der Unterschriftsleistung
- Δεν απαιτείται υπογραφή
- Signature waived
- Dispense de signature
- Dispensa dalla firma
- Van ondertekening vrijgesteld
- Dispensada a assinatura
- Vapautettu allekirjoituksesta
- Befriad från underskrift.
Článek 404
1. Podává-li se tranzitní prohlášení u celního úřadu odeslání, který používá oddíl 2 pododdíl 7, může být kterékoli osobě udělen status schváleného odesílatele, pokud plní podmínky stanovené v článcích 373 a 398 a současně podává svá tranzitní prohlášení a udržuje styk s celními orgány pomocí výpočetní techniky.
2. Schválený odesílatel podává tranzitní prohlášení u celního úřadu odeslání před propuštěním zboží.
3. Povolení stanoví zejména lhůtu, v níž musí schválený odesílatel podat tranzitní prohlášení, aby celní úřady mohly případně provést kontrolu před propuštěním zboží."
28. Článek 405 se zrušuje.
29. V části II hlavě II se nadpis "Pododdíl 2 – Formality u celního úřadu určení" a články 406 až 408 nahrazují tímto:
"Pododdíl 7
Status schváleného příjemce
Článek 406
1. Kterékoli osobě, která hodlá ve svých prostorách nebo na jiném vymezeném místě přijímat zboží propuštěné do tranzitního režimu Společenství, aniž by toto zboží nebo výtisky 4 a 5 tranzitního prohlášení předkládala celnímu úřadu určení, může být udělen status schváleného příjemce.
2. Hlavní povinný splní své povinnosti podle čl.
96 odst. 1 písm. a) kodexu a tranzitní režim Společenství se považuje za ukončený, jakmile ve stanovené lhůtě předá výtisky 4 a 5 tranzitního prohlášení, které provázely zásilku, a zboží v nezměněném stavu schválenému příjemci v jeho prostorách nebo na místě určeném v povolení, jestliže byla dodržena opatření ke ztotožnění zboží.
3. Pro každou zásilku, která mu je předána za podmínek uvedených v odstavci 2, vystaví schválený příjemce na žádost dopravce stvrzenku uvedenou v článku 362, který se použije přiměřeně.
Článek 407
1. V povolení se zejména stanoví
a) jeden nebo více celních úřadů určení příslušných pro zboží, které obdrží schválený příjemce;
b) lhůta a ostatní pravidla, podle kterých schválený příjemce oznamuje zamýšlený příchod zásilek celnímu úřadu určení, aby tento úřad mohl případně při příchodu zboží provést jeho kontrolu;
c) vyloučené kategorie nebo pohyby zboží.
2. Celní orgány v povolení určí, zda může schválený příjemce nakládat s obdrženým zbožím bez zásahu celního úřadu určení.
Článek 408
1. Pokud jde o zboží, které došlo do jeho prostor nebo na místo určené v povolení, je schválený příjemce povinen
a) neprodleně oznámit celnímu úřadu určení postupy stanovenými v povolení že zboží případně přebývá, chybí, bylo zaměněno nebo došlo k jiným nesrovnalostem, například porušení celních závěr;
b) neprodleně zaslat celnímu úřadu určení výtisky 4 a 5 tranzitního prohlášení, které provázely zboží, a zároveň mu sdělit datum příchodu a stav případně přiložených celních závěr.
2. Celní úřad určení opatří výtisky 4 a 5 tranzitního prohlášení záznamy stanovenými v článku 361."
30. Článek 409, nadpis "Pododdíl 3 – Jiná ustanovení" a články 410 a 411 se zrušují.
31. Nadpis "Oddíl 3 – Zjednodušení formalit pro přepravu zboží po železnici" se nahrazuje tímto:
"Pododdíl 8
Zjednodušené postupy pro přepravu zboží po železnici nebo ve velkokapacitních kontejnerech"
32. Nadpis "Pododdíl 1 – Obecná ustanovení pro přepravu po železnici" se nahrazuje tímto:
"A. Obecná ustanovení pro přepravu po železnici" .
33. Článek 412 se nahrazuje tímto:
"Článek 412
Článek 359 se nevztahuje na přepravu zboží po železnici."
34. Článek 414 se nahrazuje tímto:
"Článek 414
Nákladní list CIM nahrazuje celní prohlášení pro tranzit Společenství."
35. V článku 416 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Železniční společnost, která převezme zboží k přepravě na podkladě nákladního listu CIM nahrazujícího tranzitní prohlášení, se stává pro tuto operaci hlavním povinným."
36. Článek 419 se mění takto:
a) v odst. 2 prvním pododstavci písm. b) a c) se slova "podle čl. 311 písm. c)" nahrazují slovy "podle čl. 340c odst. 1",
b) v odst. 4 první větě a v odst. 5 druhém pododstavci se slova "v čl. 311 písm. a)" nahrazují slovy "v čl. 340c odst. 2".
37. Za článkem 425 se nadpis "Pododdíl 2 – Ustanovení o přepravě zboží ve velkokapacitních kontejnerech" nahrazuje nadpisem "B. Ustanovení o přepravě zboží ve velkokapacitních kontejnerech".
38. Článek 428 se nahrazuje tímto:
"Článek 428
Předávací list TR použitý dopravním podnikem nahrazuje tranzitní prohlášení."
39. V čl. 429 odst. 3 se slova "celní prohlášení nebo prohlášení T1 nebo T2" nahrazují slovy "tranzitní prohlášení Společenství".
40. Článek 434 se mění takto:
a) v odst. 2 prvním pododstavci písm. b) a c) a v odst. 3 písm. b) a c) se slova "podle čl. 311 písm. c)" nahrazují slovy "podle čl. 340c odst. 1";
b) v odst. 6 první větě a v odst. 7 druhém pododstavci se slova "v čl. 311 písm. a)" nahrazují slovy "v čl. 340c odst. 2."
41. V článku 435 se slova "podle článku 349" nahrazují slovy "podle článku 357".
42. Nadpis "Pododdíl 3 – Jiná ustanovení", který následuje po článku 440, se nahrazuje nadpisem: "C. Jiná ustanovení".
43. V čl. 441 odst. 1 se slova "Ustanovení čl. 341 odst. 1 druhého pododstavce a článků 342 až 344" nahrazují slovy "Články 350 a 385".
44. Za článkem 441 se nadpis "Pododdíl 4 – Oblast působnosti běžných a zjednodušených postupů" nahrazuje nadpisem "D. Oblast působnosti běžných a zjednodušených postupů".
45. V čl. 442 odst. 1 se slova "v článcích 341 až 380" nahrazují slovy "v článcích 344 až 362, 367 až 371 a 385".
46. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 442a
1. Jestliže se zproštění povinnosti předložit prohlášení pro tranzitní režim Společenství celnímu úřadu odeslání vztahuje na zboží, které se přepravuje na podkladě nákladního listu CIM nebo předávacího listu TR uvedených v článcích 413 až 442, určí celní orgány, jaká opatření jsou potřebná k zajištění, že listy 1, 2 a 3 nákladního listu CIM nebo jeden z listů 1, 2, 3A a 3B předávacího listu TR budou opatřeny značkou "T1", "T2" nebo "T2F".
2. Je-li zboží přepravované podle článků 413 až 442 určeno schválenému příjemci, mohou celní orgány odchylně od čl.
406 odst. 2 a 408 odst.
1 písm. b) stanovit, že listy 2 a 3 nákladního listu CIM nebo listy 1, 2 a 3A předávacího listu TR předloží celnímu úřadu určení železniční společnost nebo dopravní podnik."
47. Nadpis "Kapitola 8 – Zvláštní ustanovení pro určité druhy dopravy" se zrušuje a nadpis "Oddíl 1 – Letecká doprava" se nahrazuje tímto:
"Pododdíl 9
Zjednodušený postup pro leteckou dopravu"
48. Článek 443 se zrušuje.
49. Články 444 a 445 se nahrazují tímto:
"Článek 444
1. Letecké společnosti může být povoleno používat jako tranzitní prohlášení manifest, pokud jeho obsah odpovídá vzoru obsaženému v dodatku 3 k příloze 9 k Úmluvě o mezinárodním civilním letectví (zjednodušený postup – úroveň 1).
Povolení uvádí formu manifestu a letiště odeslání a určení pro operace tranzitu Společenství.
Letecká společnost předá celním orgánům jednotlivých zúčastněných letišť ověřenou kopii povolení.
2. Týká-li se přeprava jak zboží, které má být přepravováno v režimu vnějšího tranzitu Společenství, tak zboží, které má být přepravováno v režimu vnitřního tranzitu Společenství podle čl. 340c odst. 1, musí být toto zboží uvedeno v samostatných manifestech.
3. Každý manifest obsahuje poznámku datovanou a podepsanou leteckou společností, které jej označuje
- značkou "T1", je-li zboží propuštěno do režimu vnějšího tranzitu Společenství, a
- značkou "T2F", je-li zboží propuštěno do režimu vnitřního tranzitu Společenství podle čl. 340c odst. 1.
4. Manifest obsahuje dále tyto údaje:
a) název letecké společnosti, která přepravuje zboží;
b) číslo letu;
c) datum letu;
d) jméno letiště nakládky (letiště odeslání) a vykládky (letiště určení).
Pro každou zásilku zároveň uvádí
a) číslo leteckého nákladního listu;
b) počet nákladových kusů;
c) běžný obchodní popis zboží a všechny údaje nutné k jeho ztotožnění;
d) hrubou hmotnost.
Je-li zboží uspořádáno do skupin, nahrazuje se jeho označení případně poznámkou "Consolidation", též uvedenou zkratkou.
V tom případě obsahují nákladní letecké listy pro zásilky uvedené na manifestu běžný obchodní popis zboží a všechny údaje nutné k jeho ztotožnění.
5. Celním orgánům letiště odeslání se předloží alespoň dvě vyhotovení manifestu, přičemž jednu vyhotovení si ponechají.
6. Jedno vyhotovení manifestu se předkládá celním orgánům letiště určení.
7. Celní orgány každého letiště určení ověřují a zasílají každý měsíc celním orgánům každého letiště odeslání seznam leteckých manifestů, sestavený leteckými společnostmi, které jim byly předloženy v předchozím měsíci.
U každého leteckého manifestu v tomto seznamu se uvede:
a) číslo manifestu;
b) značka označující manifest jako tranzitní prohlášení v souladu s odstavcem 3;
c) název (nebo jeho zkratka) letecké společnosti, která zboží přepravila;
d) číslo letu a
e) datum letu.
Povolení může zároveň stanovit, že letecké společnosti samy předávají seznamy podle prvního pododstavce.
Pokud jsou zjištěny nesrovnalosti v údajích v leteckých manifestech uvedených v seznamu, uvědomí o tom celní orgány letiště určení celní orgány letiště odeslání a uvedou zejména nákladní letecké listy pro zboží, kterého se tato zjištění týkají.
Článek 445
1. Letecké společnosti může být povoleno používat jako tranzitní prohlášení manifest předaný pomocí systémů elektronické výměny dat, pokud zajišťuje významný počet letů mezi členskými státy (zjednodušený postup – úroveň 2).
Odchylně od čl. 373 odst. 1 písm. a) nemusí být letecké společnosti usazeny ve Společenství, pokud zde mají oblastní úřadovnu.
2. Jakmile celní orgány obdrží žádost o povolení, oznámí ji celním orgánům ostatních členských států, na jejichž územích se nacházejí letiště odeslání a určení propojená systémy elektronické výměny dat.
Pokud do 60 dnů od oznámení neobdrží celní orgány žádnou námitku, povolení vydají.
Toto povolení platí ve všech zúčastněných členských státech a vztahuje se pouze na operace tranzitu Společenství mezi letišti, která jsou v něm uvedena.
3. Pro účely zjednodušení se manifest vystavený na letišti odeslání předává pomocí systému elektronické výměny dat letišti určení.
Letecká společnost vyznačí u odpovídajících položek v manifestu
a) značku "T1", pokud bylo zboží propuštěno do režimu vnějšího tranzitu Společenství;
b) značku "TF", pokud zboží bylo propuštěno do režimu vnitřního tranzitu Společenství podle čl. 340c odst. 1;
c) značku "TD" pro zboží, které již bylo propuštěno do tranzitního režimu nebo je přepravováno v režimu aktivního zušlechťovacího styku, uskladňování v celním skladu nebo dočasného použití.
V těchto případech uvede letecká společnost v odpovídajícím leteckém nákladním listě značku "TD" a odkaz na použitý postup, číslo a datum tranzitního nebo přepravního dokladu a název celního úřadu, který jej vydal;
d) značku "C" (rovnocenné "T2L") pro zboží, jehož status Společenství lze prokázat;
e) značku "X" pro zboží Společenství, které je určeno k vývozu a nebylo propuštěno do tranzitního režimu.
Manifest musí dále obsahovat údaje uvedené v čl. 444 odst. 4.
4. Tranzitní režim Společenství se považuje za ukončený, jakmile je manifest přenesený systémem elektronické výměny dat k dispozici celním orgánům letiště určení a zboží jim je předloženo.
Záznamy vedené leteckou společností musí obsahovat přinejmenším údaje uvedené v odst. 3 druhém pododstavci.
V případě potřeby předají celní orgány letiště určení údaje z manifestů získaných prostřednictvím systému elektronické výměny dat celním orgánům letiště odeslání pro účely ověření.
5. Aniž jsou dotčeny články 365 a 366, články 450a až 450d a hlava VII kodexu,
a) oznámí letecká společnost celním orgánům veškerá porušení předpisů a nesrovnalosti;
b) oznámí celní orgány letiště určení celním orgánům letiště odeslání a orgánu, který povolení vydal, co nejdříve veškerá porušení předpisů a nesrovnalosti."
50. Za článkem 445 se nadpis "Oddíl 2 – Námořní doprava" se nahrazuje tímto:
"Pododdíl 10
Zjednodušený postup pro námořní dopravu" .
51. Články 446 až 448 se nahrazují tímto:
"Článek 446
Používají-li se články 447 a 448, není nutné poskytnout jistotu.
Článek 447
1. Námořní společnosti může být povoleno používat jako tranzitní prohlášení manifest (zjednodušený postup – úroveň 1).
Povolení uvádí formu manifestu a přístavy odeslání a určení pro operace tranzitu Společenství.
Námořní společnost předá celním orgánům jednotlivých zúčastněných přístavů ověřenou kopii povolení.
2. Týká-li se přeprava jak zboží, které má být přepravováno v režimu vnějšího tranzitu Společenství, tak zboží, které má být přepravováno v režimu vnitřního tranzitu Společenství podle čl. 340c odst. 1, musí být toto zboží uvedeno v samostatných manifestech.
3. Každý manifest obsahuje poznámku datovanou a podepsanou námořní společností, které jej označuje
- značkou "T1", je-li zboží propuštěno do režimu vnějšího tranzitu Společenství, a
- značkou "T2F", je-li zboží propuštěno do režimu vnitřního tranzitu Společenství podle čl. 340c odst. 1.
4. Manifest obsahuje dále tyto údaje:
a) název a úplnou adresu námořní společnosti, která přepravuje zboží;
b) totožnost plavidla;
c) místo nakládky;
d) místo vykládky.
Pro každou zásilku zároveň uvádí
a) číslo námořního konosamentu;
b) počet, druh, označení a identifikační čísla nákladových kusů;
c) běžný obchodní popis zboží a všechny údaje nutné k jeho ztotožnění;
d) hrubou hmotnost v kilogramech;
e) případně čísla kontejnerů.
5. Celním orgánům přístavu odeslání se předloží alespoň dvě vyhotovení manifestu, přičemž jednu vyhotovení si ponechají.
6. Jedno vyhotovení manifestu se předkládá celním orgánům přístavu určení.
7. Celní orgány každého přístavu určení ověřují a zasílají každý měsíc celním orgánům každého přístavu odeslání seznam manifestů sestavený námořními společnostmi, které jim byly předloženy v předchozím měsíci.
U každého manifestu v tomto seznamu se uvede
a) číslo manifestu;
b) značka označující manifest jako tranzitní prohlášení v souladu s odstavcem 3;
c) název (nebo jeho zkratka) námořní společnosti, která zboží přepravila;
d) datum námořní přepravy.
Povolení může zároveň stanovit, že námořní společnosti samy předávají seznamy podle prvního pododstavce.
Pokud jsou zjištěny nesrovnalosti v údajích v manifestech uvedených v seznamu, uvědomí o tom celní orgány přístavu určení celní orgány přístavu odeslání a uvedou zejména námořní konosamenty pro zboží, kterého se tato zjištění týkají.
Článek 448
1. Námořní společnosti může být povoleno používat jako tranzitní prohlášení jediný manifest, pokud uskutečňuje významný počet pravidelných plaveb mezi členskými státy (zjednodušený postup – úroveň 2).
Odchylně od čl. 373 odst. 1 písm. a) nemusí být námořní společnosti usazeny ve Společenství, pokud zde mají oblastní úřadovnu.
2. Jakmile celní orgány obdrží žádost o povolení, oznámí ji celním orgánům ostatních členských států, na jejichž územích se nacházejí stanovené přístavy odeslání a určení.
Pokud do 60 dnů od oznámení neobdrží celní orgány žádnou námitku, povolení vydají.
Toto povolení platí ve všech zúčastněných členských státech a vztahuje se pouze na operace tranzitu Společenství mezi přístavy, které jsou v něm uvedeny.
3. Pro účely zjednodušení může námořní společnost používat jediný manifest pro veškeré přepravované zboží; v tom případě vyznačí u odpovídajících položek v manifestu
a) značku "T1", pokud bylo zboží propuštěno do režimu vnějšího tranzitu Společenství;
b) značku "TF", pokud zboží bylo propuštěno do režimu vnitřního tranzitu Společenství podle čl. 340c odst. 1;
c) značku "TD" pro zboží, které již bylo propuštěno do tranzitního režimu nebo je přepravováno v režimu aktivního zušlechťovacího styku, uskladňování v celním skladu nebo dočasného použití.
V těchto případech uvede námořní společnost v odpovídajícím konosamentu nebo jiném vhodném obchodním dokladu značku "TD" a odkaz na použitý postup, číslo a datum tranzitního nebo přepravního dokladu a název celního úřadu, který jej vydal;
d) značku "C" (rovnocenné "T2L") pro zboží, jehož status Společenství lze prokázat;
e) značku "X" pro zboží Společenství, které je určeno k vývozu a nebylo propuštěno do tranzitního režimu.
Manifest musí dále obsahovat údaje uvedené v čl. 447 odst. 4.
4. Tranzitní režim Společenství se považuje za ukončený předložením manifestu a zboží celním orgánům přístavu určení.
Záznamy vedené námořní společností v souladu s čl. 373 odst. 2 písm. b) musí obsahovat přinejmenším údaje uvedené v odst. 3 druhém pododstavci.
V případě potřeby předají celní orgány přístavu určení údaje z manifestů celním orgánům přístavu odeslání pro účely ověření.
5. Aniž jsou dotčeny články 365 a 366, články 450a až 450d a hlava VII kodexu,
a) oznámí námořní společnost celním orgánům veškerá porušení předpisů a nesrovnalosti;
b) oznámí celní orgány přístavu určení celním orgánům přístavu odeslání a orgánu, který povolení vydal, co nejdříve veškerá porušení předpisů a nesrovnalosti."
52. Za článkem 448 se nadpis: "Oddíl 3 – Přeprava potrubím" nahrazuje tímto:
"Pododdíl 11
Zjednodušený postup pro přepravu potrubím" .
53. Za článek 450 se vkládá nový oddíl, který zní:
"Oddíl 4
Celní dluh a jeho vymáhání
Článek 450a
Lhůta uvedená v čl. 215 odst. 1 třetí odrážce kodexu činí deset měsíců po přijetí tranzitního prohlášení.
Článek 450b
1. Pokud po zahájení vymáhání dalších poplatků získají celní orgány určené v souladu s článkem 215 kodexu (dále "žádající orgány") jakýmkoliv způsobem důkaz týkající se místa, kde došlo k událostem rozhodným pro vznik celního dluhu, zašlou tyto celní orgány bezodkladně veškeré potřebné doklady, včetně ověřené kopie důkazů, orgánům, v jejichž působnosti se dané místo nachází (dále "dožádané orgány").
Dožádané úřady potvrdí příjem oznámení a uvedou, zda jsou příslušné k vymáhání.
Neodpovědí-li do tří měsíců, pokračují žádající orgány ihned ve vymáhání, které zahájily.
2. Jsou-li dožádané orgány příslušné, zahájí, případně po uplynutí tříměsíční lhůty uvedené v odst. 1 druhém pododstavci, nové vymáhání dalších poplatků, a ihned o tom uvědomí žádající orgány.
Každé neukončené vymáhání dalších poplatků zahájené žádajícími orgány, se přeruší, jakmile je dožádané orgány uvědomí, že se rozhodly zahájit vymáhání.
Jakmile dožádané orgány žádajícím orgánům prokáží, že dotyčnou částku vybraly, žádající orgány buď vrátí všechny další poplatky, které dosud vybraly, nebo zruší stávající vymáhání těchto poplatků v souladu s platnými předpisy.
Článek 450c
1. Pokud nebyl režim ještě vyřízen, činí celní orgány určené podle článku 215 kodexu tato oznámení:
a) do 12 měsíců ode dne přijetí tranzitního prohlášení oznámí ručiteli, že režim nebyl ukončen;
b) do tří let ode dne přijetí tranzitního prohlášení oznámí ručiteli, že se od něj žádá nebo může žádat, aby zaplatil dluh, který je povinen uhradit v souvislosti s dotyčnou tranzitní operací; oznámení musí obsahovat číslo a datum prohlášení, název celního úřadu odeslání, jméno hlavního povinného a částku, o kterou se jedná.
2. Ručitel je zproštěn závazků, pokud mu ve stanovených lhůtách nebylo učiněno žádné z oznámení uvedených v odstavci 1.
3. Jestliže bylo některé z uvedených oznámení zasláno, vyrozumí se ručitel o vymáhání celního dluhu nebo o vyřízení režimu.
Článek 450d
Členské státy si navzájem jsou nápomocny při určování orgánů příslušných pro vymáhání.
Tyto orgány sdělí celnímu úřadu odeslání a celnímu úřadu záruky všechny případy, kdy vznikl celní dluh v souvislosti s celními prohlášeními pro tranzit Společenství přijatými celním úřadem odeslání a o postupu vymáhání dotyčných částek u dlužníka."
54. V čl. 454 odst. 3 prvním pododstavci se slova "podle čl. 455 odst.1" nahrazují slovy "podle čl. 455 odst. 2".
55. V čl. 455 odst. 2 se slova "v čl. 11 odst. 2 Úmluvy TIR" nahrazují slovy: "v čl. 11 odst. 3 Úmluvy TIR".
56. V čl. 457b odst. 1 první větě se slova "článek 362" nahrazují slovy "příloha 44c".
57. Za článek 462 se vkládá nová kapitola, která zní:
"Kapitola 10a
Postup pro poštovní zásilky
Článek 462a
1. Pokud se podle čl. 91 odst. 2 písm. f) kodexu zboží, které není zbožím Společenství, přepravuje mezi dvěma místy na celním území Společenství poštou (včetně balíkové pošty), jsou celní orgány členského státu odeslání povinny na obal a průvodní doklady připevnit nebo nechat připevnit nálepku, jejíž vzor je uveden v příloze 42.
2. Je-li poštou (včetně balíkové pošty) přepravováno zboží Společenství do části celního území Společenství, na které se nevztahuje směrnice 77/388/EHS, nebo z ní, jsou celní orgány členského státu odeslání povinny připevnit nebo nechat připevnit na obal a průvodní doklady nálepku, jejíž vzor je uveden v příloze 42b."
58. V příloze 35 se poznámka pod čarou nahrazuje tímto:
"(1) Za žádných okolností nelze po uživatelích vyžadovat vyplnění těchto kolonek na výtisku 5 pro potřeby tranzitu."
59. Příloha 37 se mění v souladu s přílohou I tohoto nařízení.
60. Příloha 37a se nahrazuje textem uvedeným v příloze II tohoto nařízení.
61. Příloha 37b se zrušuje.
62. Příloha 37c se nahrazuje textem uvedeným v příloze III tohoto nařízení.
63. Příloha 38 se mění v souladu s přílohou IV tohoto nařízení.
64. Vkládá se příloha 44a, jejíž text je uveden v příloze V tohoto nařízení.
65. Vkládá se příloha 44b, jejíž text je uveden v příloze VI tohoto nařízení.
66. Vkládá se příloha 44c, jejíž text je uveden v příloze VII tohoto nařízení.
67. Příloha 45a se mění v souladu s přílohou VIII tohoto nařízení.
68. Příloha 45b se mění v souladu s přílohou IX tohoto nařízení.
69. Příloha 46 se nahrazuje přílohou X tohoto nařízení.
70. Vkládá se příloha 46a, jejíž text je uveden v příloze XI tohoto nařízení.
71. Vkládá se příloha 46b, jejíž text je uveden v příloze XII tohoto nařízení.
72. Příloha 47 se nahrazuje textem v příloze XIII tohoto nařízení.
73. Vkládá se příloha 47a, jejíž text je uveden v příloze XIV tohoto nařízení.
74. Přílohy 48, 49 a 50 se nahrazují texty uvedenými v přílohách XV, XVI a XVII tohoto nařízení.
75. Příloha 51 se nahrazuje textem v příloze XVIII tohoto nařízení.
76. Vkládá se příloha 51a, jejíž text je uveden v příloze XIX tohoto nařízení.
77. Vkládá se příloha 51b, jejíž text je uveden v příloze XX tohoto nařízení.
78. Příloha 52 se zrušuje.
79. Příloha 54 se nahrazuje textem v příloze XXI tohoto nařízení.
80. Přílohy 55 a 57 se zrušují.
81. V příloze 77 se standardní výtěžnosti "75,19", "76,92" a "64,52" ve sloupci 5, pořadová čísla 15, 37 a 38, nahrazují výtěžnostmi "78,74", "78,74", a "67,11" v uvedeném pořadí.
Článek 2
Tiskopisy uvedené v čl. 1 bodech 69, 72, 75 a 79 používané přede dnem vstupu tohoto nařízení v platnost lze nadále používat, po provedení nutných textových úprav, do vypotřebování zásob, nejdéle však do 31. prosince 2002.
Za podmínek stanovených v prvním pododstavci lze používat tiskopis TC32 (Záruční doklad paušální jistoty) jako záruční doklad jednotlivé jistoty ve smyslu čl. 347 odst. 2 nařízení EHS č. 2454/93. V tom případě se slova "paušální" nahoře na přední straně tiskopisu přeškrtnou a nahradí slovy "jednotlivé".
Článek 3
Před 1. lednem 2003 Komise na základě zprávy, vypracované po konzultaci s reprezentativními organizacemi zúčastněných hospodářských subjektů, přezkoumá ustanovení o poskytování kódu harmonizovaného systému ke ztotožnění zboží.
Komise případně vymezí, kdy a za jakých podmínek by bylo možné rozšířit povinnost používat tento kód, a případně další údaje ke ztotožnění zboží propuštěného do tranzitního režimu Společenství, na širší okruh operací tranzitu Společenství.
Při přezkoumání vezme v úvahu také informatizaci tranzitu Společenství.
Článek 4
1. Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
2. Body 2 až 80 článku 1 se použijí ode dne 1. července 2001.
Od 1. ledna 2001 je však možné operace tranzitu Společenství týkající se zboží uvedeného v příloze 44c k nařízení (EHS) č. 2454/93 provádět na podkladě souborné jistoty, pouze pokud byla povolena v souladu s články 372 až 384 zmíněného nařízení.
Článek 404 nařízení (EHS) č. 2454/93 a přechodná ustanovení uvedená v odst. 5 druhém pododstavci tohoto článku se použijí ode dne 1. ledna 2001.
Pro účely čl. 4 odst. 3 nařízení (EHS) č. 565/80 se čl. 1 bod 81 použije ode dne 1. září 1998.
3. Ustanovení tohoto nařízení se nevztahují na zboží propuštěné do tranzitního režimu Společenství přede dnem jeho použitelnosti.
4. Ustanovení čl. 358 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2454/93 se vztahují na celní úřady odeslání nejpozději ode dne, kdy začnou používat články 367 až 371 uvedeného nařízení.
5. Pokud jde o povolení uvedená v části II hlavě II kapitole 4 oddíle 3 nařízení (EHS) č. 2454/93, mohou povolení platná ke dni použitelnosti tohoto nařízení zůstat v platnosti nejdéle do 31. prosince 2001.
Každé povolení udělující status schváleného odesílatele musí být v souladu s článkem 404 nařízení (EHS) č. 2454/93, jakmile daný celní úřad odeslání začne používat články 367 až 371 uvedeného nařízení.
Povolení, která jsou platná před 31. březnem 1999, však musí být v souladu s článkem 404 ode dne určeného celními orgány, nejpozději ode dne 31. března 2004.
Zjednodušení podle čl. 372 odst. 1 písm. g) bodů i) a iv) vyžadují povolení ode dne a za podmínek, které budou určeny postupem projednávání ve výboru.
6. V článku 2 nařízení (ES) č. 502/1999 se zrušují druhá věta druhého pododstavce a třetí pododstavec.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 2789/2000
ze dne 14. prosince 2000,
kterým se prodlužuje nařízení (ES) č. 1657/93, kterým se dočasně pozastavují všeobecné sazby společného celního sazebníku pro některé průmyslové výrobky určené k vybavení svobodných pásem Azor a Madeiry, pokud jde o svobodné pásmo Madeiry
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 26 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (EHS) č. 1657/93 [1] dočasně pozastavuje do 31. prosince 2000 všeobecné sazby společného celního sazebníku pro některé průmyslové výrobky určené k vybavení svobodných pásem Azor a Madeiry.
(2) V souladu s článkem 3 nařízení (EHS) č. 1657/93 Komise po konzultaci s příslušnými portugalskými orgány přezkoumala účinky opatření přijatých na podporu rozvoje svobodného pásma Caniçal (Madeira), které je jediným svobodným celním pásmem v nejvzdálenějších regionech Portugalska.
(3) Tato opatření měla zpočátku pozitivní dopad na zakládání a zřizování nových podniků a na rozvoj některých průmyslových činností, zejména v oblasti textilu, umělých hmot a skla.
V poslední době ekonomické podmínky a problémy infrastruktury zpomalily zakládání nového průmyslu a ochromily část zpracovatelských činností.
Tato situace by se měla odstranit s ukončením prací na infrastruktuře a rozšíření právě uskutečňovaného svobodného pásma a se zřízením průmyslu v inovačních zpracovatelských odvětvích, jiného než je průmysl věnovaný jednoduchým činnostem recyklace, balení a skladování.
(4) Příslušné portugalské orgány projevily ze své strany zájem, aby tato opatření byla zachována po dobu, která by neměla být v žádném případě kratší než doba dříve poskytnutá, s cílem podporovat průmyslové investice ve svobodném pásmu Madeiry a tím podpořit sociálně ekonomický rozvoj regionu.
(5) Po podrobném prozkoumání situace a účinků přijatých opatření se zdá, že časové prodloužení těchto opatření bude působit na rozvoj průmyslových činností ve svobodném pásmu.
Je tedy vhodné prodloužit pozastavení všeobecných sazeb společného celního sazebníku pro investiční zařízení, jak je požadováno portugalskými orgány.
(6) Nicméně, aby nebylo zasaženo fungování vnitřního trhu, je třeba toto opatření časově omezit,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pozastavení uvedené v čl. 1 odst. 1 nařízení (EHS) č. 1657/93 se prodlužuje do 31. prosince 2008, pokud jde o svobodné pásmo Madeiry.
Článek 2
V průběhu roku 2008 Komise po konzultaci s příslušnými portugalskými orgány znovu přezkoumá účinky přijatých opatření na podporu rozvoje svobodného pásma Madeiry a případně předloží vhodné návrhy.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2796/2000
ze dne 20. prosince 2000,
kterým se mění příloha II nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [1], ve znění nařízení Rady (ES) č. 1509/2000 [2], a zejména na čl. 1 odst. 1 třetí pododstavec uvedeného nařízení,
Vzhledem k těmto důvodům:
(1) Aby byla splněna očekávání některých zemědělských producentů, pro které jsou okrasné rostliny a květiny jedním z hlavních zdrojů příjmu, je třeba, aby byly takové produkty zahrnuty do přílohy II nařízení (EHS) č. 2081/92.
Vzhledem k tomu, že se jedná o zemědělské produkty, mohou příslušní producenti předložit žádost o jejich zápis podle nařízení (EHS) č. 2081/92 s ohledem k sepětí, které může existovat mezi nimi a některými zeměpisnými oblastmi.
(2) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Regulativního výboru pro zeměpisná označení a označení původu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V příloze II nařízení (EHS) č. 2081/92 se doplňuje tento produkt:
"— Okrasné rostliny a květiny."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2801/2000
ze dne 14. prosince 2000,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1255/96 o dočasném pozastavení všeobecných cel společného celního sazebníku pro určité průmyslové výrobky a zemědělské produkty
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 26 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V zájmu Společenství je pozastavit částečně nebo zcela všeobecná cla společného celního sazebníku pro určitý počet nových produktů, které nejsou uvedeny v příloze nařízení (ES) č. 1255/96 [1].
(2) Ve snaze o racionalizaci, pokud jde o správu a bezpečnost pro uživatele, by do tohoto nařízení měly být zahrnuty produkty rybolovu.
(3) S ohledem na velký počet změn, které vstupují v platnost dnem 1. ledna 2001, by příloha nařízení (ES) č. 1255/96 měla být z důvodu jasnosti zcela nahrazena,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1255/96 se mění takto:
1. v názvu a čtvrtém bodu preambule se slova "průmyslové výrobky a zemědělské produkty" nahrazují slovy "průmyslové výrobky, zemědělské produkty a produkty rybolovu";
2. příloha se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2803/2000
ze dne 14. prosince 2000
o otevření a správě celních kvót Společenství pro některé produkty rybolovu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 26 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Zásobování Společenství některými produkty rybolovu je v současné době závislé na dovozu ze třetích zemí.
Je v zájmu Společenství pozastavit částečně nebo zcela clo pro uvedené produkty v rámci příslušného objemu celních kvót Společenství.
Aby nebyly ohroženy perspektivy rozvoje této produkce ve Společenství a bylo zajištěno odpovídající zásobování zpracovatelského průmyslu, musí být zavedeny celní kvóty používané odlišně podle citlivosti různých produktů na trhu Společenství.
(2) Všem dovozcům Společenství by měl být zajištěn stejný a trvalý přístup k uvedeným kvótám a celní sazba stanovená pro tyto kvóty by měla být uplatňována stejnoměrně pro všechny dovozy dotyčných produktů do všech členských států až do vyčerpání kvóty.
(3) O otevření autonomních celních kvót rozhoduje Společenství.
Nic nebrání tomu, aby členské státy byly za účelem zajištění účinnosti společné správy těchto kvót oprávněny čerpat z objemů kvót potřebná množství odpovídající skutečným dovozům.
Tento způsob správy však vyžaduje úzkou spolupráci mezi členskými státy a Komisí a Komise musí být zejména schopna sledovat tempo, jakým jsou kvóty čerpány a podle toho informovat členské státy.
(4) Nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [1], stanovilo pravidla pro správu celních kvót, které mají být přiděleny chronologicky podle data přijetí celních prohlášení s návrhem na propuštění do volného oběhu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Dovozní cla pro produkty uvedené v příloze se v obdobích zde stanovených a do výše zda stanovené pozastavují na úrovních uvedených u jednotlivého zboží.
2. Na dovoz dotyčných produktů se kvóty uvedené v odstavci 1 vztahují pouze v případě, že je udaná celní hodnota alespoň rovna referenční ceně, která byla stanovena nebo má být stanovena podle článku 29 nařízení Rady (ES) č. 104/2000 ze dne 17. prosince 1999 o společné organizaci trhu s produkty rybolovu a akvakultury [2].
Článek 2
Celní kvóty uvedené v článku 1 spravuje Komise v souladu s články 308a až 308c nařízení (EHS) č. 2454/93.
Článek 3
Členské státy a Komise úzce spolupracují k zajištění toho, aby toto nařízení bylo dodržováno.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2813/2000
ze dne 21. prosince 2000,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 104/2000, pokud jde o poskytování podpory soukromého skladování některých produktů rybolovu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 104/2000 ze dne 17. prosince 1999 o společné organizaci trhu s produkty rybolovu a akvakultury [1], a zejména na čl. 25 odst. 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že:
(1) Nařízení (ES) č. 104/2000, kterým se od 1. ledna 2001 zrušuje nařízení (EHS) č. 3759/92 [2], stanoví, že se organizacím producentů poskytuje podpora soukromého skladování produktů uvedených v příloze II uvedeného nařízení. Tato pravidla se liší od předcházejícího režimu stanoveného v nařízení (EHS) č. 3759/92 a nařízení Komise (ES) č. 1690/94 ze dne 12. července 1994, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 3759/92, pokud jde o poskytování podpory soukromého skladování některých produktů rybolovu [3], v důsledku zavedení prodejní ceny Společenství. Je proto vhodné nahradit nařízení (ES) č. 1690/94, aby se zohlednily tyto změny.
(2) Je vhodné, aby organizace producentů přispívaly na pokrytí nákladů planoucích z provádění mechanismů podpory soukromého skladování; proto by měla být částka podpory stanovena na základě skutečných technických a finančních nákladů na skladování.
Technické náklady je nutné stanovit na základě bezprostředních nákladů vzniklých v rámci tohoto mechanismu.
S cílem ušetřit průmysl nákladných požadavků na poskytování informací a vyloučit složité roční výpočty by finanční náklady měly odpovídat paušální částce, která se upraví na základě úrokové sazby stanovené v souladu s článkem 5 nařízení Rady (EHS) č. 1883/78 ze dne 2. srpna 1978 o obecných pravidlech pro financování intervencí záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu [4], naposledy pozměněným nařízením (ES) č.
(3) S cílem zajistit jakost produktů a usnadnit jejich odbyt je vhodné stanovit požadavky, které by měly splňovat operace, jež mají nárok na podporu soukromého skladování, jakož i požadavky týkající se skladování a znovuuvedení příslušných produktů na trh.
(4) S cílem zaručit běžné podmínky hospodářské soutěže mezi organizacemi producentů, které uplatňují toleranční rozpětí podle čl. 21 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 104/2000, je nezbytné stanovit pravidla, která se týkají uplatňování uvedeného rozpětí a jsou v souladu s ostatními intervenčními mechanismy. Je proto vhodné používat příslušná ustanovení nařízení Komise (ES) č. 2509/2000 ze dne 15. listopadu 2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 104/2000, pokud jde o poskytovaní finančního vyrovnání za stažení některých produktů rybolovu [6].
(5) S cílem zvýšit účinnost kontrol musí příjemci podpory vést skladové účetnictví a sdělovat tyto údaje členskému státu.
Pro účely řádné správy mechanismu je dostačující vyžadovat skladové účetnictví během minimální doby skladování.
(6) Je vhodné stanovit postup pro podávání žádostí o výplatu podpory soukromého skladování, jakož i postup pro poskytování záloh a částky příslušné jistoty.
(7) Opatření stanovená tímto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro produkty rybolovu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Úroveň podpory soukromého skladování se stanoví před začátkem každého rybářského hospodářského roku postupem podle čl. 38 odst. 2 nařízení (ES) č. 104/2000.
Podpora soukromého skladování se stanoví na jednotku hmotnosti, která se vztahuje na čistou hmotnost produktů uvedených v příloze II nařízení (ES) č. 104/2000.
2. Částka podpory se vypočítá na základě skutečných technických a finančních nákladů na skladování příslušných produktů, které byly zaznamenány ve Společenství v průběhu minulého rybářského hospodářského roku.
3. Za technické náklady se považují:
a) náklady na energii;
b) mzdové náklady na skladování a vyskladnění;
c) náklady na přímé balení;
d) náklady na přepravu z místa vykládky do místa skladování.
4. Finančními náklady pro rok 2001 je paušální částka 10 EUR na tunu.
Poté se paušální částka každý rok upravuje na základě úrokové sazby, která se každoročně stanoví v souladu s článkem 5 nařízení (EHS) č. 1883/78.
5. Úroveň podpory soukromého skladování stanové pro příslušný rybářský hospodářský rok se vztahuje na produkty, jejichž skladování začalo v průběhu příslušného roku, bez ohledu na konec doby skladování.
Článek 2
1. Produkty mají nárok na podporu soukromého skladování, pokud splňují podmínky týkající se skladování a znovuuvedení na trh podle odstavců 2 a 3.
2. Produkty se skladují minimálně po dobu 15 dní od data uskladnění.
Produkty jsou skladovány za podmínek, které nezpůsobují zhoršení jejich jakosti.
Za tímto účelem jsou produkty skladovány ve vhodných zařízeních, kde skladovací teplota nepřesahuje –18oC, aniž jsou dotčeny přísnější vnitrostátní požadavky nebo obchodní normy použitelné v členských státech.
Produkty jsou skladovány v homogenních partiích vážících minimálně 5 tun, případně 1 tunu u garnáta obecného z rodu Penaeidae.
3. Produkty jsou znovu uváděny na trh v homogenních partiích, pokud jde o druh, v souladu s ustanoveními platnými v každém členském státě o uvádění na trh produktů určených k lidské spotřebě.
Článek 3
Ustanovení čl. 2 odst. 1, 2 a 3 a článek 3 nařízení (ES) č. 2509/2000 se použijí obdobně na ustanovení o podpoře soukromého skladování podle článku 25 nařízení (ES) č. 104/2000.
Článek 4
1. Členské státy zavedou kontrolní režim umožňující zajistit, aby produkty, pro které bylo požádáno o podporu soukromého skladování, měly na podporu nárok.
2. Pokud jde o minimální dobu skladování uvedenou v čl. 2 odst. 2 prvním odstavci, organizace producentů zajistí, aby příjemci podpory vedli skladové účetnictví pro každou kategorii uskladněných produktů.
3. Organizace producentů sděluje každý měsíc příslušnému členskému státu datum, druh, kategorii a množství uskladněných produktů.
Článek 5
1. Podpora soukromého skladování se vyplatí příslušné organizaci producentů až poté, co oprávněný orgán daného členského státu zjistil, že množství, pro která bylo požádáno o podporu, nepřesahují maximální výši stanovenou v čl. 25 odst. 4 nařízení (ES) č. 104/2000, a že byla skladována a znovu uvedena na trh v souladu s tímto nařízením.
2. Žádost o podporu soukromého skladování podá organizace producentů u příslušného orgánu členského státu do čtyř měsíců po skončení daného rybářského hospodářského roku.
3. Vnitrostátní orgány vyplatí podporu soukromého skladování do tří měsíců po přijetí úplné žádosti o výplatu, kterou podala příslušná organizace producentů.
Článek 6
Na žádost příslušné organizace producentů poskytne členský stát měsíční zálohu na podporu soukromého skladování pro množstvím, pro která bylo v daném měsíci požádáno o podporu, pokud organizace producentů složí jistotu ve výši 105 % zálohy.
Zálohy se vypočítají postupem stanoveným v příloze.
Článek 7
Nařízení (ES) č. 1690/94 se zrušuje.
Článek 8
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2814/2000
ze dne 21. prosince 2000,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 104/2000, pokud jde o poskytování překlenovací podpory pro některé produkty rybolovu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 104/2000 ze dne 17. prosince 1999 o společné organizaci trhu s produkty rybolovu a akvakultury [1], a zejména na čl. 23 odst. 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že:
(1) Nařízení (ES) č. 104/2000, kterým se od 1. ledna 2001 zrušuje nařízení Rady (EHS) č. 3759/92 [2], stanoví, že pro stabilizaci nebo transformaci a skladování produktů uvedených v příloze nařízení (ES) č. 104/2000, které byly staženy z trhu, se za určitých podmínek poskytuje překlenovací podpora. Úloha mechanismu překlenovací podpory ve společné organizaci trhu, jak je stanoveno v nařízení (EHS) č. 3759/92 a nařízení Komise (EHS) č. 3901/92 ze dne 23. prosince 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla k poskytování překlenovací podpory pro některé produkty rybolovu [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1337/95 [4], byla přehodnocena, což vedlo k nárůstu množství, která mají na tuto podporu nárok. Je proto vhodné zjednodušit postupy požadované v rámci mechanismu překlenovací podpory a nahradit nařízení (EHS) č. 3901/92 tímto nařízením.
(2) Čl. 6 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 2406/96 ze dne 26. listopadu 1996 o stanovení společných obchodních norem pro některé produkty rybolovu [5], ve znění nařízení (ES) č. 2578/2000 [6], stanoví, že některé produkty zařazené do kategorie "B" nemají nárok na finanční pomoc poskytovanou na základě intervenčních mechanismů společné organizace trhu. Vzhledem k tomu, že pouze produkty kategorie čerstvosti "Extra" a "A" mají nárok na překlenovací podporu stanovenou v článku 23 nařízení (ES) č. 104/2000, množství, která mají nárok na podporu, se vypočítají výhradně na základě těchto kategoriích produktů.
(3) Za účelem maximálně podpořit snahy o stabilizaci trhu je vhodné vyloučit z nároku na překlenovací podporu organizace producentů, které neuplatňují cenu Společenství za stažení po celý rybářský hospodářský rok.
(4) Systematické dodržování společných obchodních norem podle článku 2 nařízení (ES) č. 104/2000 představuje rozhodující faktor pro stanovení ceny a přispívá ke stabilizaci trhu.
Proto je vhodné spojit poskytnutí překlenovací podpory pro množství, která na ní mají nárok, s podmínkou, že veškeré množství daného produktu, které organizace producentů nebo její členové uváděli do prodeje po celý rybářský hospodářský rok, musí být v souladu s uvedenými normami.
(5) Mechanismy překlenovací podpory a finančního vyrovnání za stažení jsou paralelní a doplňkové, pokud jde o jejich fungování, a sledují stejný cíl, pokud jde o stabilizaci trhu s příslušnými produkty.
Je proto vhodné, aby podmínky, při nichž mají příslušná množství nárok na překlenovací podporu, a podmínky týkající se využití tolerančního rozpětí a dokladu, který se má použít v případě stažení produktů v jiném členském státě, byly shodné s podmínkami uvedenými v nařízení Komise (ES) č. 2509/2000 ze dne 15. listopadu 2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č.
(6) S cílem zajistit jakost produktů a usnadnit jejich odbyt na trhu je vhodné stanovit minimální požadavky, které by měly splňovat operace, jež mají nárok na podporu, jakož i požadavky týkající se skladování a znovuuvedení příslušných produktů na trh.
(7) Organizace producentů by měly přispívat na náklady spojené s prováděním mechanismů překlenovací podpory a proto by měla být částka podpory stanovena na základě skutečných technických nákladů a finančních nákladů na stabilizaci a skladování.
Technické náklady je nutné stanovit na základě bezprostředních nákladů vzniklých v rámci tohoto mechanismu.
S cílem ušetřit průmysl nákladných požadavků na poskytování informací a vyloučit složité roční výpočty by finanční náklady měly odpovídat paušální částce, která se upraví na základě úrokové sazby stanovené v souladu s článkem 5 nařízení Rady (EHS) č. 1883/78 ze dne 2. srpna 1978 o obecných pravidlech pro financování intervencí záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu [8], naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
(8) S cílem zvýšit účinnost kontrol musí příjemci podpory vést skladové účetnictví a sdělovat tyto údaje členskému státu.
Pro účely řádné správy mechanismu je dostačující vyžadovat skladové účetnictví během minimální doby skladování.
(9) Je vhodné stanovit postup pro podávání žádostí o výplatu podpory soukromého skladování, jakož i postup pro poskytování záloh a částky příslušné jistoty.
(10) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro produkty rybolovu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Množství produktů, která mají nárok na překlenovací podporu stanovenou v čl. 23 odst. 3 nařízení (ES) č. 104/2000, se vypočítají na základě množství, která jsou podle obchodních norem stanovených v souladu s článkem 2 uvedeného nařízení zařazena pouze do kategorií čerstvosti "Extra" a "A".
Článek 2
1. Překlenovací podpora se vyplatí pouze organizacím producentů uvedeným v čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 104/2000.
2. Překlenovací podpora pro množství, která mají na překlenovací podporu nárok, se poskytuje za předpokladu, že veškeré množství daného produktu nebo dané skupiny produktů, které organizace producentů nebo její členové uváděli do prodeje po celý rybářský hospodářský rok, bylo klasifikováno v souladu s obchodními normami stanovenými v souladu s článkem 2 nařízení (ES) č. 104/2000.
3. Požadavky uvedené v čl. 23 odst. 2 písm. b) nařízení (ES) č. 104/2000 jsou splněny, pokud jsou produkty klasifikovány podle obchodních norem stanovených v článku 2 uvedeného nařízení.
Článek 3
1. Aby měly produkty nárok na překlenovací podporu, musí do 48 hodin po jejich stažení z trhu projít zpracovatelskými postupy uvedenými v čl. 23 odst. 4 nařízení (ES) č. 104/2000. Zpracování může provést příslušná organizace producentů nebo podnik, kterému organizace producentů zasílá produkty.
Před zpracováním musí být produkty skladovány takovým způsobem, aby se zaručilo zachování jejich původní kategorie čerstvosti.
2. Aniž jsou dotčeny přísnější vnitrostátní požadavky nebo obchodní normy uplatňované v členských státech, musí různé zpracovatelské postupy vyhovět těmto minimálním podmínkám:
a) zmrazení se musí provádět ve vhodných zařízeních, která mimo jiné zaručí, že teplota v jádře produktu rychle dosáhne –18 °C;
b) solení musí mít formu ošetření, které zaručí, že obsah soli v konečném produktu je nejméně 16 %;
c) sušení se musí provádět takovým způsobem, aby obsah vody ve zpracovaném produktu nepřesáhl 50 %;
d) marinování musí mít formu ošetření produktu octem nebo potravinářskou kyselinou, solí a aromatickým kořením, aniž dojde k ohřevu produktu tak, aby jeho pH bylo menší než 4,8;
e) pasterizace se musí provádět takovým způsobem, aby byla teplota v jádře produktu udržována na nejméně 75 °C po dobu nejméně 15 minut.
3. S ohledem na poskytnutí překlenovací podpory se skladování živých krabů německých v pevných nádržích nebo klecích zásobovaných mořskou nebo slanou vodou, které pro tento účel schválily členské státy, považuje za přijatelné.
Článek 4
1. Produkty mají nárok na překlenovací podporu, pouze pokud po konečném zpracování splňují minimální podmínky týkající se skladování a znovuuvedení na trh stanovené v odstavcích 2 a 3.
2. V případě zmrazených produktů nesmí být doba skladování kratší než pět dní, počínaje dnem, kdy bylo dokončeno zpracování, a skladovací teplota nesmí být vyšší než –18 °C.
V případě solených, marinovaných, vařených nebo pasterizovaných produktů nesmí být doba skladování kratší než 5 dní, počínaje dnem, kdy bylo dokončeno zpracování.
V případě sušených produktů nesmí být doba skladování kratší než pět dní, počínaje dnem, kdy bylo dokončeno zpracování, a skladování se musí provádět za teploty nepřevyšující 4 °C a za vhodných vlhkostních podmínek.
V případě všech produktů skladovaných v nádržích nebo klecích nesmí být doba skladování kratší než pět dní.
3. Všechny produkty se znovu uvedou na trh v homogenních partiích, pokud jde o druh, a v souladu s ustanoveními platnými v každém členském státě, pokud jde o uvádění na trh produktů určených k lidské spotřebě.
Produkty skladované v nádržích nebo klecích jsou znovu uvedeny na trh takovým způsobem, aby nebránily běžnému odbytu příslušných produktů.
4. Produkty znovu uvedené na trh nemohou být nadále skladovány s cílem získat nárok na podporu.
Článek 5
1. Úroveň překlenovací podpory se stanoví před začátkem každého rybářského hospodářského roku postupem podle čl. 38 odst. 2 nařízení (ES) č. 104/2000.
Překlenovací podpora se stanoví na jednotku hmotnosti, která se vztahuje na čistou hmotnost produktů uvedených v příloze I nařízení (ES) č. 104/2000.
2. Částka podpory se vypočítá na základě skutečných technických nákladů a finančních nákladů na činnosti spojené se stabilizací a skladováním příslušných produktů, které byly zaznamenány ve Společenství v průběhu minulého rybářského hospodářského roku.
3. Za technické náklady se považují:
a) náklady na energii;
b) mzdové náklady na skladování a vyskladnění;
c) náklady na přímé balení;
d) náklady na přepravu z místa vykládky do místa skladování.
4. Finančními náklady pro rok 2001 je paušální částka 10 EUR na tunu.
Poté se paušální částka každý rok upravuje na základě úrokové sazby, která se každoročně stanoví v souladu s článkem 5 nařízení (EHS) č. 1883/78.
5. Úroveň podpory soukromého skladování stanové pro příslušný rybářský hospodářský rok se vztahuje na produkty, jejichž skladování začalo v průběhu příslušného roku, bez ohledu na konec doby skladování.
6. Ustanovení čl. 2 odst. 1, 2 a 3, článek 3, čl. 4 odst. 1 písm. c) a článek 7 nařízení Komise (ES) č. 2509/2000 se použijí obdobně na ustanovení o překlenovací podpoře podle čl. 23 odst. 1 nařízení (ES) č. 104/2000.
Článek 6
1. Členské státy zavedou kontrolní režim k ověření toho, zda produkty, pro které bylo požádáno o překlenovací podporu, mají na podporu nárok.
2. Pokud jde o minimální dobu skladování uvedenou v čl. 4 odst. 2, organizace producentů zajistí, aby příjemci podpory vedli skladové účetnictví pro každou kategorii uskladněných produktů.
3. Organizace producentů sděluje každý měsíc příslušnému členskému státu datum, druh, kategorii a množství uskladněných produktů.
Článek 7
1. Podpora soukromého skladování se vyplatí příslušné organizaci producentů až poté, co oprávněný orgán daného členského státu zjistí, že množství, pro která bylo požádáno o podporu, nepřesahují maximální výši uvedenou v čl. 23 odst. 3 nařízení (ES) č. 104/2000 a že byla zpracována a skladována nebo konzervována a poté znovu uvedena na trh v souladu s tímto nařízením.
2. Žádost o překlenovací podporu podá organizace producentů u příslušného orgánu členského státu do čtyř měsíců po skončení daného rybářského hospodářského roku.
Podrobnosti, které mají být uvedeny v žádostech, stanoví členské státy.
3. Vnitrostátní orgány vyplatí překlenovací podporu do tří měsíců po přijetí úplné žádosti o výplatu, kterou podala příslušná organizace producentů.
Článek 8
Na žádost příslušné organizace producentů poskytne členský stát měsíční zálohu na překlenovací podporu pro množství, pro která bylo v daném měsíci požádáno o podporu, pokud organizace producentů složí jistotu ve výši 105 % zálohy.
Zálohy se vypočítají postupem stanoveným v příloze.
Článek 9
1. Každý členský stát oznámí ostatním členským státům a Komisi název a adresu subjektu určeného k výplatě překlenovací podpory.
2. Nejpozději do 31. ledna 2001 oznámí každý členský stát Komisi opatření přijatá k provádění čl. 6 odst. 1 a čl. 7 odst. 2 a všechny změny těchto opatření.
Článek 10
Nařízení (ES) č. 3901/92 se zrušuje.
Článek 11
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2826/2000
ze dne 19. prosince 2000
o informačních a propagačních opatřeních pro zemědělské produkty na vnitřním trhu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle stávajících odvětvových předpisů může Společenství uskutečňovat na vnitřním trhu propagaci některých zemědělských produktů.
(2) Na základě získaných zkušeností a předpokládaného vývoje na trzích a za účelem zajištění úplné informovanosti spotřebitelů je třeba provádět na vnitřním trhu komplexní a důslednou informační a propagační politiku týkající se zemědělských produktů, metod jejich produkce a doplňujícím způsobem potravinářských výrobků, stejně jako je to stanoveno ve vztahu ke třetím zemím, aniž by však byla podporována spotřeba jakéhokoli produktu z důvodu jeho zvláštního původu.
(3) Taková politika doplní a účelně posílí opatření členských států a zlepší zejména vnímání produktů spotřebiteli ve Společenství, zvláště pokud jde o jakost, výživovou hodnotu a zdravotní nezávadnost potravin a metody produkce.
(4) Měly by být stanoveny podmínky pro výběr dotčených produktů a odvětví, jakož i témat, kterých se bude týkat propagační kampaň Společenství.
(5) Pro zajištění provázanosti a účinnosti programů je třeba stanovit hlavní směry, podle kterých se pro každý dotčený produkt nebo odvětví vymezí obecné zásady vztahující se na podstatné prvky daných programů.
(6) S přihlédnutím k technické povaze prováděných úkolů by měla mít Komise možnost obrátit se na výbor odborníků na styk s veřejností nebo na technické asistenty.
(7) Musí být stanoveny podmínky pro financování těchto opatření.
Společenství by obecně mělo nést pouze část nákladů na opatření, aby se o odpovědnost dělilo s navrhujícími organizacemi a zúčastněnými členskými státy.
Ve výjimečných případech se však může ukázat vhodnější nevyžadovat finanční spoluúčast dotčeného členského státu.
V případě informací o některých předpisech Společenství týkajících se původu produktu, ekologické produkce a s ní souvisejícího loga a etiket, jakož i grafických symbolů stanovených těmito právními předpisy, zejména v nejvzdálenějších oblastech, lze rozdělení financování mezi Společenství a členský stát odůvodnit potřebou dostatečně informovat veřejnost o těchto poměrně nových předpisech.
(8) Pro zajištění nejvyšší efektivnosti nákladů na zvolená opatření je třeba provádění těchto opatření svěřit vhodným postupem subjektům, které disponují potřebnou strukturou a znalostmi.
(9) Aby se dohlédlo na náležité provádění programů a na dopad opatření, měly by být účinně sledovány členskými státy a výsledky by měl vyhodnocovat nezávislý subjekt.
(10) Potřebná prováděcí opatření k tomuto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady č. 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených [4].
(11) Výdaje na financování opatření a technické pomoci Společenství by měly být považovány za výdaje ve smyslu čl. 1 odst. 2 písm. e) nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 ze dne 17. května 1999 o financování společné zemědělské politiky [5].
(12) Ustanovení týkající se propagačních opatření obsažená v odvětvových přepisech se liší ve svých prováděcích pravidlech a byla často měněna.
To ztěžuje jejich používání.
Proto by měla být harmonizována a zjednodušena tím, že budou shrnuta do jediného znění.
V souladu s tím by měly být odvětvové předpisy a pravidla týkající se propagace zrušeny.
(13) Měla by být stanovena vhodná opatření pro zajištění přechodu od odvětvových předpisů a pravidel k nové právní úpravě stanovené tímto nařízením,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Společenství může zcela nebo částečně financovat informační a propagační opatření na svém území, která se týkají zemědělských produktů a metod jejich produkce, jakož i potravinářských produktů.
2. Opatření podle odstavce 1 nesmějí být zaměřena na určité obchodní značky, ani nesmějí navádět ke spotřebě produktu z důvodu jeho původu.
Toto ustanovení však nevylučuje uvádění původu produktu, na který se vztahuje opatření podle článku 2, jestliže jde o označení v rámci pravidel Společenství.
Článek 2
Opatření podle článku 1 jsou:
a) styk s veřejností, propagace a reklama, zejména zdůrazňující podstatné znaky a výhody produktů Společenství, zvláště s ohledem na jakost a nezávadnost potravin, zvláštní metody produkce, výživnou a zdravotní hodnotu, označování etiketou, dobré životní podmínky zvířat a šetrnost k životnímu prostředí;
b) účast na vnitrostátních a mezinárodních akcích, veletrzích nebo výstavách, zvláště v podobě výstavních stánků zaměřených na zlepšení vnímání produktů Společenství;
c) informační opatření zejména k předpisům Společenství týkajícím se chráněného označení původu (CHOP), chráněného zeměpisného označení (CHZO), zaručených tradičních specialit, ekologického zemědělství, označování etiketou, jakož i ke grafickým symbolů stanoveným právními předpisy v oblasti zemědělství, a to zejména pro nejvzdálenější oblasti;
d) informační opatření, zejména k předpisům Společenství týkajícím se jakostních vín stanovených pěstitelských oblastí (jakostní vína s. o.), vín se zeměpisným označením a lihovin se zeměpisným označením nebo vyhrazeným tradičním označením;
e) studie vyhodnocující výsledky propagačních a informačních opatření.
Článek 3
Odvětví a produkty, na něž by se mohla opatření uvedená v článku 1 vztahovat, se určí podle těchto podmínek:
a) příležitost zdůraznit u příslušného produktu jakost, podstatné znaky, zvláštní metodu produkce, výživnou a zdravotní hodnotu, nezávadnost, ohled na dobré životní podmínky zvířat a šetrnost k životnímu prostředí prostřednictvím tematických kampaní zaměřených na určité cílové skupiny;
b) zavedení systému označování etiketou pro informování spotřebitelů a systému pro zjišťování původu a kontrolu produktů;
c) potřeba odstranění zvláštních nebo krátkodobých obtíží v určitých odvětvích;
d) příležitost informovat o významu právní úpravy Společenství týkající se CHOP/CHZO, zaručených tradičních specialit a ekologického zemědělství;
e) příležitost informovat o významu právní úpravy Společenství týkající se jakostních vín s. o., vín se zeměpisným označením a lihovin se zeměpisným označením nebo s vyhrazeným tradičním označením.
Článek 4
1. Postupem podle článku 13 sestaví Komise každé dva roky seznam témat a produktů uvedených v článku 3. V případě potřeby však může tento seznam stejným postupem v mezidobí měnit.
2. Před sestavením seznamu podle odstavce 1 může Komise konzultovat Stálou skupinu pro propagaci zemědělských produktů při Poradním výboru pro jakost a zdravotní nezávadnost zemědělské produkce.
Článek 5
1. Pro každé odvětví nebo produkt stanoví Komise postupem podle čl. 13 odst. 2 strategii s hlavními směry, kterým musí odpovídat návrhy informačních a propagačních programů.
2. V rámci stanovení strategie podle odstavce 1 může Komise konzultovat Stálou skupinu pro propagaci zemědělských produktů při Poradním výboru pro jakost a zdravotní nezávadnost zemědělské produkce.
3. Tyto hlavní směry zahrnují obecné zásady, zejména pro:
a) cíle a cílové skupiny;
b) jedno téma nebo více témat, na která se budou vztahovat zvolená opatření;
c) druhy opatření, jež mají být přijata;
d) dobu trvání programů;
e) předběžné rozčlenění prostředků určených Společenstvím na programy, a to podle trhů a druhu opatření.
Článek 6
Při uskutečňování opatření podle čl. 2 písm. a), b) a d) a v souladu s hlavními směry podle článku 5 sestaví oborová a/nebo mezioborová organizace či více těchto organizací, která zastupuje či které zastupují dané odvětví či daná odvětví, ve spolupráci s provádějícím subjektem, který byl jimi vybrán na základě soutěže uskutečněné vhodným způsobem, informační a propagační programy, jejichž délka trvání nepřekročí 36 měsíců.
Programy se mohou vztahovat na jeden nebo více členských států, které vymezí seznam úkolů s podmínkami pro vyhodnocení programů.
Programy mohou vycházet z organizace na evropské úrovni nebo z organizace na úrovni jednoho nebo více členských států.
Přednost mají posledně jmenované programy.
2. Dotčený členský stát nebo dotčené členské státy posoudí vhodnost programů a skutečnost, zda programy a navrhované provádějící subjekty vyhovují tomuto nařízení, jakož i hlavním směrům a jejich příslušnému seznamu úkolů.
Rovněž prověří efektivnost nákladů na dotyčné programy.
Členský stát nebo členské státy potom v rámci dostupných prostředků sestaví předběžné seznamy vybraných programů a subjektů a zavážou se ke spoluúčasti na financování těchto programů.
3. Členské státy předloží Komisi předběžný seznam vybraných programů a subjektů, jakož i opisy programů.
Jestliže Komise shledá, že předložený program není v souladu s pravidly Společenství nebo s hlavními směry, uvědomí ve lhůtě, jež bude stanovena, dotyčný členský stát nebo dotyčné členské státy o nezpůsobilosti celého programu nebo jeho části k tomu, aby byl přijat.
Po uplynutí této lhůty se program považuje za způsobilý k přijetí.
Členské státy zohlední případné připomínky Komise sdělené v této lhůtě.
Po uplynutí lhůty sestaví členský stát nebo členské státy konečný seznam vybraných programů a neprodleně jej postoupí Komisi.
Komise při nejbližší příležitosti uvědomí řídící výbory uvedené v článku 13 o vybraných programech a o prostředcích na ně vyčleněných.
Článek 7
1. Jestliže neexistují informační programy pro jedno nebo více opatření uvedených v čl. 2 písm. c) předkládaných organizacemi uvedenými v článku 6, sestaví dotčený členský stát či členské státy na základě hlavních směrů stanovených Komisí seznam úkolů a prostřednictvím veřejného výběrového řízení vybere či vyberou subjekt, který pověří prováděním programu, na jehož financování se zaváže či zaváží podílet.
2. Zašle Komisi údaje o vybraném programu spolu s odůvodněným stanoviskem k vhodnosti programu, k souladu programu a navrženého subjektu s tímto nařízením a příslušnými hlavními směry, jakož i k vyhodnocení efektivnosti nákladů.
3. Na prověření programů Komisí a jejich konečné schválení členskými státy se vztahuje čl. 6 odst. 3 druhý, třetí a čtvrtý pododstavec.
Článek 8
1. K vypracování hlavních směrů podle článku 5 se může Komise obrátit na výbor nezávislých odborníků na styk s veřejností nebo na technické asistenty.
2. Komise v otevřeném nebo omezeném výběrovém řízení vybere:
a) jednoho nebo více technických asistentů podle odstavce 1;
b) jeden nebo více subjektů pověřených vyhodnocováním výsledků opatření prováděných podle článků 6 a 7.
Článek 9
1. Společenství financuje:
a) v plném rozsahu opatření podle čl. 2 písm. e);
b) částečně ostatní propagační a informační opatření uvedená v článku 2.
2. Příspěvek Společenství na financování opatření podle odst. 1 písm. b) nesmí překročit 50 % skutečných nákladů na opatření.
Aniž je dotčen odstavec 4, přispívají členské státy na financování opatření podle odstavce 2 ve výši 20 % jejich skutečných nákladů; zbývající část hradí navrhující organizace.
Podíl placený členskými státy a/nebo oborovými nebo mezioborovými organizacemi může být rovněž financován z příjmů obdobných daním.
3. V řádně odůvodněných případech a za podmínky, že program je zjevně v zájmu Společenství, však lze postupem podle čl. 13 odst. 2 rozhodnout, že navrhující organizace hradí celou zbývající část, kterou Společenství nefinancuje.
4. V případě opatření podle článku 7 hradí část, kterou Společenství nefinancuje, členské státy.
Podíl placený členskými státy může být rovněž financován z příjmů obdobných daním.
Článek 10
1. Subjekt nebo subjekty pověřené prováděním opatření podle čl. 6 odst. 1 a čl. 7 odst. 1 musí mít odborné znalosti dotyčných produktů a trhů a zdroje zaručující, že opatření budou prováděna co nejúčinněji a s ohledem na evropský rozměr těchto programů.
2. Ke kontrole opatření jiných než uvedených v čl. 9 odst. 1 písm. a) a k souvisejícím platbám jsou příslušné dotčené členské státy.
Článek 11
Výdaje Společenství na opatření podle článku 1 se považují za výdaje ve smyslu čl. 1 odst. 2 písm. e) nařízení (ES) č.1258/1999.
Článek 12
Prováděcí pravidla k tomuto nařízení se stanoví postupem podle čl. 13 odst. 2.
Článek 13
Komisi je nápomocen Řídící výbor pro oleje a tuky zřízený podle článku 37 nařízení č. 136/66/EHS [6] a řídící výbory zřízené příslušnými články dalších nařízení o společné organizaci zemědělských trhů (dále jen "výbory").
Řídící výbory jednají součinně.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí č. 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.
3. Výbory přijmou své jednací řády.
Článek 14
Každé dva roky a poprvé do 31. prosince 2003 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o provádění tohoto nařízení, zejména o vybraných programech a využití přidělených prostředků, a případně k ní připojí vhodné návrhy.
Článek 15
1. Zrušují se:
a) článek 11 nařízení Rady č. 136/66/EHS ze dne 22. září 1966 o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky [7];
b) článek 2 nařízení Rady (EHS) č. 1308/70 ze dne 29. června 1970 o společné organizaci trhu se lnem a konopím [8];
c) čl. 20 odst. 4 nařízení Rady (EHS) č. 3763/91 ze dne 16. prosince 1991 o zvláštních opatřeních pro francouzské zámořské departementy, týkajících se některých zemědělských produktů [9];
d) články 1 a 2 nařízení Rady (EHS) č. 1332/92 ze dne 18. května 1992, kterým se zavádějí zvláštní opatření pro stolní olivy [10];
e) čl. 31 odst. 4 nařízení Rady (EHS) č. 1600/92 ze dne 15. června 1992 o zvláštních opatřeních pro Azory a Madeiru týkajících se některých zemědělských produktů [11];
f) čl. 26 odst. 4 nařízení Rady (EHS) č. 1601/92 ze dne 15. června 1992 o zvláštních opatřeních pro Kanárské ostrovy týkajících se některých zemědělských produktů [12];
g) čl. 1 druhý pododstavec druhá odrážka a čl. 2 odst. 1 druhý pododstavec nařízení Rady (ES) č. 399/94 ze dne 21. února 1994 o zvláštních opatřeních pro sušené hrozny [13];
h) článek 54 nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [14];
i) čl. 35 odst. 5 nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [15].
2. V nařízení (ES) č. 399/94 se v čl. 1 prvním pododstavci zrušují slova "a propagace" a v čl. 2 odst. 2 slova "d) a e)".
3. Zrušují se nařízení Rady (EHS) č. 1195/90 ze dne 7. května 1990 o opatřeních pro zvýšení spotřeby a využití jablek [16], (EHS) č. 1201/90 ze dne 7. května 1990 o opatřeních ke zvýšení spotřeby citrusových plodů [17], (EHS) č. 2067/92 ze dne 30. června 1992 o propagačních opatřeních pro jakostní hovězí a telecí maso a jeho uvádění na trh [18], (EHS) č. 2073/92 ze dne 30. června 1992 o propagaci spotřeby a rozšiřování trhu s mlékem a mléčnými výrobky ve Společenství [19], (ES) č. 2275/96 ze dne 22. listopadu 1996, kterým se zavádějí zvláštní opatření pro živé rostliny a květinářské produkty [20], a (ES) č. 2071/98 ze dne 28. září 1998 o informačních opatřeních pro opatřování hovězího a telecího masa etiketou [21].
4. Ustanovení, lhůty a nařízení uvedená v předchozích odstavcích zůstávají i nadále použitelná na propagační a informační programy, o kterých bylo rozhodnuto před vstupem v platnost prováděcího nařízení k tomuto nařízení.
Článek 16
Komise přijme postupem podle čl. 13 odst. 2 opatření nezbytná pro usnadnění přechodu od ustanovení uvedených v článku 15 k ustanovením tohoto nařízení.
Článek 17
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Použije se ode dne 1. ledna 2001.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 2852/2000
ze dne 22. prosince 2000
o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu polyesterových střižových vláken pocházejících z Indie a Korejské republiky a o konečném výběru uloženého prozatímního cla
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise předložený po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Přechodná opatření
(1) nařízením Komise (ES) č. 1472/2000 [2] (dále jen "prozatímní nařízení") byla uložena prozatímní antidumpingová cla na dovozy polyesterových střižových vláken kódu KN 55032000, pocházejících z Indie a Korejské republiky do Společenství;
2. Další postup
(2) po uložení prozatímních antidumpingových cel předložilo několik stran písemné připomínky. V souladu s čl.
5 nařízení Rady (ES) č. 384/96 (dále jen "základní nařízení") byla stranám, které o to požádaly, poskytnuta příležitost ke slyšení.
Stranám byly sděleny základní skutečnosti a koncepce, na jejichž základě se mělo doporučit uložení konečného antidumpingového cla a konečné vybrání dávek zajištěných prostřednictvím prozatímního cla na úrovni konečného cla.
Po tomto oznámení jim byla rovněž poskytnuta lhůta k zaujetí stanoviska;
(3) ústní a psané připomínky předložené dotčenými stranami v rámci termínů stanovených za tímto účelem byly zváženy, a tam, kde to bylo považováno za vhodné, náležitě vzaty v úvahu při konečných závěrech;
(4) některé dotčené strany prohlašovaly, že normy uplatněné Komisí při zahájení byly neoprávněné a svévolné.
Dále prohlašovaly, že zahájení nového řízení proti Korejské republice dva měsíce po ukončení předchozího řízení (viz 7. bod odůvodnění prozatímního nařízení) odporovalo závěru tohoto šetření, že opakování dumpingu není pravděpodobné.
V tomto ohledu by mělo být uvedeno, že závěr, že opakování dumpingu není pravděpodobné, byl založen na zjištěních, která se vztahovala k dvanáctiměsíčnímu období šetření, které skočilo v září 1997, tzn. dva roky před zahájením současného řízení.
Komise navíc přezkoumala nové důkazy předložené ve stížnosti ze srpna 1999 a uznala tyto důkazy za postačující k zahájení současného šetření;
(5) Komise pokračovala ve vyhledávání a ověřování všech údajů, které považovala za nezbytné pro své konečné závěry;
B. DOTYČNÝ VÝROBEK
(6) sdružení uživatelů prohlašovalo, že oznámení o zahájení současného řízení nezahrnovalo druhy polyesterových střižových vláken, která se využívají k jiným účelům než ke spřádání, a proto měly být tyto druhy polyesterových střižovstřižových vláken vyloučeny z řízení;
(7) mělo by být uvedeno, že oznámení o zahájení stejně jako stížnost jasně reprodukují popis příslušného kódu KN (kombinované nomenklatury), který zahrnuje všechny druhy polyesterových střižových vláken dovážených od vyvážejících výrobců dotyčných zemí a vyráběných výrobním odvětvím Společenství, nehledě na jejich využití.
Popis příslušného kódu KN správně pochopily všechny dotčené strany tohoto řízení kromě uvedeného sdružení uživatelů, které opakovalo požadavek, který již byl zamítnut v předchozím šetření týkajícím se dovozů polyesterových střižových vláken z Austrálie, Indonésie a Thajska, které je zahrnuto v nařízení (ES) č. 1522/2000 [3];
(8) některé dotčené strany rovněž tvrdily, že by se v každém případě mělo rozlišovat mezi druhy polyesterových střižových vláken, která se využívají ke spřádání (tkaniny), a polyesterovými střižovými vlákny využívanými k jiným účelům (netkaná nebo výplň ze syntetických vláken), vzhledem k rozdílným základním fyzikálním vlastnostem, které určují konečné využití výrobku.
Proto bylo řečeno, že dovážená vlákna by měla podléhat neutrálním laboratorním osvědčením, která tyto vlastnosti potvrzují.
Dále se tvrdilo, že zaměnitelnost těchto dvou kategorií, pokud je vůbec nějaká, je velmi omezená a týká se jen vybraných druhů polyesterových střižových vláken původně zamýšlených pro spřádání, která mohou být využita jako polyesterová střižová vlákna využívaná k jiným účelům.
Pokud nebudou vlákna určená k jiným účelům vyloučena z šetření, měla by být alespoň zkoumána v samostatném řízení;
(9) co se týče využití dotyčného výrobku, mezi různými druhy polyesterových střižových vláken bylo zjištěno výrazné překrývání, nahrazování a výrazná hospodářská soutěž.
Šetření ukázalo, že mezi různými druhy neexistuje žádná jasná dělící čára, která by stanovila jednoznačnou vazbu mezi fyzickými vlastnostmi výrobku a využitím výrobku, a že tedy dostupné důkazy neumožňují rozlišovat výrobky na tomto základě.
V tomto ohledu je rovněž nutno zdůraznit, že výsledky nezávislé laboratorní analýzy nemohou v žádném případě definitivně určit konečné využití výrobku.
Proto by měly být uvedené různé druhy polyesterových střižových vláken považovány pro účely tohoto řízení za jeden jediný výrobek;
(10) vzhledem k výše uvedenému se má za to, že obdržené připomínky týkající se definice dotyčného výrobku nemají takovou povahu, aby zpochybnily závěry 18. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
Proto se tyto závěry, které se shodují se závěry pro obdobný výrobek v předchozích šetřeních, potvrzují;
C. DUMPING
1. Indie
(11) nebyla předložena žádná stanoviska týkající se rozhodnutí neprovádět namátkové průzkumy indických vyvážejících výrobců, a proto se závěry uvedené v 20. až 25. bodu odůvodnění prozatímního nařízení potvrzují;
1.1 Běžná hodnota
(12) po přijetí prozatímních opatření požadoval jeden vyvážející výrobce, aby byly náklady výroby některých typů výrobků nižší kvality prodávaných na domácím trhu upraveny směrem dolů pro účely zkoušky, která má určit, zda byl prodej realizován v průběhu běžné obchodní činnosti.
Tomuto požadavku nelze vyhovět, protože tato společnost vykazovala ve své odpovědi na dotazník shodné náklady výroby pro různé kvality každého typu výrobku;
(13) nebyla předložena žádná další stanoviska týkající se určení běžné hodnoty.
Závěry uvedené v 46. bodu odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzují;
1.2 Vývozní cena
(14) nebyla předložena žádná stanoviska týkající se určení vývozní ceny.
Závěry uvedené v 47. bodu odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzují;
1.3 Srovnání
(15) po přijetí prozatímních opatření prohlašoval jeden vyvážející výrobce, že typy výrobků prodávané na domácím trhu, které byly srovnávány s typy vyváženými do Společenství, měly odlišné fyzikálním a technické vlastnosti a rozdílné konečné využití.
Společnost proto požadovala úpravu fyzikálních vlastností a k podpoření své žádosti předložila nové údaje.
Bylo zjištěno, že nové údaje předložené po přijetí prozatímních opatření se týkají dodatečných vlastností výrobku, které Komise nikdy nepožadovala nebo které tato společnost ve své odpovědi na dotazník nevyznačila.
V této fázi šetření nebylo možné změnit základ pro srovnávání výrobků, který je stanoven v tabulce specifikací dotazníku Komise a který se týká všech spolupracujících vyvážejících výrobců.
Nové údaje navíc odporovaly těm, které byly obdrženy dříve, a proto byla žádost o úpravu fyzikálních vlastností zamítnuta;
(16) další vyvážející výrobce tvrdil, že rozdíly v síle vláken vyjádřené v denierech nebo decitexech by se neměly brát v potaz, a proto by se měly všechny typy výrobků považovat za jediný.
V tomto ohledu jsou za účelem zajištění spravedlivého a smysluplného srovnání výrobků prodávaných na domácím a vývozním trhu porovnávány výrobky vyráběné všemi vyvážejícími výrobci na základě typů, které jsou definovány v dotazníku Komise.
Proto nelze přijmout argument pro omezení srovnávání na jeden typ výrobku;
(17) jeden vyvážející výrobce předložil nové údaje k podpoření svého požadavku na navrácení cla, který Komise zamítla v prozatímní fázi.
Tomuto požadavku nelze vyhovět, protože tyto údaje, i když byly požadovány v dotazníku, nebyly dodány včas a nemohly být proto ověřeny;
(18) stejný vyvážející výrobce dále prohlašoval, že jelikož byl tento nárok na vyrovnání cla již dokázán v souvislosti s předchozím řízením zahájeným přibližně před deseti lety (nařízení Rady (EHS) č. 54/93 [4], neměl by být znovu prošetřován.
V této souvislosti je třeba vzít v úvahu, že každé antidumpingové řízení je hodnoceno podle své vlastní podstaty věci a je zkoumáno na základě vlastních faktických a právních skutečností, které se mohou u každého řízení lišit.
Jak je uvedeno v předchozím bodě odůvodnění, tento vyvážející výrobce neposkytl důkazy, které by mohly podpořit jeho nárok v rámci šetření.
Zejména nebylo prokázáno, že na obdobný výrobek určený k domácí spotřebě se vztahovalo jakékoli clo během období šetření.
Žádost byla proto zamítnuta;
(19) v souvislosti se záležitostí navrácení cla prohlašovali dva vyvážející výrobci, že by mělo být toto vyrovnání poskytnuto automaticky, jakmile je clo vyplaceno na vývozní straně, a že otázka, zda se tato cla vybírají v případě domácí spotřeby, je bezvýznamná. Podle čl.
2 odst. 10 písm. b) základního nařízení je vyrovnání cla poskytnuto pouze za předpokladu, že jsou zároveň splněny dvě podmínky: za prvé musí být prokázáno, že odbobný výrobek a materiály, které jsou v něm obsažené, podléhají dovozním dávkám, když má být tento výrobek spotřebován v zemi vývozu, a za druhé, tyto dovozní dávky jsou vráceny nebo nejsou vybrány, když je výrobek vyvezen do Společenství.
Pokud není jeden z požadavků splněn, clo nemůže být navráceno;
(20) jeden vyvážející výrobce prohlašoval, že některé výrobky prodávané na domácím trhu podléhaly některým dovozním clům vyšším než je částka, kterou určila Komise ve svých prozatímních závěrech. Tento dodatečný požadavek byl přezkoumán a bylo zjištěno, že dovozní cla vyplacená za některé materiály obsažené ve výrobku prodávaném na domácím trhu byla opravdu vyšší, než dříve stanovená částka.
Proto byly prozatímní výpočty náležitě revidovány;
(21) nové žádosti tohoto vyvážejícího výrobce o další vyrovnání dovozních cel za materiály dovážené a zaplacené spřízněnou společností však nelze vyhovět, protože tato žádost jednak nebyla podána včas, jednak neprokázala, že byla ovlivněna srovnatelnost cen, a nové údaje předložené v této souvislosti nebylo navíc možno v této fázi šetření ověřit;
(22) jeden vyvážející výrobce prohlašoval, že v důsledku politiky indické vlády na podporu zakládání závodů v méně rozvinutých oblastech byly společnosti osvobozeny od placení daně z obratu, kterou měly platit vládě, a za tím účelem požadoval, aby mu bylo poskytnuto vyrovnání.
Obdržené údaje ukazují, že všechny prodejní faktury týkající se výrobků z těchto osvobozených závodů uvádějí, že stát nemá vybírat žádné daně z obratu a že kupující nemá nárok požadovat jakoukoli náhradu, vyrovnání či kompenzaci jakékoli daně z obratu.
Protože se za těchto okolností neplatí žádná daň z obratu, nelze poskytnout žádné vyrovnání.
Avšak v případech, kdy prodejní faktury týkající se výrobků vyrobených v jiných závodech zahrnovaly daň z obratu vybíranou státem, bylo vyrovnání oprávněné a výpočty byly náležitě revidovány;
(23) jeden vyvážející výrobce tvrdil, že placení daně z příjmu se týkalo pouze zisku dosaženého na domácím trhu, nikoli na vývozním trhu, čímž byla ovlivněna srovnatelnost cen.
V tomto ohledu by mělo být uvedeno, že daň z příjmu představuje dávku uvalenou na zisk společnosti, pokud nějakého dosahuje, a jako taková se vypočítává zpětně na konci každého účetního roku. Proto ji nelze brát do úvahy při stanovení ceny.
Společnost navíc nepředložila žádné důkazy, které by prokázaly, že daň byla zahrnuta v domácích fakturách.
Žádost byla proto zamítnuta;
1.4 Dumpingové rozpětí
(24) srovnání revidovaného, pokud to bylo vhodné, váženého průměru běžné hodnoty s váženým průměrem vývozní ceny podle typu výrobku na základě ceny ze závodu prokázalo existenci dumpingu u všech hodnocených vyvážejících výrobců.
Vzhledem k tomu, že spolupráce byla na vysoké úrovni, dumpingové rozpětí pro všechny ostatní společnosti je stanoveno na úrovni nejvyššího dumpingového rozpětí určeného pro spolupracujícího vyvážejícího výrobce;
(25) konečná dumpingová rozpětí vyjádřená v procentech z dovozní ceny CIF (náklady, pojištění a přepravné), neprocleno, jsou následující:
JCT Limited, New Delhi _BAR_ 32,6 % _BAR_
2. Korejská republika
2.1 Běžná hodnota
(26) po přijetí prozatímních opatření prohlásili tři vyvážející výrobci, že vyjmutí prodejů "místního vývozu" ze soupisů domácího prodeje používaných pro stanovení běžné hodnoty bylo nesprávné nebo neodůvodněné;
(27) tvrdili, že vyjmutí odporovalo ustanovením článku 2 základního nařízení a obvyklé praxi Komise a že bylo neslučitelné s přístupem přijatým ostatními členskými státy Světové obchodní organizace.
Dva z těchto vyvážejících výrobců rovněž tvrdili, že Komise neobjasnila právní základ, podle něhož byly tyto prodeje vyjmuty;
(28) vyvážející výrobci dále naznačili, že v předchozích řízeních týkajících se Korejské republiky (např. přezkum vypršení platnosti opatření týkajících se polyesterových střižových vláken v nařízení Rady (ES) č. 1728/1999 [5] a postup týkající se drátů z nerez oceli v nařízení Rady (ES) č. 1600/1999 [6] a rozhodnutí Komise č. 1999/483/ES [7] neměla Komise námitek vůči vyvážejícím výrobcům, co se týče jejich řazení prodejů "místního vývozu" do soupisu domácího prodeje, a v jednom uvedeném případě požadovala jejich začlenění do soupisu domácího prodeje;
(29) má se za to, že prodeje "místního vývozu", které podle zvláštních administrativních předpisů nepodléhaly domácí dani z obratu, byly obyčejně fakturovány v USD, zaplaceny akreditivy a podléhaly předpisům pro navrácení cla, což dokazuje skutečnost, že tyto prodeje byly realizovány konkrétní obchodní cestou orientovanou na vývoz za zvláštní situace na trhu.
Dotyční vyvážející výrobci výslovně označili tyto prodeje ve svých účetních záznamech jakožto prodeje zboží, které má být součástí výrobků určených pro vývoz.
Vzhledem k jejich zvláštnímu postavení na trhu se došlo k závěru, že tyto prodeje "místního vývozu" nebyly realizovány v průběhu běžné obchodní činnosti a že jejich začlenění do výpočtů běžné hodnoty by tudíž neumožnilo řádné a spravedlivé srovnání s vývozní cenou v souladu s článkem 2 základního nařízení.
Komise nesouhlasí s tím, že dřívější praxe spočívala ve vědomém zahrnování těchto prodejů do výpočtů běžné hodnoty.
Jejich začlenění v předchozích řízeních může odrážet skutečnost, že nebyly konkrétně označeny nebo že se nemělo za to, že jejich začlenění bude mít výrazný dopad na výsledky.
Avšak v tomto případě, z důvodů uvedených výše, byly prodeje "místního vývozu" vyřazeny ze soupisu domácího prodeje používaného ke stanovení běžné hodnoty;
(30) jeden vyvážející výrobce tvrdil, že některé suroviny byly pořízeny od spřízněného dodavatele za cenu odpovídající tržním podmínkám, a Komise proto neměla právo stanovit vyšší nákupní tržní cenu a zvýšit v důsledku toho náklady výroby.
Dále tvrdil, že úprava byla v každém případě nadměrná, protože nebrala v úvahu technické a cenové rozdíly mezi surovinami pořizovanými hlavně od spřízněného dodavatele a podobnými surovinami pořizovanými od ostatních dodavatelů;
(31) bylo zjištěno, že vztah k dodavateli měl takovou podobu, která by vyvážejícímu výrobci umožnila vyvíjet značný tlak na nákupní cenu.
Jelikož byla navíc průměrná cena surovin pořizovaných od spřízněného dodavatele výrazně nižší než průměrná cena stejných surovin pořizovaných od nespřízněných dodavatelů a jelikož se zdálo, že nákupní cena znamenala pro dodavatele ztrátu, ceny surovin byly považovány za nespolehlivé transferové ceny.
Za těchto okolností byla zachována metoda výpočtu používaná pro stanovení nákupní ceny odpovídající tržním podmínkám prostřednictvím zvýšení ceny surovin pořizovaných od spřízněného dodavatele úměrně k rozdílu mezi váženými průměry nákupních cen surovin, které byly pořízeny od spřízněného dodavatele a od nespřízněných dodavatelů;
(32) jeden vyvážející výrobce tvrdil, že běžná hodnota pro jeden typ výrobku měla být založena spíše na domácí ceně než na vypočtené hodnotě.
Tento argument byl přijat, protože bylo zjištěno, že prodeje tohoto typu výrobku byly realizovány v reprezentativním množství a byly téměř všechny ziskové.
Výpočty byly proto odpovídajícím způsobem upraveny;
(33) jeden vyvážející výrobce tvrdil, že Komise neoprávněně odmítla využít čistý devizový zisk zahrnutý v prodejních, administrativních a všeobecných nákladech, který se používá ke stanovení celkových nákladů výroby, pro stanovení vypočítávané běžné hodnoty a při zkoušce, která určuje, zda byly prodeje realizovány v průběhu běžné obchodní činnosti.
Dále tvrdil, že by tato otázka měla být znovu zvážena, protože část zisku z devizových převodů byla realizována, a že navíc nejvhodnějším základem pro rozvržení čistého devizového zisku na různé trhy je obrat;
(34) bylo zjištěno, že devizový zisk byl spíše spojen zejména se zisky z převodu souvisejícími s novým oceněním dlouhodobých devizových závazků než s výrobou a prodejem v průběhu běžné obchodní činnosti na domácím trhu během období šetření (1. říjen 1998 až 30. září 1999).
Vzhledem k tomu, že se tyto devizové zisky nebo ztráty neberou při antidumpingových šetřeních v úvahu, ať jsou realizovány či nikoli, argument byl zamítnut;
2.2 Vývozní cena
(35) jeden vyvážející výrobce tvrdil, že společnost, která je s ním spřízněna, hrála jen malou roli v procesu prodeje nespřízněným odběratelům ve Společenství, a proto není oprávněné odečítat zisk z výpočtu vývozní ceny. Tvrdil rovněž, že chybí základ pro stanovení výše použité ziskové marže.
V souladu s čl. 2 odst.
9 základního nařízení obsahují položky, které by měly být upraveny za účelem výpočtu vývozní ceny, přiměřenou ziskovou marži.
Má se za to, že zisk odečtený za účelem výpočtu vývozní ceny byl přiměřený ve srovnání s údaji poskytnutými spolupracujícími nezávislými dovozci.
Nárok se proto zamítá;
(36) nebyla předložena žádná další stanoviska týkající se určení vývozní ceny.
Proto se závěry uvedené v 54. bodě odůvodnění prozatímního nařízení potvrzují;
2.3 Srovnání
(37) jeden vyvážející výrobce uvedl, že chybně zahrnul stejné úpravy týkající se úvěrových nákladů do různých sloupců soupisu prodejů vývozu, a Komise je proto počítala dvakrát při stanovení vývozní ceny pro odpovídající srovnání s běžnou hodnotou.
Úvěrové náklady, které společnost uvedla ve své odpovědi na dotazník ve vztahu ke smluveným platebním podmínkám u každé transakce, byly prozkoumány a tam, kde to bylo oprávněné, bylo požadavku vyhověno;
(38) jeden vyvážející výrobce tvrdil, že výpočet Komise podhodnocoval rozsah náhrady cla, protože byl založen spíše na clu placeném z dovozů surovin obsažených v odbobném výrobku než na náhradě cla, z níž těžily vývozy dotyčného výrobku do Společenství během období šetření.
Dále tvrdil, že výpočet Komise byl neodůvodněně založen na clu placeném během prvních osmi měsíců období šetření v poměru k celkovému množství dovozů za celé období šetření.
První argument byl zamítnut, protože částka zaplacená během období šetření byla nižší než navrácená částka, jak je uvedeno v čl. 2 odst.
10 písm. b) základního nařízení. Avšak jak společnost požadovala, navrácení cla na kilogram výrobku bylo přepočítáno podle množství dovozů za prvních osm měsíců;
(39) další vyvážející výrobce tvrdil, že Komise měla při výpočtu vyměřené částky náhrady cla na kilogram dělit celková dovozní cla vztahující se na dovoz některých surovin pouze množstvím dovezených surovin, nikoli však celkovým množstvím surovin, jak pořízených na domácím trhu, tak dovezených.
Má se za to, že vyměřená částka náhrady cla, která má být odečtena od běžné hodnoty, by měla být založena na průměrném clu zahrnutém v nákladech výrobků určených k domácímu prodeji, protože tyto výrobky obsahují suroviny jak pořízené na domácím trhu, tak dovezené.
Tento argument se proto zamítá;
(40) dva vyvážející výrobci tvrdili, že přístup uplatňovaný Komisí spočívající v zamítnutí nárokovaných úprav úvěrových nákladů v systému úvěrových účtů, protože platby nebylo možno jasně přiřadit fakturám, nemá žádný právní základ.
Nebylo však možné ověřit, že platby provedené v systému "úvěrových účtů" probíhaly v souladu s jakýmikoli dohodnutými platebními podmínkami.
Za těchto okolností nebyl žádný důvod předpokládat, že smluvní platební podmínky byly vzaty v úvahu při určování požadovaných cen, a požadavky byly proto zamítnuty;
2.4 Dumpingové rozpětí
(41) srovnání vhodně upraveného váženého průměru běžné hodnoty s váženým průměrem vývozní ceny podle typu výrobku na základě ceny ze závodu prokázalo existenci dumpingu u všech zkoumaných vyvážejících výrobců.
Vzhledem k tomu, že spolupráce byla na vysoké úrovni, dumpingové rozpětí pro všechny ostatní společnosti je stanoveno na úrovni nejvyššího dumpingového rozpětí určeného pro spolupracujícího vyvážejícího výrobce;
(42) po oznámení prozatímních závěrů sdělili Komisi dva vyvážející výrobci, Samyang Corporation a SK Chemicals Co. Ltd, že sloučí své obchodní činnosti týkající se polyesteru do jedné společně vlastněné společnosti, Huvis Corporation.
Tito vyvážející výrobci poskytli na žádost Komise další údaje s ohledem na tuto změnu okolností a v důsledku toho bylo rozhodnuto, že by mělo být definitivně stanoveno jediné dumpingové rozpětí pro Huvis Corporation.
Toto dumpingové rozpětí bylo proto stanoveno jako vážený průměr upravených dumpingových rozpětí dvou dotyčných vyvážejících výrobců.
Dumpingové rozpětí pro spřízněnou obchodní společnost v Koreji bylo stanoveno na stejné úrovni jako pro Huvis Corporation;
(43) konečná dumpingová rozpětí vyjádřená v procentech z dovozní ceny CIF (náklady, pojištění a přepravné), neprocleno, jsou následující:
Huvis Corporation, Seoul _BAR_ 4,8 % _BAR_
D. ÚJMA
1. Procedurální otázky
(44) tvrdilo se, že při sloučení obou antidumpingových řízení týkajících se Korejské republiky a Indie nebylo správné stanovit stejné období šetření pro přezkum potencionálního škodlivého dumpingu způsobeného dovozy z těchto zemí.
S ohledem na Indii to znamenalo vypuštění posledních tří měsíců roku 1999 a tvrdilo se, že vzhledem ke zvýšení cen ropy to bude mít dopad na výsledky přezkumu prodejních cen, nákladů výroby a ziskovosti v šetření týkajícím se újmy;
(45) mělo by být připomenuto, jak je uvedeno v 8. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, že sloučení řízení týkajících se Indie a Korejské republiky bylo provedeno z administrativních důvodů. Stanovení období šetření upravuje čl.
6 odst. 1 základního nařízení, který mimo jiné stanoví, že období šetření pokrývá za obvylkých okolností období minimálně šesti měsíců bezprostředně před zahájením řízení.
V případě Indie proběhlo zahájení šetření v prosinci 1999.
V důsledku toho byla lhůta, o kterou mohlo být období šetření posunuto, nanejvýše dva měsíce.
Je rovněž nutno připomenout, že dovozy z obou zemí lze zhodnotit kumulativně, jelikož byla splněna kritéria uvedená v čl. 3 odst.
4 základního nařízení (viz 65. bod odůvodnění prozatímního nařízení). A konečně byl za účelem zohlednění základních požadavků zhodnocen vliv zvýšených nákladů surovin v roce 1999 a porovnán se situací v období šetření;
(46) šetření ukázalo, že ceny hlavních surovin používaných při výrobě polyesterových střižových vláken, zejména kyselina tereftalová a monoetylenglykol, se zvýšily jak v roce 1999, tak během období šetření.
Ukázalo rovněž, že prodejní ceny polyesterových střižových vláken byly ve Společenství v roce 1999 o 2,6 % vyšší než během období šetření.
Bez ohledu na tyto závěry prokázalo výrobní odvětví Společenství větší ziskovost během období šetření než v roce 1999;
(47) někteří vyvážející výrobci prohlašovali, že Komise neověřila údaje předložené výrobním odvětvím Společenství.
V tomto ohledu je potvrzeno, že značná část údajů předložených výrobním odvětvím Společenství již byla prověřena během souvisejícího antidumpingového řízení.
Všechny ostatní údaje poskytnuté výrobním odvětvím Společenství byly co do přesnosti přezkoumány v souladu s čl. 6 odst.
2. Definice výrobního odvětví Společenství
(48) v 63. bodu odůvodnění prozatímního nařízení bylo uvedeno, že se nezjistilo, že by byli dva výrobci Společenství, kteří jsou spřízněni s vyvážejícími výrobci z Indonésie, chráněni před účinky dumpingu, že by neoprávněně těžili z dumpingu nebo že by se na něm dokonce podíleli. V tomto ohledu prohlašovali někteří vyvážející výrobci, že by tyto dvě společnosti měly být vyloučeny z hodnocení postavení výrobního odvětví Společenství s ohledem na jiné antidumpingové případy, zejména na případ týkající se magnetických disků v nařízeních Komise (ES) č.
534/94 a (ES) č. 2426/95 [8] a na případ týkající se mikrovlnných trub v nařízení Komise (ES) č.
(49) je vhodné poznamenat, že jakékoli vyloučení výrobců Společenství z definice výrobního odvětví Společenství je oprávněné pouze na základě okolností každého případu.
V tomto případě nebyly uvedeny žádné argumenty týkající se okolností případu a nebyly předloženy žádné důkazy, které by podpořily požadavek na vyloučení zmíněných dvou výrobců.
V tomto ohledu není výše uvedený požadavek podložený, a proto se zamítá;
(50) někteří vyvážející výrobci vznesli dodatečný požadavek na vyloučení jiného výrobce Společenství z definice výrobního odvětví Společenství vzhledem k jeho vztahu k dovozci se sídlem mimo Společenství, avšak v žádné z dotyčných zemí.
Tvrdilo se, že výrobce Společenství způsobil újmu výrobnímu odvětví Společenství formou dovozu polyesterových střižových vláken od dovozce, který je s ním spřízněn;
(51) za prvé, Komise nenalezla žádné důkazy o dovozech polyesterových střižových vláken od tohoto dovozce během uvažovaného období, tedy od roku 1996 do období šetření.
Navíc skutečnost, že výrobce Společenství je spřízněn s dovozcem se sídlem mimo Společenství, nemůže být sama o sobě důvodem k vyloučení tohoto výrobce z definice výrobního odvětví Společenství.
Vzhledem k tomu, že nebyly vzneseny žádné další argumenty, definice výrobního odvětví Společenství obsažená v 60. bodě odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzuje;
3. Dovozy polyesterových střižových vláken z dotyčných zemí do Společenství
3.1 Kumulativní hodnocení dovozů
(52) dva indičtí vyvážející výrobci prohlašovali, že kumulativní hodnocení dovozů nebylo opodstatněné, protože nárůst, jakož i absolutní objem indických dovozů byly nevýznamné ve srovnání s korejskými dovozy a objemem prodeje výrobního odvětví Společenství.
Tvrdilo se rovněž, že indické vyvážející výrobce je nutno považovat za výrobce, kteří cenu přebírají, nikoli určují.
Indické dovozy byly navíc na základě dat Eurostatu nižší, než bylo uvedeno v prozatímním nařízení;
(53) tyto argumenty byly zhodnoceny na základě ustanovení čl. 3 odst.
4 základního nařízení. V tomto ohledu je vhodné připomenout, že dumpingové rozpětí, které bylo u Indie zjištěno, je nad úrovní de minimis.
Objem dovozů pocházejících z Indie není navíc zanedbatelný, jelikož byl během období šetření nad úrovní de minimis;
(54) ve skutečnosti je nárůst dovozů během období od roku 1996 až do období šetření ještě výraznější u indických dovozů (nárůst přibližně o 600 %) než u korejských dovozů (nárůst přibližně o 300 %).
Co se týče průměrné cenové úrovně indických dovozů, ta byla soustavně pod úrovní cen korejských vyvážejících výrobců a během období od roku 1996 až do období šetření ostřeji poklesla.
To neodpovídá chování výrobců, kteří přebírají cenu.
A konečně co se týče nesrovnalosti mezi čísly Eurostatu a závěry Komise, orgány Společenství založily své závěry na ověřených odpovědích na dotazníky vzhledem k tomu, že oznámené dovozy byly vyšší než jsou dovozy zaznamenané ve statistikách Eurostatu.
Požadavky indických vyvážejících výrobců se proto zamítají;
3.2 Dovozy z Korejské republiky
(55) vyvážející výrobce prohlašoval, že některé dovozy za nedumpingové ceny pocházející z Korejské republiky by měly být vyjmuty z hodnocení újmy;
(56) pokud se v tomto ohledu zjistí, že celostátní dumpingové rozpětí (které představuje rozpětí vážených průměrů zahrnující všechny hodnocené společnosti) je nad úrovní de minimis v souladu s čl. 9 odst. 3 základního nařízení, Komise obvykle hodnotí účinky dumpingových dovozů na celostátní úrovni;
3.3 Prodej pod cenou a prodej pod konečnou cenou
(57) vyvážející výrobce prohlašoval, že výpočet rozpětí újmy založený na kategoriích shrnujících různé typy polyesterových střižových vláken nebyl opodstatněný, vzhledem k tomu, že v dotaznících byly požadovány dodatečné údaje o vlastnostech jednotlivých typů polyesterových střižových vláken.
Tvrdil rovněž, že byly ignorovány podrobnosti jednotlivých transakcí a že nebylo správné nezahrnout absenci cen/prodej pod konečnou cenou do celkového výsledku výpočtů;
(58) po přezkumu rozdílů přiřazených vlastnostem, jako je např. délka, síla, roztažení, pevnost, zvlnění, srážení, lesk a zvláknění, se došlo k závěru, že typy výrobků v rámci definovaných kategorií jsou dostatečně srovnatelné.
Na tomto základě se potvrzuje, že výpočty cenového podtržení a prodeje pod cenou podle kategorií výrobků mají význam.
Navíc poskytují reprezentativní výsledek co se týče počtu transakcí, jak je uvedeno v čl. 3 odst.
3 základního nařízení. Dále se má za to, že údaje o jednotlivých transakcích byly zohledněny při cenovém srovnání.
Potvrzuje se však, že při konečném srovnání na úrovni kategorií výrobků nebyla poskytnuta žádná náhrada za částku, která nebyla cenovým podtržením ani prodejem pod cenou výrobního odvětví Společenství.
Jelikož nebyly vzneseny žádné další argumenty, výše uvedené žádosti byly zamítnuty;
(59) vyvážející výrobce požadoval, aby byly při výpočtech cenového podtržení a prodeje pod cenou upraveny jeho ceny CIF (náklady, pojištění a přepravné), protože tato úprava byla uvedena ve stížnosti;
(60) v tomto ohledu by mělo být připomenuto, že Komise získávala údaje prostřednictvím dotazníků a ověřovala je prostřednictvím inspekce na místě a neopírala se o čísla uvedená ve stížnosti.
Bylo však zjištěno, že při výpočtech prodeje pod cenou týkajících se dvou indických vyvážejících výrobců bylo omylem vypuštěno clo.
Zároveň byl přijat požadavek na změnu metody vážení a konkrétní úpravu úrovně obchodu.
Následně byla náležitě upravena rozpětí pro prodeje pod cenou u dvou indických vyvážejících výrobců;
(61) výsledky výpočtů cenového podtržení se s přihlédnutím k nižšímu cenovému podtržení zjištěnému u dalšího indického vyvážejícího výrobce (viz 75. bod odůvodnění) pohybují mezi 0 % a 27,7 %u Indie a zůstávají mezi 14,8 % a 56,7 %u Korejské republiky.
Vážený průměr rozpětí pro cenové podtržení byl 19,9 % u Indie a 23,3 %u Korejské republiky;
4. Ekonomické postavení výrobního odvětví Společenství
4.1 Obecně
(62) někteří vyvážející výrobci prohlašovali, že podle ustanovení článku 3.4 Antidumpingové dohody Světové obchodní organizace vyžaduje přezkum ekonomického postavení výrobního odvětví Společenství zhodnocení všech příslušných ekonomických faktorů a ukazatelů, které mají vliv na stav tohoto výrobního odvětví;
(63) tento přezkum by měl obsahovat faktory, které nebyly uvedeny v prozatímním nařízení, jako je např. dopad velikosti dumpingového rozpětí, produktivita, návratnost investic, tok hotovosti, mzdy, růst a schopnost získávat kapitál.
V tomto ohledu bylo zjištěno následující:
4.1.1 Dopad velikosti dumpingového rozpětí
(64) co se týče dopadu velikosti skutečného dumpingového rozpětí na výrobní odvětví Společenství, nelze tento dopad vzhledem k objemu a cenám dovozů z dotyčných zemí považovat za zanedbatelný;
4.1.2 Produktivita
(65) produktivita výrobního odvětví Společenství vypočtená jako množství dotyčného výrobku na jednoho zaměstnance, se zlepšila z 92,1 tun v roce 1996 na 127,1 tun během období šetření (+38 %).
Toto zlepšení je především důsledkem snížení zaměstnanosti popsaného v 85. bodě odůvodnění prozatímního nařízení;
4.1.3 Návratnost investic
(66) návratnost investic byla vypočtena poměrem čistého zisku před zdaněním a mimořádných položek k čisté účetní hodnotě investic vztahujících se k dotyčnému výrobku.
Návratnost investic se u dotyčného výrobku zvýšila z 4,6 %v roce 1996 na 16,7 % v roce 1997 a na 25,7 % v roce 1998.
Následně poklesla během období šetření na 5,5 %.
Vývoj tohoto ukazatele je podobný vývoji ziskovosti popsanému v 81. až 83. bodě odůvodnění prozatímního nařízení;
4.1.4 Pohotové prostředky
(67) Pohotové prostředky výrobního odvětví Společenství se u dotyčného výrobku výrazně zvýšily mezi roky 1996 a 1997 (+84 %) a mezi roky 1997 a 1998 (+28 %) v důsledku dobrých výsledků v těchto dvou letech.
Od roku 1998 do období šetření se pohotové prostředky snížily o 60 % a dosáhl úrovně, která byla o 6 % nižší než v roce 1996.
Zvýšení pohotových prostředků v letech 1997 a 1998 je méně výrazné než zvýšení ziskovosti.
Navíc během období šetření jsou pohotové prostředky nižší než v roce 1996, zatímco čistý zisk a ziskovost jsou vyšší;
4.1.5 Mzdy
(68) mzdy jsou součástí analýzy nákladů výroby popsané v 79. a 80. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
Mzdy výrobního odvětví Společenství se zvýšily o 10 % mezi roky 1996 a 1997, avšak výrazně poklesly mezi roky 1997 a 1998 a během období šetření, kdy byla absolutně vyjádřená úroveň mezd v prvním případě o 24 % a v druhém o 23 % nižší než v roce 1996;
4.1.6 Růst
(69) růst trhu s dotyčným výrobkem byl zhodnocen v 64. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. (Záporný) růst tržního podílu výrobního odvětví Společenství byl uveden v 76. bodě odůvodnění prozatímního nařízení;
4.1.7 Schopnost získávat kapitál
(70) co se týče schopnosti získávat kapitál, současné pohotové prostředky jsou v průměru považovány za stále ještě dostatečné pro nezbytné reprodukční investice.
Špatná situace na trhu však nepříznivě ovlivnila schopnost výrobního odvětví Společenství získávat dodatečné vnější zdroje financování ve formě bankovních úvěrů nebo většího zapojení akcionářů při zahajování nových projektů.
Zejména když podniky vyrábějí jiné výrobky, srovnání návratnosti investic do polyesterových střižových vláken a do těchto jiných výrobků je pro polyesterová střižová vlákna nepříznivé, což způsobuje potíže při přidělování prostředků pro dotyčný výrobek;
4.1.8 Závěr
(71) má se za to, že v prozatímním nařízení byly zhodnoceny všechny faktory a ukazatelé, které jsou rozhodující pro smysluplnou analýzu stavu výrobního odvětví Společenství.
Popis ukazatelů, které nebyly uvedeny v prozatímním nařízení a které jsou uvedeny výše v 65. až 70. bodě odůvodnění, podpořil závěry uvedené v prozatímním nařízení;
4.1.9 Zásoby
(72) vyvážející výrobce tvrdil, že srovnání, které provedla Komise v 77. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, týkající se úrovně zásob na konci roku 1998 a na konci roku 1999 bylo neregulérní a v rozporu se základním nařízením.
Tvrdilo se, že srovnání zásob na konci měsíce září (1999) se zásobami na konci roku (1998) je jedinou platnou, nepředpojatou a objektivní metodou pro analýzu vývoje zásob polyesterových střižových vláken;
(73) v tomto ohledu je pozornost upřena na sezónní povahu zásob v odvětví polyesterových střižových vláken.
Úroveň zásob se během kalendářního roku skutečně mění a v důsledku toho má srovnání úrovně zásob mezi rokem 1998 a obdobím šetření smysl jedině tehdy, pokud se berou v úvahu odpovídající časové momenty během roku.
Proto nelze srovnávat úroveň zásob na konci roku 1998 (31. prosinec) s úrovní zásob na konci období šetření (30. září);
4.2 Náklady výroby
(74) vyvážející výrobce prohlašoval, že náklady výroby jednoho výrobce výrobního odvětví Společenství byly ve srovnání s jinými výrobci příliš vysoké na to, aby byly využity při stanovení rozpětí pro podbízení konečných cen;
(75) náklady přiřazené dotyčnému výrobku každou společností byly Komisí ověřeny.
Výsledkem je, že nebyly nalezeny žádné důvody k nezahrnutí jakékoli společnosti do výpočtu prodeje pod cenou na základě absolutní úrovně jejích nákladů výroby;
(76) další vyvážející výrobce prohlašoval, že výrobce, který vyrábí polyesterová střižová vlákna z dimetyltereftalátu a monoetylenglykolu namísto z kyseliny tereftalové a monoetylenglykolu, by měl být vyloučen, protože tato výroba údajně nepředstavuje nejlevnější výrobní postup;
(77) na základě důvodů uvedených v 75. bodě odůvodnění nemůže ani výrobní proces jako takový, ani odpovídající náklady výroby představovat kritéria, na jejichž základě by měly být společnosti vyloučeny z šetření;
4.3 Závěr
(78) na základě výše uvedeného se má za to, že výše uvedené argumenty a požadavky nemají takovou povahu, která by změnila závěry prozatímního nařízení.
Proto se obsah 86. až 90. bodu odůvodnění prozatímního nařízení a závěr, že Společenství utrpělo během období šetření významnou újmu, potvrzují;
E. PŘÍČINNÁ SOUVISLOST
1. Účinek dumpingových dovozů
(79) vyvážející výrobce prohlašoval, že jediným faktorem, který vysvětluje nízkou ziskovost výrobního odvětví Společenství během období šetření, byly ceny surovin, a nikoli účinek dumpingových dovozů.
Tvrdilo se rovněž, že vzhledem ke zvýšení ziskovosti výrobního odvětví Společenství z 2,30 % na 3,38 % mezi rokem 1996 a obdobím šetření nemohly dumpingové dovozy během tohoto období způsobit újmu;
(80) je nutno podotknout, že dumpingové dovozy vyvíjely tlak na snižování prodejních cen, které byly běžné na trhu Společenství, a bránily tak prodejním cenám, aby adekvátně odrážely zvýšení cen surovin;
(81) co se týče malého zvýšení ziskovosti mezi rokem 1996 a obdobím šetření, šetření ukázalo, že zvýšení ziskovosti bylo především důsledkem procesu restrukturalizace, který Společenství podstoupilo. Tento proces rovněž zahrnoval snížení prodejních, administrativních a všeobecných nákladů;
(82) jak je uvedeno v 87. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, který se týká závěrů o ekonomickém postavení výrobního odvětví Společenství, nízkou ziskovost, kterou vykázalo, nelze považovat za uspokojivou.
Naopak, je nutno považovat ji za nepřiměřeně nízkou v důsledku účinku dumpingových dovozů snižujícího cenu.
Dalším negativním ukazatelem bylo snížení prodaného množství, ztráta tržního podílu, omezení výrobní kapacity, snížení zaměstnanosti a zvýšení zásob;
(83) na základě předchozího se závěr uvedený v 87. bodě odůvodnění prozatímního nařízení potvrzuje;
(84) vyvážející výrobce dále tvrdil, že jakákoli újma, kterou Společenství utrpělo, nemohla být způsobena dovozy z Korejské republiky vzhledem k tomu, že antidumpingová opatření byla již zavedena po převážnou část období od ledna 1996 do konce období šetření.
Konečná antidumpingová cla uložená na dovozy polyesterových střižových vláken pocházejících z Korejské republiky byla zrušena v srpnu 1999 nařízením (ES) č. 1728/99 [10];
(85) je nutno připomenout, že opatření uložená na dovozy polyesterových střižových vláken pocházejících z Korejské republiky byla zrušena, protože se po závěrech přezkumu uplynutí platnosti, jehož období šetření pokrývalo 1. leden 1996 až 30. září 1997, mělo za to, že opakování dumpingu není pravděpodobné.
Avšak během období šetření současného řízení byl zaveden dumping, a výše uvedený argument proto pozbývá platnosti;
2. Jiné dovozy
(86) vyvážející výrobce prohlašoval, že Komise měla rovněž přezkoumat možné účinky dovozů z Polska, Turecka a České republiky;
(87) na základě údajů Eurostatu bylo stanoveno, že tyto dovozy vstoupily do Společenství za ceny, které byly výrazně vyšší než dovozní ceny zemí, které jsou předmětem šetření (během období šetření mezi 12,3 %až 30,5 %).
V důsledku toho nebyl žádný důvod zařadit tyto dovozy do stejného pásma dovozních cen jako dovozy zemí, které jsou předmětem šetření, ani domnívat se, že jakákoli újma, kterou mohly způsobit, mohla přerušit příčinnou souvislost mezi zjištěnou utrpěnou újmou a dumpingem vyvážejících výrobců v dotyčných zemích;
3. Závěr
(88) vzhledem k výše uvedenému se závěr, že dumpingové dovozy způsobily vážnou újmu výrobnímu odvětví Společenství, jak je uvedeno v 102. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, potvrzuje;
F. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
1. Zájem výrobního odvětví Společenství
(89) vzhledem k tomu, že v tomto ohledu nebyly obdrženy žádné připomínky, závěry týkající se zájmu výrobního odvětví Společenství uvedené v 104. až 106. bodě odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzují;
2. Dopad na vývozce a uživatele
(90) sdružení uživatelů a také uživatel, který je členem tohoto sdružení, odděleně prohlašovaly, že některé druhy polyesterových střižových vláken nebyly nabízeny výrobci Společenství a že uživatelé byli proto nuceni zásobovat se mimo Společenství.
Další uživatel prohlašoval, že výrobci Společenství nemohli uspokojit poptávku Společenství;
(91) šetření stanovilo, že ačkoli Společenství nevyrábělo vybrané druhy polyesterových střižových vláken v některých obdobích, neznamená to, že by Společenství nemělo možnost tyto druhy vyrábět.
Byly by zapotřebí pouze malé úpravy, jako např. změna zvlákňovací trysky a vynechání či přidání přísady, které vyžadují malou investici.
Šlo spíše o to, že v konkrétních časových úsecích nebyla některá polyesterová střižová vlákna k dispozici, protože výrobci Společenství nemohli dodat dotyčná množství za snížené ceny, které byli uživatelé ochotni zaplatit;
(92) co se týče spotřeby Společenství, vzhledem k výši navržených cel budou dovozy z dotyčných zemí nadále moci pronikat na trh Společenství, i když za nedumpingové ceny.
Co se týče cen výrobního odvětví Společenství, i když je pravděpodobné, že se zvýší, toto zvýšení by mělo být omezené vzhledem k tomu, že polyesterová střižová vlákna se dovážejí rovněž z ostatních třetích zemí.
Se zřetelem k výše uvedenému neohrozí účinek antidumpingových opatření dostatečný výběr a nabídku uživatelům Společenství;
(93) bylo požadováno vysvětlení 109. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, kde se uvádí, že navrhovaná opatření mohou mít vliv na zvýšení nákladů výroby uživatelů o 0,6 % až 1,2 %;
(94) na základě údajů obdržených několika spolupracujícími uživateli Společenství bylo zjištěno, že antidumpingová opatření týkající se polyesterových střižových vláken pocházejících z Indie a Korejské republiky by mohla zvýšit jejich náklady výroby o 0,6 % až 1,2 %.
K tomuto závěru se došlo s přihlédnutím k významu podílu polyesterových střižových vláken na nákladech výroby konečných výrobků těchto uživatelů, k průměrnému antidumpingovému clu dočasně uloženému na dovozy z Korejské republiky a Indie a k tržnímu podílu korejských a indických dovozů ve srovnání se spotřebou Společenství během období šetření;
(95) je zřejmé, že postavení, v jakém se ten který uživatel nachází, závisí na rozsahu, v jakém dováží z dotyčných zemí a od dotyčných vyvážejících výrobců, a na struktuře jeho vlastních nákladů.
Uvedený průměrný účinek proto odpovídá společnosti s průměrným reprezentativním vzorem zásobování, která dováží 14,7 % polyesterových střižových vláken z Korejské republiky a Indie;
(96) po vyhlášení prozatímního nařízení prohlašovalo několik uživatelů Společenství, že uložení antidumpingových cel by mělo nepříznivé účinky na jejich konkurenceschopnost na trzích výrobků navazujícího výrobního odvětví a nakonec by ohrozilo jejich přežití.
Podle jejich názoru by uložení antidumpingových cel způsobilo zvýšení cen, které by byli uživatelé nuceni zohlednit ve svých cenách výrobků zpracovatelského průmyslu.
Tento vývoj by dále způsobil zvýšení dovozů výrobků navazujícího výrobního odvětví za nižší ceny z ostatních třetích zemí a ze zemí, kterých se týká toto šetření, a donutil by některé výrobce konečných výrobků navazujícího výrobního odvětví Společenství, které obsahují polyesterová střižová vlákna, k převedení své výroby mimo Společenství;
(97) analýza maximálního průměrného dopadu navrhovaných opatření na uživatele však ukazuje, že není pravděpodobné, že by uložení antidumpingových opatření způsobilo výrazný nárůst dovozu levných výrobků navazujícího výrobního odvětví do Společenství.
K tomuto závěru se zároveň došlo při neexistenci jakýchkoli důkazů ze strany dotyčných uživatelů, které by podpořily jejich požadavek, a takovéto účinky nebyly navíc pozorovány během období platnosti předešlých opatření týkajících se polyesterových střižových vláken.
Navíc by mělo být poznamenáno, že tkané dokončené výrobky (jako např. ty, které se používají při výrobě oblečení a domácího nábytku) podléhají množstevním omezením systému textilních kvót;
(98) vzhledem k tomu, že přezkum výše uvedených argumentů předložených uživatelskými společnostmi nevede k novým závěrům, závěry 109. a 111. bodu odůvodnění prozatímního nařízení o pravděpodobném dopadu navrhovaných opatření na uživatele se potvrzují;
3. Závěr
(99) má se za to, že nové obdržené argumenty týkající se určení zájmu Společenství nemají takovou povahu, aby změnily závěr, že neexistují žádné závažné důvody, které by svědčily proti uložení antidumpingových opatření.
Prozatímní závěry se proto potvrzují;
G. KONEČNÉ CLO
(100) s ohledem na dosažené závěry týkající se dumpingu, újmy, příčinné souvislosti a zájmu Společenství se má za to, že konečná antidumpingová opatření by měla být uložena, aby se zabránilo působení další újmy výrobnímu odvětví Společenství dumpingovými dovozy z Indie a Korejské republiky;
1. Úroveň odstranění újmy
(101) jak bylo vysvětleno v 116. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, byla stanovena úroveň cen, která nepůsobí újmu a která plně pokryje náklady výroby výrobního odvětví Společenství a přiměřený zisk, který by byl realizován při neexistenci dumpingových dovozů z dotyčných zemí;
(102) někteří vyvážející výrobci tvrdili, že 6 % by odpovídalo přiměřenému zisku, s odvoláním na případy týkající se polyesterových střižových vláken a polyesterové tvarované příze z nekonečných vláken, které předcházely šetření proti Austrálii a dalším zemím.
Avšak v tomto posledně jmenovaném řízení byl přiměřený zisk stanoven na úrovni 10 %, což byla také úroveň stanovená v současném šetření. Jiní vyvážející výrobci tvrdili, že přiměřený zisk by měl být ještě nižší, např.
4 %, protože celková ziskovost výrobního odvětví Společenství byla nyní vyšší, než v době předešlého řízení vztahujícího se na Bělorusko, které je obsaženo v nařízení (ES) č. 1490/96 [11], a řízení vztahujícího se na Indonésii, které je obsaženo v nařízení (ES) č.
(103) mělo by být poznamenáno, že Komise uvedla v 116. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, že rozpětí 10 % by mělo být považováno za úroveň zisku, které mohlo být dosaženo při neexistenci dumpingových dovozů;
(104) úroveň zisku, která je považována za přiměřenou, se stanovuje na základě toho, co by Společenství pravděpodobně získalo při neexistenci dumpingu působícího újmu.
Vzhledem k tomu, že období šetření předešlých šetření byla různá a snížení cen v důsledku dumpingu, které bylo v těchto případech konstatováno, bylo různě vysoké, není žádný důvod předpokládat, že Společenství by byl dosáhlo stejné úrovně zisku.
Proto nemusí být předchozí úrovně zisku nezbytně vhodné pro současný případ.
V tomto ohledu se dále odkazuje na důvody obsažené v 117. bodě odůvodnění prozatímního nařízení;
(105) z těchto důvodů se na základě výše uvedeného závěry obsažené v 117. bodě odůvodnění prozatímního nařízení potvrzují;
2. Forma a výše cla
9 odst. 4 základního nařízení odpovídají následující sazby antidumpingového cla dumpingovým rozpětím, pokud bylo zjištěno, že jsou tato rozpětí nižší než rozpětí újmy.
To platí pro všechny společnosti kromě jedné;
Země _BAR_ Společnost _BAR_ Sazba cla _BAR_
Všechny ostatní společnosti _BAR_ 20,2 % _BAR_ (107) sazby antidumpingového cla jednotlivých společností byly stanoveny na základě závěrů současného šetření.
Proto odrážejí situaci zjištěnou během tohoto šetření s ohledem na tyto společnosti.
Tyto celní sazby (v protikladu k celostátnímu clu, které se vztahuje na "všechny ostatní společnosti") se tak vztahují výhradně na dovozy výrobků pocházejících z dotyčné země a vyrobených uvedenými společnostmi, a tedy konkrétními právními subjekty.
Dovezené výrobky vyrobené jakoukoli jinou společností, která není výslovně uvedena v podstatné části některého nařízení spolu s jejím názvem a sídlem, včetně výrobků subjektů spřízněných se společnostmi, které tam jsou výslovně uvedeny, nemohou těžit z těchto sazeb a podléhají celní sazbě vztahující se na "všechny ostatní společnosti";
(108) jakýkoli požadavek na uplatnění těchto sazeb antidumpingového cla jednotlivých společností (např. po změně v názvu subjektu či po založení nových výrobních nebo prodejních subjektů) by měl být neprodleně zaslán Komisi [13] spolu se všemi příslušnými údaji, zejména co se týče jakékoli změny činnosti společnosti spojené s výrobou či domácím a vývozním prodejem, které např. vyústily v tuto změnu názvu nebo v toto vytvoření výrobních či prodejních subjektů.
Pokud to bude vhodné, Komise po konzultaci s Poradním výborem náležitě pozmění jakékoli nařízení formou aktualizace seznamu společností, které těží z jednotlivých celních sazeb;
H. VÝBĚR PROZATÍMNÍHO CLA
(109) s ohledem na velikost dumpingových rozpětí zjištěných u vyvážejících výrobců a na základě závažnosti újmy způsobené výrobnímu odvětví Společenství se považuje za nezbytné, aby byly částky zajištěné prostřednictvím prozatímního antidumpingového cla v rámci nařízení Komise (ES) č. 124/2000 [14] definitivně vybrány do výše částky uložených konečných cel, pokud je tato částka stejná nebo nižší než částka prozatímního cla.
V ostatních případech by měla být definitivně vybrána pouze částka prozatímního cla.
Zajištěné částky, které převyšují sazbu konečného antidumpingového cla, budou uvolněny;
(110) po fúzi obchodních činností týkajících se polyesteru společností Samyang Corporation a SK Chemicals Co. Ltd do jedné společně vlastněné společnosti Huvis Corporation by měla být u těchto společností definitivně vybrána prozatímně uložená cla na úrovni definitivně uloženého cla vztahujícího se na Huvis Corporation;
I. ZÁVAZEK
(111) po uložení prozatímních antidumpingových opatření nabídl jeden vyvážející výrobce v Indii cenový závazek v souladu s čl. 8 odst. 1 základního nařízení;
(112) Komise má za to, že závazek nabídnutý společností Reliance Industries Limited lze přijmout, protože odstraňuje účinky dumpingu působící újmu.
Pravidelné a podrobné zprávy, které se společnost zavázala poskytovat Komisi, navíc umožní účinnou kontrolu, přičemž Komise má za to, že struktura společnosti má takový charakter, který minimalizuje nebezpečí obcházení závazku.
Za účelem zajištění dodržování a účinné kontroly závazku, jakmile je předložen požadavek na propuštění do volného oběhu na základě závazku, je osvobození od cla podmíněno předložením obchodní faktury obsahující údaje uvedené v příloze, které celní úřady potřebují, aby mohly ověřit, že dodávky odpovídají obchodnímu dokumentu v požadované míře.
Pokud není tato faktura předložena nebo pokud neodpovídá výrobku předloženému celnímu úřadu, uplatní se příslušná sazba antidumpingového cla;
(113) v případě podezření na porušení závazku, porušení závazku či odvolání závazku může být uloženo antidumpingové clo podle čl. 8 odst. 9 a 10 základního nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo z dovozy syntetických střižových vláken z polyesterů, nemykaných, nečesaných ani jinak nezpracovaných pro spřádání, kódu KN 55032000, pocházejících z Indie a Korejské republiky.
2. Sazby cla, které se vztahují na čistou cenu franko hranice Společenství před proclením, jsou pro výrobky vyrobené následujícími společnostmi tyto: Země _BAR_ Společnost _BAR_ Sazba cla _BAR_ Doplňkový kód Taric _BAR_
Všechny ostatní společnosti _BAR_ 20,2 % _BAR_ A999 _BAR_
3. Bez ohledu na čl. 1 odst. 1 se konečné clo nevztahuje na dovozy vpuštěné do volného oběhu v souladu s ustanoveními článku 2.
4. Pokud není uvedeno jinak, použijí se platná ustanovení týkající se cel.
Článek 2
1. Zboží vyrobené následující společností a dovezené v souladu s odstavcem 2 se osvobozuje od cla uvedeného v článku 1:
Společnost _BAR_ Země _BAR_ Dodatečný kód Taricu _BAR_
Reliance Industries Limited, Marker Chamber IV, 3rd Floor,222, Nariman Point, Mumbai 400 021 _BAR_ Indie _BAR_ A212 _BAR_ 2. Dovozy prohlášené pod dodatečným kódem Taric A212 se osvobozují od antidumpingových cel uložených článkem 1, pokud jsou vyrobeny a přímo vyvezeny (tzn. vyfakturovány a dodány) společností uvedenou v odstavci 1 společnosti, která působí jako dovozce ve Společenství, za předpokladu, že obchodní faktura předložená příslušným celním úřadům zároveň s požadavkem na propuštění do volného oběhu obsahuje údaje uvedené v příloze.
3. Osvobození od cla je dále podmíněno prohlášením a předložením zboží celním úřadům, které přesně odpovídá popisu na obchodní faktuře.
Článek 3
Částky zajištěné pomocí prozatímního antidumpingového cla na dovozy z Indie a Korejské republiky podle nařízení (ES) č. 1472/2000 se s konečnou platností vyberou ve výši konečně celní sazby uložené tímto nařízením.
Zajištěné částky, které převyšují konečné sazby antidumpingových cel, se uvolňují.
V případech, kdy je sazba uloženého konečného cla vyšší než sazba prozatímního cla, vyberou se s konečnou platností pouze částky zajištěné ve výši prozatímního cla.
Co se týče Samyang Corporation a SK Chemicals Co. Ltd, částky zajištěné pomocí prozatímního antidumpingového cla se vyberou ve výši konečného cla uloženého tímto nařízením na Huvis Corporation.
Zajištěné částky, které převyšují sazbu konečného cla uloženého na Huvis Corporation, se uvolňují.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 2855/2000
ze dne 27. prosince 2000
o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2559/2000 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) K zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení.
(2) Nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a tato pravidla se vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních a jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím.
(3) Podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2.
(4) Je účelné, aby s výhradou platných opatření Společenství týkajících se systémů dvojité kontroly a prvotního a následného dohledu Společenství nad textilními výrobky při dovozu do Společenství, mohly být závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, nadále používány jejich držitelem po dobu šedesáti dnů v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3], naposledy pozměněným nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2700/2000 [4].
(5) Vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
S výhradou platných opatření Společenství týkajících se systému dvojité kontroly a prvotního a následného dohledu Společenství nad textilními výrobky při dovozu do Společenství, mohou být závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, podle ustanovení čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu šedesáti dnů.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 2857/2000
ze dne 27. prosince 2000,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1279/98, (ES) č. 1128/1999, (ES) č. 1247/1999 a (ES) č. 2335/2000 v důsledku nových koncesí pro některé produkty z hovězího a telecího masa v rámci některých celních kvót
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 zde dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem[1], a zejména na čl. 32 odst. 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1727/2000 zde dne 31. července 2000, kterým se stanoví určité koncese v podobě celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty a upravují jako autonomní a přechodné opatření některé zemědělské koncese stanovené v Evropské dohodě s Maďarskem[2], a zejména na čl. 1 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2290/2000 zde dne 9. října 2000, kterým se stanoví určité koncese v podobě celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty a upravují jako autonomní a přechodné opatření některé zemědělské koncese stanovené v Evropské dohodě s Bulharskou republikou[3], a zejména na čl. 1 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2433/2000 zde dne 17. října 2000, kterým se stanoví určité koncese v podobě celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty a upravují jako autonomní a přechodné opatření některé zemědělské koncese stanovené v Evropské dohodě s Českou republikou[4], a zejména na čl. 1 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2434/2000 zde dne 17. října 2000, kterým se stanoví určité koncese v podobě celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty a upravují jako autonomní a přechodné opatření některé zemědělské koncese stanovené v Evropské dohodě se Slovenskou republikou[5], a zejména na čl. 1 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2435/2000 zde dne 17. října 2000, kterým se stanoví určité koncese v podobě celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty a upravují jako autonomní a přechodné opatření některé zemědělské koncese stanovené v Evropské dohodě s Rumunskem[6], a zejména na čl. 1 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2851/2000 zde dne 22. prosince 2000, kterým se stanoví určité koncese v podobě celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty a upravují jako autonomní a přechodné opatření některé zemědělské koncese stanovené v Evropské dohodě s Polskou republikou a zrušuje nařízení (ES) č. 3066/95[7], a zejména na čl. 1 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 1727/2000, (ES) č. 2434/2000, (ES) č. 2435/2000 a (ES) č. 2851/2000 stanoví nové koncese pro dovoz některých produktů z hovězího a telecího masa v rámci celních kvót otevřených Evropskými dohodami s Maďarskem, Bulharskou republikou, Českou republikou, Slovenskou republikou, Rumunskem a Polskou republikou. Tyto nové koncese se týkají druhu produktů a/nebo množství produktů a/nebo prefererenčních celních sazeb. Tyto koncese nabývají účinku dnem 1. července 2000 v případě Maďarska, Slovenska a Rumunska a dnem 1. ledna 2001 v případě Polska.
(2) Aby mohly být nové koncese zavedeny, je nezbytné změnit tato prováděcí nařízení Komise:
- nařízení Komise (ES) č. 1279/98 ze dne 19. června 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro celní kvóty hovězího a telecího masa stanovené nařízením Rady (ES) č. 3066/95 pro Polskou republiku, Maďarskou republiku, Českou republiku, Slovensko, Bulharsko a Rumunsko[8],
- nařízení Komise (ES) č. 1128/1999 ze dne 28. května 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro celní kvótu telat o hmotnosti nejvýše 80 kilogramů pocházejících ze třetích zemí[9],
- nařízení Komise (ES) č. 1247/1999 ze dne 16. června, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro celní kvótu živého skotu o hmotnosti od 80 do 300 kilogramů pocházejícího z některých třetích zemí[10],
- nařízení Komise (ES) č. 2335/2000 ze dne 20. října 2000, kterým se stanoví procentní sazba množství, která mohou být přidělena v rámci žádostí o dovozní licence podaných v říjnu 2000 pro celní kvóty hovězího a telecího masastanovené nařízením (ES) č. 1279/98 pro Polskou republiku, Maďarskou republiku, Českou republiku, Slovensko, Bulharsko a Rumunsko[11].
(3) Je vhodné připomenout, že vrácení dovozního cla za produkty uvedené v příloze I nařízení (ES) č. 1279/98, v jeho znění před vstupem v platnost toto nařízení, dovezené v rámci licencí používaných od 1. července 2000 se provede v souladu s články 878 až 898 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství[12], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 2787/2000[13].
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1279/98 se mění takto:
1. Název se nahrazuje tímto:
"Nařízení Komise (ES) č. 1279/98 ze dne 19. června 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro celní kvóty hovězího a telecího masa stanovené nařízeními Rady (ES) č. 1727/2000, (ES) č. 2290/2000, (ES) č. 2433/2000, (ES) č. 2434/2000, (ES) č. 2435/2000 a (ES) č. 2851/2000 pro Maďarskou republiku, Bulharskou republiku, Českou republiku, Slovenskou republiku, Rumunsko a Polskou republiku."
2. článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
Na veškeré dovozy produktů podle přílohy I tohoto nařízení do Společenství, které se uskuteční v rámci kvót stanovených nařízeními (ES) č. 1727/2000, (ES) č. 2290/2000, (ES) č. 2433/2000, (ES) č. 2434/2000, (ES) č. 2435/2000 a (ES) č. 2851/2000, se vztahuje povinnost předložit dovozní licenci.
Roční množství produktů, na které se vztahují uvedené režimy, a preferenční celní sazby jsou uvedeny v příloze I tohoto nařízení."
3. V čl. 3 odst. 1 písm. c) se druhý pododstavec nahrazuje tímto: "Skupinou produktů se rozumí produkty pocházející pouze z jedné ze zemí uvedených v příloze I; skupina produktů zahrnuje buď produkty kódů KN 0201 a 0202, nebo produkty kódů KN 1602 50 31, 1602 50 39 a 1602 50 80 pocházející z Rumunska, nebo produkty kódu KN 1602 50 pocházející z Polska."
4. čl. 3 odst. 2 se nahrazuje tímto:
"2. Odchylně od článku 5 nařízení (ES) č. 1445/95 se v kolonce 16 žádosti o licenci i licenci samotné uvádí jedna ze skupin kódů KN uvedená ve stejné odrážce:
- 0201, 0202,
- 1602 50 31, 1602 50 39, 1602 50 80,
- 1602 50."
5. Příloha I se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Čl. 2 odst. 2 nařízení (ES) č. 1128/1999 se nahrazuje tímto:
"2. Pro množství uvedené v odstavci 1 se celní sazba:
- snižuje o 80 % pro zvířata pocházející z Maďarska, České republiky, Slovenska, Bulharska, Rumunska, Estonska, Lotyšska a Litvy,
- snižuje o 90 % pro zvířata pocházející z Polska."
Článek 3
Čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 1247/1999 se nahrazuje tímto:
"2. Pro množství uvedené v odstavci 1 se celní sazba:
- snižuje o 80 % pro zvířata pocházející z Maďarska, České republiky, Slovenska, Bulharska, Rumunska, Estonska, Lotyšska a Litvy,
- snižuje o 90 % pro zvířata pocházející z Polska."
Článek 4
Čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2335/2000 se nahrazuje tímto:
"2. Dostupná množství pro období uvedené v článku 2 nařízení (ES) č. 1279/98 trvající od 1. ledna do 31. března 2001, jsou:
a) pro hovězí a telecí maso kódů KN 0201 a 0202:
- 4 651,25 tun pro maso pocházející z Maďarska,
- 2 425,00 tun pro maso pocházející z České republiky,
- 2 625,00 tun pro maso pocházející ze Slovenska,
- 187,50 tun pro maso pocházející z Bulharska;
b) 5 000 tun pro hovězí a telecí maso kódů KN 0201 a 0202 pocházející z Polska nebo 2 336,448 tun pro zpracované produkty kódu KN 1602 50 pocházející z Polska;
c) 1 850 tun pro hovězí a telecí maso kódů KN 0201, 0202, 1602 50 31, 1602 50 39 a 1602 50 80 pocházející z Rumunska."
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2858/2000
ze dne 27. prosince 2000,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2125/95 o otevření a správě celních kvót pro konzervované houby
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2290/2000 [1], (ES) č. 2435/2000 [2] a (ES) č. 2851/2000 [3], kterými se stanoví určité koncese v podobě celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty a stanoví, jako autonomní a přechodné opatření, některé zemědělské koncese stanovené v Evropských dohodách s Bulharskem, Rumunskem a Polskem, a zejména na čl. 1 odst. 3 uvedených nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 2125/95 [4], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2493/95 [5], upravuje správu kvót pro konzervované houby stanovených pro Polsko, Rumunsko a Bulharsko v přílohách II, V a VI nařízení Rady (ES) č. 3066/95 ze dne 22. prosince 1995, kterým se zřizují určité koncese v podobě celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty a stanoví, jako autonomní a přechodné opatření, některé koncese pro zemědělské produkty podle Evropských dohod, s ohledem na Dohodu o zemědělství uzavřenou během Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání [6], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 2435/98 [7].
(2) Nařízení (ES) č. 3066/95 bylo zrušeno nařízením (ES) č. 2851/2000 a nahrazeno nařízeními (ES) č. 2290/2000, (ES) č. 2435/2000 a (ES) č. 2851/2000, pokud se týče Bulharska, Rumunska a Polska. Uvedené celní úlevy pro konzervované houby byly jednak beze změn zahrnuty do nařízení (ES) č. 2290/2000 a (ES) č. 2435/2000, pokud jde o produkty pocházející z Bulharska a Rumunska, jednak jsou bez množstevního omezení poskytovány nařízením (ES) č. 2851/2000 na produkty pocházející z Polska. Nařízení (ES) č. 2125/95 je třeba proto změnit a vypustit všechny odkazy na Polsko, kromě odkazu v článku 5, který se týká žádostí o licenci podaných tradičními dovozci, aby bylo uvedené nařízení přizpůsobeno novým předpisům.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro výrobky zpracované z ovoce a zeleniny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2125/95 se mění takto:
1. Článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
1. Celní kvóty pro konzervované houby rodu Agaricus kódů KN 07119040, 20031020 a 20031030 uvedené v příloze I se otevírají podle prováděcích pravidel uvedených v tomto nařízení.
2. Sazba valorického cla činí 12 % u produktů kódu KN 07119040 (pořadové číslo 09.4062) a 23 % u produktů kódů KN 20031020 a 20031030 (pořadové číslo 09.4063).
Jednotná sazba však činí 8,4 % pro uvedené produkty pocházející z Bulharska (pořadové číslo 09.4725) nebo z Rumunska (pořadové číslo 09.4726)."
2. V čl. 2 odst. 2 a čl. 4 odst. 5 se zrušuje slovo "Polsko" a v čl. 4 odst. 1 se zrušuje slovo "Polsku".
3. V čl. 10 odst. 3 se zrušuje slovo "Polska".
4. Příloha I se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2860/2000
ze dne 27. prosince 2000,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2316/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1251/1999 o režimu podpor pro producenty některých plodin na orné půdě tak, aby se vztahovalo na len a konopí pěstované na vlákno, byla určena pravidla pro plochy vyňaté z produkce a pozměněny základní plochy pro Řecko a Portugalsko
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1251/1999 ze dne 17. května 1999 o režimu podpor pro producenty některých plodin na orné půdě [1], ve znění nařízení (ES) č. 1672/2000 [2], a zejména na články 9 a 12 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 1672/2000 zahrnulo len a konopí pěstované na vlákno do režimu podpor pro producenty některých plodin na orné půdě stanoveného nařízením (ES) č. 1251/1999. Nařízení Komise (ES) č. 2316/1999 [3] ve znění nařízení (ES) č. 1454/2000 [4] stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1251/1999, pokud jde o podmínky pro poskytování plateb na plochu pro některé plodiny na orné půdě. Nařízení (ES) č. 2316/1999 by proto mělo být pozměněno, aby bylo zahrnutí lnu a konopí zohledněno.
(2) Článek 5a nařízení (ES) č. 1251/1999 na jedné straně stanoví, že obsah tetrahydrokanabinolu v použitých odrůdách nesmí být vyšší než 0,2 %, na druhé straně však členské státy mají vytvořit systém pro ověřování obsahu tetrahydrokanabinolu v pěstovaném konopí. Měla by být stanovena zvláštní opatření, zejména udržování produkce konopí do určitého data, aby bylo možné taková ověřování provádět.
(3) Podle článku 5a je podmínkou pro platbu na plochu pro len a konopí pěstované na vlákno uzavření smlouvy nebo učinění závazku podle čl. 2 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1673/2000 ze dne 27. července 2000 o společné organizaci trhu se lnem a konopím pěstovanými na vlákno [5]. Mělo by být stanoveno, že kopie smlouvy nebo závazku budou zasílány příslušným orgánům členského státu, jež jsou za správu žádostí o platbu zodpovědné.
(4) Mělo by být zaručeno, že odrůdy lnu a konopí pěstovaných na vlákno jsou odrůdy uvedené ve společném katalogu jako rostliny pěstované na vlákno a že zejména len bude uveden jako "len pěstovaný na vlákno".
Kromě toho nesmí obsah tetrahydrokanabinolu u schválených odrůd konopí přesahovat 0,2 %.
Měl by proto být sestaven seznam odrůd, pro něž může být platba na plochu poskytnuta.
K usnadnění přechodu u konopí od stávajícího režimu k režimu stanovenému nařízením (ES) č. 1251/1999, by měl být také sestaven seznam odrůd konopí dočasně schválených pro hospodářský rok 2001/02, které musí být během hospodářského roku 2001/02 podrobeny dalším analýzám.
Za účelem posílení jistoty u konopí by mělo být stanoveno, že použité osivo je certifikované.
(5) S ohledem kontroly použitého osiva by příslušným orgánům členského státu měly být předány návěsky na baleních nebo v případě lnu jakýkoliv jiný rovnocenný doklad.
(6) Pro posílení administrativních kontrol u konopí by měly být vyžádány doplňující údaje a měly by být uvedeny v žádostech o podporu "na plochu" podle článku 4 nařízení Komise (EHS) č. 3887/92 ze dne 23. prosince 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla k integrovanému administrativnímu a kontrolnímu systému pro některé režimy podpor Společenství [6], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 2801/1999 [7].
(7) V souladu s osmou odrážkou prvního pododstavce článku 9 nařízení (ES) č. 1251/1999 musí být stanovena metoda pro zjišťování úrovní tetrahydrokanabinolu u konopí pěstovaného na vlákno a stanoveno, že budou výsledky analýz prováděných touto metodou oznámeny Komisi.
5a odst. 2 zkontrolují členské státy nejméně 30 % ploch s konopím pěstovaným na vlákno, pro něž byly podány žádosti o platby na plochu, a nejméně 20 % ploch, jestliže členský stát zavede systém předběžného schvalování takového pěstovaní.
Pro tyto kontroly by měly být určeny přesné požadavky.
(9) Příloha X nařízení (ES) č. 2316/1999 stanoví v určitých případech 15. červen jako nejpozdější datum pro výsev.
Vzhledem k tomu, že je výsev konopí někdy proveden do 15. června, mělo by být konopí pěstované na vlákno do této přílohy také zahrnuto.
(10) Nařízení (ES) č. 2316/1999 stanoví, že minimální velikost pozemků vyňatých z produkce se může z důvodů životního prostředí snížit.
Měla by být stanovena možnost následně přizpůsobit i minimální plochu vyňatou z produkce.
(11) Podle nařízení Rady (ES) č. 1017/94 ze dne 26. dubna 1994 o přeměně půdy, na které se v současnosti pěstují plodiny na orné půdě, na půdu pro extenzívní chov hospodářských zvířat v Portugalsku [8], ve znění nařízení (ES) č.
1461/95 [9], byly podány žádosti o přeměnu plochy o rozloze 7 052 hektarů.
Základní plocha uvedená v příloze VI nařízení (ES) č. 2316/1999 by proto měla být pozměněna.
(12) Na základě žádosti Řecka by měly být podle řeckého regionalizačního plánu stanoveny nové základní plochy, aniž by byla jakkoliv změněna celková základní plocha.
(13) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2316/1999 se mění takto:
1. V čl. 3 odst. 1 se písmeno c) nahrazuje tímto:
"c) na nichž je plodina udržována za obvyklých podmínek pro růst a v souladu s místními normami nejméně do počátku květu. Olejnatá semena, bílkovinné plodiny, lněná semena, len pěstovaný na vlákno a pšenice tvrdá musí být rovněž udržovány za obvyklých podmínek pro růst a v souladu s místními normami nejméně do 30. června předcházejícího dotčenému hospodářskému roku. Bílkovinné plodiny mohou být sklízeny až po stádiu mléčné zralosti. U konopí pěstovaného na vlákno musí být plodina rovněž udržována za obvyklých podmínek pro růst a v souladu s místními normami nejméně 10 dnů po skončení květu, aby bylo možné provádět kontroly podle čl. 5a odst. 2 nařízení (ES) č. 1251/1999. Členské státy však mohou sklizeň konopí pěstovaného na vlákno schválit po počátku květu, avšak do 10 dnů po skončení květu, pokud byly u daných producentů provedeny kontroly podle čl. 5a nařízení (ES) č. 1251/1999, případně pokud byly provedeny všechny kontroly podle čl. 5a odst. 2 nařízení (ES) č. 1251/1999."
2. Vkládá se nový článek 7a, který zní:
"Článek 7a
1. Pro účely čl. 5a odst. 1 nařízení (ES) č. 1251/1999 je podmínkou pro platbu na plochu pro len a konopí pěstované na vlákno:
a) předložení kopie smlouvy nebo závazku podle čl. 2 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1673/2000 [10] nejpozději do 15. září po podání žádosti o platbu podle čl. 8 odst. 2 nařízení (ES) č. 1251/1999 nebo do dřívějšího data stanoveného členským státem a
b) použití osiva odrůd uvedených v příloze XII dne 15. května v roce předcházejícím roku, pro nějž byla žádost o platbu na plochu podána.
U konopí pěstovaného na vlákno musí být osivo certifikováno v souladu se směrnicí Rady 69/208/EHS [11].
2. S ohledem na kontroly použitého osiva lnu pěstovaného na vlákno a certifikovaného osiva konopí pěstovaného na vlákno musí být žádost o podporu "na plochu" podle článku 4 nařízení (EHS) č.
3887/92 opatřena úřední návěskou zavedenou směrnicí 69/208/EHS, a zejména článkem 10 uvedené směrnice nebo ustanoveními přijatými na základě uvedeného článku, na baleních použitých osiv nebo u konopí pěstovaného na vlákno opatřených jakýmkoliv jiným dokladem, který dotčený členský stát uznal za rovnocenný, včetně osvědčení podle článku 14 uvedené směrnice.
Pokud je výsev proveden po konečném termínu pro podání žádostí o podporu "na plochu", návěsky nebo doklady uznané za rovnocenné budou předloženy nejpozději do 30. června po podání žádosti.
Pokud mají být návěsky pro semena konopí pěstovaného na vlákno předložena také jiným vnitrostátním orgánům, členské státy mohou stanovit, že budou tyto návěsky zemědělci vráceny poté, co byly předloženy příslušným orgánům pro žádosti o podporu "na plochu".
3. Pro účely poskytování platby na plochu pro konopí pěstované na vlákno musí žádost o podporu "na plochu" podle článku 4 nařízení Komise (EHS) č. 3887/92 obsahovat:
a) všechny údaje o jednotlivých odrůdách zasetého konopí nutné pro identifikaci pozemků osetých konopím a
b) údaje o množství použitého osiva (kilogram na hektar).
Členské státy mohou určit minimální výsevek slučitelný s dobrou pěstitelskou praxí. Tyto údaje budou zaslány Komisi nejpozději do 15. května 2001."
3. Vkládá se nový článek 7b, který zní:
"Článek 7b
1. Pro účely čl. 5a odst. 2 nařízení (ES) č. 1251/1999 je metoda, kterou příslušné orgány členského státu použijí pro určení úrovní tetrahydrokanabinolu (THC) v procentním podílu ploch osetých konopím pěstovaným na vlákno, pro něž byly podány žádosti o platbu, popsána v příloze XIII.
Členské státy zašlou Komisi nejpozději do 15. listopadu daného hospodářského roku zprávu o zjištěných výsledcích obsahu THC.
Zpráva u jednotlivých odrůd uvede:
a) pro postup A okamžik, v němž byl vzorek odebrán;
b) počet provedených testů;
c) získané výsledky úrovně obsahu THC jednotlivě pro každou 0,1 %;
d) opatření učiněná na vnitrostátní úrovni.
Pokud kontroly prokážou, že obsah THC u značného počtu vzorků dané odrůdy přesahuje obsah podle druhého pododstavce čl. 5a odst. 1 nařízení (ES) č. 1251/1999, Komise může, aniž jsou dotčena jakákoliv jiná opatření, rozhodnout postupem podle článku 23 nařízení (EHS) č. 1766/92, že bude pro dané odrůdy v průběhu následujícího hospodářského roku použit postup B.
Odrůdy konopí pěstovaného na vlákno podle bodu 2 písm. b) přílohy XII tohoto nařízení podléhají během hospodářského roku 2001/02 ve všech členských státech, kde jsou pěstovány, postupu B.
2. Kontroly obsahu THC u plodin pěstovaných na nejméně 30 % ploch osetých konopím pěstovaným na vlákno, pro něž byly podány žádosti o podporu na plochu, se musí vztahovat nejméně na 30 % daných žádostí a na všechny odrůdy použitého osiva.
Členské státy oznámí Komisi nejpozději do 15. května 2001 podrobná pravidla a podmínky týkající se systému předběžného schvalování plodin, který umožňuje, aby se minimální procentní podíl ploch osetých konopím pěstovaným na vlákno, pro něž byly podány žádosti o platbu a na nichž byla provedena kontrola obsahu THC, snížilo ze 30 % na 20 %.
Jakékoliv změny těchto podrobných pravidel nebo podmínek musí být oznámeny Komisi.
Pokud je takový systém používán, kontroly musí být provedeny pro nejméně 20 % daných žádostí a pro všechny použité odrůdy osiva.
3. Žádosti o zahrnutí odrůdy konopí do seznamu uvedeného v příloze XII musí být doplněny zprávou o výsledcích analýz provedených v souladu s postupem B metody popsané v příloze XIII a popisem dotčené odrůdy."
4. V druhém pododstavci čl. 19 odst. 1 písm. c) se doplňuje nová věta, která zní: "V takovém případě může být minimální plocha uvedená ve zmíněném pododstavci stanovena na 0,1 ha."
5. Příloha VI se nahrazuje přílohou I tohoto nařízení.
6. Příloha VII se nahrazuje přílohou II tohoto nařízení.
7. Příloha X se nahrazuje přílohou III tohoto nařízení.
8. Příloha XI se nahrazuje přílohou IV tohoto nařízení.
9. Vkládá se nová příloha XII, jejíž znění je uvedeno v příloze V tohoto nařízení.
10. Vkládá se nová příloha XIII, jejíž znění je uvedeno v příloze VI tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2866/2000
ze dne 27. prosince 2000,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1898/97, kterým se stanoví prováděcí pravidla v odvětví vepřového masa k režimu stanovenému nařízením Rady (ES) č. 1727/2000 a (ES) č. 3066/95, zrušují nařízení (EHS) č. 2698/93 a (ES) č. 1590/94 a mění nařízení (ES) č. 2332/2000, kterým se stanoví rozsah, v němž mohou být přijímány žádosti o dovozní licence na některé výrobky z vepřového masa podané v červenci 2000 v rámci režimu stanoveném dohodami uzavřenými Společenstvím s Polskou republikou, Maďarskou republikou, Českou republikou, Slovenskem, Bulharskem a Rumunskem
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2290/2000 ze dne 9. října 2000, kterým se stanoví určité koncese v podobě celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty a upravují, jako autonomní a přechodné opatření, některé zemědělské koncese stanovené v Evropské dohodě s Bulharskou republikou [1], a zejména na čl. 1 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2433/2000 ze dne 17. října 2000, kterým se stanoví určité koncese v podobě celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty a upravují, jako autonomní a přechodné opatření, některé zemědělské koncese stanovené v Evropské dohodě s Českou republikou [2], a zejména na čl. 1 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2434/2000 ze dne 17. října 2000, kterým se stanoví určité koncese v podobě celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty a upravují, jako autonomní a přechodné opatření, některé zemědělské koncese stanovené v Evropské dohodě se Slovenskou republikou [3], a zejména na čl. 1 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2435/2000 ze dne 17. října 2000, kterým se stanoví určité koncese v podobě celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty a upravují, jako autonomní a přechodné opatření, některé zemědělské koncese stanovené v Evropské dohodě s Rumunskou republikou [4], a zejména na čl. 1 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2851/2000 ze dne 22. prosince, kterým se stanoví určité koncese v podobě celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty a upravují, jako autonomní a přechodné opatření, některézemědělské koncese stanovené v Evropské dohodě s Polskou republikou, a kterým se zrušuje nařízení Rady (ES) č. 3066/95 [5], a zejména na čl. 1 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) nařízení Komise (ES) č. 1898/97 [6], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2072/2000 [7], stanoví prováděcí pravidla v odvětví vepřového masa k režimu stanovenému v Evropských dohodách. Uvedené nařízení je třeba pozměnit v souladu s ustanoveními o produktech z odvětví vepřového masa obsažených v nařízeních (ES) č. 2290/2000, (ES) č. 2433/2000, (ES) č. 2434/2000, (ES) č. 2435/2000 a (ES) č. 2851/2000;
(2) vrácení dovozního cla za produkty uvedené v částech C, D, a E přílohy I nařízení (ES) č. 1898/97, v jeho znění před vstupem tohoto nařízení v platnost, dovezené v rámci licencí používaných od 1. července 2000, se provede v souladu s články 878 až 898 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [8], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2787/2000 [9];
(3) ustanovení tohoto nařízení pro Bulharsko, Českou republiku, Slovenskou republiku a Rumunsko je nutno použít souběžně s nařízeními (ES) č. 2290/2000, (ES) č. 2433/2000, (ES) č. 2434/2000 a (ES) č. 2435/2000 od 1. července 2000. Ustanovení tohoto nařízení pro Polsko je nutno použít souběžně s nařízením (ES) č. 2851/2000 od 1. ledna 2001;
(4) nařízení Komise (ES) č. 2332/2000 [10] stanovuje množství podle nařízení (ES) č. 1898/97 určené pro období od 1. ledna do 31. března 2001. Nařízení (ES) č. 2332/2000 je nutno změnit tak, aby odpovídalo novým ročním množstvím uvedeným v příloze I tohoto nařízení;
(5) vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro vepřové maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1898/97 se mění takto:
1. název se nahrazuje tímto: "kterým se stanoví prováděcí pravidla v odvětví vepřového masa k režimu stanovenému nařízeními Rady (ES) č. 1727/2000, (ES) č. 2290/2000, (ES) č. 2433/2000, (ES) č. 2434/2000, (ES) 2435/2000 a (ES) č. 2851/2000 v odvětví vepřového masa a zrušují nařízení (EHS) č. 2698/93 a (ES) č. 1590/94."
2. Článek 1 odst. 1 se nahrazuje tímto: "Při každém dovozu produktů do Společenství spadajících do skupin 1, 2, 3, 4, H1, 7, 8, 9, T1, T2, T3, S1, S2, B1, 15, 16 a 17 uvedených v příloze I tohoto nařízení, uskutečněném podle režimu stanoveného v nařízeních (ES) č. 1727/2000, 2290/2000, (ES) č. 2433/2000, (ES) č. 2434/2000, (ES) č. 2435/2000 a (ES) č. 2851/2000, musí být předložena dovozní licence."
3. části B, C, D, E a F přílohy I se nahrazují přílohou I tohoto nařízení.
Článek 2
Příloha II nařízení (ES) č. 2332/2000 se nahrazuje přílohou II tohoto nařízení.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2870/2000
ze dne 19. prosince 2000,
kterým se stanoví referenční metody Společenství používané pro rozbor lihovin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1576/89 ze dne 29. května 1989, kterým se stanoví obecná pravidla pro definici, označování a obchodní úpravu lihovin [1], ve znění aktu o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl. 4 odst. 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 4 odst. 8 nařízení (EHS) č. 1576/89 mají být stanoveny metody rozboru lihovin. S cílem zajistit dodržování nařízení (EHS) č. 1576/89 a nařízení Komise (EHS) č. 1014/90 ze dne 24. dubna 1990, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro definici, označování a obchodní úpravu lihovin [2], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 2140/98 [3], by měly být při všech úředních kontrolách nebo v případě sporu použity referenční metody.
(2) Jako referenční metody Společenství použitelné pro rozbor by měly být podle možností přijaty a popsány obecně uznávané metody.
(3) S ohledem na vědecký pokrok a rozdíly ve vybavení úředních laboratoří by mělo být na odpovědnost vedoucího laboratoře umožněno použití metod založených na jiných principech měření, než jsou principy, na kterých jsou založeny metody popsané v příloze tohoto nařízení, poskytují-li tyto metody dostatečné záruky, pokud jde o výsledky, a zejména splňují-li kritéria stanovená v příloze směrnice Rady 85/591/EHS ze dne 20. prosince 1985 o zavedení metod Společenství pro odběr vzorků a analýzu pro sledování potravin určených k lidské spotřebě [4], a lze-li prokázat, že správnost, opakovatelnost a reprodukovatelnost získaných výsledků leží v mezích odpovídajících charakteristik referenčních metod popsaných v tomto nařízení.
Je-li tato podmínka splněna, mělo by být použití jiných metod rozboru povoleno.
Je však třeba stanovit, že v případech sporu nemohou být referenční metody nahrazeny jinými metodami:
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Prováděcího výboru pro lihoviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Referenčními metodami Společenství, které se použijí pro rozbor lihovin a jimiž má být zajištěno dodržování nařízení (EHS) č. 1576/89 a nařízení (EHS) č. 1014/90
- při jakýchkoli úředních kontrolách nebo
- v případě sporu,
jsou metody uvedené v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Odchylně od čl. 1 první odrážky jsou jiné metody rozboru povoleny na odpovědnost vedoucího laboratoře za podmínky, že pokud jde o správnost a přesnost (opakovatelnost a reprodukovatelnost), jsou tyto metody alespoň rovnocenné příslušným metodám rozboru uvedeným v příloze.
Článek 3
Nejsou-li pro kvalitativní a kvantitativní stanovení látek obsažených v určitých lihovinách stanoveny referenční metody Společenství používané pro rozbor, použijí se následující metody:
a) metody rozboru, které jsou validovány podle uznaných mezinárodních postupů, a zejména splňují kritéria uvedená v příloze směrnice 85/591/EHS;
b) metody rozboru, které splňují doporučené normy Mezinárodní organizace pro normalizaci (ISO);
c) metody rozboru uznané valným shromážděním Mezinárodního úřadu pro révu a víno (OIV) a zveřejněné tímto úřadem;
d) nejsou-li z důvodu správnosti, opakovatelnosti a reprodukovatelnosti k dispozici metody uvedené v písmenech a), b) nebo c),
- metody rozboru schválené dotyčným členským státem,
- v případě potřeby jiné vhodné metody rozboru.
Článek 4
Pro účely tohoto nařízení se
a) "mezí opakovatelnosti" rozumí hodnota, u níž lze s 95 % pravděpodobností předpokládat, že ji nepřekročí absolutní hodnota rozdílu mezi dvěma výsledky zkoušek, které byly získány za stejných podmínek opakovatelnosti (tentýž pracovník, totéž zařízení, tatáž laboratoř, krátké časové rozmezí mezi stanoveními) {ISO 3534-1};
b) "mezí reprodukovatelnosti" rozumí hodnota, u níž lze s 95 % pravděpodobností předpokládat, že ji nepřekročí absolutní hodnota rozdílu mezi dvěma výsledky zkoušek, které byly získány za stejných podmínek reprodukovatelnosti (různí pracovníci, jiná zařízení a jiné laboratoře) {ISO 3534-1};
c) "správností" rozumí těsnost souhlasu mezi jediným výsledkem měření a dohodnutou referenční hodnotou {ISO 3534-1}.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2872/2000
ze dne 28. prosince 2000,
který se mění nařízení (EHS) č. 1859/93 o uplatňování režimu dovozních licencí pro česnek dovážený ze třetích zemí
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2699/2000 [2], a zejména na čl. 31 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 544/97 ze dne 25. března 1997, kterým se zavádějí osvědčení o původu pro česnek dovážený z některých třetích zemí [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2520/98 [4], uvádí v příloze seznam třetích zemí. Jakékoliv uvedení česneku původem z těchto třetích zemí do volného oběhu podléhá povinnosti předkládat osvědčení o původu vydané příslušnými úřady těchto zemí v souladu s ustanoveními článků 55 až 65 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [5], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 2787/2000 [6].
(2) V článcích 63, 64 a 65 nařízení (EHS) č. 2454/93 je stanoveno, že dotyčné třetí země poskytnou některé informace nezbytné pro zavedení administrativní spolupráce mezi úřady Společenství a správou těchto zemí.
(3) Některé z těchto zemí uvedených v příloze nařízení (ES) č. 544/97, jako je Libanon, Spojené arabské emiráty, Vietnam a Malajsie, Komisi dosud nepředaly informace nezbytné pro zavedení administrativní spolupráce podle článků 63, 64 a 65 nařízení (EHS) č. 2454/93.
1859/93 [7], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1662/94 [8], stanoví, že při každém uvedení česneku do volného oběhu ve Společenství je nutné předložit dovozní licence vydané dotyčnými členskými státy.
Žádné ustanovení tohoto nařízení nezakazuje vydání dovozních licencí pro česnek původem ze zemí, u nichž ještě nebyl zaveden výše zmíněný postup administrativní spolupráce.
(5) Z výše uvedeného vyplývá nebezpečí podvodu při dovozu.
Je nutné přijmout nezbytná opatření, aby toto nebezpečí bylo minimalizováno.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 3 nařízení (EHS) č. 1859/93 se vkládá nový odstavec 3, který zní:
"3. Nesmí být vydána žádná licence pro dovoz produktů původem ze zemí uvedených v příloze nařízení (ES) č. 544/97, které Komisi nepředaly informace nezbytné pro zavedení postupu administrativní spolupráce v souladu s články 63, 64 a 65 nařízení (EHS) č. 2454/93. Tyto informace se považují za předané dnem zveřejnění podle článku 3 nařízení (ES) č. 544/97."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2879/2000
ze dne 28. prosince 2000,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2702/1999 o informačních a propagačních opatřeních na podporu zemědělských produktů ve třetích zemích
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2702/1999 ze dne 14. prosince 1999 o informačních a propagačních opatřeních na podporu zemědělských produktů ve třetích zemích [1], a zejména na článek 11 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Je třeba stanovit prováděcí pravidla pro informační a propagační opatření na podporu zemědělských produktů a druhotně též potravin ve třetích zemích.
(2) V zájmu řádného řízení by měla být stanovena pravidelnost, se kterou mají být sestavovány seznamy produktů a trhů, kterých se týkají uvedená opatření.
(3) Je třeba stanovit hlavní směry pro odkazování na určitý původ produktů, které jsou předmětem propagační a informační kampaně, aby se zabránilo nebezpečí narušení hospodářské soutěže.
(4) Je třeba vymezit postup předkládání programů a výběru prováděcích subjektů, aby byla zajištěna co nejširší hospodářská soutěž a volný pohyb služeb.
(5) Je třeba stanovit kritéria výběru programů členskými státy a jejich schvalování Komisí, aby bylo zajištěno, že pravidla Společenství budou dodržena a že prováděná opatření budou účinná, zejména s ohledem na směrnici Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby [2], naposledy pozměněnou směrnicí Evropského parlamentu a Rady 97/52/ES ze dne 13. října 1997, kterou se mění směrnice 92/50/EHS, 93/36/EHS a 93/37/EHS, které koordinují postupy při zadávání veřejných zakázek na služby, dodávky a stavební práce [3].
(6) Stejná pravidla by měla platit pro opatření prováděná mezinárodními organizacemi podle článku 6 nařízení (ES) č. 2702/1999.
(7) Členské státy musí zajistit, že schválené programy odpovídají jejich celostátním a regionálním programům a doplňují je, aby bylo zajištěno, že opatření Společenství budou účinná.
(8) Ze stejného důvodu musí být stanovena preferenční kritéria pro výběr programů, aby byl jejich dopad co největší.
(9) V případě programů týkajících se více členských států musí být stanovena opatření, která zajistí jejich spolupráci při předkládání a posuzování programů.
(10) Je třeba stanovit důsledky pro případy, kdy je program zamítnut, protože se členský stát nepodílí na jeho financování, a neuplatní se čl. 9 odst. 3 druhý pododstavec nařízení (ES) č. 2702/1999.
(11) Je třeba stanovit podrobná pravidla činnosti kontrolní skupiny podle čl. 8 odst. 3 nařízení (ES) č. 2702/1999.
(12) Je třeba určit kontroly, jež mají členské státy vykonávat s ohledem na programy, které přímo řídí.
(13) V zájmu řádného finančního řízení je třeba stanovit podrobná pravidla pro finanční příspěvek Společenství.
(14) Ve smlouvách uzavřených mezi zúčastněnými osobami a příslušnými subjekty členských států musí být v přiměřené lhůtě na základě vzorových smluv poskytnutých Komisí stanovena různá opatření zajišťující naplňování sjednaných závazků.
(15) S ohledem na řádné provádění smluv musí dodavatel u příslušného subjektu složit záruku, která odpovídá 15 % příspěvku Společenství. Ke stejnému účelu musí být složena jistota v případě žádosti o zálohu.
(16) Je třeba vymezit zásadní požadavek ve smyslu článku 20 nařízení Komise (EHS) č. 2220/85 [4], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1932/1999 [5].
(17) S ohledem na požadavky rozpočtového řízení musí být stanovena pokuta za nepředložení nebo pozdní předložení žádostí o průběžné platby a za pozdní platby členských států.
(18) V zájmu řádného finančního řízení a zamezení nebezpečí, že platby obsáhnou celý finanční příspěvek Společenství a neponechají žádný zůstatek, by měly být umožněny zálohové platby a různé průběžné platby, které nepřesáhnou 80 % příspěvku Společenství.
Ze stejného důvodu musí být žádosti o platby zůstatku podány u příslušného subjektu ve stanovené lhůtě.
(19) Členské státy musí kontrolovat provádění opatření a Komise musí být informována o výsledcích opatření podle tohoto nařízení.
V zájmu řádného finančního řízení by měla být upravena spolupráce mezi členskými státy, je-li opatření prováděno v jiném členském státě, než ve kterém se nachází příslušný subjekt pro danou smlouvu.
(20) Doba použitelnosti tohoto nařízení by měla být stejná jako doba podle článku 15 nařízení (ES) č. 2702/1999.
(21) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem společné schůze řídících výborů pro propagaci zemědělských produktů.
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
"Programem" ve smyslu čl. 7 odst. 1 a čl. 9 odst. 4 nařízení (ES) č. 2702/1999 se rozumí souvislý systém opatření, který má dostatečný rozsah, aby zlepšil informovanost o dotyčných produktech a jejich odbyt.
Článek 2
1. Propagační a informativní zprávy spotřebitelům a jiným cílovým skupinám musí být založeny na podstatných vlastnostech nebo charakteristikách daného produktu.
2. Propagační nebo informační opatření nesmí podporovat spotřebu produktu na základě jeho určitého původu.
Všechny odkazy na původ produktů musí být vůči ústřední zprávě kampaně druhotné.
3. Označení původu produktu však může být součástí opatření, pokud se jedná o označení na základě právních předpisů Společenství nebo o prvek mající souvislost s produktem a nezbytný pro názornost propagačního nebo informačního opatření.
Článek 3
Seznamy produktů a trhů uvedených v článcích 3 a 4 nařízení (ES) č. 2702/1999 se sestavují nejpozději do 31. prosince každého druhého roku.
První seznamy jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 4
Při uplatnění článku 6 nařízení (ES) č. 2702/1999 předloží mezinárodní organizace podle uvedeného článku Komisi před 1. říjnem každého roku programy podle čl. 9 odst. 4 uvedeného nařízení, které obsahují opatření plánovaná pro následující rok.
Podmínky pro udělování a vyplácení příspěvku Společenství stanoví dohoda o podpoře uzavřené mezi Společenstvím a danou mezinárodní organizací.
Článek 5
Programy podle čl. 7 odst. 1 nařízení (ES) č. 2702/1999 se provádějí po dobu nejméně jednoho roku a nejvýše tří let ode dne, ke kterému vstupuje související smlouva v platnost.
Článek 6
1. V případě programů podle čl. 7 odst. 1 nařízení (ES) č. 2702/1999, které se týkají více členských států, se dá přednost těm, jež zahrnují skupinu produktů a zvláštní důraz je kladen na jakost, výživovou hodnotu a potravinovou nezávadnost produktů Společenství.
2. V případě programů, které jsou v zájmu jediného členského státu nebo se týkají jediného produktu, se upřednostňují ty, které zdůrazňují zájmy Společenství zejména s ohledem na jakost, výživovou hodnotu, nezávadnost a reprezentativnost daného produktu.
Článek 7
1. S ohledem na provádění opatření, které jsou součástí programů podle článku 5, předkládají oborové nebo mezioborové organizace ve Společenství zastupující jedno nebo více dotčených odvětví programy, k jejichž podání je vyzval dotyčný členský stát.
Tyto programy odpovídají seznamu úkolů, obsahujícímu vylučovací, výběrová a vyhodnocovací kritéria, zveřejněnému k tomuto účelu danými členskými státy.
2. Členské státy přijmou nezbytná opatření, které zaručí, že orgány udělující veřejné zakázky dodržují směrnici Rady 92/50/EHS.
Uvedená směrnice se vztahuje na opatření podle článku 6 nařízení (ES) č. 2702/1999.
3. Při přípravě propagačního programu, který se týká více členských států, spolupracují tyto členské státy na sestavení seznamu úkolů a výzev k podávání nabídek.
4. Po výzvě k podávání nabídek sestaví organizace podle odstavce 1 informační a propagační programy, případně ve spolupráci s prováděcím subjektem, který vyberou na základě soutěže prověřené členským státem.
Programy mohou předkládat oborové nebo mezioborové organizace na úrovni Společenství nebo usazené v jednom nebo více členských státech.
5. Jednotlivé členské státy zaručí, že všechna celostátní a regionální opatření, která přijmou, jsou v souladu s opatřeními spolufinancovanými podle nařízení (ES) č. 2702/1999 a že předložené programy doplňují celostátní a regionální kampaně.
6. Dotyčný členský stát nebo státy kontrolují účelnost programů a soulad programů a navrhovaných prováděcích subjektů s právními předpisy Společenství a s jejich příslušným seznamem úkolů.
Prověřují u programů vztah mezi kvalitou a cenou příslušných nákladů.
Zejména posoudí programy z hlediska těchto kritérií:
- souvztažnost mezi navrhovanými strategiemi a stanovenými cíli,
- kvalita navrhovaných opatření,
- jejich pravděpodobný účinek na zvyšování poptávky po daných produktech,
- záruky efektivnosti a reprezentativnosti nabízejících organizací,
- technické vybavení a záruky efektivity navrhovaného prováděcího subjektu.
7. Po posouzení předložených programů, a aniž je dotčen čl. 9 odst. 3 druhý pododstavec nařízení (ES) č. 2702/1999, se příslušný členský stát nebo státy zaručí přispět k financování vybraných programů.
Jedná-li se o programy, které se týkají více členských států a jsou předloženy po společné výzvě k podávání nabídek, spolupracují příslušné členské státy při výběru programů a zavazují se přispět k jejich financování v souladu s čl. 10 odst. 2 druhou větou.
Článek 8
Pokud se členský stát neúčastní financování a neuplatní se čl. 9 odst. 3 druhý pododstavec nařízení (ES) č. 2702/1999, vylučuje se oborová nebo mezioborová organizace tohoto členského státu z programu.
Článek 9
1. Do 30. dubna každého roku a poprvé do 15. května 2001 předají členské státy Komisi seznam vybraných programů a prováděcích subjektů a kopie programů.
U programů, které se týkají více členských států, se předání uskuteční podle jejich vzájemné dohody.
2. Komise posoudí předložené programy, prověří, zda jsou v souladu s právními předpisy Společenství a splňují kritéria uvedená v čl. 7 odst. 6.
Zjistí-li Komise, že program není v souladu s právními předpisy Společenství nebo nesplňuje kritéria uvedená v čl. 7 odst. 6, bezodkladně uvědomí dotčený členský stát nebo státy o tom, že je program zcela nebo zčásti nezpůsobilý.
3. Po vyhodnocení programů, případně za pomoci jednoho nebo více technických asistentů podle čl. 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 2702/1999 a případně po poradě se Stálou skupinou pro propagaci zemědělských produktů při Poradním výboru pro zdravotní nezávadnost a bezpečnost zemědělských produktů rozhodne Komise nejpozději do 30. září podle článku 11 nařízení (ES) č. 2702/1999 o předložených programech a jejich prováděcích subjektech.
4. Oborová nebo mezioborové organizace, která vybraný program navrhla, odpovídá za jeho náležité provádění.
Článek 10
1. Finanční příspěvek Společenství na opatření podle čl. 9 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 2702/1999 činí
a) 50 % skutečných nákladů na opatření podle programů trvajících jeden rok;
b) 60 % skutečných nákladů na opatření během prvního roku a 40 % během druhého roku podle programů trvajících dva roky, přičemž celkový příspěvek Společenství nepřekročí 50 % celkových nákladů na program;
c) 60 % skutečných nákladů na opatření během prvního roku, 50 % během druhého roku a 40 % během třetího roku podle programů trvajících tři roky, přičemž celkový příspěvek Společenství nepřekročí 50 % celkových nákladů na program.
Tento finanční příspěvek se vyplácí členským státům podle čl. 8 odst. 4 nařízení (ES) č. 2702/1999.
2. Finanční příspěvky členských států na opatření podle čl. 9 odst. 2 nařízení (ES) č. 2702/1999 činí 20 % jejich skutečných nákladů. Přispívá-li na financování více členských států, stanoví se podíl každého z nich poměrně podle finančního příspěvku navrhující organizace usazené na jeho území.
Článek 11
1. V rámci postupu pro výběr programů podle čl. 7 odst. 1 nařízení (ES) č. 2702/1999 uvědomí dotčené členské státy poté, co jim bude oznámeno rozhodnutí Komise o schválení propagačních programů, zúčastněné organizace o tom, zda byla jejich žádost přijata.
2. Členské státy uzavřou s vybranými organizacemi smlouvy do třiceti kalendářních dnů od oznámení rozhodnutí Komise.
Po uplynutí této lhůty nesmějí být uzavřeny žádné smlouvy bez předchozího souhlasu Komise.
Členské státy používají vzorové smlouvy poskytnuté Komisí.
3. Smlouvy mezi oběma stranami lze uzavřít až po složení jistoty ve výši 15 % maximálního finančního příspěvku Společenství a daného členského státu nebo států, aby bylo zajištěno řádné provedení smlouvy.
Jistota se skládá v souladu s hlavou III nařízení Komise (EHS) č. 2220/85.
Je-li však dodavatel veřejnoprávním subjektem nebo jedná pod jeho dohledem, může příslušný subjekt členského státu přijmout písemnou záruku dohlížejícího orgánu ve výši procentního podílu uvedeného v prvním pododstavci, pokud se tento orgán zaváže:
- dohlížet na řádné plnění sjednaných závazků,
- prověřovat, že obdržené částky jsou řádně použity na plnění sjednaných závazků.
Členský stát musí obdržet potvrzení o složení jistoty ve lhůtě stanovené v odst. 2 prvním pododstavci.
Jistota se vrací ve lhůtě a za podmínek stanovených v článku 13 tohoto nařízení pro výplatu zůstatku.
4. Zásadním požadavkem ve smyslu článku 20 nařízení (EHS) č. 2220/85 je provádění smluvně sjednaných opatření.
5. Členský stát zašle Komisi neprodleně kopii smlouvy a potvrzení o složení jistota.
Zašle jí též kopii smlouvy uzavřené vybranou organizací s prováděcím subjektem.
Smlouva organizace s prováděcím subjektem stanoví povinnost prováděcího subjektu podrobit se kontrolám podle článku 14.
Článek 12
1. Do třiceti kalendářních dnů ode dne podpisu smlouvy může dodavatel podat členskému státu žádost o poskytnutí zálohy spolu s jistotou podle odstavce 3.
Po uplynutí této lhůty nelze podat žádnou žádost o poskytnutí zálohy.
Záloha nemůže být vyšší než 30 % příspěvku Společenství a dotyčného členského státu nebo států.
2. Členský stát vyplatí zálohu do třiceti kalendářních dnů ode dne podání žádosti o poskytnutí zálohy.
V případě zpoždění se použije článek 4 nařízení Komise (ES) č. 296/96 [6].
3. Záloha se vyplácí za podmínky, že majitel smlouvy složí ve prospěch členského státu jistotu odpovídající 110 % této zálohy v souladu s hlavou III nařízení (EHS) č. 2220/85.
Je-li však dodavatel veřejnoprávním subjektem nebo jedná pod jeho dohledem, může příslušný subjekt členského státu přijmout písemnou záruku dohlížejícího orgánu ve výši procentního podílu uvedeného v prvním pododstavci, pokud se tento orgán zaváže, že vyplatí částku, za kterou se zaručil, nevznikne-li nárok na poskytnutí zálohy.
Článek 13
1. Žádosti o průběžné platby příspěvků Společenství a členských států se podávají před koncem kalendářního měsíce následujícího po měsíci, v němž uplyne vždy devadesát kalendářních dnů, počítáno ode dne podpisu smlouvy.
Žádosti se týkají výdajů vzniklých v průběhu daného čtvrtletí a jsou provázeny souhrnným finančním výkazem, podklady k němu a průběžnou zprávou o provádění smlouvy.
Nevznikly-li v průběhu daného čtvrtletí žádné výdaje, sdělí se tato skutečnost v téže lhůtě, jaká je stanovena pro podávání žádostí o průběžné platby.
Jsou-li žádost o průběžnou platbu a odpovídající podklady podány po uplynutí lhůty, snižují se platby, s výjimkou případů vyšší moci, o 3 % za každý celý měsíc prodlení.
12 odst. 1 nesmějí společně přesáhnout 80 % celkového finančního příspěvku Společenství a daných členských států.
Po dosažení tohoto podílu již nelze podávat další žádosti o průběžné platby.
2. Žádost o platbu zůstatku se podává ve lhůtě čtyř měsíců od provedení opatření stanoveného ve smlouvě.
Žádost se považuje za řádně podanou, je-li doplněna:
a) souhrnným finančním výkazem se všemi plánovanými a uskutečněnými výdaji a všemi doklady k těmto výdajům;
b) výkazem vykonaných prací (zpráva o činnosti);
c) interní hodnotící zprávou sestavenou dodavatelem, která hodnotí výsledky dosažené ke dni sepsání této zprávy a možnosti jejich využití.
Jsou-li žádost o platbu zůstatku podána po uplynutí lhůty, snižují se platby, s výjimkou případů vyšší moci, o 3 % za každý celý měsíc prodlení.
3. Zůstatek se vyplatí poté, co jsou zkontrolovány doklady uvedené v odstavci 2.
Není-li zásadní požadavek podle čl. 11 odst. 4 zcela splněn, platba zůstatku se přiměřeně sníží.
4. Jistota podle čl. 12 odst. 3 se vrací, pokud vznikl definitivní nárok na zálohu.
5. Členský stát uskuteční platby podle předchozích odstavců do šedesáti kalendářních dnů od přijetí žádosti.
Tato lhůta však může být kdykoli stavena během šedesáti dnů po první registraci žádosti sdělením dodavateli, že žádost není přípustná, protože buď částka není splatná, nebo nebyly předloženy nezbytné podklady pro všechny dodatečné žádosti, anebo členský stát považuje za nezbytné, aby obdržel další informace nebo provedl další kontroly.
Lhůta pro platbu začíná znovu plynout ode dne obdržení požadovaných informací, které musí být poskytnuty do třiceti kalendářních dnů.
Kromě případů vyšší moci se částka hrazená členskému státu v případě, že výše uvedené platby byly uskutečněny později, snižuje v souladu s článkem 4 nařízení (ES) č. 296/96.
6. Jistota uvedená v čl. 11 odst. 3 musí zůstat v platnosti do vyplacení zůstatku a vrací se prostřednictvím potvrzení o splnění závazků, které vydává příslušný subjekt.
7. Do třiceti kalendářních dnů od obdržení předají členské státy Komisi
- čtvrtletní zprávy o provádění smlouvy,
- výkazy podle odst. 2 písm. a) a b) a
- interní hodnotící zprávu.
8. Po vyplacení zůstatku předloží členské státy Komisi finanční výkaz výdajů vzniklých podle smlouvy.
Výkaz rovněž potvrdí, že na základě provedených kontrol lze všechny výdaje považovat za hraditelné podle podmínek smlouvy.
9. Propadlé jistoty a uložené pokuty se odečítají od výdajů hlášených záruční sekcí EZOZF do výše poměrné části odpovídající finančnímu příspěvku Společenství.
Článek 14
1. Zejména pomocí technických, administrativních a účetních kontrol u dodavatele a prováděcího subjektu prověřují členské státy, že
a) poskytnuté informace a doklady jsou přesné a
b) všechny závazky uložené ve smlouvě jsou plněny.
Aniž je dotčeno nařízení Rady (EHS) č. 595/91 [7], uvědomí členské státy Komisi co nejdříve o všech nesrovnalostech zjištěných při kontrolách.
2. Dotčené členské státy stanoví nejvhodnější způsob kontroly opatření podle tohoto nařízení a uvědomí o něm Komisi.
3. Navrhují-li program organizace působícími ve více členských státech, zajistí tyto členské státy koordinaci svých kontrol a uvědomí o tom Komisi.
4. Komise se může kdykoli účastnit prověřování a kontrol podle odstavců 2 a 3.
Proto informují příslušné subjekty členských států Komisi včas o plánovaných prověřováních a kontrolách.
Komise může rovněž provádět doplňkové kontroly, které považuje za nezbytné.
5. Kontrolní skupina podle čl. 8 odst. 3 nařízení (ES) č. 2702/1999 sleduje na pravidelných schůzích postup provádění různých programů.
K tomuto účelu je kontrolní skupina u každého programu informována o harmonogramu plánovaných opatření, o zprávách o provádění programů a o výsledcích kontrol prováděných v souladu s články 13 a 14.
Kontrolní skupině předsedá zástupce dotčeného členského státu. V případě programů navrhovaných organizacemi působícími ve více členských státech jí předsedá zástupce určený dotčenými členskými státy.
Článek 15
1. Neoprávněně vyplacené částky vrátí jejich příjemce společně s úrokem za dobu, která uplyne mezi platbou a jejím navrácením příjemcem.
Použije se úroková sazba používaná Evropským měnovým institutem při transakcích v eurech ke dni neoprávněné platby, jež se zveřejní
Nařízení Komise (ES) č. 2881/2000
ze dne 27. prosince 2000,
kterým se stanoví odchylka od nařízení (ES) č. 1859/93 o uplatňování režimu dovozních licencí pro česnek dovážený ze třetích zemí
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2699/2000 [2], a zejména na čl. 31 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příloha nařízení Komise (ES) č. 1104/2000 [3] stanoví období pro podávání žádostí o dovozní licence pro česnek pocházející z Číny.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 1859/93 [4] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1662/94 [5] stanoví, že dovozní licence jsou platné 40 dní ode dne vydání podle čl. 3 odst. 2 uvedeného nařízení. Jelikož období pro podávání žádostí o vydávání dovozních licencí na česnek původem z Číny na prosinec 2000 a leden 2001 je delší, je možné dobu platnosti licencí vydaných pro toto období prodloužit, pokud si to žadatelé přejí.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Odchylně od čl. 2 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1859/93 mohou příslušné státní úřady prodloužit dobu platnosti dovozních licencí na česnek původem z Číny, které byly vydány pro období od prosince 2000 do ledna 2001, podle přílohy nařízení (ES) č. 1104/2000 až na 80 dní ode dne jejich vydání, pokud o to držitel dotyčné licence požádá.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2882/2000
ze dne 27. prosince 2000,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2331/97 o zvláštních podmínkách pro poskytování vývozních náhrad pro některé výrobky z vepřového masa
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (EHS) č. 2759/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vepřovým masem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1365/2000 [2], a zejména na čl. 13 odst. 12 a článek 22 uvedeného nařízení;
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (EHS) č. 2331/97 [3] ve znění nařízení (ES) č. 739/98 [4] stanoví jakostní kritéria, která je nutno splnit při poskytování vývozních náhrad pro některé zpracované produkty v odvětví vepřového masa.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 3846/97 ze dne 17. prosince 1987, kterým se zavádí nomenklatura zemědělských produktů pro vývozní náhrady [5], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2425/2000 [6], stanovilo seznam produktů, pro něž může být v odvětví vepřového masa poskytnuta náhrada.
(3) Kódy produktů uvedené v příloze I k nařízení (ES) č. 2331/97 musí být přizpůsobeny změnám přijatým v nařízení (EHS) č.
3846/87 a pro produkty obsažené v kódu KN 16010091 neobsahující drůbeží maso musí být stanovena kritéria pro vyšší jakost, aby se disponibilní zdroje využívaly efektivněji.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro vepřové maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Položky týkající se kódu KN 16010091 v příloze I k nařízení (ES) 2331/97 se nahrazují položkami uvedenými v příloze k tomuto nařízení.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2884/2000
ze dne 27. prosince 2000,
kterým se mění nařízení (ES) č. 174/1999, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 804/68, pokud jde o vývozní licence a vývozní náhrady pro mléko a mléčné výrobky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1670/2000 [2], a zejména na čl. 31 odst. 14 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 2851/2000 [3] stanoví určité koncese v podobě celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty a upravuje, jako autonomní a přechodné opatření, některé zemědělské koncese stanovené v Evropské dohodě s Polskou republikou.
Na základě jedné z těchto koncesí dochází od 1. ledna 2001 k rozlišování náhrad pro některé produkty kódu KN 0405 v důsledku zrušení náhrad pro uvedené produkty vyvážené do Polska.
(2) Polské orgány se zavázaly dohlédnout na to, aby se do Polska dovážely pouze ty zásilky másla ze Společenství, na něž nebyla poskytnuta žádná náhrada. Za tímto účelem je třeba do nařízení Komise (ES) č.
804/68, pokud jde o vývozní licence a vývozní náhrady pro mléko a mléčné výrobky [4], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 2357/2000 [5], vložit článek, kterým se stanoví povinnost předložit ověřenou kopii vývozní licence, v níž budou uvedeny zvláštní údaje dokládající skutečnost, že pro uvedené produkty nebyla poskytnuta vývozní náhrada.
Hospodářské subjekty musí při dovozu do Polska předložit ověřenou kopii vývozního prohlášení s povinným uvedením některých údajů týkajících se vývozní licence, aby bylo možné stanovit, jaký je vztah mezi dováženými produkty a produkty uvedenými ve vývozní licenci.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V nařízení (ES) č. 174/1999 se vkládá nový článek 20b, který zní:
"Článek 20b
1. Pro produkty kódu KN 0405 uvedené v čl. 1 písm. e) nařízení (ES) č. 1255/1999 se při vývozu do Polska použijí následující ustanovení.
2. Při vývozech uvedených v odstavci 1 musí být příslušným orgánům Polska předložena pro každou zásilku ověřená kopie vývozní licence vydané podle tohoto článku a náležitě potvrzená kopie vývozního prohlášení.
Zboží nesmělo být předtím vyvezeno do jiné třetí země.
3. V žádostech o licenci a v licencích se uvede:
a) v kolonce 7 slovo "Polsko";
b) v kolonce 15 popis zboží podle kombinované nomenklatury;
c) v kolonce 16 osmimístný kód kombinované nomenklatury a množství v kilogramech pro každý produkt uvedený v kolonce 15;
d) v kolonkách 17 a 18 celkové množství produktů uvedených v kolonce 16;
e) v kolonce 20 slova "Máslo na vývoz do Polska.
Článek 20b nařízení (ES) č. 174/1999";
f) v kolonce 22 slova "Bez vývozní náhrady";
g) licence jsou platné pouze pro produkty a pro množství, které jsou v ní uvedeny.
4. Licence vydané podle tohoto článku znamenají pro držitele povinnost vyvážet do místa určení uvedeného v kolonce 7.
5. Licence se vydávají bezprostředně po předložení žádostí.
Zainteresovaná strana obdrží na vyžádání ověřenou kopii potvrzené licence.
6. Vydání licence není podmíněno složením jistoty.
7. Odchylně od článku 9 nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 [6] nejsou licence přenosné.
8. Licence jsou platné ode dne vydání ve smyslu čl. 23 odst. 1 nařízení (ES) č. 1291/2000 do následujícího 30. června.
9. Do konce února sdělí příslušné orgány členských států Komisi počet licencí vydaných v předcházejícím roce a množství dotyčného másla rozepsané podle kódů kombinované nomenklatury.
10. Ustanovení kapitoly I se nepoužijí."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2001.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2887/2000
ze dne 18. prosince 2000
o zpřístupnění účastnického vedení
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [1],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská rada na zasedání v Lisabonu ve dnech 23. a 24. března 2000 konstatovala, že má-li Evropa co nejlépe využít potenciál růstu a vytváření pracovních míst v oblasti digitálního hospodářství založeného na znalostech, je třeba, aby podniky a občané měli přístup k nenákladné komunikační infrastruktuře světového rozsahu a široké škále služeb.
Členské státy společně s Komisí jsou vyzvány, aby do konce roku 2000 usilovaly o posílení hospodářské soutěže v oblasti místního přístupu k síti a zpřístupnění účastnického vedení, aby bylo možné podstatně snížit náklady na používání internetu.
Evropská rada na zasedání ve Feiře dne 20. června 2000 schválila navržený akční plán "e-Evropa", který označuje zpřístupnění účastnického vedení za krátkodobou prioritu.
(2) Zpřístupnění účastnického vedení by mělo doplnit stávající ustanovení práva Společenství, která zaručují univerzální službu a cenově dostupný přístup pro všechny občany Evropské unie tím, že posilují hospodářskou soutěž, zajišťují hospodárnost a přinášejí uživatelům maximální užitek.
(3) Výraz "účastnické vedení" označuje fyzický metalický pár vodičů spojující koncový bod sítě v objektu účastníka s hlavním rozvaděčem nebo obdobným zařízením v pevné veřejné telefonní síti.
Pátá zpráva Komise o provádění právních předpisů v odvětví telekomunikací zdůrazňuje, že síť místního přístupu zůstává jedním z nejméně konkurenceschopných úseků liberalizovaného telekomunikačního trhu.
Noví účastníci trhu nemají rozsáhlé alternativní infrastruktury sítě a při využití tradičních technologií se nemohou vyrovnat úsporám z rozsahu ani pokrytí operátorů s významnou tržní silou na trhu s pevnými veřejnými telefonními sítěmi.
Tento stav vyplývá ze skutečnosti, že tito operátoři chránění výlučnými právy během relativně dlouhých období rozvinuli metalické infrastruktury pro místní přístup a že díky monopolním příjmům mohli financovat investiční náklady.
(4) Evropský parlament v usnesení ze dne 13. června 2000 o sdělení Komise o přezkumu zprávy o komunikacích za rok 1999 zdůraznil, jak důležitá je v tomto odvětví možnost vybudovat infrastrukturu, která by podporovala rozvoj elektronických komunikací a elektronického obchodu, a jak je důležité přijmout právní předpisy, které by tento růst mohly podpořit.
V usnesení je rovněž poznamenáno, že zpřístupnění účastnického vedení se v současné době týká převážně metalických infrastruktur podniků s dominantním postavením a že investice do jiných infrastruktur musí zajišťovat přijatelnou výnosnost, neboť jen tak lze usnadnit rozšíření těchto infrastruktur i do oblastí, kam dosud výrazně nepronikly.
(5) Přímé poskytování nových vedení s vysokokapacitním optickým vláknem velkým uživatelům tvoří zvláštní trh, který se rozvíjí v podmínkách hospodářské soutěže na základě nových investic.
Toto nařízení je proto zaměřeno na přístup k metalickým účastnickým vedením, aniž jsou dotčeny vnitrostátní povinnosti týkající se jiných druhů přístupu k místním infrastrukturám.
(6) Pro nové hospodářské subjekty by nebylo hospodářsky únosné zdvojovat celou stávající metalickou infrastrukturu účastnického vedení v rozumné době.
Jiné infrastruktury jako kabelová televize, družice, bezdrátové účastnické vedení prozatím nenabízejí stejnou funkčnost ani hustotu pokrytí, ačkoli situace se může v jednotlivých členských státech lišit.
(7) Zpřístupnění účastnického vedení umožní novým hospodářským subjektům účastnit se hospodářské soutěže s oznámenými operátory při poskytování služeb širokopásmového rychlého přenosu bitů pro trvalý přístup na internet a pro multimediální aplikace založené na digitální technologii účastnických linek (digital subscriber line - DSL) a hlasových telefonních služeb.
Rozumná žádost o zpřístupnění předpokládá, že tento přístup je nezbytný pro poskytování služeb oprávněného operátora a že odmítnutí této žádosti by mohlo bránit hospodářské soutěži v odvětví, omezovat ji nebo narušovat.
(8) Toto nařízení ukládá povinnost zpřístupnit metalické účastnické vedení výlučně oznámeným operátorům, které vnitrostátní regulační orgány označily za subjekty s významnou tržní silou na trhu s pevnými veřejnými telefonními sítěmi v souladu s příslušnými ustanoveními Společenství (dále jen "oznámení operátoři").
Členské státy již oznámily Komisi jména těch operátorů pevných veřejných sítí, kteří mají významnou tržní sílu v souladu s přílohou I první částí směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/33/ES ze dne 30. června 1997 o propojení v odvětví telekomunikací s cílem zajistit univerzální službu a interoperabilitu uplatněním zásad otevřeného přístupu k síti (ONP) [3] a směrnice 98/10/ES Evropského parlamentu a Rady ze dne 26. února 1998 o uplatňování otevřeného přístupu k síti (ONP) pro hlasovou telefonii a o univerzální službě v oblasti telekomunikací v konkurenčním prostředí [4].
(9) Oznámený operátor nesmí mít povinnost nabízet ty druhy přístupu, které není oprávněn poskytovat, například, pokud by splnění žádosti způsobilo porušení zákonných práv nezávislé třetí osoby.
Povinnost zpřístupnit účastnické vedení neznamená, že oznámení operátoři mají povinnost instalovat zcela nové infrastruktury místní sítě, aby vyhověli žádostem oprávněných operátorů.
(10) I když je obchodní vyjednávání upřednostňovanou metodou pro dosažení dohody o technických otázkách a otázkách stanovení sazeb pro zpřístupnění účastnického vedení, zkušenosti ukazují, že ve většině případů je nezbytný regulační zásah z důvodu nerovnováhy vyjednávací síly nového účastníka a oznámeného operátora a nedostatku náhradních řešení.
Za určitých okolností mohou vnitrostátní regulační orgány v souladu s právními předpisy Společenství zasáhnout z vlastního podnětu za účelem zajištění korektní hospodářské soutěže, hospodárnosti a maximálních výhod pro konečné uživatele.
Nedodrží-li oznámený operátor dané lhůty, měl by oprávněný operátor obdržet odškodnění.
(11) Pravidla pro hodnocení nákladů a stanovení sazeb pro účastnická vedení a související zařízení by měla být průhledná, nediskriminační a objektivní, aby bylo zajištěno rovné zacházení.
Pravidla pro stanovení sazeb by měla umožňovat poskytovateli účastnického vedení, aby pokryl související náklady a přitom získal z operace rozumný zisk, a mohl tak zajišťovat dlouhodobý rozvoj a modernizaci místní přístupové infrastruktury.
Pravidla pro stanovení sazeb platná pro účastnické vedení by měla podporovat korektní a trvalou hospodářskou soutěž s ohledem na nezbytnost investic do nových infrastruktur a měla by zajistit, že nedojde k narušení hospodářské soutěže, zejména že nedojde k žádnému zmenšování rozpětí mezi cenami služeb oznámeného operátora pro velkoodběratele a pro koncové uživatele.
V tomto ohledu se považuje za důležité konzultovat orgán pro ochranu hospodářské soutěže.
(12) Oznámení operátoři by měli poskytovat třetím osobám informace a volný přístup za stejných podmínek a ve stejné kvalitě, jaké uplatňují pro vlastní služby nebo vůči přidruženým společnostem.
Za tím účelem by přispělo k vytvoření průhledných a nediskriminačních podmínek na trhu zveřejnění odpovídající referenční nabídky na zpřístupnění účastnickému vedení oznámeným operátorem v krátké lhůtě nejlépe na internetu a pod dohledem vnitrostátního regulačního orgánu.
(13) V doporučení 2000/417/ES ze dne 25. května 2000 o zpřístupnění účastnického vedení umožňovat na soutěžním základě poskytování plné nabídky služeb elektronických komunikací včetně širokopásmových multimédií a rychlého připojení na internet [5] a ve sdělení ze dne 26. dubna 2000 [6] Komise stanovila podrobné pokyny, aby napomohla vnitrostátním regulačním orgánům spravedlivě regulovat jednotlivé druhy zpřístupnění účastnického vedení.
(14) V souladu se zásadou subsidiarity uvedenou v článku 5 Smlouvy nemohou členské státy cíle, kterým je vytvoření harmonizovaného rámce pro zpřístupnění účastnického vedení za účelem poskytování nikoli nákladné komunikační infrastruktury světového rozsahu a široké škály služeb všem podnikům a občanům ve Společenství za podmínek hospodářské soutěže, dosáhnout bezpečným a harmonizovaným způsobem a včas a může ho tedy být lépe dosaženona úrovni Společenství.
V souladu se zásadou proporcionality uvedenou ve zmíněném článku nepřekročí ustanovení tohoto nařízení rámec toho, co je pro dosažení daného cíle nezbytné.
Ustanovení jsou přijata, aniž jsou dotčeny vnitrostátní právní předpisy, které jsou v souladu s právem Společenství a které stanoví podrobnější opatření, například opatření týkající se virtuálního společného umísťování.
(15) Toto nařízení doplňuje předpisový rámec pro odvětví telekomunikací, zvláště směrnice 97/33/ES a 98/10/ES.
Nový předpisový rámec pro elektronické komunikace by měl obsahovat odpovídající ustanovení k nahrazení tohoto nařízení,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Účel a oblast působnosti
1. Cílem tohoto nařízení je stanovením harmonizovaných podmínek pro zpřístupnění účastnického vedení posílit hospodářskou soutěž a podpořit technologickou inovaci na trhu s místním přístupem tak, aby to pomohlo rozvinout poskytování široké škály služeb elektronických komunikací na konkurenčním základě.
2. Toto nařízení se vztahuje na zpřístupnění účastnického vedení a souvisejících zařízení oznámených operátorů, jak jsou definováni v čl. 2 písm. a).
3. Toto nařízení se uplatní, aniž je dotčena povinnost oznámených operátorů dodržovat zásadu nediskriminace při používání pevné veřejné telefonní sítě k poskytování služeb vysokorychlostního přístupu a přenosu třetím osobám stejným způsobem, jakým poskytují své služby nebo služby pro přidružené společnosti v souladu s pravidly Společenství.
4. Tímto nařízením není dotčeno právo členských států zachovávat nebo zavádět v souladu s právními předpisy Společenství opatření, která obsahují podrobnější ustanovení, než která jsou uvedená v tomto nařízení a/nebo která nespadají do oblasti působnosti tohoto nařízení, mimo jiné pokud jde o jiné typy přístupu k místním infrastrukturám.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "oznámeným operátorem" provozovatel pevné veřejné telefonní sítě, kterého vnitrostátní regulační orgán označil za subjekt s významnou tržní silou v zajišťování pevných veřejných telefonních sítí a služeb v souladu s přílohou I část 1 směrnice 97/33/ES nebo směrnice 98/10/ES;
b) "oprávněným operátorem" třetí strana řádně oprávněná v souladu se směrnicí 97/13/ES [7] nebo zmocněná poskytovat komunikační služby v souladu s vnitrostátními právními předpisy, která splňuje podmínky pro zpřístupnění účastnického vedení;
c) "účastnickým vedením" fyzický metalický pár vodičů spojující koncový bod sítě v objektu účastníka s hlavním rozvaděčem nebo obdobným zařízením v pevné veřejné telefonní síti;
d) "úsekem účastnického vedení" část účastnického vedení, která spojuje koncový bod sítě v objektu účastníka se soustřeďovacím bodem nebo s přesně stanoveným mezilehlým přístupovým bodem v pevné veřejné telefonní síti;
e) "zpřístupněním účastnického vedení" plné zpřístupnění účastnického vedení nebo sdílený přístup k účastnickému vedení; nemá za následek změnu vlastnictví účastnického vedení;
f) "plným zpřístupněním účastnického vedení" poskytování přístupu k účastnickému vedení nebo k úseku účastnického vedení oznámeného operátora oprávněnému operátorovi, které umožňuje využití úplného frekvenčního rozsahu účastnického vedení;
g) "sdíleným přístupem k účastnickému vedení" poskytování přístupu k účastnickému vedení nebo k úseku účastnického vedení oznámeného operátora oprávněnému operátorovi, které umožňuje využívání nadhovorové části frekvenčního rozsahu účastnického vedení; oznámený operátor nadále používá účastnické vedení k poskytování veřejné telefonní služby;
h) "společným umísťováním" poskytování fyzického prostoru a technických zařízení nezbytných k odpovídajícímu umístění a propojení příslušného zařízení oprávněného operátora, jak je uvedeno v části B přílohy;
i) "souvisejícím zařízením" zařízení související se zpřístupněním účastnického vedení, zejména společné umísťování, kabelová spojení a příslušné systémy informačních technologií, ke kterým je nezbytný přístup oprávněného operátora, aby mohl poskytovat služby na konkurenceschopném a spravedlivém základě.
Článek 3
Zajišťování zpřístupnění
1. Oznámení operátoři od 31. prosince 2000 zveřejňují a aktualizují referenční nabídku pro zpřístupnění účastnických vedení a souvisejících zařízení, která zahrnuje alespoň položky vyjmenované v příloze.
Nabídka musí být dostatečně podrobně rozčleněna na jednotlivé položky tak, aby oprávněný operátor nemusel platit za síťové prvky nebo zařízení, která nejsou pro poskytování jeho služeb nezbytná, a musí obsahovat popis nabízených položek a související obchodní podmínky, včetně cen.
2. Oznámení operátoři vyhoví od 31. prosince 2000 rozumným požadavkům oprávněných operátorů na zpřístupnění účastnického vedení a souvisejících zařízení za průhledných, spravedlivých a nediskriminačních podmínek.
Žádosti lze odmítnout pouze na základě objektivních kritérií týkajících se technické proveditelnosti nebo nezbytnosti zachovat integritu sítě.
V případě odmítnutí žádosti může poškozená strana předložit věc k řízení za účelem urovnání sporu podle čl. 4 odst.
5. Oznámení operátoři poskytují oprávněným operátorům zařízení rovnocenná těm, která používají pro vlastní služby nebo která poskytují přidruženým společnostem za stejných podmínek a ve stejných lhůtách.
3. Aniž je dotčen čl. 4 odst. 4, účtují oznámení operátoři za zpřístupnění účastnického vedení a souvisejících zařízení ceny, které byly stanoveny na základě nákladové orientace.
Článek 4
Dohled vnitrostátního regulačního orgánu
1. Vnitrostátní regulační orgán zajistí, aby zpoplatnění zpřístupnění účastnického vedení podporovalo korektní a trvalou hospodářskou soutěž.
2. Vnitrostátní regulační orgán je oprávněn:
a) nařídit změny referenční nabídky pro zpřístupnění účastnického vedení a souvisejících zařízení, včetně ceny, jsou-li takové změny oprávněné a
b) požadovat od oznámených operátorů, aby mu poskytovali informace důležité pro provádění tohoto nařízení.
3. Vnitrostátní regulační orgán může v odůvodněných případech z vlastního podnětu zasáhnout za účelem zajištění nediskriminace, korektní hospodářské soutěže, hospodárnosti a maximálního přínosu pro uživatele.
4. Zjistí-li vnitrostátní regulační orgán, že na trhu s místním přístupem existuje dostatečná hospodářská soutěž, zbaví oznámené operátory povinnosti stanovené v čl. 3 odst. 3 určovat ceny na základě nákladové orientace.
5. Spory mezi podniky o otázkách zahrnutých do tohoto nařízení jsou předmětem vnitrostátních postupů pro řešení sporů v souladu se směrnicí 97/33/ES a jsou řešeny rychle, spravedlivě a průhledně.
Článek 5
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Evropského parlamentu A Rady (ES) č. 2888/2000
ze dne 18. prosince 2000
o rozdělování povolení pro jízdu těžkých nákladních vozidel ve Švýcarsku
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 71 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Švýcarská spolková rada dne 1. listopadu 2000 rozhodla povolit od 1. ledna 2001 provoz těžkých nákladních vozidel až do 34 tun na jejím území a od téhož dne otevřít kvóty pro vozidla o skutečné celkové hmotnosti větší než 34 tun, ale nepřekračující 40 tun, a pro prázdná a lehká nákladní vozidla.
Toto rozhodnutí souvisí se zavedením daně z těžké nákladní dopravy ve švýcarské silniční síti.
(2) Toto rozhodnutí je samostatným opatřením přijatým Švýcarskou konfederací, a v důsledku toho jej nelze považovat za prozatímní uplatnění dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přepravě věcí a osob po železnici a silnici, která byla podepsána dne 21. června 1999.
Uzavření této dohody Společenstvím vyžaduje, aby současně vstoupilo v platnost sedm dohod podepsaných ve stejný den se Švýcarskou konfederací.
(3) Je nezbytné zavést dlouhodobé předpisy pro rozdělování a správu povolení, která jsou Společenství k dispozici počínaje dnem 1. ledna 2001.
(4) Z praktických a organizačních důvodů by úkol rozdělovat povolení členským státům měl být svěřen Komisi.
(5) Za tímto účelem by měl být zaveden postup pro přidělování povolení.
Poté by členské státy měly podle objektivních podmínek rozdělit povolení, která jim jsou přidělena, mezi dopravce.
(6) V zájmu zajištění optimálního užívání povolení by měla být všechna nepřidělená povolení vrácena Komisi k novému rozdělení.
(7) Přidělování povolení by mělo být založeno na kritériích beroucích plně v úvahu stávající toky nákladní dopravy a skutečné dopravní potřeby v alpské oblasti.
(8) Může se ukázat nezbytný přezkum přidělování povolení na základě skutečných dopravních toků s tím, že se bude brát ohled na odpovídající body metody popsané v příloze III.
Při provádění tohoto přezkumu by měl být Komisi nápomocen výbor.
(9) Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení by měla být přijata podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [4],
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Tímto nařízením se stanoví pravidla pro rozdělování povolení, která Švýcarsko přiděluje Společenství a kterými počínaje dnem 1. ledna 2001 povoluje provoz těžkých nákladních vozidel až do 34 tun na svém území s tím, že od stejného dne otevírá kvóty pro vozidla o skutečné celkové hmotnosti větší než 34 tun, ale nepřesahující 40 tun, jakož i pro prázdná a lehká nákladní vozidla a zavádí ve švýcarské silniční síti daň z těžké nákladní dopravy (RPLP).
Článek 2
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1) "povolením pro těžká nákladní vozidla" povolení jízdy po švýcarském území udělené pro nákladní vozidla o skutečné celkové hmotnosti větší než 34 tun, ale nepřesahující 40 tun;
2) "povolením pro prázdná vozidla" povolení jízdy po švýcarském území udělená pro nákladní vozidla, která jsou prázdná nebo přepravují lehké náklady.
Článek 3
1. Komise přiděluje povolení podle odstavců 2, 3 a 4.
2. Povolení pro těžká nákladní vozidla jsou rozdělována podle přílohy I.
3. Povolení pro prázdná vozidla jsou rozdělována podle přílohy II.
4. Povolení pro každý rok jsou rozdělována před 15. srpnem předchozího roku.
Článek 4
Členské státy rozdělují povolení mezi podniky usazené na jejich území na základě objektivních a nediskriminačních kritérií.
Článek 5
Do 15. září každého roku členské státy převedou Komisi ta povolení, která nebyla podnikům přidělena.
Postupem podle článku 7 přidělí Komise tato povolení jednomu nebo více členským státům tak, aby zajistila jejich optimální využití.
Článek 6
Jestliže Komise podává návrh na úpravu, musí brát za základ dopravní toky během roku 2001 s tím, že bere stejný ohled na podmínky dvoustranného dopravního provozu a tranzitního dopravního provozu.
Pokud by přepočet měl na následek přidělení, které se pro kterýkoliv členský stát podstatně liší od přidělení stanoveného v přílohách I a II, musí být postupem podle článku 7 přijaty veškeré nezbytné změny příloh I a II.
Článek 7
1. Komisi je nápomocen výbor.
2. Odkazuje-li se na tento článek, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 8
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 2908/2000
ze dne 29. prosince 2000,
kterým se mění přílohy I a II nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu1, naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2535/20002, a zejména na články 6, 7 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s nařízením (EHS) č. 2377/90 musí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin.
(2) Maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky vyhodnotí všechny relevantní informace, které se týkají bezpečnosti reziduí příslušných látek pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin.
(3) Při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, povolené hladiny ve všech relevantních poživatelných tkáních získávaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň) a charakter rezidua, které je relevantní pro sledování reziduí (indikátorové reziduum).
(4) Pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v příslušných právních předpisech Společenství, musí být maximální limity reziduí obecně stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin.
Játra a ledviny jsou však často z jatečně upravených těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány, a maximální limity reziduí proto musí být rovněž vždy stanoveny i pro svalovou tkáň nebo tkáň tukovou.
(5) V případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med.
(6) Difloxacin, flunixin, halofuginon a toltrazuril musí být zařazeny do přílohy I nařízení (EHS) č. 2377/90.
(7) Glycerofosforečnan vápenatýmusí být zařazen do přílohy II nařízení (EHS) č. 2377/90.
(8) Než toto nařízení vstoupí v platnost, musí být k dispozici přiměřená lhůta, aby členské státy mohly učinit veškeré úpravy, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci příslušných veterinárních léčivých přípravků vydaná v souladu se směrnicí Rady 81/851/EHS3 naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2000/37/ES4, aby byla zohledněna ustanovení tohoto nařízení.
(9) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I a II k nařízení (EHS) č. 2377/90 se mění tak, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2909/2000
ze dne 29. prosince 2000
o účetní správě nefinančních stálých aktiv Evropských společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na finanční nařízení ze dne 21. prosince 1977 o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [1], naposledy pozměněné nařízením Rady (ES, ESUO, Euratom) č. 2673/1999 [2], a zejména na články 65 až 72 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Komise (Euratom, ESUO, ES) č. 3418/93 ze dne 9. prosince 1993, kterým se stanoví prováděcí pravidla k některým ustanovením finančního nařízení ze dne 21. prosince 1977 [3], naposledy pozměněné rozhodnutím 2000/716/ES [4], a zejména na článek 21 uvedeného nařízení,
po konzultaci s účetními Evropského parlamentu, Rady, Soudního dvora, Účetního dvora, Hospodářského a sociálního výboru, Výboru regionů a veřejného ochránce práv,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I
OBLAST PŮSOBNOSTI
Článek 1
Věcná působnost
1. Toto nařízení se vztahuje na účetní operace týkající se hmotného majetku a nehmotných stálých aktiv, které tvoří součást majetku Společenství.
2. Veškerý hmotný majetek a nehmotná stálá aktiva, která mají trvale sloužit činnosti Společenství ve smyslu článku 65 finančního nařízení a článku 130 nařízení (Euratom, ESUO, ES) č. 3418/93, musí být zapsána v inventárním soupisu, tvoří součást majetku Společenství a zapisují se do rozvahy Společenství.
Článek 2
Institucionální působnost
1. Toto nařízení uplatňují účetní všech orgánů.
2. "Orgány" se rozumějí orgány uvedené v článku 12 finančního nařízení.
HLAVA II
STRUKTURA ROZVAHY
Článek 3
Struktura rozvahy
Stálá aktiva ve smyslu tohoto nařízení se v rozvaze vykazují na straně aktiv pod položkou "stálá aktiva" a člení se na
- nehmotná stálá aktiva,
- hmotný majetek:
- pozemky a budovy,
- technické zařízení, strojní zařízení a přístroje,
- nábytek a vozový park,
- počítačové technické vybavení,
- finanční pronájem (leasing) a obdobná práva,
- jiný hmotný majetek,
- nedokončený hmotný majetek, zálohy a splátky na hmotný majetek.
HLAVA III
USTANOVENÍ O RŮZNÝCH POLOŽKÁCH ROZVAHY
Kapitola 1
Obecná ustanovení
Článek 4
Finanční pronájem (leasing) a obdobná práva
1. Klasifikace pronajatých aktiv jako stálých aktiv ve smyslu tohoto nařízení se zakládá na rozsahu, v jakém jsou nebezpečí a prospěch z vlastnictví pronajatého aktiva rozděleny mezi pronajímatele a nájemce, a závisí spíše na podstatě transakce než na formě smlouvy.
2. Pronájem je klasifikován jako finanční pronájem nebo obdobné právo pro účely tohoto nařízení, pokud z podstatné části přenáší nebezpečí a prospěch z vlastnictví aktiva na nájemce.
3. Nebezpečí zahrnují případné ztráty z nedostatečného využití kapacit, zastarávání nebo změny v efektivnosti nákladů kvůli měnícím se hospodářským podmínkám.
U prospěchu se jedná o očekávaný výnos během hospodářské životnosti aktiva a případný zisk ze zhodnocení nebo prodeje zbytkové hodnoty.
4. Aktiva, která jsou předmětem finančního pronájmu, ale u kterých nejsou nebezpečí a prospěch z jejich nájmu přenesena na nájemce, a aktiva pronajatá na více než pět let se vykazují v příloze finančních výkazů v kapitole "podrozvahové závazky".
Článek 5
Příslušenství věci
Aktiva, která jsou neoddělitelně nebo trvale spojena s jinou movitou nebo nemovitou věcí, zvyšují hodnotu nebo životnost hlavního aktiva, se kterým jsou spojena.
Článek 6
Součásti věci
Jednotlivé složky vybavení nebo technického zařízení tvoří součást celku, pokud mohou fungovat pouze společně.
V tom případě se považují za jediné aktivum.
Kapitola 2
Zvláštní ustanovení
Článek 7
Pozemky a budovy
1. Položka "pozemky a budovy" zahrnuje věcná práva k nemovitostem a obdobná práva podle právních předpisů země, ve které se aktivum nachází.
Za pozemky se považují
- pozemky bez technické infrastruktury,
- pozemky s technickou infrastrukturou,
- zastavěné pozemky.
2. Za budovy se považují
- vlastní nemovitosti orgánů Společenství,
- budovy, kterých jsou orgány Společenství spoluvlastníkem,
- příslušenství ve smyslu odstavce 3.
3. Příslušenstvím se rozumí jakákoli movitá věc, která je trvale a neoddělitelně spojena s budovou, jak je definována v odst. 2 první a druhé odrážce.
Článek 8
Technické zařízení, strojní zařízení a přístroje
Tato položka zahrnuje různá technická zařízení, předměty, přístroje a strojní zařízení potřebné pro vykonávání vědeckých, technických nebo správních činností.
Přístroje zahrnují veškeré nástroje a nářadí, které ve spojení s určitým předmětem přizpůsobuje tento předmět určitému specifickému účelu.
Článek 9
Nábytek a vozový park
Nábytek zahrnuje movitý majetek jako stoly, židle, skříně a ostatní kancelářský nábytek.
Vozový park zahrnuje vozidla všeho druhu.
Článek 10
Počítačové technické vybavení
Počítačové technické vybavení zahrnuje specifické vybavení, strojní zařízení a nástroje, k jejichž užívání je potřebné programové vybavení a které jsou určeny ke zpracování dat.
Článek 11
Nedokončený hmotný majetek
Za nedokončený hmotný majetek se považuje hmotný majetek, který není dokončen ke dni účetní uzávěrky.
Hmotný majetek se považuje za dokončený okamžikem uvedení do provozu.
Článek 12
Nehmotná stálá aktiva
1. Za nehmotná stálá aktiva se považují identifikovatelná nepeněžní aktiva bez fyzické podstaty.
Pro zachycení těchto aktiv v rozvaze je rozhodující, že jsou kontrolovány orgánem Společenství a musí přinášet budoucí hospodářský prospěch pro Evropská společenství.
2. Počítačové programové vybavení získané v rámci licence vázáné na místo používání nebo získané v rámci velké licenční smlouvy se považuje za nehmotné stálé aktivum.
Počítačové programové vybavení vyvinuté v rámci orgánů Společenství se nepovažuje za nehmotné stálé aktivum.
Článek 13
Jiný hmotný majetek nebo nehmotná stálá aktiva
Hmotný majetek ve smyslu článků 7 až 11, který nepatří do výše uvedených skupin, jako například snímatelné police, příčky, zapuštěné záklopy, mezistropy a kabelové instalace, se považuje za jiný hmotný majetek.
Nehmotná stálá aktiva ve smyslu článku 12, která nepatří do výše uvedené skupiny (počítačové programové vybavení), se považují za jiná nehmotná stálá aktiva.
Článek 14
Zálohy a splátky na pořízení stálých aktiv
Za zálohy a splátky se považují částky zaplacené před začátkem plnění zakázky nebo částky hrazené po předložení dokladu o dílčím plnění nebo dílčí dodávce.
HLAVA IV
PRAVIDLA OCEŇOVÁNÍ
Kapitola 1
Obecná ustanovení
Článek 15
Ocenění
1. Stálá aktiva se oceňují pořizovací cenou, s výjimkou aktiv vyrobených Evropskými společenstvími, která se oceňují výrobními náklady, aniž jsou dotčeny následující odstavce.
2. Pořizovací cena nebo výrobní náklady stálých aktiv s omezenou životností se snižují pomocí opravných položek vypočítaných tak, aby byly zajištěny systematické odpisy těchto aktiv během jejich celé životnosti.
3. Opravné položky se použijí pro stálá aktiva bez ohledu na případné omezení jejich životnosti, aby bylo možné vykazovat ke dni účetní uzávěrky nižší hodnotu, pokud se očekává, že snížení jejich hodnoty je trvalé.
Nižší ocenění nelze dále uplatňovat, pokud již neexistují důvody pro opravné položky.
4. Stálá aktiva musí být nově oceněna, pokud se na základě nezávislého znaleckého posudku ukáže, že jejich skutečná hodnota překračuje jejich účetní hodnotu.
Zvýšení hodnoty musí být trvalé.
Článek 16
Účetní hodnota
Účetní hodnota stálého aktiva se rovná jeho pořizovací ceně nebo výrobním nákladům opraveným o nové ocenění, odpisy a jiné trvalé snížení hodnoty.
Článek 17
Používání eura
1. Stálá aktiva se vyjadřují v eurech.
2. Je-li pořizovací cena uhrazena v jiné měně než v eurech, přepočte se na eura v kurzu platném ke dni pořízení.
3. Datum pořízení nebo datum registrace musí odpovídat datu, ke kterému přešlo nebezpečí z vlastnictví aktiva na Evropská společenství, přičemž toto datum obvykle odpovídá datu potvrzené dodávky aktiva a přijetí faktury; případné rozdíly mezi datem fakturace, dodání a přechodem vlastnictví se odstraní při účetní závěrce.
Článek 18
Pořizovací cena – aktiva pořízená úplatně
1. Pořizovací cenou je nákupní cena zvýšená o všechny vedlejší náklady a výdaje na pořízení.
2. Vedlejší náklady zahrnují náklady na přepravu věci na místo první instalace a náklady na instalaci, montáž a poskytnutí know-how potřebného pro řádné fungování, pokud nebyly fakturovány zvlášť paušálně.
Vedlejší náklady zahrnují také náklady na vylepšení, které prodlužuje životnost stálého aktiva nebo zlepšuje jeho výkon.
3. Výdaje na pořízení zahrnují honorář architekta za stavbu a vybavení budov nebo částí budov.
4. Do pořizovací ceny se nezapočítávají
a) DPH a daně, jejichž vrácení lze vyžadovat od vnitrostátních orgánů podle Protokolu o výsadách a imunitách Evropských společenství nebo obdobných dohod (Vídeňská úmluva, dohody o sídle);
b) přepravní náklady vzniklé po přepravě věci na místo její první instalace;
c) náklady na údržbu a opravy, převodní daně, jiné honoráře než honoráře architekta, provize, notářské výdaje, poplatky za záruky a prodloužení záruk;
d) úroky z přijatých úvěrů na financování pořízení aktiva.
Článek 19
Aktiva získaná bezúplatně
1. Aktiva získaná bezúplatně se oceňují tržní cenou.
Umělecká díla se však oceňují pojistnou nebo odhadní hodnotou, a nejsou-li pojištěny nebo jejich hodnota nebyla odhadnuta, oceňují se symbolickou částkou.
2. Tržní hodnota aktiva odpovídá ceně, kterou je případný kupující ochoten zaplatit, s ohledem na stav a polohu aktiva a jeho předpokládané další používání.
3. Pokud nelze stanovit tržní hodnotu aktiva, použije se inventární hodnota obdobného aktiva.
Článek 20
Výrobní náklady
1. Aktiva vyrobená Evropskými společenstvími se oceňují výrobními náklady.
2. Výrobními náklady jsou náklady přímo odpovídající výrobě daného aktiva zvýšené o pořizovací ceny surovin a spotřebovaných zdrojů.
3. Přiměřenou část nákladů, kterou lze přičíst dotyčnému aktivu pouze nepřímo, lze započíst do výrobních nákladů v rozsahu, v jakém se vztahují k době výroby.
Kapitola 2
Zvláštní ustanovení
Článek 21
Finanční pronájem (leasing)
1. Aktiva, která jsou předmětem finančního pronájmu, se ke dni nabytí účinnosti nájemní smlouvy oceňují nižší z těchto dvou hodnot:
- tržní hodnota aktiva,
- aktualizovaná hodnota minimálních splatných splátek nájemného.
2. U minimálních splatných splátek nájemného se jedná o celkovou částku (včetně nájmu a případně nákladů na kupní opce), kterou musí zaplatit orgán Společenství během celé doby pronájmu, bez správních poplatků a daní.
3. Úrokovou sazbou pro výpočet aktualizované hodnoty splátek uvedené v odstavci 2 je diskontní sazba uvedená ve smlouvě.
Není-li ve smlouvě výslovně uvedena, je třeba diskontní sazbu vyplývající z nájmu vypočítat.
Článek 22
Počítačové programové vybavení
1. Pořizovací cenou počítačového programového vybavení získaného v rámci licence vázané na místo, za které musí orgán Společenství platit paušální poplatek bez ohledu na počet uživatelů, je poplatek uhrazený za získání licence.
2. Pořizovací cenou počítačového programového vybavení získaného v rámci velké licenční smlouvy, za které musí orgán Společenství zaplatit poplatek za každého uživatele, je celková cena zaplacená za všechny uživatele.
3. V souladu s článkem 12 se k nákupní ceně připočítají tyto položky, aby se získala pořizovací cena:
a) vedlejší náklady spojené přímo nebo nepřímo s pořízením, vzniklé v souvislosti s přípravou programového vybavení před uvedením do provozu;
b) výdaje na vylepšení stávajícího programového vybavení, pokud se tím prodlouží jeho životnost nebo výkon.
4. Do pořizovacích nákladů se nezapočítávají
a) náklady na sběr dat vzniklé poté, co bylo programové vybavení uvedeno do provozu;
b) náklady na údržbu.
Článek 23
Zálohy a splátky
Zálohy a splátky se oceňují jmenovitou hodnotou.
Článek 24
Pozemky a budovy
Pozemky a budovy, které předchozí vlastníci zcizili s rozvazujícími podmínkami, nemusí být oceněny.
Kapitola 3
Nahrazení jednoho aktiva jiným a vylepšení
Článek 25
Nahrazení
Je-li nové aktivum pořízeno pouhou výměnou za staré nebo je-li nové aktivum pořízeno zčásti výměnou za staré a zčásti zaplacením peněžní úhrady, vyřadí se staré aktivum z rozvahy a nové aktivum se zapíše za tržní hodnotu stanovenou podle článku 19.
Článek 26
Vylepšení
Vylepšení aktiv zachycených v rozvaze zvyšuje jejich účetní hodnotu.
Vylepšení se oceňuje podle kapitol 1 a 2 této hlavy.
Kapitola 4
Odpisy
Článek 27
Definice
1. Odpisem se rozumí účetní odhad trvalého a zpravidla nevratného snížení hodnoty stálého aktiva, vyplývající například z jeho dlouhodobějšího používání nebo technického pokroku.
Spočívá v rozložení hodnoty aktiva na jeho předpokládanou životnost podle předem stanoveného plánu.
2. Odpisy začínají v roce, ve kterém bylo aktivum uvedeno do provozu, a počítají se za celé roky, bez ohledu na okamžik, ke kterému užívání skutečně začalo.
3. Pokud skutečná životnost aktiva překročí dobu odepisování, je aktivum po uplynutí celé doby odpisování v rozvaze vedeno s odpisy odpovídajícími 100 % jeho účetní hodnoty.
Článek 28
Odpisovatelná aktiva
1. Odepisovat lze veškera aktiva vykázaná v rozvaze, s výjimkou pozemků, nedokončeného hmotného majetku, záloh a splátek podle článku 14 nařízení a uměleckých děl uvedených v článku 19.
Odpisy se liší podle aktiva, ke kterému se vztahují.
2. Aktiva se stejnými technickými nebo právními charakteristikami mohou být odepisována souhrnně.
Článek 29
Pravidla a metody odpisování
1. Ke stanovení pravidel odpisování a odpisových sazeb a dalších kritérií nebo metod pro uplatňování zásad týkajících se odpisů aktiv orgánů Společenství je příslušný účetní Komise.
2. Používanou metodou odpisování je metoda rovnoměrného odpisování, kromě výjimek stanovených účetním Komise.
Článek 30
Odpisové sazby
1. Používají se odpisové sazby stanovené v příloze I, aniž jsou dotčena pozdější přizpůsobení stanovená účetním Komise podle čl. 29 odst. 1.
2. Pro určité kategorie aktiv delegací ve třetích zemích (včetně bytů) může účetní Komise stanovit zvláštní sazby.
Článek 31
Odpisy nově oceněných aktiv
Pokud bylo stálé aktivum nově oceněno podle článku 15, pokračuje se v odpisování nově oceněného aktiva během zbývající životnost na základě nové hodnoty.
Článek 32
Náhradní aktiva a vylepšení
1. Pokud je aktivum nahrazeno jiným, výpočet odpisů zohlední hodnotu nového aktiva, určenou podle pravidel stanovených v článku 25, a datum jeho uvedení do provozu.
2. Pokud došlo u stálého aktiva k vylepšení, pokračuje odepisování vylepšeného aktiva během zbývající životnost podle nové hodnoty.
Kapitola 5
Vyřazení z majetku
Článek 33
Vyřazení z majetku
Pokud aktivum již dále netvoří část majetku Společenství v důsledku prodeje, úplatného převzetí třetí osobou, sešrotování, bezúplatného předání, likvidace, ztráty, krádeže nebo z jakéhokoli jiného důvodu, jeho hodnota a akumulované odpisy se již v rozvaze nevykazují.
HLAVA V
ÚČTOVÁNÍ
Článek 34
Pořízení
1. Aktiva pořízená úplatně se v rozvaze vykazují na straně aktiv pod položkou "stálá aktiva" s částkou odpovídající jejich pořizovací ceně.
Souvztažným zápisem je odpovídající snížení finančních prostředků.
2. Je-li aktivum nabyto bezúplatně, jeho tržní hodnota se zaznamená na straně aktiv v položce "stálá aktiva" a na straně pasiv v položce "vlastní kapitál".
3. Zboží vyrobené Společenstvími se zaznamená na straně aktiv rozvahy v položce "stálá aktiva" s výrobními náklady. Na straně pasiv se zaznamená na účet příjmů a výdajů "výsledek přizpůsobení – výroba stálých aktiv".
Článek 35
Finanční pronájem (leasing)
Hodnota aktiv, která jsou předmětem finančního pronájmu, vypočtená podle pravidel stanovených v článku 21, se vykazuje v účtech na straně aktiv v položce "stálá aktiva" a na straně pasiv v položce "vlastní kapitál", pokud jde o část zaplacenou, a v položce "dlouhodobé závazky" a "krátkodobé závazky", pokud jde o část dosud nezaplacenou.
Článek 36
Opravné položky
1. Za účelem vykázání v rozvaze se opravné položky ve smyslu článku 15 zahrnují v důsledku odpisů, nového ocenění nebo trvalého snížení hodnoty přímo do stálých aktiv.
2. Účtová osnova musí obsahovat účty, ve kterých se vykazují zvlášť odpisy, trvalá snížení hodnoty a nová ocenění.
3. Částka odpisů a trvalého snížení hodnoty se zaznamená na straně aktiv na účet zisků a ztrát "výsledky přizpůsobení – odpisy/trvalé snížení hodnoty".
4. Částka nového ocenění se zaznamená na stranu pasiv na účet "rezervní fond z nového ocenění".
Článek 37
Ztráta nebo vyřazení
Pokud aktivum již netvoří část majetku Společenství z důvodů uvedených v článku 33, (kladný nebo záporný) rozdíl mezi jeho účetní hodnotou a částkou získanou při vyřazení se zapíše na účet příjmů a výdajů "výsledky přizpůsobení – vyřazení stálého aktiva".
HLAVA VI
SPRÁVNÍ SYSTÉMY
Článek 38
Správní systémy
Systémy pro správu aktiv Společenství musí poskytovat veškerá data potřebná pro identifikaci každé položky.
Kromě toho musí umožňovat vypracování pravidelných inventárních soupisů, kontrolu účetních záznamů a výpočet odpisů.
HLAVA VII
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ A ODCHYLKY
Článek 39
Přizpůsobení
Komise může učinit jakékoli úpravy tohoto nařízení, které automaticky vyplývají ze změn finančního nařízení nebo nařízení (Euratom, ESUO, ES) č. 3418/93.
Článek 40
Shoda
Účetní každého orgánu zajistí, aby všechna vnitřní pravidla týkající se správy inventárních soupisů byla v souladu s tímto nařízením.
Článek 41
Zrušení
Zrušují se všechny ostatní předpisy, které jsou v rozporu s tímto nařízením, zejména články 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 10, 27, 28, 29, 55, 56 a 57 nařízení o inventárních soupisech a o správě majetku Evropské komise, přijatého v písemném řízení dne 22. ledna 1997.
Článek 42
Odchylky
Odchylně od článku 18 se nemovitosti nabyté před rokem 1981 vykazují v účtech s použitím přepočítacího koeficientu pro ECU z ledna 1981.
Článek 43
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Změny pokynů k vnitrostátní regionální podpoře
(2000/C 258/06)
(Text s významem pro EHP)
Body 3.10.4, 4.15, 4.16 a 4.17 pokynů k vnitrostátní regionální podpoře [1] se nahrazují tímto: "3.10.4. Regiony s nízkou hustotou obyvatelstva a nejvzdálenější regiony:
- v závislosti na stropu pro každý členský stát, který je uvedený v bodu 3.9, se mohou regiony s hustotou obyvatelstva menší než 12,5 obyvatel na kilometr čtvereční (19) a nejvzdálenější regiony též kvalifikovat pro danou výjimku.
Podpora na provoz
4.15 Regionální podpora zaměřená na snížení stávajících nákladů podniku (podpora na provoz) je běžně zakázána.
Avšak ve výjimečných případech lze takovou podporu poskytnout v regionech, které jsou způsobilé podle výjimky v čl. 87 odst.
3 písm. a) [2] Smlouvy, za předpokladu, že je odůvodněná ve smyslu přispění k regionálnímu rozvoji a svou povahou a výší odpovídá znevýhodněním, která mají být zmírněna.
Je na členských státech, aby prokázaly znevýhodnění a posoudily jejich důležitost. Podpora na provoz musí být časově omezena a postupně snižována.
4.16 Výjimečně může být podpora na provoz, která není postupně snižována a časově omezena, přípustná, a to za předpokladu, že jsou splněny níže uvedené podmínky.
4.16.1 V nejvzdálenějších regionech, které se kvalifikují pro výjimku podle čl. 87 odst. 3 písm. a) a c) Smlouvy a v regionech s nízkou hustotou obyvatelstva, které se kvalifikují buď pro výjimku podle čl. 87 odst. 3 písm. a), nebo podle čl. 87 odst. 3 písm. c) na základě kritéria hustoty obyvatelstva, jež je uvedeno v bodu 3.10.4, může být za zvláštních podmínek (38) povolena podpora, která není postupně snižována ani časově omezena a která je určena k částečnému vyrovnání dodatečných nákladů na dopravu37. Je na členském státu, aby prokázal, že takové dodatečné náklady existují a aby stanovil jejich výši.
4.16.2 Kromě toho v nejvzdálenějších regionech, které se kvalifikují pro výjimku podle čl. 87 odst. 3 písm. a) a c) Smlouvy, může být podpora, která není postupně snižována ani časově omezena, povolena do té míry, do jaké je určena k vyrovnání dodatečných nákladů, které vznikly při provádění hospodářských činností z faktorů stanovených v čl. 299 odst. 2 Smlouvy, jejichž trvalost a kombinace významně brání rozvoji takovýchto regionů (odlehlost, ostrovní charakter, malá velikost, složitá topografie a podnebí a hospodářská závislost na malém množství výrobků). Je na členském státu, aby stanovil výši dodatečných nákladů a aby prokázal, že souvisejí s faktory stanovenými v čl. 299 odst. 2.
Navrhovaná podpora musí být odůvodněna, pokud jde o její přispění k regionálnímu rozvoji a její povahu; její výše musí být úměrná dodatečným nákladům, na jejichž vyrovnání je určena.
Výše vyrovnání dodatečných nákladů se také prověřuje na základě regionem dosaženého stupně rozvoje.
Podporu povoluje Komise na dobu, která skončí nejpozději ukončením doby platnosti map vnitrostátní regionální podpory platných v době, kdy Komise schválí plán, aby bylo zajištěno, že pravidelné opětovné hodnocení výše podpory zaručí její dlouhodobou přiměřenost pro situaci dotyčného regionu.
4.17 Podpora provozu zamýšlená jako podpora vývozů (39) mezi členskými státy není přípustná."
Komise uplatňuje tyto změny ode dne oznámení rozhodnutí členským státům na nová oznámení o státní podpoře a na ta oznámení, o kterých v té době ještě nerozhodla.
Všechny "protiprávní podpory" ve smyslu čl. 1 písm. f) nařízení Rady (ES) č. 659/1999 [3] se hodnotí v souladu s pravidly a obecnými zásadami platnými v době poskytnutí podpory.
[1] Úř. věst.
C 74, 10.3.1998, s. 9.
[2] Nové číslování podle Amsterodamské smlouvy.
[3] Úř. věst.
L 83, 27.3.1999, s. 1.
Sdělení Komise
o pokynech pro státní podporu zaměstnanosti
(2000/C 371/05)
(Text s významem pro EHP)
Komise pokračuje v hodnocení režimů podpory zaměstnanosti podle kritérií stanovených ve stávajících pokynech [1], které proto zůstávají v platnosti až do vstupu v platnost přepracovaných pokynů pro podporu zaměstnanosti nebo nařízení o výjimkách pro podporu zaměstnanosti podle nařízení Rady (ES) č. 994/98 ze dne 7. května 1998 [2] o použití článků 92 a 93 (nyní 87 a 88) Smlouvy na určité kategorie horizontální státní podpory.
Zpráva předpokládaná v odstavci 30 stávajících pokynů, včetně zmíněné výzvy k podání připomínek k jakýmkoli dotčeným problémům, je k dispozici na internetu na adrese:
http://europa.eu.int/comm/competition/
[1] Úř. věst.
C 334, 12.12.1995.
[2] Úř. věst.
L 142, 14.5.1998.
Rozhodnutí Komise
ze dne 12. prosince 2000,
kterým se v zásadě uznává úplnost dokumentace předložené k podrobnému zkoumání s ohledem na možné zařazení QRD 133 WP (Bacillus subtilis kmen QST 713) do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh
(oznámeno pod číslem K(2000) 3747)
(Text s významem pro EHP)
(2001/6/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2000/68/ES [2], a zejména na čl. 6 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 91/414/EHS (dále jen "směrnice") stanovila vytvoření seznamu Společenství obsahujícího účinné látky, které jsou povoleny pro použití v přípravcích na ochranu rostlin.
(2) Společnost AgraQuest předložila dne 19. dubna 2000 německým orgánům dokumentaci týkající se účinné látky QRD 133 WP (Bacillus subtilis kmen QST 713) s cílem dosáhnout jejího zařazení do přílohy I směrnice.
(3) Německé orgány sdělily Komisi, že se dokumentace po předběžném zkoumání jeví splňovat požadavky na údaje a informace stanovené v příloze II směrnice.
Dále mají za to, že dokumentace obsahuje údaje a informace požadované v příloze III směrnice pro jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčný mikroorganismus jako účinnou látku. V souladu s čl.
6 odst. 2 žadatel následně předložil dokumentaci Komisi a ostatním členským státům.
(4) Dokumentace byla postoupena Stálému rostlinolékařskému výboru dne 1. září 2000.
(5) Čl. 6 odst. 3 směrnice vyžaduje, aby bylo na úrovni Společenství úředně potvrzeno, že každá z těchto dokumentací v zásadě vyhovuje požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze II a – pro alespoň jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku – požadavkům stanoveným v příloze III směrnice.
(6) Toto potvrzení je nezbytné k tomu, aby bylo povoleno podrobné zkoumání dokumentace, a k tomu, aby bylo členským státům umožněno udělit dočasné povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující dotyčný mikroorganismus jako účinnou látku v souladu s čl. 8 odst.
(7) Tímto rozhodnutím není dotčeno právo Komise požádat žadatele, aby dotyčnému členskému státu zpravodaji předložil další údaje nebo informace pro objasnění určitých bodů v dokumentaci.
Žádost o předložení dalších údajů nezbytných pro objasnění dokumentace nemá vliv na lhůtu pro předložení zprávy uvedené v 9. bodu odůvodnění.
(8) Členské státy a Komise se dohodly na tom, že Německo bude pokračovat v podrobném zkoumání dokumentace týkající se QRD 133 WP (Bacillus subtilis kmen QST 713).
(9) Německo co možná nejdříve, nejpozději však do jednoho roku ode dne zveřejnění tohoto rozhodnutí, předloží Komisi zprávu o závěrech tohoto zkoumání, k níž se připojí všechna doporučení ohledně zařazení nebo nezařazení a všechny podmínky s tím související.
(10) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Dokumentace předložená Komisi a členským státům společností AgraQuest za účelem zařazení účinné látky QRD 133 WP (Bacillus subtilis kmen QST 713) do přílohy I směrnice 91/414/EHS, která byla postoupena Stálému rostlinolékařskému výboru dne 1. září 2000, v zásadě vyhovuje požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze II směrnice.
Dokumentace s ohledem na navržená použití vyhovuje požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze III směrnice pro jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující QRD 133 WP (Bacillus subtilis kmen QST 713).
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 19. prosince 2000,
kterým se mění kapitola 14 přílohy I směrnice Rady 92/118/EHS o veterinárních a hygienických předpisech pro obchod s produkty živočišného původu ve Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní předpisy Společenství uvedené v kapitole I přílohy A směrnice 89/662/EHS, a pokud jde o patogenní původce, směrnice 90/425/EHS
(oznámeno pod číslem K(2000) 3866)
(Text s významem pro EHP)
(2001/7/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/118/EHS o veterinárních a hygienických předpisech pro obchod s produkty živočišného původu ve Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní předpisy Společenství uvedené v kapitole I přílohy A směrnice 89/662/EHS, a pokud jde o patogenní původce, směrnice 90/425/EHS [1], naposledy pozměněnou rozhodnutím Komise 1999/724/ES [2], a zejména na článek 15 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Je nutné odstranit určité překladatelské rozdíly mezi německým zněním a ostatními jazykovými zněními uvedené směrnice, týkající se přeshraničních obchodů s nezpracovanou kejdou, a dále je třeba zavést lepší kontroly těchto přesunů vzhledem k možným rizikům choroby.
(2) Je nezbytné vzít u těchto přeshraničních pohybů v úvahu nákazovou situaci v členských státech.
(3) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinární výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V příloze I kapitole 14 části I.A směrnice Rady 92/118/EHS se bod 1 písmene a) nahrazuje tímto:
"1. a) Obchod s nezpracovanou kejdou jiných druhů než drůbeže či koňovitých je zakázán, kromě kejdy:
z pásma či hospodářství, které nepodléhá omezením z důvodu závažné přenosné choroby
a
určené k rozmetání pod kontrolou příslušných orgánů na pozemku, který je částí nebo přináleží témuž hospodářství, ať už je od něj oddělen či nikoli, a nachází se na obou stranách hranice členských států do vzdálenosti přibližně 20 km.
Vlastník hospodářství, ve kterém tyto přeshraniční pohyby probíhají, o nich musí vést a uchovávat záznamy za účelem obdržení schválení.
Příslušný orgán vede registr těchto schválených hospodářství."
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2001.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 19. prosince 2000,
kterým se mění rozhodnutí 90/424/EHS o některých výdajích ve veterinární oblasti
(2001/12/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 ze dne 17. května 1999 o financování společné zemědělské politiky [3] stanoví, že některá veterinární opatření uvedená v rozhodnutí 90/424/EHS [4] se ode dne 1. ledna 2000 financují záruční sekcí Evropského zemědělského a záručního fondu (EZOZF) za účelem dosažení cílů stanovených v čl. 33 odst. 1 Smlouvy.
(2) Je vhodné upřesnit, jaká ustanovení se vztahují na řízení dotyčných výdajů Společenstvím.
(3) Je vhodné, aby Komise spravovala tyto výdaje přímo, s ohledem na jejich povahu.
(4) Rozhodnutí 90/424/EHS by se tudíž mělo odpovídajícím způsobem pozměnit,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V rozhodnutí 90/424/EHS se vkládá nový článek 40a, který zní:
"Článek 40a
Výdaje financované podle tohoto rozhodnutí řídí přímo Komise v souladu s článkem 98 druhou odrážkou finančního nařízení ze dne 21. prosince 1997 [5]."
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 20. prosince 2000
o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o dilatační závěry pro silniční mosty
(oznámeno pod číslem K(2000) 3694)
(Text s významem pro EHP)
(2001/19/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [1], ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na čl. 13 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na Komisi se požaduje, aby mezi dvěma postupy ověřování shody výrobku podle čl. 13 odst. 3 směrnice 89/106/EHS zvolila "v souladu s bezpečností co nejméně obtížný postup". To znamená, že je nutné rozhodnout, zda je pro daný výrobek nebo skupinu výrobků systém řízení výroby u výrobce, za nějž je odpovědný výrobce, nezbytnou a postačující podmínkou prokázání shody, nebo zda se z důvodů spojených s plněním kritérií uvedených v čl. 13 odst. 4 pro daný účel požaduje účast schváleného certifikačního orgánu.
13 odst. 4 se požaduje, aby byl takto stanovený postup uveden v pověřeních a v technických specifikacích.
Je tedy žádoucí stanovit výrobky nebo skupiny výrobků, které budou základem pověření a technických specifikací.
(3) Oba postupy podle čl. 13 odst.
3 jsou podrobně popsány v příloze III směrnice 89/106/EHS. Je tedy nezbytné jasně specifikovat metody, kterými se musí tyto dva postupy uplatňovat podle přílohy III pro každý výrobek nebo skupinu výrobků, neboť příloha III dává určitým systémům přednost.
(4) Postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. a) odpovídá systémům stanoveným v první možnosti bez průběžného dozoru a v druhé a třetí možnosti bodu ii) oddílu 2 přílohy III. Postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. b) odpovídá systémům stanoveným v bodu i) oddílu 2 přílohy III a v první možnosti s průběžným dozorem bodu ii) oddílu 2 přílohy III.
(5) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro stavebnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Shoda výrobků a skupin výrobků stanovených v příloze I se ověřuje postupem, při němž je kromě systému řízení výroby u výrobce provozovaného výrobcem do posuzování a dozoru nad řízením výroby nebo samotným výrobkem zapojen schválený certifikační orgán.
Článek 2
Postup ověřování shody stanovený v příloze II musí být uveden v pověřeních pro řídící pokyny pro evropská technická schválení.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 27. prosince 2000,
kterým se počtvrté mění rozhodnutí 1999/467/ES, kterým se stádům skotu některých členských států nebo regionů členských států uděluje status stád úředně prostých tuberkulózy
(oznámeno pod číslem K(2000) 4144)
(Text s významem pro EHP)
(2001/26/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 64/432/EHS ze dne 26. června 1964 o veterinárních otázkách obchodu se skotem a prasaty uvnitř Společenství [1], naposledy pozměněnou směrnicí 2000/20/ES [2], a zejména na přílohu A část I bod 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutím Komise 1999/467/ES ze dne 15. července 1999, kterým se stádům skotu některých členských států nebo regionů členských států uděluje status stád úředně prostých tuberkulózy a kterým se ruší rozhodnutí 97/76/ES [3], naposledy pozměněným rozhodnutím 2000/694/ES [4], byl tento status udělen některým členským státům a oblastem členských států.
(2) Příslušné francouzské orgány předložily Komisi dokumentaci prokazující splnění všech podmínek uvedených v příloze A části I bodu 4 směrnice 64/432/EHS, a zejména podmínku, že po dobu minulých šesti po sobě jdoucích let bylo 99,9 % stád skotu ve Francii úředně prostých tuberkulózy skotu k 31. prosinci každého roku, a podmínku, podle níž záznamy v databance vytvořené v prosinci 1999 umožňují vysledovat jednotlivé kusy skotu označené podle předpisů Společenství.
(3) Proto je vhodné prohlásit Francii za stát úředně prostý tuberkulózy skotu podle ustanovení výše uvedené směrnice.
(4) Opatření uvedená v tomto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha I rozhodnutí 1999/467/ES se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 27. prosince 2000,
kterým se mění rozhodnutí 92/160/EHS, pokud jde o dovoz koňovitých z Brazílie
(oznámeno pod číslem K(2000) 4145)
(Text s významem pro EHP)
(2001/27/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/426/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních předpisech pro přesun koňovitých a jejich dovoz ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl. 13 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s právními předpisy Společenství mohou členské státy dovážet koňovité ze třetích zemí či, v případě regionalizace, z částí území třetí země, které jsou po šest měsíců předcházejících vývozu prosty vozhřivky.
(2) Rozhodnutí Komise 92/160/EHS [2] naposledy pozměněné rozhodnutím 2000/508/ES [3] stanoví regionalizaci některých třetích zemí pro dovoz koňovitých.
(3) Rozhodnutí 92/160/EHS bylo pozměněno, pokud jde o dovoz koňovitých z Brazílie do Společenství, rozhodnutími 2000/163/ES [4] a 2000/508/ES na základě hlášení o výskytu vozhřivky u místních koňovitých ve státech Pernambuco, Alagoas, Sergipe a Ceará.
(4) Brazílie nahlásila nové klinické případy vozhřivky u domorodých pracovních koní v některých okresech států Maranhão a Piaui na severovýchodě země.
V jedenácti státech převážně na severovýchodě země se provádí sérologický průzkum s cílem vyhodnotit výskyt choroby.
(5) Proto je vhodné přizpůsobit regionalizaci podle výskytu této choroby v dotyčné zemi s ohledem na prováděný průzkum.
(6) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V příloze rozhodnutí 92/160/EHS se v seznamu brazilských států zrušují slova "Maranhão", "Piaui", "Rio Grande do Norte", "Paraiba", "Bahia" a "Tocantins".
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 27. prosince 2000,
kterým se mění rozhodnutí 1999/465/ES o stanovení statusu stád skotu úředně prostých enzootické leukózy skotu v některých členských státech nebo oblastech členských států
(oznámeno pod číslem K(1999) 4146)
(Text s významem pro EHP)
(2001/28/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 64/432/EHS ze dne 26. června 1964 o veterinárních otázkách obchodu se skotem a prasaty uvnitř Společenství [1], naposledy pozměněnou směrnicí 2000/20/ES [2], a zvláště na přílohu D kapitolu I odst. E uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutím Komise 1999/465/ES ze dne 13. července 1999 o stanovení statusu stád skotu úředně prostých enzootické leukózy skotu v některých členských státech nebo oblastech členských států [3] byl tento status udělen některým členským státům a oblastem členských států.
(2) Příslušné švédské orgány předložily Komisi dokumentaci prokazující splnění všech podmínek uvedených v příloze D kapitole I odst. E směrnice 64/432/EHS.
(3) Je tudíž vhodné uznat Švédsko za stát úředně prostý enzootické leukózy skotu podle ustanovení výše uvedené směrnice a rozhodnutí 1999/465/ES odpovídajícím způsobem pozměnit.
(4) Opatření uvedená v tomto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V seznamu členských států v příloze I rozhodnutí 1999/465/ES se doplňuje slovo "Švédsko".
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 19. prosince 2000
o podpisu Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Ukrajinou o prodloužení a změně Dohody mezi Evropským společenstvím a Ukrajinou o obchodu s textilními výrobky, parafované dne 5. května 1993, naposledy pozměněné dohodou ve formě výměny dopisů parafovanou dne 15. října 1999 a povolující její prozatímní provádění
(2001/33/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Komise sjednala jménem Společenství dvoustrannou dohodu ve formě výměny dopisů, aby se prodloužila a změnila stávající Dohody mezi Evropským hospodářským společenstvím a Ukrajinou o obchodu s textilními výrobky [1] a protokolů k této dohodě.
(2) Dohoda ve formě výměny dopisů byla parafována dne 2. října 2000.
(3) Dohoda ve formě výměny dopisů by měla být podepsána jménem Společenství.
(4) Tato dohoda ve formě výměny dopisů by měla být, s ohledem na ustanovení o zvýšení kvót v roce 2000, prováděna prozatímně co nejdříve před koncem roku 2000 do skončení příslušných postupů pro oficiální uzavření, s výhradou vzájemnosti,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Podpis Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským hospodářským společenstvím a Ukrajinou o prodloužení a změně Dohody mezi Evropským hospodářským společenstvím a Ukrajinou o obchodu s textilními výrobky, parafované dne 5. května 1993, naposledy pozměněné dohodou ve formě výměny dopisů parafovanou dne 15. října 1999, se jménem Evropského společenství schvaluje s výhradou rozhodnutí Rady o uzavření uvedené dohody.
Znění dohody se přikládá k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat dohodu ve formě výměny dopisů jménem Společenství, s výhradou jejího uzavření.
Článek 3
Dohoda ve formě výměny dopisů se bude provádět prozatímně ode dne 1. listopadu 2000 do oficiálního uzavření, s výhradou vzájemného prozatímního provádění výměny dopisů Ukrajinou.
Článek 4
1. Komise v souladu s postupem uvedeným v článku 17 nařízení Rady (EHS) č. 3030/93 ze dne 12. října 1993 o společných pravidlech dovozu některých textilních výrobků pocházejících ze třetích zemí [2] může pozastavit používání režimu dvojité kontroly na některé výrobky po konzultacích s Ukrajinou podle čl. 2 odst. 1 posledního pododstavce dohody o obchodu s textilními výrobky změněné bodem 3.4 této dohody ve formě výměny dopisů.
2. Komise v souladu s postupem stanoveným v článku 17 nařízení (EHS) č. 3030/93 přijme opatření stanovená v bodě 6 této dohody ve formě výměny dopisů o obnovení režimu kvót použitelné během roku 2000 v případě, že Ukrajina nepoužije celní sazby popsané v odstavci 4 této dohody ve formě výměny dopisů.
Rozhodnutí Komise
ze dne 22. prosince 2000,
kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu pocházejících z Jamajky
(oznámeno pod číslem K(2000) 4077)
(Text s významem pro EHP)
(2001/36/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí 97/79/ES [2], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Odborník z Komise provedl inspekční návštěvu Jamajky, aby ověřil podmínky, za nichž se produkují, skladují a expedují do Společenství produkty rybolovu.
(2) Jamajské právní předpisy v oblasti hygienických kontrol a sledování produktů rybolovu lze považovat za rovnocenné ustanovením směrnice 91/493/EHS.
(3) Úřad "Veterinary Services Division (VSD) of Ministry of Agriculture" na Jamajce je schopen účinně ověřovat dodržování platných právních předpisů.
(4) Pravidla pro získání osvědčení o zdravotní nezávadnosti podle čl. 11 odst. 4 písm. a) směrnice 91/493/EHS musejí také stanovit vzor osvědčení, minimální požadavky na jazyk nebo jazyky, v nichž musí být vypracováno, a funkci osoby, která je zmocněná ho podepsat.
(5) Podle čl. 11 odst. 4 písm. b) směrnice 91/493/EHS je nutné připevnit na balení produktů rybolovu značku udávající jméno třetí země a schvalovací/registrační číslo provozovny, výrobního plavidla, chladírenského skladu nebo mrazírenského plavidla, z nichž produkty pocházejí.
(6) Podle čl. 11 odst. 4 písm. c) směrnice 91/493/EHS musí být vypracován seznam schválených provozoven, výrobních plavidel nebo chladírenských skladů a také seznam mrazírenských plavidel registrovaných podle bodů 1 až 7 přílohy II směrnice 92/48/EHS [3]. Tyto seznamy musejí být vypracovány na základě sdělení VSD Komisi. Za zajištění souladu s ustanoveními stanovenými k tomuto účelu v čl. 11 odst. 4 směrnice 91/493/EHS proto odpovídá VSD.
(7) Na základě záruk poskytnutých VSD týkajících se zmrazených mořských plžů, které si Jamajka přeje vyvážet do Společenství, přijala Komise rozhodnutí 2001/37/ES ze dne 22. prosince 2000, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu mořských plžů pocházejících z Jamajky [4].
3 odst. 4 písm. b) směrnice 91/493/ES musejí zmrazení mořští plži splňovat vedle požadavků směrnice 91/492/EHS také požadavky směrnice 91/493/EHS.
K tomuto účelu byly rozhodnutím 2001/37/ES určeny produkční oblasti, ze kterých mohou být mořští plži sbíráni a vyváženi do Společenství, a měl by být vypracován seznam provozoven, ze kterých jsou povoleny dovozy a vzor osvědčení o zdravotní nezávadnosti, který musí být přiložen k dovozům zmrazených mořských plžů.
(9) VSD vydal oficiální ujištění, že budou dodržována pravidla uvedená v kapitole V přílohy směrnice 91/493/EHS a splněny požadavky rovnocenné požadavkům stanoveným uvedenou směrnicí.
(10) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příslušným úřadem na Jamajce, který ověřuje a potvrzuje, že produkty rybolovu a akvakultury splňují požadavky směrnice 91/493/EHS, je "Veterinary Services Division (VSD) of Ministry of Agriculture".
Článek 2
Produkty rybolovu a akvakultury pocházející z Jamajky musejí splňovat tyto podmínky:
1. ke každé zásilce musí být přiložen očíslovaný originál osvědčení o zdravotní nezávadnosti, který je řádně vyplněn, podepsán, opatřen datem a vyhotoven na jednom listu v souladu se vzorem uvedeným v příloze A tohoto rozhodnutí;
2. produkty musejí pocházet ze schválených provozoven, výrobních plavidel, chladírenských skladů nebo registrovaných mrazírenských plavidel uvedených v příloze B tohoto rozhodnutí;
3. s výjimkou volně ložených zmrazených produktů rybolovu určených ke konzervaci musejí být všechna balení nesmazatelně označena slovem "JAMAJKA" a schvalovacím/registračním číslem provozovny, výrobního plavidla, chladírenského skladu nebo mrazírenského plavidla, z nichž produkty pocházejí.
Článek 3
1. Osvědčení uvedená v čl. 2 odst. 1 musejí být vypracována nejméně v jednom úředním jazyce členského státu, v němž se kontroly provádějí.
2. V osvědčení musí být uvedeno jméno, funkce a podpis zástupce VSD a úřední razítko VSD v barvě odlišné od barvy ostatních údajů uvedených na osvědčení.
Článek 4
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost šedesátým dnem po zveřejnění
Rozhodnutí Komise
ze dne 22. prosince 2000,
kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu mořských plžů pocházejících z Jamajky
(oznámeno pod číslem K(2000) 4080)
(Text s významem pro EHP)
(2001/37/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/492/EHS ze dne 15. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění živých mlžů na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí 97/79/ES [2], a zejména na článek 9 odst. 3 písm. b) uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že:
(1) Odborník z Komise provedl inspekční návštěvu Jamajky, aby ověřil podmínky, za nichž se produkují, skladují a expedují do Společenství mořští plži.
(2) Podle článku 1 směrnice 91/492/EHS se uvedená směrnice, kromě ustanovení o čištění, vztahuje na ostnokožce, pláštěnce a mořské plže.
(3) Podle jamajských právních předpisů je hygienickou kontrolou mořských plžů a sledováním hygienických podmínek a zdravotní nezávadnosti produkce pověřen úřad "Veterinary Services Division (VSD) of the Ministry of Agriculture".
Tytéž právní předpisy zmocňují VSD povolit nebo zakázat sběr mořských plžů v určitých oblastech.
(4) VSD a jeho laboratoře jsou schopny účinně ověřovat dodržování platných právních předpisů na Jamajce.
(5) Příslušné úřady Jamajky se zavázaly, že budou pravidelně a rychle sdělovat Komisi údaje o přítomnosti planktonu obsahujícího toxiny v oblastech sběru.
(6) Příslušné úřady Jamajky vydaly oficiální ujištění, že budou dodržovány požadavky uvedené v kapitole V přílohy směrnice 91/492/ES a požadavky na klasifikaci produkčních a sádkovacích oblastí, schválení středisek pro expedici a čištění, kontrolu veřejného zdraví a sledování produkce, které jsou rovnocenné požadavkům stanoveným uvedenou směrnicí.
9 odst. 3 písm. b) bodu ii) směrnice 91/492/EHS by měly být určeny hranice produkčních oblastí, v nichž mohou být mořští plži sbíráni a z nichž mohou být dováženi.
Toto určení hranic musí být provedeno na základě sdělení VSD Komisi.
Za zajištění souladu s ustanoveními stanovenými k tomuto účelu v čl. 9 odst.
3 směrnice 91/492/EHS proto odpovídá VSD. VSD by mělo oznamovat Komisi všechny možné změny ve schvalování produkčních oblastí.
(8) Jamajka může být zařazena na seznam třetích zemí, které splňují podmínky rovnocennosti podle čl. 9 odst. 3 písm. a) směrnice 91/492/EHS, pokud jde o mořské plže.
(9) Jamajka si přeje vyvážet do Společenství zmrazené mořské plže. Podle čl.
3 odst. 4 písm. b) musejí mořští plži vedle požadavků směrnice 91/492/EHS splňovat také požadavky směrnice 91/493/EHS.
Za tímto účelem by měly být určeny produkční oblasti, v nichž mohou být mořští plži sbíráni a vyváženi do Společenství.
Kromě toho byl rozhodnutím Komise 2001/36/ES ze dne 22. prosince 2000, kterým stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu pocházejících z Jamajky [3], stanoven seznam provozoven, z nichž jsou dovozy povoleny, a vzor osvědčení o zdravotní nezávadnosti, který se k dovozům přikládá.
(10) Zvláštní podmínky dovozu by měly platit, aniž jsou dotčena rozhodnutí přijatá k provádění směrnice Rady 91/67/EHS ze dne 28. ledna 1991 o veterinárních předpisech pro uvádění živočichů pocházejících z akvakultury a produktů akvakultury na trh [4] naposledy pozměněné směrnicí 98/45/ES [5].
(11) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příslušným úřadem na Jamajce, který ověřuje potvrzuje, že mořští plži splňují požadavky směrnice 91/492/EHS, je "Veterinary Services Division (VSD) of the Ministry of Agriculture".
Článek 2
Mořští plži pocházející z Jamajky a určení k lidské spotřebě musejí pocházet ze schválených produkčních oblastí uvedených v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 3
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost šedesátým dnem po zveřejnění
Rozhodnutí Komise
ze dne 22. prosince 2000,
kterým se mění rozhodnutí 97/296/ES, kterým se stanoví seznam třetích zemí, z nichž je povolen dovoz produktů rybolovu určených k lidské spotřebě
(oznámeno pod číslem K(2000) 4086)
(Text s významem pro EHP)
(2001/40/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 95/408/ES ze dne 22. června 1995 o podmínkách pro sestavování prozatímních seznamů provozoven třetích zemí pro přechodné období, ze kterých jsou členské státy oprávněny dovážet určité produkty živočišného původu, produkty rybolovu a živé mlže [1], naposledy pozměněné rozhodnutím 98/603/ES [2], a zejména na čl. 2 odst. 2 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 97/296/ES [3] naposledy pozměněné rozhodnutím 2000/674/ES [4] stanoví seznam zemí a území, z nichž je povolen dovoz produktů rybolovu k lidské spotřebě.Část I přílohy uvádí země a území, na které se vztahuje zvláštní rozhodnutí, a část II uvádí země a území, které splňují podmínky čl. 2 odst.
(2) Rozhodnutí Komise 2001/36/ES [5] a 2001/39/ES [6] stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury z Jamajky a České republiky.
Je tedy vhodné doplnit Jamajku a Českou republiku do části I seznamu v příloze.
(3) Z důvodu závažných nedostatků zjištěných během inspekční cesty na Svatého Vincence – Grenadiny nemůže být povolen dovoz produktů rybolovu z této země.
Tato země musí být tedy vyškrnuta ze seznamu v příloze.
(4) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha tohoto rozhodnutí nahrazuje přílohu rozhodnutí 97/296/ES.
Článek 2
Toto rozhodnutí nabývá účinku šedesát dní po zveřejnění
Rozhodnutí Rady
ze dne 22. prosince 2000,
kterým se přijímá víceletý program Společenství na podporu rozvoje a využívání evropských digitálních materiálů v globálních sítích a na podporu jazykové rozmanitosti v informační společnosti
(2001/48/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 157 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Vývoj směrem k informační a znalostní společnosti musí ovlivnit život každého občana Evropské unie zejména tím, že se změní podmínky přístupu k vědomostem a způsoby jejich získávání.
(2) Zasedání Evropské rady v Lisabonu zdůraznilo potřebu překonání rozdílů v digitální oblasti ve vznikající informační společnosti a potřebu posílení sociální soudržnosti.
(3) Digitální materiály hrají v tomto vývoji rozhodující úlohu, neboť v průmyslu programové produkce jsou nyní zaměstnány čtyři miliony Evropanů.
Produkce programů vyvolala v posledních letech velký nárůst počtu pracovních příležitostí a tato tendence pokračuje i nadále, přičemž většina těchto pracovních míst vzniká v nově se tvořících menších podnicích.
Radikálně se tak mění podmínky přístupu k vědomostem a podmínky jejich získávání, a tím se vytvářejí základní předpoklady pro hospodářský růst, rozvoj podnikání a zaměstnanost, profesní, sociální a kulturní rozvoj a pro tvůrčí a novátorské schopnosti občanů Evropy nyní a v budoucnosti.
(4) Hospodářský a sociální potenciál vývoje digitálních materiálů zasahuje do oblastí kultury, vzdělávání a využívání volného času.
(5) Struktura a podnikatelské prostředí se v průmyslu digitálních materiálů rychle mění.
(6) Nutným předpokladem pro další rozvoj distribuce a využívání digitálních materiálů v globálních sítích je ochrana duševního vlastnictví a označování děl.
(7) Plnému rozvoji evropského průmyslu digitálních materiálů a trhů s programy brání řada překážek.
(8) Prohlášení ministrů učiněné v Bonnu na konferenci konané ve dnech 6. až 8. července 1997 o významu globálních sítí v informační společnosti věnuje zvláštní pozornost obchodnímu vývoji Internetu; dokument tím vytváří základ pro pokračující diskusi o náplni Internetu, o otázkách jeho řízení a o elektronickém obchodu.
(9) Dne 8. prosince 1999 Komise schválila iniciativu "eEurope", kterou příznivě přijaly členské státy na zasedání Evropské rady v Helsinkách ve dnech 10. až 11. prosince 1999.
(10) Rada ve svých závěrech ze dne 17. prosince 1999 [5] o odvětví kultury a o zaměstnanosti v Evropě zdůraznila, že pokrok v komunikačních technologiích a v informační společnosti výrazně zvýšil počet distribučních kanálů, což podpořilo zvýšenou poptávku po nových obsazích.
(11) Evropská rada na zasedání v Lisabonu ve dnech 23. a 24. března 2000 zvlášť podtrhla úlohu průmyslu digitálních materiálů při vytváření přidané hodnoty prostřednictvím využívání evropské kulturní rozmanitosti a přenášením této rozmanitosti do digitálních sítí.
(12) Akce Společenství podniknuté s ohledem na informační náplň by měly respektovat jazykovou a kulturní rozmanitost Unie a podporovat iniciativy, které umožňují přístup k digitálním informacím v jazycích členských států a kandidátských zemí.
(13) Průběžné hodnocení programu INFO 2000, schváleného rozhodnutím Rady 96/339/ES [6], a iniciativy na podporu jazykové rozmanitosti v informační společnosti (MLIS), založené rozhodnutím Rady 96/664/ES [7], vyžaduje důsledné sledování opatření v oblasti digitálních materiálů a jazykové a kulturní rozmanitosti.
(14) Je třeba přijmout opatření na povzbuzení účasti malých a středních podniků na rozvoji informační společnosti.
(15) S ohledem na vnitřní soudržnost Společenství a na rizika spojená s informační společností dvou různých rychlostí je nutno ve stávajících členských státech a v kandidátských zemích věnovat zvláštní pozornost rozdílné rychlosti vývoje poskytování a využívání informačních služeb a nových komunikačních technologií a jejich náplni.
Jazyková rozmanitost materiálů podporuje rovnost přístupu občanů k informační společnosti a omezuje diskriminaci.
(16) V lednu 1999 zveřejnila Komise Zelenou knihu o informacích veřejného sektoru v informační společnosti, a tím zahájila evropskou diskusi na toto téma.
(17) Při přístupu k informacím veřejného sektoru je nutno věnovat pozornost zvláštním povinnostem veřejných orgánů a ochraně důvěrnosti osobních údajů podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES [8].
(18) Při využívání informací veřejného sektoru je nutno dodržovat předpisy členských států o vlastnických právech k digitálnímu materiálu.
(19) Odstraňování překážek v přístupu k informacím veřejného sektoru je nutno podpořit mimo jiné i prostřednictvím vzájemné výměny osvědčených postupů.
(20) Jelikož cílů navrhovaných opatření nelze uspokojivě dosáhnout členskými státy samotnými vzhledem k nadnárodní povaze uvedených problémů, a je jich proto možné dosáhnout lépe na úrovni Společenství, může Společenství přijmout příslušná opatření v souladu se zásadou subsidiarity podle článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality, stanovenou ve stejném článku, toto rozhodnutí nepřekračuje to, co je k dosažení uvedených cílů nezbytné.
(21) Všechny akce v oblasti materiálů by měly být doplňkové s ostatními probíhajícími iniciativami Společenství a být prováděny v synergii s akcemi v rámci pátého rámcového programu výzkumu a vývoje, rámcového programu pro kulturu a programů MEDIA a s akcemi Společenství na podporu vzdělávání a malých a středních podniků, se strukturálními fondy, s akčním plánem eEurope a s akčním plánem rizikového kapitálu.
(22) Komise by měla prostřednictvím vhodných koordinačních mechanismů zabezpečit doplňkovost a synergii se souvisejícími iniciativami a programy Společenství.
(23) Průběh tohoto programu je nutno průběžně a systematicky sledovat s cílem jeho případného přizpůsobení vývoji na trhu digitálních materiálů.
Ve vhodnou dobu je nutno provést nezávislé hodnocení vývoje programu s cílem získání podkladů pro stanovení cílů pro další opatření v rámci akcí v této oblasti.
Tuto průběžnou hodnotící zprávu je nutno předložit včas, aby bylo možno provést úpravy v druhé fázi programu.
Po skončení tohoto programu se vypracuje závěrečné hodnocení získaných výsledků a zpráva pro Evropský parlament ohledně budoucí politiky v oblasti materiálů a ohledně účinku a vlivu tohoto programu na dosahování cílů tohoto rozhodnutí.
(24) Při provádění tohoto programu se může ukázat vhodné spolupracovat s mezinárodními organizacemi a třetími zeměmi.
(25) Aniž jsou dotčeny pravomoci rozpočtového orgánu vymezené Smlouvou, stanoví se tímto rozhodnutím pro celou dobu trvání programu finanční referenční částka ve smyslu bodu 34 interinstitucionální dohody ze dne 6. května 1999 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí [9].
(26) Prováděcí opatření k tomuto rozhodnutí by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [10],
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Přijímá se víceletý program "Evropské digitální materiály pro globální sítě" (dále jen "eContent").
Program má tyto cíle:
a) napomáhat všeobecnému využívání Internetu a přístupu k němu prostřednictvím lepší dostupnosti evropských digitálních materiálů v globálních sítích v zájmu podpory profesního, sociálního a kulturního rozvoje občanů Evropské unie a usnadnění hospodářské a sociální integrace občanů kandidátských zemí do informační společnosti;
b) povzbuzovat přístup k potenciálu evropských digitálních materiálů a jeho využívání, zejména účinnější využívání informací veřejného sektoru;
c) podporovat kulturní a jazykovou rozmanitost digitálních materiálů v globálních sítích, zejména v jazycích Evropské unie, a zlepšit vývozní možnosti evropských společností nabízejících digitální materiály, zejména malých a středních podniků, prostřednictvím jejich přizpůsobení kulturnímu a jazykovému prostředí;
d) vytvářet příznivé podmínky pro omezení roztříštěnosti trhu a pro uvádění na trh, distribuci a využívání evropských digitálních materiálů v globálních sítích, a tím podporovat hospodářskou činnost a zlepšovat vyhlídky zaměstnanosti;
Článek 2
V souladu s pokyny uvedenými v příloze I a prostředky pro provádění programu podle přílohy III se pod vedením Komise provedou tato opatření v zájmu dosažení cílů uvedených v článku 1:
a) podpora přístupu k informacím veřejného sektoru a jejich zvýšeného využívání;
b) podpora produkce jazykově a kulturně rozmanitých materiálů;
c) opatření pro zvýšení dynamiky trhu s digitálními materiály.
Článek 3
1. Program probíhá v období čtyř let ode dne jeho zveřejnění v Úředním věstníku Evropských společenství.
2. Finanční referenční částka pro uskutečnění programu v období uvedeném v odstavci 1 se stanoví na 100 milionů EUR.
Roční rozpočtové položky schvaluje rozpočtový orgán v rámci finančního výhledu.
Předběžný rozpis výdajů je uveden v příloze II.
Článek 4
1. Komise odpovídá za provedení programu a jeho koordinaci s ostatními programy Společenství.
Na základě tohoto rozhodnutí Komise vypracuje každé dva roky pracovní program.
2. Při provádění programu Komise v těsné spolupráci s členskými státy zajistí obecnou soudržnost a doplňkovost s ostatními politikami, programy a akcemi Společenství, které se týkají vývoje a využívání evropských digitálních materiálů v globálních sítích a podpory jazykové rozmanitosti v informační společnosti.
3. Komise postupem podle čl. 5 odst. 2
a) přijímá pracovní program;
b) stanoví kritéria a obsah výzev k podávání návrhů v souladu s cíli stanovenými v článku 1;
c) vyhodnocuje projekty navržené na základě výzev k podávání návrhů na financování z prostředků Společenství, u kterých se příspěvek Společenství odhaduje na nejméně 700000 eur;
d) stanoví odchylky od pravidel stanovených v příloze III;
e) připouští účast na projektech právnických osob ze třetích zemí a mezinárodních organizací, na které se nevztahuje čl. 7 odst. 1 a 2.
4. Je-li hodnota projektů uvedených v odst. 3 písm. c) menší než 700000 EUR, informuje Komise výbor zřízený podle čl. 5 odst. 1 pouze o projektech a výsledcích jejich vyhodnocení. Po uplynutí lhůty dvou let ode dne zveřejnění tohoto rozhodnutí lze tento práh na základě získaných zkušeností změnit.
Komise informuje výbor nejméně jednou za půl roku o pokroku dosaženém při celkovém provádění programu.
Článek 5
1. Komisi je nápomocen výbor.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
Článek 6
1. Pro zajištění účinného využívání podpory Společenství Komise zajistí, aby akce podle tohoto rozhodnutí podléhaly hodnocení předem, sledování a závěrečnému vyhodnocení.
2. Během provádění projektů a po jejich dokončení Komise vyhodnotí způsob a dopad jejich provádění, aby se stanovilo, zda byly dosaženy původně zamýšlené cíle.
3. Vybraní příjemci předloží Komisi roční zprávu.
4. Po dvou letech ode dne zveřejnění tohoto rozhodnutí a po skončení programu předloží Komise Evropskému parlamentu, Radě, Hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů hodnotící zprávu o výsledcích dosažených při provádění akcí uvedených v článku 2.
Komise může na základě těchto výsledků předložit návrhy na změnu zaměření programu.
Článek 7
1. Účast na tomto programu může být otevřena právnickým osobám usazeným ve státech ESVO, které jsou členy Evropského hospodářského prostoru (EHP), v souladu s Dohodou o EHP.
2. Účast na programu je otevřena kandidátským zemím za těchto podmínek:
a) země střední a východní Evropy (SVE) v souladu s podmínkami stanovenými v Evropských dohodách, v jejich dodatkových protokolech a v rozhodnutích příslušných rad přidružení;
b) Kypr, Malta a Turecko v souladu s dvoustrannými dohodami, které budou uzavřeny.
3. Účast může být otevřena postupem podle čl. 5 odst. 2 bez finanční podpory Společenství z prostředků programu právnickým osobám usazeným ve třetích zemích a mezinárodním organizacím, pokud tato účast účinně přispívá k provádění programu, přičemž se vezme v úvahu zásada vzájemného prospěchu.
Článek 8
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 20. prosince 2000,
kterým se zavádí akční program týkající se strategie Společenství pro rovnost žen a mužů (2001–2005)
(2001/51/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 13 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Zásada rovného zacházení se ženami a s muži je základní zásadou práva Společenství a směrnice a jiné akty, které byly přijaty v souladu s ní, hrají významnou úlohu při zlepšování postavení žen.
(2) Zkušenosti akce na úrovni Společenství ukázaly, že podpora rovnosti žen a mužů vyžaduje v praxi kombinaci opatření, zejména zákonodárných opatření a praktických činností, navrhovaných tak, aby se vzájemně posilovaly.
Zkušenosti také ukazují, že činnost Společenství v této oblasti musí pokračovat kombinací integrace rozměru rovnosti pohlaví s konkrétními akcemi.
Navíc ukazují význam role mužů pro dosažení rovnosti mezi pohlavími.
(3) Přetrvávání strukturální diskriminace na základě pohlaví, dvojnásobná a často vícenásobná diskriminace, s níž se setkávají mnohé ženy, a přetrvávající nerovnost mezi muži a ženami odůvodňují pokračování a posilování činnosti Společenství v této oblasti a přijetí nových metod a přístupů.
(4) Evropský parlament v usnesení k předběžné zprávě Komise o provádění střednědobého akčního programu Společenství na podporu rovných příležitostí pro muže a ženy (1996–2000) [5] vyzval Komisi, aby předložila návrh pátého akčního programu.
(5) Rada ve svých závěrech ze dne 22. října 1999 zdůraznila význam nového akčního programu na podporu rovnosti žen i mužů.
(6) Čtvrtá světová konference o ženách, která se konala dne 15. září 1995 v Pekingu, přijala prohlášení a akční program vyzývající vlády, mezinárodní společenství a občanskou společnost, aby přijaly strategická opatření k odstranění diskriminace žen i překážek rovnosti mezi ženami a muži.
Závěrečný dokument z následného zasedání a zhodnocení provedené Valným shromážděním OSN ve dnech od 5. do 9. června 2000 v New Yorku (Peking + 5) potvrdily uvedené prohlášení a akční program a v některých oblastech tento akční program posílily.
Rovněž potvrdily nutnost jeho urychleného a úplného provedení.
(7) Všechny členské státy a kandidátské země podepsaly a ratifikovaly Úmluvu OSN o odstranění všech forem diskriminace žen (CEDAW).
(8) Evropská rada, která se sešla ve dnech 23. a 24. března 2000 v Lisabonu a ve dnech 19. a 20. června 2000 v Santa Maria de Feira, vyzvala Komisi a členské státy k podpoře všech aspektů rovných příležitostí v politikách zaměstnanosti, například snížením segregace v povolání a usnadňováním sladění pracovního a rodinného života, zejména stanovením nových hodnotících kritérií pro opatření týkající se zlepšení struktur péče o děti.
Rovněž stanovila kvantitativní cíle určené mimo jiné ke zvýšení průměrného počtu zaměstnaných žen do roku 2010 z dnešních 51 % na více než 60 %.
(9) Rada v usnesení ze dne 29. června 2000 [6] zdůraznila význam vyvážené účasti žen a mužů v rodinném a pracovním životě.
(10) Nová rámcová strategie Společenství v oblasti rovnosti mužů a žen zahrnuje všechny činnosti Společenství, které v souladu s čl. 3 odst.
2 Smlouvy usilují o odstranění nerovností a podporu rovného zacházení pro muže a ženy. Toto rozhodnutí poskytuje strukturu pro horizontální a koordinační činnosti, které jsou nezbytné pro zajištění souladu a rozvíjení součinnosti při provádění rámcové strategie Společenství.
(11) Ke zvýšení přidané hodnoty akce Společenství je nezbytné, aby Komise ve spolupráci s členskými státy zajistila na všech úrovních soudržnost a doplňkovost akcí prováděných v rámci tohoto rozhodnutí a souvisejících politik, nástrojů a akcí Společenství, zejména těch, které se týkají koordinované strategie zaměstnanosti, sociální politiky, Evropského sociálního fondu, výchovy, odborného vzdělávání a mládeže.
(12) Opatření ke zvýšení akceschopnosti klíčových činitelů působících v oblasti podpory rovnosti mužů a žen by měla zahrnovat výměnu informací, zkušeností a osvědčených postupů mezi sítěmi, včetně sítě parlamentních výborů pro rovné příležitosti pro ženy a muže v členských státech a v Evropském parlamentu a v sítích odborníků Komise.
Podpora součinnosti mezi členy sítí by měla být prioritní záležitostí.
(13) Je důležité, aby Komise a členské státy usilovaly o to, aby všechny texty, hlavní směry a výzvy k podávání návrhů vydané v rámci tohoto programu byly napsány jasně, jednoduše a srozumitelně.
(14) Pro úspěch kterékoli akce Společnosti je nezbytné sledovat a hodnotit výsledky ve vztahu ke stanoveným cílům.
(15) Opatření nezbytná k provedení tohoto rozhodnutí by měla být přijata podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [7].
(16) Dohoda o Evropském hospodářském prostoru (EHP) stanoví zvýšenou spolupráci v sociální oblasti mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a zeměmi Evropského sdružení volného obchodu, které jsou účastníky Evropského hospodářského prostoru (ESVO/EHP) na druhé straně.
Navíc má být tento program otevřen účasti kandidátských zemí střední a východní Evropy za podmínek stanovených v Evropských dohodách, v jejich dodatkových protokolech a v rozhodnutích příslušných rad přidružení, a Kypru, Maltě a Turecka. Tato účast by měla být financována dodatečnými rozpočtovými položkami v souladu s postupy, které mají být s uvedenými zeměmi dohodnuty.
(17) Práce vykonávaná při provádění tohoto programu jinými mezinárodními organizacemi, zejména OSN, Organizací pro hospodářskou spolupráci a rozvoj, Mezinárodní organizací práce a Radou Evropy bude předmětem zvláštního zájmu.
(18) Finanční referenční částka ve smyslu bodu 34 interinstitucionální dohody ze dne 6. května 1999 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni a zdokonalení rozpočtového procesu [8] je zahrnuta do tohoto rozhodnutí po celou dobu trvání programu, aniž tím jsou dotčeny pravomoci rozpočtového orgánu vymezené Smlouvou o ES.
(19) Jelikož cíle navrhnuté akce Společenství, zejména pro podporu rovnosti žen a mužů, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, z důvodů mimo jiné nutnosti mnohostranných partnerství, nadnárodní výměny informací a šíření osvědčených postupů v celém Společenství, může Společenství přijímat opatření v souladu se zásadou subsidiarity uvedenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku toto rozhodnutí nepřekračuje rámec toho, co je pro dosažení těchto cílů nezbytné,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Zavedení programu
Tímto rozhodnutím se zavádí akční program Společenství týkající se strategie Společenství pro rovnost žen a mužů (dále jen "program") na období od 1. ledna 2001 do 31. prosince 2005.
Účelem tohoto programu je podporovat rovnost žen a mužů, zejména poskytováním pomoci a podpory pro rámcovou strategii Společenství.
Článek 2
Zásady
1. Tento program je jedním z nástrojů nezbytných pro provádění celkové strategie Společenství v oblasti rovnosti žen a mužů, která zahrnuje všechny politiky a akce Společenství zaměřené na dosažení rovnosti mezi ženami a muži, včetně politik začlenění rovnosti mužů a žen do všech oblastí a zvláštních akcí zaměřených na ženy.
2. Tento program koordinuje, podporuje a financuje provádění horizontálních činností v oblastech působení rámcové strategie Společenství v otázce rovnosti mužů a žen.
Těmito oblastmi působení jsou: hospodářský život, rovná účast a rovné zastoupení, sociální práva, občanský život a ženské a mužské role a stereotypy.
Zásada rovnosti mužů a žen v procesu rozšiřování Unie, jakož i rozměr rovnosti mužů a žen v politice zahraničních vztahů Společenství a rozvojové spolupráce musí prostupovat všemi oblastmi působení rámcové strategie Společenství.
Článek 3
Cíle
V rámci zásad uvedených v článku 2 a s přihlédnutím k případné budoucí zákonodárné činnosti má program tyto cíle:
a) podporovat a šířit hodnoty a postupy, na kterých se zakládá rovnost žen a mužů;
b) zvyšovat pochopení pro otázky týkajících se rovnosti žen a mužů, včetně přímé i nepřímé diskriminace na základě pohlaví a vícenásobné diskriminace žen, hodnocením účinnosti politik a praxe prostřednictvím předchozího rozboru, sledováním jejich provádění a zhodnocením jejich účinků;
c) rozvíjet způsobilost příslušných činitelů účinně podporovat rovnost mužů a žen, zejména podporováním výměny informací a osvědčených postupů a práce sítě na úrovni Společenství.
Článek 4
Akce Společenství
1. Za účelem dosažení cílů uvedených v článku 3 jsou na nadnárodní úrovni prováděna tato opatření Společenství:
a) zvyšování povědomí, především zdůrazňováním rozměru Společenství u podpory rovnosti žen a mužů a zveřejňováním výsledků tohoto programu, zejména prostřednictvím publikací, kampaní a akcí;
b) rozbory faktorů a politik v oblasti rovnosti mužů a žen, včetně shromažďování statistických údajů, studií, hodnocení účinku podle pohlaví, využívání nástrojů a mechanismů, vypracovávání ukazatelů a hodnotících kritérií a účinného šíření výsledků.
To zahrne také sledování provádění a uplatňování právních předpisů Společenství v oblasti rovnosti pomocí hodnocení právních předpisů a praxe za účelem posouzení jejich vlivu a účinnosti;
c) nadnárodní spolupráce mezi činiteli prostřednictvím podpory práce v sítích a výměny zkušeností na úrovni Společenství.
2. Ustanovení týkající se provádění akcí uvedených v odstavci 1 jsou obsažena v příloze.
Článek 5
Provádění programu a spolupráce s členskými státy
1. Komise
a) zajišťuje provádění akcí Společenství tvořících předmět tohoto programu;
b) pravidelně si vyměňuje názory se členy výboru uvedeného v článku 7, se zástupci sociálních partnerů na úrovni Společenství a nevládních organizací o provádění a sledování programu a souvisejících směrech politik.
Za tímto účelem dává Komise užitečné informace k dispozici nevládním organizacím a sociálním partnerům.
Komise uvědomí o těchto názorech uvedený výbor;
c) podporuje aktivní partnerství a dialog mezi všemi partnery, kteří se tohoto programu účastní, mimo jiné povzbuzuje k integrovanému a koordinovanému přístupu k podporování rovnosti mužů a žen.
2. Komise ve spolupráci s členskými státy přijme nezbytná opatření, aby
a) podpořila účast všech dotčených osob v programu;
b) zajistila šíření výsledků akcí prováděných v rámci programu;
c) poskytovala srozumitelné informace a zajistila odpovídající publicitu a sledování akcí podporovaných v rámci programu.
Článek 6
Prováděcí ustanovení
1. Opatření nezbytná pro provádění tohoto rozhodnutí týkající se níže uvedených oblastí se přijímají řídícím postupem uvedeným v čl. 7 odst. 2:
a) obecné zásady pro provádění programu;
b) roční plán práce pro provádění akcí programu;
c) finanční podpora, kterou má poskytnout Společenství;
d) roční rozpočet a rozdělení prostředků na jednotlivé akce programu;
e) způsoby výběru akcí, které mají být podporovány Společenstvím, a návrh seznamu akcí, na které má být tato podpora poskytnuta, předkládaný Komisí;
f) kritéria pro sledování a hodnocení programu, zejména efektivnosti nákladů na program a úpravy pro šíření jeho výsledků.
2. Opatření nezbytná pro provádění tohoto rozhodnutí, která se týkají všech ostatních záležitostí, se přijímají poradním postupem uvedeným v čl. 7 odst. 3.
Článek 7
Výbor
1. Komisi je nápomocen výbor.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je na dva měsíce.
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 3 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
4. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 8
Spolupráce s jinými výbory
Za účelem zajištění soudržnosti a doplňkovosti tohoto programu s ostatními opatřeními uvedenými v článku 9 Komise pravidelně informuje výbor o jiných akcích Společenství, které přispívají k podpoře rovnosti žen a mužů.
Je-li to vhodné, zajistí Komise pravidelnou a strukturovanou spolupráci mezi tímto výborem a výbory zřízenými pro sledování jiných politik, nástrojů a akcí v této oblasti.
Článek 9
Soudržnost a doplňkovost
1. Komise zajistí ve spolupráci s členskými státy celkovou soudržnost s ostatními politikami, nástroji a akcemi Unie a Společenství, zejména zaváděním vhodných mechanismů a nástrojů, jako jsou například hodnocení účinků vyplývajících z různosti pohlaví, nástroje pro sledování a hodnotící kritéria úrovně provádění, ke koordinování činností v rámci tohoto programu s činnostmi zvláštního významu pro zlepšení postavení žen, mezi něž patří například výzkum, zaměstnanost, zákaz diskriminace, potírání chudoby a sociálního vyloučení, politiky v oblastech zdraví, výchovy, odborného vzdělávání, péče o mládež, kultura, spravedlnosti a vnitřní věci a v oblasti rozšiřování a zahraničních vztahů Společenství (včetně zahraničních činností Společenství v oblasti lidských práv).
2. Komise a členské státy zajistí soudržnost a doplňkovost mezi akcemi prováděnými v rámci tohoto programu a jinými souvisejícími akcemi Unie a Společenství, jako jsou ty podporované programy DAPHNE, STOP, Phare a MEDA, rámcovým výzkumným programem, programem pro potírání sociálního vyloučení, sociální agendou a akčním programem pro potírání diskriminace (2001–2006).
Tento program musí vzít v úvahu specifické akce na podporu rovného zacházení se ženami a s muži v oblasti zaměstnání a práce, které může Společenství provádět v rámci strukturálních fondů, iniciativy Společenství EQUAL, nebo opatření na podporu spolupráce k posílení strategie zaměstnanosti.
3. Členské státy usnadňují a vyvíjejí veškeré možné úsilí k zajištění toho, aby činnosti prováděné v rámci tohoto programu byly v souladu a doplňovaly se s činnostmi prováděnými na vnitrostátní, regionální a místní úrovni.
Článek 10
Účast zemí ESVO/EHP, přidružených zemí střední a východní Evropy, Kypru, Malty a Turecka
Tento program je otevřen účasti
a) zemí ESVO/EHP za podmínek stanovených v Dohodě o EHP;
b) kandidátských zemí střední a východní Evropy za podmínek stanovenými v Evropských dohodách, jejich dodatkových protokolech a v rozhodnutích příslušných rad přidružení;
c) Kypru, Malty a Turecka, jejichž účast je financována za základě dodatečných rozpočtových položek v souladu s postupy, které budou s těmito zeměmi dohodnuty.
Článek 11
Financování
1. Finanční referenční částka pro provádění tohoto programu v období 2001–2005 činí 50 milionů EUR.
2. Roční prostředky schvaluje rozpočtový orgán v mezích finančního výhledu.
Článek 12
Sledování a hodnocení
1. Komise pravidelně sleduje program ve spolupráci s výborem uvedeným v článku 7.
2. Komise hodnotí tento program v polovině a na konci jeho trvání za pomoci nezávislých odborníků.
Toto hodnocení posoudí význam, účinnost a efektivnost nákladů provedených akcí ve vztahu k cílům uvedeným v článku 3.
Přezkoumá také dopad programu jako celku.
Hodnocení rovněž zkoumá, jak se vzájemně doplňují akce prováděné v rámci programu a akce prováděné na základě jiných politik, nástrojů a akcí Společenství.
3. Komise předloží Evropskému parlamentu, Radě, Hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů předběžnou hodnotící zprávu nejpozději do 31. prosince 2003.
4. Komise předloží Evropskému parlamentu, Radě, Hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů závěrečnou hodnotící zprávu o rámcové strategii a programu nejpozději do 31. prosince 2006.
5. Všechny hodnotící zprávy uvedené v odstavcích 3 a 4 uvedou rozsah prostředků poskytnutých Komisi, členským státům, veřejným subjektům a nevládním organizacím.
Článek 13
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 22. prosince 2000
o podpisu a prozatímním provádění Dohody o obchodu s textilními výrobky mezi Evropským společenstvím a Chorvatskou republikou parafované v Bruselu dne 8. listopadu 2000
(2001/55/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy ve spojení s první větou čl. 300 odst. 2 prvního pododstavce,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Komise sjednala jménem Evropského společenství Dohodu o obchodu s textilními výrobky s Chorvatskou republikou.
(2) Tato dohoda byla parafována dne 8. listopadu 2000.
(3) S výhradou jejího možného pozdějšího uzavření by tato dohoda měla být podepsána jménem Evropského společenství.
(4) Je vhodné tuto dohodu provádět prozatímně od 1. ledna 2001 do dokončení příslušných postupů pro její formální uzavření, s výhradou vzájemnosti,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
S výhradou jejího možného pozdějšího uzavření je předseda Rady oprávněn jmenovat osoby zmocněné podepsat jménem Společenství Dohodu o obchodu s textilními výrobky mezi Evropským společenstvím a Chorvatskou republikou.
Článek 2
S výhradou vzájemnosti smlouva uvedená v článku 1 se provádí prozatímně od 1. ledna 2001 do dokončení postupů pro její uzavření.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Rozhodnutí Komise
ze dne 23. ledna 2001,
kterým se mění rozhodnutí 96/333/ES o osvědčování zdravotní nezávadnosti živých mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů ze třetích zemí, na které se nevztahuje žádné zvláštní rozhodnutí
(oznámeno pod číslem K(2001) 127)
(Text s významem pro EHP)
(2001/65/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/492/EHS ze dne 15. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění živých mlžů na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí 97/79/ES [2], a zejména na čl. 9 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 96/333/ES ze dne 3. května 1996 o osvědčování zdravotní nezávadnosti živých mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů ze třetích zemí, na které se nevztahuje žádné zvláštní rozhodnutí [3], naposledy pozměněné rozhodnutím 98/740/ES [4], je použitelné do 31. prosince 2000.
(2) Rozhodnutí Komise 97/20/ES [5] naposledy pozměněné rozhodnutím 2001/38/ES [6] stanoví seznam třetích zemí splňujících rovnocenné podmínky pro produkci a uvádění mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů na trh.
Část II tohoto seznamu obsahuje třetí země, na které se může vztahovat prozatímní rozhodnutí na základě rozhodnutí Rady 95/408/ES [7] naposledy pozměněného rozhodnutím 2001/4/ES [8].
(3) Podle rozhodnutí 95/408/ES je seznam zemí použitelný do 31. prosince 2003.
Datum platnosti rozhodnutí 96/333/ES by se proto mělo pozměnit tak, aby bylo v souladu s platností prozatímního seznamu.
(4) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V článku 5 rozhodnutí 96/333/ES se výraz "do 31. prosince 2000" nahrazuje výrazem "do 31. prosince 2003".
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 23. ledna 2001,
kterým se mění rozhodnutí 97/296/ES, kterým se stanoví seznam třetích zemí, z nichž je povolen dovoz produktů rybolovu určených k lidské spotřebě
(oznámeno pod číslem K(2001) 128)
(Text s významem pro EHP)
(2001/66/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 95/408/ES ze dne 22. června 1995 [1] o podmínkách pro sestavování prozatímních seznamů provozoven třetích zemí, pro přechodné období, ze kterých jsou členské státy oprávněny dovážet určité produkty živočišného původu, produkty rybolovu nebo živé mlže, pozměněném rozhodnutím 2001/4/ES [2], a zejména na čl. 2 odst. 2 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Rady 96/23/ES ze dne 29. dubna 1996 o kontrolních opatřeních u některých látek a jejich reziduí v živých zvířatech a živočišných produktech a o zrušení směrnic 85/358/EHS a 86/469/EHS a rozhodnutí 89/187/EHS a 91/664/EHS [3], stanoví, že produkty akvakultury budou zahrnuty do plánu kontroly reziduí veterinárních léčiv.
(2) Kromě toho příloha rozhodnutí Komise 2000/159/ES ze dne 8. února 2000 o prozatímním schválení plánů třetích zemí týkajících se reziduí podle směrnice Rady 96/23/ES [4], naposledy pozměněného rozhodnutím 2000/675/ES [5], uvádí třetí země, které předkládají plán o zárukách poskytnutých ohledně kontroly skupin reziduí a látek uvedených v příloze I směrnice 96/23/ES.
(3) Proto nejsou-li dány záruky uvedené v předchozím bodu odůvodnění, dovozy produktů rybolovu nejsou povoleny, i když odpovídají směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [6], naposledy pozměněné směrnicí 97/79/ES [7].
(4) Jelikož rozhodnutí Komise 97/296/ES [8] ve znění rozhodnutí 2001/40/ES [9] uvádí země a území, ze kterých je povolen dovoz produktů rybolovu k lidské spotřebě, je nutné pozměnit toto rozhodnutí, aby byl zahrnut požadavek, podle kterého bude dovoz produktů akvakultury povolen pouze ze třetích zemí uvedených na seznamech obou rozhodnutí 97/296/ES a 2000/159/ES.
(5) Avšak, protože rozhodnutí Komise 95/328/ES ze dne 25. července 1995 o osvědčování zdravotní nezávadnosti produktů rybolovu ze třetích zemí, na které se dosud nevztahuje žádné zvláštní rozhodnutí [10], naposledy pozměněné rozhodnutím 2001/67/ES [11], stanoví přechodné období k aktualizaci vzoru osvědčení o zdravotní nezávadnosti, je vhodné pro produkty akvakultury stanovit výjimku z používání rozhodnutí 2000/159/ES během tohoto přechodného období.
(6) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 97/296/ES se mění takto:
1. V článku 2 se vkládá nový odstavec 3, který zní:
"3. Kromě ustanovení odstavce 1, dbají členské státy na to, aby byly dováženy produkty akvakultury, ve smyslu čl. 2 odst. 2 směrnice Rady 91/493/EHS, v jakékoli podobě určené k lidské spotřebě jen ze třetích zemí, které jsou uvedeny na seznamu v příloze tohoto rozhodnutí a v příloze rozhodnutí Komise 2000/159/ES, jakožto země se schváleným plánem kontroly reziduí pro akvakulturu."
2. Článek 3 se nahrazuje tímto:
"Článek 3
Bez ohledu na rozhodnutí Komise 2000/159/ES a čl. 2 odst. 3 tohoto rozhodnutí, členské státy, dovážejí-li produkty rybolovu ze třetích zemí uvedených v části II přílohy tohoto rozhodnutí a až do data vstupu v platnost vzoru osvědčení o zdravotní nezávadnosti podle rozhodnutí Komise 2001/67/ES [12], musejí přijímat zásilky produktů rybolovu doprovázené typem osvědčení o zdravotní nezávadnosti stanoveným rozhodnutím 95/328/ES."
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 23. ledna 2001,
kterým se mění rozhodnutí 95/328/ES o osvědčování zdravotní nezávadnosti pro produkty rybolovu ze třetích zemí, na které se nevztahuje zvláštní rozhodnutí
(oznámeno pod číslem K(2001) 130)
(Text s významem pro EHP)
(2001/67/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických podmínkách produkce a uvádění produktů rybolovu na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí 97/79/ES [2], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Použitelnost rozhodnutí Komise 95/328/ES ze dne 25. července 1995 o osvědčování zdravotní nezávadnosti pro produkty rybolovu ze třetích zemí, na které se nevztahuje zvláštní rozhodnutí [3], naposledy pozměněného rozhodnutím 98/739/ES [4], končí dnem 31. prosince 2000.
(2) Rozhodnutím Komise 97/296/ES [5] naposledy pozměněným rozhodnutím 2001/66/ES [6] se stanoví seznam třetích zemí, ze kterých je povolen dovoz produktů rybolovu určených pro lidskou spotřebu. Část II tohoto seznamu obsahuje třetí země, na které se dosud nevztahuje žádné zvláštní rozhodnutí, ale které splňují podmínky čl.
2 odst. 2 rozhodnutí Rady 95/408/ES [7] naposledy pozměněného rozhodnutím 2001/4/ES [8].
(3) Podle rozhodnutí 95/408/ES je tento seznam použitelný do 31. prosince 2003, proto by se mělo změnit datum platnosti osvědčení, aby bylo v souladu s datem platnosti prozatímních seznamů.
(4) Jelikož rozhodnutí 97/296/ES kromě toho stanoví, že dovoz produktů akvakultury se povoluje pouze ze zemí uvedených v seznamu rozhodnutí Komise 2000/159/ES [9] naposledy pozměněného rozhodnutím 2001/31/ES [10], by se měl vzor osvědčení o zdravotní nezávadnosti stanovený rozhodnutím 95/328/ES pozměnit tak, aby v případě potřeby zahrnoval určení produktů akvakultury.
Vzor osvědčení o zdravotní nezávadnosti by se měl změnit také tak, aby byl v souladu se vzory osvědčení o zdravotní nezávadnosti obvykle předepsanými pro produkty rybolovu dovážené ze třetích zemí, na které se vztahuje zvláštní rozhodnutí.
(5) Na aktualizaci vzoru osvědčení o zdravotní nezávadnosti je však nutné poskytnout přechodné období.
(6) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. V článku 4 rozhodnutí 95/328/ES se slova "do 31. prosince 2000" nahrazují slovy "do 31. prosince 2003".
2. Příloha rozhodnutí 95/328/ES se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
1 odst. 2 vstupuje v platnost 45. dnem po vyhlášení tohoto rozhodnutí
Rozhodnutí Komise
ze dne 16. ledna 2001,
kterým se stanoví dvě referenční měřicí metody pro určení obsahu PCB podle čl. 10 písm. a) směrnice Rady 96/59/ES o odstraňování polychlorovaných bifenylů a polychlorovaných terfenylů (PCB/PCT)
(oznámeno pod číslem K(2001) 107)
(2001/68/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 96/59/ES ze dne 16. září 1996 o odstraňování polychlorovaných bifenylů a polychlorovaných terfenylů (PCB/PCT) [1], a zejména na čl. 10 písm. a) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 10 písm. a) směrnice Rady 96/59/ES vyplývá Komisi povinnost stanovit referenční měřicí metody pro určení obsahu PCB v kontaminovaných materiálech.
(2) V současné době lze stanovit referenční metody pro určení obsahu PCB v ropných produktech a použitých olejích a referenční metodu pro určení obsahu PCB v izolačních tekutinách.
(3) Opatření předpokládaná tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 18 směrnice Rady 75/442/EHS [2],
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Evropská norma EN 12766-1 a prEN 12766-2 a jejich následující aktualizované verze se použijí jako referenční metoda pro určení obsahu PCB v ropných produktech a v použitých olejích.
Článek 2
Evropská norma IEC 61619 a následující aktualizované verze se použijí jako referenční metoda pro určení obsahu PCB v izolačních kapalinách.
Článek 3
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost třicátým dnem po zveřejnění
Rozhodnutí Komise
ze dne 18. ledna 2001
o testování nezávadnosti a účinnosti očkovacích látek proti slintavce a kulhavce a očkovacích látek proti katarální horečce ovcí
(oznámeno pod číslem K(2001) 118)
(2001/75/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1258/1999 [2], a zejména na články 6 a 14 uvedeného rozhodnutí,
s ohledem na rozhodnutí Rady 91/666/EHS ze dne 11. prosince 1991 o vytvoření rezerv očkovacích látek proti slintavce a kulhavce ve Společenství [3], naposledy pozměněné rozhodnutím 1999/762/ES [4], a zejména na článek 5 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle rozhodnutí 91/666/EHS je nákup antigenů součástí akce Společenství pro vytvoření zásoby očkovacích látek proti slintavce a kulhavce ve Společenství.
(2) Podle rozhodnutí Komise 93/590/ES ze dne 5. listopadu 1993 o nákupu antigenů slintavky a kulhavky Společenstvím v rámci akce Společenství týkající se rezerv očkovacích látek proti slintavce a kulhavce [5], naposledy pozměněného rozhodnutím 95/471/ES [6], byly uzavřeny dohody o nákupu antigenů proti slintavce a kulhavce podtypů A5, A22 a O1.
(3) Nouzové zásoby virových antigenů slintavky a kulhavky udržované od roku 1993 je nezbytné podrobit testům z hlediska nezávadnosti a účinnosti, má-li být zajištěna vysoká kvalita rezerv antigenů uchovávaných pro použití při mimořádných událostech.
(4) Podle rozhodnutí Komise 98/64/ES ze dne 9. prosince 1997 o finančním příspěvku Společenství na vylepšení programu na zdolávání slintavky a kulhavky v Turecku [7] bylo jako součást akčního plánudohodnuto, že by Evropská komise měla provést opatření pro testování očkovacích látek proti slintavce a kulhavce vyráběných v Turecku.
(5) Podle rozhodnutí Komise 2000/292/ES ze dne 6. dubna 2000 o nákupu očkovacích látek proti katarální horečce ovcí Společenstvím do nouzových zásob [8] byla provedena opatření k nákupu očkovacích látek proti katarální horečce ovcí pro použití při mimořádných událostech.
(6) Farmaceutický průmysl v členských státech Evropské unie (EU) nevyrábí žádnou očkovací látku proti katarální horečce ovcí.
(7) Očkovací látka proti katarální horečce ovcí zakoupená ve třetích zemích pro případ mimořádné události by měla být testována s cílem získat informace významné pro použití očkovací látky v různých epizootologických podmínkách.
(8) Testování nezávadnosti a účinnosti očkovací látky proti slintavce a kulhavce a očkovací látky proti katarální horečce ovcí lze provádět pouze v laboratořích splňujících požadavky na biologickou bezpečnost.
(9) Opatření uvedená v tomto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Společenství přijme nezbytná opatření k tomu, aby se zajistilo testování nezávadnosti a účinnosti:
- antigenů proti viru slintavky a kulhavky zakoupených v roce 1993 a od té doby skladovaných jako část nouzových zásob EU,
- očkovací látky proti slintavce a kulhavce vyrobené v Turecku a používané v programu profylaktické očkování, který zahrnuje očkování zvířat vnímavých k chorobě v oblasti turecké Trácie,
- očkovací látky proti katarální horečce ovcí vyrobené ve třetích zemích a zakoupené do nouzových zásob.
2. Maximální náklady na opatření uvedená v odstavci 1 činí 430000 EUR.
Článek 2
Opatření uvedená v článku 1 provede Komise ve spolupráci s dodavatelem vybraným ve veřejném nabídkovém řízení.
Článek 3
1. Pro splnění cílů stanovených v článcích 1 a 2 Komise neprodleně uzavře smlouvy.
2. Generální ředitel Generálního ředitelství pro zdraví a ochranu spotřebitele je zplnomocněn podepisovat smlouvy za Evropskou komisi.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 22. prosince 2000,
kterým se nahrazuje rozhodnutí ze dne 4. dubna 1978 o uplatňování některých pravidel v oblasti státem podporovaných vývozních úvěrů
(2001/76/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Společenství je stranou Ujednání OECD o pravidlech pro státem podporované vývozní úvěry (dále jen "ujednání").
(2) Ujednání je předmětem rozhodnutí Rady ze dne 4. dubna 1978, které bylo rozšířeno rozhodnutím 93/112/EHS [1] a naposledy pozměněno rozhodnutím 97/530/ES [2].
(3) Účastníci ujednání vypracovali nové úplné znění zahrnující všechny změny schválené od revize ujednání, které se ve Společenství uplatňuje na základě rozhodnutí 93/112/EHS.
(4) Při přijetí změn a doplnění k ujednání rozhodnutím 97/530/ES se Společenství mimo jiné přihlásilo k zásadě vyhlášené účastníky ujednání, podle níž tito vyjadřují záměr prošetřit směrné zásady za účelem vytvoření konvergence mezi pojistnými sazbami vývozních úvěrů.
(5) Účastníci ujednání vypracovali řadu dalších směrných zásad pro stanovení minimálních srovnávacích pojistných sazeb pro riziko svrchovaného dlužníka a riziko země ve spojitosti se stanovením pojistných sazeb, které jsou spojeny se státem podporovanými vývozními úvěry; tyto směrné zásady byly začleněny do nového úplného znění ujednání způsobem a formou, která je s ujednáním slučitelná.
(6) Znění uvedené v příloze rozhodnutí ze dne 4. dubna 1978 by proto mělo být nahrazeno úplným zněním ujednání; uvedené rozhodnutí, rozhodnutí 93/112/EHS a rozhodnutí 97/530/ES by proto měla být zrušena,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Ve Společenství se použijí pravidla uvedená v ujednání, které je připojeno k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Rozhodnutí ze dne 4. dubna 1978 a jeho příloha se nahrazují tímto rozhodnutím a jeho přílohou.
V důsledku toho se zrušují rozhodnutí ze dne 4. dubna 1978, rozhodnutí 93/112/EHS a rozhodnutí 97/530/ES.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 22. prosince 2000
o uplatňování zásad rámcové dohody o financování projektů v oblasti státem podporovaných vývozních úvěrů
(2001/77/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 133 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Společenství je smluvní stranou Ujednání o pravidlech pro státem podporované vývozní úvěry (dále jen "ujednání") uzavřeného v rámci OECD.
(2) Ujednání je předmětem rozhodnutí Rady ze dne 4. dubna 1978, které bylo prodlouženo rozhodnutím 93/112/EHS [1] a naposledy pozměněno rozhodnutím 97/530/ES [2]; účastníci ujednání vypracovali nové úplné znění zahrnující všechny změny schválené od revize ujednání, které se uplatňuje na základě rozhodnutí 93/112/ES.
(3) Účastníci ujednání rozhodli, že pravidla ujednání je třeba doplnit o zásady, které umožní pružně reagovat na zvláštní charakteristiky operací financování projektů.
(4) Účastníci ujednání si nepřejí, aby jakákoliv pružnost oslabovala kázeň stanovenou v pravidlech ujednání, které dosud s velkým úspěchem upravovaly zásahy státu v oblasti vývozních úvěrů.
(5) Účastníci ujednání se dohodli na nových zásadách pro státem poskytovanou podporu operacím financování projektů.
(6) Nové zásady pro operace financování projektů by se měly používat během zkušebního období tří let.
(7) Ujednání se uplatňuje i nadále s výjimkou případů, kdy je podle nových zásad přípustná pružná úprava operací financování projektů.
(8) Na konci zkušebního období by měli účastníci ujednání rozhodnout, zda se mají nové zásady pro operace financování projektů i nadále používat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Ve Společenství se použijí zásady obsažené v rámcové dohodě uvedené v příloze.
Článek 2
Zásady uvedené v článku 1 se použijí pro operace financování projektů během zkušebního období.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 22. ledna 2001
o zřízení Politického a bezpečnostního výboru
(2001/78/SZBP)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 28 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 207 této smlouvy,
s odkazem na článek 25 Smlouvy o Evropské unii,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská rada na zasedání v Helsinkách v zásadě odsouhlasila zřízení Politického a bezpečnostního výboru a na základě těchto závěrů byl rozhodnutím Rady 2000/143/SZBP [1] zřízen prozatímní Politický a bezpečnostní výbor.
(2) Evropská rada na svém zasedání v Nice ve dnech 7. až 11. prosince 2000 dosáhla dohody o zřízení stálého Politického a bezpečnostního výboru a vymezila jeho poslání, podmínky a funkce.
(3) Podle obecných zásad ze zasedání Evropské rady
Rozhodnutí Rady
ze dne 22. ledna 2001
o zřízení Vojenského výboru Evropské unie
(2001/79/SZBP)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 28 odst. 1 uvedené smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 207 uvedené smlouvy,
s odkazem na článek 25 Smlouvy o Evropské unii,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V rámci posilování společné zahraniční a bezpečnostní politiky, a zejména společné evropské bezpečnostní a obranné politiky stanovené v článku 17 Smlouvy o Evropské unii, dosáhla Evropská rada na svém zasedání v Nice ve dnech 7. až 11. prosince 2000 dohody o zřízení Vojenského výboru Evropské unie a vymezila jeho poslání a funkce, včetně poslání a funkce jeho předsedy.
(2) Podle obecných zásad Evropské rady by výbor měl být připraven k zahájení své činnosti,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Zřizuje se Vojenský výbor Evropské unie (VVEU) (dále jen "výbor"), složený z náčelníků generálních štábů členských zemí zastoupených jejich vojenskými zástupci.
Výbor se schází na úrovni náčelníků generálních štábů, kdykoli je to nutné.
Článek 2
Poslání a funkce výboru jsou definovány v příloze IV zprávy předsednictví schválené Evropskou radou na zasedání v Nice, která je obsažena v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 3
1. Předsedu výboru (dále jen "předseda") jmenuje Rada na doporučení výboru zasedajícího na úrovni náčelníků generálních štábů.
2. Funkční období předsedy činí tři roky, pokud Rada nerozhodne jinak.
Jeho poslání a funkce jsou rovněž definovány ve výše uvedené příloze.
Článek 4
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.
Článek 5
1. Aniž je dotčen čl. 3 odst. 1, použije se toto rozhodnutí ode dne jmenování prvního předsedy, nejpozději ode dne použitelnosti rozhodnutí o zřízení Vojenského štábu Evropské unie [1], a v zásadě před koncem června 2001.
2. Prozatímní vojenský orgán zřízený rozhodnutím 2000/144/SZBP [2] pokračuje v plnění svých úkolů až do dne, od kterého se použije toto rozhodnutí.
Článek 6
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady
ze dne 22. ledna 2001
o zřízení Vojenského štábu Evropské unie
(2001/80/SZBP)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 28 odst. 1 uvedené smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 207 odst. 2 uvedené smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V rámci posilování společné zahraniční a bezpečnostní politiky, a zejména společné evropské bezpečnostní a obranné politiky stanovené v článku 17 Smlouvy o Evropské unii, dosáhla Evropská rada na svém zasedání v Nice ve dnech 7. až 11. prosince 2000 dohody o zřízení Vojenského štábu Evropské unie a vymezila jeho poslání a funkce.
(2) Podle obecných zásad Evropské rady by vojenský štáb měl být připraven k zahájení své činnosti,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
1. Členské státy přidělí ke generálnímu sekretariátu Rady vojenský personál za účelem vytvoření Vojenského štábu Evropské unie (VŠEU).
2. Vojenský štáb je součástí generálního sekretariátu Rady.
Článek 2
Poslání a funkce vojenského štábu jsou definovány v příloze V zprávy předsednictví schválené Evropskou radou na zasedání v Nice, která je obsažena v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 3
Všichni členové vojenského štábu musí být státními příslušníky členských států Evropské unie.
Článek 4
1. Členové vojenského štábu podléhají pravidlům, která budou stanovena rozhodnutím Rady.
2. Až do vstupu v platnost rozhodnutí uvedeného v odstavci 1, zůstává v platnosti rozhodnutí Rady 2000/178/SZBP ze dne 28. února 2000 o pravidlech pro odborníky členských států ve vojenské oblasti dočasně přidělené ke generálnímu sekretariátu Rady [1].
Článek 5
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.
Použije se ode dne, který určí generální tajemník, vysoký představitel po konzultaci s Politickým a bezpečnostním výborem (PBV) a s Prozatímním vojenským orgánem/Vojenským výborem, a v zásadě před koncem června 2001.
Až do dne, od kterého se použije toto rozhodnutí, působí generální ředitel vojenského štábu (GŘVŠEU), který převezme svou funkci k 1. březnu 2001 [2], jako vedoucí odborníků z vojenské oblasti přidělených členskými státy [3] k sekretariátu Rady.
Článek 6
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady
ze dne 8. prosince 2000
o podpisu Úmluvy Organizace spojených národů proti nadnárodnímu organizovanému zločinu, jakož i připojených protokolů o boji proti obchodování s lidmi, zejména se ženami a dětmi, a o převádění migrantů po zemi, vzduchem a po moři, jménem Evropského společenství
(2001/87/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 47, čl. 62 odst. 2 písm. a), čl. 63 odst. 3 písm. b) první pododstavec a článek 95 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Oblasti úmluvy a dvou protokolů k úmluvě, které spadají do pravomoci Společenství, byly se souhlasem Rady, jménem Společenství, vyjednány Komisí.
(2) Rada rovněž uložila Komisi vyjednat přistoupení Společenství k uvedeným mezinárodním dohodám.
(3) Vyjednávání byla úspěšně završena a výsledné nástroje budou otevřeny k podpisu státům a v mezích jejich pravomocí regionálním organizacím pro hospodářskou integraci od 12. do 15. prosince 2000
Rozhodnutí Komise
ze dne 18. ledna 2001,
kterým se podruhé mění rozhodnutí 93/455/EHS o schválení některých pohotovostních plánů pro tlumení slintavky a kulhavky
(oznámeno pod číslem K(2001) 120)
(Text s významem pro EHP)
(2001/96/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/423/EHS ze dne 26. června 1990, kterou se mění směrnice 85/511/EHS, kterou se zavádějí opatření Společenství pro tlumení slintavky a kulhavky, směrnice 64/432/EHS o veterinárních otázkách obchodu se skotem a prasaty uvnitř Společenství a směrnice 72/462/EHS o veterinárních a hygienických otázkách dovozu skotu, prasat, ovcí a koz, čerstvého masa nebo masných výrobků ze třetích zemí [1], a zejména na čl. 5 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutím 91/42/EHS [2] Komise stanovila kritéria pro sestavování pohotovostních plánů pro tlumení slintavky a kulhavky.
(2) Rozhodnutím 93/455/EHS [3] naposledy pozměněným rozhodnutím 95/194/ES [4] Komise schválila některé pohotovostní plány pro tlumení slintavky a kulhavky.
(3) Prověření provedené inspekcí Komise ukázalo, že národní pohotovostní plány pro tlumení slintavky a kulhavky předložené Rakouskem, Finskem a Švédskem umožňují dosažení žádoucích cílů a splňují všechna kritéria stanovená v rozhodnutí 91/42/EHS.
(4) Je tudíž vhodné, aby tyto plány byly schváleny tak, že se pozmění rozhodnutí 93/455/EHS.
(5) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 93/455/EHS se mění takto:
V seznamu členských států v příloze se doplňují slova "Rakousko", "Finsko" a "Švédsko".
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 24. ledna 2001
o stanovení vzoru pro seznamy jednotek schválených členskými státy pro obchod s živými zvířaty, spermatem a embryi uvnitř Společenství a pravidel pro předávání těchto seznamů Komisi
(oznámeno po číslem K(2001) 143)
(Text s významem pro EHP)
(2001/106/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 64/432/EHS ze dne 26. června 1964 o veterinárních otázkách obchodu se skotem a prasaty uvnitř Společenství [1], naposledy pozměněnou směrnicí 2000/25/ES [2], a zejména na čl. 11 odst. 6 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 88/407/EHS ze dne 14. června 1988 o veterinárních požadavcích na obchod s hluboce zmrazeným spermatem skotu uvnitř Společenství a na jeho dovoz [3], naposledy pozměněnou Aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl. 5 odst. 2 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 89/556/EHS ze dne 25. září 1989 o veterinárních otázkách obchodu s embryi skotu ve Společenství a dovozu těchto embryí ze třetích zemí [4], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl. 5 odst. 3 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 90/426/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních předpisech pro přesun koňovitých a jejich dovoz ze třetích zemí [5], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 7 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 90/429/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních požadavcích na obchod se spermatem prasat uvnitř Společenství a na jejich dovoz [6], naposledy pozměněnou rozhodnutím 1999/608/ES [7], a zejména na čl. 5 odst. 3 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 91/68/EHS [8] ze dne 28. ledna 1991 o veterinárních požadavcích na obchod s ovcemi a kozami uvnitř Společenství, naposledy pozměněnou rozhodnutím 94/953/ES [9], a zejména na čl. 2 odst. 9 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Obchod se skotem, prasaty, ovcemi, kozami a koňovitými uvnitř Společenství je dovolen ze shromažďovacích středisek schválených příslušnými orgány členského státu, ve kterém se nacházejí.
(2) Obchod se spermatem skotu a prasat uvnitř Společenství je povolen ze středisek schválených příslušnými orgány členského státu, ve kterém se nacházejí.
(3) Obchod s embryi a vajíčky skotu uvnitř Společenství je povolen, jestliže byly odebírány, zpracovány a skladovány týmy pro odběr embryí schválenými příslušnými orgány členského státu, ve kterém uvedené týmy působí.
(4) Každý členský stát musí poslat Komisi a ostatním členským státům seznamy shromažďovacích středisek, středisek odběru spermatu a týmů pro odběr embryí, které jsou na jeho území schváleny.
(5) Je nezbytné harmonizovat vzor těchto seznamů a způsob jejich předávání, aby se umožnil snadný přístup k nejnovějším seznamům ve Společenství.
(6) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Seznamy jednotek uvedených v příloze I se předávají Komisi na formátech Word 97 (nebo v dřívější verzi), Excel 97 (nebo v dřívější verzi) nebo ve formátu pdf na tuto adresu: Inforvet@cec.eu.int.
Seznamy se sestavují v souladu se vzory uvedenými v příloze II.
Komise oznamuje jakoukoli změnu vzoru nebo adresy členským státům v rámci Stálého veterinárního výboru.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 25. ledna 2001,
kterým se odkládá datum provedení směrnice Rady 1999/36/ES o přepravitelném tlakovém zařízení
(oznámeno pod číslem K(2001) 139)
(Text s významem pro EHP)
(2001/107/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 1999/36/ES ze dne 29. dubna 1999 o přepravitelném tlakovém zařízení [1], a zejména na čl. 17 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na tlakové bubny, svazky tlakových lahví a cisterny uvedené v článku 2 směrnice 1999/36/ES neexistují žádné podrobné technické požadavky a odpovídající odkazy na evropské normy nebyly připojeny k přílohám směrnice Rady 94/55/ES ze dne 21. listopadu 1994 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se silniční přepravy nebezpečných věcí [2], naposledy pozměněné směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2000/61/ES [3], a směrnice Rady 96/49/ES ze dne 23. července 1996 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se železniční přepravy nebezpečných věcí [4], naposledy pozměněné směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2000/62/ES [5].
V důsledku toho by mělo být odloženo datum provedení směrnice o tomto přepravitelném tlakovém zařízení.
(2) Článek 18 směrnice 1999/36/ES stanoví, že během přechodného období 24 měsíců, počínaje dnem provedení této směrnice, členské státy schválí uvedení na trh a do provozu takového přepravitelného tlakového zařízení, které na jejich území splňuje předpisy platné před 1. červencem 2001.
V důsledku toho by měl být rovněž učiněn odkaz na ukončení tohoto období.
(3) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 15 směrnice 1999/36/ES,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V souladu s čl. 17 odst. 2 směrnice 1999/36/ES se datum provedení této směrnice pro tlakové bubny, svazky tlakových lahví a cisterny odkládá na 1. červenec 2003.
Článek 2
Členské státy povolí uvedení na trh a do provozu přepravitelného tlakového zařízení uvedeného v článku 1, které na jejich území splňuje předpisy platné před 1. červencem 2003, a to na období až 2 let od tohoto dne, a také následné uvedení do provozu tohoto zařízení uvedeného na trh před tímto dnem.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 26. ledna 2001,
kterým se mění rozhodnutí Rady 79/542/EHS a rozhodnutí 92/260/EHS, 93/195/EHS, 93/196/EHS a 93/197/EHS, pokud jde o koňovité pocházející z Bosny a Hercegoviny
(oznámeno pod číslem K(2001) 158)
(Text s významem pro EHP)
(2001/117/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/426/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních předpisech pro přesun koňovitých a jejich dovoz ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na články 12, 15 a na čl. 19 písm. i) uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [2] naposledy pozměněnou směrnicí 96/43/ES [3], a zejména na článek 18 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Rady 79/542/EHS [4] naposledy pozměněné rozhodnutím 2000/623/ES [5] stanoví seznam třetích zemí, z nichž členské státy povolují dovoz skotu, prasat, koňovitých, ovcí a koz, čerstvého masa a masných výrobků.
(2) Veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dočasný dovoz evidovaných koní a dovoz evidovaných plemenných a užitkových koňovitých jsou stanoveny v rozhodnutích Komise 92/260/EHS [6] a 93/197/EHS [7] naposledy pozměněných rozhodnutím 2000/209/ES [8].
(3) Veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro zpětný dovoz evidovaných koní po dočasném vývozu jsou stanoveny v rozhodnutí Komise 93/195/EHS [9] naposledy pozměněném rozhodnutím 2000/754/ES [10].
(4) Veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz jatečných koňovitých jsou stanoveny v rozhodnutí Komise 93/196/EHS [11] naposledy pozměněném rozhodnutím 97/36/ES [12].
(5) Bosna a Hercegovina je zahrnuta do seznamu třetích zemí v rozhodnutí 79/542/EHS a veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz koňovitých jsou stanoveny ve výše uvedených rozhodnutích Komise.
(6) V souvislosti s událostmi v Republice Bosna a Hercegovina v té době byl rozhodnutím Komise 92/271/EHS ze dne 20. května 1992 o dovozu živých zvířat a živočišných produktů pocházejících nebo přicházejících z Republiky Bosna a Hercegovina do Společenství [13], ve znění rozhodnutí 1999/441/ES [14], výslovně zakázán dovoz koňovitých do Společenství.
(7) Po veterinární inspekční misi v Bosně a Hercegovině se kontrola veterinárního stavu koňovitých ukazuje jako neuspokojivá, přičemž se objevily vážné závady při dodržování pozastavení dovozu koňovitých do Společenství.
(8) S ohledem na rizika, která představuje nekontrolovaná veterinární situace koňovitých v Bosně a Hercegovině pro koňovité ve Společenství, se jeví vhodným pozastavit dovoz koňovitých z Bosny a Hercegoviny podle směrnice 90/426/EHS.
(9) Rozhodnutí 79/542/EHS a rozhodnutí 92/260/EHS, 93/195/EHS, 93/196/EHS a 93/197/EHS se tudíž musí pozměnit.
(10) Následkem tohoto se musí zrušit rozhodnutí 92/271/EHS tak, aby se zohlednila změna podmínek pro dovoz.
(11) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V příloze rozhodnutí 79/542/EHS se ve zvláštní kolonce pro živé koňovité křížek (x) v řádku, který se vztahuje k Bosně a Hercegovině, nahrazuje nulou (0).
Článek 2
Rozhodnutí 92/260/EHS se mění takto:
1.
V příloze I se v seznamu třetích zemí skupiny B zrušují slova "Bosna a Hercegovina (BA)".
2.
V příloze II části B se v seznamu třetích zemí v názvu veterinárního osvědčení zrušují slova "Bosny a Hercegoviny".
3.
V příloze II částech A, B, C, D a E kapitole III písmenu d) třetí odrážce se v seznamu třetích zemí zrušují slova "Bosna a Hercegovina (BA)".
Článek 3
Rozhodnutí 93/195/EHS se mění takto:
1.
V příloze I se v seznamu třetích zemí skupiny B zrušují slova "Bosna a Hercegovina (BA)".
2.
V příloze II části B se v seznamu třetích zemí v názvu veterinárního osvědčení zrušují slova "Bosny a Hercegoviny".
Článek 4
Rozhodnutí 93/196/EHS se mění takto:
V příloze II v poznámce pod čarou 3 se v seznamu třetích zemí skupiny B zrušují slova "Bosna a Hercegovina".
Článek 5
Rozhodnutí 93/197/EHS se mění takto:
1.
V příloze I se v seznamu třetích zemí skupiny B zrušují slova "Bosna a Hercegovina (BA)".
2.
V příloze II části B se v seznamu třetích zemí v názvu veterinárního osvědčení zrušují slova "Bosny a Hercegoviny".
Článek 6
Rozhodnutí 92/271/EHS se zrušuje.
Článek 7
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 16. ledna 2001,
kterým se mění rozhodnutí 2000/532/ES, pokud jde o seznam odpadů
(oznámeno pod číslem K(2001) 108)
(Text s významem pro EHP)
(2001/118/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech [1], naposledy pozměněnou rozhodnutím Komise 96/350/ES [2], a zejména na čl. 1 písm. a) uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 91/689/EHS ze dne 12. prosince 1991 o nebezpečných odpadech [3], naposledy pozměněnou směrnicí 94/31/ES [4], a zejména na čl. 1 odst. 4 druhou odrážku uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 2000/532/ES ze dne 3. května 2000, kterým se nahrazuje rozhodnutí 94/3/ES, kterým se stanoví seznam odpadů podle čl. 1 písm. a) směrnice Rady 75/442/EHS o odpadech, a rozhodnutí Rady 94/904/ES, kterým se stanoví seznam nebezpečných odpadů ve smyslu čl. 1 odst. 4 rozhodnutí Rady 91/689/EHS o nebezpečných odpadech [5], je třeba pozměnit s ohledem na oznámení členských států podle čl. 1 odst. 4 druhé odrážky směrnice 91/689/EHS.
(2) Opatření stanovená v tomto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 18 směrnice 75/442/EHS,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2000/532/ES se mění takto:
1. Článek 2 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
Za odpady klasifikované jako nebezpečné jsou pokládány odpady, které vykazují jednu nebo více vlastností uvedených v příloze III směrnice 91/689/EHS, a pokud jde o H3 až H8, H10 [6] a H11 této přílohy, jednu nebo více z následujících vlastností:
- bod vzplanutí ≤ 55 °C,
- jedna nebo více látek klasifikovaných [7] jako vysoce toxické o celkové koncentraci ≥ 0,1 %,
- jedna nebo více látek klasifikovaných jako toxické o celkové koncentraci ≥ 3 %,
- jedna nebo více látek klasifikovaných jako škodlivé o celkové koncentraci ≥ 25 %,
- jedna nebo více žíravých látek klasifikovaných jako R35 o celkové koncentraci ≥ 1 %,
- jedna nebo více žíravých látek klasifikovaných jako R34 o celkové koncentraci ≥ 3 5 %,
- jedna nebo více dráždivých látek klasifikovaných jako R41 o celkové koncentraci ≥ 3 10 %,
- jedna nebo více dráždivých látek klasifikovaných jako R36, R37, R38 o celkové koncentraci ≥ 20 %,
- jedna látka známá jako karcinogen kategorie 1 nebo 2 o koncentraci ≥ 0,1 %,
- jedna látka známá jako karcinogen kategorie 3 o koncentraci ≥ 0,1 %,
- jedna látka toxická pro reprodukci kategorie 1 nebo 2 klasifikovaná jako R60, R61 o koncentraci ≥ 0,5 %,
- jedna látka toxická pro reprodukci kategorie 3 klasifikovaná jako R62, R63 o koncentraci ≥ 5 %,
- jedna mutagenní látka kategorie 1 nebo 2 klasifikovaná jako R46 o koncentraci ≥ 0,1 %,
- jedna mutagenní látka kategorie 3 klasifikovaná jako R40 o koncentraci ≥ 1 %."
2. Příloha se nahrazuje textem v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. ledna 2002.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí komise
ze dne 22. ledna 2001,
kterým se mění rozhodnutí 2000/532/ES a nahrazuje rozhodnutí 94/3/ES, kterým se stanoví seznam odpadů podle čl. 1 písm. a) směrnice Rady 75/442/EHS o odpadech, a rozhodnutí Rady 94/904/ES, kterým se stanoví seznam nebezpečných odpadů ve smyslu čl. 1 odst. 4 směrnice Rady 91/689/EHS o nebezpečných odpadech
(oznámeno pod číslem dokumentu K(2001) 106)
(Text s významem pro EHP)
(2001/119/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/689/EHS ze dne 12. prosince 1991 o nebezpečných odpadech [1], naposledy pozměněnou směrnicí 94/31/ES [2], a zejména na čl. 1 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Seznam nebezpečných odpadů Společenství byl zaveden rozhodnutím Komise 94/904/ES [3] a toto rozhodnutí bylo nahrazeno rozhodnutím Komise 2000/535/ES [4].
(2) Několik členských států oznámilo, že vozidla s ukončenou životností nezbavená kapalin ani jiných nebezpečných složek pokládají za odpad vykazující jednu nebo více vlastností uvedených v příloze III směrnice, a požádalo, aby tato vozidla byla do seznamu stanoveného podle čl. 1 odst. 4 směrnice 91/689/EHS zařazena jako nebezpečný odpad.
(3) Ustanovení čl. 1 odst. 4 směrnice 91/689/EHS požaduje, aby Komise tato oznámení od členských států přezkoumala z hlediska změny seznamu nebezpečných odpadů.
(4) Komisi při tomto úkolu napomáhá výbor zřízený článkem 18 směrnice 75/442/EHS o odpadech [5].
(5) Opatření stanovená v tomto rozhodnutí nebyla v souladu se stanoviskem výše uvedeného výboru, a nemohla být proto zahrnuta do rozhodnutí Komise 2000/532/ES.
(6) Rada rozhodnutí o návrhu Komise nepřijala v termínu stanoveném v článku 18 směrnice 75/442/EHS.
(7) Zůstává tedy na Komisi, aby navrhovaná opatření přijala,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 2000/532/ES ze dne 3. května 2000, kterým se nahrazuje rozhodnutí Komise 94/3/ES, kterým se stanoví seznam odpadů podle čl. 1 písm. a) směrnice Rady 75/442/EHS o odpadech, a rozhodnutí Rady 94/904/ES, kterým se stanoví seznam nebezpečných odpadů ve smyslu čl. 1 odst. 4 směrnice Rady 91/689/EHS o nebezpečných odpadech, se mění takto:
Položka "16 01 04 Vyřazená vozidla" se nahrazuje tímto:
"16 01 04* _BAR_ Vozidla s ukončenou životností." _BAR_
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. ledna 2002.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 29. ledna 2001
o uzavření konzultací s Haiti v rámci článku 96 Dohody o partnerství AKT-ES
(2001/131/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na dohodu o partnerství AKT-ES podepsanou v Cotonou dne 23. června 2000, dále jen "dohoda AKT-ES", prozatímně prováděnou na základě rozhodnutí Rady ministrů AKT-ES č. 1/2000 [1] ze dne 27. července 2000, a zejména na článek 96 této dohody,
s ohledem na vnitřní dohodu mezi zástupci vlád členských států, zasedajících v Radě, o opatřeních, která mají být přijata, a postupech, které mají být dodrženy při provádění dohody o partnerství AKT-ES, prozatímně prováděnou rozhodnutím zástupců vlád členských států 2000/771/ES [2] ze dne 18. září 2000, a zejména na článek 3 této dohody,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podstatné prvky uvedené v článku 9 dohody AKT-ES byly porušeny nedodržením haitského volebního zákona.
(2) Na konzultacích podle článku 96 dohody AKT-ES dne 26. září 2000, mezi státy AKT a Haiti, haitské úřady vysvětlily své stanovisko.
(3) Na Haiti dosud nebyly obnoveny demokratické principy.
(4) Měla by být proto zavedena opatření ve smyslu vhodných opatření podle čl.
96 odst. 2 písm. c) dohody AKT-ES.
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Konzultace zahájené s Haiti podle článku 96 dohody AKT-ES se uzavírají.
Článek 2
Opatření uvedená v dopise v příloze se přijímají jako vhodná opatření ve smyslu čl. 96 odst. 2 písm. c) dohody AKT-ES.
Článek 3
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
Jeho platnost končí dnem 31. prosince 2001.
Bude přezkoumáno nejpozději do 31. prosince 2001.
Článek 4
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Komise
ze dne 14. února 2001
o rozhodnutí o možném zařazení určitých účinných látek do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS
(oznámeno pod číslem K(2001) 374)
(Text s významem pro EHP)
(2001/134/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1] (dále jen "směrnice"), naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2000/80/ES [2],
s ohledem na nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 ze dne 11. prosince 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro první etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [3], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2266/2000 [4], a zejména na čl. 7 odst. 3a písm. d) a čl. 7 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením Komise (ES) č. 933/94 ze dne 27. dubna 1994, kterým se stanoví účinné látky přípravků na ochranu rostlin a jmenují členské státy zpravodajové pro provádění nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 [5], naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 2230/95 [6], byli určeny členské státy zpravodajové a oznamovatelé pro každou účinnou látku.
(2) V článku 7 nařízení (EHS) č. 3600/92 se stanoví, že u každé účinné látky, pro kterou byl členský stát jmenován zpravodajem, by měl tento členský stát prozkoumat dokumentace a předložit Komisi zprávu o svém hodnocení informací předložených oznamovateli v souladu s čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení.
(3) V souladu s výše uvedeným článkem Komise zprávy členských států zpravodajů po jejich obdržení rozeslala pro informaci členským státům a vedla podle čl. 7 odst. 3 nařízení (EHS) č. 3600/92 konzultace s odborníky z členských států i s hlavními oznamovateli.
(4) Z hodnocení provedených u řady účinných látek vyplývá, že předložené informace nejsou dostatečné pro stanovení toho, zda přípravky na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku za navržených podmínek použití obecně splňují požadavky stanovené v čl. 5 odst.
1 písm. a) a b) směrnice, nebo nikoli. Proto není v současnosti možné rozhodnout, zda lze takové účinné látky zařadit do přílohy I směrnice.
4 odst. 1 písm. b) bodech i) až v) a v písm. c) až f) v souladu s vnitrostátními předpisy týkajícími se údajů, které mají být poskytnuty.
V hodnoceních uvedených ve 4. bodu odůvodnění nebyly uvedeny žádné obavy, které by nebylo možné zmírnit vhodnými opatřeními k řízení rizika na úrovni členských států.
Není tedy vhodné v této fázi pozastavit používání přípravků na ochranu rostlin obsahujících zmíněné účinné látky, dokud nebyly předloženy a zhodnoceny požadované dodatečné informace.
Proto by mělo být přijato rozhodnutí, kterým se odloží rozhodnutí o možném zařazení těchto účinných látek do přílohy I směrnice.
(6) Po podrobných diskusích ve Stálém rostlinolékařském výboru a v souladu se stanoviskem uvedeného výboru Komise stanovila dodatečné údaje, které jsou nezbytné pro stanovení toho, zda látky zmíněné ve 4. bodu odůvodnění splňují požadavky čl. 5 směrnice.
Je tudíž třeba, aby členské státy zpravodajové podrobně informovaly oznamovatele o všech dodatečných studiích a informacích, které jsou nezbytné k prokázání toho, že jsou tyto požadavky splněny.
(7) Aby umožnil členským státům a Komisi plánovat svou práci, měl by oznamovatel, který si přeje, aby členský stát zpravodaj a Komise pokračovaly v procesu přezkoumávání, poskytnout bezpodmínečný závazek, že předloží požadované dodatečné informace.
Aby Komise mohla dokončit svou práci na programu stanoveném nařízením (EHS) č. 3600/92 v přijatelné době, měla by být stanovena lhůta, ve které musí oznamovatelé pro dotyčné látky doplnit své dokumentace.
Tato lhůta by měla být co možná nejkratší s přihlédnutím k době potřebné pro provedení nezbytných studií.
(8) Jestliže pro určitou účinnou látku nebudou požadavky tohoto rozhodnutí týkající se předložení nezbytných informací splněny, nic nebrání zúčastněným stranám v tom, aby usilovaly o zařazení dotyčné účinné látky do přílohy I směrnice k pozdějšímu datu v souladu s postupy podle čl. 6 odst. 2.
(9) Tímto rozhodnutím není dotčeno žádné opatření, které může Komise v pozdější etapě přijmout pro tuto účinnou látku v rámci směrnice Rady 79/117/EHS [7] naposledy pozměněné směrnicí 91/188/EHS [8],
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí o možném zařazení účinných látek uvedených v příloze tohoto rozhodnutí do přílohy I směrnice 91/414/EHS se odkládá až do obdržení informací uvedených v článku 2 tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Členské státy zpravodajové informují oznamovatele pro každou účinnou látku uvedenou v příloze tohoto rozhodnutí o dodatečných studiích a informacích, které Komise po konzultaci se Stálým rostlinolékařským výborem stanovila jako nezbytné, aby doplnili své dokumentace tak, aby byly pro omezený rozsah reprezentativních použití splněny všechny požadavky na údaje podle přílohy II a přílohy III směrnice.
Každý členský stát zpravodaj informuje každého dotyčného oznamovatele, který si přeje, aby zpravodaj a Komise pokračovaly v procesu přezkoumávání s cílem zařadit látku do přílohy I směrnice, o tom, že musí zpravodaji a Komisi do tří měsíců ode dne zveřejnění tohoto rozhodnutí sdělit závazek, že zajistí, aby jeho dokumentace nejpozději k datům stanoveným v příloze tohoto rozhodnutí splňovala požadavky přílohy II a přílohy III směrnice, a že co možná nejdříve, nejpozději však k datům stanoveným v příloze, předloží studie a informace uvedené v předchozím odstavci.
Článek 3
Pokud členský stát zpravodaj neobdrží nezbytné informace pro určité účinné látky ve lhůtě uvedené v článku 2, uvědomí o tom co možná nejdříve, nejpozději však do dvou měsíců, Komisi.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Členské státy zpravodajové neprodleně uvědomí oznamovatele pro účinné látky uvedené v článku 1 o tomto rozhodnutí.
Rozhodnutí Komise
ze dne 12. února 2001,
kterým se mění rozhodnutí 93/195/EHS o veterinárních podmínkách a veterinárních osvědčeních pro zpětný dovoz evidovaných koní pro dostihy, soutěže a kulturní akce po dočasném vývozu
(oznámeno pod číslem K(2001) 347)
(Text s významem pro EHP)
(2001/144/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/426/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních předpisech pro přesun koňovitých a jejich dovoz ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl. 19 písm. ii) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s rozhodnutím Komise 93/195/EHS [2] naposledy pozměněným rozhodnutím 2000/754/ES [3] se zpětný dovoz evidovaných koní pro dostihy, soutěže a kulturní akce po dočasném vývozu omezuje na koně, kteří pobývali méně než 30 dnů ve třetí zemi.
(2) K tomu, aby se koním pocházejícím ze Společenství usnadnila účast na "United Arab Emirates Endurance World Cup", by se toto období mělo prodloužit na méně než 60 dnů.
(3) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 93/195/EHS se mění takto:
1. V článku 1 se doplňuje nová sedmá odrážka, která zní:
"— se zúčastnili "United Arab Emirates Endurance World Cup" a splňují požadavky stanovené ve vzoru veterinárního osvědčení v příloze VII tohoto rozhodnutí."
2. Příloha tohoto rozhodnutí se doplňuje jako příloha VII.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 21. února 2001
o použití čl. 3 odst. 3 písm. e) směrnice 1999/5/ES u lavinových tísňových majáků
(oznámeno pod číslem K(2001) 194)
(Text s významem pro EHP)
(2001/148/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 1999/5/ES ze dne 9. března 1999 o rádiových zařízeních a telekomunikačních koncových zařízeních a vzájemném uznávání jejich shody [1], a zejména na čl. 3 odst. 3 písm. e) uvedené směrnice,
s ohledem na usnesení Evropského parlamentu o lavinových neštěstích v Alpách [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Lavinové tísňové majáky přispívají k účinné záchraně osob zasypaných sněhem laviny.
(2) Úspěch záchranných prací by vážně ohrožovalo, kdyby detekce těchto majáků selhávala v důsledku jejich technické neslučitelnosti.
(3) V provozu je velký počet tísňových majáků, které odpovídají normě ETS 300718.
Tato norma zajišťuje interoperabilitu a provozuschopnost za krajně nepříznivých podmínek, avšak obsahuje požadavky, které překračují oblast působnosti směrnice 1999/5/ES, a proto by měla být přepracována.
(4) Existují pochybnosti, zda by byla slučitelnost lavinových tísňových majáků trvale zajištěna pouze působením tržních mechanismů, pokud by Společenství nestanovilo povinné vlastnosti, které umožní spolupráci těchto zařízení s tísňovými službami.
(5) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro posuzování shody a pro dozor nad trhem v oblasti telekomunikací,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Toto rozhodnutí se vztahuje na zařízení pracující na frekvenci 457 kHz, která jsou určena k lokalizaci osob zasypaných sněhem laviny (dále jen "lavinové tísňové majáky").
Článek 2
1. Lavinové tísňové majáky podle článku 1 musí být navrženy tak, aby byly schopny spolupráce s novými lavinovými tísňovými majáky i se stávajícími lavinovými tísňovými majáky, které byly schváleny podle vnitrostátních předpisů pro schvalování založených na normě ETS 300718.
2. Lavinové tísňové majáky musí být provedeny takovým způsobem, aby spolehlivě fungovaly i poté, co byly vystaveny lavině, a dále fungovaly poté, co byly delší dobu zasypány sněhem laviny.
Článek 3
Článek 2 tohoto rozhodnutí se použije ode dne jeho zveřejnění
Rozhodnutí Evropské centrální banky
ze dne 10. listopadu 2000
o zveřejnění některých právních aktů a nástrojů Evropské centrální banky
(ECB/2000/12)
(2001/150/ES)
RADA GUVERNÉRŮ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY,
s ohledem na statut Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky (dále jen "statut"), a zejména na články 10.4, 34.1 a 34.2 uvedeného statutu,
po konzultaci s Generální radou Evropské centrální banky (ECB),
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská centrální banka přikládá velkou důležitost zvýšení průhlednosti regulatorního rámce Evropského systému centrálních bank (ESCB).
V souladu s tímto přístupem by měly být právní akty a nástroje přijaté Evropskou centrální bankou zpřístupněny veřejnosti, aby byla zajištěna její informovanost, a to i tehdy, kdy Smlouva o založení Evropského společenství nestanoví žádnou povinnost tak učinit.
(2) Průhlednost lze nejlépe zajistit zveřejněním právních aktů a nástrojů ECB ve všech úředních jazycích Společenství v Úředním věstníku Evropských společenství,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Zveřejňují se obecné zásady ECB/1998/NP10 ze dne 3. listopadu 1998, kterými se provádí článek 52 statutu Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky, (příloha I tohoto rozhodnutí), obecné zásady ECB/1999/NP11 ze dne 22. dubna 1999 o povolení vydávat národní bankovky v přechodném období (příloha II tohoto rozhodnutí), obecné zásady ECB/1998/NP28 ze dne 22. prosince 1998 o obecných pravidlech a minimálních standardech ochrany důvěrnosti individuálních statistických informací shromažďovaných Evropskou centrální bankou za pomoci národních centrálních bank (příloha III tohoto rozhodnutí), rozhodnutí ECB/1998/NP1 ze dne 19. června 1998 o jmenování a délce funkčního období externího auditora Evropské centrální banky (příloha IV tohoto rozhodnutí), rozhodnutí ECB/1998/NP15 ze dne 1. prosince 1998 o plnění některých úkolů ECB při poskytování střednědobé finanční pomoci platební bilanci členských států (příloha V tohoto rozhodnutí) a doporučení ECB/1999/NP7 ze dne 8. dubna 1999 o účtování nákladů vzniklých v souvislosti s vydáváním bankovek (příloha VI tohoto rozhodnutí).
Článek 2
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 163/2001/ES
ze dne 19. ledna 2001
o provádění vzdělávacího programu pro odborníky v evropském průmyslu audiovizuálních pořadů (vzdělávání MEDIA) (2001–2005)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 150 odst. 4 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [3],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Od 6. do 8. dubna 1998 Komise ve spolupráci s úřadujícím předsednictvem pořádala v Birminghamu evropskou audiovizuální konferenci na téma "Výzvy a možnosti digitálního věku".
Na tomto konzultačním fóru byla vyzdvižena potřeba dokonalejšího vzdělávacího programu v audiovizuálním odvětví, který by se soustředil na všechny nové aspekty digitálního věku.
Rada vzala dne 28. května 1998 na vědomí závěry zmíněné konference a vyzvala k vytváření nových podmínek na podporu silného a konkurenceschopného programového průmyslu.
(2) Skupina na vysoké úrovni pro audiovizuální politiku ve své zprávě ze dne 26. října 1998 nazvané "Digitální věk: evropská audiovizuální politika" dospěla k závěru, že za daných podmínek by mělo být posíleno jak základní, tak i další vzdělávání v audiovizuálním sektoru.
(3) Úkoly tvorby, distribuce a dostupnosti evropského audiovizuálního obsahu byly hlavními tématy, které se diskutovaly na fóru o audiovizuální politice nazvaném "Evropský obsah pro digitální tisíciletí", pořádaném úřadujícím předsednictvím ve spolupráci s Komisí v Helsinkách ve dnech 10. a 11. září 1999.
(4) Seminář "Vzdělávání pro nové tisíciletí" pořádaný úřadujícím předsednictvím ve spolupráci s Komisí ve dnech 10. a 11. dubna 2000 v Portu zdůraznil ve svých závěrech, že úsilí vynaložené na vzdělávání je nezbytné pro napomáhání růstu a žádoucí internacionalizaci evropského audiovizuálního průmyslu.
(5) Ve sdělení Komise Evropskému parlamentu a Radě nazvaném "Audiovizuální politika: další postup" uznává Komise značný vliv na zaměstnanost, který bude mít digitální věk v audiovizuálním průmyslu.
(6) Zelená kniha o sbližování odvětví telekomunikací, médií a informačních technologií a důsledcích pro regulaci konstatuje, že vznik nových služeb povede k vytváření nových pracovních příležitostí.
Přizpůsobení se novým trhům si žádá zaměstnance školené v používání nových technologií.
Veřejná diskuse k Zelené knize, kterou uspořádala Komise, potvrdila poptávku po specializovaném odborném vzdělávání přizpůsobeném potřebám trhu.
(7) Ve svých závěrech ze dne 27. září 1999 o výsledcích veřejné diskuse k Zelené knize [5] Rada vyzvala Komisi, aby tyto výsledky vzala v úvahu při vypracování návrhů opatření k posílení evropského audiovizuálního odvětví, včetně multimediálního odvětví.
(8) Evropská rada na zasedání v Lucemburku ve dnech 20. a 21. listopadu 1997 uznala, že stálé obecné i odborné vzdělávání může být významným přínosem pro politiky zaměstnanosti členských států s cílem zlepšit způsobilost pro zaměstnání, přizpůsobivost, posílit podnikavost a podpořit rovnost příležitostí.
(9) Evropská rada na zasedání v Lisabonu dne 24. března 2000 zdůraznila také význam vhodného vzdělávání, zejména v oblasti nových technologií používaných informační společností.
(10) Ve své zprávě Evropské radě o pracovních příležitostech v informační společnosti Komise uvedla, že nové audiovizuální služby nabízí velký potenciál pro vytváření pracovních příležitostí.
(11) Je proto vhodné podporovat rozvoj investic do evropského audiovizuálního průmyslu a vyzývat členské státy, aby různými prostředky napomáhaly vytváření nových pracovních míst.
(12) Komise uskutečnila "Akční program na podporu rozvoje evropského audiovizuálního průmyslu (MEDIA) (1991–1995)", přijatý rozhodnutím Rady 90/685/EHS [6] a zaměřený zejména na podporu vzdělávacích činností vedoucích ke zlepšení odborných dovedností lidí pracujících v evropském průmyslu audiovizuálních pořadů.
(13) Strategie Společenství pro rozvoj a posílení evropského audiovizuálního průmyslu byla potvrzena programem MEDIA II přijatým rozhodnutím Rady 95/563/ES [7] a rozhodnutím Rady 95/564/ES [8].
Na základě úspěchů výše uvedeného programu MEDIA II by mělo být zajištěno jeho pokračování s ohledem na dosažené výsledky.
(14) Ve zprávě o výsledcích dosažených v rámci programu MEDIA II (1999–2000), v období od 1. ledna 1996 do 30. června 1998 Komise shledala, že program splňuje zásadu subsidiarity fondů Společenství vůči vnitrostátním fondům, protože oblast působení programu MEDIA II doplňuje obvykle přednostní roli vnitrostátních programů.
(15) Komise uznala pozitivní dopad programu MEDIA II na zaměstnanost v audiovizuálním průmyslu ve svém sdělení o politikách Společenství na podporu zaměstnanosti.
(16) Protože je nutné brát v úvahu kulturní aspekty audiovizuálního sektoru, jak je uvedeno v čl. 151 odst.
4 Smlouvy, mělo by být zajištěno, aby účast na tomto programu odrážela evropskou kulturní rozmanitost.
(17) S cílem podpořit evropské projekty v audiovizuální oblasti přezkoumá Komise možnost doplňkového financování z jiných nástrojů Společenství, zejména v rámci akčního plánu "e-Evropa", například z těch, které jsou financovány Evropskou investiční bankou (EIB) a Evropským investičním fondem (EIF), a také v rámci Pátého rámcového programu Evropského společenství pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace přijatého rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č.
182/1999/ES [9]. Odborníci v audiovizuálním odvětví by měli být informováni o různých typech financování, které jim jsou k dispozici v rámci Společenství.
(18) Vznik evropského audiovizuálního trhu si žádá odborné dovednosti přizpůsobené novému rozměru trhu, zejména v oblasti ekonomického, finančního a obchodního řízení audiovizuálních projektů a v oblasti používání nových technologií při navrhování, rozvoji, tvorbě, distribuci, marketingu a přenosu pořadů.
(19) Odborníci by měli získat odborné dovednosti, aby mohli plně těžit z evropského a mezinárodního rozměru trhu pro audiovizuální pořady, a musí být podporováni ve vývoji projektů, které budou odpovídat požadavkům trhu.
(20) Zvláštní důraz by měl být kladen na specializované vzdělávání v oblasti práv duševního vlastnictví včetně příslušných předpisů Společenství, stejně jako na specializované vzdělávání v marketingu audiovizuálních děl se zvláštním zaměřením na nové technologie jako prostředky distribuce a marketingu výrobků.
(21) Rovnost pracovních příležitostí je hlavní zásadou politik Společenství, která musí být brána v úvahu při provádění tohoto programu.
(22) Vzdělávání odborníků by mělo zahrnovat základní látku v oblasti hospodářské, právní, technologické a obchodní; rychlý vývoj v těchto oblastech přináší nutnost celoživotního učení.
(23) Za účelem zajištění, aby odborníci zvládli nové technologie, musí být kladen zvláštní důraz na vzdělávání v oblasti využívání nových technologií, čímž se zvýší konkurenceschopnost jednotlivých podniků v audiovizuálním odvětví.
(24) V souladu se zásadou subsidiarity by mělo být podporováno vytváření sítě středisek odborného vzdělávání s cílem usnadnit výměnu know-how a osvědčených postupů v mezinárodním měřítku.
(25) Podpora odborného vzdělávání by měla brát v úvahu i strukturální cíle, např. rozvoj potenciálu pro tvorbu, marketing a distribuci v zemích či regionech s nízkým objemem tvorby nebo s jazykovými nebo zeměpisnými omezeními, a také rozvoj nezávislého evropského odvětví tvorby a distribuce, zejména malých a středních podniků.
(26) V souladu se zásadou subsidiarity a proporcionality a vzhledem ke skutečnosti, že cíle navrhovaných opatření týkajících se provádění politiky odborného vzdělávání nemohou být dosaženy členskými státy, zejména vzhledem k nadnárodní spolupráci, která by měla probíhat mezi středisky vzdělávání, měla by být opatření nezbytná k jejich dosažení provedena Společenstvím.
Toto rozhodnutí nepřekračuje to, co je pro dosažení těchto cílů nezbytné.
(27) Opatření navržená v rámci tohoto programu mají všechna za cíl dosažení nadnárodní spolupráce, která přinese přidanou hodnotu opatřením uskutečněným v členských státech, v souladu s již výše uvedenou zásadou subsidiarity.
(28) Přidružené země střední a východní Evropy, státy ESVO, které jsou zároveň stranami Dohody o EHP, Kypr, Malta a Turecko jsou uznány za možné účastníky programů Společenství na základě dodatečných rozpočtových položek a v souladu s postupy, které budou s těmito zeměmi dohodnuty.
Ty evropské státy, které podepsaly Úmluvu Rady Evropy o přeshraničním televizním vysílání, patří do evropského audiovizuálního rámce a mohou se proto, pokud si to přejí a s přihlédnutím k rozpočtovým možnostem nebo jiným prioritám jejich audiovizuálního průmyslu, účastnit tohoto programu nebo využít možnosti omezené spolupráce na základě dodatečných rozpočtových položek v souladu s postupy, které stanoví dohody mezi zúčastněnými stranami.
(29) Otevření programu evropským třetím zemím by mělo podléhat předběžnému přezkoumání z hlediska slučitelnosti jejich vnitrostátních právních předpisů s předpisy Společenství, zejména se směrnicí Rady 89/552/EHS ze dne 3. října 1989 o koordinaci některých právních a správních předpisů členských států upravujících provozování televizního vysílání [10].
(30) Spolupráce v oblasti odborného vzdělávání mezi evropskými vzdělávacími zařízeními a zařízeními ve třetích zemích na základě společných zájmů pravděpodobně vytvoří přidanou hodnotu pro evropský audiovizuální průmysl.
Otevření se třetím zemím navíc zvýší vědomí evropské kulturní rozmanitosti a povede k distribuci společných demokratických hodnot.
Taková spolupráce se rozvine na základě dodatečných prostředků a v souladu s postupy, které mají být stanoveny v dohodách mezi zúčastněnými stranami.
(31) Za účelem zvýšení přidané hodnoty akce Společenství je nezbytné na všech úrovních zajistit soudržnost a doplňkovost opatření přijatých v rámci tohoto rozhodnutí s dalšími opatřeními Společenství.
Je žádoucí koordinovat činnosti stanovené tímto programem s činnostmi uskutečňovanými mezinárodními organizacemi, jako je Rada Evropy.
(32) V souladu se závěry Evropské rady, která se sešla v Lisabonu, by měly Rada a Komise do konce roku 2000 podat zprávu o přezkoumání finančních nástrojů EIB a EIF, které bylo uskutečněno za účelem přesměrování finančních prostředků na zakládání nových podniků, společností s moderním technologickým vybavením a mikropodniků, stejně jako na podporu dalších činností v oblasti rizikového kapitálu či iniciativ v oblasti záručních mechanismů navrhovaných EIB a EIF.
V této souvislosti by měla být věnována zvláštní pozornost audiovizuálnímu odvětví, včetně vzdělávacích programů.
(33) Toto rozhodnutí stanoví pro celou dobu trvání programu finanční rámec, který představuje přednostní rámec ve smyslu bodu 33 interinstitucionální dohody ze dne 6. května 1999 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí [11] pro rozpočtový orgán v průběhu ročního rozpočtového procesu.
(34) Opatření nezbytná k provedení tohoto rozhodnutí by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [12],
ROZHODLY TAKTO:
Článek 1
Zavedení programu
Zavádí se odborný vzdělávací program, MEDIA — vzdělávání (dále jen "program") na období od 1. ledna 2001 do 31. prosince 2005.
Účelem programu je zejména prostřednictvím stálého odborného vzdělávání poskytovat odborníkům v evropském průmyslu audiovizuálních pořadů nezbytné dovednosti, které jim umožní plně využívat evropského a mezinárodního rozměru trhu a používat nové technologie.
Článek 2
Cíle programu
1. Cíle programu jsou následující:
a) Uspokojovat potřeby průmyslu a podporovat konkurenceschopnost zlepšováním stálého odborného vzdělávání odborníků v audiovizuálním odvětví s cílem poskytnout jim know-how a dovednosti, které potřebují k vytváření produktů konkurenceschopných na evropských i dalších trzích, zejména v oblasti
- použití nových technologií, především digitálních technologií, při tvorbě i distribuci audiovizuálních pořadů s vysokou obchodní a uměleckou přidanou hodnotou,
- hospodářského, finančního a obchodního řízení, včetně právního rámce a technických postupů pro financování tvorby a distribuce audiovizuálních pořadů,
- postupů při vytváření scénářů a příběhů, včetně postupů pro vývoj nových typů audiovizuálních pořadů.
Zvláštní pozornost bude věnována možnostem distančního vzdělávání a pedagogickým inovacím, které nabízí rozvoj on-line technologií.
V rámci vzdělávacích opatření je podporována spolupráce mezi různými představiteli audiovizuálního průmyslu, jako jsou scénáristé, režiséři a producenti.
Ve výjimečném případě mohou být také podporována některá opatření v oblasti základního odborného vzdělávání s přímou návazností na průmyslové odvětví, jako je například vysokoškolský diplom, pokud není k dispozici žádná jiná podpora Společenství a pokud jde o oblast, ve které nejsou přijata žádná podpůrná opatření na vnitrostátní úrovni.
b) Podporovat spolupráci a výměnu know-how a osvědčených postupů prostřednictvím vytváření sítí mezi partnery pověřenými vzděláváním, tj. vzdělávacími zařízeními, odborným sektorem a podniky, jakož i prostřednictvím rozvoje vzdělávání učitelů.
Zvláštní význam je přikládán podpoře postupného vybudování sítí v audiovizuálním vzdělávacím odvětví a při dalším vzdělávání učitelů.
2. V zájmu dosažení cílů uvedených v odst. 1 písm. a) prvním pododstavci a v odst. 1 písm. b) by měla být věnována zvláštní pozornost specifickým potřebám zemí či regionů s nízkým objemem audiovizuální tvorby nebo s jazykovými nebo zeměpisnými omezeními, a také rozvoji odvětví nezávislé evropské tvorby a distribuce, zejména malých a středních podniků.
3. Cíle vymezené v odstavci 1 jsou uskutečňovány v souladu s podmínkami stanovenými v příloze.
Článek 3
Koordinace
Za účelem dosažení co nejlepší koordinace zajistí Komise spolupráci mezi vzdělávacími činnostmi uvedenými v tomto programu a rozvojovými projekty podporovanými v rámci programu MEDIA Plus, zavedenému rozhodnutím Rady 2000/821/ES [13].
Článek 4
Finanční ustanovení a podmínky financování
1. Příjemci podpory Společenství, kteří se účastní provádění opatření uvedených v příloze, musí zajistit významný podíl financování.
Financování Společenstvím nepřesáhne 50 % nákladů.
V případech výslovně stanovených v příloze však může tento podíl dosáhnout hodnoty až 60 % nákladů.
2. Příjemci podpory Společenství zajistí, aby v zásadě většina účastníků vzdělávacího opatření, kteří jsou státními příslušníky států účastnících se tohoto programu, měla jinou státní příslušnost než země příjemce.
Za tímto účelem může být do financování vzdělávacího opatření Společenstvím zahrnuta podpora umožňující účast odborníků z různých jazykových oblastí.
3. Komise v nejvyšší možné míře zajistí, aby z každoročně poskytovaných finančních prostředků byla odpovídající částka určená postupem podle čl. 6 odst. 2 vyhrazena pro nové činnosti.
4. Financování Společenstvím je určeno podle nákladů a povahy každého plánovaného projektu.
5. Finanční rámec pro provádění programu na období uvedené v článku 1 je stanoven na 50 milionů eur.
6. Roční prostředky schvaluje rozpočtový orgán v mezích finančního výhledu.
Článek 5
Provádění programu
1. Za provádění programu odpovídá Komise.
2. Opatření nezbytná k provedení tohoto rozhodnutí týkající se níže uvedených záležitostí budou přijata řídícím postupem stanoveným v čl. 6 odst. 2:
a) obecné zásady pro všechna opatření popsaná v příloze;
b) obsah výzev k podávání návrhů, definice kritérií a postupů při výběru projektů;
c) přiměřené procento finančních prostředků vyhrazené každý rok pro nové činnosti;
d) opatření pro sledování a hodnocení akcí;
e) jakýkoli návrh na přidělení prostředků Společenství převyšující 200000 eur na příjemce a jeden rok.
Tato mez může být přezkoumána na základě zkušeností.
3. Opatření nezbytná k provedení tohoto rozhodnutí týkající se všech ostatních záležitostí budou přijata poradním postupem stanoveným v čl. 6 odst. 3. Tento postup se použije také při konečném výběru úřadů technické pomoci.
4. Technická pomoc se řídí ustanoveními přijatými na základě finančního nařízení.
5. Komise pravidelně a včas informuje Evropský parlament a Radu o provádění programu, především o využití dostupných prostředků.
Článek 6
Výbor
1. Komisi je nápomocen výbor.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je dva měsíce.
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 3 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
4. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 7
Soudržnost a doplňkovost
Při provádění programu Komise v těsné spolupráci s členskými státy zajistí obecnou soudržnost a doplňkovost s jinými souvisejícími politikami Společenství, s programy a opatřeními v oblasti vzdělávání a v audiovizuální oblasti.
Komise také zajistí koordinaci mezi tímto programem a dalšími programy Společenství v oblasti základního a dalšího vzdělávání, a s činností Evropského sociálního fondu, v souladu s pravidly fondu.
Komise zajistí účinné spojení mezi tímto programem a programy a opatřeními ve vzdělávací a audiovizuální oblasti, které se uskutečňují v rámci spolupráce Společenství s třetími zeměmi a s příslušnými mezinárodními organizacemi.
Článek 8
Otevření programu pro třetí země
1. Program je otevřen účasti přidružených zemí střední a východní Evropy za podmínek stanovených v dohodách o přidružení nebo v dodatkových protokolech týkajících se účasti na programech Společenství uzavřených nebo připravovaných k uzavření s těmito zeměmi.
2. Program je otevřen účasti Kypru, Malty, Turecka a těch zemí ESVO, které jsou stranami Dohody o EHP, na základě dodatečných rozpočtových položek, v souladu s postupy, které budou dohodnuty s těmito zeměmi.
3. Program je otevřen účasti zemí, které jsou stranami Úmluvy Rady Evropy o přeshraničním televizním vysílání, jiných než těch, které jsou uvedeny v odstavcích 1 a 2, na základě dodatečných rozpočtových položek a v souladu s podmínkami, které stanoví dohody mezi zúčastněnými stranami.
4. Otevření programu pro evropské třetí země uvedené v odstavcích 1, 2 a 3 podléhá předběžnému přezkoumání slučitelnosti jejich vnitrostátních právních předpisů s právními předpisy Společenství, včetně čl. 6 odst. 1 druhého pododstavce směrnice Rady 89/552/EHS.
5. Program je otevřen pro spolupráci s dalšími třetími zeměmi na základě dodatečných prostředků a sdílení nákladů v rámci dohodnutých postupů, které stanoví dohody mezi zúčastněnými stranami.
Evropské třetí země uvedené v odstavci 3, které nechtějí plnou účast v programu, se mohou zapojit do spolupráce za podmínek stanovených v tomto odstavci.
Článek 9
Sledování a hodnocení
1. Komise zajistí, aby opatření přijatá podle tohoto rozhodnutí podléhala hodnocení předem, sledování a následnému hodnocení ve snaze zajistit přístupnost programu a jeho průhlednost.
2. Vybraní příjemci podávají každoroční zprávu Komisi.
3. Po ukončení projektů vyhodnotí Komise způsob, jakým byly uskutečněny, a dopad jejich provedení s cílem posoudit, zda byly dosaženy původní cíle.
4. Komise předloží Evropskému parlamentu, Radě, Hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů hodnotící zprávu o vlivu a účinnosti programu na základě výsledků získaných po dvou letech jeho provádění.
Tato zpráva zahrnuje výkonnostní ukazatele, jako je vliv na zaměstnanost.
Tato zpráva je v případě potřeby doplněna jakýmikoli návrhy na úpravu.
5. Po ukončení programu předloží Komise Evropskému parlamentu, Radě, Hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů podrobnou zprávu o provedení a výsledcích programu.
Zpráva Komise se zejména věnuje přidané hodnotě vytvořené finanční podporou Společenství, jejímu možnému vlivu na zaměstnanost a koordinačním opatřením uvedeným v článcích 3 a 7.
Článek 10
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2001.
Rozhodnutí Komise
ze dne 19. února 2001,
kterým se stanoví podmínky pro odchylku u skleněných obalů týkající se úrovní koncentrací těžkých kovů stanovených ve směrnici 94/62/ES o obalech a obalových odpadech
(oznámeno pod číslem K(2001) 398)
(Text s významem pro EHP)
(2001/171/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 94/62/ES ze dne 20. prosince 1994 o obalech a obalových odpadech [1], a zejména na čl. 11 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 94/62/ES stanoví v článku 11 záměr postupně snižovat koncentrace těžkých kovů v obalech.
(2) Zkušenosti z prvních let uplatňování článku 11 ukázaly, že v odvětví výroby skla existuje zvláštní problém vyplývající z toho, že recyklované sklo je kontaminováno skelným materiálem s vysokým obsahem olova.
(3) Plné uplatňování úrovně 100 ppm, které má vstoupit v platnost dne 30. června 2001, by mohlo vést ke snížení využívání recyklovaného skla v důsledku snahy splnit požadavky článku 11. Tento důsledek je z uvedeného důvodu pro životní prostředí nežádoucí.
(4) Daná odchylka je určena pro skleněné obaly a zohledňuje jejich vlastnosti ve vztahu k emisím těžkých kovů a nutnost dále podporovat recyklaci skla.
(5) Odchylka by se měla týkat uvedené mezní hodnoty 100 ppm.
(6) Příslušným orgánům by na jejich žádost měly být zpřístupněny výsledky měření z výrobních míst a údaje o použitých metodách měření.
(7) Použitelnost této odchylky má skončit dne 30. června 2006, pokud tento termín nebude prodloužen postupem podle článku 21 směrnice 94/62/ES.
(8) Opatření tohoto rozhodnutí jsou ve shodě se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 21 směrnice 94/62/ES,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Toto rozhodnutí se vztahuje na skleněné obaly v působnosti směrnice 94/62/ES a jeho účelem je stanovit podmínky, za kterých nemusí být uplatňovány úrovně koncentrace olova stanovené v článku 11 směrnice 94/62/ES.
Článek 2
Pro účely tohoto rozhodnutí:
- se použijí definice stanovené v článku 3 směrnice 94/62/ES,
- "záměrným zaváděním" se rozumí "vědomé použití určité látky k vytvoření obalu nebo součásti obalu tak, aby tato látka byla přítomna v konečné podobě obalu nebo v součásti obalu s tím, že bude nositelem určité specifické charakteristiky, vzhledu nebo jakosti obalu"; použití recyklovaných materiálů jako výchozích surovin pro výrobu nových obalových materiálů, přičemž některá část recyklovaného materiálu může obsahovat určitá množství kovů, jejichž množství jsou regulována, se nepovažuje za záměrné zavádění.
Článek 3
U skleněných obalů se povoluje po dni 30. června 2001 překročit mezní hodnotu 100 ppm hmot. stanovenou článkem 11 směrnice 94/62/ES v případech, kdy jsou splněny podmínky stanovené v článcích 4 a 5 tohoto rozhodnutí.
Článek 4
Během výrobního procesu nesmí být záměrně zavedeno žádné olovo, rtuť nebo šestimocný chrom.
Obalový materiál smí překročit limitní hodnoty koncentrace pouze v důsledku přidání recyklovaných materiálů.
Článek 5
V případech, kdy průměrná koncentrace těžkých kovů v jakýchkoli dvanácti po sobě jdoucích měsíčních kontrolních měřeních ve vzorcích výroby každé z jednotlivých sklářských pecí, reprezentativních pro běžnou a pravidelnou výrobní činnost, přesáhne mezní hodnotu 200 ppm, musí výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce podat zprávu příslušným orgánům v dotyčném členském státu.
Tato zpráva obsahuje minimálně následující údaje:
- měřené hodnoty,
- popis použitých metod měření,
- podezřelé zdroje zjištěných koncentrací těžkých kovů,
- podrobný popis opatření přijatých ke snížení úrovní koncentrací těžkých kovů.
Není-li výrobce ani jeho zplnomocněný zástupce usazen
Rozhodnutí Rady
ze dne 26. února 2001,
kterým se stanoví podmínky finanční podpory pro Guineu-Bissau v odvětví rybolovu
(2001/179/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům,
(1) V souladu s Dohodou mezi Evropským společenstvím a vládou Republiky Guinea-Bissau o rybolovu při pobřeží Guineje-Bissau, podepsanou v Bissau dne 27. února 1980 [2] (dále jen "dohoda"), schválila Rada nařízením (ES) č. 2615/97 [3] protokol, který stanoví možnosti rybolovu a finanční vyrovnání na období od 16. června 1997 do 15. června 2001 (dále jen "protokol").
(2) V důsledku ozbrojeného konfliktu, který postihl Guineu-Bissau v době od června 1998 do března 1999, nebyla vláda Guineje-Bissau schopna zajistit běžný průběh rybolovných činností podle zmíněné dohody.
(3) Tato výjimečná situace ohrožovala plavidla Společenství a vyžádala si dočasné přerušení rybolovu po dobu od června 1998 do 1. dubna 1999.
Toto dočasné přerušení rybolovu rovněž znamenalo, že nebylo poměrně k této době uhrazeno finanční vyrovnání uvedené v článku 2 protokolu během druhého roku jeho platnosti.
(4) Aby byl po ozbrojeném konfliktu usnadněn běžný průběh rybolovných činností plavidel Společenství podle dohody, je třeba stanovit podmínky finanční podpory pro Guineu-Bissau v odvětví rybolovu.
(5) Je vhodné, aby částka odpovídající neuhrazenému finančnímu vyrovnání byla přidělena jako finanční podpora na obnovu zařízení pro rybolovné činnosti včetně infrastruktury ke sledování těchto činností podle pravidel, která se stanoví ve shodě se oprávněnými orgány v Guineji-Bissau,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Jediný článek
Podmínky pro udělení finanční podpory pro Guineu-Bissau až do maximální výše 6500000 EUR na obnovu zařízení pro rybolovné činnosti jsou tyto:
1. finanční podpora se bude vztahovat zejména na tyto činnosti:
- podpora pro řízení ministerstva rybolovu a pro obnovu zařízení a infrastruktury v odvětví rybolovu,
- posílení systému námořní kontroly a dohledu,
- oživení a posílení výzkumných programů rybolovu;
2. na základě programu činností předloženého vládou Guineje-Bissau Komise zpřístupní do 31. května 2001 vládě Guineje-Bissau na bankovních účtech oznámených ministerstvem rybolovu částku odpovídající 50 % nákladů plánovaných činností;
3. Komise uhradí zbytek prostředků po obdržení podrobné zprávy, kterou vláda Guineje-Bissau zašle delegaci Evropské komise do 31. května 2003.
Zpráva bude obsahovat podrobný popis provádění těchto činností a dosažené výsledky.
Komise si vyhrazuje právo vyžádat si od ministerstva rybolovu dodatečné informace a znovu přezkoumat uvedené platby z hlediska účinného provádění těchto činností.
Rozhodnutí Komise
ze dne 22. února 2001,
kterým se mění příloha I rozhodnutí Rady 91/666/EHS o vytvoření rezerv očkovacích látek proti slintavce a kulhavce ve Společenství a aktualizuje rozhodnutí 2000/112/ES, pokud jde o rozdělení rezerv antigenů mezi antigenové banky
(oznámeno pod číslem K(2001) 425)
(Text s významem pro EHP)
(2001/181/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 91/666/EHS ze dne 11. prosince 1991 o vytvoření rezerv očkovacích látek proti slintavce a kulhavce ve Společenství [1], naposledy pozměněné rozhodnutím 1999/762/ES [2], a zejména na články 7 a 9 uvedeného rozhodnutí,
s ohledem na rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1258/1999 [4], a zejména na článek 14 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle rozhodnutí 91/666/EHS je nákup antigenů součástí akce Společenství zaměřené na vytvoření rezerv očkovacích látek Společenství proti slintavce a kulhavce.
(2) Příloha I rozhodnutí 91/666/EHS obsahuje seznam množství a subtypů antigenu viru slintavky a kulhavky, který má být skladován v antigenových rezervách Společenství.
(3) Přinuceno epizootologickou situací a na základě stanoviska Světové referenční laboratoře pro slintavku a kulhavku v Pirbright ve Spojeném království a stanoviska skupiny odborníků vytvořené za účelem přezkoumání některých ustanovení směrnice 85/511/EH [5] naposledy pozměněné aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, Společenství nakoupilo subtypy a množství antigenů viru slintavky a kulhavky.
(4) Rozhodnutím Komise 93/590/ES ze dne 5. listopadu 1993 o nákupu antigenů slintavky a kulhavky Společenstvím v rámci akce Společenství týkající se rezerv očkovacích látek proti slintavce a kulhavce [6], naposledy pozměněným rozhodnutím 2000/112/ES [7], byla provedena opatření pro nákup antigenů A5, A22 a O1 viru slintavky a kulhavky.
(5) Rozhodnutím Komise 97/348/ES ze dne 23. května 1997 o nákupu antigenů slintavky a kulhavky Společenstvím a o složení, výrobě, plnění do lahví a rozdělení očkovacích látek proti slintavce a kulhavce [8], naposledy pozměněným rozhodnutím 2000/112/ES, byla provedena opatření pro nákup antigenů A22-Iraq, C1 a ASIA1 viru slintavky a kulhavky.
(6) Rozhodnutím Komise 2000/77/ES ze dne 17. prosince 1999 o nákupu antigenů slintavky a kulhavky Společenstvím a o složení, výrobě, plnění do lahví a rozdělení očkovacích látek proti slintavce a kulhavce [9] byla provedena opatření pro nákup některých množství antigenů A Iran 96, A Iran 99, A Malaysia 97, SAT 1, SAT 2 (východoafrický a jihoafrický kmen) a SAT 3 viru slintavky a kulhavky.
(7) Rozhodnutím Komise 2000/569/ES ze dne 8. září 2000 o nákupu antigenů slintavky a kulhavky Společenstvím a o složení, výrobě, plnění do lahví a rozdělení očkovacích látek proti slintavce a kulhavce [10] byla provedena opatření pro nákup dalších množství antigenů A22-Iraq, O1-Manisa, ASIA 1-Shamir, A Malaysia 97, SAT 1, SAT 2 (východoafrický a jihoafrický kmen) a SAT 3 viru slintavky a kulhavky.
(8) Vzhledem k epizootologickému vývoji se jako nutné jeví zohlednit nákupy provedené Společenstvím v příloze I rozhodnutí 91/666/EHS.
(9) Jako vhodné se jeví také aktualizovat přílohu rozhodnutí 2000/112/ES o rozdělení rezerv antigenů vytvořených v rámci akce Společenství týkající se rezerv očkovacích látek proti slintavce a kulhavce mezi antigenové banky a o změně rozhodnutí Komise 93/590/ES a 97/348/ES.
(10) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha I rozhodnutí 91/666/EHS se nahrazuje přílohou I tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Příloha rozhodnutí 2000/112/ES se nahrazuje přílohou II tohoto rozhodnutí.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 22. února 2001,
kterým se stanoví plány odběru vzorků a diagnostických metod pro zjišťování a potvrzování některých nákaz ryb a kterým se zrušuje rozhodnutí 92/532/EHS
(oznámeno pod číslem K (2001) 426)
Text s významem pro EHP
(2001/183/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/67/EHS ze dne 28. ledna 1991 o veterinárních předpisech pro uvádění živočichů pocházejících z akvakultury a produktů akvakultury na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí 98/45/ES [2], a zejména na článek 15 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) plány odběru vzorků a diagnostické metody pro zjišťování a potvrzování některých nákaz ryb byly stanoveny v rozhodnutí Komise 92/532/EHS [3] ve znění rozhodnutí Komise 96/240/ES [4];
(2) od doby přijetí rozhodnutí 92/532/EHS došlo k novému praktickému a vědeckému vývoji a směrnice 91/67/EHS byla pozměněna.
To vyžaduje aktualizaci plánů odběru vzorků a diagnostických metod;
(3) takováto aktualizace se vztahuje k vyšetření a identifikaci virů způsobujících virovou hemoragickou septikémii (VHS) a infekční nekrózu krvetvorné tkáně (IHN) a k úpravám v souladu s posledními změnami směrnice 91/67/EHS;
(4) byla konzultována referenční laboratoř Společenství pro nákazy ryb zřízená směrnicí Rady 93/53/EHS [5];
(5) plány odběru vzorků a diagnostické metody pro zjišťování a potvrzování některých nákaz ryb zavedené směrnicí 92/532/EHS musejí být z důvodu srozumitelnosti zrušeny;
(6) opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Plány odběru vzorků a diagnostické metody pro zjišťování a potvrzování virové hemoragické septikémie (VHS) a infekční nekrózy krvetvorné tkáně (IHN) jsou stanoveny v příloze.
Článek 2
Rozhodnutí 92/532/EHS se tímto rozhodnutím zrušuje.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 27. února 2001,
kterým se mění rozhodnutí 92/452/EHS, kterým se stanoví seznam týmů pro odběr embryí a týmů pro produkci embryí schválených ve třetích zemích pro vývoz embryí skotu do Společenství
(oznámeno pod číslem K(2001) 451)
(Text s významem pro EHP)
(2001/184/EHS)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/556/EHS ze dne 25. září 1989 o veterinárních otázkách obchodu s embryi skotu ve Společenství a dovozů těchto embryí ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 8 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 92/452/EHS [2] naposledy pozměněné rozhodnutím 2000/557/ES [3] stanoví seznam týmů pro odběr embryí a týmů pro produkci embryí schválených ve třetích zemích pro vývoz embryí skotu do Společenství.
(2) Příslušné veterinární útvary Kanady, Švýcarska a Spojených států amerických požádaly o provedení změn v seznamech týmů úředně schválených na jejich územích pro vývoz embryí skotu do Společenství.
Je tedy nezbytné změnit seznam schválených týmů.
Komise obdržela záruky týkající se dodržování požadavků stanovených v článku 8 směrnice 89/556/EHS.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V příloze rozhodnutí 92/452/EHS se do seznamu týkajícího se Kanady doplňují tyto týmy:
CA _BAR_ _BAR_ E 1535 _BAR_ _BAR_ Optimum Genetics Ltd. 4246 Albert St. Regina, Saskatchewan S4S 3R9 _BAR_ Dr. Duncan K. Hockley _BAR_
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 26. února 2001
o uzavření Dohody mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými, kterou se obnovuje program spolupráce v oblasti vysokoškolského vzdělávání, odborného vzdělávání a přípravy
(2001/196/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 149 a 150 ve spojení s čl. 300 odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Svým rozhodnutím ze dne 22. května 2000 Rada pověřila Komisi, aby projednala dohody o spolupráci v oblasti vysokoškolského vzdělávání a odborného vzdělávání mezi Evropským společenstvím, Kanadou a Spojenými státy americkými.
(2) Společenství a Spojené státy americké očekávají, že jim tato spolupráce přinese oboustranný prospěch, který musí na straně Společenství doplňovat dvoustranné programy mezi členskými státy a Spojenými státy americkými a musí poskytovat evropskou přidanou hodnotu.
(3) Mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými by se měla schválit dohoda, kterou se obnovuje program spolupráce v oblasti vysokoškolského vzdělávání, odborného vzdělávání a přípravy,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými, kterou se obnovuje program spolupráce v oblasti vysokoškolského vzdělávání, odborného vzdělávání a přípravy je schválena jménem Společenství.
Znění dohody je připojeno k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Delegace Evropského společenství ve smíšeném výboru uvedeném v článku 6 dohody se skládá ze zástupce Komise, kterému je nápomocen zástupce z každého členského státu.
Článek 3
Předseda Rady vypracuje oznámení stanovené v článku 12 dohody.
Rozhodnutí Rady
ze dne 26. února 2001
o uzavření dohody mezi Evropským společenstvím a vládou Kanady, kterou se obnovuje program vzájemné spolupráce v oblasti vysokoškolského vzdělávání a profesní přípravy
(2001/197/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 149 a 150 společně s čl. 300 odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Svým rozhodnutím ze dne 22. května 2000 Rada pověřila Komisi, aby projednala dohody týkající se spolupráce v oblasti vysokoškolského vzdělávání a profesní přípravy mezi Evropským společenstvím, Kanadou a Spojenými státy americkými.
(2) Společenství a Kanada očekávají, že jim tato spolupráce přinese oboustranný prospěch, který musí na straně Společenství doplňovat dvoustranné programy spolupráce mezi členskými státy a Kanadou a musí poskytovat evropskou přidanou hodnotu.
(3) Mezi Evropským společenstvím a vládou Kanady by se měla schválit dohoda, kterou se obnovuje program spolupráce v oblasti vysokoškolského vzdělávání a profesní přípravy,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda mezi Evropským společenstvím a vládou Kanady, kterou se obnovuje program spolupráce v oblasti vysokoškolského vzdělávání a profesní přípravy, se jménem Společenství schvaluje.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Delegace Evropského společenství ve Smíšeném výboru uvedená v článku 6 dohody se skládá ze zástupce Komise, kterému pomáhá zástupce z každého členského státu.
Článek 3
Předseda Rady vypracuje oznámení stanovené v článku 12 dohody.
Rozhodnutí Rady
ze dne 8. března 2001,
kterým se doplňuje směrnice 90/219/EHS o kritéria pro stanovení bezpečnosti typů geneticky modifikovaných mikroorganismů pro lidské zdraví a životní prostředí
(Text s významem pro EHP)
(2001/204/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/219/EHS ze dne 23. dubna 1990 o uzavřeném nakládání s geneticky modifikovanými mikroorganismy [1], a zejména na článek 20a uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 3 směrnice 90/219/EHS se uvedená směrnice nevztahuje na uzavřené nakládání týkající se pouze typů geneticky modifikovaných mikroorganismů (GMM), které splňují kritéria uvedená v příloze II části B uvedené směrnice, čímž je potvrzena jejich bezpečnost pro lidské zdraví a životní prostředí.
(2) Na základě článku 20a směrnice 90/219/EHS je třeba přijmout kritéria, podle kterých se stanoví bezpečnost druhů geneticky modifikovaných mikroorganismů, které mají být zařazeny do části C přílohy II uvedené směrnice, pro lidské zdraví a životní prostředí.
Aby se používání těchto kritérií usnadnilo, je třeba, aby Komise přijala v souladu s postupem uvedeným v článku 21 citované směrnice podrobné pokyny.
(3) Je třeba, aby v souladu s tím byla směrnice 90/219/EHS doplněna,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Část B přílohy II směrnice 90/219/EHS se nahrazuje textem uvedeným v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady
ze dne 26. února 2001
o podpisu a prozatímním provádění Dohody o obchodu s textilními výrobky mezi Evropským společenstvím a Bosnou a Hercegovinou parafované v Bruselu dne 24. listopadu 2000
(2001/213/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 ve spojení s čl. 300 odst. 2 první větou prvního pododstavce této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Komise sjednala jménem Evropského společenství Dohodu o obchodu s textilními výrobky s Bosnou a Hercegovinou.
(2) Dohoda byla parafována dne 24. listopadu 2000.
(3) S výhradou možného uzavření později by tato dohoda měla být podepsána jménem Evropského společenství.
(4) Je vhodné provádět tuto dohodu prozatímně od 1. března 2001 do ukončení příslušných postupů pro její oficiální uzavření, s výhradou vzájemnosti,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
S výhradou možného uzavření později je předseda Rady oprávněn jmenovat osoby zmocněné podepsat jménem Společenství Dohodu o obchodu s textilními výrobky mezi Evropským společenstvím a Bosnou a Hercegovinou.
Článek 2
S výhradou vzájemnosti se dohoda uvedená v článku 1 provádí prozatímně od 1. března 2001 až do dokončení postupů pro její uzavření.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Rozhodnutí Rady
ze dne 26. února 2001
o podpisu, jménem Evropského společenství, Dohody ve formě memoranda o porozumění mezi Evropským společenstvím a Demokratickou socialistickou republikou Srí Lanka o opatřeních v oblasti přístupu na trh pro textilní a oděvní výrobky a o povolení jejího prozatímního provádění
(2001/214/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním a druhým pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Komise sjednala jménem Společenství dvoustrannou Dohodu ve formě memoranda o porozumění o obchodu s textilními výrobky se Srí Lankou.
(2) Dohoda ve formě memoranda o porozumění byla parafována 5. prosince 2000.
(3) Dohoda ve formě memoranda o porozumění by měla být podepsána jménem Společenství.
(4) Aby bylo oběma stranám umožněno požívat výhod dohody bezprostředně po příslušných oznámeních WTO, je vhodné provádět tuto dohodu prozatímně od 1. prosince 2000 do ukončení všech příslušných postupů pro její oficiální uzavření, s výhradou vzájemnosti,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
S výhradou možného uzavření později je předseda Rady oprávněn jmenovat osoby zmocněné podepsat jménem Evropského společenství dohodu ve formě Memoranda o porozumění o obchodu s textilními výrobky se Srí Lankou.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
S výhradou vzájemnosti se dohoda ve formě memoranda o porozumění provádí prozatímně ode dne 1. prosince 2000 až do dokončení postupů pro její formální uzavření.
Článek 3
1. Komise, v souladu s postupem uvedeným v článku 17 nařízení Rady 3030/93 ze dne 12. října 1993 o společných pravidlech dovozu některých textilních výrobků pocházejících ze třetích zemí [1] může po konzultacích se Srí Lankou podle bodu 7 memoranda o porozumění změnit používání režimu dvojité kontroly pro některé výrobky.
2. V případě, že Srí Lanka nesplní závazky, na které se vztahují odstavce 2 a 6 memoranda o porozumění, může Komise znovu použít režim kvót v souladu s postupem uvedeným v článku 17 nařízení č. 3030/93.
Rozhodnutí Komise
ze dne 12. března 2001,
kterým se po členských státech žádá dočasné přijetí doplňujících opatření proti šíření háďátka Bursaphelenchus xylophilus (Steiner et Buhrer) Nickle et al. z oblastí Portugalska mimo těch, v nichž byla nepřítomnost tohoto škodlivého organismu potvrzena
(oznámeno pod číslem K(2001) 692)
(2001/218/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2000/29/ES ze dne 8. května 2000 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám či rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství [1], a zejména na čl. 16. odst. 3 této směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Pokud je členský stát toho názoru, že hrozí bezprostřední nebezpečí zavlečení háďátka Bursaphelenchus xylophilus (Steiner et Buhrer) Nickle et al. na jeho území z jiného členského státu, může dočasně přijmout jakákoli doplňující opatření nezbytná k ochraně před tímto nebezpečím.
(2) Dne 25. června 1999 Portugalsko informovalo ostatní členské státy a Komisi, že u některých vzorků borovic pocházejících z jeho území bylo zjištěno napadení háďátkem.
Doplňující zprávy předložené Portugalskem uváděly, že napadení háďátkem vykazovalo více vzorků.
(3) Švédsko na základě výše uvedené informace Portugalska přijalo 29. září 1999 určitá doplňující opatření zahrnující zvláštní tepelné ošetření a použití rostlinolékařského pasu pro veškeré dřevo odeslané z Portugalska ve snaze zesílit ochranu proti zavlečení Bursaphelenchus xylophilus (Steiner et Buhrer) Nickle et al. z Portugalska.
(4) Dosud nebylo možné identifikovat zdroj zamoření, ačkoli existují náznaky svědčící o tom, že nejpravděpodobnější cestou šíření je obalový materiál.
(5) Komise rozhodnutím 2000/58/ES [2] zmocnila členské státy, aby dočasně přijímaly doplňující opatření proti šíření háďátka z oblastí Portugalska mimo těch, u nichž byla jeho nepřítomnost potvrzena.
(6) Z hodnocení Potravinového a veterinárního úřadu (PVÚ) z května a října 2000 a doplňujících informací předložených Portugalskem vyplývá, že rostlinolékařské situace se v důsledku provádění programu eradikace zlepšila.
Stromy vykazující příznaky napadení háďátkem však byly během průzkumu v oblasti, v níž byl dříve znám jeho výskyt, stále nacházeny.
(7) Při průzkumech provedených ostatními členskými státy, které zahrnovaly dřevo, samostatnou kůru a rostliny Abies Mill., Cedrus Trew, Larix Mill., Picea A. Dietr., Pinus L., Pseudotsuga Carr. a Tsuga Carr. pocházející z jejich zemí, nebyly žádné z odebraných vzorků pozitivně testovány na přítomnost háďátka.
(8) Proto je pro Portugalsko nezbytné, aby nadále přijímalo zvláštní opatření.
Pro ostatní členské státy může být rovněž nezbytné nadále přijímat doplňující opatření k jejich ochraně.
(9) Výše uvedená opatření by se měla týkat přemísťování dřeva, samostatné kůry a hostitelských stromů v rámci vymezených oblastí v Portugalsku a z těchto oblastí do jiných oblastí v Portugalsku a do ostatních členských států.
(10) Rovněž je nezbytné, aby Portugalsko nadále přijímalo opatření pro kontrolu šíření háďátka, která mají za cíl jeho eradikaci.
(11) Účinek mimořádných opatření bude průběžně hodnocen během let 2001 a 2002, zejména na základě informací, které poskytne Portugalsko a ostatní členské státy.
Pokud se ukáže, že mimořádná opatření uvedená v tomto rozhodnutí nejsou dostačující k zabránění šíření háďátka nebo nejsou dodržována, bude třeba stanovit přísnější či alternativní opatření.
(12) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Pro účely tohoto rozhodnutí se rozumí:
- "háďátkem"Bursaphelenchus xylophilus (Steiner et Buhrer) Nickle et al.,
- "náchylným dřevem a kůrou" dřevo a samostatná kůra jehličnanů (Coniferales), s výjimkou Thuja L.,
- "náchylnými rostlinami" rostliny (kromě plodů a semen) Abies Mill., Cedrus Trew, Larix Mill., Picea A. Dietr., Pinus L., Pseudotsuga Carr. a Tsuga Carr.
Článek 2
Do 28. února 2002 Portugalsko zajistí, aby byly dodržovány podmínky stanovené v příloze k tomuto rozhodnutí, pokud jde o náchylné dřevo, kůru a rostliny, jež mají být přemísťovány v rámci vymezených oblastí v Portugalsku stanovených v souladu s článkem 5 nebo z těchto oblastí do jiných oblastí v Portugalsku či do jiných členských států.
Podmínky uvedené v bodu 1 přílohy k tomuto rozhodnutí jsou použitelné pouze pro zásilky odesílané z vymezených oblastí v Portugalsku po 28. únoru 2001.
Článek 3
Cílové členské státy kromě Portugalska mohou:
a) zásilky náchylného dřeva, kůry a náchylných rostlin přicházejících na jejich území z vymezených oblastí v Portugalsku podrobit testům na přítomnost háďátka;
b) podniknout další vhodné kroky za účelem provádění úředního dohledu nad těmito zásilkami, aby zjistily, zda vyhovují příslušným podmínkám uvedeným v příloze k tomuto rozhodnutí.
Článek 4
Členské státy povedou úřední průzkumy náchylného dřeva, kůry a náchylných rostlin pocházejících z jejich zemí, aby zjistily, zda existuje důkaz o zamoření háďátkem.
Aniž je dotčen čl. 16 odst. 1 směrnice 2000/29/ES, pokud výsledky průzkumů stanovených v prvním pododstavci prokážou výskyt háďátka v oblastech, kde se dříve nevyskytovalo, musí být oznámeny ostatním členským státům a Komisi do 15. listopadu 2001.
Článek 5
S přihlédnutím k výsledkům průzkumů uvedených v článku 4 Portugalsko stanoví oblasti, u nichž nepřítomnost háďátka nebyla potvrzena, a vymezí oblasti (dále jen "vymezené oblasti") tvořené jednak částí území, v níž byl výskyt háďátka potvrzen, a jednak částí obklopující zamořenou část v šíři nejméně 20 km, která slouží jako nárazníková zóna.
Komise sestaví seznam oblastí, o nichž je známo, že se zde háďátko nevyskytuje, a tento seznam předá Stálému rostlinolékařského výboru a členským státům. Všechny oblasti
Rozhodnutí Komise
ze dne 12. března 2001
o dočasných mimořádných opatřeních pro dřevěný obalový materiál vyrobený zcela nebo zčásti z nezpracovaného dřeva jehličnanů pocházejícího z Kanady, Číny, Japonska a Spojených států amerických
(oznámeno pod číslem K(2001) 694)
(2001/219/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2000/29/ES ze dne 8. května 2000 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství [1], a zejména na čl. 16 odst. 3 této směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Pokud se některý členský stát domnívá, že existuje bezprostřední nebezpečí zavlečení háďátka Bursaphelenchus xylophilus (Steiner et Buhrer) Nickle et al., na jeho území ze třetí země, přijme jakákoliv doplňková opatření nezbytná pro jeho ochranu před tímto nebezpečím.
(2) Finsko informovalo ostatní členské státy a Komisi, že při inspekcích prováděných v roce 2000 byly u obalového materiálu z nezpracovaného dřeva jehličnanů, pocházejícího z Kanady, Japonska a Spojených států amerických, zjištěny četné případy napadení háďátkem.
Kromě toho případy napadení u obalového materiálu z nezpracovaného dřeva jehličnanů pocházejícího z Kanady a Číny byly hlášeny také ze Švédska a Francie.
(3) Finsko přijalo mimořádná úřední opatření, která stanoví, že od 31. května 2000 musí veškerý obalový materiál, včetně dřeva používaného pro podkládání nebo podpírání nákladu, vyrobený z dřeva jehličnanů, kromě Thuja L., pocházející ze třetích zemí, ve kterých byla přítomnost háďátka potvrzena (jmenovitě Kanada, Čína, Japonsko, Korejská republika, Mexiko, Tchaj-wan a Spojené státy americké), být při vstupu do Finska opatřen rostlinolékařským osvědčením potvrzujícím, že dřevo bylo podrobeno některému z ošetření stanovených ve finských mimořádných opatřeních.
(4) Směrnice 2000/29/ES v současné době z důvodu ochrany Společenství před zavlečením háďátka požaduje, aby nezpracované dřevo jehličnanů pocházející ze třetích zemí, ve kterých byla přítomnost háďátka zjištěna, bylo odkorněno, prosto požerků a jeho vlhkost byla nižší než 20 %.
Výše uvedené informace poskytnuté Finskem, Francií a Švédskem ukazují, že tato opatření nejsou dostatečná pro účinnou ochranu Společenství proti zavlečení háďátka, je-li toto dřevo dováženo z Kanady, Číny, Japonska a Spojených států amerických.
Z toho důvodu jsou nutná dočasná mimořádná opatření.
(5) Tato mimořádná opatření se musí uplatňovat na dovoz obalových materiálů z nezpracovaného dřeva vyrobených zcela nebo zčásti ze dřeva jehličnanů pocházejícího z Kanady, Číny, Japonska a Spojených států amerických do Společenství.
Není však nutné tato opatření uplatňovat na dřevo Thuja L., protože Thuja L. není náchylná k háďátku.
(6) Mimořádná opatření by měla sestávat ze dvou etap.
V první etapě by členské státy měly neprodleně přijmout jakákoliv vhodná opatření k úřednímu monitorování uvedeného dřeva, aby se dále snížilo nebezpečí zavlečení háďátka do Společenství nebo jeho rozšíření na území Společenství.
To by umožnilo zemím, ve kterých byl výskyt háďátka zjištěn, zorganizovat ve druhé etapě ošetření dřevěných obalových materiálů vyrobených z nezpracovaného dřeva jehličnanů, kromě Thuja L., v souladu s požadavky tohoto rozhodnutí.
(7) Je třeba specifikovat opatření, která mají být přijata v případě nedodržení výše uvedených požadavků.
(8) Ukáže-li se, že mimořádná opatření uvedená v tomto rozhodnutí nejsou dostatečná k zabránění zavlečení Bursaphelenchus xylophilus (Steiner et Buhrer) Nickle et al. nebo nebyla dodržena, bude nutné uvažovat o přísnějších nebo alternativních opatřeních.
(9) Účinek mimořádných opatření bude průběžně vyhodnocován do 15. června 2002, zejména na základě informací poskytovaných členskými státy.
Další případná opatření budou zvažována na základě výsledků uvedeného hodnocení.
(10) Výše uvedená mimořádná opatření budou rovněž přezkoumána na základě výsledků probíhajících diskusí o vytvoření mezinárodního standardu FAO Směrnice stanovící zásady pro používání dřevěného obalového materiálu vyrobeného z průmyslově nezpracovaného dřeva při přepravě zboží ("Guidelines for regulating non-manufactured wood packing in use for the transport of commodities").
(11) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Pro účely tohoto rozhodnutí se "náchylným dřevem" rozumí dřevěný obalový materiál vyrobený zcela nebo zčásti z nezpracovaného dřeva z jehličnanů (Coniferales), kromě dřeva Thuja L., pocházejícího z Kanady, Číny, Japonska a Spojených států amerických, ve formě obalových beden, bedniček, přepravek, bubnů a podobných dřevěných obalů, palet, ohradových palet a jiných přepravních podložek, nástavných rámů palet bez ohledu na to, zda se v současné době používají pro přepravu předmětů všeho druhu.
2. Náchylné dřevo může být dovezeno na území Společenství pouze, pokud jsou dodržena mimořádná opatření stanovená v příloze tohoto rozhodnutí.
3. Ustanovení bodů 1, 2 a bodu 3 druhé odrážky přílohy tohoto rozhodnutí se použijí pouze na náchylné dřevo, které je určeno pro Společenství a pochází z výše uvedených zemí počínaje dnem 1. října 2001.
Ustanovení bodu 3 první odrážky přílohy tohoto rozhodnutí se použijí počínaje dnem oznámení tohoto rozhodnutí členským státům, aniž jsou dotčena ustanovení článku 4.
4. Opatření stanovená v příloze IV části A kapitole I bodu 1.3 směrnice 2000/29/ES se nevztahují na náchylné dřevo, které bylo ošetřeno v souladu s požadavky přílohy tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Pokud se na základě monitorování stanoveného v bodě 3 přílohy tohoto rozhodnutí ukáže, že nebyla dodržena ustanovení přílohy tohoto rozhodnutí, pokud jde o náchylné dřevo, dotčený členský stát zajistí, aby:
- takové dřevo bylo ošetřeno úředně schváleným postupem, který zlikviduje Bursaphelenchus xylophilus (Steiner et Buhrer) Nickle et al., nebo
- byl zakázán jeho dovoz do Společenství, nebo
- takové dřevo bylo zničeno:
- spálením,
- zakopáním do hloubky na místech schválených příslušnými úředními subjekty uvedenými ve směrnici 2000/29/ES, nebo
- zpracováním podle úředně schváleného postupu pro likvidaci Bursaphelenchus xylophilus (Steiner et Buhrer) Nickle et al.
Všechna tato opatření se provádějí pod úředním dohledem dotčeného členského státu.
Článek 3
Aniž jsou dotčena ustanovení směrnice Komise 94/3/ES [2], každý členský stát dovážející náchylné dřevo poskytne Komisi a ostatním členským státům do 28. února 2002 podrobnou technickou zprávu o výsledcích monitorování, které prováděl podle bodu 3 přílohy tohoto rozhodnutí.
Článek 4
Členské státy nejpozději do 30. září 2001 upraví opatření, která přijaly na ochranu proti zavlečení a šíření Bursaphelenchus xylophilus (Steiner et Buhrer) Nickle et al., tak, aby byla v souladu s články 1, 2 a 3 a neprodleně o nich informují Komisi.
Článek 5
Toto rozhodnutí bude přezkoumáno nejpozději do 15. června 2002.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 12. března 2001
o účasti Společenství v Mezinárodní studijní skupině pro olovo a zinek
(2001/221/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na Inaugurační schůzi o olovu a zinku, která se konala pod patronací Hospodářského a sociálního výboru Spojených národů v New Yorku v květnu 1959, byly přijaty stanovy Mezinárodní studijní skupiny pro olovo a zinek (MSSOZ).
(2) MSSOZ pracuje nezávisle jako autonomní mezivládní organizace Spojených národů, která zajišťuje pro své členy:
(a) přesné a aktuální informace o světových trzích s olovem a zinkem a
(b) pravidelné mezivládní porady o mezinárodním trhu s olovem a zinkem a další informace, které jsou důležité pro členské státy.
(3) Práci MSSOZ provádí velkou měrou jejích šest výborů – stálý výbor, statistický a prognostický výbor, výbor pro důlní a hutní projekty, výbor pro recyklování, mezinárodní hospodářský výbor a výbor pro životní prostředí.
Předseda Studijní skupiny navíc řídí poradní skupinu průmyslových odborníků, která je složena ze znalců z oblasti průmyslu olova a zinku členských zemí.
Skupina odborníků poskytuje rady členům Studijní skupiny a slouží jako poradní fórum.
(4) Společný fond pro suroviny Spojených národů uznal MSSOZ jako mezinárodní subjekt pro suroviny, což MSSOZ umožňuje žádat Společný fond o financování vývojových projektů.
(5) Vlády a smluvní strany Světové obchodní organizace/GATT byly požádány, aby sdělily generálnímu tajemníkovi Spojených národů, že přijímají stanovy a jednací řád podle bodu 1 jednacího řádu MSSOZ.
(6) MSSOZ financují vlády členských států.
Finanční příspěvky se vypočítají tak, že polovina celkového rozpočtu se rozdělí rovnoměrně mezi členské státy a druhá polovina se rozděluje úměrně celkovému objemu obchodu s olovem a zinkem v každé zemi.
(7) Několik členských států Společenství se již účastní práce MSSOZ,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Společenství tímto přijímá stanovy a jednací řád Mezinárodní studijní skupiny pro olovo a zinek.
Listinu o přijetí uloží Společenství u generálního tajemníka Spojených národů.
Znění stanov a jednacího řádu tvoří přílohu tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady se tímto pověřuje jmenovat osoby, které jsou oprávněny uložit listiny o přijetí jménem Společenství.
Rozhodnutí Rady
ze dne 12. března 2001
o snížených sazbách spotřební daně a o osvobození od spotřební daně pro některé minerální oleje používané pro zvláštní účely
(2001/224/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/81/EHS ze dne 19. října 1992 o harmonizaci struktury spotřebních daní z minerálních olejů [1], a zejména na čl. 8 odst. 4 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 8 odst. 4 směrnice 92/81/EHS Rada rozhodnutím 1999/880/ES [2] povolila členským státům zavést osvobození od spotřební daně nebo snížení sazeb z minerálních olejů z důvodů některé zvláštní politiky.
(2) Rada musí na návrh Komise rozhodnout, zda by měla být ustanovení rozhodnutí 1999/880/ES stanovící tato osvobození od daně a snížení sazeb změněna, nebo jejich platnost prodloužena na další období.
(3) Zrušení automatického prodlužování stanoveného v rozhodnutí 1990/880/ES by dalo Radě účinnější kontrolu nad těmito odchylkami, neboť by pak bylo zajištěno jejich pravidelné prověření a prodloužení jejich platnosti bude přijímáno výslovnými rozhodnutí na základě znalosti věci.
(4) Při zaručení rovného zacházení s členskými státy, jež uplatňují obdobné odchylky, je účelem tohoto rozhodnutí prodloužení platnosti všech stávajících odchylek o šestileté období, s výjimkou odchylek platných pro provozovatele silniční dopravy, jejichž platnost se prodlužuje o dva roky.
(5) Toto rozhodnutí nepředjímá výsledek případných řízení o narušení fungování jednotného trhu, která mohou proběhnout na základě článků 87 a 88 Smlouvy.
Nezprošťuje rovněž členské státy povinnosti oznamovat Komisi záměry poskytnout státní podporu podle článku 88 Smlouvy.
(6) Rozhodnutí 1999/880/ES, 1999/804/ES [3], 2000/266/ES [4], 2000/433/ES [5], 2000/434/ES [6], 2000/446/ES [7] a 2000/719/ES [8] by měla být zrušena,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Odchylně od ustanovení směrnice 92/82/EHS týkajících se minimálních sazeb spotřební daně z minerálních olejů [9] se členským státům povoluje pokračovat v uplatňování snížených sazeb spotřebních daní nebo osvobození od spotřebních daní uvedených v příloze I.
2. Aniž je dotčen dřívější přezkum, který provede Rada na návrh Komise, končí platnost tohoto povolení dnem 31. prosince 2006.
Článek 2
1. Odchylně od ustanovení směrnice 92/82/EHS týkajících se minimálních sazeb spotřební daně z minerálních olejů se dotčeným členským státům povoluje pokračovat v uplatňování snížených sazeb spotřebních daní nebo osvobození od spotřebních daní uvedených v příloze II.
2. Aniž je dotčen dřívější přezkum, který provede Rada na návrh Komise, končí platnost tohoto povolení dnem 31. prosince 2002.
Článek 3
Zrušují se rozhodnutí 1999/880/ES, 1999/804/ES, 2000/266/ES, 2000/433/ES, 2000/434/ES, 2000/446/ES a 2000/719/ES.
Článek 4
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. ledna 2001.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 8. března 2001
o zásadách, prioritách, dílčích cílech a podmínkách přístupového partnerství s Tureckou republikou
(2001/235/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 390/2001 ze dne 26. února 2001 o pomoci Turecku v rámci předvstupní strategie, a zejména o zřízení přístupového partnerství [1], a zejména na článek 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská rada na zasedání v Helsinkách uvedla, že "Turecko je kandidátskou zemí, která se má stát členem Unie na základě stejných kritérií, jaká platí také pro ostatní kandidátské země.
Na základě současné evropské strategie bude Turecko, jako jiné kandidátské země, moci využívat předvstupní strategii, která má podněcovat a podporovat reformy."
Jako těžiště takovéto strategie bude na základě závěrů dosavadních zasedání Evropské rady zřízeno přístupové partnerství.
(2) Podle nařízení (ES) č. 390/2001 rozhodne Rada na návrh Komise kvalifikovanou většinou o zásadách, prioritách, dílčích cílech a podmínkách obsažených v přístupovém partnerství, které budou navrženy Turecku, jakož i důležité úpravy, které budou provedeny následně.
(3) Poskytnutí pomoci Společenství je závislé na splnění důležitých předpokladů, zejména na pokroku při plnění kodaňských kritérií.
Není-li některý z důležitých předpokladů splněn, může Rada na návrh Komise přijmout kvalifikovanou většinou vhodná opatření v souvislosti s předvstupní pomocí.
(4) Rada přidružení ES-Turecko rozhodla, že uskutečňování přístupového partnerství pro Turecko budou sledovat orgány zřízené dohodou o přidružení.
(5) Pravidelná zpráva Komise za rok 2000 obsahuje objektivní analýzu přípra
Rozhodnutí Komise
ze dne 22. března 2001
o nezařazení zinebu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS a odnětí povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tuto účinnou látku
(oznámeno pod číslem K(2001) 749)
(Text s významem pro EHP)
(2001/245/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2000/80/ES [2], a zejména na čl. 8 odst. 2 čtvrtý pododstavec uvedené směrnice,
s ohledem na nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 ze dne 11. prosince 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro první etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [3], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2266/2000 [4], a zejména na čl. 6 odst. 5 čtvrtý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS Komise provádí pracovní program zaměřený na zkoumání účinných látek používaných v přípravcích na ochranu rostlin, které byly ke dni 15. července 1993 již na trhu. Prováděcí pravidla pro tento program byla stanovena nařízením (EHS) č. 3600/92.
(2) V nařízení Komise (ES) č. 933/94 [5] naposledy pozměněném nařízením (ES) č. 2230/95 [6] byly stanoveny účinné látky, které by měly být zhodnoceny v rámci nařízení (EHS) č. 3600/92, byly jmenovány členské státy zpravodajové pro hodnocení každé účinné látky a byli uvedeni producenti každé účinné látky, kteří ve stanovené lhůtě předložili oznámení v souladu s čl. 4 odst. 2 nařízení (EHS) č. 3600/92.
(3) Zineb je jednou z 90 účinných látek stanovených v nařízení (ES) č. 933/94.
(4) Všichni oznamovatelé pro tuto účinnou látku informovali Komisi a členský stát zpravodaje o tom, že si nadále nepřejí účastnit se pracovního programu pro tuto účinnou látku, a proto nebudou předloženy další informace.
(5) Tuto účinnou látku není tudíž možné zařadit do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
(6) Lhůta pro likvidaci, uskladnění, uvedení na trh a použití stávajících zásob přípravků na ochranu rostlin obsahujících zineb, kterou poskytují členské státy v souladu s čl. 4 odst. 6 směrnice 91/414/EHS, by neměla přesáhnout 18 měsíců, aby stávající zásoby směly být použity během nejvýše jednoho dalšího vegetačního období.
(7) Tímto rozhodnutím není dotčeno žádné opatření, které Komise může v pozdější etapě přijmout pro tuto účinnou látku v rámci směrnice Rady 79/117/EHS [7].
(8) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Zineb se nezařazuje jako účinná látka do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
Článek 2
Členské státy zajistí, aby:
1. povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících zineb byla odňata do šesti měsíců ode dne přijetí tohoto rozhodnutí;
2. ode dne přijetí tohoto rozhodnutí nebyla na základě odchylky stanovené v čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS udělována nebo obnovována žádná povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících zineb.
Článek 3
Lhůta poskytnutá členskými státy v souladu s čl. 4 odst. 6 směrnice 91/414/EHS musí být co možná nejkratší a nesmí přesáhnout 18 měsíců ode dne přijetí tohoto rozhodnutí.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 19. března 2001
o uzavření Rámcové dohody o obchodu a spolupráci mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Korejskou republikou na straně druhé
(2001/248/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 57 odst. 2, článek 71, čl. 80 odst. 2 a články 133 a 308 této smlouvy, ve spojení s druhou větou čl. 300 odst. 2 prvního pododstavce a s čl. 300 odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
po konzultaci s Hospodářským a sociálním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
Dohoda uvedená v tomto rozhodnutí by měla být schválena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Rámcová dohoda o obchodu a spolupráci mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Korejskou republikou na straně druhé se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
1. Zástupce Komise, jemuž jsou nápomocni zástupci členských států, zastupuje Společenství ve smíšeném výboru stanoveném v čl. 19 odst. 3 rámcové dohody.
2. Postoj, který má Společenství zaujmout v rámci smíšeného výboru při předložení doporučení tímto výborem, stanoví Rada na návrh Komise v souladu s odpovídajícími ustanoveními Smlouvy o založení Evropského společenství.
Článek 3
Předseda Rady provede jménem Společenství oznámení stanovené v článku 21 rámcové dohody.
Článek 4
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Komise
ze dne 21. března 2001,
kterým se mění rozhodnutí 98/424/ES, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z Malediv
(oznámeno pod číslem K(2001) 739)
(Text s významem pro EHP)
(2001/252/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí 97/79/ES [2], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 1 rozhodnutí Komise 98/424/ES ze dne 30. června 1998, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z Malediv [3], stanoví, že "Department of Public Health (DPH) of the Ministry of Health" je příslušným úřadem na Maledivách ověřujícím a potvrzujícím shodu produktů rybolovu a akvakultury s požadavky směrnice 91/493/EHS.
(2) Po restrukturalizaci veřejné správy na Maledivách byly pravomoci v oblasti osvědčení o zdravotní nezávadnosti pro produkty rybolovu převedeny na "Public Health Laboratory (PHL) of the Ministry of Health".
Tento nový úřad je schopen účinně ověřovat dodržování platných právních předpisů.
Je proto nezbytné v souladu s tím změnit název příslušného úřadu v rozhodnutí 98/424/ES a ve vzoru osvědčení o zdravotní nezávadnosti obsaženého v příloze A uvedeného rozhodnutí.
(3) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 98/424/ES se mění takto:
1. Článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
Příslušným úřadem na Maledivách, který ověřuje a potvrzuje, že produkty rybolovu splňují požadavky směrnice 91/493/EHS, je "Public Health Laboratory (PHL) of the Ministry of Health"."
2. Čl. 3 odst. 2 se nahrazuje tímto:
"2. V osvědčení musí být uvedeno jméno, funkce a podpis zástupce PHL a úřední razítko PHL v barvě odlišné od barvy ostatních údajů uvedených na osvědčení."
3. Příloha A se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost čtyřicátým pátým dnem po vyhlášení
Rozhodnutí Komise
ze dne 21. března 2001,
kterým se mění rozhodnutí 95/538/ES, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z Japonska
(oznámeno pod číslem K(2001) 741)
(Text s významem pro EHP)
(2001/253/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí 97/79/ES [2], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 1 rozhodnutí Komise 95/538/ES ze dne 6. prosince 1995, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z Japonska [3], je "Ministry of Health and Welfare - Veterinary Sanitary Division (MHW - VSD)" příslušným úřadem v Japonsku, který ověřuje a potvrzuje, že produkty rybolovu a akvakultury splňují požadavky směrnice 91/493/EHS.
(2) Po restrukturalizaci japonské veřejné správy byly pravomoci v oblasti osvědčení o zdravotní nezávadnosti pro produkty rybolovu převedeny na "Inspection and Safety Division (ISD) of the Ministry of Health, Labour and Welfare".
Tento nový úřad je schopen účinně ověřovat dodržování platných právních předpisů.
Proto je nezbytné upravit název příslušného úřadu v rozhodnutí 95/538/ES a vzor osvědčení o zdravotní nezávadnosti uvedený v příloze A uvedené směrnice.
(3) Znění rozhodnutí 95/538/ES by mělo být sladěno se zněním pozdějších rozhodnutí Komise, kterými se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících ze třetích zemí.
(4) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 95/538/ES se mění takto:
1. Článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
Příslušným úřadem v Japonsku, který ověřuje a potvrzuje, že produkty rybolovu a akvakultury splňují požadavky směrnice 91/493/EHS, je "Inspection and Safety Division (ISD) of the Ministry of Health, Labour and Welfare"."
2. Článek 2 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
Produkty rybolovu a akvakultury pocházející z Japonska musejí splňovat tyto podmínky:
1. ke každé zásilce musí být přiložen očíslovaný originál osvědčení o zdravotní nezávadnosti, který je řádně vyplněn, podepsán, opatřen datem a vyhotoven na jednom listu v souladu se vzorem uvedeným v příloze A tohoto rozhodnutí;
2. produkty musejí pocházet ze schválených provozoven, výrobních plavidel nebo chladírenských skladů nebo z registrovaných mrazírenských plavidel uvedených v příloze B tohoto rozhodnutí;
3. s výjimkou volně ložených zmrazených produktů rybolovu určených ke konzervaci musejí být všechna balení nesmazatelně označena slovem "JAPONSKO" a schvalovacím/registračním číslem provozovny, výrobního plavidla, chladírenského skladu nebo mrazírenského plavidla, z nichž pocházejí."
3. Ustanovení čl. 3 odst. 2 se nahrazuje tímto:
"2. V osvědčení musí být uvedeno jméno, kvalifikace a podpis zástupce ISD a úřední razítko ISD v barvě odlišné od barvy ostatních potvrzení."
4. Příloha A se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost čtyřicátým pátým dnem po vyhlášení
Rozhodnutí Komise
ze dne 21. března 2001,
kterým se mění rozhodnutí 94/324/ES, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z Indonésie
(oznámeno pod číslem K(2001) 748)
(Text s významem pro EHP)
(2001/254/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí 97/79/ES [2], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) článek 1 rozhodnutí Komise 94/324/ES ze dne 19. května 1994, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z Indonésie [3], naposledy pozměněného rozhodnutím 97/401/ES [4], stanoví, že "Ministry of Agriculture, Directorate General of Fisheries (Provincial Laboratory for Fish Inspection and Quality Control)" je příslušným úřadem v Indonésii pro ověřování a potvrzování shody produktů rybolovu a akvakultury s požadavky směrnice 91/493/EHS;
(2) po restrukturalizaci veřejné správy v Indonésii byly pravomoci v oblasti osvědčení o zdravotní nezávadnosti pro produkty rybolovu převedeny na "Directorate General of Fisheries (DGF) of the Ministry of Marine Affairs and Fisheries".
Tento nový úřad je schopen účinně ověřovat dodržování platných právních předpisů.
Je proto nezbytné v souladu s tím změnit název příslušného úřadu v rozhodnutí 94/324/ES a ve vzoru osvědčení o zdravotní nezávadnosti obsaženého v příloze A uvedeného rozhodnutí;
(3) je vhodné harmonizovat znění rozhodnutí 94/324/ES se zněním nedávno přijatých rozhodnutí Komise, která stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z některých třetích zemí;
(4) vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 94/324/ES se mění takto:
1. Článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
Příslušným úřadem v Indonésii, který ověřuje a potvrzuje, že produkty rybolovu a akvakultury splňují požadavky směrnice 91/493/EHS, je Directorate General of Fisheries (DGF) of the Ministry of Marine Affairs and Fisheries."
2. Článek 2 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
Produkty rybolovu a akvakultury pocházející z Indonésie musejí splňovat tyto podmínky:
1) ke každé zásilce musí být přiložen očíslovaný originál osvědčení o zdravotní nezávadnosti, který je řádně vyplněn, podepsán, opatřen datem a vyhotoven na jednom listu v souladu se vzorem uvedeným v příloze A tohoto rozhodnutí;
2) produkty musejí pocházet ze schválených provozoven, výrobních plavidel, chladírenských skladů nebo mrazírenských plavidel uvedených v příloze B tohoto rozhodnutí;
3) s výjimkou volně ložených zmrazených produktů rybolovu určených ke konzervaci musejí být všechna balení nesmazatelně označena slovem "INDONÉSIE" a schvalovacím/registračním číslem provozovny, výrobního plavidla, chladírenského skladu nebo mrazírenského plavidla, z nichž produkty pocházejí."
3. V článku 3 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. V osvědčení musí být uvedeno jméno, funkce a podpis zástupce DGF a úřední razítko DGF v barvě odlišné od barvy ostatních údajů uvedených na osvědčení."
4. Příloha A se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost čtyřicátým pátým dnem po zveřejnění
Rozhodnutí Rady
ze dne 15. března 2001
o uzavření Dohody mezi Evropským společenstvím a Islandskou republikou a Norským královstvím o kritériích a mechanismech určení státu příslušného pro posuzování žádosti o azyl podané v některém z členských států nebo na Islandu nebo v Norsku
(2001/258/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 63 odst. 1 ve spojení s druhou větou čl. 300 odst. 2 prvního pododstavce a čl. 300 odst. 3 prvním pododstavcem,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Komise sjednala jménem Evropského společenství dohodu mezi Evropským společenstvím a Islandskou republikou a Norským královstvím o kritériích a mechanismech určení státu příslušného pro posuzování žádosti o azyl podané v některém z členských států nebo na Islandu nebo v Norsku (dále jen "dohoda").
(2) Dohoda byla jménem Evropského společenství podepsána dne 19. ledna 2001 s výhradou, že může být uzavřena později v souladu s rozhodnutím Rady ze dne 19. ledna 2001.
(3) Dohoda má být nyní schválena.
(4) Je také třeba umožnit uplatňování některých ustanovení dohody.
(5) Dohoda zřizuje Smíšený výbor s rozhodovací pravomocí v určitých oblastech, a proto je třeba určit, kdo v tomto výboru zastupuje Společenství.
(6) Dále je třeba stanovit postup, kterým se stanoví, jak se přijímá postoj Společenství.
(7) Spojené království a Irsko v souladu s článkem 3 Protokolu o postavení Spojeného království a Irska připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství vyjádřilo přání účastnit se přijímání a používání tohoto rozhodnutí.
(8) Dánsko v souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska připojeného k uvedeným smlouvám, se neúčastní přijímání tohoto rozhodnutí, a proto pro ně není závazné ani použitelné,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda mezi Evropským společenstvím a Islandskou republikou a Norským královstvím o kritériích a mechanismech určení státu příslušného pro posuzování žádosti o azyl podané v některém z členských států nebo na Islandu nebo v Norsku se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody je připojeno k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou uložit jménem Evropského společenství schvalovací listinu stanovenou článkem 14 dohody vyjadřující souhlas Společenství být touto dohodou vázáno.
Článek 3
Komise zastupuje Společenství ve Smíšeném výboru zřízeném článkem 3 dohody.
Článek 4
1. Postoj Společenství ve Smíšeném výboru ohledně přijetí jeho jednacího řádu, jak to vyžaduje čl. 3 odst. 2 dohody, přijímá Komise po konzultaci se zvláštním výborem jmenovaným Radou.
2. U všech dalších rozhodnutí smíšeného výboru přijímá postoj Společenství Rada kvalifikovanou většinou na návrh Komise.
Článek 5
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady
ze dne 19. března 2001,
kterým se přijímají bezpečnostní předpisy Rady
(2001/264/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 207 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2000/396/ES, ESUO, Euratom ze dne 5. června 2000, kterým se přijímá jednací řád Rady [1], a zejména na článek 24 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Aby Rada mohla vyvíjet činnost v oblastech, které vyžadují určitý stupeň utajení, je vhodné zavést komplexní bezpečnostní systém, který se bude vztahovat na Radu, její generální sekretariát a členské státy.
(2) Tento systém musí v jediném textu spojovat úpravu uvedenou ve všech dřívějších rozhodnutích a předpisech přijatých v této oblasti.
(3) V praxi se bude většina skutečností v EU se stupněm utajení "CONFIDENTIEL UE" a vyšším týkat společné bezpečnostní a obranné politiky.
(4) Aby byla zajištěna účinnost takto vytvořeného bezpečnostního systému, měly by se členské státy účastnit jeho fungování tím, že přijmou vnitrostátní opatření nezbytná pro dodržování tohoto rozhodnutí pro případy, kdy jejich příslušné orgány a úředníci nakládají s utajovanými skutečnostmi EU.
(5) Rada vítá záměr Komise zavést ke dni použitelnosti tohoto rozhodnutí komplexní systém odpovídající přílohám tohoto rozhodnutí s cílem zajistit řádný chod rozhodovacích postupů v Unii.
(6) Rada upozorňuje, jak je důležité, aby se Evropský parlament a Komise případně připojily k plnění předpisů a norem pro zachování důvěrnosti, které jsou nezbytné pro ochranu zájmů Unie a jejích členských států.
(7) Toto rozhodnutí je přijato, aniž je dotčen článek 255 Smlouvy a akty jej provádějící.
(8) Toto rozhodnutí je přijato, aniž jsou dotčeny platné postupy členských států v oblasti informování jejich parlamentů o činnostech Unie,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Schvalují se bezpečnostní předpisy Rady uvedené v příloze.
Článek 2
1. Generální tajemník/vysoký představitel přijme vhodná opatření, aby zajistil, že při nakládání s utajovanými skutečnostmi EU budou v generálním sekretariátu Rady (dále jen "GSR") úředníci a jiní zaměstnanci GSR, externí smluvní partneři GSR a personál přidělený ke GSR dodržovat předpisy uvedené v článku 1, a rovněž aby zajistil jejich dodržování v objektech Rady a v rámci decentralizovaných subjektů EU [2].
2. Členské státy přijmou v souladu s vnitrostátními předpisy vhodná opatření, aby zajistily, že při nakládání s utajovanými skutečnostmi EU budou v rámci útvarů a v objektech členských států dodržovat předpisy uvedené v článku 1
a) členové stálých zastoupení členských států při Evropské unii i členové jejich delegací, kteří se účastní zasedání Rady nebo jejích útvarů nebo kteří se účastní jiných činností Rady;
b) ostatní členové správních orgánů členských států, kteří nakládají s utajovanými skutečnostmi EU, bez ohledu na to, zda působí na území členských států nebo v cizině;
c) externí smluvní partneři členských států a přidělený personál, kteří nakládají s utajovanými skutečnostmi EU.
Členské státy neprodleně uvědomí GSR o přijatých opatřeních.
3. Opatření uvedená v odstavcích 1 a 2 budou přijata do 30. listopadu 2001.
Článek 3
Při dodržování základních zásad a minimálních bezpečnostních norem uvedených v části 1 přílohy může generální tajemník, vysoký představitel přijmout opatření v souladu s částí II oddílem 1 body 1 a 2 přílohy.
Článek 4
Toto rozhodnutí nahrazuje ode dne své použitelnosti
a) rozhodnutí Rady 98/319 ES ze dne 27. dubna 1998, o postupech, kterými lze povolit úředníkům a jiným zaměstnancům generálního sekretariátu Rady přístup k utajovaným informacím v držení Rady [3];
b) rozhodnutí generálního tajemníka, vysokého představitele ze dne 27. července 2000 o opatřeních na ochranu utajovaných skutečností použitelných pro generální sekretariát Rady [4];
c) rozhodnutí 433/97 generálního tajemníka Rady ze dne 22. května 1997 o postupu bezpečnostních prověrek úředníků odpovědných za provoz sítě Cortesy.
Článek 5
1. Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po zveřejnění.
2. Je použitelné ode dne 1. prosince 2001.
Rozhodnutí Rady
ze dne 19. března 2001
o uzavření Dohody mezi Evropským společenstvím a Bulharskou republikou o podmínkách silniční přepravy zboží a podpoře kombinované dopravy
(Text s významem pro EHP)
(2001/265/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 71 a 93 ve spojení s čl. 300 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Uzavření Dohody mezi Evropským společenstvím a Bulharskou republikou o podmínkách silniční přepravy zboží a podpoře kombinované dopravy (dále jen "dohoda") podporuje další rozvoj dopravních vztahů mezi smluvními stranami.
(2) Uzavření dohody přispívá k řádnému fungování vnitřního trhu, neboť podporuje tranzitní provoz přes území Bulharské republiky při přepravě mezi Řeckem a ostatními členskými státy, a tím vytváří předpoklady, aby obchod uvnitř Společenství probíhal s co nejnižšími náklady a aby se snížily na minimum překážky správní a technické povahy, které jej nepříznivě ovlivňují.
(3) Uzavření dohody podporuje kombinovanou dopravu za účelem ochrany životního prostředí.
(4) Dohoda by měla být schválena jménem Společenstvím,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda mezi Evropským společenstvím a Bulharskou republikou o podmínkách silniční přepravy zboží a podpoře kombinované dopravy se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady provede oznámení podle článku 19 dohody.
Článek 3
Komise, které jsou nápomocni zástupci členů Rady, zastupuje Společenství ve výboru pro dopravu Společenství-Bulharsko (dále jen "výbor"), zřízeném podle článku 13 dohody.
Postoj, který má Společenství v rámci výboru zaujmout, přijme Rada kvalifikovanou většinou na návrh Komise.
Pokud se rozhodnutí navržené výborem bude týkat jednacího řádu výboru, přijme Rada toto rozhodnutí prostou většinou.
Rozhodnutí výboru budou zveřejňována
Rozhodnutí Komise
ze dne 20. března 2001,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k rozhodnutí Rady 2000/596/ES s ohledem na způsobilost výdajů a na zprávy o provádění v rámci akcí spolufinancovaných z Evropského fondu pro uprchlíky
(oznámeno pod číslem K(2001) 736)
(2001/275/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2000/596/ES ze dne 28. září 2000 o zřízení Evropského fondu pro uprchlíky [1], a zejména na čl. 14 odst. 2, čl. 20 odst. 3 a čl. 24 odst. 2 uvedeného rozhodnutí,
po konzultaci s poradním výborem uvedeným v čl. 21 odst. 1 rozhodnutí 2000/596/ES,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V zájmu zajištění účinného provádění zmíněného fondu ve Společenství, které odpovídá zásadám řádného řízení, je vhodné přijmout řadu společných pravidel týkajících se způsobilosti výdajů k financování z fondu.
(2) V zájmu zajištění toho, aby zprávy vyžadované podle čl. 20 odst. 2 rozhodnutí 2000/596/ES sloužily k zajištění náležitého dozoru nad prováděním uvedeného fondu, je nezbytné vypracovat standardní vzory,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
KAPITOLA 1
Oblast působnosti
Článek 1
Toto rozhodnutí se použije na spolufinancování prováděcích programů uvedených v článku 8 rozhodnutí 2000/596/ES, jež jsou řízeny členskými státy.
Článek 2
Pro účely tohoto rozhodnutí se rozumí:
a) "opatřením" jedna z oblastí uvedených v článku 4 rozhodnutí 2000/596/ES;
b) "akcí" použité prostředky, jimiž členský stát provádí za účelem dosažení cílů Evropského fondu pro uprchlíky opatření uvedená v písmenu a).
Akce se může skládat z více různých projektů;
c) "projektem" prostředky, které prakticky a konkrétně použije příjemce subvencí k provedení celé akce nebo její části.
Pro každý projekt bude vypracován přesně vymezený popis, který uvede dobu trvání, rozpočet, cíle, přidělené pracovníky a organizaci nebo skupinu organizací pověřených prováděním;
d) "příjemci subvence" subjekty (nevládní organizace, federální, národní, regionální nebo místní orgány, jiné neziskové organizace atd.), které odpovídají za provádění projektů.
KAPITOLA 2
Pravidla způsobilosti
Článek 3
Pro určení způsobilosti výdajů v rámci prováděcích programů uvedených v článku 8 rozhodnutí 2000/596/ES se použijí pravidla uvedená v příloze I tohoto rozhodnutí.
Toto rozhodnutí nebrání členským státům uplatňovat přísnější vnitrostátní pravidla způsobilosti, než jsou pravidla uvedená v tomto rozhodnutí.
KAPITOLA 3
Zprávy o provádění
Článek 4
1. Souhrnná zpráva o provádění probíhajících akcí uvedená v čl. 20 odst. 2 rozhodnutí 2000/596/ES je vypracována podle vzoru uvedeného v příloze II.
2. Finanční účty a zpráva o provádění akcí zmíněná v čl. 20 odst. 3 rozhodnutí 2000/596/ES jsou vypracovány podle vzoru uvedeného v příloze III.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 9. dubna 2001,
kterým se provádí Společný postoj 1999/533/SZBP o příspěvku Evropské unie k brzkému vstupu Smlouvy o všeobecném zákazu jaderných zkoušek (CTBT) v platnost
(2001/286/SZBP)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 23 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na společný postoj Rady 1999/533/SZBP ze dne 29. července 1999 o příspěvku Evropské unie k brzkému vstupu Smlouvy o všeobecném zákazu jaderných zkoušek (CTBT) v platnost [1], a zejména na články 1 a 4 uvedeného společného postoje,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s článkem 4 společného postoje 1999/533/SZBP se Evropská unie zavázala povzbuzovat všechny státy, které ještě nepodepsaly nebo neratifikovaly Smlouvu o všeobecném zákazu jaderných zkoušek (CTBT), aby tak bez odkladu učinily, zejména státy na seznamu těch 44 států, jejichž ratifikace je nezbytná pro vstup CTBT v platnost.
(2) Je vhodné přispět k úspěšnému konání druhé konference podle článku XIV CTBT, která se uskuteční v New Yorku ve dnech 25. až 27. září 2001, s cílem urychlit ratifikaci CTBT, a tím napomoci brzkému vstupu CTBT v platnost,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
V rámci podpory brzkého vstupu CTBT v platnost podle článku 4 společného postoje 1999/533/SZBP povzbuzuje Evropská unie všechny členské státy, aby bez odkladu podepsaly a ratifikovaly CTBT.
Za tímto účelem Evropská unie povzbuzuje
a) v první řadě státy na seznamu těch 44 států, jejichž podpis a ratifikace jsou nezbytné pro vstup CTBT v platnost;
b) státy, které podepsaly, ale neratifikovaly CTBT, zejména státy, na jejichž území budou umístěny stanice Mezinárodního monitorovacího systému (IMS);
c) státy, které nepodepsaly CTBT, zejména státy, na jejichž území budou umístěny stanice Mezinárodního monitorovacího systému.
Článek 2
Evropská unie podpoří konání konference na politické úrovni.
Článek 3
Aby napomohla urychlení ratifikace CTBT, a tím brzkému vstupu CTBT v platnost, může se Evropská unie spojit s regionálními organizacemi, jako jsou Organizace africké jednoty (OAJ), Organizace amerických států (OAS) a Sdružení národů jihovýchodní Asie (ASEAN).
Článek 4
Předsednictvo uvědomí prozatímní technický sekretariát CTBT o provádění článků 1 a 2.
Článek 5
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.
Článek 6
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Komise
ze dne 2. dubna 2001,
kterým se v zásadě uznává úplnost dokumentace předložené k podrobnému zkoumání s ohledem na možné zařazení mesosulfuron methylu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh
(oznámeno pod číslem K(2001) 1000)
(Text s významem pro EHP)
(2001/287/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2000/80/ES [2], a zejména na čl. 6 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 91/414/EHS (dále jen "směrnice") stanovila vytvoření seznamu Společenství obsahujícího účinné látky, které jsou povoleny pro použití v přípravcích na ochranu rostlin.
(2) Společnost Aventis předložila dne 15. prosince 2000 francouzským orgánům dokumentaci týkající se účinné látky mesosulfuron methylu s cílem dosáhnout jejího zařazení do přílohy I směrnice.
(3) Francouzské orgány sdělily Komisi, že se dokumentace po předběžném zkoumání jeví splňovat požadavky na údaje a informace stanovené v příloze II směrnice.
Dále mají za to, že dokumentace obsahuje údaje a informace požadované v příloze III směrnice pro jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku. V souladu s čl.
6 odst. 2 žadatel následně předložil dokumentaci Komisi a ostatním členským státům.
(4) Dokumentace byla postoupena Stálému rostlinolékařskému výboru dne 2. února 2001.
(5) Čl. 6 odst. 3 směrnice vyžaduje, aby bylo na úrovni Společenství úředně potvrzeno, že dokumentace v zásadě vyhovuje požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze II a – pro alespoň jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku – požadavkům stanoveným v příloze III směrnice.
(6) Toto potvrzení je nezbytné k tomu, aby bylo povoleno podrobné zkoumání dokumentace, a k tomu, aby bylo členským státům umožněno udělit dočasné povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku v souladu s čl. 8 odst.
(7) Tímto rozhodnutím není dotčeno právo Komise požádat žadatele, aby dotyčnému členskému státu zpravodaji předložil další údaje nebo informace pro objasnění určitých bodů v dokumentaci.
Žádost o předložení dalších údajů nezbytných pro objasnění dokumentace nemá vliv na lhůtu pro předložení zprávy uvedené v 9. bodu odůvodnění.
(8) Členské státy a Komise se dohodly na tom, že Francie bude pokračovat v podrobném zkoumání dokumentace týkající se mesosulfuron methylu.
(9) Francie co možná nejdříve, nejpozději však do jednoho roku ode dne zveřejnění tohoto rozhodnutí, předloží Komisi zprávu o závěrech těchto zkoumání, k níž se připojí všechna doporučení ohledně zařazení nebo nezařazení a všechny podmínky s tím související.
(10) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Dokumentace předložená Komisi a členským státům společností Aventis za účelem zařazení mesosulfuron methylu jako účinné látky do přílohy I směrnice 91/414/EHS, která byla postoupena Stálému rostlinolékařskému výboru dne 2. února 2001, v zásadě vyhovuje požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze II směrnice.
Dokumentace s ohledem na navržená použití vyhovuje požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze III směrnice pro jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující mesosulfuron methyl.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 3. dubna 2001,
kterým se mění směrnice Rady 93/53/EHS, kterou se zavádějí minimální opatření Společenství ke zdolávání některých nákaz ryb, pokud jde o seznam národních referenčních laboratoří pro nákazy ryb
(oznámeno pod číslem K(2001) 1012)
(Text s významem pro EHP)
(2001/288/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 93/53/EHS ze dne 24. června 1993, kterou se zavádějí minimální opatření Společenství ke zdolávání některých nákaz ryb [1], naposledy pozměněnou směrnicí 2000/27/ES [2], a zejména na čl. 18 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) čl. 12 odst. 1 směrnice 93/53/EHS stanoví, že členské státy zajistí, aby v každém členské státě byla určena národní referenční laboratoř, která bude technicky a personálně vybavená tak, aby bylo možno kdykoliv a zejména při prvních příznacích nákazy prokázat typ, podtyp a variantu příslušného patogenního původce a potvrdit výsledky regionálních diagnostických laboratoří.
(2) Seznam národních referenčních laboratoří pro nákazy ryb je uveden v příloze A směrnice 93/53/EHS.
(3) Tento seznam je nutno aktualizovat.
(4) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha A směrnice 93/53/EHS se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 29. března 2001,
kterým se mění rozhodnutí 93/52/EHS, kterým se shledává, že některé členské státy nebo oblasti splňují podmínky týkající se brucelózy (Brucella melitensis), a přiznává se jim status členského státu nebo oblasti úředně prostých této choroby
(oznámeno pod číslem K(2001) 952)
(Text s významem pro EHP)
(2001/292/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/68/EHS ze dne 28. ledna 1991 o veterinárních podmínkách obchodu s ovcemi a kozami uvnitř Společenství [1], naposledy pozměněnou rozhodnutím Komise 94/953/ES [2], a zejména na přílohu A kapitolu 1 část II uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutím 93/52/EHS [3] naposledy pozměněným rozhodnutím 97/315/ES [4] Komise shledala, že některé členské státy nebo oblasti splňují podmínky týkající se brucelózy (Brucella melitensis), a přiznala jim status členského státu nebo oblasti úředně prostých této choroby.
(2) V Rakousku a ve francouzských departementech Ardèche, Aveyron, Cantal, Corrèze, Gers, Gironde, Haute-Loire, Lot, Lozère, Morbihan, Puy-de-Dôme a Vosges je brucelóza chorobou povinnou hlášením nejméně pět let.
Nebyl zde úředně potvrzen žádný případ výskytu choroby nejméně pět let a očkování je zde zakázáno nejméně tři roky.
Proto by mělo být shledáno, že tyto oblasti splňují podmínky stanovené v příloze A, kapitole 1 části II bodu 1 písm. b) směrnice 91/68/EHS.
(3) Rakousko a francouzské departementy Ardèche, Aveyron, Cantal, Corrèze, Gers, Gironde, Haute-Loire, Lot, Lozère, Morbihan, Puy-de-Dôme a Vosges ve Francii proto splňují podmínky pro to, aby jim byl přiznán status úředně prostých brucelózy.
(4) Rakousko a Francie se navíc zavazují vyhovět ustanovením přílohy A kapitoly 1 části II bodu 2 směrnice 91/68/EHS.
Rakousku a francouzským departementům Ardèche, Aveyron, Cantal, Corrèze, Gers, Gironde, Haute-Loire, Lot, Lozère, Morbihan, Puy-de-Dôme a Vosges ve Francii by měl být proto přiznán status pásem úředně prostých brucelózy (Brucella melitensis) a odpovídajícím způsobem by mělo být pozměněno rozhodnutí 93/52/EHS.
(5) Ovce a kozy dovážené do hospodářství
Rozhodnutí Komise
ze dne 30. března 2001,
kterým se mění směrnice Rady 95/70/ES, kterou se stanoví minimální opatření Společenství ke zdolávání některých nákaz mlžů, pokud jde o seznam národních referenčních laboratoří pro nákazy mlžů
(oznámeno pod číslem K(2001) 978)
(Text s významem pro EHP)
(2001/293/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 95/70/ES ze dne 22. prosince 1995, kterou se stanoví minimální opatření Společenství pro zdolávání některých nákaz mlžů [1], a zejména na článek 9 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Čl. 6 odst. 2 směrnice Rady 95/70/ES stanoví, že členské státy zajistí, aby byla v každém členském státě určena národní referenční laboratoř, která bude technicky i personálně vybavena tak, aby mohla provádět rozbory uvedené v odstavci 1 téhož článku.
(2) Odstavec 3 téhož článku stanoví, že odchylně od odstavce 2 mohou členské státy, které nemají příslušnou specializovanou národní laboratoř, využít služeb specializované národní laboratoře jiného členského státu.
(3) Seznam národních referenčních laboratoří pro nákazy mlžů je uveden v příloze C směrnice 95/70/ES.
(4) Tento seznam je nutno aktualizovat.
(5) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha C směrnice 95/70/ES se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 10. dubna 2001
o opatřeních, která je nutné provést před zrušením omezení podle článku 9 směrnice Rady 85/511/EHS
(oznámeno pod číslem K(2001) 1094)
(Text s významem pro EHP)
(2001/295/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], naposledy pozměněnou směrnicí 92/118/EHS [2], a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 89/662/EHS ze dne 11. prosince 1989 o veterinárních kontrolách v obchodu uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [3], naposledy pozměněnou směrnicí 92/118/EHS, a zejména na článek 9 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnicí Rady 85/511/EHS ze dne 18. listopadu 1985 [4] naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska se zavádějí opatření Společenství pro tlumení slintavky a kulhavky.
(2) Vytvoření ochranných pásem a pásem dozoru podle článku 9 uvedené směrnice okolo potvrzených ohnisek je základním prvkem tlumení nákazy, směrnice však nestanoví opatření, která je nutné provést před odvoláním omezení uplatňovaných v těchto pásmech.
(3) Po ohlášení ohnisek slintavky a kulhavky ve Spojeném království, Francii, Nizozemsku a Irsku přijala Komise rozhodnutí 2001/172/ES [5], 2001/208/ES [6], 2001/223/ES [7] a 2001/234/ES [8] o některých ochranných opatřeních týkajících se slintavky a kulhavky v dotyčných členských státech s cílem posílit opatření přijatá postiženými členskými státy v rámci směrnice 85/511/EHS.
(4) Současná nákaza zvířat zahrnuje do značné míry zvířata vnímavého druhu, která vykazují velmi mírné klinické příznaky, a nepřítomnost nákazy se proto musí prokazovat vhodnými laboratorními zkouškami.
(5) Zdá se, že je vhodné stanovit minimální opatření, která se mají přijmout před tím, než mohou být omezení uplatňovaná v ochranném pásmu a pásmu dozoru odvolána.
(6) Opatření tohoto rozhodnutí se nevztahují na Velkou Británii vzhledem k odlišné epizootologické situaci, kterou nelze srovnávat se situací v jiných oblastech Společenství.
(7) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Severní Irsko a členské státy mimo Spojeného království zajistí, aby před odvoláním omezení uvedených v článku 9 směrnice 85/511/EHS byla provedena následující opatření v pásmech stanovených podle uvedené směrnice:
1. opatření uplatňovaná v ochranném pásmu trvají do té doby, dokud nejsou splněny následující požadavky:
a) od odstranění všech zvířat vnímavého druhu z hospodářství podle článku 5 směrnice 85/511/EHS a dokončení předběžné očisty a dezinfekce tohoto hospodářství podle článku 10 uvedené směrnice uplynulo nejméně 15 dní;
b) výsledky vyšetření ve všech hospodářstvích se zvířaty vnímavého druhu, která se nacházejí v pásmu, byly negativní;
Toto vyšetření se provádí v souladu s ustanoveními odstavce 1 přílohy a kde to vyžaduje epizootologická situace, především tam, kde jsou nákazou postiženi malí přežvýkavci, zahrnuje opatření stanovená v bodě 2.2 přílohy na základě ustanovení bodů 2.1 a 2.4 přílohy;
2. opatření uplatňovaná v pásmu dozoru trvají do té doby, dokud nejsou splněny následující požadavky:
a) od odstranění všech zvířat vnímavého druhu z hospodářství podle článku 5 směrnice 85/511/EHS a dokončení předběžné očisty a dezinfekce tohoto hospodářství podle článku 10 uvedené směrnice uplynulo nejméně 30 dní;
b) v daném ochranném pásmu byly splněny požadavky stanovené v odst. 1 písm. b);
c) výsledky vyšetření ve všech hospodářstvích se zvířaty vnímavého druhu, která se nacházejí v pásmu, byly negativní;
Toto vyšetření se provádí v souladu s ustanoveními odstavce 1 přílohy a kde to vyžaduje epizootologická situace, především tam, kde jsou nákazou postiženi malí přežvýkavci, zahrnuje opatření stanovená v bodě 2.3 přílohy na základě ustanovení bodů 2.1 a 2.4 přílohy.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 29. března 2001,
kterým se schvalují laboratoře ke kontrole účinnosti očkování proti vzteklině u některých domácích masožravců
(oznámeno pod číslem K(2001) 951)
(Text s významem pro EHP)
(2001/296/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2000/258/ES ze dne 20. března 2000, kterým se určuje zvláštní ústav příslušný pro stanovení kritérií nezbytných pro normalizaci sérologických zkoušek, sloužících ke sledování účinnosti očkovacích látek proti vzteklině [1], a zejména na čl. 5 odst. 2 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Rady 92/65/EHS [2] stanoví náhradní systém ke karanténě pro vstup některých domácích masožravců na území některých členských států prostých vztekliny.
Tento systém vyžaduje kontroly účinnosti očkování těchto zvířat titrací protilátek.
(2) Rozhodnutím 2000/258/ES byla laboratoř AFSSA v Nancy ve Francii určena za ústav příslušný pro stanovení kritérií nezbytných pro normalizaci sérologických zkoušek, sloužících ke sledování účinnosti očkování proti vzteklině.
(3) V souvislosti s náhradními opatřeními ke karanténě byl pro titraci protilátek proti vzteklině očkovaných domácích masožravců zaveden zkušební postup pro stanovení odborné způsobilosti.
(4) Laboratoř AFSSA v Nancy musí zavedený zkušební postup pro stanovení odborné způsobilosti používat k hodnocení laboratoří, které mají být schváleny k provádění sérologických zkoušek na některých masožravcích, očkovaných proti vzteklině.
(5) Několik členských států předložilo žádosti o schválení laboratoří k provádění analýz pro kontrolu účinnosti očkování některých domácích masožravců proti vzteklině.
(6) Laboratoř AFSSA
Rozhodnutí Komise
ze dne 30. března 2001,
kterým se mění přílohy směrnic Rady 64/432/EHS, 90/426/EHS, 91/68/EHS a 92/65/EHS a rozhodnutí Komise 94/273/ES, pokud jde o ochranu zvířat během přepravy
(oznámeno pod číslem K(2001) 965)
(Text s významem pro EHP)
(2001/298/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/628/EHS ze dne 19. listopadu 1991 o ochraně zvířat během přepravy a o změně směrnic 90/425/EHS a 91/496/EHS [1], ve znění směrnice 95/29/ES [2], a zejména na čl. 6 odst. 2 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 92/65/EHS ze dne 13. července 1992 o veterinárních předpisech pro obchod se zvířaty, spermatem, vajíčky a embryi uvnitř Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní veterinární předpisy Společenství uvedené v příloze A oddíle I směrnice 90/425/EHS [3], naposledy pozměněnou rozhodnutím Komise 95/176/ES [4], a zejména na čl. 10 odst. 3 písmeno a) bod vii) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 13 odst. 3 směrnice 91/628/EHS přijala Komise dne 6. prosince 2000 zprávu [5] o zkušenostech členských států získaných od počátku provádění směrnice Rady 95/29/ES ze dne 29. června 1995, kterou se mění směrnice 91/628/EHS o ochraně zvířat během přepravy.
(2) Na základě závěrů této zprávy a zvláště proto, aby si veterinární lékaři pověření vydáváním osvědčení uvědomovali své povinnosti týkající se ochrany zvířat během přepravy, je nutné doplnit veterinární osvědčení stanovená pro tato zvířata.
(3) Směrnice Rady 64/432/EHS ze dne 26. června 1964 o veterinárních otázkách obchodu se skotem a prasaty uvnitř Společenství [6], naposledy pozměněná rozhodnutím 2000/504/ES [7], směrnice Rady 90/426/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních předpisech pro přesun koňovitých a jejich dovoz ze třetích zemí [8], naposledy pozměněná aktem o přistoupení [9], směrnice Rady 91/68/EHS ze dne 28. ledna 1991 o veterinárních podmínkách obchodu s ovcemi a kozami uvnitř Společenství [10], naposledy pozměněná rozhodnutím Komise 94/953/ES [11], směrnice 92/65/EHS a rozhodnutí Komise 94/273/ES ze dne 18. dubna 1994 o veterinárním osvědčení pro uvedení na trh Spojeného království a Irska psů a koček nepocházejících z těchto zemí [12] musejí být v důsledku toho změněny.
(4) Doplňkové prohlášení uvedené v tomto rozhodnutí nezbavuje dovozce povinností, které pro ně vyplývají z platných předpisů Společenství, zejména pokud jde o způsobilost zvířat k převozu.
(5) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Přílohy směrnic 64/432/EHS, 90/426/EHS a 91/68/EHS se mění podle přílohy I tohoto rozhodnutí.
2. Příloha E směrnice 92/65/EHS se nahrazuje podle přílohy II tohoto rozhodnutí.
3. Příloha rozhodnutí 94/273/ES se nahrazuje podle přílohy III tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je použitelné na osvědčení vystavovaná ode dne 31. července 2001.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 30. března 2001
o spolupráci Společenství s Organizací pro výživu a zemědělství (FAO) zejména u opatření Evropské komise pro tlumení slintavky a kulhavky
(oznámeno pod číslem K(2001) 984)
(2001/300/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1258/1999 [2], a zejména na články 12 a 13 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souvislosti se závažnými vzplanutími slintavky a kulhavky koncem padesátých let ve Společenství a v sousedních zemích byla pod záštitou Organizace pro výživu a zemědělství (FAO) Organizace spojených národů založena Evropská komise pro tlumení slintavky a kulhavky (EUFMD).
(2) V důsledku zvýšené hrozby zavlečení exotických kmenů viru slintavky a kulhavky do Evropy v šedesátých letech byly členské státy vyzvány k založení svěřenského fondu určeného k financování nouzových opatření na Balkáně, který byl hlavní vstupní branou nákazy do kontinentální Evropy.
Později se tento fond rozdělil na svěřenský fond 911100/MTF/INT/003/EHS, podporovaný členskými zeměmi, které byly zároveň členskými státy Společenství a na svěřenecký fond 90970/MTF/004/MUL, podporovaný členskými zeměmi EUFMD, které v té době nebyly nebo které nejsou doposud členskými státy Společenství.
(3) Poslední příspěvek Společenství do svěřenského fondu 911100/MTF/INT/003/EHS byl poskytnut u příležitosti vzplanutí slintavky a kulhavky na Balkáně v roce 1996 v souladu s rozhodnutím Komise 96/368/ES ze dne 14. června 1996 o finančním příspěvku Společenství na opatření pro tlumení slintavky a kulhavky v Albánii [3] a rozhodnutím Komise 96/439/ES ze dne 18. července 1996 o finančním příspěvku Společenstvína opatření pro tlumení slintavky a kulhavky v bývalé jugoslávské republice Makedonii [4].
(4) V souladu se směrnicí Rady 85/511/EHS ze dne 18. listopadu 1985, kterou se zavádějí opatření Společenství pro tlumení slintavky a kulhavky [5], naposledy pozměněné aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, se na území Společenství v roce 1991 přestalo s očkováním proti slintavce a kulhavce.
Nejnovější ohniska slintavky a kulhavky byla hlášena v roce 2000 v Řecku v důsledku zavlečení ze sousední země a v roce 2001 ve Spojeném království.
(5) V zemích sousedících s členskými státy však byla během posledních let hlášena ohniska a v některých případech těžké nákazy zvířat, které představují ohrožení nákazového statusu vnímavých hospodářských zvířat Společenství především v důsledku pohybu osob a zboží s výjimkou dovozu hospodářských zvířat a produktů živočišného původu, které jsou zakázány, a dopravních prostředků mezi členskými státy a sousedními zeměmi.
(6) Vzhledem k tomu, že se objevují nové exotické typy viru a vzhledem k oblastnímu zhoršení opatření pro tlumení Společenství v úzké spolupráci s EUFMD a za využití svěřenského fondu 911100/MTF/INT/003/EHS podpořilo kampaně nouzového očkování v Turecku v roce 1998 a na Zakavkazsku v letech 1999 a 2000.
(7) Od svého založení byl svěřenský fond 911100/MTF/INT/003/EHS spravován případ od případu na základě dohody mezi Komisí a EUFMD formou výměny dopisů o schválení opatření navržených EUFMD.
(8) Dne 25. února 2000 přezkoumala skupina odborníků ve správním ústředí FAO postupy spravování svěřeneckého fondu 911100/MTF/INT/003/EHS s ohledem na výdaje vzniklé v důsledku provádění schválených programů na tlumení slintavky a kulhavky v členských zemích EUFMD nebo v sousedních zemích.
(9) Po vyhodnocení skupina odborníků Komise a FAO shledala, že předpisy a postupy FAO pro spravování uvedených fondů odpovídají předpisům a postupům, které uplatňují orgány Společenství.
(10) Skupina odborníků doporučila revizi předpisů a postupů pro spravování svěřenského fondu 91100/MTF/INT/003/EHS s cílem uzavřít formální smlouvu o spravování tohoto svěřeneckého fondu.
Předpisy by se měly řídit podle programu spolupráce při zajišťování potravin a prováděcí dohodou k tomuto programu uzavřenou mezi Společenstvím a FAO v roce 2000, která je považována za výchozí bod ke strukturovanějšímu přístupu a formalizovanějšímu postupu v této tradiční spolupráci mezi Společenstvím a FAO.
(11) Jako vhodné se jeví stanovit příspěvek Společenství do svěřenského fondu 911100/MTF/INT/003/EHS v maximální výši 1,8 milionů EUR na dobu čtyř let.
Rozpočet svěřenského fondu na rok 2001 by měl tvořit zůstatek jeho finančních prostředků ke dni 30. září 2000 a příspěvek Společenství v takové výši, aby celková částka dosáhla 1 milion USD.
Pozdější výdaje se vyrovnávají ročními platbami.
(12) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Zůstatek svěřenského fondu 911100/MTF/INT/003/EHS (TFEU 970089129) ke dni 30. září 2000 je podle závěrečné zprávy ze 65. zasedání výkonného orgánu Evropské komise pro tlumení slintavky a kulhavky (EUFMD) 226404 USD.
2. Ode dne 1. ledna 2001 se finanční závazek Společenství vůči fondu uvedenému v odstavci 1 stanoví na maximální částku 1800000 EUR na dobu čtyř let.
3. První platba částky uvedené v odstavci 2 pro rok 2001 se skládá
a) ze zůstatku uvedeného v odstavci 1 a
b) z příspěvku Společenství v takové výši, aby celková dodaná částka byla 1000000 USD.
4. Výdaje svěřenského fondu v letech 2001, 2002, 2003 a 2004 se vyrovnají ročními příspěvky Společenství, splatnými v letech 2002, 2003, 2004 a 2005.
Tyto platby jsou však podmíněny existencí disponibilních finančních prostředků v rozpočtu Společenství.
5. Roční příspěvky Společenství uvedené v odstavci 4 vycházejí z finanční zprávy vypracované EUFMD pro výroční zasedání výkonného orgánu nebo pololetní valné zasedání EUFMD, podložené podrobnou dokumentací v souladu s předpisy Organizace pro výživu a zemědělství.
Článek 2
1. Mezi Evropskou komisí a Organizací pro výživu a zemědělství Organizace spojených národů se na dobu čtyř let počínaje 1. lednem 2001 uzavře prováděcí dohoda o využívání a spravování svěřenského fondu 911100/MTF/INT/003/EHS (TFEU 970089129).
2. Svěřenský fond uvedený v článku 1 se spravuje po dohodě mezi Komisí a EUFMD v souladu s prováděcí dohodou uvedenou v odstavci 1 tohoto článku.
3. Generální ředitel generálního ředitelství pro zdraví a ochranu spotřebitele je zplnomocněn k podpisu prováděcí dohody uvedené v odstavci 1 jménem Evropské komise.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 11. dubna 2001,
kterým se mění rozhodnutí 92/486/EHS, kterým se stanoví forma spolupráce mezi hostitelským střediskem ANIMO a členskými státy
(oznámeno pod číslem K(2001) 1100)
(Text s významem pro EHP)
(2001/301/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], naposledy pozměněnou směrnicí 92/118/EHS [2], a zejména na čl. 20 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Různé studie a semináře Společenství naznačují, že architektura sítě ANIMO by měla být přezkoumána s cílem vytvořit veterinární systém, který bude zahrnovat různé používané počítačové aplikace.
(2) Rozhodnutí 92/486/EHS ze dne 25. září 1992, kterým se stanoví forma spolupráce mezi hostitelským střediskem ANIMO a členskými státy [3], naposledy pozměněné rozhodnutím 2000/288/ES [4], by proto mělo být změněno, aby byla zajištěna kontinuita sítě ANIMO.
(3) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V rozhodnutí 92/486/EHS se v článku 2a doplňuje nový odstavec 6, který zní: "6. Pro období od 1. dubna 2001 do 31. března 2002 koordinační orgány uvedené v článku 1 zajistí, aby smlouvy uvedené v daném článku byly prodlouženy o jeden rok.
V souvislosti s tímto odstavcem musí být zohledněn tento poplatek:
- 386 EUR za jednotku (ústřední jednotka, místní jednotka, stanoviště hraniční kontroly) pro všechny jednotky ANIMO uvedené v seznamu rozhodnutí 2000/287/ES [5]."
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. dubna 2001.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 11. dubna 2001
o podmínkách pro tlumení a eradikaci slintavky a kulhavky u ohrožených druhů podle článku 13 směrnice 85/511/EHS
(oznámeno pod číslem K(2001) 1107)
(Text s významem pro EHP)
(2001/303/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], naposledy pozměněnou směrnicí 92/118/EHS [2], a zejména článek 10 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici 85/511/EHS ze dne 18. listopadu 1985, kterou se zavádějí opatření Společenství pro tlumení slintavky a kulhavky [3], naposledy pozměněnou Aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Čl. 13 odst. 3 směrnice Rady 85/511/EHS obsahuje ustanovení pro nouzové očkování.
(2) Zásady stanovené v tomto článku vyžadují uvážlivé posouzení použití očkování na straně jedné a základních zájmů Společenství, které nesmí být ohroženy, na straně druhé.
(3) Po zprávách o ohniscích slintavky a kulhavky ve Spojeném království, Francii, Nizozemsku a Irsku přijala Komise rozhodnutí 2001/172/ES [4], 2001/208/ES [5], 2001/223/ES [6] a 2001/234/ES [7] o některých ochranných opatřeních při slintavce a kulhavce v dotyčných členských státech.
(4) Bylo také přijato rozhodnutí Komise 2001/246/ES [8] ze dne 27. března 2001 o podmínkách pro tlumení a eradikaci slintavky a kulhavky v Nizozemsku podle článku 13 směrnice 85/511/EHS, které umožňuje Nizozemsku použít jako bezpečnostní opatření preventivní očkování před utrácením vnímavých zvířat v hospodářstvích situovaných v těsné blízkosti zamořených hospodářství nebo hospodářství s podezřením na výskyt slintavky a kulhavky, s přihlédnutím k epizootologické situaci a velké hustotě vnímavých zvířat v některých oblastech.
(5) Utracení ohrožených druhů náchylných ke slintavce a kulhavce by představovalo nežádoucí ztrátu genetického materiálu a dokonce by mohlo vyústit ve vyhynutí druhů, proto by taková vzácná část našeho světového dědictví měla být co možná nejvíce chráněna.
(6) Zoologické zahrady nebo jiné jasně definované schválené nebo registrované prostory s ohroženými druhy, které jsou vnímavé k nákaze, musí postupovat s péčí dobrého hospodáře, včetně všech nutných opatření, aby se vyhnuly možnému zavlečení viru slintavky a kulhavky do svých prostor.
(7) V souladu s čl. 13 odst. 3 směrnice 85/511/EHS, jakmile se příslušné úřady členských států domnívají, že epizootie může ohrozit ohrožené druhy nebo jiná zvířata, jako jsou mimořádně vzácná plemena nebo zvířata užívaná pro nenahraditelnou a důležitou výzkumnou práci, která mohou být také případ od případu zahrnuta, je vhodné zajistit, aby pro jejich nouzové očkování byly přesně určeny technické postupy v rámci programu, který může členský stát předložit Komisi jako dodatečný nástroj k ochraně takových zvířat vnímavého druhu.
(8) V programu, který má být předložen, musí být zahrnuta podrobná opatření pro použití očkování, identifikace a následné kontroly těchto zvířat.
(9) Ve zprávě ze dne 10. března 1999 podal Vědecký výbor pro otázky zdraví zvířat a řádného zacházení se zvířaty doporučení na strategii pro nouzové očkování proti slintavce a kulhavce, které se musí brát v úvahu [9].
(10) Uchýlení se k jakémukoli druhu očkování, i když je omezeno na zvláštní kategorie zvířat primárně nedotčených obchodem, může přispět k ohrožení statutu ohledně slintavky a kulhavky v podmínkách mezinárodního obchodu nejen pro členský stát nebo pro část jeho území, kde se očkování provádí.
(11) Komise před přijetím rozhodnutí o nouzovém očkování musí zajistit, aby opatření, která je nutno učinit, respektovala alespoň ustanovení čl. 13 odst. 3 první až šestá odrážka směrnice 85/511/EHS.
(12) Ve Vědeckém výboru a v součinnosti s Mezinárodním úřadem pro nákazy zvířat bude nutné přezkoumat současné požadavky a nebezpečí pro obchod s očkovanými zvířaty ze zoologických zahrad.
(13) Opatření stanovená v tomto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stávajícího veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Pro účely tohoto rozhodnutí se pojmem "ohrožené druhy" rozumí zvířata, která jsou uvedena v kategoriích: vyhynulá ve volné přírodě, silně ohrožená, ohrožená a vzácná podle současného Červeného seznamu ohrožených druhů Světového svazu pro ochranu přírody (IUCN).
Článek 2
1. Členské státy zajistí, aby zoologické zahrady nebo jiné jasně definované schválené nebo registrované prostory s ohroženými druhy, které jsou ohroženy případnou infekcí z ohnisek slintavky a kulhavky, prováděly správnou veterinární praxi a aby přijaly veškerá nutná předběžná opatření, aby se vyhnuly možnému zavlečení viru slintavky a kulhavky do svých prostor.
Taková opatření musejí zahrnovat podle potřeby: žádné přemisťování do prostor vnímavých druhů, ustájení vnímavých druhů uvnitř budov, zajištění, aby kupované jídlo a podestýlka nebyly kontaminovány, uzavření zvířecích příbytků vnímavých druhů pro veřejnost, zamezení kontaktu a krmení těchto zvířat veřejností, zajištění toho, aby zaměstnanci nepřišli do styku s vnímavými zvířaty mimo zoologickou zahradu a nevstupovali do ochranných pásem a do pásem dozoru před kulhavkou a slintavkou, zamezení kontaktu s vnímavými zvířaty mimo zoologickou zahradu, instalaci desinfekčního zařízení u vstupu a u vchodů pro každou oblast služeb na území, a dočasné uzavření zoologické zahrady nebo její části.
Tato opatření zůstanou v platnosti alespoň do té doby, než si členské státy budou jisty, že nebezpečí vstupu nemoci kleslo na původní úroveň.
2. Aniž je dotčena směrnice Rady 85/511/EHS, a zejména článek 4, 5 a 9 této směrnice, členské státy mohou rozhodnout o použití nouzového očkování druhů náchylných ke slintavce a kulhavce v zoologických sbírkách ohrožených druhů, které se jeví být v nebezpečí a nacházejí se ve vzdálenosti přibližně 25 kilometrů od ohniska slintavky a kulhavky, za podmínek uvedených v příloze.
Členský stát, kterého se to týká, může rozhodnout případ od případu o rozšíření tohoto očkování na ostatní zvířata, jako jsou mimořádně vzácná plemena zvířat nebo zvířata užívaná pro nenahraditelnou a důležitou výzkumnou práci, která se zdají být v rovnocenném nebezpečí, za stejných podmínek jako je uvedeno výše.
3. Před zahájením opatření stanovených v odstavci 2, mají členské státy předložit program s cílem zajistit, aby ostatní členské státy a Komise byly oficiálně informovány o údajích týkajících se zejména přesných adres a lokace sbírek zvířat, kde se očkování má provádět, včetně komplexního plánu hranic, ohrad a boxů zvířat včetně specifické identifikace, počtu zvířat, která se mají očkovat, podle druhů spolu s jejich individuální identitou a umístěním na plánu, druhu očkovací látky, který se má použít, a času, kdy očkování začne a skončí, a okolnostech vedoucích k rozhodnutí provést toto opatření.
4. Členské státy musí zajistit, aby se s těmito zvířaty neobchodovalo nebo nebyla mezi členskými státy přemisťována a jejich zvířecí produkty nevstoupily do lidského potravního řetězce.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 11. dubna 2001
o označování a používání některých živočišných produktů v souvislosti s rozhodnutím 2001/172/ES o některých ochranných opatřeních proti slintavce a kulhavce ve Spojeném království
(oznámeno pod číslem K(2001) 1114)
(Text s významem pro EHP)
(2001/304/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], naposledy pozměněnou směrnicí 92/118/EHS [2], a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 89/662/EHS ze dne 11. prosince 1989 o veterinárních kontrolách v obchodu uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [3], naposledy pozměněnou směrnicí 92/118/EHS, a zejména na článek 9 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 64/433/EHS [4] o hygienických otázkách produkce čerstvého masa a jeho uvádění na trh, naposledy pozměněnou směrnicí 95/23/ES [5], a zejména na čl. 6 odst. 1 písm. f) uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 77/99/EHS [6] o hygienických otázkách produkce a uvádění na trh masných výrobků a některých jiných produktů živočišného původu, naposledy pozměněnou směrnicí Rady 97/76/ES [7], a zejména na čl. 3 oddíl A bod 7 druhou odrážku uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V návaznosti na hlášení o ohniscích slintavky a kulhavky ve Spojeném království přijala Komise rozhodnutí 2001/172/ES o některých ochranných opatřeních,pokud jde o slintavku a kulhavku ve Spojeném království [8], naposledy pozměněné rozhodnutím 2001/…/ES [9].
(2) Opatření, která mají být provedena v pásmu dozoru, jsou vymezena v článku 9 směrnice 85/511/EHS ze dne 18. listopadu 1985, kterou se zavádějí opatření Společenství pro tlumení slintavky a kulhavky [10], naposledy pozměněné aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska.
(3) Výskyt choroby ve Velké Británii vyžaduje, aby omezení vztahujících se k pásmu dozoru byla dále prodloužena, což vede k problémům z důvodu zvyšujícího se počtu vnímavých zvířat určených na porážku, jež jsou držena v hospodářstvích nedotčených slintavkou a kulhavkou.
(4) Podle článku 9 směrnice 85/511/EHS mají být vnímavá zvířata dopravena za úředního dohledu přímo na jatka za účelem nouzové porážky.
Tato přeprava může být příslušnými orgány povolena pouze poté, co úřední veterinární lékař provedl vyšetření všech příslušných zvířat a potvrdil, že u žádného z těchto zvířat neexistuje podezření na infekci.
(5) Směrnice Rady 72/461/EHS o veterinárních otázkách obchodu s čerstvým masem uvnitř Společenství [11], naposledy pozměněná aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, požaduje, aby maso pocházející ze zvířat chovaných v hospodářstvích nebo v oblastech, na něž je z hygienických důvodů uvalen zákaz podle čl. 3 odst. 2 písm. b) směrnice Rady 64/432/ES o veterinárních otázkách obchodu se skotem a prasaty uvnitř Společenství [12], naposledy pozměněné směrnicí Rady 2000/20/ES [13], nesmělo být zasíláno z území jednoho členského státu na území jiného členského státu a aby na takovémto mase smělo být označení Společenství o zdravotní nezávadnosti pouze v případě, že přes toto označení bude přetištěn kříž.
(6) Směrnice Rady 80/215/EHS o veterinárních otázkách obchodu s masnými výrobky uvnitř Společenství [14], naposledy pozměněná aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, dovoluje, aby masné výrobky vyrobené z masa označeného razítkem podle článku 5a směrnice 72/461/EHS byly označeny v souladu s kapitolou VI přílohy B směrnice 77/99/EHS poté, co je toto maso určitým způsobem ošetřeno;
(7) Ustanovení čl. 6 odst 1 písm. f) směrnice Rady 64/433/EHS vyžaduje po členských státech zajištění toho, aby maso z oblasti, na kterou se vztahují veterinární omezení, podléhalo zvláštním pravidlům, jež budou určena individuálně pro každý případ postupem podle článku 16 uvedené směrnice. Ustanovení čl. 6 odst. 1 písm. h) směrnice 64/433/EHS navíc vyžaduje, aby takovéto maso bylo označeno vnitrostátním razítkem, které nemůže být zaměněno s razítkem Společenství a které nesmí mít oválný tvar.
(8) Ustanovení čl. 3 oddílu A bodu 7 druhé odrážky směrnice Rady 77/99/EHS vyžaduje, aby masné výrobky vyrobené z masa, které musí být uváděno na trh pouze na místní úrovni, nesly označení, jež bude určeno postupem podle článku 20 směrnice 77/99/EHS.
(9) V čl. 3 odst. 1 písm. f) směrnice Rady 91/495/EHS ze dne 27. listopadu 1990 o hygienických a veterinárních otázkách produkce králičího masa a masa farmové zvěře a uvádění tohoto masa na trh [15], naposledy pozměněné směrnicí 94/65/ES [16], je stanoven způsob označování zdravotní nezávadnosti masa farmové zvěře.
(10) Směrnice Komise 2001/172/ES zakazuje, s výjimkou masa získaného ze zvířat poražených před 1. únorem 2001, odesílání čerstvého masa získaného ze skotu, prasat, ovcí a koz a z ostatních sudokopytníků pocházejících z Velké Británie a masných výrobků vyrobených z tohoto masa, s výjimkou masa určitým způsobem ošetřeného.
(11) Účelem tohoto rozhodnutí je proto stanovit označení zdravotní nezávadnosti použitelné u čerstvého masa získaného ze zvířat vnímavých druhů a u masných výrobků vyrobených z takového masa, které není podle právních předpisů Společenství týkajících se slintavky a kulhavky vhodné k obchodování uvnitř Společenství, a dále určit podmínky, za kterých může být toto označení zdravotní nezávadnosti použito.
(12) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Aniž jsou dotčena ustanovení směrnice Rady 85/511/EHS, a zejména články 5 a 9 uvedené směrnice, zajistí Spojené království, aby:
1. Podle čl. 5 odst. 1 směrnice 72/461/EHS čerstvé maso splňující požadavky článku 3 směrnice Rady 64/433/EHS a získané ze skotu, prasat, ovcí a koz a čerstvé maso splňující požadavky článku 6 směrnice 91/495/EHS a získané z ostatních sudokopytníků pocházejících z Velké Británie a zpracované po datu, jež bude oznámeno Komisi a ostatním členským státům v souladu s článkem 3, nebylo označeno označením zdravotní nezávadnosti uvedeným v kapitole XI přílohy I směrnice 64/433/EHS či v kapitole III přílohy I směrnice 91/495/EHS.
2. Podle čl. 6 odst. 1 písm. h) směrnice 64/433/EHS a s ustanovení čl. 6 odst. 3 směrnice 91/495/EHS bylo čerstvé maso zmíněné v odstavci 1 označeno vnitrostátním razítkem, které nemůže být zaměněno s razítkem Společenství popsaným v kapitole XI přílohy I uvedené směrnice a které nesmí mít oválný tvar.
3. Vzorem označení zdravotní nezávadnosti zmíněného v odstavci 2 byl vzor uvedený v příloze. Barvou označení zdravotní nezávadnosti musí být jedna z barev zmíněných v čl. 2 odst. 8 směrnice 94/36/ES [17], s výjimkou barvy E129 červeň AC.
4. Odchylně od odstavce 1 a pokud není určeno pro obchod uvnitř Společenství, když je čerstvé maso baleno v obchodních porcích určených k přímému prodeji spotřebiteli, může maso zmíněné v odstavci 1 po přechodné období nést označení vymezené v kapitole XI přílohy I směrnice 64/433/EHS a v kapitole III přílohy I směrnice 91/495/EHS za podmínky, že je navíc doplněno zvláštní označení zmíněné v odstavci 2.
Rozměry označení požadovaného ustanoveními tohoto odstavce nemusí odpovídat požadavkům popsaným v příloze.
Článek 2
Spojené království zajistí, aby:
1. Masné výrobky splňující hygienické požadavky směrnice 77/99/EHS a vyrobené z čerstvého masa označeného v souladu s čl. 1 odst. 2 byly označeny vnitrostátním označením, které nemůže být zaměněno s označením zdravotní nezávadnosti Společenství popsaným v kapitole VI přílohy B uvedené směrnice a které nesmí mít oválný tvar.
Odchylně od prvního pododstavce mohou být masné výrobky vyrobené z čerstvého masa označeného v souladu s čl. 1 odst. 2 tohoto rozhodnutí a upraveného v souladu s čl. 3 odst. 2 rozhodnutí Komise 2001/172/ES označeny označením zdravotní nezávadnosti uvedeným v kapitole VI přílohy B směrnice 77/99/EHS a vyvezeny z Velké Británie v souladu s ustanoveními čl. 3 odst. 4, 5 a 6 rozhodnutí 2001/172/ES.
2. Vzorem označení zdravotní nezávadnosti zmíněného v prvním pododstavci odstavce 1 byl vzor uvedený v příloze s tím, že požadavky na rozměry označení nemusejí být dodrženy.
3. Odchylně od odstavce 1 prvního pododstavce a za předpokladu, že nejsou určeny pro obchod uvnitř Společenství, mohou masné výrobky zmíněné v prvním pododstavci odstavce 1 po přechodné období nést označení zdravotní nezávadnosti stanovené v kapitole VI přílohy B směrnice 77/99/EHS za předpokladu, že je navíc doplněno zvláštní označení zmíněné v odstavci 2.
Článek 3
Spojené království oznámí Komisi a ostatním členským státům datum, k němuž bude zahájeno označování čerstvého masa podle článku 1, a do tohoto data nepovolí porážku k lidské spotřebě skotu, prasat, ovcí a koz a ostatních sudokopytníků pocházejících z hospodářství ve Velké Británii, která se nacházejí v ochranných pásmech a v pásmech dozoru, jak jsou definovány v čl. 9 odst. 1 a 2 směrnice Rady 85/511/EHS.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 31. ledna 2001
o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o tepelněizolační obkladové prvky vnějších stěn
(oznámeno pod číslem K(2000) 4359)
(Text s významem pro EHP)
(2001/308/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [1], ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na čl. 13 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na Komisi se požaduje, aby mezi dvěma postupy ověřování shody výrobku podle čl. 13 odst. 3 směrnice 89/106/EHS zvolila "v souladu s bezpečností co nejméně obtížný postup". To znamená, že je nutné rozhodnout, zda je pro daný výrobek nebo skupinu výrobků systém řízení výroby, za nějž je odpovědný výrobce, nezbytnou a postačující podmínkou prokázání shody, nebo zda se z důvodů spojených s plněním kritérií uvedených v čl. 13 odst. 4 pro daný účel požaduje účast schváleného certifikačního orgánu.
13 odst. 4 se požaduje, aby byl takto stanovený postup uveden v pověřeních a v technických specifikacích.
Je tedy žádoucí stanovit výrobky nebo skupinu výrobků, které budou předmětem technických specifikací.
(3) Oba postupy podle čl. 13 odst.
3 jsou podrobně popsány v příloze III směrnice 89/106/EHS. Je tedy nezbytné jasně specifikovat metody, kterými se musí tyto dva postupy uplatňovat podle přílohy III pro každý výrobek nebo skupinu výrobků, neboť příloha III dává určitým systémům přednost.
(4) Postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. a) odpovídá systémům stanoveným v první možnosti bez průběžného dozoru a v druhé a třetí možnosti bodu ii) oddílu 2 přílohy III. Postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. b) odpovídá systémům stanoveným v bodu i) oddílu 2 přílohy III a v první možnosti s průběžným dozorem bodu ii) oddílu 2 přílohy III.
(5) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro stavebnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Shoda výrobků a skupin výrobků stanovených v příloze I se ověřuje postupem, při němž je za systém řízení výroby zajišťující, že je výrobek ve shodě s příslušnými technickými specifikacemi, výlučně odpovědný výrobce.
Článek 2
Shoda výrobků a skupin výrobků stanovených v příloze II se ověřuje postupem, při němž je kromě systému řízení výroby provozovaného výrobcem do posuzování a dozoru nad řízením výroby nebo samotným výrobkem zapojen schválený certifikační orgán.
Článek 3
Postup ověřování shody stanovený v příloze III musí být uveden v pověřeních pro řídící pokyny pro evropská technická schválení.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 24. dubna 2001
o aktualizaci části VI a příloh 3, 6, a 13 Společné konzulární instrukce, jakož i příloh 5a), 6a) a 8 Společné příručky
(2001/329/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 789/2001 ze dne 24. dubna 2001, kterým se Radě vyhrazují prováděcí pravomoci v oblasti určitých podrobných předpisů a praktických postupů týkajících se posuzování žádostí o udělení víza [1],
s ohledem na článek 4 nařízení Rady (ES) č. 790/2001 ze dne 24. dubna 2001, kterým se Radě vyhrazují prováděcí pravomoci v oblasti určitých podrobných předpisů a praktických postupů týkajících se hraničních kontrol a ostrahy hranic [2],
s ohledem na podnět Švédska,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V návaznosti na rozhodnutí Rady 2000/777/ES ze dne 1. prosince 2000 o uplatňování schengenského acquis v Dánsku, Finsku a Švédsku, jakož i na Islandu a v Norsku [3] je nezbytné aktualizovat část VI a přílohy 3, 6 a 13 Společné konzulární instrukce o vízech pro diplomatické mise a konzulární úřady [4] a přílohy 5a), 6a) a 8 Společné příručky.
(2) Toto rozhodnutí představuje rozvoj schengenského acquis ve smyslu protokolu o jeho začlenění do rámce Evropské unie, které je vymezeno v příloze A rozhodnutí Rady 1999/435/ES ze dne 20. května 1999 o definici schengenského acquis za účelem určení právního základu všech ustanovení nebo rozhodnutí, jež tvoří acquis, v souladu s příslušnými ustanoveními Smlouvy o založení Evropského společenství a Smlouvy o Evropské unii [5].
(3) V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství se Dánsko neúčastní přijetí tohoto rozhodnutí, které pro něj není tudíž závazné a ani se v něm neuplatňuje.
Jelikož cílem tohoto rozhodnutí je doplnění schengenského acquis v souladu s hlavou IV Smlouvy o založení Evropského společenství, rozhodne Dánsko podle článku 5 zmíněného protokolu ve lhůtě šesti měsíců poté, co Rada přijme toto rozhodnutí, zda jej provede ve vnitrostátním právu.
(4) Pro Islandskou republiku a Norské království představuje toto rozhodnutí další rozvoj schengenského acquis ve smyslu dohody ze dne 18. května 1999 uzavřené mezi Radou Evropské unie a těmito dvěma státy [6].
Po ukončení řízení stanovených v uvedené dohodě platí práva a povinnosti podle tohoto rozhodnutí také pro oba tyto státy a ve vztazích mezi nimi a členskými státy podílejícími se na tomto rozhodnutí.
(5) V souladu s článkem 1 Protokolu o postavení Spojeného království a Irska ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství se Irsko a Spojené království nepodílejí na přijetí tohoto rozhodnutí.
Aniž je dotčen článek 4 uvedeného protokolu, nepoužije se proto toto rozhodnutí na Irsko a Spojené království,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. V části VI Společné konzulární instrukce bodu 1.1 (pole "PLATI PRO") se třetí odrážka nahrazuje tímto: "— podle článku 14 Úmluvy se může omezená územní platnost vztahovat na území několika smluvních stran; v tomto případě a v souladu s kódy členských států zapisovanými do tohoto pole existují tyto možnosti:
a) do pole se zapíší kódy dotčených členských států;
b) do pole se zapíše poznámka "státy Schengenu" v jazyce vydávajícího členského státu, následovaná v závorkách znakem mínus a kódem členských států, pro jejichž území není vízum platné."
2. V příloze 3 části 3 Společné konzulární instrukce a v příloze 5a) části 3 Společné příručky se zrušují rubriky "Dánsko", "Finsko", "Švédsko", "Island" a "Norsko" a související seznamy povolení k pobytu.
3. V příloze 6 Společné konzulární instrukce se zrušuje druhá odrážka.
4. V příloze 13 Společné konzulární instrukce a v příloze 6a) Společné příručky se do příkladu 14 doplňují tyto kódy:
Dánsko: _BAR_ DK _BAR_ Finsko: _BAR_ FIN _BAR_
Norsko: _BAR_ N. _BAR_ 5. Příklad 11 v příloze 13 Společné konzulární instrukce a příklad 11 v příloze 6a) Společné příručky a příklad 2 přílohy 8 Společné příručky se nahrazují příkladem uvedeným v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 27. dubna 2001.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům v souladu se Smlouvou o založení Evropského společenství.
Rozhodnutí Rady
ze dne 9. dubna 2001
o uzavření Prozatímní dohody o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonie na straně druhé
(2001/330/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem, první větou,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Před vstupem v platnost Dohody o stabilizaci a přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonie na straně druhé, podepsané v Lucemburku dne 9. dubna 2001, je nezbytné schválit Prozatímní dohodu o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonie na straně druhé.
(2) Obchodní ustanovení obsažená v této dohodě jsou výjimečné povahy, souvisejí s politikou prováděnou v rámci procesu stabilizace a přidružení, a nezakládají pro Evropskou unii žádný precedens v obchodní politice Společenství s ohledem na jiné třetí země než země západního Balkánu.
(3) Tato dohoda by tudíž měla být schválena jménem Společenství,
ROZHODLA TAKKTO:
Článek 1
Prozatímní dohoda o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonie na straně druhé, přílohy a protokoly k ní připojené, a prohlášení připojená k závěrečnému aktu se schvalují jménem Společenství.
Znění těchto aktů se připojují k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osoby zmocněné uložit jménem Společenství akt o oznámení stanovený článkem 50 dohody.
Rozhodnutí Rady
ze dne 26. února 2001
o uzavření Dohody o spolupráci mezi Evropským společenstvím a Bangladéšskou lidovou republikou o partnerství a rozvoji
(2001/332/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 133 a 181, ve spojení s čl. 300 odst. 2 první větou a čl. 300 odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 177 Smlouvy by politika Společenství v oblasti rozvojové spolupráce měla podporovat trvalý hospodářský a sociální rozvoj rozvojových zemí, jejich plynulé a postupné začlenění do světového hospodářství a boj proti chudobě v těchto zemích.
(2) Společenství by mělo pro dosažení svých cílů v oblasti vnějších hospodářských vztahů schválit Dohodu o spolupráci mezi Evropským společenstvím a Bangladéšskou lidovou republikou o partnerství a rozvoji,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda o spolupráci mezi Evropským společenstvím a Bangladéšskou lidovou republikou o partnerství a rozvoji se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady provede oznámení stanovené v článku 20 dohody.
Článek 3
Komise, jíž jsou nápomocni zástupci členských států, zastupuje Společenství ve smíšeném výboru podle článku 12 dohody.
Článek 4
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady
ze dne 9. dubna 2001
o uzavření konzultací s Republikou Fidži podle článku 96 dohody o partnerství AKT - ES
(2001/334/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na dohodu o partnerství AKT-ES podepsanou v Cotonou (Benin) dne 23. června 2000 prozatímně prováděnou na základě rozhodnutí 1/2000 Rady ministrů AKT-ES,
s ohledem na vnitřní dohodu mezi zástupci vlád členských států zasedajících v Radě o opatřeních, která mají být přijata, a postupech, které mají být dodrženy, při provádění dohody o partnerství AKT-ES, prozatímně prováděnou rozhodnutím zástupců vlád členských států ze dne 18. září 2000, a zejména na článek 3 uvedené dohody,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podstatné prvky uvedené v článku 9 dohody o partnerství AKT - ES byly porušeny protiústavní výměnou demokraticky zvolené vlády Fidži a zrušením ústavy z roku 1997.
(2) Na konzultacích podle článku 96 dohody o partnerství AKT - ES dne 19. října 2000 orgány Fidži vysvětlily své stanovisko a přislíbily opatření, zejména ohledně časového rozvrhu revize ústavy, konání svobodných a řádných voleb do konce června 2002 a předání osob zodpovědných za převrat dne 19. května spravedlnosti.
(3) V úvahu byly vzaty nedávné kladné prvky v politickém vývoji Fidži směrem k návratu k demokratickému systému, které doplňují uvedené závazky.
(4) Na Fidži musí být plně obnovena demokratická vláda.
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Konzultace s Republikou Fidži podle čl. 96 odst. 2 písm. c) dohody o partnerství AKT-ES se uzavírají.
Článek 2
Opatření uvedená v přiloženém návrhu dopisu se přijímají jako vhodná opatření ve smyslu čl. 96 odst. 2 písm. c) dohody o partnerství AKT - ES.
Rada odvolá tato opatření, jakmile se na Fidži uskuteční svobodné a řádné volby, úřadu se ujme legitimní vláda a bude zaručeno dodržování lidských práv, demokratických principů a zásad právního státu.
Toto rozhodnutí bude přezkoumáno v průběhu šesti měsíců.
Článek 3
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Rozhodnutí Komise
ze dne 18. dubna 2001,
kterým se mění rozhodnutí 1999/710/ES, kterým se stanoví prozatímní seznamy zařízení třetích zemí, z nichž členské státy povolují dovoz mletého masa a masných polotovarů
(oznámeno pod číslem K(2001) 1075)
(Text s významem pro EHP)
(2001/336/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 95/408/ES ze dne 22. června 1995 o podmínkách pro sestavování prozatímních seznamů zařízení třetích zemí, pro přechodné období, ze kterých jsou členské státy oprávněny dovážet určité produkty živočišného původu, produkty rybolovu nebo živé mlže [1], naposledy pozměněné rozhodnutím 2001/4/ES [2], a zejména na čl. 2 odst. 1 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 1999/710/ES [3] stanoví prozatímní seznam zařízení, která vyrábějí mleté maso a masné polotovary.
(2) Slovenská republika zaslala seznam zařízení, která vyrábějí mleté maso a masné polotovary a o nichž příslušné orgány potvrzují, že vyhovují předpisům Společenství.
(3) Pro Slovenskou republiku lze proto postupem stanoveným pro některé třetí země v rozhodnutí 95/408/EHS vypracovat prozatímní seznam zařízení, která vyrábějí mleté maso a masné polotovary.
(4) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Znění přílohy tohoto rozhodnutí se vkládá do přílohy rozhodnutí Komise 1999/710/ES.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 18. dubna 2001
o výměně dopisů, kterou se mění bod B přílohy Dohody mezi Evropským společenstvím a Bulharskou republikou o vzájemné ochraně a kontrole názvů vín
(oznámeno pod číslem K(2001) 1080)
(2001/339/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 93/722/ES ze dne 23. listopadu 1993 o uzavření Dohody mezi Evropským společenstvím a Bulharskou republikou o vzájemné ochraně a kontrole názvů vín [1], a zejména na článek 3 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 3 rozhodnutí Rady o uzavření Dohody mezi Evropským společenstvím a Bulharskou republikou o vzájemné ochraně a kontrole názvů vín se pro účely článku 13 uvedené dohody opravňuje Komise uzavírat postupem podle článku 83 nařízení Rady (EHS) č. 822/87 ze dne 16. března 1987 o společné organizaci trhu s vínem [2] akty, které jsou potřebné při změně dohody. Nařízení (EHS) č. 822/87 bylo nahrazeno nařízením (ES) č. 1493/1999 [3] naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 2826/2000 [4].
(2) Komise, jménem Společenství, a Bulharská republika dospěly k dohodě ve formě výměny dopisů.
Tato výměna dopisů by měla být schválena.
(3) Řídící výbor pro víno nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Výměna dopisů, kterou se mění bod B přílohy Dohody mezi Evropským společenstvím a Bulharskou republikou o vzájemné ochraně a kontrole názvů vín se jménem Společenství schvaluje.
Znění výměny dopisů se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí a znění výměny dopisů uvedené v článku 1 se vyhlásí
Rozhodnutí Komise
ze dne 2. května 2001,
kterým se mění rozhodnutí 2001/304/ES o označování a používání některých živočišných produktů v souvislosti s rozhodnutím 2001/172/ES o některých ochranných opatřeních proti slintavce a kulhavce ve Spojeném království
(oznámeno pod číslem K(2001) 1208)
(Text s významem pro EHP)
(2001/345/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], naposledy pozměněnou směrnicí 92/118/EHS [2], a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 89/662/EHS ze dne 11. prosince 1989 o veterinárních kontrolách v obchodu uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [3], naposledy pozměněnou směrnicí 92/118/EHS, a zejména na článek 9 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 64/433/EHS ze dne 26. června 1964 o hygienických podmínkách pro produkci čerstvého masa a jeho uvádění na trh [4], naposledy pozměněnou směrnicí 95/23/ES [5], a zejména na čl. 6 odst. 1 písm. f) uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 77/99/EHS ze dne 21. prosince 1976 o hygienických otázkách produkce a uvádění na trh masných výrobků a některých jiných produktů živočišného původu [6], naposledy pozměněnou směrnicí 97/76/ES [7], a zejména na čl. 3 oddíl A odst. 7 druhou odrážku uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Po hlášení o ohniscích slintavky a kulhavky ve Spojeném království přijala Komise rozhodnutí 2001/172/ES o některých ochranných opatřeních proti slintavce a kulhavce ve Spojeném království [8], naposledy pozměněné rozhodnutím 2001/318/ES [9].
(2) Rozhodnutí 2001/172/ES zakazuje, s výjimkou masa ze zvířat poražených do dne 1. února 2001, vývoz čerstvého masa ze skotu, ovcí, koz a prasat a jiných sudokopytníků pocházejících z Velké Británie a masných výrobků vyrobených z tohoto masa, pokud nebylo určitým způsobem ošetřeno.
(3) Komise proto přijala rozhodnutí 2001/304/ES [10] o označování a používání některých živočišných produktů v souvislosti s rozhodnutím 2001/172/ES o některých ochranných opatřeních proti slintavce a kulhavce ve Spojeném království.
(4) Požadavky na produkci mletého masa a masných polotovarů a jejich uvádění na trh jsou stanoveny ve směrnici Rady 94/65/ES [11].
(5) Za účelem jasnosti je nutné provést menší změny.
(6) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Článek 1 rozhodnutí Komise 2001/304/ES se mění takto:
1. V odstavci 1 se mezi slova "a" a "zpracované" vkládá slovo "maso". 2. Vkládají se nové odstavce 5 a 6, které znějí:
"5. Odchylně od odstavce 1 může být čerstvé maso, které pochází odjinud než ze Spojeného království a které je ošetřeno v souladu s čl. 2 odst. 2 písm. c) rozhodnutí 2001/172/ES, opatřeno označením zdravotní nezávadnosti stanoveným v kapitole XI přílohy I směrnice 64/433/EHS a v kapitole III přílohy I směrnice 91/495/EHS a odesláno z Velké Británie v souladu s ustanoveními čl. 2 odst. 3 rozhodnutí 2001/172/ES.
6. Čerstvé maso uvedené v odstavcích 1 až 5 zahrnuje mleté maso a masné polotovary podle směrnice Rady 94/65/ES, kterou se stanoví požadavky na produkci a uvedení na trh mletého masa a masných polotovarů."
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 9. dubna 2001
o uzavření Dohody mezi Evropskou unií a Svazovou republikou Jugoslávií (SRJ) o činnosti Pozorovatelské mise Evropské unie (EUMM) ve SRJ
(2001/352/SZBP)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 24 této smlouvy,
s ohledem na doporučení předsednictví,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 22. prosince 2000 přijala Rada společnou akci 2000/811/SZBP o Pozorovatelské misi Evropské unie [1].
(2) Podle článku 6 této společné akce se prováděcí pravidla, kterými se řídí činnosti EUMM v oblasti její působnosti, stanoví v ujednáních, která budou uzavřena postupem stanoveným v článku 24 Smlouvy.
(3) Na základě rozhodnutí Rady ze dne 12. března 2001, kterým se pověřuje předsednictví k zahájení jednání, sjednalo předsednictví se SRJ dohodu o činnosti EUMM.
(4) Tato dohoda by měla být schválena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda mezi Evropskou unií a Svazovou republikou Jugoslávií o činnosti Pozorovatelské mise Evropské unie (EUMM) se schvaluje jménem Evropské unie.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat dohodu zavazující Evropskou unii.
Článek 3
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady
ze dne 7. května 2001
o úpravě příspěvků poskytovaných členům a náhradníkům Hospodářského a sociálního výboru
(2001/368/ES, Euratom)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 258 čtvrtý pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na čl. 166 čtvrtý pododstavec této smlouvy,
s ohledem na žádost předloženou Hospodářským a sociálním výborem dne 15. března 2001,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Je třeba upravit výši denních příspěvků poskytovaných členům a náhradníkům Hospodářského a sociálního výboru, stanovenou rozhodnutím Rady 81/121/EHS [1].
(2) Je třeba zajistit, aby výše denních příspěvků byla po uplynutí jednoho roku přezkoumána s ohledem na zásadu požadovanou Radou, aby výše poskytovaných náhrad vycházela ze skutečně vzniklých nákladů, nikoli z paušálně sjednané částky.
(3) Hospodářský a sociální výbor by měl být oprávněn stanovit výši příspěvků poskytovaných odborníkům,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Článek 2 rozhodnutí 81/121/EHS se nahrazuje tímto: "Článek 2 1. Výše příspěvku na den cesty činí
- 120 EUR pro členy a náhradníky.
2. Výše příspěvku na den zasedání činí
- 181 EUR pro členy a náhradníky.
3. Prokáže-li příjemce uspokojivým způsobem, že mu vznikly výdaje spojené s přenocováním v místě výkonu pracovních povinností, bude mu vyplacen dodatečný denní příspěvek ve výši 25 EUR."
Článek 2
Rada je oprávněna přezkoumat výši částek stanovených v článku 1 tohoto rozhodnutí na základě zprávy předložené Hospodářským a sociálním výborem ode dne 1. května 2002.
Článek 3
Toto rozhodnutí nabývá účinku dne 1. května 2001.
Je použitelné do dne 31. prosince 2002.
Rozhodnutí Komise
ze dne 18. dubna 2001
o opatřeních nezbytných v důsledku výskytu bovinní spongiformní encefalopatie v Portugalsku a o zavedení vývozního režimu založeného na datu zákazu zkrmování některých materiálů
(oznámeno pod číslem K(2001) 834)
(Text s významem pro EHP)
(2001/376/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/662/EHS ze dne 11. prosince 1989 o veterinárních kontrolách v obchodu uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], naposledy pozměněnou směrnicí 92/118/EHS [2], a zejména na čl. 9 odst. 4 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [3], naposledy pozměněnou směrnicí 92/118/EHS, a zejména na čl. 10 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 98/653/ES ze dne 18. listopadu 1998 o mimořádných opatřeních nezbytných v důsledku výskytu bovinní spongiformní encefalopatie (BSE) v Portugalsku [4], naposledy pozměněné rozhodnutím 2000/104/ES [5], zakazuje odesílání a vývoz produktů z hovězího masa.
(2) Současná četnost výskytu BSE v Portugalsku vypočítaná za posledních 12 měsíců na 10000000 kusů skotu staršího 24 měsíců je 170 případů.
Podle veterinárního zákoníku Mezinárodního úřadu pro nákazy zvířat (OIE), vydání 2000, bude země nebo zóna zařazena jako mající vysoký výskyt BSE v případě, kdy četnost výskytu v zemi nebo zóně vypočítaná za posledních 12 měsíců byla vyšší než 100 případů na 1000000 kusů zvířat u populace skotu staršího 24 měsíců.
(3) Veterinární zákoník OIE doporučuje, že hovězí maso a masné produkty ze zemí nebo zón klasifikovaných jako mající vysoký výskyt BSE by měly být způsobilé pro obchod pouze za určitých přísných podmínek, jako je platný zákaz zkrmování některých materiálů, trvalý systém označování skotu, který umožní vysledování zvířat zpět ke stádu a matce původu, odstranění stanovených rizikových materiálů a porážka a úplná fyzická likvidace některých vysoce rizikových zvířat, jako jsou potomci a rodové skupiny zvířat kontaminovaných BSE.
(4) OIE dále doporučuje, že hovězí maso a produkty by měly být způsobilé pro obchod pouze na základě jednoho ze dvou režimů: režim založený na osvědčeních, jež udávají, že produkty pocházejí ze zvířat, která se narodila, vyrostla a zůstala ve stádech, ve kterých se během posledních sedmi let nevyskytly žádné případy BSE, nebo režim založený na datu, který udává, že produkty pocházejí ze zvířat narozených po vstupu zákazu zkrmování některých materiálů v platnost.
(5) Zákaz krmení hospodářských užitkových zvířat savčími bílkovinami a krmení přežvýkavců savčím tukem byl v Portugalsku zaveden 4. prosince 1998, přičemž bylo současně zakázáno držení, skladování a uvádění na trh savčích bílkovin a některých tuků a bylo zorganizováno zrušení existujících zásob.
(6) Mise, kterou v Portugalsku od 14. do 18. června 1999 vykonal Úřad pro výživu a veterinární otázky, byla uzavřena s tím, že zrušení existujících zásob bylo dokončeno a že kontroly účinnosti zákazu zkrmování některých materiálů byly řádně uplatňovány.
(7) Zákaz používání stanovených rizikových materiálů v potravinách určených k lidské spotřebě nebo v krmivu pro zvířata byl v Portugalsku zaveden 4. prosince 1998.
V souladu s rozhodnutím Komise 2000/418/ES ze dne 29. června 2000, kterým se upravuje používání materiálu představujícího nebezpečí z hlediska přenosných spongiformních encefalopatií [6], ve znění rozhodnutí 2001/2/ES [7], byl zákaz rozšířen.
(8) Podle vnitrostátního plánu na eradikaci BSE se v Portugalsku porážejí a likvidují rodové skupiny a potomci případů BSE.
(9) Od 1. července 1999 byl v Portugalsku zaveden nový centralizovaný celostátní systém označování a evidování skotu (SNIRB).
(10) Dne 3. prosince 1999 Portugalsko předložilo Komisi svou první žádost o režim vývozu založený na datu zákazu zkrmování některých materiálů pro povolení, za některých podmínek, odesílání produktů ze zvířat narozených po určitém datu.
Tyto technické návrhy byly následně změněny a doplněny 18. února, 24. března, 27. července a 22. září.
Změněné a doplněné návrhy poskytují vhodný rámec pro umožnění odesílání a vývozu produktů získaných ze skotu poraženého v Portugalsku.
(11) Než bude možné zahájit odesílání masa a masných produktů, budou opatření k provádění režimu vývozu a třídění potomstva prošetřena Úřadem pro výživu a veterinární otázky Komise.
(12) Rozhodnutí 98/653/ES obsahuje ustanovení, která umožňují odesílání býků pro býčí zápasy z Portugalska na býčí zápasy konané v ostatních členských státech.
Je nutné stanovit postup, který umožní vrátit býky určené k býčím zápasům zpět do Portugalska v případě, kdy nebudou použiti v býčím zápase.
Kromě toho by se měla vyjasnit pravidla o úpravě a zpracování těl poražených býků pro býčí zápasy.
(13) V zájmu jasnosti by se mělo zrušit rozhodnutí 98/653/ES.
(14) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
KAPITOLA I
Oblast působnosti
Článek 1
1. Aniž jsou dotčena ustanovení Společenství přijatá kvůli ochraně proti bovinní spongiformní encefalopatii (BSE), stanoví toto rozhodnutí nouzová opatření nezbytná z důvodu výskytu BSE v Portugalsku.
2. Ustanovení tohoto rozhodnutí pro Portugalsko se však nevztahují na autonomní oblast Azory.
Ustanovení tohoto rozhodnutí, jež se vztahují na jiné členské státy než Portugalsko, se vztahují také na autonomní oblast Azory.
Portugalsko zajistí, aby při odesílání zásilek z jiných částí Portugalska na Azory byly používány zejména články 2 až 14.
KAPITOLA II
Živý skot, embrya skotu, masokostní moučka a související produkty
Článek 2
Portugalsko zajistí, aby z jeho území nebyl do ostatních členských států nebo třetích zemí odesílán:
a) živý skot a embrya skotu;
b) masová, kostní a masokostní moučka savčího původu;
c) krmivo pro zvířata a hnojiva obsahující materiál uvedený v písmenu b).
Článek 3
Odchylně od čl. 2 písm. a) může Portugalsko v souladu s podmínkami uvedenými v příloze I povolit odesílání býků pro býčí zápasy do ostatních členských států, které k tomu daly povolení.
Členské státy sdělí Komisi a ostatním členským státům seznam arén pro konání býčích zápasů a souvisejících prostor, povolených k držení býků pro býčí zápasy.
Členské státy určení zajistí, že těla poražených býků pro býčí zápasy jsou po býčím zápase spalována v souladu s podmínkami přílohy I. Kde se býci určení pro býčí zápasy nepoužijí v býčích zápasech, členský stát určení v souladu s podmínkami přílohy I zajistí, že zvířata budou usmrcena a spálena nebo odeslána zpět do Portugalska.
Členské státy určení uchovávají úplné záznamy prokazující soulad s tímto článkem.
Článek 4
Odchylně od čl. 2 písm. b) může Portugalsko povolit odesílání krmiva určeného pro domácí masožravce a obsahujícího materiál uvedený v tomto ustanovení ze svého území do ostatních členských států nebo třetích zemí, pokud tento materiál nepochází z Portugalska a pokud jsou splněny podmínky článků 14, 16, 17 a 18.
Článek 5
Odchylně od čl. 2 písm. b) a c) může Portugalsko v souladu s podmínkami přílohy II povolit odesílání materiálu uvedeného v těchto ustanoveních za účelem spalování do ostatních členských států, které k tomu daly povolení.
Členské státy určení sdělí Komisi a ostatním členským státům seznam spalovacích zařízení oprávněných přijmout tento materiál.
Členské státy určení zajistí spalování materiálu v souladu s přílohou II.
Členské státy určení uchovávají úplné záznamy prokazující soulad s tímto článkem.
KAPITOLA III
Materiály získané ze skotu poraženého v Portugalsku
Článek 6
Portugalsko zajistí, aby z jeho území nebyly do ostatních členských států nebo třetích zemí odesílány tyto materiály, získané ze skotu poraženého v Portugalsku:
a) maso;
b) produkty, které pravděpodobně vstupují do potravního řetězce člověka nebo zvířete;
c) materiály, které jsou určeny k použití v kosmetických nebo léčivých přípravcích nebo v lékařských zařízeních.
Článek 7
Odchylně od článku 6 může Portugalsko povolit odesílání aminokyselin, peptidů a loje, vyráběných v zařízeních pod státním veterinárním dozorem a používaných v souladu s podmínkami přílohy III, ze svého území do ostatních členských států nebo třetích zemí.
Tyto produkty jsou opatřeny etiketou nebo jinak označeny, aby bylo zřejmé zařízení, které je produkuje, a jejich vhodnost k použití v potravinách určených k lidské spotřebě, v krmivu pro zvířata, kosmetice, léčivých produktech nebo lékařských zařízeních.
Pokud jsou tyto produkty odesílány do ostatních členských států, přikládá se k nim osvědčení o zdravotní nezávadnosti vydané úředním veterinárním lékařem, ve kterém se uvádí, že produkty vyhovují podmínkám tohoto rozhodnutí a které dokládá periodicitu provedených úředních kontrol.
Portugalsko zašle Komisi a ostatním členským státům seznam zařízení uvedených v prvním odstavci, kde bude u každého zařízení udán účel, k jakému byl schválen.
Portugalsko neprodleně oznámí Komisi a ostatním členským státům jakékoli změny v tomto seznamu.
Článek 8
Odchylně od článku 6 může Portugalsko povolit odesílání těchto produktů z jeho území do ostatních členských států nebo do třetích zemí:
a) produkty obsahující lůj vyrobené v souladu s článkem 7;
b) produkty získané z loje saponifikací, transesterifikací nebo hydrolýzou, vyrobené v souladu s podmínkami přílohy III.
Tyto produkty jsou opatřeny etiketou nebo jinak označeny, aby bylo zřejmé zařízení, které je produkuje, a jejich vhodnost k použití v potravinách určených k lidské spotřebě, v krmivu pro zvířata, kosmetice, léčivých přípravcích nebo lékařských zařízeních.
Článek 9
Odchylně od článku 6 může Portugalsko povolit odesílání vzorků získaných ze skotu poraženého v Portugalsku, které jsou určeny k laboratorním zkouškám nebo výzkumu BSE a diagnostickým zkouškám BSE, z národních veterinárních laboratoří v Lisabonu a Portu do úředně schválených ústavů v ostatních členských státech nebo ve třetích zemích.
Článek 10
Portugalsko zajistí, aby želatina, fosforečnan vápenatý, kolagen, lůj, produkty obsahující lůj a produkty získané z loje saponifikací, transesterifikací nebo hydrolýzou, které jsou vyráběny k technickým účelům ze surovin získaných ze skotu poraženého v Portugalsku, byly opatřeny etiketou nebo jinak označeny, aby bylo zřejmé zařízení, které je produkuje, a jejich nevhodnost k použití v potravinách určených k lidské spotřebě, v krmivu pro zvířata, kosmetických a léčivých produktech nebo lékařských zařízeních.
Článek 11
1. Odchylně od článku 6 může Portugalsko povolit odesílání do jiných členských států nebo do třetích zemí těchto produktů, získaných ze skotu narozeného a chovaného v Portugalsku, který byl poražen v Portugalsku na jatkách, která se nepoužívají k porážení nezpůsobilého skotu, podle podmínek tohoto článku, článků 12, 16, 17 a 18 a přílohy IV:
a) "čerstvé maso" definované směrnicí Rady 64/433/EHS [8];
b) "mleté maso" a "masné polotovary" definované směrnicí Rady 94/65/ES [9];
c) "masné výrobky" definované směrnicí Rady 77/99/EHS [10];
d) krmivo určené pro domácí masožravce.
2. Čerstvé maso uvedené v odst. 1 písm. a) se vykosťuje a veškeré přilnavé tkáně včetně jasně viditelných nervových a lymfatických tkání se odstraňují v bourárnách v Portugalsku, které neslouží k bourání nezpůsobilých hovězích produktů.
3. Produkty uvedené v odst. 1 písm. b), c) a d) se vyrábějí z čerstvého masa uvedeného v odst. 1 písm. a) v zařízeních v Portugalsku, které neslouží k výrobě nezpůsobilých hovězích produktů podle podmínek tohoto článku, článků 12, 16, 17 a 18 a přílohy IV.
4. Chladírenské skladování produktů uvedených v odstavci 1 probíhá v Portugalsku v komorách, které se nepoužívají ke skladování nezpůsobilých hovězích produktů a v případě nepřítomnosti takových produktů jsou uzamčeny a zapečetěny příslušnými orgány.
Bourání, skladování a transport probíhá podle podmínek tohoto článku, článků 12, 16, 17 a 18 a přílohy IV.
5. Pro účel tohoto článku se způsobilými produkty míní produkty uvedené v odstavci 1 a produkty získané ze skotu neporaženého v Portugalsku, které dosahují souladu s podmínkami článků 14 až 19.
6. Pro účely tohoto rozhodnutí se "komorou" rozumí místnost nebo jiná konstrukce v místnosti, která představuje bezpečnou uzamykatelnou fyzickou překážku.
Článek 12
1. Maso a produkty uvedené v čl. 11 odst. 1 se označují nebo opatřují etiketami s doplňkovou rozlišovací značkou, která nemůže být zaměněna s označením zdravotní nezávadnosti Společenství nebo doplňkovou značkou uvedenou v článku 14.
2. Pokud jsou toto maso a tyto produkty určeny k uvedení na trh v Portugalsku, nenesou tuto doplňkovou značku.
Pokud by na nich taková značka byla, přeškrtne se nebo se z masa odstraní nebo se přeškrtne na etiketě, když maso nebo tyto produkty opouštějí zařízení, jak je uvedeno v článcích 15 a 16.
Označení zdravotní nezávadnosti Společenství se neodstraňuje, pokud to není nevyhnutelné v procesu bourání.
3. Před zahájením odesílání zašle Portugalsko Komisi a ostatním členským státům vzor doplňkové značky uvedené v odstavci 1.
KAPITOLA IV
Materiály získané ze skotu neporaženého v Portugalsku
Článek 13
Portugalsko zajistí, že v případě odesílání následujících produktů získaných ze skotu neporaženého v Portugalsku z jeho území do ostatních členských států nebo do třetích zemí je dosaženo souladu s touto kapitolou:
a) "čerstvé maso" definované směrnicí Rady 64/433/EHS;
b) "mleté maso" a "masné polotovary" definované směrnicí Rady 94/65/ES;
c) "masné produkty" a "ostatní produkty živočišného původu" definované směrnicí Rady 77/99/EHS;
d) krmivo určené pro domácí masožravce;
e) želatina a fosforečnan vápenatý, lůj, produkty obsahující lůj a produkty získané z loje saponifikací, transesterifikací nebo hydrolýzou, aminokyseliny, peptidy a kolagen, které pravděpodobně vstupují do potravního řetězce člověka nebo zvířat nebo které jsou určeny k použití v kosmetických a léčebných produktech nebo lékařských zařízeních.
Článek 14
1. Maso a produkty uvedené v čl. 13 písm. a) až c) se označují nebo opatřují etiketami s doplňkovou rozlišovací značkou, která nemůže být zaměněna s označením zdravotní nezávadnosti Společenství nebo doplňkovou značkou uvedenou v článku 12.
2. Pokud jsou toto maso a tyto produkty určeny k uvedení na trh v Portugalsku, nenesou tuto doplňkovou značku.
Pokud by na nich taková značka byla, přeškrtne se nebo se z masa odstraní nebo se přeškrtne na etiketě, když maso nebo tyto produkty opouštějí zařízení, jak je uvedeno v článcích 15 a 16.
Označení zdravotní nezávadnosti Společenství se neodstraňuje, pokud to není nevyhnutelné v procesu bourání.
3. Před zahájením odesílání zašle Portugalsko Komisi a ostatním členským státům vzor doplňkové značky uvedené v odstavci 1.
Článek 15
Produkty uvedené v čl. 13 písm. e) odesílané do ostatních členských zemí se opatřují etiketou, aby bylo zřejmé produkční zařízení a skutečnost, že produkty byly vyprodukovány podle tohoto rozhodnutí, případně že jsou vhodné k použití v potravinách určených k lidské spotřebě, v krmivu pro zvířata, kosmetických a léčivých přípravcích nebo lékařských zařízeních.
KAPITOLA V
Zařízení a osvědčení
Článek 16
1. Produkty uvedené v článcích 11 a 13 pocházejí nebo případně prošly zařízeními v Portugalsku:
a) která byla schválena příslušným orgánem;
b) která jsou pod úředním veterinárním dohledem nebo, v případě produktů získaných saponifikací, transesterifikací nebo hydrolýzou z loje, pod dohledem příslušného orgánu;
c) která zavedla systém sledování suroviny, který umožní zjistit původ materiálu v průběhu celého produkčního řetězce;
d) která zavedla systém evidování množství vstupujícího a vystupujícího materiálu, který umožňuje kontrolu přicházejících nebo odcházejících zásilek;
e) ve kterých jsou produkty vykládány, zpracovávány, je s nimi manipulováno, jsou nakládány a přepravovány odděleně od produktů nebo v jiných časech než produkty, které nedosahují souladu s tímto článkem a články 11, 12, 14, 15, 17 a 18.
2. Portugalsko zašle Komisi a ostatním členským státům seznam zařízení splňujících podmínky odstavce 1, kde bude u každého zařízení udán účel, k jakému bylo schváleno.
Portugalsko neprodleně oznámí Komisi a ostatním členským státům jakékoli změny v tomto seznamu.
Článek 17
1. Produkty uvedené v článku 11 a čl. 13 písm. a) až d) pocházejí nebo případně prošly zařízeními v Portugalsku:
a) ve kterých se veškeré vykládání, zpracovávání, skladování nebo jiné zacházení a nakládání produktů odehrává pod úředním dohledem;
b) ve kterých jsou produkty skladovány v chladírenských skladech v komorách, které se současně nepoužívají ke skladování hovězích produktů nedosahující souladu a podmínkami tohoto článku a článků 11, 12, 14, 15, 16, 18 a 19 a které jsou v případě nepřítomnosti takových produktů uzamčeny a zapečetěny příslušným orgánem.
2. Pro účely označování zdravotní nezávadnosti a používání doplňkových značek stanovených v článcích 12 a 14 příslušné orgány na svou odpovědnost drží a udržují:
a) nástroje určené k označování zdravotní nezávadnosti masa a používání doplňkových značek, které mohou být pomocným pracovníkům předány pouze v době značení a na dobu potřebnou k tomuto účelu;
b) etikety s označením zdravotní nezávadnosti nebo s doplňkovou značkou. Tyto etikety mají pořadová čísla a v době, kdy mají být použity, může být požadované množství předáno pomocným pracovníkům.
3. Produkty uvedené v odstavci 1 se přepravují dopravním prostředkem zapečetěným příslušným orgánem.
Článek 18
1. K produktům uvedeným v článku 11 a čl. 13 písm. a) až d), odesílaným do ostatních členských států, se přikládá osvědčení o zdravotní nezávadnosti vydané úředním veterinárním lékařem, uvádějící splnění podmínek tohoto článku a článků 11, 17 a 19 a identifikující veškerá zařízení, ve kterých byly produkty získány, zpracovány, bylo tam s nimi zacházeno nebo tam byly skladovány, a identifikující veškeré etikety a příslušná čísla v zásilce, zajišťující možnost vysledovatelnosti každé jednotlivé jednotky.
2. K masu se přikládá osvědčení o zdravotní nezávadnosti uvedené v příloze IV směrnice 64/433/EHS, uvádějící v části "Označování masa" veškeré etikety a příslušná čísla v zásilce, zajišťující vysledovatelnost každé jednotlivé jednotky.
3. Do všech osvědčení se doplňují tato slova: "vyrobeno v souladu s rozhodnutím Komise 2001/376/ES."
4. Portugalsko uvědomí příslušný orgán o místu určení každé zásilky prostřednictvím systému "ANIMO" podle rozhodnutí Komise 91/398/EHS [11]nebo faxem.
5. Pokud jsou tyto produkty odesílány do třetích zemí, přikládá se k nim osvědčení o zdravotní nezávadnosti vydané úředním veterinárním lékařem, které udává, že bylo dosaženo souladu s podmínkami tohoto rozhodnutí.
KAPITOLA VI
Tranzit a příjem materiálů z ostatních členských států
Článek 19
1. Členský stát odesílající maso podle čl. 13 písm. a) ze zařízení nebo Společenstvím schváleného stanoviště hraniční kontroly na jeho území přes území Portugalska nebo do zařízení schváleného podle článku 16 zajistí, že k masu je přiloženo veterinární osvědčení vydané úředním veterinárním lékařem nebo osvědčení vydané příslušným orgánem stanoviště hraniční kontroly.
Originály veškerých osvědčení se přikládají k zásilce, aby prokázaly její určení.
2. Maso uvedené v čl. 13 písm. a) se přepravuje v úředně zapečetěném vozidle.
Pečeť se může rozlomit pouze z důvodu úřední prohlídky.
3. Členský stát odesílající produkty podle čl. 13 písm. e) nebo suroviny pro použití k produkci těchto produktů do zařízení schváleného podle článku 16 zajistí, že produkty budou opatřeny štítkem nebo jinak označeny, aby bylo zřejmé, ve kterém zařízení a členském státě byly vyprodukovány.
KAPITOLA VII
Dohled, zprávy a prohlídky
Článek 20
Každé čtyři týdny zašle Portugalsko Komisi zprávu o uplatňování ochranných opatření přijatých proti přenosným spongiformním encefalopatiím (TSE) v souladu s právními předpisy Společenství a vnitrostátními právními předpisy.
Článek 21
Komise provádí prohlídky Společenství na místě:
a) v Portugalsku za účelem ověření provádění úředních kontrol, týkajících se každého produktu uvedeného v článcích 7 a 8, než může být zahájeno nebo znovu zahájeno odesílání těchto produktů;
b) v Portugalsku za účelem ověření používání ustanovení článků 11 a 12 a přílohy IV, než může být zahájeno odesílání produktů uvedených v článku 11;
c) v Portugalsku za účelem ověření používání ustanovení tohoto rozhodnutí, zejména v souvislosti s prováděním úředních kontrol;
d) v Portugalsku za účelem prozkoumání vývoje výskytu choroby, účinnosti prosazování příslušných vnitrostátních opatření a posouzení rizika, které prokáže, zda byla přijata vhodná opatření k zvládnutí rizika;
e) v členských státech určení za účelem ověření případného použití ustanovení článku 5 a přílohy II, než může být zahájeno odesílání materiálu uvedeného v článku 5.
Článek 22
1. Po posouzení protokolů uvedených v příloze I bodu 18 a po uvědomění členských států určí Komise datum, od kterého může být podle článku 3 zahájeno odesílání býků pro býčí zápasy.
2. S přihlédnutím k prohlídkám uvedeným v článku 21 a po uvědomění členských států určí Komise data, od kterých může být podle článků 5, 7 a 11 zahájeno nebo znovu zahájeno odesílání materiálu a produktů.
KAPITOLA VIII
Závěrečná ustanovení
Článek 23
Členské státy přijmou opatření nezbytná pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 24
Rozhodnutí 98/653/ES se zrušuje.
Odkazy na zrušené rozhodnutí se považují za odkazy na toto rozhodnutí.
Článek 25
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 4. dubna 2001
o schválení jménem Evropského společenství Protokolu o těžkých kovech k Úmluvě o dálkovém znečišťování ovzduší přecházejícím hranice států z roku 1979
(2001/379/ES)
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 175 odst. 1 ve spojení s první větou prvního pododstavce a prvním pododstavcem čl. 300 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 24. června 1998 podepsalo Společenství v Aarhusu Protokol o těžkých kovech k Úmluvě o dálkovém znečišťování ovzduší přecházejícím hranice států z roku 1979 (dále jen "protokol").
(2) Cílem tohoto protokolu je snížení emisí těžkých kovů způsobených lidskou činností, které by se dálkovým přenosem přecházejícím hranice států mohly dostat do ovzduší a výrazně poškodit lidské zdraví a životní prostředí.
(3) Protokol předpokládá snížení celkových ročních emisí kadmia, olova a rtuti do ovzduší a dále uplatnění opatření k regulaci produktů.
(4) Opatření zamýšlená v protokolu přispívají k dosažení cílů politiky životního prostředí v rámci Společenství.
(5) Společenství a členské státy spolupracují z rámci svých pravomocí se třetími zeměmi a příslušnými mezinárodními organizacemi.
(6) Společenství by mělo tento protokol schválit,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Protokol o těžkých kovech k Úmluvě o dálkovém znečišťování ovzduší přecházejícím hranice států z roku 1979, podepsané dne 24. června 1998, se jménem Evropského společenství schvaluje.
Článek 2
Předseda Rady je v souladu s článkem 16 protokolu oprávněn jmenovat osobu zmocněnou uložit listinu o schválení u generálního tajemníka Organizace spojených národů.
Článek 3
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady
ze dne 14. května 2001
o finančním příspěvku Společenství na výdaje na provádění některých opatření pro řízení vysoce stěhovavých populací ryb
(2001/382/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropské společenství je od 14. listopadu 1997 smluvní stranou Mezinárodní úmluvy pro zachování tuňáků v Atlantiku, dále jen "úmluva ICCAT".
(2) Vytvořením Mezinárodní komise pro zachování tuňáků v Atlantiku (dále jen "ICCAT") stanoví úmluva ICCAT rámec pro regionální spolupráci za účelem zachování a řízení zdrojů tuňáků a příbuzných druhů v Atlantickém oceánu a přilehlých mořích a pro přijetí doporučení pro zachování a řízení v oblasti podle úmluvy, která se pro smluvní strany stanou závazná.
(3) Na svém jedenáctém zvláštním zasedání ve dnech 16. až 23. listopadu 1998 přijala ICCAT doporučení o zavedení zákazu rybolovu pomocí zařízení s uzavíracím mechanismem v určitém období a v určité oblasti, které se pro smluvní strany stalo závazné dne 21. června 1991. Nařízení Rady (ES) č.
973/2001 ze dne 14. května 2001, kterým se stanoví určitá technická opatření pro zachování některých populací vysoce stěhovavých druhů [2], začleňuje toto doporučení do právních předpisů Společenství.
(4) S cílem zajistit dodržování tohoto opatření se stanoví, že během příslušného období bude na palubu každého plavidla přidělen pozorovatel.
Z toho důvodu by měla být stanovena pravidla týkající se přidělování pozorovatelů, jejich úkolů a úhrady výdajů, které jim vzniknou.
(5) Členské státy by měly zajistit, že plavidla plující pod jejich vlajkou, která operují v oblasti ICCAT, dodržují opatření pro zachování a řízení, jež jsou v této oblasti použitelná.
Je proto nezbytné, aby členské státy dbaly na řádné používání systému pozorování.
(6) Členské státy musejí přijmout nezbytná opatření, aby zajistily, že jsou na palubu plavidel plujících pod jejich vlajkami umístěni pozorovatelé a že jsou uhrazeny výdaje spojené s jejich přidělením.
(7) Za účelem usnadnění provádění systému pozorování by se mělo stanovit, že Společenství poskytne na výdaje spojené s přidělováním pozorovatelů v období od 1. listopadu 2000 do 31. ledna 2001 finanční příspěvek.
Příspěvek se poskytne pouze tehdy, převezmou-li členské státy náklady, jakmile bude systém pozorování řádně zaveden,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Výdaje spojené s přidělováním pozorovatelů na základě článku 3 nařízení (ES) č. 973/2001 ponese členský stát, který pozorovatele jmenuje.
2. Členské státy mohou výdaje zcela nebo zčásti převést na majitele rybářských plavidel Společenství, která jsou uvedena v článku 1 nařízení (ES) č. 973/2001.
Článek 2
1. Za účelem usnadnění zavedení systému pozorování může Společenství přispět na financování nákladů, které členským státům vzniknou při přidělování pozorovatelů na období od 1. listopadu 2000 do 31. ledna 2001.
2. Příspěvek Společenství činí 50 % výdajů z veřejných prostředků, které jednotlivé členské státy vynaloží na přidělení pozorovatelů.
3. Členské státy, které chtějí získat finanční příspěvek, předloží Komisi do 1. září 2001 podrobnou zprávu uvádějící:
- počet přidělených pozorovatelů,
- počet příslušných plavidel,
- název pozorovaného plavidla a období, na které byl každý pozorovatel přidělen,
- závěrečnou zprávu každého pozorovatele.
4. Členské státy, které chtějí získat finanční příspěvek Společenství, předloží nejpozději do 1. října 2001 žádost o uhrazení výdajů uvedených v odstavci 2 spolu s dvěma kopiemi podkladů.
V pokladech se uvedou alespoň hlavní body dohody mezi členským státem a poskytovatelem (poskytovateli) služby a doklad o dotčených platbách.
Členské státy poskytnou záruku, že výdaje vznikly v souladu se zásadami řádného finančního řízení a s ustanoveními tohoto rozhodnutí.
5. Členské státy poskytnou Komisi nezbytné údaje, aby jí umožnily ověřit, zda jsou ustanovení tohoto rozhodnutí dodržována, zejména pokud jde o přidělování pozorovatelů, na které Společenství poskytlo finanční příspěvek.
Článek 3
Toto rozhodnutí se použije ode dne vyhlášení
Rozhodnutí Komise
ze dne 3. května 2001,
kterým se mění rozhodnutí 2000/666/ES o veterinárních požadavcích a veterinárních osvědčeních pro dovoz ptactva kromě drůbeže a o karanténních podmínkách
(oznámeno pod číslem K(2001) 1168)
(text s významem pro EHP)
(2001/383/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/65/EHS ze dne 13. července 1992 o veterinárních předpisech pro obchod se zvířaty, spermatem, vajíčky a embryi uvnitř Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní předpisy Společenství uvedené v příloze A oddíle I směrnice 90/425/EHS [1], naposledy pozměněnou rozhodnutím Komise 95/176/ES [2], a zejména na čl. 17 odst. 2 písm. b) a odst. 3 a čl. 18 odst. 1 první a čtvrtou odrážku uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 2000/666/ES stanoví veterinární požadavky a osvědčení pro dovoz jiných ptáků než drůbeže z některých třetích zemí [3].
(2) Některé členské státy požádaly o dodatečný čas, aby se plně připravily na provádění karanténních opatření stanovených v uvedeném rozhodnutí.
Za těchto okolností považuje Společenství za vhodné poskytnout více času na přizpůsobení se požadavkům nových opatření, a proto se musí změnit datum provedení stanovené tímto rozhodnutím.
(3) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Datum uvedené v článku 10 rozhodnutí 2000/666/ES se nahrazuje datem "1. listopadu 2001".
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 4. května 2001,
kterým se v zásadě uznává úplnost dokumentace předložené k podrobnému zkoumání s ohledem na možné zařazení RH 2485 (methoxyfenozid) do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh
(oznámeno pod číslem K(2001) 1179)
(Text s významem pro EHP)
(2001/385/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2000/80/ES [2], a zejména na čl. 6 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 91/414/EHS (dále jen "směrnice") stanoví vytvoření seznamu Společenství obsahujícího účinné látky, které jsou povoleny pro použití v přípravcích na ochranu rostlin.
(2) Společnost Rohm and Haas France SA předložila dne 21. února 2000 orgánům Spojeného království dokumentaci týkající se účinné látky RH 2485 (methoxyfenozid) s cílem dosáhnout jejího zařazení do přílohy I směrnice.
(3) Orgány Spojeného království sdělily Komisi, že se dokumentace po předběžném zkoumání jeví splňovat požadavky na údaje a informace stanovené v příloze II směrnice.
Dále mají za to, že dokumentace obsahuje údaje a informace požadované v příloze III směrnice pro jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku. V souladu s čl.
6 odst. 2 žadatel následně zaslal dokumentaci Komisi a ostatním členským státům.
(4) Dokumentace byla předána Stálému rostlinolékařskému výboru dne 2. února 2001.
(5) Čl. 6 odst. 3 směrnice vyžaduje, aby bylo na úrovni Společenství úředně potvrzeno, že dokumentace v zásadě vyhovuje požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze II a – pro alespoň jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku – požadavkům stanoveným v příloze III směrnice.
(6) Toto potvrzení je nezbytné k tomu, aby bylo povoleno podrobné zkoumání dokumentace, a k tomu, aby bylo členským státům umožněno udělit dočasné povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku podle čl. 8 odst.
(7) Tímto rozhodnutím není dotčeno právo Komise požádat žadatele, aby dotyčnému členskému státu zpravodaji předložil další údaje nebo informace pro objasnění určitých bodů v dokumentaci.
Žádost o předložení dalších údajů nezbytných pro objasnění dokumentace nemá vliv na lhůtu pro předložení zprávy uvedené v 9. bodu odůvodnění.
(8) Členské státy a Komise se dohodly na tom, že Spojené království bude pokračovat v podrobném zkoumání dokumentace týkající se RH 2485 (methoxyfenozid).
(9) Spojené království co možná nejdříve, nejpozději však do jednoho roku ode dne zveřejnění tohoto rozhodnutí, předloží Komisi zprávu o závěrech tohoto zkoumání, k níž se připojí všechna doporučení ohledně zařazení nebo nezařazení a všechny podmínky s tím související.
(10) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Dokumentace předložená Komisi a členským státům společností Rhom and Haas France SA za účelem zařazení účinné látky RH 2485 (methoxyfenozid) do přílohy I směrnice 91/414/EHS, která byla postoupena Stálému rostlinolékařskému výboru dne 2. února 2001, v zásadě vyhovuje požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze II směrnice.
Dokumentace s ohledem na navržená použití vyhovuje požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze III směrnice pro jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující RH 2485 (methoxyfenozid).
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 4. května 2001,
kterým se stanoví veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz vajec prostých specifikovaných patogenních mikroorganismů ze třetích zemí a kterým se zároveň stanoví seznam třetích zemí, z nichž členské státy povolují dovoz těchto vajec
(oznámeno pod číslem K(2001) 1174)
(Text s významem pro EHP)
(2001/393/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/539/EHS ze dne 15. října 1990 o veterinárních podmínkách pro obchod s drůbeží a násadovými vejci uvnitř Společenství a jejich dovoz ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou směrnicí 1999/90/ES [2], a zejména na článek 23, čl. 24 odst. 2, článek 26 a článek 27a uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Vejce prostá specifikovaných patogenních mikroorganismů (PSPM) jsou násadová vejce, která se používají pro diagnostické postupy v laboratořích, pro výrobu a testování vakcín a pro výzkumné a farmaceutické účely, a která musí být označena razítkem.
(2) Nařízení Rady (EHS) č. 2782/75 ze dne 29. října 1975 o produkci násadových vajec a kuřat chovné drůbeže a jejich uvádění na trh [3] stanoví požadavky pro označování násadových vajec a jeho prováděcí nařízení Komise (EHS) č. 1868/77 [4] stanoví prováděcí pravidla týkající se zejména označování násadových vajec.
(3) Vejce PSPM nejsou vhodná k lidské spotřebě.
(4) Jelikož vejce PSPM nejsou jako taková přesně definována v právních předpisech Společenství, je třeba stanovit zvláštní definici.
(5) Vejce PSPM musí být produkována v souladu s platným Evropským lékopisem [5], v němž jsou požadavky definovány.
(6) Tyto zvláštní vlastnosti by měly zabránit zavlečení influenzy ptáků, Newcastleské choroby a všech jiných onemocnění drůbeže do Společenství za podmínky, že se použijí všechna ostatní ustanovení tohoto rozhodnutí.
(7) Členské státy chtějí dovážet vejce PSPM s původem v zemích, které se nepovažují za prosté Newcastleské choroby a influenzy ptáků, ale které mohou poskytnout dostatečné veterinární záruky pro tento zvláštní produkt.
(8) Vejce PSPM mohou být použita pouze v hospodářstvích, kde musí být po použití zničena nebo zpracována takovým způsobem, aby se vyloučilo jakékoliv nebezpečí rozšíření nákaz.
(9) Je nutné vypracovat veterinární osvědčení pro tuto kategorii vajec a odpovídající seznam třetích zemí, jimž se povoluje použití tohoto osvědčení pro vývoz uvedených vajec do Společenství.
(10) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Pro účely tohoto rozhodnutí se "vejci prostými specifikovaných patogenních mikroorganismů (vejci PSPM)" rozumějí násadová vejce podle čl. 2 odst. 2 směrnice Rady 90/539/EHS, která pocházejí z chovu slepic prostého specifikovaných patogenních mikroorganismů podle Evropského lékopisu a která jsou určena výhradně k diagnostickým, výzkumným nebo farmaceutickým účelům.
Článek 2
1. Členské státy povolují dovoz vajec PSPM ze třetích zemí nebo částí třetích zemí vyjmenovaných v příloze I, pokud splňují požadavky odpovídajícího veterinárního osvědčení uvedeného v příloze II a pokud k nim je takovéto správně vyplněné a podepsané osvědčení připojeno.
2. Členské státy povolují dovoz vajec PSPM pouze tehdy, pokud jsou označena razítkem s uvedením kódu ISO země a schvalovacího čísla hospodářství a pokud jsou na obalu uvedeny stejné informace, jasně viditelné a čitelné, uvádějící, že zásilka obsahuje tento specifický produkt; dále po dovozní kontrole musí být zásilka převezena přímo na konečné místo určení.
Toto označení musí být v souladu s všeobecnými podmínkami pro uvádění vajec na trh podle článku 6 nařízení (EHS) č. 2782/75 v posledním znění a jeho prováděcího nařízení (EHS) č.
Článek 3
Nepoužitá vejce, veškerý obalový materiál a všechny zbytky vajec nebo všechny odpady musí být po použití spáleny nebo jinak zpracovány, aby se vyloučilo jakékoliv nebezpečí rozšíření nákazy.
Článek 4
Toto rozhodnutí se použije na vejce prostá specifikovaných patogenních mikroorganismů opatřovaná osvědčením od 30. dubna 2001.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 14. května 2001
o přistoupení Evropského společenství k předpisu Evropské hospodářské komise OSN č. 13-H o schvalování typu osobních automobilů z hlediska brzdových zařízení
(2001/395/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 97/836/ES ze dne 27. listopadu 1997 o přistoupení Evropského společenství k dohodě Evropské hospodářské komise OSN o přijetí jednotných technických pravidel pro kolová vozidla, zařízení a části, které se mohou montovat nebo užívat na kolových vozidlech, a o podmínkách pro vzájemné uznávání schválení typu udělených na základě těchto pravidel ("revidovaná dohoda z roku 1958") [1], a zejména na čl. 3 odst. 3 a čl. 4 odst. 2 uvedené dohody,
s ohledem na směrnici Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [2],
s ohledem na návrh Komise [3],
s ohledem na souhlas Evropského parlamentu [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Jednotné požadavky předpisu Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů č. 13-H o schvalování typu osobních automobilů z hlediska brzdových zařízení jsou určeny k odstraňování technických překážek obchodu s motorovými vozidly mezi smluvními stranami z hlediska brzdových zařízení a zajišťují vysokou úroveň bezpečnosti a ochrany životního prostředí.
(2) Předpis č. 13-H byl oznámen smluvním stranám a vstoupil v platnost pro všechny smluvní strany, které neoznámily svůj nesouhlas do dne nebo dnů v něm uvedených, jako předpis, jež je přílohou k revidované dohodě z roku 1958.
(3) Pro usnadnění přístupu na trhy třetích zemí se jeví účelné stanovit rovnocennost mezi požadavky předpisu č. 13-H a požadavky směrnice 71/320/EHS ze dne 26. července 1971 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se brzdových zařízení určitých kategorií motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [5].
(4) Tento předpis by měl být včleněn do systému schvalování typu motorových vozidel a zařazen do právních předpisů platných ve Společenství,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Evropské společenství přistupuje k předpisu Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů č. 13-H o schvalování typu osobních automobilů z hlediska brzdových zařízení.
Znění uvedeného předpisu je připojeno k tomuto rozhodnutí [6].
Článek 2
V souladu s čl. 9 odst. 1 směrnice 70/156/EHS se uznává rovnocennost požadavků předpisu č. 13-H Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů a požadavků směrnice Rady 71/320/EHS.
Rozhodnutí Komise
ze dne 4. května 2001,
kterým se mění rozhodnutí 97/467/ES, kterým se stanoví prozatímní seznamy zařízení ve třetích zemích, z nichž členské státy povolují dovoz králičího masa a masa farmové zvěře, pokud jde o dovoz masa ptáků nadřádu běžci
(oznámeno pod číslem K(2001) 1173)
(Text s významem pro EHP)
(2001/396/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 95/408/ES ze dne 22. června 1995 o podmínkách pro sestavování prozatímních seznamů zařízení třetích zemí, pro přechodné období, ze kterých jsou členské státy oprávněny dovážet určité produkty živočišného původu, produkty rybolovu nebo živé mlže [1], ve znění rozhodnutí Rady 2001/4/ES [2], a zejména čl. 2 odst. 1 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Seznam zemí, ze kterých mohou členské státy dovážet maso z ptáků nadřádu běžci, veterinární podmínky a veterinární osvědčení potřebné při dovozu tohoto masa do Společenství stanoví rozhodnutí Komise 2000/609/ES ze dne 29. září 2000 o veterinárních a hygienických podmínkách a veterinárních osvědčeních pro dovoz farmových ptáků nadřádu běžci a o změně rozhodnutí 94/85/ES, kterým se stanoví seznam třetích zemí, z nichž členské státy povolují dovoz čerstvého drůbežího masa [3].
(2) Rozhodnutí Komise 1997/467/ES [4] naposledy pozměněné rozhodnutím 2000/691/ES [5] stanoví prozatímní seznamy zařízení, z nichž členské státy povolují dovoz králičího masa a masa farmové zvěře.
(3) Příloha rozhodnutí 97/467/ES se týká králičího masa a farmové zvěře, ale neobsahuje zařízení vyrábějící maso ptáků z nadřádu běžci.
(4) Čl. 1 odst. 2a výše uvedeného rozhodnutí však členským státům umožňuje obchodovat na dvoustranném základě do 30. dubna 2001.
(5) Tuto možnost je třeba zrušit a stanovit zvláštní seznam pro maso ptáků z nadřádu běžci.
(6) Všechny třetí země v seznamu oprávněné za určitých veterinárních podmínek dovážet maso ptáků z nadřádu běžci do Evropského společenství byly dotázány, zda některá jejich zařízení chtějí vyvážet do Evropského společenství a splňují potřebné hygienické normy Společenství podle odpovídajících směrnic.
(7) Komise obdržela od některých třetích zemí seznamy zařízení se zárukami, že zcela vyhovují příslušným zdravotním požadavkům Společenství a v případě, že zařízení tyto požadavky nesplní, bude jeho vývozní činnost do Evropského společenství zastavena.
(8) Je tedy možné stanovit prozatímní seznam zařízení třetích zemí, ze kterých členské státy mohou povolovat dovoz masa ptáků nadřádu běžci.
(9) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. V článku 1 rozhodnutí 97/467/ES se zrušuje odst. 2 písm. a).
2. Příloha rozhodnutí 97/467/ES se označuje jako příloha I uvedeného rozhodnutí a doplňuje se nový nadpis, který zní: "Seznam zařízení schválených k dovozu králičího masa a masa farmové zvěře (kromě ptáků nadřádu běžci)
." 3. Příloha tohoto rozhodnutí se vkládá jako příloha II rozhodnutí 97/467/ES s názvem, který zní: "Seznam zařízení schválených k dovozu masa ptáků nadřádu běžci
." 4. Dovoz ze zařízení uvedených na seznamu v příloze nadále podléhá dalším veterinárním přepisům Společenství.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. května 2001.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 17. května 2001,
kterým se mění, pokud jde o Čínskou lidovou republiku, příloha rozhodnutí 97/4/ES, kterým se stanoví prozatímní seznamy zařízení ve třetích zemích, z nichž členské státy povolují dovoz čerstvého drůbežího masa
(oznámeno pod číslem K(2001) 1425)
(Text s významem pro EHP)
(2001/400/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 95/408/ES ze dne 22. června 1995 o podmínkách pro sestavování prozatímních seznamů zařízení třetích zemí, pro přechodné období, ze kterých jsou členské státy oprávněny dovážet určité produkty živočišného původu, produkty rybolovu nebo živé mlže [1], naposledy pozměněné rozhodnutím 2001/4/ES [2], a zejména na čl. 2 odst. 1 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 97/4/ES [3] stanoví prozatímní seznamy zařízení ve třetích zemích, z nichž členské státy povolují dovoz čerstvého drůbežího masa.
(2) Rozhodnutí Komise 94/984/ES ze dne 20. prosince 1994, kterým se stanoví požadavky na veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz čerstvého drůbežího masa z některých třetích zemí [4], ve znění rozhodnutí 2000/352/ES [5], zahrnulo Čínskou lidovou republiku do přílohy I, kterou se stanoví seznam třetích zemí nebo částí třetích zemí, kterým je povoleno používat osvědčení uvedená v příloze II.
(3) Čínské lidové republice je povoleno použít vzor B osvědčení podle rozhodnutí 94/984/ES, avšak pouze pro samosprávné město Šanghaj, kromě okresu Chongming, a pro obvody Weifang, Linyi a Qindao v provincii Shandong.
(4) Orgán "State Administration of Entry-Exit Inspection and Quarantine (CIQ-SA)" je odpovědným orgánem v Čínské lidové republice, který vydává osvědčení týkající se čerstvého drůbežího masa.
(5) Čínská lidová republika zaslala seznam zařízení, která produkují čerstvé drůbeží maso ve výše uvedených regionech a o nichž odpovědné orgány potvrzují, že vyhovují předpisům Společenství.
(6) Potravinový a veterinární úřad provedl několik kontrol podle předpisů Společenství a zjistil, že zařízení, která Čínská lidová republika navrhuje, splňují podmínky stanovené příslušnými právními předpisy Společenství.
(7) Pro Čínskou lidovou republiku lze tedy postupem stanoveným pro některé třetí země podle rozhodnutí 95/408/ES vypracovat prozatímní seznam zařízení, která produkují čerstvé drůbeží maso.
(8) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V příloze rozhodnutí 97/4/ES se vkládá znění přílohy tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Článek 3
Toto rozhodnutí se použije ode dne 24. května 2001.
Rozhodnutí Rady
ze dne 28. května 2001
o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Argentinskou republikou na základě článku XXVIII Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) 1994 o změně koncesí pro česnek stanovených v seznamu CXL, který tvoří přílohu GATT
(2001/404/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 ve spojení s první větou čl. 300 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rada dne 2. května 2000 pověřila Komisi, aby zahájila jednání a konzultace se členy Světové obchodní organizace (WTO) podle článku XXVIII GATT 1994 za účelem změny konsolidované celní sazby pro česnek.
(2) Jednání vedla Komise po konzultaci s výborem zřízeným článkem 133 a v rámci směrnic pro jednání přijatých Radou.
(3) Jednání s Argentinskou republikou, která jako jediný člen WTO má značný zájem o dodávky, bylo úspěšně zakončeno.
(4) Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Argentinskou republikou o změně koncesí pro česnek by se tudíž měla schválit.
(5) Opatření nekbytná k provedené tohoto rozhodnutí by měla být přijata postupem podle článku 46 nařízení (ES) č. 2200/96 [1],
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Argentinskou republikou na základě článku XXVIII Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) 1994 o změně koncesí pro česnek stanovených v seznamu CXL, který tvoří přílohu GATT, se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Komise, které je nápomocen výbor zřízený podle článku 45 nařízení (ES) č. 2200/96, přijme opatření nezbytná ke správě celních kvót stanovených v dohodě postupem podle článku 46 uvedeného nařízení.
Článek 3
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat dohodu zavazující Společenství [2].
Článek 4
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Komise
ze dne 4. května 2001,
kterým se stanovují ekologická kritéria pro udělování ekoznačky Společenství výrobkům z hedvábného papíru
(oznámeno pod číslem K(2001) 1175)
(2001/405/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení (ES) č. 1980/2000 Evropského parlamentu a Rady ze dne 17. července 2000 [1] o revidovaném systému Společenství pro udělování ekoznačky, a zejména na články 3, 4 a 6 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 3 nařízení (ES) č. 1980/2000 stanoví, že ekoznačka může být udělena výrobku s vlastnostmi, které mu umožňují významně přispívat ke zlepšení klíčových environmentálních aspektů.
(2) Článek 4 nařízení (ES) č. 1980/2000 stanoví, že zvláštní kritéria ekoznačky jsou stanovena podle skupin výrobků.
(3) Článek 4 nařízení (ES) č. 1980/2000 stanoví, že přezkum kritérií ekoznačky a požadavků na posuzování a ověřování kritérií proběhne ve stanovené době před koncem platnosti kritérií určených pro danou skupinu výrobků a zavdává podnět k prodloužení, odvolání nebo přezkumu těchto kritérií.
(4) Rozhodnutím 98/94/ES [2] Komise stanovila ekologická kritéria pro udělování ekoznačky Společenství výrobkům z hedvábného papíru, která podle článku 3 uvedeného rozhodnutí ve znění rozhodnutí 2000/413/ES [3] jsou platná do 31. prosince 2001.
(5) Je vhodné přezkoumat definici skupiny výrobků a ekologická kritéria stanovená rozhodnutím Komise 98/94/ES s přihlédnutím k vývoji trhu.
(6) Je vhodné přijmout nové rozhodnutí Komise stanovující zvláštní ekologická kritéria pro tuto skupinu výrobků platná na období pěti let.
(7) Je vhodné, aby v časově omezeném období ne delším než 12 měsíců platila souběžně jak nová kritéria stanovená tímto rozhodnutím, tak i kritéria dříve stanovená rozhodnutím 98/94/ES, aby se poskytl dostatek času společnostem, jejichž výrobkům byla udělena ekoznačka před přijetím tohoto nového rozhodnutí, aby přizpůsobily své výrobky novým kriteriím.
(8) Opatření stanovená tímto rozhodnutím byla vypracována a přijata podle postupů stanovování kritérií pro ekoznačku uvedených v článku 6 nařízení (ES) č. 1980/2000.
(9) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 17 nařízení (ES) č. 1980/2000,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Skupinou výrobků "výrobky z hedvábného papíru" (dále jen "skupina výrobků") se rozumějí:
Listy nebo role hedvábného papíru určené k osobní hygieně, k absorbci kapalin a/nebo k čištění znečištěných povrchů.
Výrobky z hedvábného papíru jsou obvykle tvořeny jednou nebo několika vrstvami krepovaného nebo raženého papíru.
Obsah vláken ve výrobku je alespoň 90 %.
Výrobky z vrstvového papíru a vlhké ubrousky nespadají do této skupiny výrobků.
Článek 2
Úspěchy dosažené v oblasti ochrany životního prostředí skupiny výrobků, jež je definována v článku 1, jsou posuzovány podle zvláštních ekologických kritérií uvedených v příloze.
Článek 3
Definice skupiny výrobků a k ní se vztahující kritéria jsou platné pět let ode dne vstupu v platnost tohoto rozhodnutí.
Doba platnosti definice skupiny výrobků a kritérií stanovených rozhodnutím 98/94/ES ve znění rozhodnutí 2000/413/ES se prodlužuje tak, aby vypršela dvanáct měsíců ode dne vstupu v platnost toto rozhodnutí.
Článek 4
Pro správní účely se této skupině výrobků přiděluje číselný kód "004".
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 8. března 2001,
kterým Komise schvaluje uzavření Dohody o spolupráci při výzkumu a vývoji v oblasti jaderné syntézy mezi Evropským společenstvím pro atomovou energii zastoupeným Komisí a Ministerstvem energetiky Spojených států amerických
(2001/411/Euratom)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na čl. 101 druhý pododstavec této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dohoda o spolupráci při mírovém využívání jaderné energie mezi Evropským společenstvím pro atomovou energii a Spojenými státy americkými podepsaná v Bruselu dne 7. listopadu 1995 a dne 29. března 1996 [1] upravuje spolupráci v oblasti jaderného výzkumu a vývoje, včetně výzkumu řízené jaderné syntézy.
(2) V souladu se směrnicemi Rady ze dne 10. dubna 2000 vedla Komise jednání o Dohodě o spolupráci v oblasti termonukleárního výzkumu a vývoje mezi Evropským společenstvím pro atomovou energii zastoupeným Komisí a ministerstvem energetiky Spojených států amerických.
(3) Uzavření dohody Komisí by mělo být schváleno,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Komise za Společenství a jeho jménem schvaluje uzavření Dohody o spolupráci v oblasti termonukleárního výzkumu a vývoje mezi Evropským společenstvím pro atomovou energii a Ministerstvem energetiky Spojených států amerických.
Znění dohody je připojeno k tomuto rozhodnutí [2].
Rozhodnutí Komise
ze dne 21. března 2001
o uzavření Dohody o spolupráci mezi Evropským společenstvím pro atomovou energii zastoupeným Komisí a Ministerstvem energetiky Spojených států amerických při výzkumu a vývoji v oblasti jaderné syntézy
(oznámeno pod číslem K(2001) 735)
(2001/412/Euratom)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na čl. 101 druhý pododstavec této smlouvy,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2001/411/Euratom ze dne 8. března 2001, kterým Komise schvaluje uzavření Dohody o spolupráci v oblasti termonukleárního výzkumu a vývoje mezi Evropským společenstvím pro atomovou energii zastoupeným Komisí a Ministerstvem energetiky Spojených států amerických [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rada přijala rozhodnutí ze dne 22. prosince 1998 o pátém rámcovém programu Euratomu pro výzkum a odborné vzdělávání (1998-2002) [2], který zahrnuje klíčovou akci řízené jaderné syntézy.
(2) Rada ve svém rozhodnutí ze dne 25. ledna 1999 [3] přijala program (Euratom) pro výzkum a odborné vzdělávání v oblasti jaderné energie pro období od roku 1998 do roku 2002,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda o spolupráci mezi Evropským společenstvím pro atomovou energii zastoupeným Komisí a Ministerstvem energetiky Spojených států amerických v oblasti termonukleárního výzkumu a vývoje se za Evropské společenství pro atomovou energii a jeho jménem uzavírá.
Znění dohody je připojeno k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Člen Komise odpovědný za výzkum nebo jeho pověřený zástupce je oprávněn podepsat dohodu jménem Evropského společenství pro atomovou energii za účelem zavázání Evropského společenství pro atomovou energii.
Rozhodnutí Rady
ze dne 28. května 2001
o předávání vzorků sledovaných látek
(2001/419/SVV)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropského unii, a zejména na článek 30, 31 a čl. 34 odst. 2 písm. c) této smlouvy,
s ohledem na podnět Švédského království,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Boj proti nezákonné výrobě drog a obchodování s nimi je věcí společného zájmu donucovacích a justičních orgánů členských států.
(2) Možnost legálního předávání vzorků zadržených sledovaných látek mezi orgány členských států za účelem odhalování, vyšetřování a stíhání trestných činů nebo forenzní analýzy vzorků by zvýšila účinnost boje proti nezákonné výrobě drog a obchodování s nimi.
(3) V současné době neexistují právně závazná pravidla upravující předávání vzorků zadržených sledovaných omamných látek mezi orgány členských států.
Proto je třeba vytvořit na úrovni Evropské unie systém umožňující zákonné předávání těchto vzorků.
Takový systém by se měl vztahovat na všechny způsoby předávání vzorků zadržených sledovaných látek mezi členskými státy.
Předávání by se mělo zakládat na dohodě mezi předávajícím a přijímajícím členským státem.
(4) Předávání by mělo být prováděno způsobem, který je spolehlivý a zaručuje, že přepravované vzorky nemohou být zneužity,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Vytvoření systému předávání vzorků
1. Tímto rozhodnutím se vytváří stálý systém předávání vzorků sledovaných látek mezi členskými státy.
2. Předávání vzorků sledovaných látek (dále jen "vzorků") je považováno ve všech členských státech za povolené, je-li prováděno v souladu s tímto rozhodnutím.
Článek 2
Pro účely tohoto rozhodnutí se "sledovanými látkami" rozumějí:
a) všechny látky, přírodní nebo syntetické, zapsané v seznamech I nebo II Jednotné úmluvy Organizace spojených národů o omamných látkách z roku 1961, ve znění protokolu z roku 1972;
b) všechny látky zapsané v revidovaných seznamech I, II, III a IV Úmluvy Organizace spojených národů o psychotropních látkách z roku 1971;
c) všechny látky podléhající kontrolním opatřením přijatým podle čl. 5 odst. 1 společné akce 97/396/SVV ze dne 16. června 1997 o výměně informací, hodnocení rizika a kontrole nových syntetických drog [2].
Článek 3
Národní kontaktní místa
1. Každý členský stát určí národní kontaktní místo k provádění tohoto rozhodnutí.
2. Informace o určených národních kontaktních místech, včetně pozdějších změn, se předají generálnímu sekretariátu Rady, který je zveřejní v Úředním věstníku.
3. Národní kontaktní místa, případně ve spojení s jinými příslušnými vnitrostátními orgány, jsou jedinými orgány oprávněnými povolit předávání vzorků podle tohoto rozhodnutí, aniž jsou dotčeny související předpisy o vzájemné právní pomoci v trestních věcech.
Článek 4
Dohoda o předávání vzorků a potvrzení převzetí
1. Národní kontaktní místo členského státu, který zamýšlí zaslat vzorek, a národní kontaktní místo členského státu, který zamýšlí vzorek přijmout, se před uskutečněním předání dohodnou na způsobu přepravy.
Za tím účelem použijí formulář pro předávání vzorku uvedený v příloze.
2. V případě, že při předávání vzorku je nutná přeprava přes území jiného členského státu (dále je "tranzitní členský stát"), musí být národním kontaktním místem předávajícího členského státu zároveň o plánované přepravě informováno národní kontaktní místo dotčeného tranzitního členského státu.
Za tím účelem dostane každý tranzitní členský stát před započetím přepravy kopii řádně vyplněného formuláře pro předávání vzorku.
3. Přijímající členský stát potvrdí odesílajícímu členskému státu převzetí vzorku.
Článek 5
Způsoby přepravy
1. Přeprava vzorků je prováděna bezpečným způsobem.
2. Za bezpečné jsou považovány tyto způsoby přepravy:
a) přeprava prostřednictvím úředníka předávajícího nebo přijímajícího členského státu;
b) přeprava poslem;
c) přeprava v diplomatickém zavazadle;
d) přeprava doporučenou (expresní) zásilkou.
3. Náležitě vyplněný formulář pro předávání vzorku podle článku 4 musí vzorek doprovázet po celou dobu přepravy.
4. Orgány zúčastněných členských států nesmějí bránit přepravě provázené řádně vyplněným formulářem pro předávání vzorku ani ji zdržovat, ledaže mají pochybnosti, že je přeprava prováděna legálně.
V případě pochybností o legalitě formuláře pro předávání vzorku se národní kontaktní místo členského státu, který přepravu zdržuje, bezodkladně spojí s národním kontaktním místem příslušným pro vyplnění formuláře pro předávání vzorku za účelem objasnění věci.
5. Pokud je zvoleným způsobem přepravy přeprava prostřednictvím úředníka předávající nebo přijímající strany, nesmí tento úředník nosit stejnokroj.
Dále nesmí vykonávat v souvislosti s přepravou žádné operativní úkoly, ledaže to je slučitelné s použitelnými vnitrostátními právními předpisy a schváleno předávajícím, tranzitním nebo přijímajícím členským státem.
K cestě letadlem smějí být použity pouze letecké společnosti se sídlem v některém z členských států.
Článek 6
Množství vzorku a jeho použití
1. Vzorek nesmí přesahovat množství považované za nezbytné pro účely donucovacích orgánů nebo soudní účely nebo pro analýzu vzorku.
2. O použití vzorku v přijímajícím členském státě se předávající a přijímající stát dohodnou mezi sebou, přičemž se rozumí, že vzorky lze používat výlučně k odhalování, vyšetřování a stíhání trestných činů nebo pro forenzní analýzu vzorků.
Článek 7
Hodnocení
1. Toto rozhodnutí bude vyhodnoceno Radou nejdříve za dva roky a nejpozději do pěti let od svého vstupu v platnost.
2. Pro účely hodnocení uchová každé kontaktní místo předávajícího členského státu ve svých archivech opisy formulářů pro předávání vzorků vydaných nejméně během předchozích pěti let.
Článek 8
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem 1. července 2001.
Rozhodnutí Rady
ze dne 28. května 2001,
kterým se upravují části V a VI a přílohy 13 Společné konzulární instrukce o vízech a příloha 6a Společné příručky s ohledem na dlouhodobá víza platná zároveň jako víza krátkodobá
(2001/420/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 789/2001 ze dne 24. dubna 2001, kterým se Radě vyhrazují prováděcí pravomoci v oblasti určitých podrobných předpisů a praktických postupů týkajících se posuzování žádostí o udělení víza [1],
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 790/2001 ze dne 24. dubna 2001, kterým se Radě vyhrazují prováděcí pravomoci v oblasti určitých podrobných předpisů a praktických postupů týkajících se hraničních kontrol a ostrahy hranic [2],
s ohledem na podnět Francouzské republiky,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Je nutné upravit Společnou konzulární instrukci o vízech a Společnou příručku za účelem usnadnění používání nařízení Rady (ES) č. 1091/2001 ze dne 28. května 2001 o volném pohybu s dlouhodobým vízem [3].
(2) Toto rozhodnutí rozvíjí schengenské acquis v souladu s protokolem, který je začleňuje do rámce Evropské unie, jak je stanoveno v příloze A rozhodnutí Rady 1999/435/ES ze dne 20. května 1999 o definici schengenského acquis za účelem určení právního základu všech ustanovení nebo rozhodnutí, jež tvoří acquis, v souladu s příslušnými ustanoveními Smlouvy o založení Evropského společenství a Smlouvy o Evropské unii [4].
(3) Podle článků 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a Smlouvě o založení Evropského společenství, se Dánsko nepodílí na přijetí tohoto rozhodnutí, a proto jím není vázáno ani nepodléhá jeho používání.
Vzhledem k tomu, že v souladu s hlavou IV Smlouvy o založení Evropského společenství má toto rozhodnutí za cíl dále rozvíjet schengenské acquis, Dánsko se podle článku 5 uvedeného protokolu rozhodne do šesti měsíců po přijetí tohoto rozhodnutí, zda toto rozhodnutí provede ve svých vnitrostátních právních předpisech.
(4) Pro Islandskou republiku a Norské království představuje toto rozhodnutí rozvoj schengenského acquis ve smyslu dohody uzavřené mezi Radou Evropské unie a těmito dvěma státy dne 18. května 1999 [5].
(5) Podle článku 1 Protokolu o postavení Spojeného království a Irska připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a Smlouvě o založení Evropského společenství, se Irsko a Spojené království na přijetí tohoto rozhodnutí nepodílejí.
Proto se toto rozhodnutí, aniž je dotčen článek 4 uvedeného protokolu, na Irsko ani na Spojené království nevztahuje,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V oddílu 2.3 části V Společné konzulární instrukce o vízech se třetí pododstavec nahrazuje tímto: "V případech, kdy žadatelé spadají do skupin stanovených v příloze 5B, které podléhají konzultaci ústředního orgánu — ministerstva zahraničních věcí nebo jiného orgánu — (čl. 17 odst. 2 úmluvy), udělují se jednotná víza a dlouhodobá víza platná zároveň jako krátkodobá víza v souladu s níže uvedeným postupem."
Článek 2
Část I Společné konzulární instrukce o vízech se mění takto:
1. V oddílu 1.1. druhém pododstavci v poli "platný pro":
a) se návětí nahrazuje tímto: "Toto pole lze vyplnit pouze jedním z těchto čtyř způsobů:" b) Doplňuje se nový bod, který zní:
"d) stát Schengenu (s použitím zkratek podle písmene b)), který udělil vnitrostátní dlouhodobé vízum + státy Schengenu." c) Jako třetí odrážka se vkládá nová věta:
"— pokud se štítek použije pro udělení dlouhodobého víza platného zároveň jako jednotné krátkodobé vízum na dobu nejdéle tří měsíců od počátečního dne platnosti, uvede se v tomto poli nejprve členský stát, který vnitrostátní dlouhodobé vízum udělil, a připojí se slova "státy Schengenu".". 2. V oddílu 1.7. prvním pododstavci se v poli
"druh víza" doplňují slova: "D + C: vnitrostátní dlouhodobé vízum platné zároveň jako krátkodobé vízum".
Článek 3
Příloha 13 Společné konzulární instrukce o vízech a příloha 6a Společné příručky se doplňují o příklad způsobu vyplnění vízového štítku používaného při udělování dlouhodobých víz platných zároveň jako jednotná krátkodobá víza, který je obsažen v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 4
Toto rozhodnutí se použije ode dne 15. června 2001.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům v souladu se Smlouvou o založení Evropského společenství.
Rozhodnutí Rady
ze dne 28. května 2001
kterým se jménem Evropského společenství uzavírá výměna dopisů zaznamenávající společnou shodu dosaženou v otázce přistoupení Korejské republiky ke společné shodě na zásadách mezinárodní spolupráce ve výzkumu a vývoji v oblasti inteligentních výrobních systémů mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými, Japonskem, Austrálií, Kanadou a zeměmi ESVO Norskem a Švýcarskem
(2001/421/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 170 ve spojení s první větou čl. 300 odst. 3 prvního pododstavce této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Mezinárodní spolupráce v oblasti inteligentních výrobních systémů posílí vědecké a technické základy Společenství v průmyslu a přispěje k vyšší konkurenceschopnosti průmyslu Společenství.
(2) Mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými, Japonskem, Austrálií, Kanadou, Norskem a Švýcarskem [2] proběhla výměna dopisů zaznamenávající společnou shodu na zásadách mezinárodní spolupráce ve výzkumu a vývoji v oblasti inteligentních výrobních systémů (dále jen "IMS") tak, jak jsou uvedeny v přiloženém mandátu IMS.
(3) V mandátu IMS jsou v kapitole IX stanoveny podmínky pro přijetí nových účastníků.
(4) Korejská republika požádala podle kapitoly IX mandátu IMS o přijetí za člena IMS.
(5) Korejská republika splnila podmínky mandátu IMS a příspěvky Korejské republiky v rámci IMS umožnily vytvoření pozitivního názoru na účast tohoto regionu.
Dne 12. listopadu 1999 doporučil Mezinárodní řídící výbor IMS, aby měla Korejská republika
Rozhodnutí Komise
ze dne 22. května 2001
o postupech pro zveřejňování nebo šíření statistických údajů sbíraných na základě směrnice Rady 95/64/ES o statistickém vykazování přepravy zboží a cestujících po moři
(oznámeno pod číslem K(2001) 1456)
(Text s významem pro EHP)
(2001/423/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 95/64/ES ze dne 8. prosince 1995 o statistickém vykazování přepravy zboží a cestujících po moři [1], naposledy pozměněnou rozhodnutím Komise 2000/363/ES [2], a zejména na články 9 a 12 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 9 směrnice 95/64/ES rozšiřuje Komise odpovídající statistická data s periodicitou, která platí pro předávání výsledků.
(2) Při šíření údajů je nutno brát zřetel na ustanovení o ochraně důvěrnosti statistických údajů uvedená v nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1588/90 [3] a v nařízení Rady (ES) č. 322/97 [4].
(3) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistické programy, zřízeného rozhodnutím Rady 89/382/EHS, Euratom [5],
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Účel
Účelem tohoto rozhodnutí je stanovit postupy pro zveřejňování nebo šíření údajů, které sbírá na základě směrnice 95/64/ES Komise, v rámci její obecné politiky šíření informací v oblasti statistiky.
Článek 2
Periodicita
Výsledky jsou zveřejňovány nebo šířeny s periodicitou, která platí pro předávání výsledků.
Čtvrtletní údaje jsou šířeny nebo zveřejňovány do pěti měsíců od obdržení údajů ze členských států.
Roční údaje jsou šířeny nebo zveřejňovány do osmi měsíců od obdržení údajů ze členských států.
Článek 3
Důvěrnost údajů
Šíření nebo zveřejňování statistických údajů sbíraných podle směrnice 95/64/ES musí být v souladu s nařízením Rady (EHS, Euratom) č. 1588/90 a s nařízením Rady (ES) č. 322/97.
Článek 4
Stupeň detailního zpracování šířených dat
Dokud Komise nepřijme jiné rozhodnutí postupem podle článku 13 směrnice 95/64/ES, je nejnižším stupněm detailního zpracování, na němž mohou být údaje zveřejňovány nebo šířeny, úroveň dopravy mezi přístavem a pobřežní oblastí.
Komise však může zveřejnit údaje na agregovanější úrovni, jestliže kvalita anebo úplnost informace na takto nízkém stupni detailního zpracování nejsou dostačující.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 28. května 2001
o vytvoření Evropské sítě pro předcházení trestné činnosti
(2001/427/SVV)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropské unie, a zejména na čl. 30 odst. 1, článek 31 a čl. 34 odst. 2 písm. c) této smlouvy,
s ohledem na podnět Francouzské republiky a Švédského království,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropský parlament přijal dne 16. prosince 1993 usnesení o drobné trestné činnosti v městských oblastech a jejích vazbách na organizovanou trestnou činnost [1] a dne 17. listopadu 1998 usnesení o obecných směrech a opatřeních pro předcházení organizované trestné činnosti s ohledem na vytvoření jednotné strategie boje proti ní [2].
(2) Článek 29 Smlouvy uvádí, že cíle Unie v této oblasti je třeba dosáhnout předcházením organizované i neorganizované trestné činnosti a bojem proti ní.
(3) Vídeňský akční plán požadoval, aby během pěti let od vstupu Amsterodamské smlouvy v platnost byla vypracována opatření pro předcházení trestné činnosti.
(4) Evropská rada došla na zasedání v Tampere ve dnech 15. a 16. října 1999 k závěru, že je zapotřebí rozvíjet opatření pro předcházení trestné činnosti, vyměňovat si osvědčené postupy a posílit síť příslušných vnitrostátních orgánů pro předcházení trestné činnosti i spolupráci mezi vnitrostátními organizacemi, které se na tuto oblast zaměřují, přičemž tato spolupráce má být zaměřena hlavně na trestnou činnost mladistvých, trestnou činnost páchanou ve městech a trestnou činnost související s drogami.
K tomuto účelu bylo požadováno vypracování studie o možnosti programu financovaného Společenstvím.
(5) Strategie Evropské unie pro počátek nového tisíciletí pro předcházení organizované trestné činnosti a její kontrolu [3] požaduje v doporučení č. 6, aby byli Radě nápomocni odborníci s vhodnou kvalifikací v oblasti předcházení trestné činnosti, například z vnitrostátních kontaktních míst, nebo aby byla vytvořena síť odborníků z vnitrostátních organizací pro předcházení trestné činnosti.
(6) Několik významných seminářů a konferencí o předcházení trestné činnosti, jmenovitě ty, které se konaly ve Stockholmu v roce 1996, v Noordwijku v roce 1997, v Londýně v roce 1998 a v Algarve v roce 2000, vyzvalo, aby byla v rámci Evropské unie vytvořena síť rozvíjející spolupráci při předcházení trestné činnosti.
Konference na vysoké úrovni v Algarve také zdůraznila potřebu multidisciplinárního a společného přístupu k předcházení trestné činnosti.
I konference v Zaragoze v roce 1996 poukázala na tuto potřebu upozorněním na úzké propojení organizované a obecné trestné činnosti.
(7) Celá společnost se musí zapojit do rozvoje partnerství mezi vnitrostátními, místními a regionálními orgány veřejné moci, nevládními organizacemi, soukromým sektorem a občany.
Příčiny trestné činnosti jsou různorodé, a proto je nutné, aby je pomocí opatření na různých úrovních řešily různé společenské skupiny ve spolupráci se všemi zúčastněnými, kteří mají různé pravomoci a zkušenosti, včetně občanské společnosti.
(8) Protože většina trestných činů, jejichž obětmi jsou občané Evropské unie, je páchána v městských oblastech, je třeba zaměřit se také na politiky měst.
Přitom je třeba klást důraz na všechny druhy násilí páchaného ve městech, které mají vliv na běžný chod společnosti,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
1. Zřizuje se Evropská síť pro předcházení trestné činnosti (dále jen "síť").
2. Zástupci členských států v síti a sekretariát zajišťují řádné fungování sítě v souladu s tímto rozhodnutím.
3. Předcházení trestné činnosti zahrnuje veškerá opatření, která mají přímým zamezením trestné činnosti nebo prostřednictvím politik a zásahů zaměřených na snížení možností páchat trestné činy a příčin trestné činnosti snižovat jak kvantitativně, tak i kvalitativně trestnou činnost a pocit nejistoty občanů nebo k tomuto snižování jinak přispět.
Předcházení zahrnuje činnost veřejné moci, příslušných orgánů, orgánů činných v trestním řízení, místní samosprávy a specializovaných sdružení, která byla v Evropě vytvořena, soukromého sektoru, dobrovolných organizací, vědeckých pracovníků a veřejnosti, za podpory sdělovacích prostředků.
Článek 2
1. Síť se skládá z kontaktních míst určených každým členským státem.
2. Každý členský stát určí nejvýše tři kontaktní místa.
3. V těchto kontaktních místech bude působit alespoň jeden zástupce vnitrostátních orgánů příslušných k předcházení trestné činnosti ve všech jejích aspektech.
4. Vědečtí a výzkumní pracovníci specializovaní v této oblasti a další osoby podílející se na předcházení trestné činnosti určeni jako kontaktní místa.
Ve všech případech by měly členské státy zajistit, aby byli vědečtí a výzkumní pracovníci spolu s dalšími osobami podílejícími se na předcházení trestné činnosti, jako jsou nevládní organizace, orgány místní samosprávy a soukromý sektor, zapojeni prostřednictvím určených kontaktních míst.
5. Komise také určí své kontaktní místo.
Europol a Evropské monitorovací centrum pro drogy a drogovou závislost (EMCDZZ) spolupracují ve věcech, které se jich týkají.
Spolupracovat mohou i jiné příslušné instituce.
6. Každý členský stát zajistí, aby v jeho kontaktních místech dostatečně ovládali alespoň jeden další úřední jazyk Unie, tak aby byli schopni komunikovat s kontaktními místy v jiných členských státech.
Článek 3
1. Síť přispívá k rozvoji různých hledisek předcházení trestné činnosti na úrovni Unie a podporuje činnosti zaměřené na předcházení trestné činnosti na místní a celostátní úrovni.
I když síť pokrývá všechny druhy trestné činnosti, věnuje zvláštní pozornost trestné činnosti mladistvých, trestné činnosti páchané ve městech a trestné činnosti související s drogami.
2. Síť zejména
a) usnadňuje spolupráci, styky a výměnu informací a zkušeností mezi členskými státy a mezi vnitrostátními subjekty, mezi členskými státy a Komisí, ostatními útvary Rady a odbornými skupinami a sítěmi specializovanými na otázky předcházení trestné činnosti;
b) shromažďuje a analyzuje informace o stávajících činnostech v oblasti předcházení trestné činnosti, vyhodnocuje je a analyzuje osvědčené postupy a shromažďuje a analyzuje stávající údaje o trestné činnosti a o jejím vývoji v členských státech, aby napomohla při zvažování budoucích rozhodnutí na vnitrostátní a evropské úrovni.
Síť také napomáhá Radě a členským státům s dotazníky o trestné činnosti a předcházení trestné činnosti;
c) přispívá ke stanovení a rozvoji hlavních oblastí výzkumu, vzdělávání a hodnocení v oblasti předcházení trestné činnosti;
d) pořádá konference, semináře, setkání a další akce zaměřené na podporu zvažování těchto specifických otázek a na rozšiřování závěrů z nich vyplývajících;
e) organizuje činnosti, které podnítí a zlepší výměnu zkušeností a osvědčených postupů;
f) rozvíjí spolupráci s kandidátskými zeměmi, třetími zeměmi a mezinárodními organizacemi a subjekty;
g) v případě potřeby a na požádání poskytuje Radě a Komisi odborné posudky, aby jim pomohla ve všech otázkách týkajících se předcházení trestné činnosti;
h) každoročně podává prostřednictvím příslušných pracovních útvarů Radě zprávu o své činnosti a vyznačuje prioritní oblasti ve svém pracovním programu na další rok.
Rada zprávu vezme na vědomí, schválí ji a postoupí ji Evropskému parlamentu.
Článek 4
K uskutečnění svých úkolů síť
a) dává přednost multidisciplinárnímu přístupu;
b) je prostřednictvím kontaktních míst v úzkém spojení s orgány předcházení trestné činnosti, místní samosprávou, místními sdruženími a občanskou společností i výzkumnými zařízeními a nevládními organizacemi členských států;
c) vytváří a provozuje internetovou stránku, na které zveřejňuje pravidelné zprávy a další užitečné informace, zejména přehled osvědčených postupů,
d) usiluje o využívání a rozšiřování výsledků projektů týkajících se předcházení trestné činnosti, které jsou financovány v rámci programů Unie.
Článek 5
1. První schůze sítě se koná dne 28. srpna 2001.
2. Síť se schází alespoň jednou za šest měsíců na svolání stávajícího předsednictví Rady.
3. V souvislosti se schůzemi sítě se scházejí zástupci vnitrostátních orgánů v síti, a to jeden zástupce z každého členského státu jmenovaný podle čl. 2 odst. 3, aby rozhodovali o otázkách uvedených v čl. 5 odst. 4.
4. Zástupci vnitrostátních orgánů v síti rozhodují o ročním programu sítě, včetně finančního plánu.
Zejména rozhodují o
- oblastech, které je třeba přednostně zkoumat;
- hlavních konkrétních akcích, které mají být uskutečněny (semináře a konference, studie a výzkumné práce, vzdělávací programy…);
- struktuře internetových stránek.
Vypracovávají také výroční zprávu o činnosti sítě.
Rozhodnutí zástupců vnitrostátních orgánů v síti se přijímají jednomyslně.
Schůzi zástupců vnitrostátních orgánů v síti předsedá zástupce toho členského státu, který v té době předsedá Radě.
Zástupci vnitrostátních orgánů v síti se scházejí alespoň jednou během každého předsednictví.
Vypracují svůj jednací řád, který přijmou jednomyslně.
5. Sekretariát sítě zajišťuje Komise.
6. Sekretariát sítě a jeho činnost jsou financovány ze souhrnného rozpočtu Evropské unie.
7. Sekretariát sítě je pověřena vypracováním návrhu ročního programu a výroční zprávy o činnosti sítě.
Zajišťuje běžné činnosti sítě včetně srovnávání, analýzy a rozšiřování informací, které provádí společně s vnitrostátními kontaktními místy.
Pomáhá členům sítě při přípravě, vypracování a provádění projektů.
Zřizuje a udržuje internetové stránky sítě.
Při výkonu svých funkcí sekretariát úzce spolupracuje se zástupci vnitrostátních orgánů v síti.
Článek 6
Rada vyhodnotí činnost sítě do tří let po přijetí tohoto rozhodnutí.
Článek 7
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.
Rozhodnutí Rady
ze dne 28. května 2001
o finančním příspěvku Společenství na některé výdaje členských států při provádění režimů kontrol, inspekcí a sledování v rámci společné rybářské politiky
(2001/431/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Společná rybářská politika zaručuje trvalost rybolovných zdrojů a tím také zaměstnanost v tomto odvětví a jejích cílů lze dosáhnout pouze tehdy, jsou-li dodržována její pravidla a je-li dodržování těchto pravidel účinně kontrolováno.
(2) Uvedené cíle a uvedená pravidla jsou stanoveny především v nařízení Rady (EHS) č. 3760/92 ze dne 20. prosince 1992 o zavedení režimu Společenství pro rybolov a akvakulturu [3] a v nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [4].
(3) Tím, že v rámci společné rybářské politiky zaručují provádění režimů kontrol, inspekcí a sledování, plní členské státy závazky, které jsou v obecném zájmu Společenství.
(4) Pro některé členské státy je rozsah kontrolních úkolů zvláště náročný a v některých případech může být nepřiměřeně zatěžující.
(5) Společenství by proto mělo finančně přispívat na určité výdaje, které členským státům při kontrolách, inspekcích a sledování vznikají.
(6) S ohledem na celkově kladný účinek finančního příspěvku Společenství pro roky 1991 až 1995 podle rozhodnutí Rady 89/631/EHS [5] a pro roky 1996 až 2000 podle rozhodnutí Rady 95/527/ES [6] by mělo být na tato rozhodnutí navázáno, avšak nikoliv pouhým obnovením.
Měly by se snížit určité výdaje, aby byla umožněna aktivnější účast v jiných oblastech.
(7) Období tří let, od roku 2001 do roku 2003, pro používání tohoto rozhodnutí umožňuje, aby byl příspěvek Společenství stanoven na dostatečně dlouhé období, aniž jsou dotčeny změny společné rybářské politiky, o nichž lze rozhodnout na základě článku 14 nařízení (EHS) č. 3760/92.
(8) Finanční referenční částka ve smyslu bodu 34 interinstitucionální dohody ze dne 6. května 1999 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni a zdokonalení postupu schvalování rozpočtu [7] je zahrnuta do tohoto rozhodnutí po celé období, během něhož má být finanční pomoc poskytována, aniž jsou tím dotčeny pravomoci rozpočtového orgánu vymezené Smlouvou.
(9) Příslušné finanční prostředky jsou zapsány jako roční přidělované částky do souhrnného rozpočtu Evropské unie.
(10) Společenství poskytne finanční příspěvek pouze tehdy, provádí-li členský stát, který příspěvek přijímá, uspokojivou kontrolu na moři i na zemi.
(11) Členské státy, které příspěvek přijímají, musejí vyhodnotit cíle a účinek výdajů na kontrolní programy, a to jak ročně, tak souhrnně na konci tříletého období (2001 až 2003).
(12) Opatření nezbytná pro provádění tohoto rozhodnutí se přijmou v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [8].
(13) Pro zajištění plynulosti finančního příspěvku Společenství na některé výdaje členských států při provádění režimů kontrol, inspekcí a sledování v rámci společné rybářské politiky je naprosto nezbytné, aby toto rozhodnutí bylo používáno s účinkem ode dne 1. ledna 2001,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Za podmínek stanovených v tomto rozhodnutí může Společenství poskytovat finanční příspěvek (dále jen "finanční příspěvek") na kontrolní programy zaváděné členskými státy na provádění režimů kontrol, inspekcí a sledování v rámci společné rybářské politiky stanovených nařízením Rady (EHS) č. 2847/93.
V kontrolních programech se uvedou cíle, prostředky kontroly a předpokládané výdaje, zejména pokud jde o opatření uvedená v článku 2.
Článek 2
Finanční příspěvek lze poskytnout na určité výdaje, které jsou stanoveny v kontrolních programech a mají podporovat tato opatření:
a) vytváření informačních zařízení a sítí nezbytných pro výměnu informací spojených s kontrolou;
b) vyzkoušení a zavádění nových technologií pro zlepšení kontroly rybolovných činností;
c) přípravu zaměstnanců kontrolních útvarů;
d) zavádění nových inspekčních a pozorovacích programů v rámci regionálních rybářských organizací (dále jen "RRO"), pro které je Společenství smluvní stranou;
e) nákup a modernizaci vybavení pro kontroly, inspekce a sledování.
Pro písmena a), b), d) a e) je finanční příspěvek na jednotlivé projekty omezen na výdaje, jejichž částka přesahuje 13200 EUR.
Článek 3
Na výdaje uvedené v článku 2, které vyplývají z právních a finančních závazků přijatých příslušnými orgány členských států v období používání tohoto rozhodnutí, lze poskytnout příspěvek, pokud se na ně nevztahuje jiná finanční pomoc Společenství.
Na daň z přidané hodnoty (DPH) příspěvek poskytovat nelze.
Na výdaje lze poskytovat příspěvek v míře, ve které byly výdaje skutečně využity při provádění kontrolních programů.
Článek 4
1. Finanční příspěvek se vztahuje na výdaje, na něž lze poskytovat příspěvek a které členské státy uskutečnily mezi 1. lednem 2001 a 31. prosincem 2003.
2. Finanční referenční částka na provádění opatření, pro která je stanovena finanční pomoc na období 2001 až 2003, je 105 milionů EUR.
Roční přidělovanou částku schvaluje rozpočtový orgán v mezích finančního výhledu.
3. Pokud přidělované částky v souhrnném rozpočtu Evropské unie neumožňují finančně přispět na všechny výdaje, na něž příspěvek poskytovat lze a které jsou navrženy členským státem, upřednostní se výdaje na kontrolní opatření stanovené v předpisech Společenství.
Článek 5
1. Finanční příspěvky na výdaje uvedené v čl. 2 písm. a) pokryjí výdaje, na něž lze poskytovat příspěvek, při vytváření informačních zařízení a sítí pro výměnu informací spojených s kontrolou, včetně informačních aplikací, počítačů a softwaru.
2. Roční finanční příspěvek pro jednotlivý členský stát se stanoví nejvýše na 65 % výdajů, na něž lze poskytovat příspěvek.
Článek 6
1. Finanční příspěvky na výdaje uvedené v čl. 2 písm. b) pokryjí výdaje, na něž lze poskytovat příspěvek, na vyzkoušení a zavádění nových technologií pro zlepšení kontroly rybolovných činností a činností s rybolovem spojených.
2. Roční finanční příspěvek pro jednotlivý členský stát se stanoví nejvýše na 50 % výdajů, na něž lze poskytovat příspěvek.
3. Komise může rozhodnout o sazbě příspěvku, která je vyšší sazba stanovená v odstavci 2, aby umožnila finančně přispívat na výdaje, na něž lze poskytovat příspěvek a které jsou případně určeny na rozšíření systému satelitního sledování plavidel (VMS), stanoveného v článku 3 nařízení (EHS) č. 2847/93, na jiná plavidla než na plavidla uvedená v čl. 3 odst. 2 uvedeného nařízení, na zaznamenávání jiných údajů než údajů o poloze plavidla a na zavádění elektronických lodních deníků.
Článek 7
1. Finanční příspěvky na výdaje uvedené v čl. 2 písm. c) pokryjí v souladu s pravidly uvedenými v příloze I výdaje, na něž lze poskytovat příspěvek a které jsou určeny na přípravu vnitrostátních zaměstnanců zapojených do kontrolních činností, na organizaci seminářů nebo vzdělávacích, nejméně jednodenních, kurzů a na výměnu vnitrostátních úředníků.
2. Roční finanční příspěvek pro jednotlivý členský stát se stanoví nejvýše na 50 % výdajů, na něž lze poskytovat příspěvek.
Článek 8
1. Finanční příspěvky na výdaje uvedené v čl. 2 písm. d) pokryjí výdaje, na něž lze poskytovat příspěvek a které jsou určeny na zavádění nových inspekčních a pozorovacích programů přijatých v rámci RRO, pro které je Společenství smluvní stranou.
2. Roční finanční příspěvek pro jednotlivý členský stát se stanoví nejvýše na 50 % výdajů, na něž lze poskytovat příspěvek.
Článek 9
1. Finanční příspěvky na výdaje uvedené čl. 2 písm. e) pokryjí investice na nákup nebo modernizaci plavidel a letadel používaných pro kontroly, inspekce a sledování rybolovných činností.
2. Roční finanční příspěvek pro jednotlivý členský stát se stanoví nejvýše na 35 % výdajů, na něž lze poskytovat příspěvek.
3. Komise může rozhodnout o sazbě příspěvku, která je vyšší sazba stanovená v odstavci 2, a to až do 50 % výdajů, na něž lze poskytovat příspěvek, v těchto případech:
a) pro členské státy, které kontrolují rozsáhlou výlučnou hospodářskou zónu, výlučnou rybolovnou oblast nebo kontinentální šelf nebo mají při kontrole rybolovu na moři nepřiměřené povinnosti;
b) pro členské státy, které v období od roku 2001 do roku 2003 každý rok používají kontrolní prostředky na kontrolu oblasti upravené předpisy RRO, která je smluvní stranou Společenství a v níž operují plavidla plující pod jejich vlajkou.
Článek 10
Zvláštní finanční příspěvek pro jednotlivý členský stát až do výše 50 % výdajů, na něž lze poskytovat příspěvek, lze poskytnout na zavedení systému na posuzování výdajů na kontrolu společné rybářské politiky.
Tento příspěvek se poskytne na výdaje, na něž lze poskytovat příspěvek a které jsou určeny na zavedení systému na posuzování výdajů, včetně zavedení analytického účetnictví, které umožní stanovit náklady na jednotlivá kontrolní opatření příslušných orgánů členských států.
Článek 11
Roční rozpočtové prostředky na činnosti, na něž se poskytuje finanční příspěvek vyšší než 50 %, je omezen na 20 % rozpočtového rámce.
Článek 12
1. Členské státy, které chtějí získat finanční příspěvek, zašlou Komisi nejpozději do 30. června 2001 předběžný program svých ročních výdajů na roky 2001, 2002 a 2003, na kterých by se Společenství mělo finančně podílet, společně s tříletým programem s popisem kontrol, které v průběhu tříletého období chtějí provést.
Kontrolní program musí obsahovat cíle připravovaných kontrolních opatření a inspekcí, plánovaný prováděcí plán a očekávané výsledky a musí se vztahovat na veškeré oblasti, které se týkají kontroly rybolovu dotčeného členského státu.
Programy přijaté po 30. červnu 2001 se zohlední pouze za výjimečných okolností, které dotčený členský stát řádně odůvodní.
2. Programy obsahují údaje uvedené v bodech 1 a 2 části A přílohy II.
Článek 13
Na základě údajů poskytnutých členskými státy a s ohledem na kritéria uvedená v bodě 3 části A přílohy II Komise postupem podle čl. 24 odst. 2 rozhodne do 31. října 2001 pro rok 2001, do 30. června 2002 pro rok 2002 a do 30. června 2003 pro rok 2003
a) o tom, zda lze pro výdaje plánované na probíhající rozpočtový rok poskytnout příspěvek;
b) o sazbě finančního příspěvku;
c) o podmínkách pro poskytnutí finančního příspěvku.
Článek 14
Na odůvodněnou žádost členského státu může Komise poskytnout zálohu až do výše 50 % ročního finančního příspěvku.
Tato záloha se odečte od konečné částky finančního příspěvku na skutečné výdaje, na něž lze poskytnout příspěvek.
Článek 15
1. Členské státy přijmou právní a finanční závazky za výdaje nejpozději v kalendářním roce, který následuje po roce oznámení o rozhodnutí uvedeného v článku 13.
Nebudou-li právní a finanční závazky v uvedeném období přijaty, všechny poskytnuté zálohy se bezodkladně vrátí.
2. Členské státy uskuteční plánované výdaje do jednoho roku po přijetí právních a finančních závazků uvedených v odstavci 1.
Článek 16
Rozhodne-li se členský stát, že zcela nebo zčásti neuskuteční výdaje, na něž příspěvek poskytnout lze a na něž finanční příspěvek poskytnut byl, uvědomí o tom ihned Komisi, přičemž upřesní důsledky tohoto rozhodnutí pro jeho kontrolní program.
Článek 17
1. Členské státy předloží žádosti o úhradu výdajů nejpozději do 31. května následujícího po roce, v němž výdaje vznikly.
2. Při předložení žádosti o úhradu členské státy ověří a osvědčí, že se výdaje uskutečnily za podmínek stanovených tímto rozhodnutím a směrnicemi, které koordinují postupy při zadávání veřejných zakázek na služby, dodávky a stavební práce, a v souladu s pravidly uvedenými v bodě 4 části A přílohy II.
3. Vyplývá-li ze žádosti, že podmínky uvedené v odstavci 2 nebyly dodrženy, Komise celou situaci podrobně přezkoumá a požádá členský stát, aby předložil svá pozorování.
Potvrdí-li přezkoumání, že uvedené podmínky nejsou dodržovány, Komise určí členskému státu lhůtu, během níž musí tyto podmínky splnit.
Pokud členský stát do uplynutí této lhůty podle doporučení nejednal, může Komise finanční příspěvek v příslušné oblasti snížit, pozdržet nebo zrušit.
Neoprávněně vyplacené částky se Komisi vrátí s úroky z prodlení za příslušné období.
4. Členské státy uchovají všechny podklady po dobu tří let od data, kdy Komise dané výdaje uhradí.
Článek 18
Členské státy předloží programy výdajů a žádosti o úhradu výdajů a vyplacení záloh v eurech.
Programy výdajů, které nejsou vyjádřeny v eurech, nejsou přijatelné.
Členské státy, které se neúčastní třetí etapy hospodářské a měnové unie, uvedou použitý směnný kurz.
Článek 19
Členské státy poskytnou Komisi veškeré údaje, o které případně požádá při provádění úkolů, které jí podle tohoto rozhodnutí příslušejí.
Členské státy poskytnou Komisi veškeré údaje, které jí umožní ověřit využívání prostředků na kontroly, inspekce a sledování, na které byl na základě tohoto rozhodnutí poskytnut finanční příspěvek.
Tyto údaje budou Komisi poskytovat k dispozici nejméně po dobu tří let od data, kdy Komise dané výdaje uhradí.
Dojde-li Komise k závěru, že uvedené prostředky nejsou využívány ke stanoveným účelům nebo neodpovídají podmínkám definovaným v tomto rozhodnutí, uvědomí o tom dotčený členský stát a ten provede správní šetření, kterého se mohou účastnit úředníci Komise.
Členský stát informuje Komisi o průběhu a výsledcích tohoto šetření a pošle jí neprodleně kopii zprávy vypracované po ukončení šetření a oznámí hlavní body, na nichž je tato zpráva založena.
Komise může rozhodnout, že bude požadovat navrácení neoprávněně vyplacené částky, včetně úroku z prodlení za dotčené období.
Článek 20
Komise může provádět ověření, která považuje za nutná, aby zajistila, že členské státy dodržují podmínky a plní úkoly, které jim toto rozhodnutí ukládá. Členské státy budou spolupracovat s úředníky, které za tímto účelem určí Komise.
Ustanovení prvního pododstavce se použijí, aniž je dotčen článek 29 nařízení (EHS) č. 2847/93.
Článek 21
1. Členské státy sdělí Komisi každý rok do 30. dubna a v souladu s obsahem uvedeným v příloze III předběžnou hodnotící zprávu, ve které uvedou výdaje za předcházející rok, na něž lze poskytnout příspěvek, a upřesní míru, do jaké bylo očekávaného vývoje dosaženo, a dopad výdajů na kontrolní programy, včetně nutnosti upravit programy uvedené v čl. 12 odst. 2.
2. Členské státy sdělí Komisi nejpozději do 31. května 2004 a v souladu s obsahem uvedeným v příloze III souhrnnou hodnotící zprávu o dopadu finančního příspěvku na celkový tříletý kontrolní program.
3. Údaje uvedené v odstavcích 1 a 2 umožňují Komisi, aby odpovídajícím způsobem sledovala využívání finančního příspěvku.
Článek 22
Na základě údajů poskytnutých členskými státy na základě čl. 21 odst. 1 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě nejpozději do 31. prosince 2003 zprávu o používání tohoto rozhodnutí.
Článek 23
Opatření nezbytná k provedení tohoto rozhodnutí, která se týkají záležitosti uvedené v článku 13, se přijmou postupem podle čl. 24 odst. 2.
Článek 24
1. Komisi je nápomocen Řídící výbor pro rybolov a akvakulturu zřízený článkem 17 nařízení (EHS) č. 3760/92.
2. Při odkazech na tento odstavec se použijí články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Období stanovené v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES se stanoví na jeden měsíc.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 25
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. ledna 2001.
Článek 26
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 29. května 2001,
kterým se mění rozhodnutí 98/83/ES, kterým se některé třetí země a některé oblasti třetích zemí uznávají za prosté Xanthomonas campestris (všech kmenů patogenních pro Citrus), Cercospora angolensis Carv. et Mendes a Guignardia citricarpa Kiely (všech kmenů patogenních pro Citrus)
(oznámeno pod číslem K(2001) 1484)
(2001/440/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2000/29/ES ze dne 8. května 2000 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství [1], a zejména na přílohu IV část A kapitolu I body 16.2 a 16.4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle přílohy IV části A kapitoly I bodů 16.2, 16.3 a 16.4 směrnice 2000/29/ES ve spojení s článkem 6 téže směrnice musí členské státy zakázat, aby se na jejich území dovážely plody Citrus L., Fortunella Swingle a Poncirus Raf. a jejich kříženců pocházejících ze třetích zemí, o nichž je známo, že se v nich vyskytuje Xanthomonas campestris (všechny kmeny patogenní pro Citrus), Cercospora angolensis Carv. et Mendes a Guignardia citricarpa Kiely (všechny kmeny patogenní pro Citrus).
(2) Rozhodnutím Komise 98/83/ES [2], naposledy pozměněným rozhodnutím 1999/104/ES [3], byly některé třetí země uznány za prosté Xanthomonas campestris (všech kmenů patogenních pro Citrus), Cercospora angolensis Carv. et Mendes a Guignardia citricarpa Kiely (všech kmenů patogenních pro Citrus) a některé oblasti ve třetích zemích, kde je výskyt těchto škodlivých organismů znám, byly uznány za prosté těchto škodlivých organismů.
(3) Z informací shromážděných ve Spojených státech amerických během kontrolní návštěvy Potravinového a veterinárního úřadu (FVO) v březnu 2000 a informací předložených odborem veterinární a rostlinolékařské kontroly (Animal and Plant Health Inspection Service) ministerstva zemědělství Spojených států vyplývá, že byla zjištěna nová nákaza Xanthomonas campestris, kmeny patogenními pro Citrus, v oblasti Broward County, Hendry County a Hillsborough County na Floridě; v důsledku toho by se měly uvedené oblasti vyškrtnout ze seznamu oblastí na Floridě uznaných za prosté Xanthomonas campestris (všech kmenů patogenních pro Citrus).
(4) Z informací shromážděných v Brazílii během kontrolní návštěvy Potravinového a veterinárního úřadu (FVO) v červenci 2000 a z informací předložených "Secretaria de Defensa Agropecuária, Ministério da Agricultura e do Abastecimento" v Brazílii vyplývá, že Xanthomonas campestris, kmeny patogenní pro Citrus, byl zjištěn pouze ve státech Rio Grande do Sul, Santa Catarina, Paraná, São Paulo, Minas Gerais a Mato Grosso do Sul.
Seznam oblastí uznaných za prosté Xanthomonas campestris (všech kmenů patogenních pro Citrus) je proto třeba v důsledku toho upravit.
(5) Na základě informací předložených během výše uvedené kontrolní návštěvy se jeví, že Guignardia citricarpa Kiely (všechny kmeny patogenní pro Citrus) se vyskytuje pouze ve státech Rio de Janeiro, São Paulo a Rio Grande do Sul.
Proto je třeba ostatní brazilské státy opětovně zařadit do seznamu oblastí uznaných za prosté Guignardia citricarpa Kiely (všech kmenů patogenních pro Citrus).
(6) V roce 2000 byla Komisi oznámena zachycení plodů Citrus sinensis pocházejících ze Svazijska a napadených Guignardia citricarpa Kiely (všemi kmeny patogenními pro Citrus).
Seznam zemí uznaných za prosté Guignardia citricarpa Kiely (všech kmenů patogenních pro Citrus) je proto třeba v důsledku toho upravit.
(7) Je třeba přijmout zvláštní opatření pro potraviny v tranzitu, pro které bylo v souladu s rozhodnutím 98/83/ES vydáno úřední potvrzení stanovené v příloze IV části A kapitole I bodech 16.2 a 16.4 směrnice 2000/29/ES.
(8) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 98/83/ES se mění takto:
1. V článku 2 se třetí odrážka nahrazuje tímto: "— všechny oblasti Brazílie, s výjimkou států Rio Grande do Sul, Santa Catarina, Paraná, São Paulo, Minas Gerais a Mato Grosso do Sul,."
2. V čl. 2 čtvrté odrážce se slova "Florida (s výjimkou oblastí Collier County, Dade County a Manatee County)" nahrazují slovy: "Florida (s výjimkou oblastí Broward County, Collier County, Miami – Dade County, Hendry County, Hillsborough County a Manatee County)".
3. V čl. 4 třetí odrážce se slova "všechny třetí země produkující citrusové plody v Africe, s výjimkou Jižní Afriky, Keni, Mozambiku, Zambie a Zimbabwe" nahrazují slovy: "všechny třetí země produkující citrusové plody
Rozhodnutí generálního tajemníka Rady, vysokého představitele pro společnou zahraniční a bezpečnostní politiku
ze dne 8. června 2001
o použitelnosti rozhodnutí Rady o zřízení Vojenského štábu Evropské unie
(2001/442/SZBP)
GENERÁLNÍ TAJEMNÍK RADY, VYSOKÝ PŘEDSTAVITEL PRO SPOLEČNOU ZAHRANIČNÍ A BEZPEČNOSTNÍ POLITIKU,
s ohledem na čl. 5 druhý pododstavec rozhodnutí Rady 2001/80/SZBP ze dne 22. ledna 2001 o zřízení Vojenského štábu Evropské unie (Úř. věst. L 27, 30. 1. 2001, s. 7), v němž se stanoví, že uvedené rozhodnutí se použije ode dne, který určí generální tajemník Rady, vysoký představitel po konzultaci s Politickým a bezpečnostním výborem a s Vojenským výborem,
s ohledem na stanovisko Vojenského výboru (zasedajícího na úrovni náčelníků generálních štábů) ze dne 23. května 2001,
s ohledem na stanovisko Politického a bezpečnostního výboru ze dne 29. května 2001,
ROZHODL TAKTO:
1. Rozhodnutí Rady 2001/80/SZBP ze dne 22. ledna 2001 o zřízení Vojenského štábu Evropské unie je použitelné ode dne 11. června 2001.
2. Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Komise
ze dne 23. května 2001
o mandátu úředníků pro slyšení v určitých řízeních ve věcech hospodářské soutěže
(oznámeno pod číslem K(2001) 1461)
(Text s významem pro EHP)
(2001/462/ES, ESUO)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství uhlí a oceli,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru,
s ohledem na jednací řád Komise [1], a zejména na článek 20 tohoto jednacího řádu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Právo dotčených stran a třetích stran na vyslechnutí před přijetím konečného rozhodnutí ovlivňujícího jejich zájmy je základní zásadou práva Společenství. Toto právo je také stanoveno v nařízení Rady (EHS) č. 4064/89 ze dne 21. prosince 1989 o kontrole spojování podniků [2], naposledy pozměněném nařízením (ES) č. 1310/97 [3], v nařízení Komise (ES) č. 2842/98 ze dne 22. prosince 1998 o slyšení stran v určitých jednáních podle článků 85 a 86 Smlouvy o ES [4] a v nařízení Komise (ES) č. 447/98 ze dne 1. března 1998 o oznamováních, lhůtách a slyšeních stanovených v nařízení Rady (EHS) č. 4064/89 o kontrole spojování podniků [5].
(2) Komise musí zajistit, že toto právo bude v jejích řízeních o hospodářské soutěži zaručeno, zejména s ohledem na Chartu základních práv Evropské unie [6].
(3) Provádění správních řízení by se proto mělo svěřovat nezávislé osobě, která má zkušenosti v oblasti hospodářské soutěže a jejíž bezúhonnost přispívá k objektivitě, průhlednosti a účinnosti těchto jednání.
(4) Komise pro tyto účely v roce 1982 zřídila funkci úředníka pro slyšení a naposledy stanovila mandát této funkce v rozhodnutí Komise 94/810/ESUO, ES ze dne 12. prosince 1994 o mandátu úředníků pro slyšení v řízení před Komisí ve věcech hospodářské soutěže [7].
(5) Je nezbytné dále posílit úlohu úředníka pro slyšení a přizpůsobit a konsolidovat tento mandát ve světle vývoje právních předpisů v oblasti hospodářské soutěže.
(6) Aby se zajistila nezávislost úředníka pro slyšení, měl by být ze správních důvodů přiřazen ke členu Komise se zvláštní odpovědností za hospodářskou soutěž.
Měla by být zvýšena průhlednost v souvislosti s jmenováním, odvoláváním a přeložením úředníků pro slyšení.
(7) Úředník pro slyšení by měl být jmenován podle pravidel stanovených ve služebním řádu úředníků a pracovním řádu ostatních zaměstnanců Evropských společenství.
Podle těchto pravidel lze uvažovat i o kandidátech, kteří nejsou úředníky Komise.
(8) Mandát úředníka pro slyšení v řízení ve věcech hospodářské soutěže by měl být stanoven takovým způsobem, aby bylo v průběhu celého řízení zaručeno právo na slyšení.
(9) Při sdělování informací o fyzických osobách je třeba věnovat zvláštní pozornost nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů [8];
(10) Tímto rozhodnutím by neměla být dotčena obecná pravidla poskytující nebo vylučující přístup k dokumentům Komise.
(11) Rozhodnutí 94/810/ESUO, ES by mělo být zrušeno,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Komise jmenuje jednoho nebo více úředníků pro slyšení (dále jen "úředník pro slyšení"), který zajistí dodržování účinného výkonu práva na slyšení v řízeních před Komisí ve věcech hospodářské soutěže podle článků 81 a 82 Smlouvy o ES, článků 65 a 66 Smlouvy o ESUO a nařízení (EHS) č. 4064/89.
Článek 2
1. Jmenování úředníka pro slyšení se zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství.
Každé přerušení, odvolání nebo přeložení jakýmkoli postupem je předmětem odůvodněného rozhodnutí Komise.
Toto rozhodnutí se zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství.
2. Úředník pro slyšení se přiřazuje ze správních důvodů ke členu Komise se zvláštní odpovědností za otázky hospodářské soutěže (dále jen "příslušný člen Komise").
3. Pokud není úředník pro slyšení schopen jednat, příslušný člen Komise popřípadě po konzultaci úředníka pro slyšení jmenuje jiného úředníka, který není účasten v příslušném případě, aby vykonával povinnosti úředníka pro slyšení.
Článek 3
1. Při výkonu svých povinností dbá úředník pro slyšení na potřebu účinného uplatňování pravidel hospodářské soutěže v souladu s platnými právními předpisy Společenství a zásadami stanovenými Soudním dvorem a Soudem prvního stupně Evropských společenství.
2. Úředník pro slyšení je informován ředitelem, který odpovídá za vyšetřování případu (dále jen "odpovědný ředitel"), o vývoji řízení až do stádia, kdy má být návrh rozhodnutí předložen příslušnému členu Komise.
3. Úředník pro slyšení může předkládat své poznámky k jakékoli otázce vyplývající z jakéhokoli řízení Komise ve věcech hospodářské soutěže příslušnému členu Komise.
Článek 4
1. Úředník pro slyšení organizuje a provádí slyšení stanovená v ustanoveních provádějících články 81 a 82 Smlouvy o ES, články 65 a 66 Smlouvy o ESUO a nařízení (EHS) č. 4064/89 podle článků 5 až 13 tohoto rozhodnutí.
2. Ustanovení uvedená v odstavci 1 jsou:
a) čl. 36 odst. 1 Smlouvy o ESUO;
b) nařízení (ES) č. 2842/98;
c) nařízení (ES) č. 447/98.
Článek 5
Úředník pro slyšení zajišťuje řádné provádění slyšení a přispívá k objektivitě samotného slyšení a jakéhokoli následného přijatého rozhodnutí.
Úředník pro slyšení usiluje zejména o zajištění toho, aby při přípravě návrhu rozhodnutí Komise věnovala řádnou pozornost všem významným skutečnostem, ať již příznivým nebo nepříznivým pro dotčené strany, včetně skutkových prvků vztahujících se k závažnosti jakéhokoli porušení.
Článek 6
1. Žádosti o slyšení od třetích stran, ať již jde o osoby, podniky nebo sdružení osob nebo podniků, se předkládají písemně, společně s písemným prohlášením vysvětlujícím zájem žadatele na výsledku řízení.
2. Rozhodnutí, zda mají být slyšeny třetí strany, se přijímá po konzultaci odpovědného ředitele.
3. Pokud se zjistí, že žádost neuvádí dostatečný zájem o slyšení, uvědomí se strana písemně o důvodech tohoto zjištění.
Stanoví se lhůta, do které může předložit další písemné připomínky.
Článek 7
1. Žádost o ústní slyšení se podává v písemných připomínkách žadatele k dopisům, které mu Komise adresovala.
2. Dopisy uvedené v odstavci 1 jsou:
a) sdělení o námitkách;
b) vyzvání třetí strany, která projevila dostatečný zájem o slyšení k písemným připomínkám;
c) informace pro stěžovatele, že z hlediska Komise neexistují dostatečné důvody pro zjištění porušení a výzva, aby předložil jakékoli další písemné připomínky.
3. Rozhodnutí, zda žadatelé mají být vyslechnuti ústně, se přijímá po konzultaci odpovědného ředitele.
Článek 8
1. Pokud osoba, podnik nebo sdružení osob nebo podniků obdržely jeden nebo více dopisů uvedených v čl. 7 odst. 2 a mají důvod se domnívat, že Komise má ve svém držení doklady, které jim nebyly zpřístupněné, a že uvedené doklady jsou nezbytné pro řádný výkon práva na slyšení, může být přístup k těmto dokumentům požadován prostřednictvím odůvodněné žádosti.
2. Odůvodněné rozhodnutí o každé takové žádosti se sdělí osobě, podniku nebo sdružení, které podaly žádost, a ostatním osobám, podnikům nebo sdružením zúčastněným na řízení.
Článek 9
Pokud je úmyslem sdělit informace, které mohou představovat obchodní tajemství podniku, uvědomí se podnik písemně o tomto záměru a jeho důvodu.
Stanoví se doba, po kterou může dotyčný podnik předložit písemné připomínky.
Pokud má dotyčný podnik proti zveřejnění informací námitky, ale zjistí se, že informace není chráněná a může být proto zveřejněná, uvede se toto zjištění ve odůvodněném rozhodnutí, které se oznámí dotyčnému podniku.
Rozhodnutí určí den, po kterém bude informace zveřejněna.
Tento den musí být nejméně jeden týden ode dne oznámení.
První a druhý odstavec se vztahují přiměřeně i na sdělení informací jejich zveřejněním v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 10
Pokud má osoba, podnik nebo sdružení osob nebo podniků za to, že lhůta stanovená pro odpověď na dopis uvedený v čl. 7 odst.
2 je příliš krátká, může během původní lhůty požádat o její prodloužení prostřednictvím odůvodněné žádosti. Žadatel se uvědomí písemně, zda bylo jeho žádosti vyhověno.
Článek 11
Z důvodů potřeby zajistit řádnou přípravu slyšení a zejména co největšího možného vyjasnění skutkových otázek může popřípadě úředník pro slyšení po konzultaci odpovědného ředitele poskytnout stranám slyšení předem seznam otázek, ke kterým chce, aby se vyjádřily.
Za tímto účelem se může úředník pro slyšení po konzultaci odpovědného ředitele setkat se stranami slyšení a popřípadě se zaměstnanci Komise, aby připravil samotné slyšení.
Úředník pro slyšení může také předem požádat o písemné oznámení klíčového obsahu zamýšlených prohlášení osob, které strany slyšení navrhly vyslechnout.
Článek 12
1. Po konzultaci odpovědného ředitele stanoví úředník pro slyšení den, trvání a místo slyšení.
Pokud je požadováno odročení, rozhodne úředník pro slyšení, zda ho povolí, nebo ne.
2. Úředník pro slyšení je plně odpovědný za provedení slyšení.
3. Úředník pro slyšení rozhodne, zda budou během slyšení připuštěny nové dokumenty, které osoby by měly být vyslechnuty jménem strany a zda by se dotčené osoby měly vyslechnout odděleně, nebo za přítomnosti jiných osob účastnících se slyšení.
4. Z důvodu potřeby zajistit právo být vyslechnut může popřípadě úředník pro slyšení po konzultaci odpovědného ředitele poskytnout osobám, podnikům a sdružením osob nebo podniků příležitost předložit další písemné připomínky v ústním slyšení.
Úředník pro slyšení stanoví den, do kterého mohou být podání předkládána. Komise není povinna brát v úvahu písemné připomínky obdržené po tomto dni.
Článek 13
1. Úředník pro slyšení podá o slyšení a o závěrech, které ze slyšení vyvozuje, s ohledem na dodržení práva na slyšení zprávu příslušnému členu Komise.
Poznatky v této zprávě se týkají procesních otázek, včetně zveřejnění dokumentů a přístupu k protokolu, lhůty pro odpověď na námitky a řádného provedení ústního slyšení.
Kopie zprávy se předává generálnímu řediteli pro otázky hospodářské soutěže a odpovědnému řediteli.
2. Kromě zprávy uvedené v odstavci 1 může úředník pro slyšení uvádět poznámky k dalšímu pokroku řízení.
Tyto postřehy se mohou vztahovat kromě jiných věcí k potřebě dalších informací, stažení některých námitek nebo formulace dalších námitek.
Článek 14
Úředník pro slyšení se může popřípadě vyjádřit k objektivitě jakéhokoliv šetření prováděného za účelem vyhodnocení dopadu závazků navržených v jakémkoli řízení zahájeném Komisí podle ustanovení uvedených v článku 1 na hospodářskou soutěž.
Toto se týká zejména výběru respondentů a použité metodologie.
Článek 15
Úředník pro slyšení na základě návrhu rozhodnutí, které se má předložit poradnímu výboru v příslušném případě, připraví konečnou písemnou zprávu o dodržování práva na slyšení uvedenou v čl. 13 odst.
1. Tato zpráva také vezme v úvahu, zda se návrh rozhodnutí zabývá pouze námitkami, u kterých byla stranám poskytnuta příležitost oznámit svá stanoviska, a popřípadě objektivitu šetření ve smyslu článku 14.
Konečná zpráva se předkládá příslušnému členu Komise, generálnímu řediteli pro otázky hospodářské soutěže a odpovědnému řediteli.
Sděluje se příslušným orgánům členských států a podle ustanovení o spolupráci stanovených v protokolu 23 a protokolu 24 k Dohodě o EHP také Kontrolnímu úřadu ESVO.
Článek 16
1. Konečná zpráva úředníka pro slyšení se připojí k návrhu rozhodnutí předloženému Komisi, aby se zajistilo, že při přijímání rozhodnutí v příslušném případě je Komise plně informována o všech důležitých informacích týkajících se průběhu řízení a dodržování práva na slyšení.
2. Úředník pro slyšení může konečnou zprávu upravit ve světle jakýchkoli doplňků návrhu rozhodnutí až do doby přijetí rozhodnutí Komisí.
3. Komise sděluje konečnou zprávu úředníka pro slyšení společně s rozhodnutím adresátům rozhodnutí.
Zveřejní konečnou zprávu úředníka pro slyšení
Rozhodnutí Rady
ze dne 14. května 2001
o uzavření Dohody jménem Společenství mezi vládou Spojených států amerických a Evropským společenstvím o koordinaci programů označování energetické účinnosti kancelářských přístrojů štítky
(2001/469/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 175 odst. 1 ve spojení s první větou čl. 300 odst. 2 prvního pododstavce a odst. 3 prvního pododstavce a čl. 300 odst. 4 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dohoda mezi vládou Spojených států amerických a Evropským společenstvím o koordinaci programů označování energetické účinnosti kancelářských přístrojů štítky, podepsaná ve Washingtonu dne 19. prosince 2000, by měla být schválena.
(2) Přezkumem provádění byla pověřena technická komise zřízená dohodou.
(3) Každá strana jmenovala řídící subjekt.
Společenství jmenovalo jako svůj řídící subjekt Komisi.
Strany mohou po vzájemné dohodě změnit dohodu a její přílohy a připojit nové přílohy.
(4) Měly by být zavedeny vhodné vnitřní postupy Společenství, aby bylo zajištěno řádné fungování dohody.
Je nezbytné zmocnit Komisi, které je nápomocen zvláštní výbor jmenovaný Radou, k provádění určitých technických změn v dohodě a k přijímání určitých rozhodnutí pro její provádění.
Ve všech ostatních případech se rozhoduje podle obvyklých postupů,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Dohoda mezi vládou Spojených států amerických a Evropským společenstvím o koordinaci programů označování energetické účinnosti kancelářských přístrojů štítky, včetně jejích příloh, se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody a její přílohy se připojuje k tomuto nařízení.
Článek 2
Předseda Rady provede jménem Společenství písemnou notifikaci stanovenou v čl. XII odst. 1 dohody [1].
Článek 3
1. Komise zastupuje Společenství v technické komisi stanovené v článku VI dohody, jíž je nápomocen zvláštní výbor určený Radou. Komise po konzultaci s tímto zvláštním výborem přistoupí ke sdělením, spolupráci, přezkumu provádění a oznámením uvedeným v čl. V odst. 5, čl. VI odst. 1 a 2 a čl. VIII odst. 4 této dohody.
2. S cílem připravit postoj Společenství, pokud jde o změny specifikací a změny v seznamu kancelářských přístrojů z přílohy C dohody, Komise vezme v úvahu všechna stanoviska vydaná Úřadem Evropského společenství Energy Star (ECESB) uvedeným v článcích 8 a 11 navrženého nařízení Evropského parlamentu a Rady o programu označování energetické účinnosti kancelářských přístrojů štítky.
3. Pokud jde o změny technických specifikací u kancelářských přístrojů uvedených v seznamu přílohy C dohody, postoj Společenství vůči rozhodnutím, která přijmou řídící subjekty, zaujme Komise po konzultaci se zvláštním výborem uvedeným v odstavci 1 tohoto článku.
4. Ve všech ostatních případech postoj Společenství vůči rozhodnutím, která přijmou řídící subjekty nebo smluvní strany, zaujme Rada na návrh Komise v souladu s článkem 300 Smlouvy.
Rozhodnutí Rady
ze dne 28. května 2001
o vytvoření Evropské soudní sítě pro občanské a obchodní věci
(2001/470/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 61 písm. c) a d), článek 66 a čl. 67 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská unie si dala za cíl zachovávat se a rozvíjet jako prostor svobody, bezpečnosti a práva, ve kterém je zaručen volný pohyb osob.
(2) Postupné vytvoření tohoto prostoru a řádné fungování vnitřního trhu vyžadují zdokonalení, zjednodušení a urychlení účinné soudní spolupráce členských států v občanských a obchodních věcech.
(3) Akční plán Rady a Komise o nejlepších způsobech provádění ustanovení Amsterodamské smlouvy týkajících se vytvoření prostoru svobody, bezpečnosti a práva [4], který byl přijat Radou dne 3. prosince 1998 a schválen na zasedání Evropské rady ve Vídni ve dnech 11. a 12. prosince 1998, uznává, že posílení soudní spolupráce v občanských věcech je zásadním krokem k vytvoření evropského soudního prostoru, který přinese hmatatelné výhody všem občanům Evropské unie.
(4) Jedním z opatření bodu 40 akčního plánu je přezkoumat možnost rozšíření zásad systému Evropské soudní sítě pro trestní věci na občanské soudní řízení.
(5) V závěrech zvláštního zasedání konaného v Tampere ve dnech 15. a 16. října 1999 Evropská rada doporučila vytvoření snadno přístupného informačního systému, jehož správu a aktualizaci bude zajišťovat síť příslušných vnitrostátních orgánů.
(6) Za účelem zdokonalení, zjednodušení a urychlení účinné soudní spolupráce mezi členskými státy v občanských a obchodních věcech je nezbytné vytvořit na úrovni Společenství strukturu spolupráce ve formě sítě, jmenovitě Evropskou soudní síť pro občanské a obchodní věci.
(7) Tato oblast patří mezi opatření podle článků 65 a 66 Smlouvy, která musí být přijata v souladu s článkem 67.
(8) Aby bylo zajištěno dosažení cílů Evropské soudní sítě pro občanské a obchodní věci, musí být její vytvoření upraveno závazným právním předpisem Společenství.
(9) Jelikož cílů tohoto rozhodnutí, totiž zlepšení soudní spolupráce mezi členskými státy, jakož i účinného přístupu k soudům pro osoby, které vedou přeshraniční soudní spory, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto, z důvodů jejich rozsahu a účinků, jich může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou uvedeným článkem Smlouvy toto rozhodnutí nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(10) Evropská soudní síť pro občanské a obchodní věci vytvořená tímto rozhodnutím má usnadnit soudní spolupráci mezi členskými státy v občanských a obchodních věcech, a to jak v oblastech upravených platnými právními akty, tak v oblastech, kde právní úprava dosud chybí.
(11) V některých zvláštních oblastech již právní akty Společenství a mezinárodní dokumenty o soudní spolupráci v občanských a obchodních věcech stanovují mechanismy spolupráce.
Cílem Evropské soudní sítě pro občanské a obchodní věci není jejich nahrazení a proto je musí při své činnosti plně respektovat.
Tímto rozhodnutím tedy nejsou dotčeny právní akty Společenství a mezinárodní dokumenty o soudní spolupráci v občanských nebo obchodních věcech.
(12) Evropská soudní síť pro občanské a obchodní věci by měla být vytvářena postupně a na základě co nejužší spolupráce mezi Komisí a členskými státy.
Měla by rovněž využít moderních komunikačních a informačních technologií.
(13) K dosažení svých cílů Evropská soudní síť pro občanské a obchodní věci potřebuje podporu kontaktních míst určených členskými státy, a dále musí být zajištěna účast orgánů členských států majících zvláštní pravomoci v oblasti soudní spolupráce v občanských a obchodních věcech.
Jejich vzájemné kontakty a pravidelné schůze jsou pro fungování sítě nezbytné.
(14) Je důležité, aby úsilí o vytvoření prostoru svobody, bezpečnosti a práva přineslo hmatatelné výhody osobám vedoucím přeshraniční soudní spory.
Je tedy nezbytné, aby Evropská soudní síť pro občanské a obchodních věci rovněž usnadňovala přístup k soudům.
Za tímto účelem, díky informacím poskytovaným a aktualizovaným kontaktními místy, síť postupně vytvoří informační systém určený jak široké veřejnosti, tak odborníkům.
(15) Toto rozhodnutí nevylučuje poskytování, v rámci Evropské soudní sítě pro občanské a obchodní věci nebo pro veřejnost, jiných informací než těch, které uvádí.
Výčet v hlavě III tedy nemůže být považován za vyčerpávající.
(16) Zpracovávání informací a údajů probíhá v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů [5] a směrnicí Evropského parlamentu a Rady 97/66/ES ze dne 15. prosince 1997 o zpracování osobních údajů a ochraně soukromí v odvětví telekomunikací [6].
(17) Aby Evropská soudní síť pro občanské a obchodní věci zůstala účinným nástrojem, využívala nejlepší postupy při soudní spolupráci a vnitřní organizaci a splňovala očekávání veřejnosti, je třeba stanovit pravidelná hodnocení za účelem navrhování případných nezbytných změn.
(18) V souladu s článkem 3 Protokolu o postavení Spojeného království a Irska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a Smlouvě o založení Evropského společenství, oznámily Spojené království a Irsko své přání účastnit se přijímání a používání tohoto rozhodnutí.
(19) V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a Smlouvě o založení Evropského společenství, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto nařízení, a proto pro ně není závazné ani použitelné,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
HLAVA I
ZÁSADY EVROPSKÉ SOUDNÍ SÍTĚ PRO OBČANSKÉ A OBCHODNÍ VĚCI
Článek 1
Vytvoření
1. Mezi členskými státy se vytváří Evropská soudní síť pro občanské a obchodní věci (dále jen "síť").
2. V tomto rozhodnutí se "členskými státy" rozumějí členské státy s výjimkou Dánska.
Článek 2
Složení
1. Síť tvoří:
a) kontaktní místa určená členskými státy v souladu s odstavcem 2;
b) ústřední subjekty a ústřední orgány stanovené v právních aktech Společenství, v mezinárodních dokumentech, jejichž stranami jsou členské státy, nebo ve vnitrostátních právních předpisech v oblasti soudní spolupráce v občanských a obchodních věcech;
c) styční soudci a státní zástupci uvedení ve společné akci 96/277/SVV ze dne 22. dubna 1996 o rámci pro výměnu styčných soudců nebo státních zástupců ke zdokonalení soudní spolupráce mezi členskými státy Evropské unie [7], kteří jsou příslušní pro spolupráci v občanských a obchodních věcech;
d) případně jakýkoliv další soudní nebo správní orgán příslušný pro soudní spolupráci v občanských a obchodních věcech, jehož členství v síti považuje za účelnou členský stát, ke kterému patří.
2. Každý členský stát určí jedno kontaktní místo.
Členský stát může určit omezený počet dalších kontaktních míst, považuje-li to za nezbytné z důvodu existence rozdílných právních systémů, vnitřní dělby pravomocí, úkolů svěřených kontaktním místům nebo za účelem přímého napojení soudních orgánů řešících často přeshraniční soudní spory na činnosti kontaktních míst.
Pokud členský stát určí více kontaktních míst, zajistí mezi nimi vhodný způsob koordinace.
3. Členské státy označí orgány uvedené v odst. 1 písm. b) a c).
4. Členské státy určí orgány uvedené v odst. 1 písm. d).
5. Členské státy oznámí Komisi v souladu s článkem 20 názvy a úplné adresy orgánů uvedených v odstavci 1 a uvedou:
a) komunikační prostředky, jež mají k dispozici;
b) jejich jazykové znalosti a
c) případně jejich zvláštní úkoly v rámci sítě.
Článek 3
Úkoly a činnosti sítě
1. Úkolem sítě je:
a) usnadňovat soudní spolupráci mezi členskými státy v občanských a obchodních věcech, a zejména vypracovat, postupně vytvořit a aktualizovat informační systém určený členům sítě;
b) vypracovat, postupně vytvořit a aktualizovat informační systém určený pro veřejnost.
2. Aniž jsou dotčeny jiné právní akty Společenství nebo mezinárodní dokumenty o soudní spolupráci v občanských a obchodních věcech, vyvíjí síť činnost zejména k těmto účelům:
a) hladký průběh řízení s přeshraničním účinkem a usnadnění žádostí o soudní spolupráci mezi členskými státy, zejména pokud není použitelný žádný právní akt Společenství nebo mezinárodní dokument;
b) účinné a praktické uplatňování právních aktů Společenství nebo platných úmluv mezi dvěma nebo více členskými státy;
c) vytvoření a údržba informačního systému určeného veřejnosti o soudní spolupráci v občanských a obchodních věcech v rámci Evropské unie, o souvisejících právních aktech Společenství a mezinárodních dokumentech a o vnitrostátních právních předpisech členských států, zejména s ohledem na přístup k soudům.
Článek 4
Způsoby fungování sítě
Síť plní úkoly zejména těmito způsoby:
1. usnadňuje vhodná propojení mezi orgány členských států uvedenými v čl. 2 odst. 1 k plnění úkolů uvedených v článku 3;
2. organizuje pravidelné schůze kontaktních míst a členů sítě v souladu s pravidly stanovenými v hlavě II;
3. vypracovává a aktualizuje informace o soudní spolupráci v občanských a obchodních věcech a o právních systémech členských států uvedené v hlavě III v souladu s pravidly stanovenými v uvedené hlavě.
Článek 5
Kontaktní místa
1. Kontaktní místa jsou k dispozici orgánům uvedeným v čl. 2 odst. 1 písm. b) až d) k plnění úkolů uvedených v článku 3.
Za stejným účelem jsou kontaktní místa rovněž k dispozici místním soudním orgánům svého členského státu podle pravidel, které si členský stát stanoví.
2. Kontaktní místa plní zejména tyto úkoly:
a) poskytují jiným kontaktním místům, orgánům uvedeným v čl. 2 odst. 1 písm. b) až d) a místním soudním orgánům svého členského státu veškeré informace, které jsou v souladu s článkem 3 nezbytné pro řádnou soudní spolupráci mezi členskými státy, aby jim byla nápomocna při přípravě účinných žádostí o soudní spolupráci a navazování co nejvhodnějších přímých kontaktů;
b) usilují o řešení obtíží vznikajících v souvislosti se žádostmi o soudní spolupráci, aniž je dotčen odstavec 4 tohoto článku a článek 6;
c) usnadňují koordinaci při zpracovávání žádostí o soudní spolupráci v dotyčném členském státě, zvláště pokud má být více žádostí soudních orgánů tohoto členského státu vyřízeno v jiném členském státě;
d) spolupracují na pořádání schůzek uvedených v článku 9 a účastní se jich;
e) podílejí se na přípravě a aktualizaci informací uvedených v hlavě III, a zejména informačního systému určeného veřejnosti, v souladu s pravidly stanovenými v uvedené hlavě.
3. Pokud kontaktní místo obdrží od jiného člena sítě žádost o informace, které není schopno vyhovět, postoupí tuto žádost kontaktnímu místu nebo členovi sítě, kteří k tomu jsou nejlépe způsobilí.
Kontaktní místo zůstává k dispozici pro případné další kontakty.
4. V oblastech, kde právní akty Společenství nebo mezinárodní dokumenty upravující soudní spolupráci již určují orgány, které mají usnadňovat soudní spolupráci, odkazují kontaktní místa žadatele na tyto orgány.
Článek 6
Příslušné orgány pro účely právních aktů Společenství nebo mezinárodních dokumentů o soudní spolupráci v občanských a obchodních věcech
1. Začleněním příslušných orgánů stanovených právními akty Společenství nebo mezinárodními dokumenty o soudní spolupráci v občanských a obchodních věcech do sítě nejsou dotčeny pravomoci, které jim byly svěřeny aktem nebo dokumentem o jejich jmenování.
Kontakty v rámci sítě nejsou dotčeny pravidelné nebo příležitostné kontakty mezi těmito orgány.
2. V každém členském státě udržují orgány stanovené právními akty Společenství nebo mezinárodními dokumenty o soudní spolupráci v občanských a obchodních věcech a kontaktní místa sítě pravidelnou výměnu názorů a pravidelné kontakty, aby zajistily co nejširší šíření svých zkušeností.
3. Kontaktní místa sítě jsou k dispozici orgánům stanoveným právními akty Společenství a mezinárodními dokumenty o soudní spolupráci v občanských a obchodních věcech a poskytují jim veškerou užitečnou podporu.
Článek 7
Jazykové znalosti kontaktních míst
K usnadnění praktického fungování sítě zajistí každý členský stát, aby kontaktní místa měla dostatečnou znalost jednoho úředního jazyka orgánů Evropského společenství jiného než svého vlastního, s přihlédnutím ke skutečnosti, že musí komunikovat s kontaktními místy jiných členských států.
Členské státy usnadňují a podněcují specializované jazykové vzdělávání pro zaměstnance kontaktních míst a podporují výměnu zaměstnanců mezi kontaktními místy v členských státech.
Článek 8
Způsoby komunikace
Kontaktní místa využívají nejvhodnější technologické prostředky, aby co nejúčinněji a nejrychleji odpovídala na všechny jim podané žádosti.
HLAVA II
SCHŮZE V RÁMCI SÍTĚ
Článek 9
Schůze kontaktních míst
1. Kontaktní místa sítě se scházejí nejméně jednou za půl roku v souladu s článkem 12.
2. Každý členský stát je na těchto schůzích zastoupen jedním nebo více kontaktními místy, která mohou doprovázet další členové sítě; za každý členský stát však mohou být přítomni nejvýše čtyři zástupci.
3. První schůze kontaktních míst se bude konat nejpozději dne 1. března 2003, což nebrání případnému konání přípravných schůzí.
Článek 10
Účel pravidelných schůzí kontaktních míst
1. Pravidelné schůze kontaktních míst mají za cíl:
a) umožnit vzájemné poznání a výměnu zkušeností, zejména ohledně fungování sítě;
b) poskytnout příležitost k projednání praktických a právních obtíží, s nimiž se setkávají členské státy při soudní spolupráci, zejména při uplatňování opatření přijatých Evropským společenstvím;
c) určit nejlepší postupy v oblasti soudní spolupráce v občanských a obchodních věcech a zajistit šíření souvisejících informací uvnitř sítě;
d) umožnit výměnu údajů a názorů, zejména na strukturu, organizaci a obsah informací uvedených v hlavě III a na přístup k nim;
e) stanovit obecné zásady pro postupné vypracování praktických informačních listů uvedených v článku 15, zejména co se týče zpracovávaných témat a formy těchto listů;
f) zjistit jiné specifické iniciativy, než jsou iniciativy uvedené v hlavě III, které mají podobné cíle.
2. Členské státy zajistí, aby na schůzích kontaktních míst docházelo ke vzájemnému předávání zkušeností s fungováním zvláštních metod spolupráce stanovených právními akty Společenství nebo mezinárodními dokumenty.
Článek 11
Schůze členů sítě
1. Schůze přístupné všem členům sítě se budou konat, aby umožnily vzájemné poznání se a výměnu názorů, projednání praktických a právních obtíží, s nimiž se členové setkávají, a dalších specifických otázek.
Mohou se též konat schůze ke zvláštním otázkám.
2. Schůze jsou svolávány podle potřeby v souladu s článkem 12.
3. Komise v úzké spolupráci s předsednictvím Rady a členskými státy stanoví pro každou schůzi maximální počet účastníků.
Článek 12
Organizace a průběh schůzí v rámci sítě
1. Komise v úzké spolupráci s předsednictvím Rady a členskými státy svolává a organizuje schůze uvedené v článcích 9 a 11.
Komise schůzím předsedá a zajišťuje sekretariát.
2. Před každou schůzí připraví Komise návrh pořadu jednání po dohodě s předsednictvím Rady a po konzultaci s členskými státy prostřednictvím jejich kontaktních míst.
3. Pořad jednání je před schůzí sdělen kontaktním místům.
Kontaktní místa mohou požadovat změny nebo doplnění dalších bodů do pořadu jednání.
4. Na závěr každé schůze vypracuje Komise zápis, který sdělí kontaktním místům.
5. Schůze kontaktních míst a členů sítě se mohou konat v kterémkoli členském státě.
HLAVA III
INFORMACE DOSTUPNÉ V RÁMCI SÍTĚ A INFORMAČNÍ SYSTÉM URČENÝ VEŘEJNOSTI
Článek 13
Informace rozšiřované v rámci sítě
1. Informace rozšiřované v rámci sítě zahrnují:
a) informace uvedené v čl. 2 odst. 5;
b) veškeré další informace, které kontaktní místa pokládají za užitečné pro náležité fungování sítě.
2. Pro účely odstavce 1 Komise po dohodě s kontaktními místy postupně vytvoří zabezpečený elektronický systém výměny informací s omezeným přístupem.
Článek 14
Informační systém určený veřejnosti
1. V souladu s články 17 a 18 se postupně vytvoří informační systém založený na Internetu, určený veřejnosti a zahrnující vlastní internetové stránky sítě.
2. Informační systém zahrnuje tyto prvky:
a) platné nebo připravované právní akty Společenství o soudní spolupráci v občanských a obchodních věcech;
b) vnitrostátní opatření k provedení právních aktů uvedených v písmenu a);
c) platné mezinárodní dokumenty o soudní spolupráci v občanských a obchodních věcech, jejichž stranami jsou členské státy, jakož i prohlášení a výhrady k nim učiněné;
d) podstatné části judikatury Společenství v oblasti soudní spolupráce v občanských a obchodních věcech;
e) informační listy uvedené v článku 15.
3. Za účelem přístupu k informacím zmíněným v odst. 2 písm. a) až d) by měla síť v případě potřeby na svých internetových stránkách umístit odkazy na stránky, kde se nacházejí původní informace.
4. Internetové stránky sítě obdobně usnadňují přístup k podobným iniciativám v oblasti informování veřejnosti v úzce spjatých oblastech a ke stránkám obsahujícím informace o právních systémech členských států.
Článek 15
Informační listy
1. Informační listy jsou věnovány přednostně otázkám týkajícím se přístupu k soudům v členských státech a obsahují zejména informace o postupech pro zahájení soudního řízení a pro právní pomoc, aniž jsou dotčeny jiné iniciativy Společenství, na které musí brát síť plný ohled.
2. Informační listy jsou stručné a výstižné.
Jsou psány snadno srozumitelným jazykem a obsahují praktické informace pro veřejnost.
Postupně se vytvoří alespoň o těchto předmětech:
a) zásady právních systémů a organizace soudnictví v členských státech;
b) způsob zahájení soudního řízení, zejména s ohledem na méně závažné spory, další průběh soudního řízení, včetně opravných prostředků a řízení o nich;
c) podmínky a postupy pro získání právní pomoci, včetně popisu úkolů nevládních organizací, které působí v této oblasti, s přihlédnutí k práci již vykonané v rámci dialogu s občany;
d) vnitrostátní právní úprava doručování písemností;
e) předpisy a postupy pro výkon soudních rozhodnutí jiného členského státu;
f) možnosti a postupy pro nařízení předběžných opatření, se zvláštním zřetelem k zajištění majetku za účelem výkonu rozhodnutí;
g) možnosti řešení sporu alternativními prostředky s uvedením vnitrostátních informačních a poradenských středisek Evropské sítě pro mimosoudní řešení spotřebitelských sporů;
h) organizace a působení právnických profesí.
3. Informační listy obsahují v případě potřeby části odpovídající judikatury členských států.
4. Informační listy mohou obsahovat podrobnější informace určené odborníkům.
Článek 16
Aktualizace informací
Všechny informace rozšiřované v rámci sítě a veřejnosti na základě článků 13 až 15 jsou pravidelně aktualizovány.
Článek 17
Úloha Komise v informačním systému určeném veřejnosti
Komise:
1. odpovídá za správu informačního systému určeného veřejnosti;
2. vytvoří po dohodě s kontaktními místy na své internetové stránce zvláštní internetovou stránku sítě;
3. poskytuje informace o významných hlediscích právních předpisů a postupů Společenství, včetně judikatury Společenství, v souladu s článkem 14;
4. a) zajistí, aby informační listy měly jednotnou formu a obsahovaly všechny pro síť důležité informace;
b) následně zajistí překlad do ostatních úředních jazyků orgánů Společenství a umísťuje je na internetové stránky sítě.
Článek 18
Úloha kontaktních míst v informačním systému určeném veřejnosti
Kontaktní místa zajistí, aby:
1. Komisi byly dodány informace nutné k vytvoření a fungování informačního systému;
2. informace vložené do systému byly přesné;
3. Komisi byly neprodleně sděleny aktuální údaje, jestliže nějaká informace vyžaduje změnu;
4. byly postupně vytvořeny informační listy o jejich členském státě v souladu s obecnými zásadami uvedenými v čl. 10 odst. 1 písm. e);
5. informační listy umístěné na vlastní internetové stránce sítě byly v jejich členském státě co nejvíce rozšířeny.
HLAVA IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 19
Přezkum
1. Nejpozději do 1. prosince 2005 a dále nejméně jednou za pět let předloží Komise Evropskému parlamentu, Radě a Hospodářskému a sociálnímu výboru zprávu o uplatňování tohoto rozhodnutí vypracovanou na základě informací poskytnutých kontaktními místy.
V případě potřeby zprávu doplní návrhy na změnu tohoto rozhodnutí.
2. Zpráva mimo jiné posoudí otázku možného přímého přístupu veřejnosti ke kontaktním místům sítě, otázku přístupu zástupců právnických povolání a jejich možného zapojení do činnosti sítě a součinnosti s Evropskou sítí pro mimosoudní řešení spotřebitelských sporů.
Přezkoumá též vztahy mezi kontaktními místy sítě a příslušnými orgány stanovenými právními akty Společenství nebo mezinárodními dokumenty o soudní spolupráci v občanských a obchodních věcech.
Článek 20
Vytvoření základních prvků sítě
Členské státy sdělí Komisi nejpozději do 1. června 2002 informace uvedené v čl. 2 odst. 5.
Článek 21
Použitelnost
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. prosince 2002, s výjimkou článků 2 a 20, které se použijí ode dne oznámení rozhodnutí členským státům, jimž je určeno.
Toto rozhodnutí je určeno členským státům v souladu se Smlouvou o založení Evropského společenství.
Rozhodnutí Komise
ze dne 8. června 2001
o pravidlech pro pravidelné vnitropodnikové kontroly obecné hygieny podle směrnice 64/433/EHS o hygienických otázkách produkce čerstvého masa a jeho uvádění na trh a směrnice 71/118/EHS o hygienických otázkách produkce čerstvého drůbežího masa a jeho uvádění na trh
(oznámeno pod číslem K(2001) 1561)
(Text s významem pro EHP)
(2001/471/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 64/433/EHS ze dne 26. července 1964 o hygienických otázkách produkce čerstvého masa a jeho uvádění na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí 95/23/ES [2], a zejména na čl. 10 odst. 2 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 71/118/EHS o hygienických otázkách produkce čerstvého drůbežího masa a jeho uvádění na trh [3], naposledy pozměněnou směrnicí 97/79/ES [4], a zejména na čl. 6 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Provozovatelé masných závodů musejí ve svých závodech provádět pravidelné kontroly obecných hygienických podmínek produkce.
(2) Tyto kontroly se musí vztahovat na nástroje, příslušenství a stroje ve všech fázích produkce a, je-li třeba, také na produkty. Do těchto kontrol jsou zahrnuty mikrobiologické kontroly.
(3) Za účelem jednotného provádění se stanoví povaha kontrol, jejich četnost a také metody odběru vzorků a metody bakteriologického vyšetření.
(4) Tyto metody je vhodné stanovit na základě nejnovějších zásad metodiky HACCP.
(5) Provozovatel závodu, majitel nebo jeho zástupce musejí být schopni na žádost úřední služby informovat úředního veterinárního lékaře o povaze, četnosti a výsledcích kontrol provedených za tímto účelem.
(6) Úřední veterinární lékař musí pravidelně analyzovat výsledky kontrol obecných hygienických podmínek produkce, které provozovatel závodu ve svém závodu provedl.
(7) Malé masné závody mohou mít větší obtíže s prováděním navrhovaných kontrol v důsledku finančních a personálních omezení, nedostatku odborných znalostí, nedostatečné infrastruktury či jiných příslušných faktorů.
V tomto ohledu se může situace v členských státech objektivně lišit.
(8) Proto je vhodné poskytnout pro malé závody možnost delšího přechodného období pod podmínkou, že členské státy, které využijí této odchylky, poskytnou Komisi informace potřebné k tomu, aby se zajistilo, že takové provádění nepovede k narušení hospodářské soutěže.
(9) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Provozovatel masného závodu ve svém závodu pravidelně kontroluje obecné hygienické podmínky produkce.
Za tímto účelem provádí a udržuje stálý postup vytvořený v souladu s těmito zásadami HACCP:
a) identifikovat jakákoliv nebezpečí, kterým se musí předejít, která se musejí vyloučit nebo snížit na přijatelné úrovně;
b) identifikovat kritické kontrolní body v kroku nebo krocích, v nichž je kontrola zásadní pro předejití nebo vyloučení nebezpečí nebo pro jeho snížení na přijatelné úrovně;
c) stanovit v kritických kontrolních bodech kritické limity, které oddělují přijatelné od nepřijatelného za účelem předejití, vyloučení nebo snížení identifikovaných nebezpečí;
d) stanovit a provádět v kritických kontrolních bodech účinné sledovací postupy;
e) stanovit nápravná opatření pro situace, kdy sledování udává, že kritický kontrolní bod není pod kontrolou;
f) stanovit postupy pro ověření toho, zda opatření uvedená v písmenech a) až e) účinně fungují;
g) stanovit dokumentaci a záznamy odpovídající povaze a velikosti podniku, aby se prokázalo účinné provádění opatření uvedených v písmenech a) až f) a usnadnily se úřední kontroly.
2. Jako součást systému uvedeného v odstavci 1 mohou provozovatelé masných podniků používat zásady správné praxe, které byly vyhodnoceny příslušným orgánem.
Článek 2
Mikrobiologické kontroly podle čl. 10 odst. 2 směrnice 64/433/EHS provádějí provozovatelé v souladu s postupem stanoveným v příloze.
Vzorky se odebírají z míst, kde je riziko výskytu mikrobiální kontaminace nejpravděpodobnější.
Jiné postupy než postupy popsané v příloze se použijí, prokáže-li se u nich ke spokojenosti příslušných orgánů, že jsou přinejmenším rovnocenné postupům stanoveným v příloze.
Článek 3
Členské státy zajistí, aby masné závody zavedly požadavky tohoto rozhodnutí do 12 měsíců od data jeho přijetí.
Členské státy se však mohou rozhodnout, že u malých masných závodů použijí lhůtu v délce až 24 měsíců, pokud Komisi předem informují o podmínkách, za kterých zamýšlejí tuto odchylku použít.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 4. dubna 2001
o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Chilskou republikou, kterou se připojuje protokol o vzájemné správní pomoci v celních otázkách k Rámcové dohodě o spolupráci mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Chilskou republikou na straně druhé
(2001/473/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 ve spojení s čl. 300 odst. 2 první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Za účelem umožnění vzájemné správní pomoci v celních otázkách mezi oběma stranami, jak je stanoveno v čl. 7 odst. 3 rámcové dohody o spolupráci, která povede v konečném důsledku k založení politického a hospodářského přidružení mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Chilskou republikou na straně druhé [1], je třeba připojit k této dohodě protokol.
(2) Za tímto účelem proběhla jednání s Chile, která vyústila v dohodu ve formě výměny dopisů, kterou je třeba v zájmu Společenství schválit,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Chilskou republikou, kterou se připojuje protokol o vzájemné správní pomoci v celních otázkách k rámcové dohodě o spolupráci se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody ve formě výměny dopisů se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osoby zmocněné podepsat dohodu zavazující Společenství. [2]
Článek 3
Předseda Rady učiní jménem Společenství oznámení stanovené v dohodě ve formě výměny dopisů.
Rozhodnutí Komise
ze dne 18. června 2001,
kterým se provádí rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 507/2001/ES o souboru akcí týkajících se transevropské sítě pro shromažďování, vypracovávání a šíření statistik obchodu se zbožím uvnitř Společenství a mezi Společenstvím a třetími zeměmi (Edicom)
(oznámeno pod číslem K(2001) 1529)
(2001/490/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 507/2001/ES ze dne 12. března 2001 o souboru akcí týkajících se transevropské sítě pro shromažďování, vypracovávání a šíření statistiky obchodu se zbožím uvnitř Společenství a mezi Společenstvím a třetími zeměmi (Edicom) [1], a zejména s ohledem na článek 3 tohoto rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí č. 507/2001/ES vytváří referenční rámec pro informační síť pro shromažďování, vypracovávání a šíření statistik obchodu se zbožím uvnitř Společenství a mezi Společenstvím a třetími zeměmi.
(2) Opatření tohoto rozhodnutí splňují cíle a podmínky stanovené rozhodnutím č. 507/2001/ES.
(3) Bez ohledu na to, že se uskutečňují stejné cíle, budou některá opatření prováděna na centrální úrovni, zatímco jiná přímo v členských státech, které shromažďují a vypracovávají statistické informace.
(4) V souladu s rozhodnutím č. 507/2001/ES schvaluje Komise roční pracovní program včetně rozpisu ročních výdajů.
(5) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistiku obchodu se zbožím mezi členskými státy a Výboru pro statistiku obchodu se zbožím s třetími zeměmi, které byly zřízeny nařízeními Rady (EHS) č. 3390/91 [2] a (ES) č. 1172/95 [3],
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
S ohledem na pracovní program na rok 2001 jsou v příloze I uvedena opatření, která mohou využít financování z fondů Společenství až do částek uvedených v příloze II tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 15. června 2001
o standardních smluvních doložkách pro předávání osobních údajů do třetích zemí podle směrnice 95/46/ES
(oznámeno pod číslem dokumentu K(2001) 1539)
(Text s významem pro EHP)
(2001/497/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů [1], a zejména na čl. 26 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle směrnice 95/46/ES jsou členské státy povinny zajistit, aby se předávání osobních údajů do třetí země mohlo uskutečnit pouze za podmínky, že dotyčná třetí země zaručí odpovídající úroveň ochrany údajů a že před předáváním budou dodrženy právní předpisy členských států, které jsou v souladu s ostatními ustanoveními směrnice.
26 odst. 2 směrnice 95/46/ES však stanoví, že členské státy mohou předání nebo předávání osobních údajů do třetích zemí, které nezajišťují odpovídající úroveň ochrany, povolit za předpokladu, že existují určitá ochranná opatření.
Tato ochranná opatření mohou zejména vyplývat z vhodných smluvních doložek.
(3) Podle směrnice 95/46/ES by měla být úroveň ochrany údajů posuzována s ohledem na veškeré okolnosti doprovázející předání nebo předávání údajů. Pracovní skupina pro ochranu fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů založená podle uvedené směrnice [2] vydala v zájmu usnadnění posuzování pokyny [3].
(4) Čl. 26 odst. 2 směrnice 95/46/ES umožňující organizaci, která si přeje předat údaje do třetích zemí, určitou pružnost a čl. 26 odst. 4 umožňující standardní smluvní doložky jsou zásadní pro zachování nezbytného toku osobních údajů mezi Společenstvím a třetími zeměmi, aniž by byly zbytečně zatěžovány hospodářské subjekty. Tyto články jsou důležité zejména s ohledem na skutečnost, že je nepravděpodobné, že by Komise v krátkodobém nebo dokonce i ve střednědobém časovém horizontu přijala závěry konstatující odpovídající úroveň ochrany údajů podle čl. 25 odst. 6 pro více než jen omezený počet zemí.
(5) Sandardní smluvní doložky jsou pouze jednou z několika možností podle směrnice 95/46/ES, spolu s článkem 25 a čl. 26 odst.
1 a 2, pro zákonné předání osobních údajů do třetích zemí. Pro organizace bude snazší předávat osobní údaje do třetích zemí, jestliže do smlouvy zahrnou standardní smluvní doložky.
Standardní smluvní doložky se týkají pouze ochrany údajů. Vývozce údajů a dovozce údajů mohou do smluv libovolně začlenit jakékoli další doložky, které se vztahují k předmětu obchodu, jako třeba doložky o vzájemné pomoci v případě sporů se subjektem údajů nebo orgánem dozoru, které jsou dle jejich názoru pro účely dané smlouvy vhodné, a to za podmínky, že nejsou v rozporu se standardními smluvními doložkami.
(6) Tímto rozhodnutím by neměla být dotčena vnitrostátní oprávnění, která mohou členské státy udělit v souladu s vnitrostátními právními předpisy, kterými se provádí čl. 26 odst. 2 směrnice 95/46/ES. Okolnosti zvláštního předání mohou vyžadovat, aby správci údajů poskytli jiná ochranná opatření ve smyslu čl. 26 odst. 2. V každém případě toto rozhodnutí pouze požaduje po členských státech, aby neodmítaly uznat smluvní doložky popsané v tomto rozhodnutí jako dostatečná ochranná opatření, a nemá tudíž žádný vliv na ostatní smluvní doložky.
(7) Oblast působnosti tohoto rozhodnutí je omezena na stanovení toho, že doložky uvedené v příloze mohou být použity správcem údajů usazeným ve Společenství, aby bylo možno stanovit odpovídající ochranná opatření ve smyslu čl. 26 odst. 2 směrnice 95/46/ES. Předávání osobních údajů do třetích zemí je zpracováním prováděným v členském státě a jeho zákonnost je předmětem vnitrostátního práva. Orgány dozoru nad ochranou údajů v členských státech by při výkonu svých funkcí a pravomocí podle článku 28 směrnice 95/46/ES měly být i nadále oprávněny určit, zda vývozce údajů dodržel vnitrostátní právní předpisy provádějící ustanovení směrnice 95/46/ES, a zejména jakákoli zvláštní pravidla, která se týkají povinnosti poskytovat informace podle této směrnice.
(8) Toto rozhodnutí nezahrnuje předávání osobních údajů správci údajů usazenými ve Společenství příjemcům usazeným mimo území Společenství, kteří působí pouze jako zpracovatelé.
Tato předávání nevyžadují stejná ochranná opatření, protože zpracovatel jedná výhradně jménem správce údajů.
Komise má v úmyslu zabývat se tímto druhem předávání v pozdějším rozhodnutí.
(9) Je vhodné stanovit minimální rozsah informací, které strany musí uvádět ve smlouvě týkající se předávání.
Členské státy by si měly zachovat pravomoc stanovit jednotlivé informace, které se od stran vyžadují.
Uplatňování tohoto rozhodnutí se bude přezkoumávat na základě zkušeností.
(10) Komise také v budoucnu zváží, zda standardní smluvní doložky předkládané obchodními organizacemi nebo jinými zainteresovanými osobami nabízejí dostatečná ochranná opatření v souladu se směrnicí 95/46/ES.
(11) Zatímco strany by měly mít možnost se libovolně dohodnout na zásadních pravidlech na ochranu údajů, která musí dovozce údajů dodržovat, určité zásady ochrany údajů by měly platit v každém případě.
(12) Údaje by měly být zpracovávány a následně využívány nebo dále předávány pouze ke stanoveným účelům a měly by být uchovávány jen po dobu nezbytně nutnou.
(13) V souladu s článkem 12 směrnice 95/46 ES by subjekt údajů měl mít právo na přístup ke všem údajům, které se ho týkají, a případně právo na opravu, výmaz nebo blokování určitých údajů.
(14) Další předávání osobních údajů jinému správci údajů usazenému ve třetí zemi by měla být povolena pouze za určitých podmínek, které by zejména zajistily, že subjekty údajů obdrží řádné informace a budou mít příležitost vyslovit námitky nebo v určitých případech odepřít svůj souhlas.
(15) Orgány dozoru by měly kromě hodnocení, zda jsou předávání do třetích zemí v souladu s vnitrostátním právem, hrát v tomto smluvním mechanizmu klíčovou roli při zajišťování toho, aby osobní údaje byly po předání náležitě chráněny.
Za určitých okolností by si orgány dozoru členských států měly nadále ponechat pravomoc zakázat nebo pozastavit předání nebo předávání údajů uskutečněné na základě standardních smluvních doložek v takových výjimečných případech, kdy by předávání uskutečněné na smluvním základě mělo pravděpodobně závažný nepříznivý dopad na ochranná opatření poskytující odpovídající ochranu subjektu údajů.
(16) Standardní smluvní doložky by měly být vynutitelné nejen organizacemi, které jsou stranami smlouvy, ale také subjekty údajů, zejména v případech, kdy subjekty údajů utrpí škodu v důsledku porušení smlouvy.
(17) Rozhodné právo smlouvy by mělo být právem členského státu, ve kterém je usazen vývozce údajů, umožňujícím oprávněné třetí straně vynutit splnění smlouvy.
Subjekty údajů mohou být zastoupeny sdruženími nebo jinými subjekty, je-li to jejich přání a povoluje-li to vnitrostátní právo.
(18) Aby se zmírnily praktické obtíže, se kterými se mohou subjekty údajů setkat při uplatňování svých práv podle standardních smluvních doložek, vývozce a dovozce údajů by měli být společně a nerozdílně odpovědní za škody plynoucí z jakéhokoli porušení těch ustanovení, na která jsou se vztahuje doložka ve prospěch třetí strany.
(19) Subjekt údajů je oprávněn podat žalobu a obdržet náhradu škody od vývozce nebo dovozce údajů nebo od obou za škodu způsobenou jakýmkoli jednáním, které není v souladu s povinnostmi obsaženými ve standardních smluvních doložkách. Obě strany mohou být zbaveny této odpovědnosti, pokud prokáží, že žádná z nich nebyla odpovědná.
(20) Společná a nerozdílná odpovědnost se netýká těch ustanovení, která nejsou zajištěna doložkou ve prospěch třetí strany, a nemusí vést k tomu, aby jedna strana uhradila škodu vyplývající z protiprávního zpracování druhou stranou.
Přestože vzájemné odškodnění mezi stranami není předpokladem pro přiměřenou ochranu subjektů údajů, a může být tedy zrušeno, je zahrnuto do standardních smluvních doložek v zájmu ujasnění, a aby strany nemusely sjednávat doložky o odškodnění pro každý jednotlivý případ.
(21) V případě sporu mezi stranami a subjektem údajů, který není vyřešen smírně a ve kterém se subjekt údajů dovolává doložky ve prospěch třetí strany, se strany zaváží, že nabídnou tomuto subjektu údajů, aby si zvolil mezi mediací, rozhodčím řízením nebo soudním řízením.
Rozsah, v jakém si bude moci subjekt údajů skutečně zvolit způsob řešení, závisí na dostupnosti spolehlivých a uznaných systémů mediace a rozhodčího řízení.
Mediace prostřednictvím orgánů dozoru členského státu by měla být v případě, že je tato služba k dispozici, jednou z možností.
(22) Pracovní skupina pro ochranu fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů, zřízená podle článku 29 směrnice 95/46/ES, předložila stanovisko k úrovni ochrany poskytované podle standardních smluvních doložek připojených k tomuto rozhodnutí, k němuž bylo přihlédnuto při přípravě tohoto rozhodnutí [4].
(23) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 31 směrnice 95/46/ES,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Standardní smluvní doložky uvedené v příloze jsou považovány za dostatečná ochranná opatření s ohledem na ochranu soukromí a základních práv a svobod jednotlivců, jakož i s ohledem na výkon odpovídajících práv v souladu s čl. 26 odst. 2 směrnice 9/46/ES.
Článek 2
Toto rozhodnutí se týká pouze dostatečnosti ochrany zajištěné standardními smluvními doložkami pro předávání osobních údajů, které jsou uvedeny v příloze.
Nevztahuje se na používání ostatních vnitrostátních předpisů, kterými se provádí směrnice 95/46/ES a které souvisejí se zpracováním osobních údajů v členských státech.
Toto rozhodnutí se nevztahuje na předávání osobních údajů správci usazenými ve Společenství příjemcům usazeným mimo území Společenství, kteří působí pouze jako zpracovatelé.
Článek 3
Pro účely tohoto rozhodnutí se:
a) použijí definice uvedené ve směrnici 95/46/ES;
b) "zvláštními kategoriemi údajů" rozumějí údaje uvedené v článku 8 uvedené směrnice;
c) "orgánem dozoru" rozumí orgán uvedený v článku 28 uvedené směrnice;
d) "vývozcem údajů" rozumí správce, který předává osobní údaje;
e) "dovozcem údajů" rozumí správce údajů, který se zavazuje přijímat od vývozce údajů osobní údaje určené k jejich dalšímu zpracování v souladu s podmínkami tohoto rozhodnutí.
Článek 4
1. Aniž jsou dotčeny jejich pravomoci přijmout opatření k zajištění dodržování vnitrostátních předpisů přijatých podle kapitol II, III, V a VI směrnice 95/46/ES, mohou příslušné orgány členských států vykonávat své stávající pravomoci zakázat nebo pozastavit toky údajů směřující do třetích zemí, aby tak chránily jednotlivce v souvislosti se zpracováním jejich osobních údajů v případech, kdy:
a) je zjištěno, že právní předpisy, kterým dovozce údajů podléhá, po něm vyžadují, aby se odchýlil od práva rozhodného pro ochranu údajů v rozsahu překračujícím omezení nezbytná v demokratické společnosti, jak je stanoveno v článku 13 směrnice 95/46/ES, a že tyto požadavky mají pravděpodobně výrazně nepříznivý dopad na ochranná opatření poskytovaná standardními smluvními doložkami; nebo
b) příslušný orgán zjistil, že dovozce údajů nedodržoval smluvní doložky; nebo
c) je vysoce pravděpodobné, že standardní smluvní doložky uvedené v příloze nejsou nebo nebudou dodržovány a pokračující předávání by pro subjekt údajů představovalo bezprostřední riziko vzniku značné újmy.
2. Zákaz či pozastavení podle odstavce 1 musí být odvolány ihned poté, co pominou důvody pro zákaz nebo pozastavení.
3. Jakmile členské státy přijmou opatření podle odstavců 1 a 2, informují neprodleně Komisi, která informace předá ostatním členským státům.
Článek 5
Komise vyhodnotí uplatňování tohoto rozhodnutí na základě dostupných informací tři roky po jeho oznámení členským státům.
Předloží zprávu o zjištěních výboru zřízenému podle článku 31 směrnice 95/46/ES.
Zpráva bude obsahovat veškeré důkazy, které by mohly ovlivnit hodnocení dostatečnosti standardních smluvních doložek uvedených v příloze, jakož i veškeré důkazy o tom, že se toto rozhodnutí uplatňuje diskriminačním způsobem.
Článek 6
Toto rozhodnutí se použije ode dne 3. září 2001.
Článek 7
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 22. června 2001
o informačních a propagačních opatřeních, která mají být prováděna přijímajícími zeměmi v souvislosti s pomocí poskytovanou z nástroje předvstupních strukturálních politik (ISPA)
(2001/503/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1267/1999 ze dne 21. června 1999 o zřízení nástroje předvstupních strukturálních politik [1], a zejména na čl. 12 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 13 odst. 1 nařízení (ES) č. 1267/1999 musí přijímající země, které přijímají finanční pomoc v rámci nástroje předvstupních strukturálních politik, zaručit, že opatřenám bude zajištěna odpovídající propagace s ohledem na to,
a) aby byla široká veřejnost informována o úloze, kterou hraje Společenství ve vztahu k opatřením,
b) aby případní příjemci pomoci a profesních organizace byli informováni o možnostech, které jim tato opatření skýtají.
(2) Podle čl. 13 odst. 1 nařízení přijímající země především zajistí, aby byly instalovány dobře viditelné panely opatřené symbolem Společenství se sdělením, že daná opatření jsou spolufinancována Společenstvím a že se zástupci orgánů Společenství řádně účastní nejdůležitějších veřejných činností spojených s pomocí poskytovanou Společenstvím z ISPA.
(3) Podle čl. 13 odst. 1 nařízení (ES) č. 1267/1999 informují přijímající země každoročně Komisi o iniciativách přijatých v rámci informačních a propagačních opatření.
(4) Podle čl. 13 odst. 2 nařízení (ES) č. 1267/1999 přijme Komise podrobná pravidla týkající se informací a propagace.
(5) Podrobná pravidla týkající se informací a propagace opatření byla konzultována s řídícím výborem ISPA uvedeným v čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 1267/1999. Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem uvedeného výboru,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Podrobná pravidla týkající se informací a propagace pomoci z nástroje předvstupních strukturálních politik podle nařízení (ES) č. 1267/1999 jsou definována v příloze.
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost třetím dnem po zveřejnění
Rozhodnutí Rady
ze dne 26. června 2001
o přistoupení Evropského společenství k nařízení Evropské hospodářské komise OSN č. 105 o schvalování typu vozidel určených k přepravě nebezpečných věcí z hlediska zvláštních konstrukčních vlastností těchto vozidel
(2001/505/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 97/836/ES ze dne 27. listopadu 1997 o přistoupení Evropského společenství k dohodě Evropské hospodářské komise OSN o přijetí jednotných technických pravidel pro kolová vozidla, zařízení a části, které se mohou montovat a/nebo užívat na kolových vozidlech, a o podmínkách pro vzájemné uznávání schválení typu udělených na základě těchto pravidel ("revidovaná dohoda z roku 1958") [1], a zejména na čl. 3 odst. 3 a na druhou odrážku čl. 4 odst. 2 uvedeného rozhodnutí,
s ohledem na návrh Komise [2],
s ohledem na souhlas Evropského parlamentu [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Standardní požadavky nařízení Evropské hospodářské komise OSN č. 105 o schvalování typu vozidel určených k přepravě nebezpečných věcí z hlediska zvláštních konstrukčních charakteristik těchto vozidel mají odstranit technické překážky v obchodu s motorovými vozidly mezi smluvními stranami z hlediska zvláštních konstrukčních vlastností vozidel určených pro přepravu nebezpečných věcí a zajistit vysokou úroveň bezpečnosti a ochrany životního prostředí.
(2) Nařízení č. 105 bylo oznámeno smluvním stranám a vstoupilo v platnost vůči všem smluvním stranám, které nepodaly oznámení o svém nesouhlasu, do data nebo dat v něm uvedených, jako nařízení přiložené k revidované dohodě z roku 1958.
(3) Nařízení č. 105 by mělo být začleněno do systému schvalování motorových vozidel Společenství a měly by jím být doplněny platné právní předpisy Společenství,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Evropské společenství přistupuje k nařízení Evropské hospodářské komise OSN č. 105 o schvalování typu vozidel určených pro přepravu nebezpečných věcí s ohledem na zvláštních konstrukční vlastnosti těchto vozidel.
Text nařízení je připojen k tomuto rozhodnutí [4].
Rozhodnutí Rady
ze dne 26. června 2001
o přistoupení Evropského společenství k předpisu Evropské hospodářské Komise OSN č. 104 o schvalování typu označení s vratným odrazem pro těžká a dlouhá vozidla a jejich přípojná vozidla
(2001/506/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 97/836/ES ze dne 27. listopadu 1997 o přistoupení Evropského společenství k dohodě Evropské hospodářské komise OSN o přijetí jednotných technických pravidel pro kolová vozidla, zařízení a části, které se mohou montovat nebo užívat na kolových vozidlech, a o podmínkách pro vzájemné uznávání schválení typu udělených na základě těchto pravidel [1] (dále jen "revidovaná dohoda z roku 1958"), a zejména na čl. 3 odst. 3 a na čl. 4 odst. 2 druhou odrážku uvedeného rozhodnutí,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na souhlas Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Cílem jednotných požadavků předpisu Evropské hospodářské komise OSN č. 104 o schvalování typu označení s vratným odrazem pro těžká a dlouhá vozidla a jejich přívěsy je odstranit technické překážky v obchodu s motorovými vozidly mezi smluvními stranami z hlediska označení s vratným odrazem a zajistit vysokou úroveň bezpečnosti a ochrany životního prostředí.
(2) Předpis č. 104 byl oznámen smluvním stranám a vstoupil v platnost pro všechny smluvní strany, které nepodaly oznámení o svém nesouhlasu do dne nebo dnů v něm uvedených, jako předpis přiložený k revidované dohodě z roku 1958.
(3) Předpis č. 104 by měl být začleněn do systému schvalování typů motorových vozidel Společenství, a tím doplnit platné právní předpisy Společenství,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Evropské společenství přistupuje k předpisu Evropské hospodářské komise OSN č. 104 o schvalování typu označení s vratným odrazem pro těžká a dlouhá vozidla a jejich přípojná vozidla.
Znění předpisu je připojeno k tomuto rozhodnutí [3].
Rozhodnutí Evropského Parlamentu a Rady č. 507/2001/ES
ze dne 12. března 2001
o souboru opatření týkajících se transevropské sítě pro shromažďování, vypracovávání a šíření statistik obchodu se zbožím uvnitř Společenství a mezi Společenstvím a třetími zeměmi (Edicom)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 285 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Opatření provedená na základě rozhodnutí Rady 96/715/ES ze dne 9. prosince 1996 o telematických sítích mezi správními orgány pro statistiku obchodu se zbožím mezi členskými státy [3] umožnila značně zlepšit kvalitu statistik uvnitř Společenství.
(2) Statistiky zahraničního obchodu a obchodu uvnitř Společenství vstupují do nové fáze vývoje, která se vyznačuje rostoucí a stále náročnější poptávkou uživatelů po informacích.
(3) Je nezbytné vyhovět naléhavé potřebě hospodářské a měnové unie rychlým poskytnutím spolehlivých a přesných makroekonomických statistik.
(4) Hybnou silou rozvoje těchto statistik musí být modernizace transevropské sítě pro shromažďování, vypracovávání a šíření statistik obchodu se zbožím uvnitř Společenství a mezi Společenstvím a třetími zeměmi.
(5) Nařízení Rady (EHS) č. 3330/91 ze dne 7. listopadu 1991 o statistice obchodu se zbožím mezi členskými státy [4] (Intrastat) a nařízení Rady (ES) č. 1172/95 ze dne 22. května 1995 o statistice obchodu se zbožím Společenství a členských států s třetími zeměmi [5] obsahují opatření pro širší použití automatického zpracování a elektronického přenosu dat.
(6) Zjednodušení systému Intrastat bylo pilotním projektem v rámci iniciativy SLIM (zjednodušení právních předpisů pro vnitřní trh), zavedené v roce 1996; opatření ke snížení zatížení zpravodajských jednotek, zejména malých a středních podniků, která byla schválena Evropským parlamentem a Radou, by měla dále zůstat v platnosti.
(7) Cíle tohoto rozhodnutí jsou srovnatelné a slučitelné s cíli rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1719/1999/ES [6] a č.
1720/1999/ES [7] o transevropských sítích pro elektronickou výměnu dat mezi správními orgány (IDA); při provádění tohoto rozhodnutí by měla být brána v úvahu také ustanovení právních předpisů v oblasti IDA, zejména článek 11 rozhodnutí č. 1719/1999/ES.
(8) V souladu s pravidly finanční správy bylo provedeno hodnocení ex ante s cílem zaměřit program na potřebu efektivnosti při dosahování cílů a vzít v úvahu rozpočtová omezení již od fáze navrhování programu.
(9) Protože cílů navrhovaných opatření, zejména rozvoje a modernizace transevropské sítě pro shromažďování, vypracovávání a šíření statistik obchodu uvnitř Společenství a mezi Společenstvím a třetími zeměmi, nemůže být uspokojivě dosaženo členskými státy samotnými, a protože vzhledem k jejich rozsahu je možno jich lépe dosáhnout na úrovni Společenství, může Společenství přijmout, v souladu se zásadou subsidiarity, opatření podle článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality podle stejného článku Smlouvy toto rozhodnutí nepřekračuje to, co je k dosažení uvedených cílů nezbytné.
(10) Nařízení Rady (ES) č. 322/97 ze dne 17. února 1997 o statistice Společenství [8] vytváří právní rámec pro toto rozhodnutí, zejména pro ustanovení týkající se přístupu ke zdrojům správních údajů, statistické důvěrnosti a zásady efektivnosti nákladů.
(11) Opatření nezbytná pro provádění tohoto rozhodnutí by měla být přijímána v souladu s rozhodnutím Rady č. 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [9].
(12) Toto rozhodnutí vytváří po celou dobu trvání programu finanční rámec, který je pro rozpočtový orgán základem pro účely sestavení ročního rozpočtu ve smyslu bodu 33 interinstitucionální dohody ze dne 6. května 1999 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni a o zdokonalení rozpočtového procesu [10],
PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Oblast působnosti a obecné cíle
1. Opatření tohoto rozhodnutí se týkají transevropské sítě pro shromažďování, vypracovávání a šíření statistik obchodu se zbožím uvnitř Společenství a mezi Společenstvím a třetími zeměmi.
2. Obecné cíle jsou tyto:
a) podporovat co možná nejmodernější, nejracionálnější a nejefektivnější organizaci sítě uvedené v odstavci 1 a přijímat opatření potřebná pro zlepšení a harmonizaci používaných metod za účelem vypracovávání statistik, které:
- jsou pro zpravodajské jednotky a správní orgány spolehlivější a méně nákladné a jsou k dispozici rychleji,
- lépe uspokojují stávající a budoucí očekávání uživatelů;
b) dále rozvíjet stávající nástroje informační technologie pro shromažďování, vypracovávání, přenos a šíření statistických informací s ohledem na nejnovější technologický vývoj a s optimální efektivností nákladů.
Článek 2
Opatření
1. Pro dosažení cílů uvedených v článku 1 se provádí soubor opatření (nazývaný program "Edicom"), týkající se:
a) rozvoje sítě uvedené v čl. 1 odst. 1 s cílem:
- poskytovat statistické informace, které jsou kvalitnější, méně nákladné a jsou k dispozici rychleji, aby vyhověly v souladu s požadavky politiky Společenství,
- poskytovat statistické informace, které jsou relevantní a které odpovídají novým potřebám uživatelů v rámci hospodářské a měnové unie a v rámci měnícího se mezinárodního ekonomického prostředí,
- efektivněji integrovat statistiky obchodu se zbožím do celkového statistického systému na úrovni Společenství a na mezinárodní úrovni a přizpůsobit je změnám ve správním prostředí,
- zlepšit služby nabízené správním orgánům a dodavatelům a uživatelům informací tím, že se jim poskytnou všechny dostupné statistiky a metadata, týkající se obchodu se zbožím;
b) rozvoj a podpora nástrojů pro sběr údajů o obchodu se zbožím, s ohledem na nejnovější technologický pokrok, v zájmu zlepšení funkcí, které jsou k dispozici zpravodajským jednotkám.
Konkrétní podmínky, za kterých jsou tato opatření prováděna, jsou stanoveny v příloze I. Předběžný rozpis nákladů pro celé období je stanoven procentními sazbami v příloze II.
2. Prováděcí pravidla k opatřením uvedeným v odstavci 1 se přijmou postupem podle čl. 4 odst. 2.
Článek 3
Roční pracovní program a správa výdajů
1. Komise schvaluje postupem podle čl. 4 odst. 2 roční pracovní program včetně rozpisu ročních rozpočtových výdajů podle tohoto rozhodnutí.
2. Komise informuje o ročním pracovním programu Výbor pro statistické programy Evropských společenství, zřízený rozhodnutím č. 89/382/EHS, Euratom [11].
Článek 4
Postup
1. V záležitostech spadajících do jejich kompetencí jsou Komisi nápomocny Výbor pro statistiku obchodu se zbožím mezi členskými státy, zřízený nařízením (EHS) č. 3330/91, a Výbor pro statistiku obchodu se zbožím s třetími zeměmi, zřízený nařízením (ES) č. 1172/95.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 uvedeného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbory přijmou svůj jednací řád.
Článek 5
Hodnocení
Komise bude ve spolupráci s členskými státy provádět pravidelné hodnocení opatření financovaných v rámci tohoto rozhodnutí, aby zjistila, zda bylo dosaženo stanovených cílů, a aby stanovila hlavní směry pro zvýšení efektivnosti budoucích opatření. Komise předloží výborům uvedeným v čl.
4 odst. 1 shrnutí provedených hodnocení, která mohou výbory v případě potřeby přezkoumat.
Hodnotící zprávy jsou členským státům na vyžádání k dispozici.
2. Do konce prosince roku 2003 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu z poloviny období o činnostech financovaných novým programem, aby bylo v případě potřeby možno provést přezkoumání opatření prováděných podle tohoto rozhodnutí.
Na konci pětiletého období stanoveného v čl. 7 pododstavci 2 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o provádění tohoto rozhodnutí doplněnou v případě potřeby o návrhy nových opatření.
Tato zpráva s ohledem na výdaje uskutečněné Společenstvím vyhodnotí zejména přínos prováděných opatření pro Společenství, členské státy a pro dodavatele a uživatele statistických informací, stanoví oblasti možného zlepšení a přezkoumá součinnost s ostatními opatřeními Společenství, zejména v oblasti transevropských telekomunikačních sítí a programů technického rozvoje.
3. Komise přijme všechna další opatření potřebná k ověření, že financovaná opatření jsou prováděna řádně a v souladu s tímto rozhodnutím.
Článek 6
Finanční hlediska
Finanční rámec pro provádění opatření Společenství v rámci tohoto rozhodnutí je pro období 2001 až 2005 stanoven na 51,2 milionů EUR.
Předběžný rozpis podle druhů opatření uvedených v článku 2 je v příloze II.
Každoročně povolené částky schválí rozpočtové orgány v mezích finančního výhledu.
Finanční zdroje poskytované podle tohoto rozhodnutí nesmí být přidělovány na opatření, která využívají jiných finančních zdrojů Společenství.
Článek 7
Vstup v platnost a použitelnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Použije se po dobu pěti let ode dne vstupu v platnost.
Článek 8
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 26. června 2001
o přistoupení Evropského společenství k předpisu Evropské hospodářské Komise OSN č. 106 o schvalování typu pneumatik pro zemědělská vozidla a jejich přípojná vozidla
(2001/508/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 97/836/ES ze dne 27. listopadu 1997 o přistoupení Evropského společenství k dohodě Evropské hospodářské komise OSN o přijetí jednotných technických pravidel pro kolová vozidla, zařízení a části, které se mohou montovat nebo užívat na kolových vozidlech, a o podmínkách pro vzájemné uznávání schválení typu udělených na základě těchto pravidel [1] (dále jen "revidovaná dohoda z roku 1958"), a zejména na čl. 3 odst. 3 a na čl. 4 odst. 2 druhou odrážku uvedeného rozhodnutí,
s ohledem na návrh Komise [2],
s ohledem na souhlas Evropského parlamentu [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Cílem jednotných požadavků předpisu Evropské hospodářské komise OSN č. 106 o schvalování typu pneumatik pro zemědělská vozidla a jejich přípojná vozidla je odstranit technické překážky v obchodu s motorovými vozidly mezi smluvními stranami z hlediska pneumatik a zajistit vysokou úroveň bezpečnosti a ochrany životního prostředí.
(2) Předpis č. 106 byl oznámen smluvním stranám a vstoupil v platnost pro všechny smluvní strany, které nepodaly oznámení o svém nesouhlasu do dne nebo dnů v něm uvedených, jako předpis přiložený k revidované dohodě z roku 1958.
(3) Předpis č. 106 by měl být začleněn do systému schvalování typů zemědělských a lesnických traktorů a jejich přípojných vozidel Společenství, a tím doplnit platné právní předpisy Společenství,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Evropské společenství přistupuje k předpisu Evropské hospodářské komise OSN č. 106 o schvalování typu pneumatik pro zemědělská vozidla a jejich přípojná vozidla.
Znění předpisu je připojeno k tomuto rozhodnutí [4].
Rozhodnutí Rady
ze dne 26. června 2001
o přistoupení Evropského společenství k předpisu Evropské hospodářské Komise OSN č. 108 o schvalování výroby obnovených pneumatik motorových vozidel a jejich přípojných vozidel
(2001/509/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 97/836/ES ze dne 27. listopadu 1997 o přistoupení Evropského společenství k dohodě Evropské hospodářské komise OSN o přijetí jednotných technických pravidel pro kolová vozidla, zařízení a části, které se mohou montovat nebo užívat na kolových vozidlech, a o podmínkách pro vzájemné uznávání schválení typu udělených na základě těchto pravidel [1] (dále jen "revidovaná dohoda z roku 1958"), a zejména na čl. 3 odst. 3 a na čl. 4 odst. 2 druhou odrážku uvedeného rozhodnutí,
s ohledem na návrh Komise [2],
s ohledem na souhlas Evropského parlamentu [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Cílem jednotných požadavků předpisu Evropské hospodářské komise OSN č. 108 o schvalování výroby obnovených pneumatik motorových vozidel a jejich přípojných vozidel je odstranit technické překážky v obchodu s motorovými vozidly mezi smluvními stranami z hlediska obnovených pneumatik a zajistit vysokou úroveň bezpečnosti a ochrany životního prostředí.
(2) Předpis č. 108 byl oznámen smluvním stranám a vstoupil v platnost pro všechny smluvní strany, které nepodaly oznámení o svém nesouhlasu do dne nebo dnů v něm uvedených, jako předpis přiložený k revidované dohodě z roku 1958.
(3) Aby hospodářské subjekty mohly učinit příslušná opatření a včas se řídit požadavky předpisu č. 108, aby nebyl narušen trh s obnovenými pneumatikami, zejména ke dni vstupu v platnost, který se může v jednotlivých členských státech lišit, bude jednotné uplatňování tohoto předpisu v celém Společenství upraveno později prostřednictvím směrnice Společenství.
Předpis č. 108 proto nebude zatím začleněn do systému schvalování typů motorových vozidel a jejich přípojných vozidel,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Evropské společenství přistupuje k předpisu Evropské hospodářské komise OSN č. 108 o schvalování výroby obnovených pneumatik motorových vozidel a jejich přípojných vozidel.
Znění předpisu je připojeno k tomuto rozhodnutí [4].
Rozhodnutí Komise
ze dne 9. července 2001
o nezařazení parathionu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS a odnětí povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tuto účinnou látku
(oznámeno pod číslem K(2001) 1772)
(Text s významem pro EHP)
(2001/520/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2001/36/ES [2], a zejména na čl. 8 odst. 2 čtvrtý pododstavec uvedené směrnice,
s ohledem na nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 ze dne 11. prosince 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro první etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1972/1999 [4], a zejména na čl. 7 odst. 3a písm. b) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS Komise provádí pracovní program zaměřený na zkoumání účinných látek používaných v přípravcích na ochranu rostlin, které byly ke dni 15. července 1993 již na trhu. Prováděcí pravidla pro tento program byla stanovena nařízením (EHS) č. 3600/92.
(2) V nařízení Komise (ES) č. 933/94 [5] naposledy pozměněném nařízením (ES) č. 2230/95 [6] byly stanoveny účinné látky, které by měly být zhodnoceny v rámci nařízení (EHS) č. 3600/92, byly jmenovány členské státy zpravodajové pro hodnocení každé účinné látky a byli uvedeni producenti každé účinné látky, kteří ve stanovené lhůtě předložili oznámení v souladu s čl. 4 odst. 2 nařízení (EHS) č. 3600/92.
(3) Parathion je jednou z 90 účinných látek stanovených v nařízení (ES) č. 933/94.
(4) V souladu s čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EHS) č. 3600/92 předložila Itálie jako jmenovaný členský stát zpravodaj dne 30. listopadu 1998 Komisi zprávu o svém hodnocení informací předložených oznamovateli v souladu s čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení.
(5) Po obdržení zprávy členského státu zpravodaje vedla Komise podle čl. 7 odst. 3 nařízení (EHS) č. 3600/92 konzultace s odborníky z členských států i s hlavním oznamovatelem (Cheminova).
(6) Hodnotící zprávu vypracovanou Itálií přezkoumaly členské státy a Komise v rámci Stálého rostlinolékařského výboru. Toto přezkoumání bylo dokončeno dne 12. prosince 2000 formou zprávy Komise o přezkoumání parathionu v souladu s čl. 7 odst. 6 nařízení (EHS) č. 3600/92.
(7) Hodnocení provedená na základě předložených informací neprokázala, že by přípravky na ochranu rostlin obsahující parathion mohly za navržených podmínek použití obecně vyhovovat požadavkům stanoveným v čl. 5 odst. 1 písm. a) a b) směrnice 91/414/EHS, zejména pokud jde o bezpečnost uživatelů potenciálně vystavených parathionu a o rozpad a chování látky v životním prostředí a její možný dopad na necílové organismy.
(8) Hlavní oznamovatel informoval Komisi a členský stát zpravodaje o tom, že si nadále nepřeje účastnit se pracovního programu pro tuto účinnou látku, a proto nebudou předloženy další informace.
(9) Tuto účinnou látku není tudíž možné zařadit do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
(10) Lhůta pro likvidaci, uskladnění, uvedení na trh a použití stávajících zásob přípravků na ochranu rostlin obsahujících parathion, kterou poskytují členské státy v souladu s čl. 4 odst. 6 směrnice 91/414/EHS, by neměla přesáhnout 12 měsíců, aby stávající zásoby směly být použity během nejvýše jednoho dalšího vegetačního období.
(11) Tímto rozhodnutím není dotčeno žádné opatření, které Komise může v pozdější etapě přijmout pro tuto účinnou látku v rámci směrnice Rady 79/117/EHS [7].
(12) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Parathion se nezařazuje jako účinná látka do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
Článek 2
Členské státy zajistí, aby
1. povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících parathion byla odňata do šesti měsíců ode dne přijetí tohoto rozhodnutí;
2. ode dne přijetí tohoto rozhodnutí nebyla na základě odchylky stanovené v čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS udělována nebo obnovována žádná povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících parathion.
Článek 3
Lhůta poskytnutá členskými státy v souladu s čl. 4 odst. 6 směrnice 91/414/EHS musí být co možná nejkratší a nesmí přesáhnout 18 měsíců ode dne přijetí tohoto rozhodnutí.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 27. června 2001,
kterým se stanovují ekologická kritéria pro udělení ekoznačky Společenství univerzálním čisticím prostředkům a čisticím prostředkům pro hygienická zařízení
(oznámeno pod číslem K(2001) 1670)
(Text s významem pro EHP)
(2001/523/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení (ES) č. 1980/2000 Evropského parlamentu a Rady ze dne 17. července 2000 [1] o revidovaném systému Společenství pro udělování ekoznačky, a zejména na články 3, 4 a 6 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 3 nařízení (ES) č. 1980/2000 stanoví, že ekoznačka může být udělena výrobku s vlastnostmi, které mu umožňují významně přispívat ke zlepšení klíčových environmentálních aspektů.
(2) Článek 4 nařízení (ES) č. 1980/2000 stanoví, že zvláštní kritéria ekoznačky jsou stanovena podle skupin výrobků.
(3) Opatření stanovená tímto rozhodnutím byla stanovena a přijata v rámci postupů stanovování kritérií ekoznačky uvedených v článku 6 nařízení (ES) č. 1980/2000.
(4) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 17 nařízení (ES) č. 1980/2000,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Skupina výrobků "univerzální čisticí prostředky a čisticí prostředky pro hygienická zařízení" (dále jen "skupina výrobků") se dělí na dvě podskupiny, které jsou definovány takto:
univerzální čisticí prostředky: čisticí prostředky, které jsou určeny pro běžné čištění podlah, zdí, stropů a dalších pevných povrchů a které se před použitím rozpouštějí ve vodě nebo se vodou ředí,
čisticí prostředky pro hygienická zařízení: čisticí prostředky, které jsou učeny pro běžné odstraňování (zejména drhnutím) špíny a/nebo usazenin na hygienických zařízeních, jako jsou prádelny, koupelny, sprchy, záchody a kuchyně.
Výrobky automaticky používané při splachování záchodu, např. výrobky s automatickým dávkováním, jako jsou válečky do záchodových mís nebo výrobky, které se umísťují do splachovací nádržky, nejsou zahrnuty do této podskupiny.
Nejsou sem zahrnuty ani výrobky, které nemají kromě odstraňování vodního kamene (uhličitanu vápenatého) žádný čisticí účinek, jakož i dezinfekční prostředky.
Do této podskupiny nejsou zahrnuty výrobky pro zvláštní čisticí účely, jako jsou čisticí prostředky na trouby nebo okna, odstraňovače povrchových nečistot z podlahy, leštící vosky a čističe odtokového potrubí atd.
Skupina výrobků zahrnuje jak výrobky, které mohou používat soukromí spotřebitelé, tak i výrobky určené k odbornému použití.
Článek 2
Úspěchy dosažené v oblasti ochrany životního prostředí a vhodnost k použití skupiny výrobků jsou posuzovány podle kritérií uvedených v příloze a v dodatku.
Článek 3
Definice skupiny výrobku a její kritéria jsou platná tři roky od data, kdy toto rozhodnutí vstoupí v platnost.
Pokud se před koncem tohoto období nepřijmou přezkoumaná ekologická kritéria, jejich platnost se prodlouží o další rok.
Článek 4
Pro správní účely se této skupině výrobků přiděluje číselný kód "020".
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 28. června 2001
o zveřejnění odkazu na normy EN 13428:2000, EN 13429:2000, EN 13430:2000, EN 13431:2000 a EN 13432:2000 v Úředním věstníku Evropských společenství v souvislosti se směrnicí 94/62/ES o obalech a obalových odpadech
(oznámeno pod číslem K(2001) 1681)
(Text s významem pro EHP)
(2001/524/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 94/62/ES ze dne 20. prosince 1994 o obalech a obalových odpadech [1], a zejména na čl. 9 odst. 4 druhý pododstavec uvedené směrnice,
s ohledem na stanovisko výboru zřízeného podle článku 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů [2], ve znění směrnice 98/48/ES [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V článku 4 směrnice 94/62/ES je stanoveno, že Komise bude nápomocna při podpoře prevence vzniku obalových odpadů podněcováním vývoje vhodných evropských norem.
(2) Podle článku 10 směrnice 94/62/ES Komise případně podpoří vypracování evropských norem týkajících se základních požadavků, které jsou obsaženy v příloze II uvedené směrnice.
(3) Jestliže se obaly vyrábějí pro určitý výrobek v souladu s harmonizovanou normou, na niž byl zveřejněn odkaz v Úředním věstníku Evropských společenství, předpokládá se u nich shoda se základními požadavky směrnice 94/62/ES, které jsou předmětem dotyčné harmonizované normy.
(4) V článku 9 směrnice 94/62/ES je stanoveno, že Komise zajistí, aby v Úředním věstníku Evropských společenství byly zveřejněny odkazy na harmonizované normy, které jsou v souladu se základními požadavky stanovenými uvedenou směrnicí.
(5) Členské státy jsou povinny zveřejňovat odkazy na vnitrostátní normy, které přejímají harmonizované normy, na něž byl zveřejněn odkaz v Úředním věstníku Evropských společenství.
(6) Evropský výbor pro normalizaci (CEN) schválil v roce 2000 pět norem (EN 13428:2000, EN 13429:2000, EN 13430:2000, EN 13431:2000 a EN 13432:2000) na základě mandátu, který výboru udělila Komise v rámci směrnice 94/62/ES po konzultaci s výborem zřízeným směrnicí 98/34/ES.
Tyto normy byly Komisi předloženy jako harmonizované normy.
(7) V roce 2000 vznesla Belgie s odvoláním na čl. 9 odst. 4 směrnice 94/62/ES oficiální námitku vůči harmonizovaným normám EN 13428:2000, EN 13429:2000, EN 13430:2000, EN 13431:2000 a EN 13432:2000 z důvodu, že tyto normy základním požadavkům uvedené směrnice plně nevyhovují.
(8) V roce 2000 vzneslo Dánsko s odvoláním na čl. 9 odst. 4 směrnice 94/62/ES oficiální námitku vůči harmonizovaným normám EN 13428:2000, EN 13429:2000, EN 13430:2000 a EN 13431:2000 z důvodu, že tyto normy základním požadavkům uvedené směrnice plně nevyhovují.
(9) Komisi se po konzultaci s výborem zřízeným směrnicí 98/34/ES a po přezkoumání harmonizované normy EN 13428:2000 nepodařilo zjistit, že tato norma nevyhovuje plně základním požadavkům směrnice 94/62/ES, s výjimkou požadavků uvedených ve třetí odrážce bodu 1 přílohy II uvedené směrnice.
Proto tato harmonizovaná norma musí být v Úředním věstníku Evropských společenství zveřejněna s upozorněním, že nezahrnuje požadavky uvedené v dotyčné odrážce.
(10) Komise po konzultaci s výborem zřízeným směrnicí 98/34/ES a po přezkoumání harmonizované normy EN 13429:2000 zjistila, že tato norma nevyhovuje plně základním požadavkům směrnice 94/62/ES stanoveným v bodu 2 přílohy II uvedené směrnice.
Tato norma zejména neobsahuje mandátem stanovený požadavek týkající se minimálního počtu cyklů nebo obrátek za běžně předvídatelných podmínek použití, včetně stanovení zkušební metody umožňující kontrolu tohoto minimálního počtu cyklů nebo obrátek.
Proto tato harmonizovaná norma nesmí být v Úředním věstníku Evropských společenství zveřejněna.
(11) Komise po konzultaci s výborem zřízeným směrnicí 98/34/ES a po přezkoumání harmonizované normy EN 13430:2000 zjistila, že tato norma nevyhovuje plně základním požadavkům směrnice 94/62/ES stanoveným v bodu 3 písm. a) přílohy II uvedené směrnice.
Tato norma zejména neobsahuje základní požadavky, podle nichž obaly, které lze považovat za recyklovatelné, musejí být vyráběny způsobem, jenž umožňuje recyklaci určitého hmotnostního podílu použitého materiálu, podle druhu materiálu použitého pro obal.
Kromě toho norma neobsahuje mandátem stanovený požadavek, aby bylo objektivně zváženo použití látek nebo materiálů, které mohou vyvolat problémy při sběru a třídění před recyklací, při samotném procesu recyklace nebo u recyklovaných výrobků.
Proto tato harmonizovaná norma nesmí být v Úředním věstníku Evropských společenství zveřejněna.
(12) Komise po konzultaci s výborem zřízeným směrnicí 98/34/ES a po přezkoumání harmonizované normy EN 13431:2000 zjistila, že tato norma nevyhovuje plně základním požadavkům směrnice 94/62/ES stanoveným v bodu 3 písm. b) přílohy II uvedené směrnice, které se týkají minimální výhřevnosti umožňující optimalizaci energetického využití.
Kromě toho norma neobsahuje mandátem stanovený požadavek, aby bylo objektivně zváženo použití látek nebo materiálů, které mohou vyvolat problémy při sběru a třídění před energetickým využitím nebo při samotném procesu energetického využití.
Proto tato harmonizovaná norma nesmí být v Úředním věstníku Evropských společenství zveřejněna.
(13) Komisi se po konzultaci s výborem zřízeným směrnicí 98/34/ES a po přezkoumání harmonizované normy EN 13432:2000 nepodařilo zjistit, že tato norma nevyhovuje plně základním požadavkům uvedeným v bodu 3 písm. c) a d) přílohy II směrnice 94/62/ES.
Proto tato harmonizovaná norma musí být v Úředním věstníku Evropských společenství zveřejněna.
(14) Komise vyzývá CEN, aby zahájil práce ke zdokonalení těchto norem, které plně nebo částečně nesplňují základní požadavky uvedené ve směrnici 94/62/ES,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Odkaz na harmonizovanou normu EN 13428:2000 se zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství způsobem uvedeným v příloze s tímto upozorněním: "Uživatelé harmonizované normy EN 13428:2000 se upozorňují, že tato norma nevyhovuje plně základním požadavkům, které jsou uvedeny ve třetí odrážce bodu 1 přílohy II směrnice 94/62/ES."
Při zveřejňování odkazu na vnitrostátní normu, která přejímá harmonizovanou normu EN 13428:2000, připojí členské státy stejné upozornění, jaké je uvedeno v první odrážce.
Článek 2
Odkazy na harmonizované normy EN 13429:2000, EN 13430:2000 a EN 13431:2000 se nezveřejní
Rozhodnutí Komise
ze dne 28. června 2001,
kterým se mění rozhodnutí Komise 2000/680/ES o schválení pohotovostních plánů pro tlumení influenzy ptáků a newcastleské choroby
(oznámeno pod číslem K(2001) 1685)
(Text s významem pro EHP)
(2001/525/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/40/EHS ze dne 19. května 1992, kterou se zavádějí opatření Společenství pro tlumení influenzy ptáků [1], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl. 17 odst. 4 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 92/66/EHS ze dne 14. července 1992, kterou se zavádějí opatření Společenství pro tlumení newcastleské choroby [2], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl. 21 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Influenza ptáků a newcastleská choroba jsou dvě choroby, které ohrožují ptačí druhy.
(2) Kritéria, která se mají použít pro vypracovávání pohotovostních plánů pro tlumení influenzy ptáků a newcastleské choroby, jsou stanovena v příloze VI směrnice 92/40/EHS a v příloze VII směrnice 92/66/EHS.
(3) Kritéria pro pohotovostní plány vyjmenovaná v těchto dvou přílohách jsou totožná.
(4) Opatření pro tlumení influenzy ptáků nebo newcastleské choroby se řídí stejnými zásadami a účastní se jich producenti drůbeže, provozovatelé jatek a kafilérií, veterináři v terénu a diagnostické laboratoře.
Je tedy možné stanovit pohotovostní plán, který se zároveň vztahuje jak na influenzu ptáků, tak i na newcastleskou chorobu.
(5) Členské státy předložily ke schválení státní pohotovostní plány se seznamem a specifikací opatření, která se zavedou v případě vzniku ohnisek influenzy ptáků a newcastleské choroby.
(6) Státní pohotovostní plány, které předložilo deset členských států, byly schváleny na základě rozhodnutí Komise 2000/680/ES ze dne 30. října 2000 o schválení pohotovostních plánů pro tlumení influenzy ptáků a newcastleské choroby [3].
(7) Pohotovostní plány, které předložily všechny členské státy, byly přezkoumány a splňují stanovená kritéria.
(8) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí Komise 2000/680/ES se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 6. června 2001
o zřízení Evropského výboru regulátorů trhů s cennými papíry
(oznámeno pod číslem K(2001) 1501)
(text s významem pro EHP)
(2001/527/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Volný pohyb služeb a kapitálu podle článků 49 a 56 Smlouvy o ES jsou přednostními cíli Společenství.
(2) Vybudování skutečného vnitřního trhu s finančními službami je rozhodující pro posílení hospodářského růstu a tvorbu pracovních příležitostí ve Společenství.
(3) Akční plán Komise pro finanční služby [1] určuje řadu opatření, která jsou nezbytná pro dotvoření jednotného trhu s finančními službami.
(4) Evropská rada na zasedání v Lisabonu v březnu 2000 požadovala provedení tohoto akčního plánu do roku 2005.
(5) Dne 17. července 2000 zřídila Rada Výbor moudrých pro regulaci evropských trhů s cennými papíry.
(6) Výbor moudrých ve své závěrečné zprávě požadoval založení dvou výborů, Evropského výboru pro cenné papíry, složeného z vysokých zástupců členských států, a Evropského výboru regulátorů trhů s cennými papíry, složeného z vysokých zástupců veřejných orgánů členských států příslušných pro oblast cenných papírů, aby byly mimo jiné nápomocny Komisi.
(7) V usnesení o účinnější regulaci trhů s cennými papíry v Evropské unii uvítala Evropská rada na zasedání ve Stockholmu záměr Komise formálně založit nezávislý výbor regulátorů, jak bylo navrženo ve zprávě Výboru moudrých.
(8) Evropský výbor regulátorů trhů s cennými papíry by měl sloužit jako nezávislé fórum pro úvahy, diskusi a doporučení pro Komisi v oblasti cenných papírů.
(9) Evropský výbor regulátorů trhů s cennými papíry by měl rovněž přispívat k plynulému a včasnému provádění právních předpisů Společenství v členských státech zajištěním účinnější spolupráce mezi vnitrostátními orgány dohledu, přípravou podrobných hodnocení a podporou nejlepší praxe [2].
(10) Evropský výbor regulátorů trhů s cennými papíry by měl sám uspořádat své pracovní postupy a udržovat úzké pracovní vztahy s Komisí a s Evropským výborem pro cenné papíry.
Předsedu by si měl zvolit ze svých členů.
(11) Evropský výbor regulátorů trhů s cennými papíry by se měl od počátku široce radit s hospodářskými subjekty, spotřebiteli a konečnými uživateli otevřeným a průhledným způsobem.
(12) Evropský výbor regulátorů trhů s cennými papíry by měl vypracovat svůj jednací řád a plně respektovat výsady orgánů a rovnováhu mezi orgány vytvořenou Smlouvou [3],
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Zřizuje se nezávislá poradní skupina pro cenné papíry ve Společenství s názvem "Evropský výbor regulátorů trhů s cennými papíry" (dále jen "výbor").
Článek 2
Úlohou výboru je radit Komisi, buď na její žádost ve lhůtě, kterou může Komise stanovit podle naléhavosti věci, nebo z vlastního podnětu, zvláště při přípravě návrhů prováděcích opatření v oblasti cenných papírů.
Článek 3
Výbor se skládá z vysokých zástupců veřejných orgánů členských států příslušných pro oblast cenných papírů.
Každý členský stát jmenuje vysokého zástupce ze svého příslušného orgánu, aby se účastnil jednání výboru.
Komise je zastoupena na jednáních výboru a jmenuje vysokého zástupce, který se účastní všech jednání.
Výbor volí ze svých členů předsedu.
Výbor může na svá jednání přizvat i odborníky a pozorovatele.
Článek 4
Výbor udržuje úzké pracovní vztahy s Komisí a s Evropským výborem pro cenné papíry.
Výbor může sestavit pracovní skupiny.
Článek 5
Výbor se před předáním svého stanoviska Komisi od počátku široce radí s hospodářskými subjekty, spotřebiteli a konečnými uživateli otevřeným a průhledným způsobem.
Článek 6
Výbor předkládá svou výroční zprávu Komisi.
Článek 7
Výbor přijme svůj jednací řád a uspořádá své pracovní postupy.
Článek 8
Výbor započne svou činnost dne 7. června 2001.
Rozhodnutí Komise
ze dne 6. června 2001
o zřízení Evropského výboru pro cenné papíry
(oznámeno pod číslem K(2001) 1493)
(text s významem pro EHP)
(2001/528/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Volný pohyb služeb a kapitálu podle článků 49 a 56 Smlouvy o ES jsou přednostními cíli Společenství.
(2) Vybudování skutečného vnitřního trhu s finančními službami je rozhodující pro posílení hospodářského růstu a tvorbu pracovních příležitostí ve Společenství.
(3) Akční plán Komise pro finanční služby [1] určuje řadu opatření, která jsou nezbytná pro dotvoření jednotného trhu s finančními službami, a zdůrazňuje nezbytnost založení výboru pro cenné papíry, jenž by přispíval k vypracovávání právních předpisů Společenství v oblasti cenných papírů.
(4) Evropská rada na zasedání v Lisabonu v březnu 2000 požadovala provedení tohoto akčního plánu do roku 2005.
(5) Dne 17. července 2000 zřídila Rada Výbor moudrých pro regulaci evropských trhů s cennými papíry.
(6) Výbor moudrých ve své závěrečné zprávě požadoval založení dvou výborů, Evropského výboru pro cenné papíry, složeného z vysokých zástupců členských států, a Evropského výboru regulátorů trhů s cennými papíry, složeného z vysokých zástupců veřejných orgánů členských států příslušných pro oblast cenných papírů, aby byly mimo jiné nápomocny Komisi.
(7) V usnesení o účinnější regulaci trhů s cennými papíry v Evropské unii uvítala Evropská rada na zasedání ve Stockholmu záměr Komise neprodleně založit výbor pro cenné papíry složený z vyšších úředníků členských států za předsednictví Komise.
(8) Závěrečná zpráva Výboru moudrých zdůraznila skutečnost, že bude nezbytné přijmout prováděcí pravidla ke směrnicím nebo nařízením, aby byly vzaty v úvahu nové směry vývoje na finančních trzích.
(9) Evropský výbor pro cenné papíry by měl sloužit jako fórum pro úvahy, diskusi a doporučení pro Komisi v oblasti cenných papírů.
(10) Evropský výbor pro cenné papíry by měl přijmout svůj jednací řád.
(11) Toto rozhodnutí zřizuje Evropský výbor pro cenné papíry jako poradní orgán.
S výhradou zvláštních právních předpisů navržených Komisí a přijatých Evropským parlamentem a Radou by měl Výbor pro cenné papíry rovněž působit jako regulativní výbor podle rozhodnutí z roku 1999 o postupech projednávání ve výborech, aby byl nápomocen Komisi při přijímání rozhodnutí o prováděcích opatřeních podle článku 202 Smlouvy o ES,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Zřizuje se výbor pro cenné papíry ve Společenství s názvem "Evropský výbor pro cenné papíry" (dále jen "výbor").
Článek 2
Úlohou výboru je radit Komisi v politických otázkách a rovněž při přípravě návrhů právních předpisů, které může Komise přijmout v oblasti cenných papírů.
Článek 3
Výbor se skládá z vysokých zástupců členských států a předsedá mu zástupce Komise.
Předseda Evropského výboru regulátorů trhů s cennými papíry založeného rozhodnutím Komise 2001/527/ES [2] se účastní jednání výboru jako pozorovatel.
Výbor může na svá jednání přizvat i odborníky a pozorovatele.
Článek 4
Výbor může sestavit pracovní skupiny.
Článek 5
Výbor přijme svůj jednací řád.
Funkci sekretariátu výboru zajišťuje Komise.
Článek 6
Výbor započne svou činnost dne 7. června 2001.
Rozhodnutí Komise
ze dne 27. června 2001
o zřízení Evropského poradního výboru pro výzkum
(oznámeno pod číslem K(2001) 1656)
(2001/531/ES, Euratom)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ke zvýšení účinnosti evropské politiky výzkumu a technologického rozvoje (VTR) potřebuje Komise nezávislý subjekt vysoké úrovně.
(2) Poradní subjekt by se měl skládat z vysoce kvalifikovaných odborníků z oblasti vědy, průmyslu a odvětví služeb, aby mohl posuzovat obecné otázky politiky v oblasti výzkumu.
(3) V závěrech předsednictví ze zasedání Evropské rady v Lisabonu v březnu 2000 se uvádí, že Unie musí směřovat k cílům stanoveným ve sdělení Komise s názvem "Na cestě k Evropskému výzkumnému prostoru".
(4) Rada dne 16. listopadu 2000 opětovně potvrdila důležitost vytvoření takovéhoto nezávislého poradního subjektu při Komisi.
(5) Vědecké znalosti a rady hrají stále důležitější roli při navrhování a provádění politik Evropské unie.
(6) Komise široce konzultovala se zástupci vědy a průmyslu, jakou nejvhodnější podobu by takový subjekt měl mít.
(7) Je vhodné přizpůsobit poradenský systém požadavkům politiky v oblasti vědy a technologie, zejména rozvoji evropského výzkumného prostoru, s plným zřetelem k pravomocím specializovanějších poradenských struktur Společenství, zejména těch, které odpovídají za hodnocení rizik.
(8) Komise podporuje přiměřené zastoupení žen v poradních výborech a jejím cílem je 40 % účast žen při činnostech VTR,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Při Komisi se zřizuje poradní výbor, dále jen "Evropský poradní výbor pro výzkum" ("výbor").
Výbor je poradním subjektem pro politiku v oblasti výzkumu a technologického rozvoje.
Článek 2
1. Úkolem výboru je radit Komisi při navrhování a provádění politiky Společenství v oblasti výzkumu a technologického rozvoje.
V této souvislosti výbor věnuje zvláštní pozornost vytváření evropského výzkumného prostoru a využití nástrojů politik, jako jsou rámcové programy Společenství pro vývoj a technologický rozvoj.
2. Pro dosažení úkolů stanovených v článku 1 výbor z vlastního podnětu nebo na žádost Komise vydává stanoviska a poskytuje rady týkající se různých hledisek politiky Společenství v oblasti výzkumu nebo týkající se vědeckého a technologického rozvoje v Evropě a ve světě.
3. Komise zajistí, aby výbor dostával informace nezbytné k plnění svého úkolu.
V této souvislosti je výbor pravidelně informován o vývoji politiky Společenství v oblasti výzkumu.
4. Na výslovnou žádost výboru poskytnou útvary Komise výboru písemné připomínky k jeho stanoviskům nebo radám.
Útvary Komise rovněž poskytují pravidelné informace o možných následných akcích.
5. Komise může v žádosti o stanovisko výboru stanovit lhůtu, ve které má být stanovisko vydáno.
6. Výbor si přísně zachovává nezávislé postavení a nezastupuje žádné vědecké, průmyslové ani jiné organizace, státy nebo odvětvové zájmy.
Konzultuje s těmito organizacemi, kdykoliv se to ukáže nezbytným.
7. Aniž je dotčen článek 8, rady výboru se zveřejňují a oznamují orgánům Evropských společenství a členským státům.
Článek 3
1. Výbor se skládá ze 45 členů jmenovaných Komisí na základě jejich osobní způsobilosti.
Za účelem zajištění vyváženosti mezi zástupci vědy a vysokých škol, obchodu a průmyslu a ostatních zúčastněných osob a zajištění úplné nezávislosti výboru jsou členové výboru jmenováni takto:
- 20 členů zastupujících vědu je jmenováno na základě návrhu Evropské vědecké nadace (EVN),
- 20 členů zastupujících obchod a průmysl je jmenováno na základě návrhu Evropská unie konfederací průmyslu a zaměstnavatelů (UNICE),
- pět členů vybere Komise.
Těchto 45 členů je jmenováno jediným rozhodnutím a seznam členů výboru zveřejňuje Komise v Úředním věstníku Evropských společenství.
2. Konečné složení výboru musí odrážet rozmanitost Evropy.
Při jmenovacím postupu musí být použita tato kritéria:
- excelence ve výzkumu nebo v řízení výzkumu,
- zkušenost s poradenskými činnostmi na evropské nebo mezinárodní úrovni,
- vyváženost mezi vědeckými a technologickými disciplínami včetně osob se zvláštní vysokoškolskou a průmyslovou zkušeností,
- zeměpisná vyváženost beroucí v úvahu rozšíření Evropské unie a země přidružené k rámcovým programům,
- vyvážené zastoupení mužů a žen.
Článek 4
Funkční období každého člena výboru je tříleté s možností jednoho opětovného jmenování.
Členové výboru zůstávají ve funkci, dokud nejsou nahrazeni nebo jmenováni na další funkční období.
Za výkon funkce člena výboru nepřísluší odměna.
Náklady na cestu a pobyt spojené se schůzí výboru nebo výborem vytvořené pracovní skupiny hradí Komise v souladu s platnými správními předpisy.
S výhradou předchozího souhlasu může Komise hradit také náklady na cestu a pobyt při přípravě stanovisek nebo rad, zejména schůze členů výboru a externích odborníků mimo Brusel.
Článek 5
1. Výbor volí předsedu a dva místopředsedy, každého dvoutřetinovou většinou hlasů přítomných členů.
Kromě toho volí výbor pět svých členů, také dvoutřetinovou většinou hlasů přítomných členů, kteří společně s předsedou a místopředsedy tvoří předsednictvo výboru.
Složení předsednictva musí být v souladu s kritérii stanovenými v čl. 3 odst.
Předsednictvo organizuje práci výboru.
Pro účely přípravy stanovisek a rad výboru může předsednictvo požádat Komisi, aby provedla studie nebo konzultovala externí organizace.
2. Komise poskytuje finanční a administrativní podporu sekretariátu výboru a zajišťuje, aby byla zaručena jeho plná nezávislost.
3. Aby výbor mohl plnit své úkoly, může předsednictvo vytvářet pracovní skupiny složené ze členů výboru a popřípadě vnějších osob.
Výbor a pracovní skupiny mohou přizvat k účasti na své práci odborníky.
Odborníci se účastní jednání pouze v otázkách, ke kterým byli přizváni.
Komise hradí jejich náklady na cestu a pobyt.
Výbor může pořádat semináře a konference.
S výhradou předchozího souhlasu hradí Komise s nimi související náklady.
4. Komise poskytne výboru vhodné nástroje pro komunikaci a šíření jeho činností a stanovisek.
Článek 6
Výbor se schází průměrně třikrát ročně.
Schůze jsou pořádány v prostorách Komise.
Schůzí výboru a jeho pracovních skupin se účastní zástupci Komise, pokud předseda výboru výslovně nepožádá o opak.
Článek 7
Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 8
V souladu s článkem 287 Smlouvy o ES a článek 194 Smlouvy o ESAE členové výboru podepíší prohlášení, ve kterém se zavazují, že nesdělí informace, které získají při práci ve výboru nebo jeho pracovních skupinách, pokud je Komise upozorní, že určité stanovisko nebo záležitost jsou důvěrné.
Členové výboru se zdrží účasti na projednávání záležitostí, při kterých dochází ke střetu jejich zájmů.
Za tímto účelem podepíší prohlášení, v němž potvrdí, že pokud se vyskytne v pořadu jednání bod, u nějž existuje střet zájmů, který by mohl být na újmu jejich nezávislosti, uvědomí o tom předsedu.
Článek 9
Zrušuje se rozhodnutí Komise 98/611/ES, Euratom o vytvoření Evropského výzkumného fóra.
Rozhodnutí Komise
ze dne 6. července 2001,
kterým se mění rozhodnutí 94/442/ES o zavedení smírčího řízení v rámci schválení účetní závěrky záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF)
(oznámeno pod číslem K(2001) 1756)
(2001/535/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 ze dne 17. května 1999 o financování společné zemědělské politiky [1], a zejména na čl. 7 odst. 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V zájmu zajištění nepřetržitosti fungování smírčího orgánu při postupném střídání jeho členů je třeba, aby funkční období jeho členů mohlo být po uplynutí počátečních tří let prodlouženo o kratší období.
Je třeba upřesnit zvláštní pravidla platná pro funkční období předsedy orgánu.
K tomuto účelu je třeba změnit rozhodnutí Komise 94/442/ES o zavedení smírčího řízení v rámci schválení účetní závěrky záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) [2], ve znění rozhodnutí 2000/649/ES [3].
(2) Výbor EZOZF zaujal kladné stanovisko,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 94/442/ES se mění takto:
1. v čl. 3 odst. 2 se druhý a třetí pododstavec nahrazují tímto: "Po konzultaci s Výborem EZOZF podle čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 1258/1999 jmenuje Komise předsedu a členy zpočátku na tříleté funkční období. Jejich funkční období je možné prodloužit vždy pouze o jeden rok, o čemž musí být Výbor vyrozuměn. Má-li být jmenován předseda, který je již členem orgánu, činí jeho počáteční funkční období jako předsedy tři roky.
Po konzultaci s Výborem EZOZF podle čl. 14 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1258/1999 jmenuje Komise i náhradníky, kteří splňují kritéria uvedená v prvním pododstavci a kteří budou povoláni v pořadí určeném seznamem stanoveným Komisí."
2. V článku 3 se odstavec 3 nahrazuje tímto: "Po uplynutí funkčního období zůstávají člen nebo předseda smírčího orgánu ve svých funkcích do té doby, než jsou vystřídáni novými členy nebo dokud není jejich funkční období prodlouženo."
3. V čl. 3 odst. 4 se první pododstavec nahrazuje tímto: "Před uplynutím doby tří let končí funkční období člena orgánu odstoupením, odvoláním nebo úmrtím. V těchto případech se nahrazuje na zbylou část funkčního období prvním náhradníkem, který je k dispozici. Pokud však odstoupí nebo zemře předseda, jmenuje Komise po konzultaci s Výborem EZOZF podle čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 1258/1999 člena, který bude vykonávat funkci předsedy po zbytek funkčního období původního předsedy."
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 16. července 2001,
kterým se mění rozhodnutí 93/402/EHS o veterinárních podmínkách a veterinárních osvědčeních pro dovoz čerstvého masa z některých jihoamerických zemí tak, aby byla vzata v úvahu veterinární situace v Uruguayi
(oznámeno pod číslem K(2001) 2205)
(2001/538/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 72/462/EHS ze dne 12. prosince 1972 o veterinárních a hygienických otázkách dovozu skotu, prasat, ovcí a koz, čerstvého masa nebo masných výrobků ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou směrnicí 97/79/ES [2], a zejména na články 14 a 22 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 93/402/EHS [3] naposledy pozměněné rozhodnutím 2001/537/ES [4] stanoví veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz čerstvého masa z Argentiny, Brazílie, Chile, Kolumbie a Paraguaye.
(2) Od 23. dubna 2001 byla potvrzena ohniska slintavky a kulhavky v Uruguayi a byl zaveden program očkování skotu proti slintavce a kulhavce.
(3) Svým rozhodnutím 2001/388/ES [5] pozastavila Komise dovoz všech druhů čerstvého masa pocházejícího z druhů vnímavých na slintavku a kulhavku do Společenství.
(4) Ve dnech 25. až 29. června 2001 se konala návštěva delegace Komise za účelem přezkoumání epizootologické situace ohledně slintavky a kulhavky a opatření zavedených k jejímu tlumení.
(5) Nálezy delegace vyvolávají určité znepokojení nad některými opatřeními zavedenými v Uruguayi ke zdolání slintavky a kulhavky, zejména ohledně počtu ohnisek, dozoru nad přesuny zvířat a procesu zrání masa.
(6) Příslušné uruguayské veterinární orgány v současné době zjednávají nápravu, a proto je nezbytné prodloužit pozastavení dovozu všech druhů čerstvého masa pocházejícího z druhů vnímavých na slintavku a kulhavku do Společenství v souladu s rozhodnutím 2001/388/ES, a to přinejmenším do doby odstranění zjištěných nedostatků a další stabilizace situace ohledně slintavky a kulhavky.
(7) V zájmu vyjasnění podmínek dovozu je nezbytné zrušit rozhodnutí 2001/537/ES a odpovídajícím způsobem změnit rozhodnutí 93/402/EHS.
(8) Toto rozhodnutí bude přezkoumáno s ohledem na vývoj situace.
(9) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha II rozhodnutí 93/402/EHS se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Rozhodnutí 2001/537/ES se zrušuje.
Článek 3
Toto rozhodnutí se použije ode dne 16. července 2001.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 5. dubna 2001
o uzavření Úmluvy o sjednocení některých pravidel pro mezinárodní leteckou dopravu (Montrealská úmluva) Evropským společenstvím
(2001/539/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 80 odst. 2 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou a čl. 300 odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Při stanovení odpovědnosti za škodu způsobenou leteckými dopravci Evropského společenství je výhodné řídit se jednotnými a jasnými přepisy. Tyto předpisy by měly být stejné jako předpisy platné pro dopravce ze třetích zemí.
(2) Společenství se zúčastnilo mezinárodní diplomatické konference o leteckém právu, která se konala v Montrealu od 10. do 28. května 1999 a na které byla přijata Úmluva o sjednocení některých pravidel pro mezinárodní leteckou dopravu (Montrealská úmluva), a Společenství podepsalo tuto úmluvu 9. prosince 1999.
(3) Regionální organizace pro hospodářskou integraci s pravomocemi v určitých záležitostech, které upravuje Montrealská úmluva, smějí být smluvními jejími stranami.
(4) Společenství a jeho smluvní státy mají sdílené pravomoci v otázkách, které jsou obsaženy
Rozhodnutí Komise
ze dne 11. července 2001
o zřízení poradního výboru nazvaného "Evropské fórum pro energetiku a dopravu"
(oznámeno pod číslem K(2001) 1843)
(2001/546/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Závěry Rady ve složení pro dopravu ze dne 20. září 2000 [1] vyzvaly Komisi k neprodlenému předložení návrhu na zřízení evropského fóra při Komisi skládajícího se ze zástupců dotyčného odvětví za účelem přezkoumání všech faktorů působící na konkurenceschopnost dopravy a zvážení strukturálních úprav v tomto odvětví.
Návrh by měl brát náležitý ohled na sociální, environmentální a bezpečnostní cíle.
(2) Funkční období Poradního výboru pro energetiku zřízeného rozhodnutím Komise 96/642/ES [2] ze dne 8. listopadu 1996 uplynulo v únoru 2001.
(3) S ohledem na potřebu poradního diskusního orgánu složeného z osob kvalifikovaných pro přezkoumání širokého okruhu otázek týkajících se energetické a dopravní politiky navrhuje Komise zřídit Evropské fórum pro energetiku a dopravu.
(4) S přihlédnutím k vzájemné závislosti energetické politiky a dopravní politiky a potřebě přibližovat tyto politiky je užitečné a vhodné, aby se zástupci odvětví energetiky a dopravy soustředili v rámci jednoho orgánu.
(5) Tento dialog by měl Komisi umožnit shromáždit stanoviska ke každému podnětu Komise v oblasti energetické a dopravní politiky a mít prospěch z odborných stanovisek monitorovacího centra.
(6) Toto fórum by mělo být zřízeno, jeho funkční období přesně vymezeno a způsob jeho práce uspořádán,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Při Komisi se zřizuje poradní výbor nazvaný "Evropské fórum pro energetiku a dopravu" (dále jen "fórum").
2. Fórum se skládá z kvalifikovaných osob způsobilých k uvažování o otázkách týkajících se energetiky a dopravy a o vzájemných vztazích mezi těmito dvěma politikami.
Fóra se účastní zástupci provozovatelů, výrobců a správců sítí a infrastruktur, uživatelé dopravy a spotřebitelé energie, odbory, sdružení pro ochranu životního prostředí a pro bezpečnost a vysoké školy.
Článek 2
Úkol
1. Komise může s fórem konzultovat jakoukoli otázku týkající se energetické a dopravní politiky Společenství.
2. Fórum působí jako monitorovací centrum pro energetickou a dopravní politiku, zejména s ohledem na konkurenceschopnost a strukturální úpravy v těchto odvětvích, s přihlédnutím k environmentálním, sociálním a bezpečnostním hlediskům.
V případě potřeby bude rovněž požadováno posouzení jakékoliv aktuální otázky, která může vyvstat v oblastech energetiky a dopravy.
3. Fórum vydává stanoviska nebo podává zprávy Komisi buď na její žádost, nebo z vlastního podnětu; po jednání nenásleduje hlasování.
Komise může v žádosti o stanovisko nebo zprávu fóra stanovit lhůtu, ve které má být stanovisko nebo zpráva vydána.
Článek 3
Složení, jmenování
1. Fórum má 34 řádných členů.
2. Místa ve fóru jsou rozdělena takto:
- devět členů zastupuje provozovatele (výrobce energie a pozemní, námořní a letecké nákladní dopravce, zpracovatelský průmysl),
- pět členů zastupuje sítě a infrastruktury (plyn, elektřina, železniční a silniční síť, přístavy, letiště a řízení leteckého provozu),
- sedm členů zastupuje uživatele a spotřebitele (uživatelé dopravy, spotřebitelé energie, řízení poptávky),
- šest členů zastupuje odbory,
- pět členů zastupuje organizace ochrany životního prostředí a organizace odpovídající za bezpečnost zejména v oblasti dopravy,
- dva členové zastupují vysoké školy nebo skupiny odborníků.
3. Za každého řádného člena je jmenován jeden náhradník.
Náhradník se účastní schůze fóra nebo pracovní skupiny jen tehdy, nemůže-li se jich účastnit člen výboru, jehož zastupuje, nebo v jeho nepřítomnosti.
4. Komise jmenuje jednotlivě řádné členy a náhradníky fóra na základě objektivních kritérií uznávané způsobilosti a zkušenosti.
Radí Komisi nezávisle na vnějších pokynech.
Jejich funkční období je dvouleté a mohou být jmenováni opakovaně.
5. Po uplynutí funkčního období zůstávají členové fóra a náhradníci ve funkci, dokud nejsou nahrazeni nebo jmenováni na další funkční období.
6. Funkční období člena skončí před jeho uplynutím odstoupením nebo smrtí.
Člen je nahrazen na zbývající část funkčního období.
7. Za výkon funkce nepřísluší odměna.
3 odst. 2 se zveřejňuje v Úředním věstníku Evropských společenství, s výjimkou žádostí týkajících se členů uvedených ve čtvrté odrážce, v jejichž případě Komise vyzve Evropskou konfederaci odborových svazů ke jmenování jejích zástupců v oblasti energetiky a dopravy.
Komise vybere členy na základě jejich žádostí obdržených na základě této výzvy.
Kritéria výběru vezmou v úvahu způsobilost a zkušenost kandidátů, jejich reprezentativnost a schopnost přispět ke strategickým úvahám, a podporují rovnoměrné zastoupení odborníků z různých oblastí činnosti, mužů a žen a různého zeměpisného původu.
9. Seznam členů a náhradníků zveřejňuje Komise pro informaci v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 4
Pracovní skupiny
1. Fórum může při plnění svého úkolu uvedeného v článku 2 vytvářet pracovní skupiny ad hoc.
2. Pracovní skupiny se skládají nejvíce z 11 členů.
Článek 5
Odborníci
Fórum může přizvat kteroukoli osobu, která má zvláštní kvalifikaci v záležitosti, která je na pořadu jednání, aby se účastnila práce fóra jako odborník.
Odborník se účastní jednání pouze v otázkách, ke kterým byl přizván.
Článek 6
Předsednictví a předsednictvo
1. Fórum zvolí ze svých členů na dobu dvou let předsedu a čtyři místopředsedy zastupující provozovatele, uživatele nebo spotřebitele, odbory a sdružení pro ochranu životního prostředí a pro bezpečnost.
Jsou zvoleni dvoutřetinovou většinou z přítomných členů.
2. Předseda a místopředseda, jejichž funkční období uplynulo, zůstávají ve svých funkcích, dokud nejsou nahrazeni nebo jmenováni na další funkční období.
3. Skončí-li funkční období předsedy nebo jednoho z místopředsedů, jsou nahrazeni na zbývající část funkčního období postupem podle odstavce 1.
4. Předseda a místopředsedové tvoří předsednictvo.
5. Předsednictvo připravuje a organizuje práci fóra.
6. Předsednictvo může přizvat zpravodaje z kterékoli pracovní skupiny k účasti na své schůzi.
Článek 7
Sekretariát
Sekretariát fóra, předsednictva a pracovních skupin zajišťuje Komise.
Schůzí fóra, předsednictva a pracovních skupin se účastní zástupci dotčených útvarů Komise.
Článek 8
Stanoviska a zprávy
Fórum podává stanoviska a zprávy Komisi.
Přijme-li fórum požadované stanovisko nebo zprávy jednomyslně, vypracuje společné závěry, které jsou připojeny k zápisu z jednání.
Nedosáhne-li fórum o stanovisku nebo zprávě jednomyslné dohody, sdělí Komisi rozdílné vyjádřené názory.
Komise může na internetu zveřejnit každou zprávu, stanovisko a práci fóra, které nemají důvěrnou povahu.
Článek 9
Schůze
1. Fórum svolává Komise a schází se v jejím sídle.
2. Schůzi předsednictva svolává předseda po dohodě s Komisí.
3. Členům fóra a popřípadě odborníkům pozvaným v souladu s článkem 5 se hradí náklady na cestu a pobyt v souladu s předpisy platnými v rámci Komise.
4. Pořádání schůzí fóra a případně pracovních skupin podléhá předběžnému rozpočtovému schválení útvary Komise.
Článek 10
V souladu s článkem 287 Smlouvy o ES nesmějí členové fóra sdělovat informace, které získají při práci ve fóru nebo v pracovních skupinách, pokud je Komise upozorní, že vyžádané stanovisko nebo projednávaná otázka jsou důvěrné povahy.
V těchto případech se jednání účastní pouze členové fóra a zástupci útvarů Komise.
Článek 11
Přezkum
Komise může toto rozhodnutí přezkoumat na základě získaných zkušeností.
Článek 12
Zrušuje se rozhodnutí 96/642/ES a v důsledku toho i rozhodnutí 98/134/ES.
Článek 13
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem zveřejnění
Rozhodnutí Komise
ze dne 9. července 2001
o zřízení výboru pro penzijní připojištění
(Oznámeno pod číslem K(2001) 1775)
(Text s významem pro EHP)
(2001/548/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 138 a 140 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská komise navrhla ve své agendě pro sociální politiku ze dne 28. června 2000 vytvořit penzijní fórum, které by se spolu se všemi zúčastněnými zabývalo problémem důchodů a mobility.
(2) Evropská komise ve svém sdělení "K jednotnému trhu pro penzijní připojištění" ze dne 11. května 1999 (KOM(1999) 134 v konečném znění) podpořila myšlenku skupiny na vysoké úrovni pro svobodný pohyb osob zřídit penzijní fórum, a proto rozhodla o svolání tohoto fóra, které se má scházet dvakrát do roka a má se skládat ze zástupců vlád, sociálních partnerů, penzijních fondů a případně dalších subjektů činných v této oblasti.
(3) Evropský parlament uvítal sdělení Komise a zřízení takového výboru ve svém usnesení ke sdělení Komise "K jednotnému trhu pro penzijní připojištění",
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
1. Při Komisi se zřizuje poradní výbor v oblasti penzijního připojištění (dále jen poradní výbor "Penzijní fórum").
2. Penzijní fórum se skládá ze zástupců vlád členských států, sociálních partnerů a systémů penzijního připojištění.
Článek 2
1. Komise může s Penzijním fórem konzultovat všechny problémy a vývojové tendence na úrovni Společenství týkající se penzijního připojištění.
Penzijní fórum je nápomocno Komisi zejména při hledání řešení problémů a překážek v oblasti penzijního připojištění spojených s přeshraničním pohybem pracovníků.
2. Penzijní fórum spolupracuje popřípadě s jinými vhodnými subjekty a výbory, které se zabývají sociální a hospodářskou politikou.
Článek 3
1. Penzijní fórum se skládá ze 45 členů.
2. Křesla jsou rozdělena takto:
- jedno křeslo pro každý členský stát,
- čtyři křesla pro ostatní členské země EHP (jedno křeslo pro kontaktní kancelář Evropského sdružení volného obchodu a jedno křeslo pro každou dotyčnou zemi),
- 14 křesel pro sociální partnery zastoupené na úrovni Společenství,
- 12 křesel pro penzijní fondy a jiné subjekty činné v této oblasti:
- tři křesla pro EFRP (European Federation for Retirement Provision),
- jedno křeslo pro každý z následujících subjektů:
- FEFSI (Evropská federace investičních fondů a společností),
- ACME (Asociace evropských družstevních a vzájemných pojišťoven),
- AIM (Mezinárodní sdružení vzájemných pojišťoven),
- CEA (Evropský pojišťovací výbor),
- AEIP (Evropská asociace paritních institucí),
- EAPIVS (Evropská asociace penzijních institucí veřejného sektoru),
- GCAACE (Poradní skupina Asociace pojistných matematiků ES),
- FBE (Bankovní federace Evropské unie),
- AGE (Evropská platforma pro starší osoby).
Článek 4
Členy Penzijního fóra jmenuje Komise na návrh členských států, ostatních zemí EHP, sociálních partnerů zastoupených na úrovni Společenství a ostatních subjektů vyjmenovaných v článku 3.
Komise přijme všechna nezbytná opatření, aby zajistila vyrovnané zastoupení obou pohlaví.
Článek 5
Funkční období členů Penzijního fóra je dva roky.
Mohou být jmenováni opakovaně.
Po uplynutí funkčního období zůstávají členové Penzijního fóra ve funkci, dokud nejsou nahrazeni nebo dokud nejsou znovu jmenováni.
Funkční období člena skončí před uplynutím dvou let odstoupením nebo smrtí.
Funkční období člena může také skončit, jestliže subjekt, který předložil jeho kandidaturu, požádá o jeho nahrazení.
Člen je nahrazen pro zbývající část funkčního období.
Výkon funkcí není odměňován.
Článek 6
Seznam členů zveřejní Komise pro informaci v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 7
Penzijní fórum si volí na dobu dvou let předsedu a dva místopředsedy.
Jsou zvoleni dvoutřetinovou většinou z přítomných členů.
Až do zvolení předsedy členy Penzijního fóra předsedá Penzijnímu fóru zástupce příslušných útvarů Generálního ředitelství pro zaměstnanost a sociální věci.
Článek 8
Penzijní fórum může přizvat k účasti na své práci jako odborníka kteroukoli osobu, která má zvláštní kvalifikaci k předmětu, jenž je na pořadu dne.
Odborníci se účastní pouze jednání o otázkách, kvůli nimž byli přizváni.
Článek 9
Penzijní fórum může zřizovat pracovní skupiny.
Článek 10
1. Penzijní fórum je svoláváno Komisí a schází se v jejím sídle.
2. Schůzí penzijního fóra a pracovních skupin se účastní zástupci dotčených útvarů Komise.
3. Funkci sekretariátu penzijního fóra a pracovních skupin vykonávají útvary Komise.
Článek 11
Penzijní fórum projednává žádosti o stanoviska předložené Komisí.
Po jednání nenásleduje hlasování.
Požaduje-li Komise stanovisko Penzijního fóra, může stanovit lhůtu, ve které má být stanovisko vydáno.
Názory vyjádřené jednotlivými zastoupenými hospodářskými skupinami jsou uvedeny v zápisu, který je předáván Komisi.
Výsledky jednání sdělí Komise všem účastníkům na jejich žádost.
Článek 12
Aniž jsou dotčena ustanovení článku 287 Smlouvy, jsou členové Penzijního fóra povinni nevyzrazovat informace, s nimiž se seznámili při práci
Rozhodnutí Evropské centrální banky
ze dne 5. července 2001,
kterým se mění rozhodnutí ECB/1998/4 o přijetí pracovního řádu pro zaměstnance Evropské centrální banky
(ECB/2001/6)
(2001/566/ES)
RADA GUVERNÉRŮ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY,
s ohledem na statut Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky (dále jen "statut"), a zejména na článek 36.1 tohoto statutu,
s ohledem na návrh Výkonné rady Evropské centrální banky (ECB),
s ohledem na příspěvek Generální rady ECB,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Statut pověřuje Radu guvernérů, aby na návrh Výkonné rady ECB stanovila a v případě potřeby měnila pracovní řád pro zaměstnance ECB (dále jen "pracovní řád").
(2) Rozhodnutí ECB/1998/4 ze dne 9. června 1998 o přijetí pracovního řádu pro zaměstnance Evropské centrální banky, pozměněné dne 31. března 1999 [1] (dále jen "rozhodnutí ECB/1998/4"), obsahuje pravidla pro zaměstnanecké vztahy mezi ECB a jejími zaměstnanci.
(3) V souladu s politikou transparentnosti, již ECB sleduje, by měl být pracovní řád pro zaměstnance ECB zpřístupněn všem zájemcům.
(4) Přístup veřejnosti k pracovnímu řádu by byl významně usnadněn, pokud by byl zpřístupněn na internetové stránce ECB (http://www.ecb.int),
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Článek 2 rozhodnutí ECB/1998/4 se zrušuje.
Vkládá se nový článek 2, který zní: "Pro informaci všech zájemců je pracovní řád pro zaměstnance ECB přístupný veřejnosti na internetové stránce ECB (http://www.ecb.int)."
Článek 2
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady
ze dne 23. července 2001,
kterým se mění rozhodnutí 90/424/EHS o některých výdajích ve veterinární oblasti
(2001/572/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [1], a zejména na čl. 24 odst. 1 a 2 uvedeného rozhodnutí,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí 90/424/EHS stanoví možnost finančního příspěvku od Společenství na eradikaci a sledování chorob obsažených v seznamu, který je připojen k uvedenému rozhodnutí.
(2) Seznam lze doplnit, nebo pozměnit, aby se vzal v úvahu vývoj veterinární situace ve Společenství.
(3) Nakažlivá chudokrevnost lososů (ISA) je novou chorobou, která se poprvé objevila ve Společenství v roce 1998 a která může způsobit významné ztráty v odvětví chovu lososů.
(4) Je důležité, aby se ISA zdolávala, a tak se bránilo jejímu rozšíření do dalších oblastí.
(5) Katarální horečka ovcí je virová choroba ovcí, koz, skotu a jiných přežvýkavců, která se přenáší členovci.
(6) Katarální horečka ovcí má na mezinárodní úrovni dopad na přesuny živých zvířat vnímavých druhů, neboť je zahrnuta na seznamu A Mezinárodního úřadu pro nákazy zvířat.
(7) V roce 1998 se katarální horečka ovcí dostala z třetích zemí na území Společenství a rozšířila se prostřednictvím infikovaných vektorů.
(8) Některé oblasti Společenství musí být kvůli klimatickým podmínkám považovány ze vysoce rizikové oblasti, pokud jde o katarální horečku ovcí.
(9) Rozhodnutí 90/424/EHS stanoví nouzová opatření v případě vzplanutí katarální horečky ovcí.
Finanční příspěvek Společenství se vyžaduje také na sledování a na některá zdolávací opatření včetně očkování proti katarální horečce ovcí ve vysoce rizikových oblastech, nebo v oblastech, ve kterých je choroba endezootická.
(10) S ohledem na tento vývoj by se měla ISA a katarální horečka ovcí doplnit na uvedený seznam, aby bylo možné získat finanční příspěvek Společenství na provádění programů pro eradikaci a sledování těchto chorob.
V případě katarální horečky ovcí by se měla přijmout zvláštní kritéria, aby se umožnilo provádění finančního opatření stanoveného v čl. 24 odst.
(11) Za účelem získání finančního příspěvku Společenství se musí respektovat relevantní požadavky rozhodnutí 90/424/EHS a - s ohledem na ISA - směrnice Rady 93/53/EHS ze dne 24. června 1993, kterou se zavádějí minimální opatření Společenství ke zdolávání některých nákaz ryb [2].
(12) Nařízení Rady (ES) č. 2792/1999 ze dne 17. prosince 1999, kterým se stanoví podrobnosti a podmínky ke strukturálním podporám Společenství v odvětví rybolovu [3], a zejména na čl. 15 odst. 3 písm. g) uvedeného nařízení, je vhodným právním základem pro zajištění finanční podpory ohledně ISA; ustanovení hlavy III nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech [4] se tudíž použijí odchylně od ustanovení stanovených ve druhé větě čl. 24 odst. 5, 6 a odstavce 8 a 9 rozhodnutí 90/424/EHS.
(13) Rozhodnutí 90/424/EHS by se tudíž mělo pozměnit,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V příloze rozhodnutí 90/424/EHS se ve skupině 1 doplňují nové odrážky, které znějí: "— nakažlivá chudokrevnost lososů (ISA) [5]
— katarální horečka ovcí ve vysoce rizikových oblastech [6]."
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 23. července 2001,
kterým se mění rozhodnutí Komise 2000/532/ES, pokud jde o seznam odpadů
(2001/573/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/689/EHS ze dne 12. prosince 1991 o nebezpečných odpadech [1], a zejména na čl. 1 odst. 4 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Seznam odpadů Společenství byl stanoven rozhodnutím Komise 2000/532/ES ze dne 3. května 2000, kterým se nahrazuje rozhodnutí 94/3/ES, kterým se stanoví seznam odpadů podle čl. 1 písm. a) směrnice Rady 75/442/EHS o odpadech, a rozhodnutí Rady 94/904/ES, kterým se stanoví seznam nebezpečných odpadů ve smyslu čl. 1 odst. 4 směrnice 91/689/EHS o nebezpečných odpadech [2].
1 odst. 4 směrnice 91/689/EHS požaduje, aby členské státy informovaly Komisi o odpadech nezahrnutých do seznamu nebezpečných odpadů, o nichž se domnívají, že vykazují jednu nebo více vlastností uvedených v příloze III uvedené směrnice.
Některé členské státy oznámily odpady s obsahem chlorosilanů, odpady s obsahem silikonu a stavební materiály s obsahem azbestu a žádaly, aby byl seznam nebezpečných odpadů odpovídajícím způsobem upraven.
(3) V zájmu srozumitelnosti je třeba výslovně uvést, že jako odpady neklasifikované jako nebezpečné mohou být posuzovány pouze směsi tuku a oleje ze separace oleje a vody obsahující pouze jedlé oleje a tuky.
(4) Rozhodnutí 2000/532/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem pozměněno.
(5) Opatření stanovená v tomto rozhodnutí nejsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 18 směrnice 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech [3]. Musí být proto přijata Radou na základě čl.
18 odst. 4 směrnice 75/442/EHS,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 2000/532/ES se mění v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. ledna 2002.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 13. července 2001
o určení společné látky pro daňové značení plynových olejů a petroleje
(oznámeno pod číslem K(2001) 1728)
(2001/574/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 95/60/ES ze dne 27. listopadu 1995 o daňovém značení plynových olejů a petroleje [1], a zejména na čl. 2 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Aby bylo zajištěno řádné fungování vnitřního trhu a zamezeno daňovým únikům, zavedla směrnice 95/60/ES společný systém daňového značení plynových olejů spadajících pod kód KN 27100069 a petroleje spadajícího pod kód KN 27100055, které jsou propuštěny pro domácí spotřebu s osvobozením od spotřební daně nebo které podléhají snížené sazbě spotřební daně.
Od roku 1996 byla první podpoložka s přihlédnutím k obsahu síry plynových olejů rozdělena do tří podpoložek KN 27100066, 27100067 a 27100068.
(2) Při výběru společné látky určené k daňovému značení (dále jen "společná značkovací látka") byly produkty po výzvě k projevení zájmu za pomoci Společného výzkumného střediska, celních laboratoří čtrnácti členských států a jiných chemických ústavů a odborných skupin podrobeny důkladné technické zkoušce.
(3) Zkoušky prokázaly, že požadavkům nejlépe odpovídá látka Solvent Yellow 124, neboť splňuje šest ze sedmi kriterií stanovených ve výzvě k projevení zájmu.
(4) Podle Vědeckého výboru pro toxicitu, ekotoxicitu a životní prostředí nemá látka Solvent Yellow 124 prokazatelné vedlejší škodlivé účinky na zdraví a životní prostředí.
(5) Z těchto důvodů by měl být tento produkt vybrán jako společná značkovací látka ve smyslu směrnice 95/60/ES a podřízen podmínkám stanoveným v uvedené směrnici.
Obsah značkovací látky musí být nejméně 6 mg na litr minerálního oleje.
(6) Ačkoli je látka Solvent Yellow 124 patentově chráněna v šesti členských státech, zaručují její použitelnost licenční dohody.
(7) Toto rozhodnutí nezprošťuje žádný podnik povinností, které mu připadají podle článku 82 Smlouvy.
(8) Než se toto rozhodnutí stane použitelným, měla by být správním orgánům členských států a průmyslu poskytnuta přiměřená lhůta, aby se mohly připravit na skutečné používání společné značkovací látky.
(9) S ohledem na možnosti, které nabídne budoucí vědecký vývoj, by měla být stanovena lhůta pro přezkoumání tohoto rozhodnutí.
(10) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro spotřební daně,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Společnou značkovací látkou, jak ji stanoví směrnice 95/60/ES, pro daňové značení všech typů plynových olejů spadajících pod kódy KN 27100066, 27100067 a 27100068 a petroleje spadajícího pod kód KN 27100055 je látka Solvent Yellow 124, jak je popsána v příloze tohoto rozhodnutí.
Obsah značkovací látky musí být nejméně 6 mg na litr minerálního oleje.
Článek 2
Komise přezkoumá toto rozhodnutí nejpozději k 31. prosinci 2006 vzhledem k technickému vývoji v oblasti značkovacích látek a s přihlédnutím k nutnosti zamezit podvodnému užívání minerálních olejů, které jsou osvobozeny od spotřební daně nebo podléhají snížené sazbě spotřební daně.
Rozhodnutí bude přezkoumáno dříve, pokud vyjde najevo, že Solvent Yellow 124 má vedlejší škodlivé účinky na zdraví nebo životní prostředí.
Článek 3
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. srpna 2002.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 25. července 2001,
kterým se stanoví datum, kdy smí být na základě čl. 22 odst. 2 rozhodnutí 2001/376/ES zahájeno odesílání produktů ze skotu z Portugalska v rámci vývozního režimu založeného na datu narození
(oznámeno pod číslem K(2001) 2363)
(Text s významem pro EHP)
(2001/577/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/662/EHS ze dne 11. prosince 1989 o veterinárních kontrolách v obchodu uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], naposledy pozměněnou směrnicí 92/118/EHS,
s ohledem na rozhodnutí Komise 2001/376/ES ze dne 18. dubna 2001 o opatřeních nezbytných v důsledku výskytu bovinní spongiformní encefalopatie v Portugalsku a o zavedení vývozního režimu založeného na datu narození [2], a zejména na čl. 22 odst. 2 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Čl. 22 odst. 2 rozhodnutí 2001/376/ES požaduje, aby Komise poté, co na úrovni Společenství proběhnou inspekce a budou informovány členské státy, stanovila datum, kdy může být zahájeno odesílání produktů stanovených v článku 11 uvedeného rozhodnutí.
(2) Inspekce provedené útvary Komise v Portugalsku od 14. do 18. května a od 25. do 27. června 2001 zejména za účelem vyhodnocení režimu veterinárních kontrol podle článků 11 a 12 a přílohy IV rozhodnutí 2001/376/ES ukázaly, že podmínky jsou uspokojivě splněny.
(3) Komise předložila výsledky inspekcí a důsledky, které z nich vyvodila, členským státům Stálého veterinárního výboru.
Komise kromě záruk požadovaných ve zprávě Potravinového a veterinárního úřadu obdržela od Portugalska i záruky úplného provádění a účinného prosazování právních předpisů Společenství o dozoru v souvislosti s TSE a o eradikaci TSE,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Datum stanovené v čl. 22 odst. 2 rozhodnutí 2001/376/ES, kdy smí být zahájeno nebo znovu zahájeno odesílání produktů podle článku 11 uvedeného rozhodnutí v souladu se stanovenými podmínkami, je den 1. srpna 2001.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 30. července 2001
o zveřejnění odkazu na normu EN 71-1: 1998 "Bezpečnost hraček — Část 1: Mechanické a fyzikální vlastnosti", bod 4.20 písm. d) podle směrnice Rady 88/378/EHS
(oznámeno pod číslem K(2001) 1905)
(Text s významem pro EHP)
(2001/579/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 88/378/EHS ze dne 3. května 1988 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se bezpečnosti hraček [1], ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na stanovisko stálého výboru zřízeného podle článku 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů [3], ve znění směrnice 98/48/ES [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V článku 2 směrnice 88/378/EHS je stanoveno, že hračky mohou být uváděny na trh pouze tehdy, jestliže neohrožují bezpečnost a/nebo zdraví uživatelů nebo třetích osob při používání určeným způsobem nebo způsobem předvídatelným s ohledem na obvyklé chování dětí.
(2) Podle článku 5 směrnice 88/378/EHS se u hraček, u nichž byla prohlášena shoda s harmonizovanými normami, na které byl zveřejněn odkaz v Úředním věstníku Evropských společenství, předpokládá shoda se základními požadavky na bezpečnost podle článku 3 uvedené směrnice.
(3) Členské státy jsou povinny zveřejňovat odkazy na vnitrostátní normy, které přejímají harmonizované normy.
(4) Německo a Rakousko uplatnily podle článku 6 směrnice 88/378/EHS ochrannou doložku týkající se bodu 4.20 písm. d) normy EN 71 "Bezpečnost hraček — Část 1: Mechanické a fyzikální vlastnosti", rok vydání 1998, z důvodu, že špičková emisní hladina akustického tlaku 140 dB měřená ve vzdálenosti 50 cm od ucha je příliš vysoká a může poškodit sluch dítěte.
(5) Po přezkoumání informací předložených Německem a Rakouskem a po obdržení stanoviska stálého výboru zřízeného směrnicí 98/34/ES Komise dne 20. července 1999 rozhodla vyřadit bod 4.20 písm. d) normy EN 71-1: 1998 ze zveřejnění v Úředním věstníku Evropských společenství, v důsledku čehož tento bod již neposkytuje předpoklad shody s ustanoveními směrnice 88/378/EHS.
(6) Komise zveřejnila v rámci směrnice 88/378/EHS sdělení [5] obsahující seznam evropských harmonizovaných norem, které byly dne 15. července 1998 schváleny Evropským výborem pro normalizaci (CEN).
Ve sdělení je uvedena norma EN 71-1:1998 týkající se bezpečnosti hraček, avšak s vyloučením špičkové emisní hladiny akustického tlaku C vytvářeného hračkou používající kapsle.
(7) Důvodem vyloučení bylo, že bod 4.20 písm. d) normy EN 71-1: 1998 nemůže zaručit bezpečnost hraček, jsou-li používány způsobem předvídatelným s ohledem na obvyklé chování dětí, jak požadoval článek 2 směrnice 88/378/EHS.
(8) Podle bodu 4.20 písm. d) normy EN 71-1: 1998 špičková emisní hladina akustického tlaku C, Lpc peak, vytvářeného hračkou používající kapsle nesmí překročit 140 dB: 140 dB v místě měření odpovídá 150 dB až 160 dB ve vzdálenosti přibližně 2,5 cm.
Mezní hodnota 140 dB zůstává v platnosti do 31. července 2001 a po tomto datu je mezní hodnotou 125 dB,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Zveřejnění odkazu na harmonizovanou normu EN 71 "Bezpečnost hraček — Část 1: Mechanické a fyzikální vlastnosti" v Úředním věstníku Evropských společenství, přijatou Evropským výborem pro normalizaci (CEN) dne 15. července 1998 a uvedenou v příloze, obsahuje tuto poznámku: "Bod 4.20 písm. d) normy EN 71-1: 1998 poskytuje předpoklad shody s ustanoveními směrnice 88/378/EHS až ode dne 1. srpna 2001.
Od tohoto data podle bodu 4.20 písm. d) špičková emisní hladina akustického tlaku C, Lpc peak, vytvářeného hračkou používající kapsle nesmí překročit 125 dB při měření podle ustanovení normy."
Článek 2
K odkazu na vnitrostátní normu přejímající harmonizovanou normu EN 71-1: 1998, zveřejňovanému podle čl. 5 odst. 1 směrnice 88/378/EHS ve znění pozdějších předpisů, připojí členské státy stejnou poznámku, jaká je uvedena v článku 1.
Článek 3
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. srpna 2001.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 18. června 2001
o uzavření dohody mezi Evropským společenstvím a Rumunskem o účasti Rumunska v Evropské agentuře pro životní prostředí a v Evropské informační a pozorovací síti pro životní prostředí
(2001/584/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 175 odst. 1 ve spojení s první větou prvního pododstavce čl. 300 odst. 2 a prvním pododstavcem čl. 300 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská agentura pro životní prostředí a Evropská informační a pozorovací síť pro životní prostředí byly zřízeny nařízením (EHS) č. 1210/90 [3].
(2) Evropská rada na svém zasedání v Lucemburku v prosinci 1997 umožnila účast v programech a agenturách Společenství jako způsob urychlení předvstupní strategie pro země střední a východní Evropy.
Pokud jde o agentury, v závěrech Evropské rady se stanoví, že "agentury Společenství, ve kterých se kandidátské země budou moci účastnit, budou určovány případ od případu".
(3) Evropská rada na svém zasedání v Helsinkách v prosinci 1999 znovu potvrdila obsáhlou povahu procesu přistoupení, který v současné době zahrnuje 13 kandidátských zemí do jediného rámce, přičemž kandidátské země se rovnocenně účastní tohoto procesu přistoupení.
(4) Rada dne 14. února 2000 pověřila Komisi, aby vedla jednání o účasti kandidátských zemí v Evropské agentuře pro životní prostředí.
Komise podepsala závěrečný akt z jednání dne 9. října 2000.
(5) Dohodu uvedenou v tomto rozhodnutí je třeba přijmout,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda mezi Evropským společenstvím a Rumunskem o účasti Rumunska
Rozhodnutí Rady
ze dne 18. června 2001
o uzavření dohody mezi Evropským společenstvím a Bulharskou republikou o účasti Bulharské republiky v Evropské agentuře pro životní prostředí a v Evropské informační a pozorovací síti pro životní prostředí
(2001/589/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 175 odst. 1 ve spojení s první větou prvního pododstavce čl. 300 odst. 2 a prvním pododstavcem čl. 300 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská agentura pro životní prostředí a Evropská informační a pozorovací síť pro životní prostředí byly zřízeny nařízením (EHS) č. 1210/90 [3].
(2) Evropská rada na svém zasedání v Lucemburku v prosinci 1997 umožnila účast v programech a agenturách Společenství jako způsob urychlení předvstupní strategie pro země střední a východní Evropy.
Pokud jde o agentury, v závěrech Evropské rady se stanoví, že "agentury Společenství, ve kterých se kandidátské země budou moci účastnit, budou určovány případ od případu".
(3) Evropská rada na svém zasedání v Helsinkách v prosinci 1999 znovu potvrdila obsáhlou povahu procesu přistoupení, který v současné době zahrnuje 13 kandidátských zemí do jediného rámce, přičemž kandidátské země se rovnocenně účastní tohoto procesu přistoupení.
(4) Rada dne 14. února 2000 pověřila Komisi, aby vedla jednání o účasti kandidátských zemí v Evropské agentuře pro životní prostředí.
Komise podepsala závěrečný akt z jednání dne 9. října 2000.
(5) Dohodu uvedenou v tomto rozhodnutí je třeba přijmout,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda mezi Evropským společenstvím a Bulharskou republikou o účasti Bulharské republiky
Rozhodnutí Rady
ze dne 18. června 2001
o uzavření dohody mezi Evropským společenstvím a Tureckou republikou o účasti Turecké republiky v Evropské agentuře pro životní prostředí a v Evropské informační a pozorovací síti pro životní prostředí
(2001/594/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 175 odst. 1 ve spojení s první větou prvního pododstavce čl. 300 odst. 2 a prvním pododstavcem čl. 300 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská agentura pro životní prostředí a Evropská informační a pozorovací síť pro životní prostředí byly zřízeny nařízením (EHS) č. 1210/90 [2];
(2) Evropská rada na svém zasedání v Lucemburku v prosinci 1997 umožnila účast v programech a agenturách Společenství jako způsob urychlení předvstupní strategie pro země střední a východní Evropy.
Pokud jde o agentury, v závěrech Evropské rady se stanoví, že "agentury Společenství, ve kterých se kandidátské země budou moci účastnit, budou určovány případ od případu";
(3) Evropská rada na svém zasedání v Helsinkách v prosinci 1999 znovu potvrdila obsáhlou povahu procesu přistoupení, který v současné době zahrnuje 13 kandidátských zemí do jediného rámce, přičemž kandidátské země se rovnocenně účastní tohoto procesu přistoupení;
(4) Rada dne 14. února 2000 pověřila podle čl. 300 odst.
1 Smlouvy Komisi, aby vedla jednání o účasti kandidátských zemí
Rozhodnutí Rady
ze dne 13. července 2001
o uzavření změny obchodních ustanovení smlouvy k Energetické chartě Evropským společenstvím
(2001/595/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy, ve spojení s první větou čl. 300 odst. 2 prvního pododstavce,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská společenství uzavřela rozhodnutím Rady a Komise 98/181/ES, ESUO, Euratom [1] smlouvu o Energetické chartě, obsahující odkazy na odpovídající ustanovení GATT 1947.
(2) Uvedení odkazů na odpovídající ustanovení Světové obchodní organizace (WTO) ve smlouvě o Energetické chartě namísto odkazů na ustanovení GATT 1947, jakož i zahrnutí seznamu energetického zařízení do obchodních ustanovení, je v zájmu Společenství.
(3) Společenství má výlučné pravomoci v oblasti společné obchodní politiky.
(4) Konference o Energetické chartě a mezinárodní konference, která se konala dne 24. dubna 1998, schválily změnu obchodních ustanovení smlouvy o Energetické chartě, zejména seznam energetického zařízení, včetně souvisejících rozhodnutí, dohod a prohlášení (změna obchodních ustanovení).
(5) Společenství schválilo rozhodnutím Rady 98/537/ES [2] znění změny obchodních ustanovení a její prozatímní uplatňování až do jejího vstupu v platnost.
(6) Přijetí změny obchodních ustanovení přispěje k dosažení cílů Evropského společenství. Proto by uvedená změna měla být schválena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Změna obchodních ustanovení smlouvy o Energetické chartě se schvaluje jménem Evropského společenství.
Článek 2
Předseda Rady jménem Evropského společenství, v souladu s články 39 a 49 smlouvy o Energetické chartě, uloží listinu o schválení změny obchodních ustanovení smlouvy o Energetické chartě u vlády Portugalské republiky.
Článek 3
Toto rozhodnutí se vyhlašuje
Rozhodnutí Komise
ze dne 8. ledna 2001,
kterým se mění rozhodnutí 95/467/ES, 96/578/ES, 96/580/ES, 97/176/ES, 97/462/ES, 97/556/ES, 97/740/ES, 97/808/ES, 98/213/ES, 98/214/ES, 98/279/ES, 98/436/ES, 98/437/ES, 98/599/ES, 98/600/ES, 98/601/ES, 1999/89/ES, 1999/90/ES, 1999/91/ES, 1999/454/ES, 1999/469/ES, 1999/470/ES, 1999/471/ES, 1999/472/ES, 2000/245/ES, 2000/273/ES a 2000/447/ES o postupu ověřování shody některých stavebních výrobků ve smyslu článku 20 směrnice Rady 89/106/EHS
(oznámeno pod číslem K(2000) 3695)
(Text s významem pro EHP)
(2001/596/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [1], ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na čl. 13 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropský systém klasifikace z hlediska reakce na oheň, který je popsán v rozhodnutí Komise 94/611/ES ze dne 9. září 1994, kterým se provádí článek 20 směrnice 89/106/EHS o stavebních výrobcích [3], byl přizpůsoben technickému vývoji a nahrazen rozhodnutím Komise 2000/147/ES ze dne 8. února 2000, kterým se provádí směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o klasifikaci reakce stavebních výrobků na oheň [4]. Toto nové rozhodnutí nutně vyžaduje přizpůsobení následujících rozhodnutí Komise o ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl.
20 odst. 2 směrnice 89/106/EHS tam, kde se v těchto rozhodnutích uvádí odkaz na evropský systém klasifikace z hlediska reakce na oheň:
- rozhodnutí Komise 95/467/ES ze dne 24. října 1995, kterým se provádí čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS o stavebních výrobcích [5] (komíny, kouřovody a specifické výrobky, výrobky ze sádry a konstrukční ložiska),
- rozhodnutí Komise 96/578/ES ze dne 24. června 1996 o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o vybavení pro hygienické prostory [6],
- rozhodnutí Komise 96/580/ES ze dne 24. června 1996 o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o lehké obvodové pláště [7],
- rozhodnutí Komise 97/176/ES ze dne 17. února 1997 o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o konstrukční výrobky ze dřeva a spojovací prvky [8],
- rozhodnutí Komise 97/462/ES ze dne 27. června 1997 o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o desky na bázi dřeva [9],
- rozhodnutí Komise 97/556/ES ze dne 14. července 1997 o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o vnější tepelněizolační kompozitní systémy/sestavy s omítkou (ETICS) [10],
- rozhodnutí Komise 97/740/ES ze dne 14. října 1997 o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o zdivo a související výrobky [11],
- rozhodnutí Komise 97/808/ES ze dne 20. listopadu 1997 o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o podlahoviny a venkovní povrchy [12], naposledy pozměněné rozhodnutím 1999/453/ES [13],
- rozhodnutí Komise 98/213/ES ze dne 9. března 1998 o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o sestavy vnitřních příček [14],
- rozhodnutí Komise 98/214/ES ze dne 9. března 1998 o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o konstrukční kovové výrobky a doplňky [15],
- rozhodnutí Komise 98/279/ES ze dne 5. prosince 1997 o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o sestavy/systémy nenosného ztraceného bednění z dutých tvárnic nebo panelů z izolačních materiálů, popřípadě z betonu [16],
- rozhodnutí Komise 98/436/ES ze dne 22. června 1998 o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o střešní krytiny, střešní světlíky, střešní okna a doplňkové výrobky [17],
- rozhodnutí Komise 98/437/ES ze dne 30. června 1998 o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o vnitřní a vnější povrchové úpravy stěn a stropů [18],
- rozhodnutí Komise 98/599/ES ze dne 12. října 1998 o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o střešní lité hydroizolační sestavy [19],
- rozhodnutí Komise 98/600/ES ze dne 12. října 1998 o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o samonosné průsvitné střešní sestavy (s výjimkou sestav na bázi skla) [20],
- rozhodnutí Komise 98/601/ES ze dne 9. října 1998 o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o výrobky pro konstrukce vozovek [21],
- rozhodnutí Komise 1999/89/ES ze dne 25. ledna 1999 o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o prefabrikované schodišťové sestavy [22],
- rozhodnutí Komise 1999/90/ES ze dne 25. ledna 1999 o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o hydroizolace [23],
- rozhodnutí Komise 1999/91/ES ze dne 25. ledna 1999 o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o tepelněizolační výrobky [24],
- rozhodnutí Komise 1999/454/ES ze dne 22. června 1999 o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o výrobky pro požární přepážky, požární těsnění a pro požární ochranu [25],
- rozhodnutí Komise 1999/469/ES ze dne 25. června 1999 o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o výrobky pro beton, malty a injektážní malty [26],
- rozhodnutí Komise 1999/470/ES ze dne 29. června 1999 o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o stavební adheziva/maltoviny a lepidla [27],
- rozhodnutí Komise 1999/471/ES ze dne 29. června 1999 o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o zařízení pro vytápění vnitřních prostor [28],
- rozhodnutí Komise 1999/472/ES ze dne 1. července 1999 o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o trubky, nádrže a příslušenství, které nejsou v kontaktu s vodou určenou k lidské spotřebě [29],
- rozhodnutí Komise 2000/245/ES ze dne 2. února 2000 o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o výrobky z plochého skla, profilovaného skla a skleněných tvárnic [30],
- rozhodnutí Komise 2000/273/ES ze dne 27. března 2000 o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o sedm výrobků pro evropská technická schválení bez řídícího pokynu [31],
- rozhodnutí Komise 2000/447/ES ze dne 13. června 2000 o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o prefabrikované nosné sendvičové panely na bázi dřeva a samonosné lehké kompozitní panely [32].
(2) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro stavebnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Přílohy rozhodnutí 95/467/ES, 96/578/ES, 96/580/ES, 97/176/ES, 97/462/ES, 97/556/ES, 97/740/ES, 97/808/ES, 98/213/ES, 98/214/ES, 98/279/ES, 98/436/ES, 98/437/ES, 98/599/ES, 98/600/ES, 98/601/ES, 1999/89/ES, 1999/90/ES, 1999/91/ES, 1999/454/ES, 1999/469/ES, 1999/470/ES, 1999/471/ES, 1999/472/ES, 2000/245/ES, 2000/273/ES a 2000/447/ES se mění, jak je stanoveno v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 11. července 2001,
kterým se mění rozhodnutí 94/984/ES o veterinárních podmínkách a veterinárních osvědčeních pro dovoz čerstvého drůbežího masa ze třetích zemí a zároveň zrušují rozhodnutí 96/181/ES, 96/387/ES, 96/712/ES a 97/593/ES
(oznámeno pod číslem K(2001) 1841)
(Text s významem pro EHP)
(2001/598/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 71/118/EHS ze dne 15. února 1971 o hygienických otázkách produkce a uvádění na trh čerstvého drůbežího masa [1], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska, a Švédska, a zejména na čl. 14 bod B odst. 1 písm. c) uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 91/494/EHS ze dne 26. července 1991 o veterinárních otázkách obchodu s čerstvým drůbežím masem ve Společenství a jeho dovozu ze třetích zemí [2], naposledy pozměněnou směrnicí 1999/89/ES [3], a zejména na články 11 a 12 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 94/984/ES [4] naposledy pozměněné rozhodnutím 2000/352/ES [5] stanoví veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz čerstvého drůbežího masa z některých třetích zemí.
Předepsána jsou dvě různá osvědčení, vzor A a vzor B. Jejich použití závisí na situaci ve výskytu newcastleské choroby v dotyčné zemi.
(2) Kontrola provedená orgány Komise v Thajsku v prosinci 1999 za účelem přezkoumání situace ve výskytu newcastleské choroby a dodatečné informace obdržené nedávno z této země ukazují, že se situace ve výskytu newcastleské choroby v Thajsku zlepšila.
Thajsko může nyní vyhovět požadavkům pro osvědčení vzoru A stanoveným v rozhodnutí 94/984/ES.
(3) Výsledky kontroly provedené v Tunisku v říjnu 2000 a záruky poskytnuté touto zemí ukazují, že Tunisko může vyhovět požadavkům pro osvědčení vzoru A stanoveným v rozhodnutí 94/984/ES, a tudíž může být zařazeno do seznamu v uvedeném rozhodnutí.
(4) V říjnu 2000 podnikly orgány Společenství misi do Brazílie s cílem zhodnotit veterinární situaci ve čtyřech nových oblastech a zdá se, že výsledky této kontroly umožní pokračovat v rozdělování Brazílie do oblastí.
(5) Česká republika, Izrael a Švýcarsko nejsou prosté newcastleské choroby.
Uplatňují však opatření pro tlumení této choroby, která jsou přinejmenším rovnocenná opatřením stanoveným ve směrnici Rady 92/66/EHS [6] naposledy pozměněné aktem o přistoupení Rakouska, Finska, a Švédska.
Pro vydávání osvědčení se nyní mohou vzít v úvahu opatření pro tlumení choroby a rozhodnutí 96/181/ES [7], 96/387/ES [8] a 97/593/ES [9] o zvláštních veterinárních podmínkách pro dovoz čerstvého drůbežího masa z těchto zemí se mohou zrušit.
(6) Chorvatsku byl povolen vývoz čerstvého masa pouze z určených oblastí jeho území.
Kontrola provedená v září/říjnu 1997 a v říjnu 2000 ukázala, že již dále není nutné rozdělení do oblastí.
(7) Mise na Madagaskar podniknuté orgány Komise v roce 1997 odhalily vážné nedostatky ve struktuře orgánů veterinární péče, jejich kontrol a povinností při vydávání osvědčení.
Proto byl rozhodnutím Komise 97/517/ES [10] pozastaven dovoz některých produktů živočišného původu z Madagaskaru do Společenství.
Nyní se zdá příhodné vyškrtnout Madagaskar ze seznamu třetích zemí, ze kterých je povoleno vyvážet čerstvé drůbeží maso do Společenství, a to do té doby, dokud nebudou poskytnuty uspokojivé záruky, které umožní pozastavení dovozu zrušit.
(8) Při stanovení podmínek pro dovoz čerstvého drůbežího masa ze třetích zemí by se měla brát v úvahu směrnice Rady 93/119/ES ze dne 22. prosince 1993 o ochraně zvířat při porážení nebo utrácení [11].
(9) Z důvodů průhlednosti a usnadnění vydávání osvědčení by se požadavky obsažené v rozhodnutí Komise 96/712/ES ze dne 28. listopadu 1996 o vzorech prohlášení o zdravotní nezávadnosti a o označeních zdravotní nezávadnosti pro dovoz čerstvého drůbežího masa ze třetích zemí [12] měly začlenit do veterinárního osvědčení a rozhodnutí 96/712/ES se může zrušit.
(10) Pro vývoz čerstvého drůbežího masa do Švédska a Finska by se mělo brát v úvahu rozhodnutí Rady 95/411/ES ze dne 22. června 1995 o předpisech pro mikrobiologické testy na výskyt salmonely prováděné odebíráním vzorků čerstvého drůbežího masa určeného pro Švédsko a Finsko [13], ve znění rozhodnutí 98/227/ES [14].
(11) Členské státy se statutem států prostých newcastleské choroby nyní na základě sladění kritérií pro očkování rozhodnutím Komise 93/152/EHS [15] nevyžadují pro dovoz drůbežího masa záruky ohledně očkování proti newcastleské chorobě a kromě toho se změnil statut Irska a oblasti Severního Irska ve Spojeném království ohledně newcastleské choroby, a je tedy nutné změnit osvědčení v rozhodnutí 94/984/ES.
(12) S ohledem na uvedené změny a z důvodu jasnosti by se přílohy I a II rozhodnutí 94/984/ES měly nahradit přílohami I a II tohoto rozhodnutí.
(13) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Text článku 1 rozhodnutí 94/984/ES se označuje jako odstavec 1 a vkládá se nový odstavec 2, který zní: "2. Čerstvé drůbeží maso určené k dodání do Společenství a splňující požadavky tohoto rozhodnutí musí nést označení zdravotní nezávadnosti splňující kritéria uvedená v příloze III."
Článek 2
1. Přílohy I a II rozhodnutí 94/984/ES se nahrazují přílohami I a II tohoto rozhodnutí.
2. Příloha III tohoto rozhodnutí se doplňuje v rozhodnutí 94/984/ES jako příloha III.
Článek 3
Rozhodnutí 96/181/ES, 96/387/ES, 96/712/ES a 97/593/ES se zrušují.
Článek 4
Toto rozhodnutí se použije pro čerstvé drůbeží maso osvědčené od 1. září 2001.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 17. července 2001
o ochranných opatřeních, která se v důsledku vzplanutí katarální horečky ovcí týkají dovozu některých zvířat z Bulharska, o zrušení rozhodnutí 1999/542/ES, změně rozhodnutí 98/372/ES o veterinárních podmínkách a veterinárních osvědčeních pro dovoz živého skotu a prasat z některých evropských zemí za účelem zohlednění některých hledisek týkajících se Bulharska a o změně rozhodnutí 97/232/ES, kterým se stanoví seznam třetích zemí, z nichž členské státy povolují dovoz ovcí a koz
(oznámeno pod číslem K(2001) 1930)
(Text s významem pro EHP)
(2001/600/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 72/462/EHS ze dne 12. prosince 1972 o veterinárních a hygienických otázkách dovozu skotu, prasat, ovcí a koz, čerstvého masa nebo masných výrobků ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou směrnicí 97/79/ES [2], a zejména na čl. 6 odst. 1 a článek 7 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [3], naposledy pozměněnou směrnicí 96/43/ES [4], a zejména na čl. 18 odst. 7 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 98/372/ES stanoví veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz živého skotu a prasat z některých evropských zemí [5].
(2) Rozhodnutí Komise 97/232/ES stanoví seznam třetích zemí, z nichž členské státy povolují dovoz ovcí a koz [6].
(3) V červenci 1999 se v regionu Burgas v Bulharsku potvrdila ohniska katarální horečky ovcí a proto byla rozhodnutím Komise 1999/542/ES [7] přijata ochranná opatření týkající se dovozu skotu, ovcí a koz pocházejících z Bulharska nebo přepravovaných přes jeho území.
(4) Z mise, kterou Komise vykonala na místě v listopadu 2000, vyplývá, že došlo k výraznému zlepšení kontrol prováděných bulharskými veterinárními orgány a celkové veterinární situace.
(5) Na určitou dobu byl zaveden monitorovací program týkající se zejména katarální horečky ovcí. Na základě získaných výsledků, jakož i údajů a záruk poskytnutých příslušnými veterinárními orgány je možné Bulharsko regionalizovat, pokud jde o povolení dovozu skotu, ovcí a koz do Společenství.
(6) Některá opatření se však musejí zachovat, aby se zajistilo, že živý skot, ovce a kozy nepocházejí z okresů Burgas, Jambol, Chaskovo a Kardzali nebo nejsou přes tuto část Bulharska přepravovány.
(7) Rozhodnutí 1999/542/ES by mělo být zrušeno, a rozhodnutí 97/232/ES a 98/372/ES by v důsledku toho měla být změněna.
(8) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 97/232/ES se nahrazuje přílohou III tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Přílohy I a II rozhodnutí 98/372/ES se nahrazují přílohami I a II tohoto rozhodnutí.
Článek 3
1. Rozhodnutí 1999/542/ES se zrušuje.
2. Členské státy, jež přijímají živý skot, ovce a kozy, které byly přepraveny přes území Bulharska, zajistí, že zvířata nebyla přepravována přes část Bulharska tvořenou okresy Burgas, Jambol, Chaskovo a Kardzali.
Článek 4
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 1. srpna 2001.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 26. července 2001
o přijetí závazků nabídnutých v souvislosti s antidumpingovým řízením ohledně dovozů některých železných a ocelových lan a kabelů pocházejících z České republiky, Korejské republiky, Malajsie, Ruska, Thajska a Turecka a o zastavení řízení ohledně dovozů z Korejské republiky a Malajsie
(oznámeno pod číslem K(2001) 2351)
(2001/602/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2238/2000 [2], a zejména na články 8 a 9 uvedeného nařízení,
po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
(1) Nařízením (ES) č. 230/2001 [3] uložila Komise prozatímní antidumpingové clo z dovozu některých železných a ocelových lan a kabelů pocházejících z České republiky, Ruska, Thajska a Turecka a přijala závazky nabídnuté nkěterými vyvážejícími výrobci z České republiky a Turecka.
(2) Žádná prozatímní opatření nebyla uložena na dovoz z Korejské republiky (dále jen "Korea") a Malajsie, protože dumpingová rozpětí zjištěná v případě těchto dvou zemí byla pod 2 % prahem stanoveným čl. 9 odst. 3 nařízení (ES) č. 384/96 (dále jen "základní nařízení").
(3) Po uložení prozatímních antidumpingových opatření pokračovala Komise v šetření dumpingu, škody a zájmů Společenství.
Definitivní závěry tohoto šetření jsou vyloženy v nařízení Rady (ES) č. 1601/2001 [4] o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu neěkterých železných a ocelových lan a kabelů pocházejících z České republiky, Ruska, Thajska a Turecka a o konečném výběru uloženého prozatímního cla.
(4) Šetření potvrdilo prozatímní závěry poškozujícího dumpingu týkajícího se dovozů z České republiky, Ruska, Thajska a Turecka.
Bylo rovněž potvrzeno, že dumpingová rozpětí dovozů pocházejících z Koreje a Malajsie byla minimální.
B. ZÁVAZKY
(5) Po uložení prozatímních antidumpingových opatření nabídli spolupracující vyvážející výrobci z Ruska a Thajska závazky v souladu s čl. 8 odst. 1 základního nařízení.
(6) Podle těchto závazků nabídli příslušní vyvážející vývozci, že budou prodávat dotyčný výrobek za ceny, které vylučují poškozující účinky dumpingu.
(7) Komise soudí, že závazky nabídnuté dotyčnými vyvážejícími výrobci jsou přijatelné, neboť vylučují poškozující účinky dumpingu.
Tyto společnosti budou navíc poskytovat Komisi pravidelné a podrobné informace ohledně svých vývozů do Společenství, takže Komise bude moci účinně sledovat dodržování těchto závazků.
Kromě toho povaha výrobku, struktura společností a jejich prodeje jsou takové, že riziko, že by tyto společnosti své závazky obešly, je velmi malé.
(8) Aby mohla Komise ještě účinněji sledovat plnění těchto závazků příslušnými společnostmi, při předložení žádosti příslušnému celnímu úřadu o propuštění zboží do volného oběhu je osvobození od cla podmíněno předložením obchodní faktury vydané vyvážejícím vývozcem, od kterého byl závazek přijat, kterážto faktura musí obsahovat alespoň informace uvedené v příloze k nařízení Rady (ES) č.
1601/2001. Tyto informace jsou potřebné také proto, aby celní úřady mohly s jistotou zjistit, zda dodávka odpovídá obchodním dokladům.
Tam, kde takováto faktura nebude předložena nebo kde nebude odpovídat výrobku předvedenému celnímu úřadu, bude splatné antidumpingové clo.
(9) V případě porušení, podezření na porušení nebo odstoupení od závazku může být uloženo antidumpingové clo podle čl. 8 odst. 9 a 10 základního nařízení.
(10) Při konzultaci s poradním výborem nebyly vzneseny žádné námitky pokud jde o přijetí nabídnutých závazků.
C. ZASTAVENÍ ŘÍZENÍ
(11) Vzhledem k výsledkům šetření ohledně Koreje a Malajsie a s ohledem na fakt, že zjištěná dumpingová rozpětí byla minimální, by řízení mělo být zastaveno bez uložení antidumpingových opatření na dovoz dotyčného výrobku z Koreje a Malajsie,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Přijímají se závazky nabídnuté níže uvedenými společnostmi v rámci antidumpingového řízení ohledně dovozu některých železných a ocelových lan a kabelů pocházejících z České republiky, Korejské republiky, Malajsie, Ruska, Thajska a Turecka.
země _BAR_ společnost _BAR_ doplňkový kód TARIC _BAR_
Článek 2
Řízení ohledně dovozu některých železných a ocelových lan a kabelů pocházejících z Korejské republiky a Malajsie se zastavuje.
Článek 3
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po zveřejnění
Rozhodnutí Komise
ze dne 19. července 2001,
kterým se stanovují ekologická kritéria pro udělení ekoznačky Společenství mycím prostředkům pro ruční mytí nádobí
(oznámeno pod číslem K(2001) 1989)
(Text s významem pro EHP)
(2001/607/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení (ES) č. 1980/2000 Evropského parlamentu a Rady ze dne 17. července 2000 o revidovaném systému Společenství pro udělování ekoznačky [1], a zejména na články 3, 4 a 6 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 3 nařízení (ES) č. 1980/2000 stanoví, že ekoznačka může být udělena výrobku s vlastnostmi, které mu umožňují významně přispívat ke zlepšení klíčových environmentálních aspektů.
(2) Článek 4 nařízení (ES) č. 1980/2000 stanoví, že zvláštní kritéria ekoznačky jsou stanovena podle skupin výrobků.
(3) Opatření stanovená tímto rozhodnutím byla vypracována a přijata v rámci postupů stanovování kritérií ekoznačky uvedených v článku 6 nařízení (ES) č. 1980/2000.
(4) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 17 nařízení (ES) č. 1980/2000,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Skupinou výrobků "mycí prostředky pro ruční mytí nádobí" (dále jen "skupina výrobků") se rozumějí:
všechny mycí prostředky určené k ručnímu mytí nádobí, hliněného nádobí, příborů, hrnců, pánví a dalších kuchyňských potřeb atd.
Článek 2
Úspěchy dosažené v oblasti ochrany životního prostředí a vhodnost k použití skupiny výrobků jsou posuzovány podle kritérií uvedených v příloze.
Článek 3
Definice skupiny výrobku a její kritéria jsou platná tři roky od data, kdy toto rozhodnutí vstoupí v platnost.
Pokud se před koncem tohoto období nepřijmou přezkoumaná ekologická kritéria, jejich platnost se prodlouží o další rok.
Článek 4
Pro správní účely se této skupině výrobků přiděluje číselný kód "019".
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 18. července 2001,
kterým se mění rozhodnutí 93/195/EHS o veterinárních předpisech a veterinárních osvědčeních pro zpětný dovoz evidovaných koní určených pro dostihy, soutěže a kulturní akce po jejich dočasném vývozu
(oznámeno pod číslem K(2001) 1953)
(Text s významem pro EHP)
(2001/610/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/426/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních předpisech pro přesun koňovitých a jejich dovoz ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou rozhodnutím Komise 2001/298/ES [2], a zejména na čl. 19 bod ii) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s rozhodnutím Komise 93/195/EHS [3], naposledy pozměněným rozhodnutím 2001/144/ES [4], je zpětný dovoz evidovaných koní po jejich dočasném vývozu k dostihům, soutěžím nebo kulturním akcím omezen na koně, kteří pobývali ve kterékoli ze třetích zemí uvedených ve stejné skupině v příloze II uvedeného rozhodnutí méně než 30 dnů.
(2) Aby byla usnadněna účast dostihových koní pocházejících ze Společenství na mezinárodních setkáních ve skupinách nebo kategoriích ve třetích zemích uvedených v různých skupinách, zejména v Austrálii, Kanadě, Spojených státech amerických, Hongkongu, Japonsku, Singapuru nebo Spojených arabských emirátech, je vhodné tuto dobu prodloužit na méně než 90 dnů a zrušit pro dostihové koně, kteří se zúčastní takových setkání, omezení týkající se zemí stejné skupiny.
(3) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 93/195/EHS se mění takto:
1.
V článku 1 se doplňuje nová odrážka, která zní:
"— se zúčastnili mezinárodních setkání ve skupinách nebo kategoriích
Rozhodnutí Komise
ze dne 20. července 2001,
kterým se mění rozhodnutí 92/160/EHS, pokud jde o regionalizaci Mexika, a rozhodnutí 92/260/EHS, 93/195/EHS, 93/196/EHS a 93/197/EHS, pokud jde o dovoz koňovitých z Mexika, a kterým se zrušují rozhodnutí 95/392/ES a 96/486/ES
(oznámeno pod číslem K(2001) 2214)
(Text s významem pro EHP)
(2001/611/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/426/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních předpisech pro přesun koňovitých a jejich dovoz ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou rozhodnutím 2001/298/ES [2], a zejména na čl. 13 odst. 2 písm. a) a čl. 19 bod i) uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [3], naposledy pozměněnou směrnicí 96/43/ES [4], a zejména na článek 18 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 92/160/EHS [5] naposledy pozměněné rozhodnutím 2001/27/ES [6] zavádí regionalizaci některých třetích zemí pro dovoz koňovitých.
(2) Rozhodnutí Komise 92/260/EHS [7] naposledy pozměněné rozhodnutím 2001/117/ES [8] stanoví veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dočasný dovoz evidovaných koní.
(3) Rozhodnutí Komise 93/195/EHS [9] naposledy pozměněné rozhodnutím 2001/610/ES [10] stanoví veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro zpětný dovoz evidovaných koní po dočasném vývozu.
(4) Rozhodnutí Komise 93/196/EHS [11] naposledy pozměněné rozhodnutím 2001/117/ES stanoví veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz jatečných koňovitých.
(5) Rozhodnutí Komise 93/197/EHS [12] naposledy pozměněné rozhodnutím 2001/117/ES zavádí veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz evidovaných koňovitých a plemenných a užitkových koňovitých.
(6) Rozhodnutí Komise 95/392/ES [13] stanoví ochranná opatření vztahující se k hřebčí nákaze v Mexiku.
(7) rozhodnutí Komise 96/486/ES [14] stanoví ochranná opatření vztahující se k venezuelské encefalomyelitidě koní v Mexiku.
(8) Mexiko nezaznamenalo případ venezuelské encefalomyelitidy koní déle než dva roky a veterinární inspekční mise, která byla nedávno v Mexiku uskutečněna, potvrdila, že veterinární situace koňovitých je uspokojivá.
Avšak zpráva mise doporučila jako doplňkové preventivní opatření pro vývoz do Společenství regionalizaci dvou nejjižnějších mexických států Chiapas a Oaxaca.
Vzhledem k tomu, že jateční koňovití pocházejí z těchto států, jeví se vhodným zakázat dovoz jatečných koňovitých z Mexika do Společenství.
(9) Pro umožnění dovozu koňovitých z Mexika je nutné zavést regionalizaci Mexika změnou přílohy rozhodnutí 92/160/EHS, přizpůsobit veterinární podmínky následným pozměněním rozhodnutí 92/260/EHS, 93/195/EHS, 93/196/EHS a 93/197/EHS a zrušit rozhodnutí 95/392/ES a 96/486/ES.
(10) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V příloze rozhodnutí 92/160/EHS se na místo podle pořadí kódu ISO vkládají tato slova:
"Mexiko - celé území kromě států Chiapas a Oaxaca." .
Článek 2
Rozhodnutí 92/260/EHS se mění takto:
1. V příloze I se seznam třetích zemí skupiny D nahrazuje tímto: "Argentina (AR), Barbados (BB), Bermudy (BM), Bolívie (BO), Brazílie (1) (BR), Chile (CL), Kuba (CU), Jamajka (JM), Mexiko (1) (MX), Paraguay (PY), Uruguay (UY)".
2. V příloze II části D se název veterinárního osvědčení nahrazuje tímto: "VETERINÁRNÍ OSVĚDČENÍ
pro dočasný dovoz evidovaných koní z Argentiny, Barbadosu, Bermud, Bolívie, Brazílie (1), Chile, Kuby, Jamajky, Mexika (1), Paraguaye, Uruguaye do Společenství na dobu kratší než 90 dnů" .
Článek 3
Rozhodnutí 93/195/EHS se mění takto:
1. V příloze I se seznam třetích zemí skupiny D nahrazuje tímto: "Argentina (AR), Barbados (BB), Bermudy (BM), Bolívie (BO), Brazílie (1) (BR), Chile (CL), Kolumbie (1) (CO), Kostarika (1) (CR), Kuba (CU), Jamajka (JM), Mexiko (1) (MX), Peru (1) (PE), Paraguay (PY), Uruguay (UY), Venezuela (1) (VE)".
2. V příloze II se seznam zemí skupiny D v názvu veterinárního osvědčení nahrazuje tímto: "Argentiny, Barbadosu, Bermud, Bolívie, Brazílie (1), Chile, Kolumbie (1), Kostariky (1) Kuby, Jamajky, Mexika (1), Peru (1), Paraguaye, Uruguaye, Venezuely".
Článek 4
V příloze II rozhodnutí 93/1996/EHS v poznámce pod čarou č. 3 se v seznamu třetích zemí ve skupině D zrušuje slovo "Mexiko".
Článek 5
Rozhodnutí 93/197/EHS se mění takto:
1. V příloze I se seznam třetích zemí skupiny D nahrazuje tímto: "Argentina (AR), Barbados (2) (BB), Bermudy (2) (BM), Bolívie (2) (BO), Brazílie (1) (BR), Chile (CL), Kuba (2) (CU), Jamajka (2) (JM), Mexiko (1) (MX), Paraguay (PY), Uruguay (UY)"
2. V příloze II části D se název veterinárního osvědčení nahrazuje tímto: "VETERINÁRNÍ OSVĚDČENÍ
pro dovoz evidovaných koní na území Společenství z Barbadosu, Bermud, Bolívie, Kuby, Jamajky a evidovaných koňovitých a plemenných a užitkových koňovitých z Argentiny, Brazílie (1), Chile, Mexika (1), Paraguaye, Uruguaye"
Článek 6
Rozhodnutí 95/392/ES a 96/486/ES se zrušují.
Článek 7
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 23. července 2001
o stanovení dalších záruk týkajících se Aujeszkyho choroby při obchodu s prasaty uvnitř Společenství, o stanovení kritérií pro poskytování informací o této nákaze a o zrušení rozhodnutí 93/24/EHS a 93/244/EHS
(oznámeno pod číslem K(2001) 2236)
(Text s významem pro EHP)
(2001/618/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 64/432/EHS ze dne 26. června 1964 o veterinárních otázkách obchodu se skotem a prasaty uvnitř Společenství [1], naposledy pozměněnou a aktualizovanou směrnicí 2000/20/ES [2], a zejména na článek 8, čl. 9 odst. 2 a čl. 10 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 93/24/EHS [3] stanoví další záruky týkající se Aujeszkyho choroby u prasat určených pro členské státy nebo oblasti prosté nákazy.
(2) Rozhodnutí Komise 93/244/EHS [4] stanoví další záruky týkající se Aujeszkyho choroby u prasat určených pro některé části území Společenství, ve kterých jsou zavedeny schválené programy na eradikaci této choroby.
(3) Mezinárodní úřad pro nákazy zvířat (OIE) je mezinárodní organizací, která je na základě Dohody o uplatňování hygienických a rostlinolékařských opatření podle GATT z roku 1994 příslušná pro stanovování mezinárodních veterinárních předpisů pro obchod se zvířaty a živočišnými produkty.
Tyto předpisy se zveřejňují v Mezinárodním veterinárním kodexu.
(4) Kapitola Mezinárodního veterinárního kodexu o Aujeszkyho chorobě byla nedávno podstatným způsobem pozměněna.
(5) Je vhodné upravit další záruky požadované pro obchod s prasaty uvnitř Společenství ve vztahu k Aujeszkyho chorobě, aby byl zajištěn jejich soulad s mezinárodními předpisy pro tuto chorobu a lepší kontrola ve Společenství.
(6) Musí být stanovena kritéria týkající se informací, které mají členské státy poskytovat o Aujeszkyho chorobě podle článku 8 směrnice 64/432/EHS.
(7) V zájmu jasnosti by měla být zrušena rozhodnutí 93/24/EHS a 93/244/EHS a mělo by být přijato jediné rozhodnutí týkající se dalších záruk pro obchod s prasaty uvnitř Společenství týkajících se Aujeszkyho choroby a kritérií pro poskytování informací o této chorobě.
(8) Vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Odesílání plemenných a užitkových prasat určených pro členské státy nebo jejich oblasti prosté Aujeszkyho choroby, které jsou uvedeny v příloze I, a prasat, která pocházejí z jakéhokoli jiného členského státu nebo oblasti, který není uveden v této příloze, se schvaluje při dodržení těchto podmínek:
a) Aujeszkyho choroba musí podléhat ohlašovací povinnosti v členském státě původu;
b) v členském státě nebo oblastech původu musí být pod dohledem příslušného orgánu zaveden plán na tlumení a eradikační plán pro Aujeszkyho chorobu, který splňuje kritéria stanovená v čl. 9 odst. 1 směrnice 64/432/EHS. Podle tohoto plánu musí být zavedena vhodná opatření ohledně přepravy a pohybu prasat, aby bylo zabráněno rozšíření choroby mezi hospodářstvími s rozdílným nákazovým statusem;
c) pokud se týká hospodářství původu prasat:
- v dotyčném hospodářství nebyly v předchozích 12 měsících zaznamenány žádné klinické, patologické ani sérologické známky Aujeszkyho choroby,
- v hospodářstvích nacházejících se v okruhu 5 km okolo hospodářství původu prasat nebyly v předchozích 12 měsících zaznamenány žádné klinické, patologické ani sérologické známky Aujeszkyho choroby; toto ustanovení však neplatí, jestliže byla v hospodářstvích nacházejících se v okruhu 5 km okolo hospodářství původu prasat pravidelně uplatňována dozorová a eradikační opatření pod dohledem příslušného orgánu, a to v souladu s eradikačním plánem uvedeným v bodě b), jimiž se účinně zabránilo jakémukoli zavlečení nákazy na dotyčné hospodářství,
- očkování proti Aujeszkyho chorobě se neprováděla alespoň po 12 měsíců,
- zvířata byla podrobena alespoň dvakrát v rozmezí alespoň dvou měsíců sérologickému vyšetření na výskyt protilátek ADV-gE nebo ADV-gB nebo celého viru Aujeszkyho choroby. Toto šetření muselo prokázat, že se na hospodářství nevyskytuje Aujeszkyho choroba a že se u očkovaných prasat nevyskytují protilátky gE,
- v předchozích 12 měsících nebyla přivezena žádná prasata z hospodářství s nízkým nákazovým statusem Aujeszkyho choroby, aniž byla testována na Aujeszkyho chorobu s negativním výsledkem;
d) prasata, která se mají převézt:
- nebyla očkována,
- byla držena odděleně v zařízení schváleném příslušným orgánem během 30 dnů před převozem, a to takovým způsobem, že bylo zabráněno jakémukoli riziku rozšíření Aujeszkyho choroby na tato prasata,
- musela žít v hospodářství původu nebo v hospodářství s rovnocenným statusem od narození a pobývala v hospodářství původu alespoň:
i) 30 dní v případě užitkových prasat;
ii) 90 dní v případě plemenných prasat,
- byla podrobena alespoň dvěma sérologickým testům na ADV-gB nebo ADV-gD nebo na celý vir Aujeszkyho choroby s negativním výsledkem s intervalem mezi testy alespoň 30 dní.
V případě prasat mladších čtyř měsíců se však mohou také používat sérologické testy na ADV-gE.
Odběr vzorků na poslední test se musí provést během 15 dnů před odesláním. Počet prasat testovaných v izolační jednotce musí být dostatečný, aby bylo možno zjistit:
i) séroprevalenci 2 % se spolehlivostí 95 % v izolační jednotce v případě užitkových prasat;
ii) séroprevalenci 0,1 % se spolehlivostí 95 % v izolační jednotce v případě plemenných prasat;
První ze dvou testů však není nezbytný, jestliže:
i) v rámci plánu uvedeného v bodě b) bylo provedeno sérologické vyšetření na hospodářství původu mezi 45. a 17. dnem před odesláním a prokázalo, že nejsou přítomny protilátky Aujeszkyho choroby a že se u očkovaných prasat nevyskytují protilátky gE;
ii) prasata, která mají být převezena, žila na hospodářství původu od narození;
iii) na hospodářství původu nebyla převezena žádná prasata, zatímco zvířata, která mají být převezena, byla držena v izolaci.
Článek 2
Odeslání jatečních prasat, která jsou určena pro členské státy nebo oblasti prosté Aujeszkyho choroby uvedené v příloze I a která pocházejí z jakéhokoli jiného členského státu nebo oblasti neuvedené v této příloze, se schvaluje při dodržení těchto podmínek:
a) Aujeszkyho choroba musí podléhat ohlašovací povinnosti ve členském státě původu;
b) v členském státě nebo oblastech původu prasat musí být zaveden plán na tlumení a eradikační plán pro Aujeszkyho chorobu, který splňuje kritéria stanovená v čl. 1 písm. b);
c) všechna dotyčná prasata musí být převezena přímo na jatky určení a buď
- pocházejí z hospodářství, které splňuje podmínky stanovené v čl. 1 písm. c), nebo
- byla očkována proti Aujeszkyho chorobě alespoň 15 dní před jejich odesláním a pocházejí z hospodářství původu, na kterém:
i) byla v rámci plánu uvedeného v písmenu b) v předchozích 12 měsících pravidelně uplatňována dozorová a eradikační opatření pro Aujeszkyho chorobu pod dohledem příslušného orgánu;
ii) zůstala alespoň 30 dní před odesláním a pokud nebyly zjištěny žádné klinické nebo patologické známky v době vyplňování veterinárního osvědčení v článku 7, nebo
- nebyla očkována a pocházejí z hospodářství, na kterém
i) byla v rámci plánu uvedeném v písmenu b) v předchozích 12 měsících pravidelně uplatňována dozorová a eradikační opatření pro Aujeszkyho chorobu pod dohledem příslušného orgánu, přičemž v předchozích šesti měsících nebyly zaznamenány žádné klinické, patologické nebo sérologické známky Aujeszkyho choroby;
ii) zakázal příslušný orgán očkování proti Aujeszkyho chorobě a přivezení očkovaných prasat vzhledem k tomu, že se hospodářství snaží dosáhnout nejvyšší status, pokud se týká Aujeszkyho choroby, v souladu s plánem uvedeným v písmenu b);
iii) pobývala alespoň 90 dní před odesláním.
Článek 3
Plemenná prasata určená pro členské státy nebo oblasti uvedené v příloze II, ve kterých jsou zavedeny eradikační programy pro Aujeszkyho chorobu, musí buď:
a) pocházet z členských států nebo oblastí uvedených v příloze I, nebo
b) pocházet z:
- členských států nebo oblastí uvedených v příloze II, a
- hospodářství, které splňuje požadavky čl. 1 písm. c), nebo
c) splňovat tyto podmínky:
- Aujeszkyho choroba musí podléhat ohlašovací povinnosti ve členském státě původu,
- v členském státě nebo oblastech původu prasat musí být zaveden plán na tlumení a eradikační plán pro Aujeszkyho chorobu, který splňuje kritéria stanovená v čl. 1 písm. b),
- v předchozích 12 měsících nebyly na dotyčném hospodářství původu prasat zaznamenány žádné klinické, patologické ani sérologické známky Aujeszkyho choroby,
- prasata byla držena odděleně v zařízení schváleném příslušným orgánem během 30 dnů bezprostředně před převezením, a to takovým způsobem, že bylo zabráněno jakémukoli riziku rozšíření Aujeszkyho choroby,
- prasata musela být podrobena sérologickému testu na výskyt protilátek gE s negativním výsledkem. Odběr vzorků pro poslední test se musí uskutečnit během 15 dnů před odesláním. Počet testovaných prasat musí být dostatečný, aby u těchto prasat byla zjištěna séroprevalence 2 % se spolehlivostí 95 %,
- prasata musela žít na hospodářství původu nebo na hospodářství s rovnocenným statusem od narození a pobývala na hospodářství původu alespoň 90 dní.
Článek 4
Užitková prasata určená pro členské státy nebo oblasti uvedené v příloze II, ve kterých jsou zavedeny eradikační programy pro Aujeszkyho chorobu, musí buď:
a) pocházet z členských států nebo oblastí uvedených v příloze I, nebo
b) pocházet z:
- členských států nebo oblastí uvedených v příloze II, a
- hospodářství, které splňuje požadavky čl. 1 písm. c), nebo
c) splňovat tyto podmínky:
- Aujeszkyho choroba musí podléhat ohlašovací povinnosti ve členském státě původu,
- v členském státě nebo oblastech původu prasat musí být zaveden plán na tlumení a eradikační plán pro Aujeszkyho chorobu, který splňuje kritéria stanovená v čl. 1 písm. b),
- v předchozích 12 měsících nebyly na dotyčném hospodářství původu prasat zaznamenány žádné klinické, patologické ani sérologické známky Aujeszkyho choroby,
- na hospodářství původu bylo mezi 45. a 170. dnem před zasláním provedeno sérologické vyšetření na Aujeszkyho chorobu, které prokázalo, že se choroba na hospodářství nevyskytuje a že očkovaná prasata nemají protilátky gE,
- prasata musela buď žít na hospodářství původu od narození, nebo pobývat v hospodářství původu alespoň 30 dní po převozu z hospodářství s rovnocenným statusem, ve kterém bylo provedeno sérologické vyšetření rovnocenné vyšetření, které je uvedeno ve čtvrté odrážce výše.
Článek 5
Sérologické testy prováděné za účelem monitorování nebo zjišťování Aujeszkyho choroby u prasat v souladu s tímto rozhodnutím musí splňovat normy stanovené v příloze III.
Článek 6
Aniž je dotčen čl. 10 odst. 3 směrnice 64/432/EHS, informace o výskytu Aujeszkyho choroby včetně podrobností o dozorových a eradikačních programech, které fungují v členských státech uvedených v příloze II a v ostatních členských státech nebo oblastech neuvedených v příloze II, ve kterých jsou zavedeny dozorové a eradikační programy, musí každý členský stát poskytovat alespoň jednou ročně v souladu s jednotnými kritérii stanovenými v příloze IV.
Článek 7
1. Aniž jsou dotčena ustanovení právních předpisů Společenství týkající se veterinárních osvědčení, před vyplněním oddílu C veterinárního osvědčení pro prasata určená pro členské státy nebo oblasti uvedené v příloze I nebo II, které vyžaduje směrnice 64/432/ES, úřední veterinární lékař ověří:
a) status hospodářství a členského státu nebo oblasti původu dotyčných prasat, pokud se týká Aujeszkyho choroby;
b) v případě, že prasata nepocházejí z členského státu nebo oblasti prosté nákazy, status hospodářství a členského státu nebo oblastí určení dotyčných prasat, pokud se týká Aujeszkyho choroby;
c) soulad u dotyčných prasat s podmínkami stanovenými v tomto rozhodnutí.
2. U prasat určených pro členské státy nebo oblasti uvedené v příloze I nebo II se údaje v odstavci 4 oddílu C veterinárního osvědčení uvedeného v odstavci 1 vyplní a doplní takto:
a) v první odrážce se po slově "choroba" musí doplnit slovo "Aujeszkyho";
b) v druhé odrážce se učiní odkaz na toto rozhodnutí. V tomtéž řádku se v závorkách cituje číslo článku tohoto rozhodnutí, které souvisí s dotyčnými prasaty.
Článek 8
Členské státy musí zajistit, aby prasata určená pro členské státy nebo oblasti uvedené v příloze I nebo II při převozu nepřišla do styku s prasaty odlišného nebo neznámého statusu, pokud se týká Aujeszkyho choroby.
Článek 9
Rozhodnutí 93/24/EHS a 93/244/EHS se zrušují ode dne stanoveného v článku 10.
Článek 10
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. července 2002.
Článek 11
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 25. července 2001,
kterým se mění rozhodnutí 92/160/EHS, 92/260/EHS a 93/197/EHS, pokud jde o dovoz evidovaných koní z některých částí Peru
(oznámeno pod číslem K(2001) 2314)
(Text s významem pro EHP)
(2001/619/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/426/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních předpisech pro přesun koňovitých a jejich dovoz ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou rozhodnutím Komise 2001/298/ES [2], a zejména na čl. 13 odst. 2, článek 15, článek 16, čl. 19 body i) a ii) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Peru je uvedeno ve zvláštní kolonce pro evidované koně v části 2 přílohy rozhodnutí Rady 79/542/EHS ze dne 21. prosince 1979, kterým se stanoví seznam třetích zemí, z nichž členské státy povolují dovoz skotu, prasat, koňovitých, ovcí a koz, čerstvého masa a masných výrobků [3], naposledy pozměněného rozhodnutím 2001/117/EHS [4].
(2) Rozhodnutím Komise 92/160/EHS ze dne 5. března 1992 o regionalizaci některých třetích zemí pro dovoz koňovitých [5], naposledy pozměněným rozhodnutím 2001/611/ES [6], bylo Peru regionalizováno tak, že zpětný dovoz evidovaných koní po dočasném vývozu je omezen pouze na metropolitní oblast Limy.
(3) Rozhodnutí Komise 93/195/EHS [7] naposledy pozměněné rozhodnutím 2001/611/ES zavádí veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro zpětný dovoz evidovaných koní po dočasném vývozu do Peru.
(4) Rozhodnutí Komise 92/260/EHS [8] a 93/197/EHS [9] naposledy pozměněná rozhodnutím 2001/611/ES stanoví veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dočasný dovoz evidovaných koní.
(5) Po veterinární inspekční misi Komise do Peru se zdá, že je veterinární situace pod uspokojivou kontrolou veterinárních orgánů a že zejména vnitrostátní přesun koňovitých do některých částí území je dobře kontrolován.
(6) Veterinární orgány Peru se písemně zavázaly ohlásit do 24 hodin telefaxem, telegramem nebo dálnopisem Komisi a členským státům potvrzení jakékoli infekční nebo nakažlivé choroby koňovitých uvedené v příloze I směrnice 90/426/EHS, jež je v zemi povinná hlášením, a včas oznámit jakékoli změny očkovací nebo dovozní politiky týkající se koňovitých.
(7) Výskyt venezuelské encefalomyelitidy koní v zemi nebyl ohlášen již více než dva roky, tato choroba se však vyskytuje v přilehlých státech.
(8) Peru nemůže být pokládáno za zemi prostou vezikulární stomatitidy, protože se vyskytuje u skotu v mnoha částech země a u koní v severních andských údolích.
(9) Nově dokončená studie vozhřivky a hřebčí nákazy zjistila nepřítomnost těchto chorob v Peru a virová arteritida se nevyskytla již mnoho let.
(10) Z důvodů veterinární situace v některých sousedních státech provádí Peru regionalizaci a omezuje pohyb koňovitých pocházejících ze severní části země do ostatních částí země a pohyb koňovitých z oblasti Limy je pod přímou kontrolou ústředních veterinárních útvarů.
(11) Zdá se proto vhodné pozměnit rozhodnutí 92/160/EHS a povolit dovoz evidovaných koní z oblasti Limy do Společenství.
(12) Veterinární předpisy a veterinární osvědčení pro dočasný dovoz evidovaných koní do členských států musejí odpovídat veterinární situaci v dané třetí zemi a rozhodnutí 92/260/EHS a 93/197/EHS se tak musí odpovídajícím způsobem pozměnit.
(13) Pro větší jasnost je vhodné používat při změnách v seznamech třetích zemí kód ISO země.
(14) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V příloze rozhodnutí 92/160/EHS se název "Peru(1)" nahrazuje názvem "Peru" a slova "metropolitní oblast Limy" se nahrazují slovy "oblast Limy".
Článek 2
Rozhodnutí 92/260/EHS se mění takto:
1. V příloze I se seznam třetích zemí skupiny D nahrazuje tímto seznamem: "Argentina (AR), Barbados (BB), Bermudy (BM), Bolívie (BO), Brazílie(1) (BR), Chile (CL), Kuba (CU), Jamajka (JM), Mexiko(1) (MX), Peru(1) (PE), Paraguay (PY), Uruguay (UY)".
2. V příloze II části D se název veterinárního osvědčení nahrazuje tímto: "VETERINÁRNÍ OSVĚDČENÍ
pro dočasný dovoz evidovaných koní pocházejících z Argentiny, Barbadosu, Bermud, Bolívie, Brazílie(1), Chile, Kuby, Jamajky, Mexika(1), Peru(1), Paraguaye, Uruguaye na území Společenství na dobu kratší než 90 dnů."
Článek 3
Rozhodnutí 93/197/EHS se mění takto:
1. V příloze I se seznam třetích zemí skupiny D nahrazuje tímto seznamem: "Argentina (AR), Barbados(2) (BB), Bermudy(2) (BM), Bolívie(2) (BO), Brazílie(1) (BR), Chile (CL), Kuba(2) (CU), Jamajka(2) (JM), Mexiko(1) (MX), Peru (PE), Paraguay (PY), Uruguay (UY)".
2. V příloze II části D se název veterinárního osvědčení nahrazuje tímto: "VETERINÁRNÍ OSVĚDČENÍ
pro dovoz evidovaných koní z Barbadosu, Bermud, Bolívie, Kuby, Jamajky, Peru(1) a evidovaných koňovitých a plemenných a užitkových koňovitých z Argentiny, Brazílie(1), Chile, Mexika(1), Paraguaye, Uruguaye na území Společenství".
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 27. července 2001,
kterým se mění rozhodnutí 92/160/EHS a 97/10/ES, pokud jde o regionalizaci Jižní Afriky, a kterým se zrušuje rozhodnutí 1999/334/ES o některých ochranných opatřeních týkajících se evidovaných koní z Jižní Afriky
(oznámeno pod číslem K(2001) 2367)
(Text s významem pro EHP)
(2001/622/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/426/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních předpisech pro přesun koňovitých a jejich dovoz ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou rozhodnutím Komise 2001/298/ES [2], a zejména na čl. 13 odst. 2 písm. a) uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se zároveň mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [3], naposledy pozměněnou směrnicí 96/43/ES [4], a zejména na článek 18 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 92/160/EHS [5] naposledy pozměněné rozhodnutím 2000/619/ES [6] zavádí regionalizaci některých třetích zemí pro dovoz koňovitých.
(2) Veterinární předpisy pro dovoz evidovaných koní z Jižní Afriky byly stanoveny rozhodnutím Komise 97/10/ES [7], kterým se zároveň zavedla regionalizace Jižní Afriky.
(3) Po oznámení vzniku ohniska moru koní v jihoafrické provincii Západní Kapsko v květnu 1999 Komise přijala rozhodnutí 1999/334/ES ze dne 7. května 1999 o některých ochranných opatřeních týkajících se evidovaných koní z Jižní Afriky [8].
(4) Jižní Afrika nezaznamenala déle než dva roky případ moru koní v metropolitní oblasti Kapského Města, která je pásmem prostým moru koní, ani v pásmu dozoru, které toto pásmo obklopuje.
(5) Příslušné jihoafrické orgány poskytly Komisi komplexní konečnou zprávu o ohnisku zjištěném v roce 1999 a o následně provedených opatřeních.
Hlavní závěry této zprávy byly také sděleny na každoročním setkání referenčních laboratoří pro mor koní, které se konalo v Algete ve Španělsku v listopadu 2000.
(6) Příslušné jihoafrické orgány však požádaly o změnu regionalizace ve shodě s právními předpisy Společenství a normami Mezinárodního úřadu pro nákazy zvířat.
(7) Aby byl umožněn dovoz evidovaných koní z Jižní Afriky, je nezbytné přizpůsobit regionalizaci pro dovoz koňovitých tak, že se pozmění příloha rozhodnutí 92/160/EHS, dále změnit hranice pásem dozoru a ochrany popsaných v příloze rozhodnutí 97/10/ES a zrušit rozhodnutí 1999/334/ES.
(8) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Odkaz na Jižní Afriku v příloze rozhodnutí 92/160/EHS se nahrazuje tímto: "Jižní Afrika (3)
Metropolitní oblast Kapské město se vymezuje takto:
severní hranice: _BAR_ Blaauwberg Road (M14); _BAR_
Článek 2
Příloha I rozhodnutí 97/10/ES se mění takto:
1. bod 2 týkající se regionalizace se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí;
2. v bodu 3.1 se druhý pododstavec nahrazuje tímto: "Vedoucí veterinárního útvaru ministerstva zemědělství Jižní Afriky může však odchylně povolit očkování pomocí registrovanou polyvalentní očkovací látky proti moru koní použitou podle pokynů výrobce, provedenou výhradně veterinárním lékařem nebo státním veterinárním technikem, a to u těch koní, kteří mají opustit pásmo prosté moru koní nebo pásmo dozoru a překročit hranice pásma dozoru za podmínky, že tito koně neopustí dané hospodářství až do odchodu na místo určení mimo pásmo prosté moru koní a mimo pásmo dozoru a že údaj o očkování bude zapsán do jejich pasu.";
3. bod 3.2 se nahrazuje tímto: "Pokud se očkování evidovaných koní proti moru koní provádí mimo pásmo prosté nákazy nebo mimo pásmo dozoru, provádí je veterinární lékař nebo státní veterinární technik, který používá registrovanou polyvalentní očkovací látku proti moru koní tak, jak to předepisuje výrobce očkovací látky, očkování se zapisuje do pasu."
Článek 3
Rozhodnutí 1999/334/ES se zrušuje.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 30. července 2001,
kterým se v zásadě uznává úplnost dokumentace předložené k podrobnému zkoumání s ohledem na možné zařazení pethoxamidu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh
(oznámeno pod číslem K(2001) 2386)
(Text s významem pro EHP)
(2001/626/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2001/49/ES [2], a zejména na čl. 6 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 91/414/EHS (dále jen "směrnice") stanoví vytvoření seznamu Společenství obsahujícího účinné látky, které jsou povoleny pro použití v přípravcích na ochranu rostlin.
(2) Společnosti Stahler Agrochemie GmbH & Co., KG, Tokuyama Europe GmbH a Tomen France SA předložily dne 16. října 2000 německým orgánům dokumentaci týkající se účinné látky pethoxamidu (ASU 96520 H, TKC94 EC 60) s cílem dosáhnout jejího zařazení do přílohy I směrnice.
(3) Německé orgány sdělily Komisi, že se dokumentace po předběžném zkoumání jeví splňovat požadavky na údaje a informace stanovené v příloze II směrnice.
Dále mají za to, že dokumentace obsahuje údaje a informace požadované v příloze III směrnice pro jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku. V souladu s čl.
6 odst. 2 byla dokumentace žadatelem následně zaslána Komisi a ostatním členským státům.
(4) Dokumentace byla postoupena Stálému rostlinolékařskému výboru dne 5. června 2001.
(5) Čl. 6 odst. 3 směrnice vyžaduje, aby bylo na úrovni Společenství úředně potvrzeno, že dokumentace v zásadě vyhovuje požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze II a – pro alespoň jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku – požadavkům stanoveným v příloze III směrnice.
(6) Toto potvrzení je nezbytné k tomu, aby bylo povoleno podrobné zkoumání dokumentace, a k tomu, aby bylo členským státům umožněno udělit dočasné povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující tuto účinnou látku podle čl. 8 odst.
(7) Tímto rozhodnutím není dotčeno právo Komise požádat žadatele, aby dotyčnému členskému státu zpravodaji předložil další údaje nebo informace pro objasnění určitých bodů v dokumentaci.
Žádost o předložení dalších údajů nezbytných pro objasnění dokumentace nemá vliv na lhůtu pro předložení zprávy uvedené v 9. bodu odůvodnění.
(8) Členské státy a Komise se dohodly na tom, že Německo bude pokračovat v podrobném zkoumání dokumentace týkající se pethoxamidu.
(9) Německo co možná nejdříve, nejpozději však do jednoho roku ode dne zveřejnění tohoto rozhodnutí, předloží Komisi zprávu o závěrech těchto zkoumání, k níž se připojí všechna doporučení ohledně zařazení nebo nezařazení a všechny podmínky s tím související.
(10) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Dokumentace předložená Komisi a členským státům společnostmi Stahler Agrochemie GmbH & Co., KG, Tokuyama Europe GmbH a Tomen France SA za účelem zařazení účinné látky pethoxamidu do přílohy I směrnice 91/414/EHS, která byla postoupena Stálému rostlinolékařskému výboru dne 5. června 2001, v zásadě vyhovuje požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze II směrnice.
Dokumentace s ohledem na navržená použití vyhovuje požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze III směrnice pro jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující pethoxamid.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 16. srpna 2001,
kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu pocházejících z Nikaragui
(oznámeno pod číslem K(2001) 2523)
(Text s významem pro EHP)
(2001/632/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí 97/79/ES [2], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) odborník z Komise provedl inspekční návštěvu Nikaragui, aby ověřil podmínky, za nichž se produkují, skladují a expedují do Společenství produkty rybolovu;
(2) nikaragujské právních předpisy v oblasti hygienických kontrol a sledování produktů rybolovu lze považovat za rovnocenné ustanovením směrnice 91/493/EHS;
(3) zejména úřad "Dirección General de Protección y Sanidad Agropecuaria (DGPSA) del Ministerio de Agropecuario y Forestal" je schopno účinně ověřovat dodržování platných právních předpisů;
(4) pravidla pro získání osvědčení o zdravotní nezávadnosti podle čl. 11 odst. 4 písm. a) směrnice 91/493/EHS musejí také stanovit vzor osvědčení, minimální požadavky na jazyk nebo jazyky, v nichž musí být vypracováno, a funkci osoby, která je zmocněná jej podepsat;
(5) podle čl. 11 odst. 4 písm. b) směrnice 91/493/EHS je nutné připevnit na balení produktů rybolovu značku udávající jméno třetí země a schvalovací/registrační číslo provozovny, výrobního plavidla, chladírenského skladu nebo mrazírenského plavidla, z nichž produkty pocházejí;
(6) podle čl. 11 odst. 4 písm. c) směrnice 91/493/EHS musí být vypracován seznam schválených provozoven, výrobních plavidel nebo chladírenských skladů a také seznam mrazírenských plavidel vybavených podle bodů 1 až 7přílohy II směrnice 92/48/EHS [3]. Tyto seznamy musejí být vypracovány na základě sdělení DGPSA Komisi. Za zajištění souladu s ustanoveními stanovenými k tomuto účelu v čl. 11 odst. 4 směrnice 91/493/EHS proto odpovídá DGPSA;
(7) DGPSA vydal oficiální ujištění, že budou dodržována pravidla uvedená v kapitole V přílohy směrnice 91/493/EHS a splněny hygienické požadavky rovnocenné požadavkům stanoveným uvedenou směrnicí;
(8) opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příslušným úřadem v Nikaragui, který ověřuje a potvrzuje, že produkty rybolovu a akvakultury splňují požadavky směrnice 91/493/EHS, je "Dirección General de Protección y Sanidad Agropecuaria (DGPSA) del Ministerio de Agropecuario y Forestal".
Článek 2
Produkty rybolovu a akvakultury pocházející z Nikaragui musejí splňovat tyto podmínky:
1. ke každé zásilce musí být přiložen očíslovaný originál osvědčení o zdravotní nezávadnosti, který je řádně vyplněn, podepsán, opatřen datem a vyhotoven na jednom listu v souladu se vzorem uvedeným v příloze A tohoto rozhodnutí;
2. produkty musejí pocházet ze schválených provozoven, výrobních plavidel, chladírenských skladů nebo registrovaných mrazírenských plavidel uvedených v příloze B tohoto rozhodnutí;
3. s výjimkou volně ložených zmrazených produktů rybolovu určených ke konzervaci, musejí být všechna balení nesmazatelně označena slovem "NIKARAGUA" a schvalovacím/registračním číslem provozovny, výrobního plavidla, chladírenského skladu nebo mrazírenského plavidla, z nichž produkty pocházejí.
Článek 3
1. Osvědčení uvedené v čl. 2 odst. 1, musí být vypracováno nejméně v jednom úředním jazyce členského státu, v němž se kontroly provádějí.
2. V osvědčení musí být uvedeno jméno, funkce a podpis zástupce DGPSA a úřední razítko DGPSA v barvě odlišné od barvy ostatních údajů uvedených na osvědčení.
Článek 4
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost šedesátým dnem po zveřejnění
Rozhodnutí Komise
ze dne 16. srpna 2001,
kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu pocházejících z Ugandy
(oznámeno pod číslem K(2001) 2524)
(Text s významem pro EHP)
(2001/633/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí 97/79/ES [2], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Odborník z Komise provedl inspekční návštěvu Ugandy, aby ověřil podmínky, za nichž se produkují, skladují a expedují do Společenství produkty rybolovu.
(2) Ugandské právní předpisy v oblasti hygienických kontrol a sledování produktů rybolovu lze považovat za rovnocenné ustanovením směrnice 91/493/EHS.
(3) Zejména úřad "Department of Fisheries Resources (DFR) of the Ministry of Agriculture, Animal Industries and Fisheries" je schopen účinně ověřovat dodržování platných právních předpisů.
(4) Pravidla pro získání osvědčení o zdravotní nezávadnosti podle čl. 11 odst. 4 písm. a) směrnice 91/493/EHS musejí také stanovit vzor osvědčení, minimální požadavky na jazyk nebo jazyky, v nichž musí být vypracováno, a funkci osoby, která je zmocněná jej podepsat.
(5) Podle čl. 11 odst. 4 písm. b) směrnice 91/493/EHS je nutné připevnit na balení produktů rybolovu značku udávající jméno třetí země a schvalovací/registrační číslo provozovny, výrobního plavidla, chladírenského skladu nebo mrazírenského plavidla, z nichž produkty pocházejí.
(6) Podle čl. 11 odst. 4 písm. c) směrnice 91/493/EHS musí být vypracován seznam schválených provozoven, výrobních plavidel nebo chladírenských skladů a také seznam mrazírenských plavidel vybavených podle bodů 1 až 7 přílohy II směrnice 92/48/EHS [3]. Tyto seznamy musejí být vypracovány na základě sdělení DFR Komisi. Za zajištění souladu s ustanoveními stanovenými k tomuto účelu v čl. 11 odst. 4 směrnice 91/493/EHS proto odpovídá DFR.
(7) Zvláštní pozornost musí být věnována lékařským kontrolám pracovníků, kteří manipulují s produkty rybolovu určenými k lidské spotřebě, stanoveným v kapitole III části II písm.
B přílohy směrnice 91/493/EHS. Je proto nezbytné, aby to osvědčení o zdravotní nezávadnosti, které se přikládá k dovozům produktů rybolovu z Ugandy, výslovně zmiňovalo.
(8) DFR vydal oficiální ujištění, že budou dodržována pravidla uvedená v kapitole V přílohy směrnice 91/493/EHS a splněny požadavky rovnocenné požadavkům stanoveným uvedenou směrnicí.
(9) DFR poskytl také záruky, že produkty rybolovu ulovené ve Viktoriině jezeře procházejí příslušnými kontrolami, které zejména zjišťují přítomnost pesticidů.
Ugandské úřady zaručují bezpečnost produktů rybolovu ulovených ve Viktoriině jezeře a určených k vývozu do Evropského společenství.
(10) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příslušným úřadem v Ugandě, který ověřuje a potvrzuje, že produkty rybolovu a akvakultury splňují požadavky směrnice 91/493/EHS, je "Department of Fisheries Resources (DFR) of the Ministry of Agriculture, Animal Indstries and Fisheries".
Článek 2
Produkty rybolovu a akvakultury pocházející z Ugandy musejí splňovat tyto podmínky:
1. Ke každé zásilce musí být přiložen očíslovaný originál osvědčení o zdravotní nezávadnosti, který je řádně vyplněn, podepsán, opatřen datem a vyhotoven na jednom listu v souladu se vzorem uvedeným v příloze A tohoto rozhodnutí.
2. Produkty musejí pocházet ze schválených provozoven, výrobních plavidel, chladírenských skladů nebo registrovaných mrazírenských plavidel uvedených v příloze B tohoto rozhodnutí.
3. S výjimkou volně ložených zmrazených produktů rybolovu určených ke konzervaci, musejí být všechna balení nesmazatelně označena slovem "UGANDA" a schvalovacím/registračním číslem provozovny, výrobního plavidla, chladírenského skladu nebo mrazírenského plavidla, z nichž produkty pocházejí.
Článek 3
1. Osvědčení uvedené v čl. 2 odst. 1, musí být vypracováno nejméně v jednom úředním jazyce členského státu, v němž se kontroly provádějí.
2. V osvědčení musí být uvedeno jméno, funkce a podpis zástupce DFR a úřední razítko DFR v barvě odlišné od barvy ostatních údajů uvedených na osvědčení.
Článek 4
Rozhodnutí Komise 2000/493/ES [4] se zrušuje.
Článek 5
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost šedesátým dnem po zveřejnění
Rozhodnutí Komise
ze dne 16. srpna 2001,
kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu z Guineje
(oznámeno pod číslem K(2001) 2525)
(Text s významem pro EHP)
(2001/634/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí 97/79/ES [2], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Odborník Komise provedl inspekční návštěvu Guineje, aby ověřil podmínky, za nichž se produkují, skladují a expedují do Společenství produkty rybolovu.
(2) Požadavky guinejských právních předpisů na hygienickou kontrolu a sledování produktů rybolovu lze považovat za rovnocenné požadavkům stanoveným směrnicí 91/493/EHS.
(3) Zejména úřad "Direction nationale des pêches maritimes (DNPM) du Ministère de la pêche et de l’aquaculture" je schopen účinně ověřovat dodržování platných právních předpisů.
(4) Inspekční návštěva Guineje však ohalila některé nedostatky v hygienických podmínkách provozoven, v nichž se zpracovávají a upravují produkty rybolovu. Návštěva rovněž odhalila nedostatky v hygienických kontrolách zpracování a připravování produktů rybolovu.
Z toho důvodu je do Evropského společenství povolen pouze dovoz produktů, které nebyly podrobeny jiným postupům připravování nebo zpracování, než jsou chlazení nebo mrazení.
(5) Pravidla pro získání osvědčení o zdravotní nezávadnosti uvedeného v čl. 11 odst. 4 písm. a) směrnice 91/493/EHS by rovněž měla obsahovat definici vzoru osvědčení, minimální požadavky na jazyk nebo jazyky, v nichž musí být vypracováno, a status osoby zmocněné je podepsat.
(6) Podle čl. 11 odst. 4 písm. b) směrnice 91/493/EHS je nutné na balení produktů rybolovu, s výjimkou některých zmrazených produktů, připevnit značku, která uvádí název třetí země a schvalovací/registrační číslo provozovny, výrobního plavidla, chladírenského skladu nebo mrazírenského plavidla, z nichž produkty pocházejí.
11 odst. 4 písm. c) směrnice 91/493/EHS je nezbytné vypracovat seznam schválených provozoven, výrobních plavidel nebo chladírenských skladů; že by měl být rovněž vypracován seznam mrazírenských plavidel registrovaných podle bodů 1–7 přílohy II směrnice 92/48/EHS [3]; že tyto seznamy je třeba vypracovat na základě sdělení DNPM Komisi; že za zajištění shody s ustanoveními, která jsou za tímto účelem stanovena v čl.
11 odst. 4 směrnice 91/493/EHS, proto odpovídá DNPM.
(8) Úřad DNPM vydal oficiální ujištění, že budou dodržena pravidla stanovená v kapitole V přílohy směrnice 91/493/EHS pro kontrolu produktů rybolovu a splněny hygienické požadavky, které jsou rovnocenné požadavkům stanoveným uvedenou směrnicí.
(9) Kontrolní návštěva však odhalila některá slabá místa v postupu, který DNPM používá při schvalování/rušení provozoven a plavidel.
Z toho důvodu je za účelem změny seznamu provozoven a plavidel nutné, aby odborníci Komise provedli novou inspekční návštěvu na místě.
(10) S ohledem na výsledky inspekční návštěvy se snížení frekvence fyzických kontrol, které se stanoví v rozhodnutí Komise 94/360/ES ze dne 20. května 1994 o snížené frekvenci fyzických kontrol zásilek některých produktů při dovozu ze třetích zemí podle směrnice Rady 90/675/EHS [4], pro produkty rybolovu dovážené z Guineje nepoužije.
(11) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příslušným úřadem v Guineji, který ověřuje a potvrzuje, že produkty rybolovu splňují požadavky směrnice 91/493/EHS, je "Direction nationale des pêches maritimes (DNPM) du Ministère de la pêche et de l’aquaculture".
Článek 2
Produkty rybolovu pocházející z Guineje musejí splňovat tyto podmínky:
1. Produkty nesměly být podrobeny jiným postupům zpracování nebo zacházení, než jsou chlazení nebo mrazení.
2. Ke každé zásilce je přiložen očíslovaný originál osvědčení o zdravotní nezávadnosti, který je řádně vyplněn, podepsán, opatřen datem a vyhotoven na jednom listu v souladu se vzorem uvedeným v příloze A.
3. Produkty musejí pocházet ze schválených provozoven, výrobních plavidel nebo chladírenských skladů nebo z registrovaných mrazírenských plavidel uvedených v příloze B.
4. S výjimkou volně ložených zmrazených produktů rybolovu určených ke konzervaci musejí být všechna balení nesmazatelně označena slovem "GUINEA" a schvalovacím/registračním číslem provozovny, výrobního plavidla, chladírenského skladu nebo mrazírenského plavidla, z nichž pocházejí.
Článek 3
1. Osvědčení uvedené v čl. 2 odst. 1 se vypracuje nejméně v jednom úředním jazyce členského státu, v němž se provádějí kontroly.
2. V osvědčení se uvede jméno, kvalifikace a podpis zástupce DNPM a úřední razítko téhož úřadu v barvě odlišné od barvy ostatních potvrzení.
Článek 4
Pokud jsou produkty rybolovu dováženy z Guineje, členské státy nepoužijí sníženou frekvenci fyzických kontrol stanovených v rozhodnutí Komise 94/360/ES.
Článek 5
Příloha B se změní pouze tehdy, jsou-li známy výsledky kontrolní návštěvy na místě.
Článek 6
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost šedesátým dnem po vyhlášení
Rozhodnutí Komise
ze dne 20. srpna 2001,
kterým se mění rozhodnutí 95/454/ES, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z Korejské republiky
(oznámeno pod číslem K(2001) 2554)
(Text s významem pro EHP)
(2001/641/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí 97/79/ES [2], a zejména na čl. 11 odst. 5 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 1 rozhodnutí Komise 95/454/ES ze dne 23. října 1995, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z Korejské republiky [3], naposledy pozměněného rozhodnutím 1999/401/ES [4], stanoví, že "Ministry of Maritime Affairs and Fisheries – National Fischery Products Inspection Station (NFPIS)" je příslušným úřadem v Korejské republice pro ověřování a potvrzování shody produktů rybolovu a akvakultury s požadavky směrnice 91/493/EHS.
(2) Po restrukturalizaci veřejné správy Korejské republiky byl příslušný úřad pro vydávání osvědčení o zdravotní nezávadnosti pro produkty rybolovu změněn na "National Fisheries Products Quality Inspection Service (NFPQIS)".
Tento nový úřad je schopen účinně ověřovat dodržování platných právních předpisů.
Je proto nezbytné v souladu s tím změnit název příslušného úřadu v rozhodnutí 95/454/ES ve vzoru osvědčení o zdravotní nezávadnosti obsaženého v příloze A uvedeného rozhodnutí.
(3) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 95/454/ES se mění takto:
1. Článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
Příslušným úřadem
Rozhodnutí Komise
ze dne 21. srpna 2001,
kterým se v případě výrobního procesu stanoví směrodatná odchylka pro obsah tuku v másle dováženém z Nového Zélandu podle článku 5 nařízení Komise (ES) č. 1374/98, kterým se stanoví prováděcí pravidla k dovoznímu režimu a otevírají celní kvóty pro mléko a mléčné výrobky, a kterým se zrušuje rozhodnutí 2000/432/ES
(oznámeno pod číslem K(2001) 2175)
(2001/651/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1670/2000 [2],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1374/98 ze dne 29. června 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla k dovoznímu režimu a otevírají celní kvóty pro mléko a mléčné výrobky [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 594/2001 [4], a zejména na čl. 9 odst. 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příloha XI nařízení (ES) č. 1374/98 stanoví postup pro ověření obsahu tuku v novozélandském másle, které je propuštěno do volného oběhu ve Společenství v rámci kvóty "běžného přístupu" stanovené pod pořadovým číslem 35 přílohy I uvedeného nařízení.
Tento postup je založen na statistických zásadách.
Jednou z podstatných součástí tohoto výrobního procesu je použití směrodatné odchylky pro obsah tuku v másle vyrobeném v určité továrně podle přesných zadávacích podmínek, která je předem známa kontrolním orgánům členských států, ve kterých se podává prohlášení o propuštění do volného oběhu ve Společenství.
(2) "New Zealand Ministry of Agriculture and Forestry’s Food Assurance Authority (MAF Food)" oznámilo Komisi dopisem ze dne 1. června 2000, směrodatnou odchylku pro obsah tuku v případě výrobního procesu pro všechny zadávací podmínky stanovené nakupujícím a použité v šesti výrobních podnicích v souladu s čl. 28 odst. 1 písm. e) nařízení (ES) č. 1374/98. Na základě čl. 9 odst. 9 uvedeného nařízení byla směrodatná odchylka v případě výrobního procesu schválena rozhodnutím Komise 2000/432/ES [5].
(3) "New Zealand Ministry of Agriculture and Forestry’s Food Assurance Authority (MAF Food)" oznámilo Komisi dopisem ze dne 29. září 2000 novou směrodatnou odchylku pro obsah tuku v případě výrobního procesu pro všechny zadávací podmínky stanovené nakupujícím a použité v pěti výrobních podnicích v souladu s čl. 28 odst.
1374/98. Metoda výpočtu použitá pro stanovení směrodatné odchylky v případě výrobního procesu pro všechny zadávací podmínky stanovené nakupujícím byla změněna, neboť nebyla zohledněna jedna podstatná součást této směrodatné odchylky.
Kromě toho jeden ze šesti uvedených výrobních továrnách již nevyrábí máslo v rámci kvóty "běžného přístupu".
Změněné číselné údaje byly ověřeny a následně projednány s novozélandskými orgány, které dopisem ze dne 20. července 2001 potvrdily s konečnou platností dříve oznámené údaje.
9 nařízení (ES) č. 1374/98 je nutné schválit nové směrodatné odchylky a sdělit je členským státům.
Nové odchylky by měly vstoupit v platnost dnem 22. srpna 2001.
Z důvodu jasnosti je rovněž vhodné zrušit rozhodnutí 2000/432/ES,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Směrodatné odchylky pro obsah tuku v případě výrobního procesu oznámené Komisi novozélandským "MAF Food" dopisem ze dne 29. září 2000 a uvedené v příloze tohoto rozhodnutí se schvalují.
Použijí se na dovoz másla, pro které se ode dne 22. srpna 2001 vydávají osvědčení IMA 1.
Článek 2
Rozhodnutí 2000/432/ES se zrušuje.
Dále se používá pro dovozy másla, pro které byla osvědčení IMA 1 vydána do 22. srpna 2001.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 6. srpna 2001,
kterým se stanoví odchylka od definice pojmu "původní produkt" s přihlédnutím ke zvláštní situaci Saint Pierre a Miquelonu ohledně zmrazeného filé z tresky, okouníka, platýse velkého a platýse černého kódu KN 030420
(oznámeno pod číslem K(2001) 2462)
(Text s významem pro EHP)
(2001/657/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 91/482/EHS ze dne 25. července 1991 o přidružení zámořských zemí a území k Evropskému hospodářskému společenství [1], naposledy pozměněné rozhodnutím 2001/161/ES [2], a zejména na čl. 30 odst. 8 písm. a) přílohy II uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 30 přílohy II rozhodnutí 91/482/EHS stanoví o pojmu "původní produkt" a metodách správní spolupráce, že lze přijímat odchylky od pravidel původu, pokud je to odůvodněno rozvojem stávajících odvětví nebo vytvářením nových odvětví v určité zemi nebo území.
(2) Dne 18. května 2001 požádala francouzská vláda o odchylku od pravidla původu v příloze II rozhodnutí 91/482/EHS pro roční množství 1100 tun zmrazeného filé z tresky, 60 tun zmrazeného filé z okouníka, 11 tun zmrazeného filé z platýse velkého a 119 tun zmrazeného filé z platýse černého, vyvážená ze Saint Pierre a Miquelonu po období pěti let.
(3) Francouzská vláda odůvodnila svou žádost současným nedostatkem zdrojů dodávek jiných původních ryb.
(4) Požadovaná odchylka je oprávněná podle odpovídajících ustanovení článku 30 přílohy II rozhodnutí 91/482/EHS, zejména s ohledem na zásadní povahu zpracování prováděného na Saint Pierre a Miquelonu, protože tato odchylka je nezbytně nutná pro zachování dotyčného zpracovatelského závodu, který zaměstnává značný počet lidí. S výhradou dodržení některých podmínek vztahujících se k množství, dohledu a době trvání nemůže odchylka způsobit zavedeným odvětvím Společenství vážnou újmu.
(5) Protože platnost rozhodnutí 91/482/EHS byla rozhodnutím 2001/161/ES prodloužena do 1. prosince 2001, je třeba dodat patřičné ustanovení, kterým se zajistí platnost této odchylky po 1. prosinci 2001 pro případ, že bude před tímto dnem přijato nové rozhodnutí o přidružení zámořských zemí a území k Evropským hospodářským společenstvím nebo že bude platnost rozhodnutí 91/482/EHS dále prodloužena.
(6) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Odchylně od přílohy II rozhodnutí 92/482/EHS se zmrazené filé z tresky, okouníka, platýse velkého a platýse černého, spadající pod kód KN ex030420, zpracované v Saint Pierre a Miquelonu z jiných než původních ryb, považuje v souladu s podmínkami tohoto rozhodnutí za filé pocházející ze Saint Pierre a Miquelonu.
Článek 2
Odchylka přiznaná v článku 1 se vztahuje na množství uvedená v příloze tohoto rozhodnutí dovezení do Společenství ze Saint Pierre a Miquelonu od 1. září 2001 do 31. srpna 2006.
Článek 3
Množství uvedená v příloze řídí Komise, která přijme veškerá správní opatření, jež považuje za vhodná pro jejich účinné řízení.
Když v členském státě dovozce předloží celní prohlášení s návrhem na propuštění do volného oběhu včetně žádosti o využití tohoto rozhodnutí a prohlášení je celními orgány přijato, oznámí členský stát Komisi své přání čerpat množství odpovídající jeho požadavkům.
Žádosti o čerpání, uvádějící den přijetí prohlášení, se Komisi zašlou neprodleně.
Komise povoluje čerpání v pořadí podle data přijetí celních prohlášení s návrhem na propuštění do volného oběhu celními orgány členských států, pokud to dovoluje dostupný zůstatek.
Pokud členský stát čerpané množství nevyužije, musí je co nejdříve vrátit do dotyčné kvóty.
Pokud požadavky převyšují dostupný zůstatek dané kvóty, přidělí se množství poměrně.
Komise informuje členské státy o čerpání kvót.
Každý členský stát zajistí, aby dovozci měli nepřetržitý a rovný přístup k dostupným objemům, dokud to zůstatek dovoluje.
Článek 4
Celní orgány Saint Pierre a Miquelonu přijmou nezbytná opatření k provádění kontrol množství vyvážených produktů uvedených v článku 1.
Za tímto účelem musí být ve všech osvědčeních, která podle tohoto rozhodnutí vydají, uveden odkaz na toto rozhodnutí.
Příslušné orgány Saint Pierre a Miquelonu zašlou Komisi každé tři měsíce výkaz množství, na která byla vydána průvodní osvědčení EUR.1 podle tohoto rozhodnutí, a pořadová čísla uvedených osvědčení.
Článek 5
Rubrika 7 osvědčení EUR.1 vydaných na základě tohoto rozhodnutí musí obsahovat některou z těchto formulací:
- Excepción — Decisión no …
- Undtagelse — afgørelse nr. …
- Abweichung — Beschluss Nr …
- Παρέκκλιση — Απόφαση αριθ. …
- Derogation — Decision No …
- Dérogation — Décision no …
- Deroga — decisione n. …
- Afwijking — Besluit nr. …
- Derrogação — Decisão n.o …
- Poikkeus — Päätös N:o …
- Undantag — beslut nr. …
Článek 6
Toto rozhodnutí se použije od dne 1. září do dne 30. listopadu 2001.
Jestliže však bude přijat nový preferenční režim, kterým se po uvedeném dni nahradí rozhodnutí 91/482/EHS, je toto rozhodnutí použitelné až do konce použitelnosti takového nového režimu, v každém případě však nejdéle do 31. srpna 2006.
Článek 7
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 6. srpna 2001,
kterým se mění rozhodnutí 94/984/ES ohledně dovozu čerstvého drůbežího masa z Brazílie
(oznámeno pod číslem K(2001) 2469)
(Text s významem pro EHP)
(2001/659/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/494/EHS ze dne 26. června 1991 o veterinárních podmínkách upravujících obchod s čerstvým drůbežím masem uvnitř Společenství a jeho dovozy ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou směrnicí 1999/89/ES [2], a zejména na články 11 a 12 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 94/984/ES ze dne 20. prosince 1994 o veterinárních podmínkách a veterinárních osvědčeních pro dovoz čerstvého drůbežího masa z některých třetích zemí [3], naposledy pozměněné rozhodnutím 2001/598/ES [4], stanoví veterinární osvědčení obsahující dvě různá zdravotní potvrzení, vzor A a vzor B, jejichž použití závisí na situaci newcastleské choroby v dotyčné zemi.
(2) Některé oblasti Brazílie mohou používat vzor A osvědčení pro vývoz drůbežího masa do Společenství.
(3) Některé neživnostenské drůbeží chovy ve státě Goiás byly zasaženy newcastleskou chorobou.
Tato oblast Brazílie, která je oprávněn vyvážet čerstvé drůbeží maso do Společenství, již tedy není prostý výskytu newcastleské choroby.
(4) Kontrola situace zdravotního stavu zvířat provedená orgány Komise v Brazílii v říjnu 2000 a dodatečné informace brazilských úřadů ukázaly, že jejich kontrolníopatření pro ohniska nákazy newcastleské choroby jsou rovnocenná s opatřeními podle směrnice Rady 92/66/EHS ze dne 14. července 1992, kterou se zavádějí opatření Společenství pro tlumení newcastleské choroby [5], naposledy pozměněné Aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska.
(5) Je tedy vhodné na základě toho nadále umožňovat dovoz čerstvého drůbežího masa z této oblasti.
Zdravotní potvrzení vzoru A musí být tedy změněno.
(6) Je třeba omezit rozsah tohoto rozhodnutí na drůbeží druhy pokryté směrnicí Rady 71/118/EHS ze dne 15. února 1971 o hygienických otázkách obchodu s čerstvým drůbežím masem [6], naposledy pozměněnou směrnicí 97/79/ES [7], a případně stanovit veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro jiné drůbeží druhy v samostatném rozhodnutí.
(7) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha II část 2 vzor A rozhodnutí 94/984/ES se mění v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije na čerstvé drůbeží maso opatřené osvědčením od 1. září 2001.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 6. srpna 2001,
kterým se aktualizuje rozhodnutí 2000/112/ES s ohledem na rozdělení rezerv antigenů mezi antigenové banky
(oznámeno pod číslem K(2001) 2472)
(Text s významem pro EHP)
(2001/660/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [1], naposledy pozměněné rozhodnutím Rady 2001/12/ES [2], a zejména na článek 14 uvedeného rozhodnutí,
s ohledem na rozhodnutí Rady 91/666/EHS ze dne 11. prosince 1991 o vytvoření rezerv očkovacích látek proti slintavce a kulhavce ve Společenství [3], naposledy pozměněné rozhodnutím Komise 2001/181/ES [4], a zejména na článek 7 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s rozhodnutím 91/666/EHS je nákup antigenů součástí postupu Společenství pro vytvoření rezerv očkovacích látek proti slintavce a kulhavce ve Společenství.
(2) Příloha I rozhodnutí 91/666/EHS stanoví množství a podtypy antigenů viru slintavky a kulhavky, které mají být ve Společenství skladovány jako rezerva antigenů proti slintavce a kulhavce.
(3) Na základě rozhodnutí Komise 93/590/ES [5] naposledy pozměněného rozhodnutím 2000/112/ES [6] byla přijata opatření k nákupu antigenů proti virům slintavky a kulhavky kmenů A5, A22 a O1.
(4) Na základě rozhodnutí Komise 97/348/ES [7] naposledy pozměněného rozhodnutím 2000/112/ES byla přijata opatření k nákupu antigenů proti virům slintavky a kulhavky kmenů A22-Iraq, C1 a ASIA1.
(5) Na základě rozhodnutí Komise 2000/77/ES [8] byla přijata opatření k nákupu určitého množství antigenů proti virům slintavky a kulhavky kmenů A Iran 96, A Iran 99, A Malaysia 97, SAT 1, SAT 2 (východoafrické a jihoafrické kmeny) a SAT 3.
(6) Na základě rozhodnutí Komise 2000/569/ES [9] byla přijata opatření k nákupu dalšího množství antigenů proti virům slintavky a kulhavky kmenů A22-Iraq, O1-Manisa, ASIA 1-Shamir, A Malaysia 97, SAT 1, SAT 2 (východoafrické a jihoafrické kmeny) a SAT 3.
(7) V důsledku písemných informací dodavatele o dodávkách a distribuci antigenů nakoupených v souladu s rozhodnutím 2000/569/ES do schválených zařízení je třeba aktualizovat přílohu rozhodnutí 2000/112/ES o rozdělení rezerv antigenů vytvořených v rámci akce Společenství týkající se rezerv očkovacích látek proti slintavce a kulhavce mezi antigenové banky a o změně rozhodnutí Komise 93/590/ES a 97/348/ES.
(8) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 2000/112/ES se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 7. srpna 2001,
kterým se mění rozhodnutí 94/467/ES, kterým se stanoví veterinární záruky pro přepravu koňovitých z jedné třetí země do jiné třetí země podle čl. 9 odst. 1 směrnice Rady 91/496/EHS
(oznámeno pod číslem K(2001) 2482)
(Text s významem pro EHP)
(2001/662/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol živých zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [1], naposledy pozměněnou směrnicí 96/43/ES [2], a zejména na čl. 9 odst. 1 písm. c) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Rady 90/426/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních předpisech pro přesun koňovitých a jejich dovoz ze třetích zemí [3] byla naposledy pozměněna rozhodnutím 2001/298/ES [4].
(2) Rozhodnutí Komise 92/260/EHS [5], naposledy pozměněné rozhodnutím 2001/619/ES [6], stanovilo veterinární předpisy a veterinární osvědčení pro dočasný dovoz evidovaných koní.
Toto rozhodnutí stanoví zejména, že evidovaní koňovití se musejí určitou dobu zdržovat v zemi odeslání. Pobyt v členském státu nebo v některých třetích zemích uvedených v seznamu však může být započítán do dotyčného období, jestliže jsou splněny alespoň stejné hygienické předpisy.
(3) Rozhodnutí Komise 94/467/ES [7] stanoví veterinární předpisy pro převoz koňovitých z jedné třetí země do jiné podle čl. 9 odst. 1 směrnice 91/496/EHS. Pokud jde o použitelné veterinární předpisy, odkazuje se na rozhodnutí 92/260/EHS.
(4) Současná situace zbytečně komplikuje tranzit přes členské státy některých koňovitých, kteří jsou jinak způsobilí k dočasnému nebo trvalému dovozu do Společenství.
Účelem tohoto rozhodnutí je usnadnit tento tranzit evidovaných koní.
(5) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V článku 1 rozhodnutí 94/467/ES se doplňuje nový odstavec 3, který zní: "3. Odchylně od ustanovení odstavce 2 a pouze u evidovaných koní se seznam zemí v osvědčeních A, B, C, D a E oddílu III písm. d) třetí odrážce v příloze II rozhodnutí 92/260/EHS nahrazuje seznamem třetích zemí ve skupinách A až E v příloze I rozhodnutí 92/260/EHS."
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 21. srpna 2001,
kterým se provádí směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o klasifikaci z hlediska chování střech a střešních krytin při vnějším požáru
(oznámeno pod číslem K(2001) 2474)
(Text s významem pro EHP)
(2001/671/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [1], ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na čl. 20 odst. 2 písm. a) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
3 odst. 2 směrnice 89/106/EHS stanoví, že každý základní požadavek může vést ke stanovení tříd v interpretačních dokumentech proto, aby byly zohledněny různé úrovně ochrany staveb, které mohou převládat na vnitrostátní, regionální nebo místní úrovni.
Tyto dokumenty byly zveřejněny jako "Sdělení Komise, pokud jde o interpretační dokumenty směrnice 89/106/EHS [3]".
(2) Bod 2.2 interpretačního dokumentu č. 2 uvádí řadu vzájemně souvisejících opatření pro splnění základního požadavku "Požární bezpečnost", které se dohromady podílejí na stanovení strategie požární bezpečnosti, kterou lze v členských státech rozvíjet různými způsoby.
(3) Bod 4.2.1 interpretačního dokumentu č. 2 odůvodňuje potřebu různých úrovní základního požadavku ve vztahu k druhu, užívání a umístění stavby, jejímu uspořádání a vybavenosti nouzovými zařízeními.
(4) Bod 4.3.1.2.2 interpretačního dokumentu č. 2 uvádí požadavky na stavební výrobky pro střechy vystavené vnějšímu požáru.
(5) Různé úrovně těchto požadavků, které existují v členských státech, mohou být vyjádřeny systémem tříd, které nejsou obsaženy v interpretačním dokumentu č. 2.
(6) Čl. 6 odst. 3 směrnice 89/106/EHS stanoví, že členské státy mohou stanovit, že se úrovně chování budou dodržovat na jejich území jen v rámci klasifikací přijatých na úrovni Společenství a jen při použití všech tříd, určitých tříd nebo jedné třídy.
(7) Při neexistenci samostatné plně harmonizované zkušební metody má být klasifikace použitá v tomto rozhodnutí založena na jedné normě, která obsahuje tři rozdílné zkušební metody, které odpovídají různým požárním scénářům.
To se považuje za prozatímní řešení, dokud nebude možno dosáhnout plné harmonizace vyvinutím plně harmonizované zkušební metody.
Jakmile toho bude dosaženo, může být toto rozhodnutí změněno, aby se zohlednila nová zkušební metoda a s ní spojené klasifikace.
(8) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro stavebnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Stanovuje se klasifikační systém Společenství předpokládaný ve směrnici 89/106/EHS, pokud jde o chování střech a střešních krytin při vnějším požáru.
Tento klasifikační systém je uveden v připojené příloze.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 20. srpna 2001,
kterým se mění rozhodnutí 95/453/ES, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů pocházejících z Korejské republiky
(oznámeno pod číslem K(2001) 2556)
(Text s významem pro EHP)
(2001/676/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/492/EHS ze dne 15. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění živých mlžů na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí 97/79/ES [2], a zejména na čl. 9 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 1 rozhodnutí Komise 95/453/ES ze dne 23. října 1995, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu živých mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů pocházejících z Korejské republiky [3], naposledy pozměněného rozhodnutím 1999/530/ES [4] stanoví, že "Ministry of Maritime Affairs and Fisheries – National Fishery Products Inspection Station (NFPIS)" je příslušným úřadem v Korejské republice pro ověřování a potvrzování shody produktů rybolovu a akvakultury s požadavky směrnice 91/492/EHS.
(2) Po restrukturalizaci veřejné správy Korejské republiky byl příslušný úřad pro vydávání osvědčení o zdravotní nezávadnosti pro produkty rybolovu (NFPIS) změněn na "National Fisheries Products Quality Inspection Service (NFPQIS)" a tento nový úřad je schopen účinně ověřovat dodržování platných právních předpisů.
Je proto nezbytné v souladu s tím změnit název příslušného úřadu v rozhodnutí 95/453/ES.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Článek 1 rozhodnutí 95/453/ES se nahrazuje tímto:
"Článek I
Příslušným úřadem
Rozhodnutí Komise
ze dne 10. srpna 2001
o vzoru zprávy, kterou mají členské státy vypracovat v souladu s článkem 9 směrnice 1999/94/ES
(oznámeno pod číslem K(2001) 1883)
(Text s významem pro EHP)
(2001/677/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 1999/94/ES ze dne 13. prosince 1999 o dostupnosti informací pro spotřebitele o spotřebě paliva a emisích CO2 při prodeji nových osobních automobilů [1], a zejména na článek 9 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Členské státy do 31. prosince 2003 předají Komisi zprávu o účinnosti ustanovení směrnice 1994/94/ES za období od 18. ledna 2001 do 31. prosince 2002.
(2) Formát zprávy má být stanoven nejpozději do 18. ledna 2001.
(3) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 10 směrnice 1999/94/ES.
(4) Odpovědi na otázky ve zprávě jsou založeny na shromážděných vnitrostátních údajích a informacích za použití vnitrostátních metod a jsou co možná nejúplnější,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Členské státy předají Komisi své zprávy požadované článkem 9 směrnice 1999/94/ES v souladu s formátem uvedeným v příloze.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 29. srpna 2001
o rozhodnutí o možném zařazení určitých účinných látek do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS
(oznámeno pod číslem K(2001) 2495)
(Text s významem pro EHP)
(2001/679/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2001/49/ES [2],
s ohledem na nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 ze dne 11. prosince 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro první etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [3], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2266/2000 [4], a zejména na čl. 7 odst. 3a písm. d) a čl. 7 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením Komise (ES) č. 933/94 ze dne 27. dubna 1994, kterým se stanoví účinné látky přípravků na ochranu rostlin a jmenují členské státy zpravodajové pro provádění nařízení (EHS) č. 3600/92 [5], naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 2230/95 [6], byly určeny členské státy zpravodajové a oznamovatelé pro každou účinnou látku.
(2) V článku 7 nařízení (EHS) č. 3600/92 se stanoví, že u každé účinné látky, pro kterou byl členský stát jmenován zpravodajem, by měl tento členský stát prozkoumat dokumentace a předložit Komisi zprávu o svém hodnocení informací předložených oznamovateli v souladu s čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení.
(3) Členské státy zpravodajové předložily tyto zprávy a určily v nich další požadavky na údaje. Komise zprávy o karbendazimu a thiofanátmethylu po jejich obdržení rozeslala pro informaci členským státům a vedla podle čl. 7 odst. 3 nařízení č. 3600/92 konzultace s odborníky z členských států a s hlavními oznamovateli. Komise však doposud neměla možnost vést konzultace o zprávách, a zejména o požadavcích na údaje, které se týkají ostatních účinných látek zmíněných v příloze I tohoto rozhodnutí, s odborníky z členských států nebo s oznamovateli, jak to umožňuje čl. 7 odst. 3 nařízení (EHS) č. 3600/92.
4 nařízení (EHS) č. 3600/92 vyžaduje, aby všechny nezbytné údaje byly předloženy nejpozději do 25. května 2002.
Povinností oznamovatele je doplnit svou dokumentaci takovým způsobem, aby pro omezený rozsah reprezentativních použití byly splněny všechny požadavky na údaje podle přílohy II a přílohy III směrnice 91/414/EHS.
Ve snaze napomoci oznamovatelům těchto látek při přípravě studií nezbytných pro doplnění jejich dokumentací však Komise po konzultaci se Stálým rostlinolékařským výborem stanovila určité studie a informace, které jsou nezbytné pro hodnocení bezpečnosti a účinnosti dotyčných látek.
(5) Doposud předložené informace nejsou dostatečné pro stanovení toho, zda přípravky na ochranu rostlin obsahující dotyčné účinné látky za navržených podmínek použití obecně splňují požadavky stanovené v čl. 5 odst.
1 písm. a) a b) směrnice 91/414/ES, nebo nikoli. Proto není možné rozhodnout, zda lze takové účinné látky zařadit do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
8 odst. 3 směrnice 91/414/EHS se stanoví, že členské státy uplatní požadavky čl.
1 písm. b) bodech i) až v) a v písm. c) až f) v souladu s vnitrostátními předpisy týkajícími se údajů, které mají být poskytnuty. V návrzích hodnotících zpráv uvedených ve 2. bodu odůvodnění nebyly uvedeny žádné obavy, které by nebylo možné zmírnit vhodnými opatřeními k řízení rizika na úrovni členských států.
Není tedy vhodné v této fázi pozastavit používání přípravků na ochranu rostlin obsahujících zmíněné účinné látky, dokud nebyly předloženy a zhodnoceny požadované dodatečné informace.
Proto by mělo být přijato rozhodnutí, kterým se odloží rozhodnutí o možném zařazení těchto účinných látek do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
(7) Po diskusích ve Stálém rostlinolékařském výboru a v souladu se stanoviskem uvedeného výboru Komise stanovila dodatečné údaje, které jsou minimem nezbytným pro stanovení toho, zda látky zmíněné ve 4. bodu odůvodnění splňují požadavky článku 5 směrnice 91/414/EHS.
Je tudíž třeba, aby členské státy zpravodajové podrobně informovaly oznamovatele o všech dodatečných studiích a informacích, které jsou nezbytné k prokázání toho, že jsou tyto požadavky splněny.
(8) Aby umožnil členským státům a Komisi plánovat svou práci, měl by oznamovatel, který si přeje, aby členský stát zpravodaj a Komise pokračovaly v procesu přezkoumávání, poskytnout bezpodmínečný závazek, že předloží požadované dodatečné informace.
Aby Komise mohla dokončit svou práci na programu stanoveném nařízením (EHS) č. 3600/92 v přijatelné době, měla by být stanovena lhůta, ve které musí oznamovatelé pro dotyčné látky doplnit své dokumentace.
Tato lhůta by měla být co možná nejkratší s přihlédnutím k době potřebné pro provedení nezbytných studií.
(9) Jestliže pro určitou účinnou látku nebudou požadavky tohoto rozhodnutí týkající se předložení nezbytných informací splněny, nic nebrání zúčastněným stranám v tom, aby usilovaly o zařazení dotyčné účinné látky do přílohy I směrnice k pozdějšímu datu v souladu s postupy podle čl. 6 odst. 2.
(10) Tímto rozhodnutím není dotčeno žádné opatření, které může Komise v pozdější etapě přijmout pro tyto účinné látky v rámci směrnice Rady 79/117/EHS ze dne 21. prosince 1978, kterou se zakazuje uvádění na trh a používání přípravků na ochranu rostlin obsahujících určité účinné látky [7], naposledy pozměněné aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska.
(11) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí o možném zařazení účinných látek uvedených v příloze tohoto rozhodnutí do přílohy I směrnice 91/414/EHS se odkládá až do obdržení informací uvedených v článku 2 tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Členské státy zpravodajové informují oznamovatele pro každou účinnou látku uvedenou v příloze tohoto rozhodnutí o tom, že musí doplnit své dokumentace tak, aby byly pro omezený rozsah reprezentativních použití splněny všechny požadavky na údaje podle přílohy II a přílohy III směrnice 91/414/EHS.
Členské státy zpravodajové informují oznamovatele o tom, že – aniž jsou dotčeny další požadavky, které mohou být stanoveny později – jsou požadovány zvláštní dodatečné studie a informace stanovené Komisí po konzultaci se Stálým rostlinolékařským výborem.
Každý členský stát zpravodaj informuje každého dotyčného oznamovatele, který si přeje, aby zpravodaj a Komise pokračovaly v procesu přezkoumávání s cílem zařadit látku do přílohy I směrnice, o tom, že musí zpravodaji a Komisi do tří měsíců ode dne zveřejnění tohoto rozhodnutí sdělit závazek, že zajistí, aby jeho dokumentace nejpozději k datům stanoveným v příloze tohoto rozhodnutí splňovala požadavky přílohy II a přílohy III směrnice 91/414/EHS, a že co možná nejdříve, nejpozději však k datům stanoveným v příloze, předloží zpravodaji studie a informace uvedené v předchozím odstavci.
Článek 3
Pokud členský stát zpravodaj neobdrží nezbytné informace pro určité účinné látky k datům uvedeným v příloze, uvědomí o tom Komisi co možná nejdříve, nejpozději však do dvou měsíců.
Článek 4
Členské státy zpravodajové neprodleně uvědomí oznamovatele pro účinné látky uvedené v článku 1 o tomto rozhodnutí.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 7. září 2001
o zásadách provádění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 761/2001 o dobrovolné účasti organizací v systému řízení podniků a auditu z hlediska ochrany životního prostředí (EMAS)
(oznámeno pod číslem K(2001) 2504)
(Text s významem pro EHP)
(2001/681/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 761/2001 ze dne 19. března 2001 o dobrovolné účasti organizací v systému řízení podniků a auditu z hlediska ochrany životního prostředí (EMAS) [1], a zejména na čl. 2 písm. s) druhý pododstavec, čl. 3 odst. 3 písm. b) a článek 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 761/2001 stanoví požadavky na účast organizací v programu EMAS.
(2) Měly by být stanoveny zásady pro zajištění jednotného uplatňování nařízení (ES) č. 761/2001 všemi členskými státy.
(3) Je vhodné určit konkrétní případy, ve kterých je obtížné vymezit příslušnou jednotku, která se má registrovat jako organizace v rámci programu EMAS, a zajistit jednotný přístup v těchto případech i v případech výjimek, kdy je registrace povolena jednotce menší než jedno místo.
(4) Měly by být stanoveny zásady zřizování ověřovacích programů pro organizace v rámci EMAS, validace prohlášení o stavu životního prostředí a následné roční aktualizace, stejně jako zásady výjimek z pravidla každoročních validovaných aktualizací.