Rozpočet na rok 2004 _BAR_ SAB (Doplňkový a opravný rozpočet) _BAR_ Nová částka _BAR_
40000 _BAR_ — _BAR_ 40000 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí nákupu zařízení, úprav a oprav budov, jako jsou změny uspořádání příček, opatření na úspory energie, čištění odpadních vod, zámky a obnovy interiéru (koberce, malířské práce apod.), tesařské práce, zednické práce apod.
2 1 2Zpracování dat
2 1 2 1Práce výpočetního střediska
Rozpočet na rok 2004 _BAR_ SAB (Doplňkový a opravný rozpočet) _BAR_ Nová částka _BAR_
289000 _BAR_ 90440 _BAR_ 379440 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí nákupu, pronájmu, leasingu a údržby počítačového hardwaru, softwaru/softwarových balíků a dále spotřebního materiálu pro počítače.
2 1 3 1Pořizování nového nebo nahrazování starého technického zařízení a vybavení
Rozpočet na rok 2004 _BAR_ SAB (Doplňkový a opravný rozpočet) _BAR_ Nová částka _BAR_
p.m. _BAR_ p.m. _BAR_ p.m. _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí nájmu faxů, fotokopírek a nejrůznějšího technického vybavení.
2 1 3 2Údržba, užití, opravy a pronájem technického zařízení a vybavení
Rozpočet na rok 2004 _BAR_ SAB (Doplňkový a opravný rozpočet) _BAR_ Nová částka _BAR_
p.m. _BAR_ p.m. _BAR_ p.m. _BAR_
Pořizování nového zařízení a vybavení pod touto položkou je vázáno na podmínku odepsání (v souladu se schváleným postupem) těch zařízení a vybavení, která mají být nahrazena.
2 1 3 3Pořizování a nahrazování nábytku
Rozpočet na rok 2004 _BAR_ SAB (Doplňkový a opravný rozpočet) _BAR_ Nová částka _BAR_
5000 _BAR_ — _BAR_ 5000 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí nákupu nábytku.
2 1 3 4Údržba, užívání, opravy a nájem nábytku
Rozpočet na rok 2004 _BAR_ SAB (Doplňkový a opravný rozpočet) _BAR_ Nová částka _BAR_
p.m. _BAR_ p.m. _BAR_ p.m. _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí údržby a oprav nábytku.
2 1 3 5Pořizování nových a nahrazování starých vozidel
Rozpočet na rok 2004 _BAR_ SAB (Doplňkový a opravný rozpočet) _BAR_ Nová částka _BAR_
p.m. _BAR_ p.m. _BAR_ p.m. _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí nákupu vozidla bez DPH pro potřeby centra.
2 1 3 6Údržba, užívání, opravy a nájem vozidel
Rozpočet na rok 2004 _BAR_ SAB (Doplňkový a opravný rozpočet) _BAR_ Nová částka _BAR_
6500 _BAR_ 3500 _BAR_ 10000 _BAR_
Tato položka je určena k nahrazování vozidel, výdajů na příležitostný pronájem vozidel, proplacení jízdného vozem taxislužby a všech výdajů vztahujících se na používání vozidel pro dopravní účely: pojištění, pohonné hmoty, náhradní díly a faktury za opravy.
2 1 3 7Knihovní fond, nákupy knih
Rozpočet na rok 2004 _BAR_ SAB (Doplňkový a opravný rozpočet) _BAR_ Nová částka _BAR_
23000 _BAR_ 2000 _BAR_ 25000 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí nákupu specializovaných publikací, ročenek, seznamů, slovníků apod.
2 1 3 8Předplatné novin, periodik a služeb zpravodajských agentur
Rozpočet na rok 2004 _BAR_ SAB (Doplňkový a opravný rozpočet) _BAR_ Nová částka _BAR_
27000 _BAR_ — _BAR_ 27000 _BAR_
Toto je poměrný odhad založený na číslech běžných u dalších institucí a odrážející specifické potřeby centra.
2 1 3 9Psací a kancelářské potřeby
Rozpočet na rok 2004 _BAR_ SAB (Doplňkový a opravný rozpočet) _BAR_ Nová částka _BAR_
66500 _BAR_ 3500 _BAR_ 70000 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí nákupů papíru, obálek, kancelářských potřeb a produktů pro tiskárnu. 2 1 4Běžné správní výdaje
2 1 4 1Bankovní a další finanční poplatky
Rozpočet na rok 2004 _BAR_ SAB (Doplňkový a opravný rozpočet) _BAR_ Nová částka _BAR_
30000 _BAR_ — _BAR_ 30000 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí bankovních poplatků a nákladů na připojení k mezibankovní telekomunikační síti.
2 1 4 2Škody/Soudní výdaje
Rozpočet na rok 2004 _BAR_ SAB (Doplňkový a opravný rozpočet) _BAR_ Nová částka _BAR_
p.m. _BAR_ p.m. _BAR_ p.m. _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí předběžných soudních výdajů a služeb právníků nebo dalších expertů přizvaných centrem jako poradci.
2 1 4 3Různá pojištění
Rozpočet na rok 2004 _BAR_ SAB (Doplňkový a opravný rozpočet) _BAR_ Nová částka _BAR_
15000 _BAR_ — _BAR_ 15000 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí pojištění sdružených rizik, pojištění proti krádeži, úrazového pojištění, občanskoprávní odpovědnosti, pojištění odpovědnosti účetních a správců zálohových účtů, pojištění pro přepravu cenin a pojištění pro zaměstnance obchodů a restaurací.
2 1 4 4Stejnokroje a pracovní oděvy
Rozpočet na rok 2004 _BAR_ SAB (Doplňkový a opravný rozpočet) _BAR_ Nová částka _BAR_
2350 _BAR_ — _BAR_ 2350 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí nákladů na stejnokroje pro řidiče a poslíčky.
2 1 4 5Různé výdaje na interní schůze
Rozpočet na rok 2004 _BAR_ SAB (Doplňkový a opravný rozpočet) _BAR_ Nová částka _BAR_
8450 _BAR_ — _BAR_ 8450 _BAR_
Tato položka je učena k pokrytí nákladů na občerstvení a jídlo podávané během interních schůzí.
2 1 4 6Stěhování jednotlivých oddělení a s tím spojená manipulace
Rozpočet na rok 2004 _BAR_ SAB (Doplňkový a opravný rozpočet) _BAR_ Nová částka _BAR_
p.m. _BAR_ p.m. _BAR_ p.m. _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí nákladů na stěhování a celkových nákladů na manipulaci týkající se zařízení, nábytku a kancelářských potřeb.
2 1 4 7Poštovné a doručné
Rozpočet na rok 2004 _BAR_ SAB (Doplňkový a opravný rozpočet) _BAR_ Nová částka _BAR_
35000 _BAR_ 262 _BAR_ 35262 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí poštovného a doručného za obyčejnou korespondenci, zprávy a publikace, za balíky a další zásilky zasílané leteckou nebo pozemní poštou a za interní poštovní systém centra.
2 1 4 8Telefon, telegraf, telex, televize
Rozpočet na rok 2004 _BAR_ SAB (Doplňkový a opravný rozpočet) _BAR_ Nová částka _BAR_
85000 _BAR_ 10000 _BAR_ 95000 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí nákladů na pronájem telefonních linek a na hovorné (pouze úřední hovory, neboť soukromé hovory jsou fakturovány), faxy, videokonference, přenos dat a nákup telefonních seznamů.
2 1 4 9Další běžné správní výdaje
Rozpočet na rok 2004 _BAR_ SAB (Doplňkový a opravný rozpočet) _BAR_ Nová částka _BAR_
p.m. _BAR_ p.m. _BAR_ p.m. _BAR_
Tato položka zahrnuje správní výdaje, které nejsou pokryty jinými body v tomto článku. 2 1 5Sociální a zdravotnická infrastruktura a sociální péče
2 1 5 1Restaurace a jídelny
Rozpočet na rok 2004 _BAR_ SAB (Doplňkový a opravný rozpočet) _BAR_ Nová částka _BAR_
15000 _BAR_ — _BAR_ 15000 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí nákladů na provoz restaurací, bufetů a jídelen a zejména smluv na údržbu zařízení.
2 1 5 2Společenské styky mezi zaměstnanci
Rozpočet na rok 2004 _BAR_ SAB (Doplňkový a opravný rozpočet) _BAR_ Nová částka _BAR_
22500 _BAR_ — _BAR_ 22500 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí:
- společenských a kulturních událostí,
- vyznamenání za 20 odpracovaných let,
- dotací sportovním klubům a kulturním sdružením,
- dotací pro rodinná sdružení (jako pomoc pro zapojení rodin nových úředníků).
2 1 5 3Střediska péče o děti předškolního věku a jesle
Rozpočet na rok 2004 _BAR_ SAB (Doplňkový a opravný rozpočet) _BAR_ Nová částka _BAR_
5750 _BAR_ — _BAR_ 5750 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí příspěvku centra na náklady péče o děti jeho zaměstnanců.
2 1 5 4Lékařská služba
Rozpočet na rok 2004 _BAR_ SAB (Doplňkový a opravný rozpočet) _BAR_ Nová částka _BAR_
10000 _BAR_ — _BAR_ 10000 _BAR_
Služební řád úředníků Evropských společenství, zejména článek 59 tohoto předpisu a článek 8 příloha II k tomuto předpisu.
Tato položka je určena k pokrytí nákladů na každoroční lékařské prohlídky zaměstnanců.
HLAVA 3
KAPITOLA 3 1 —ŠÍŘENÍ INFORMACÍ A KOMUNIKAČNÍ ČINNOSTI
3 1 1Publikační činnost
3 1 1 1Publikační činnost
Rozpočet na rok 2004 _BAR_ SAB (Doplňkový a opravný rozpočet) _BAR_ Nová částka _BAR_
250000 _BAR_ 250000 _BAR_ 500000 _BAR_
Tato položka je zvláště určena na pokrytí nákladů na:
- publikace požadované ve Smlouvách nebo v nařízeních Rady,
- periodika, úřední publikace a záznamy,
- brožury a publikace přinášející technické a vědecké poznatky. 3 1 2Překlady
3 1 2 1Překlady
Rozpočet na rok 2004 _BAR_ SAB (Doplňkový a opravný rozpočet) _BAR_ Nová částka _BAR_
175000 _BAR_ 275000 _BAR_ 450000 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí výdajů na překlady publikací centra. 3 1 3Marketing a propagace pro šíření údajů
3 1 3 1Marketing a propagace pro šíření údajů
Rozpočet na rok 2004 _BAR_ SAB (Doplňkový a opravný rozpočet) _BAR_ Nová částka _BAR_
40000 _BAR_ 10000 _BAR_ 50000 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí výdajů na propagační činnosti centra s přihlédnutím k publicitě vůči vědecké veřejnosti a zainteresovaným veřejným orgánům. 3 1 4Projektové činnosti, které budou probíhat externě
3 1 4 1Projektové činnosti, které budou probíhat externě
Rozpočet na rok 2004 _BAR_ SAB (Doplňkový a opravný rozpočet) _BAR_ Nová částka _BAR_
100000 _BAR_ 71068 _BAR_ 171068 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí nákladů na specializované studie, které jsou smluvně zadány expertům nebo konzultantům, a které by nemohlo centrum zpracovat samo, neboť mu k tomu chybí vhodní pracovníci. 3 1 5Projekt týkající se činností Reitox
3 1 5 1NFP činnosti Reitoxu
Rozpočet na rok 2004 _BAR_ SAB (Doplňkový a opravný rozpočet) _BAR_ Nová částka _BAR_
1650000 _BAR_ 734000 _BAR_ 2384000 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí přímé podpory pro národní kontaktní místa sítě Reitox. 3 1 6Služební cesty
3 1 6 1Služební cesty
Rozpočet na rok 2004 _BAR_ SAB (Doplňkový a opravný rozpočet) _BAR_ Nová částka _BAR_
175000 _BAR_ 90034 _BAR_ 265034 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí výdajů na dopravu, výplatu denních příspěvků, vedlejších nebo mimořádných výdajů, které vznikly oprávněným pracovníkům ve služebním zájmu a v souladu s ustanoveními Služebního řádu úředníků Evropských společenství.
3 1 7Oficiální schůze 3 1 7 1Oficiální schůze
Rozpočet na rok 2004 _BAR_ SAB (Doplňkový a opravný rozpočet) _BAR_ Nová částka _BAR_
175000 _BAR_ 180000 _BAR_ 355000 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí cestovních výdajů, stravného a nečekaných výdajů expertů a dalších osob, zvláště členů správní rady, vědeckého výboru a sítě Reitox, kteří se mají účastnit jednání výborů, studijních a pracovních skupin.
Tato položka rovněž pokrývá vedlejší náklady vynaložené v souvislosti s organizováním těchto jednání v případech, kdy nemohou být pokryty existující infrastrukturou. 3 1 8Odborné schůze
3 1 8 1Odborné schůze
Rozpočet na rok 2004 _BAR_ SAB (Doplňkový a opravný rozpočet) _BAR_ Nová částka _BAR_
242633 _BAR_ 171265 _BAR_ 413898 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí výdajů na organizaci neoficiálních schůzí a na účast na nich. 3 1 9Výdaje na pohoštění a reprezentaci
3 1 9 1Výdaje na pohoštění a reprezentaci
Rozpočet na rok 2004 _BAR_ SAB (Doplňkový a opravný rozpočet) _BAR_ Nová částka _BAR_
1500 _BAR_ 3530 _BAR_ 5030 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí úhrady výdajů, které vznikly oprávněným úředníkům při zastupování zájmů centra v rámci rozsahu jeho působnosti.
HLAVA 4
VÝDAJE NA PROVÁDĚNÍ ZVLÁŠTNÍCH PROJEKTŮ FINANCOVANÝCH ZE ZVLÁŠTNÍCH DOTACÍ
KAPITOLA 4 1 —PROJEKTY
4 1 1Projektové činnosti, které budou probíhat externě
Rozpočet na rok 2004 _BAR_ SAB (Doplňkový a opravný rozpočet) _BAR_ Nová částka _BAR_
_BAR_ p.m. _BAR_ p.m. _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí nákladů na specializované studie, které jsou smluvně zadány expertům nebo konzultantům, a které by nemohlo centrum zpracovat samo, neboť mu k tomu chybí vhodní pracovníci.
4 1 2Projekt týkající se činností Reitox
Rozpočet na rok 2004 _BAR_ SAB (Doplňkový a opravný rozpočet) _BAR_ Nová částka _BAR_
_BAR_ p.m. _BAR_ p.m. _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí přímé podpory pro národní kontaktní místa sítě Reitox.
4 1 3Schůze spojené s projektem
Rozpočet na rok 2004 _BAR_ SAB (Doplňkový a opravný rozpočet) _BAR_ Nová částka _BAR_
_BAR_ p.m. _BAR_ p.m. _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí výdajů na organizaci neoficiálních schůzí a na účast na na nich.
4 1 4Mise spojené s projektem
Rozpočet na rok 2004 _BAR_ SAB (Doplňkový a opravný rozpočet) _BAR_ Nová částka _BAR_
_BAR_ p.m. _BAR_ p.m. _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí výdajů na dopravu, výplatu denních příspěvků, vedlejších nebo mimořádných výdajů, které vznikly oprávněným pracovníkům ve služebním zájmu a v souladu s ustanoveními Služebního řádu úředníků Evropských společenství.
HLAVA 5
REZERVNÍ FOND
Rozpočet na rok 2004 _BAR_ SAB (Doplňkový a opravný rozpočet) _BAR_ Nová částka _BAR_
_BAR_ — _BAR_ — _BAR_
--------------------------------------------------
Doplněný rozpočet Evropského střediska pro sledování rasismu a xenofobie na finanční rok 2004
(2004/880/ES)
PŘÍJMY
HLAVA 2
DOTACE EVROPSKÉHO SPOLEČENSTVÍ
KAPITOLA 2 0 —DOTACE EVROPSKÉHO SPOLEČENSTVÍ
2 0 0 2 0 0 0Dotace Evropského společenství [2]
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
7969000 _BAR_ 7176000 _BAR_ 6100000 _BAR_
Pod tímto bodem jsou zahrnuty prostředky na projekt Střediska ze zdrojů PHARE.
HLAVA 5
PŘÍJEM ZE SPRÁVNÍCH KAPITOL
KAPITOLA 5 2 —PŘÍJEM ZE SPRÁVNÍCH KAPITOL 5 2 0
5 2 0 0Příjem z bankovního úroku
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
p.m. _BAR_ p.m. _BAR_ p.m. _BAR_
5 2 2Příjem obdržený na účty Střediska 5 2 2 0Příjem z prodeje publikací
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
p.m. _BAR_ p.m. _BAR_ p.m. _BAR_
Tento bod obsahuje příjem z prodeje publikací Střediska bez ohledu na jejich formu a včetně poplatků za autorská práva.
HLAVA 9
RŮZNÉ PŘÍJMY
KAPITOLA 9 0 —RŮZNÉ 9 0 0Různé příjmy
9 0 0 0Různé příjmy
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
100000 _BAR_ 75000 _BAR_ 70000 _BAR_
Tento bod obsahuje různé příjmy, jako jsou příjmy použitelné pro další vydání, které však zůstaly nevyužité.
VÝDAJE
HLAVA 1
ZAMĚSTNANCI
KAPITOLA 1 1 —ZAMĚSTNANCI V AKTIVNÍM ZAMĚSTNÁNÍ
1 1 0Zaměstnanci, kteří zastávají místo stanovené v organizační struktuře
1 1 0 0Základní platy
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
1805500 _BAR_ 1635000 _BAR_ 1447500 _BAR_
Služební řád úředníků a Podmínky pracovního poměru ostatních zaměstnanců Evropských společenství, zejména články 62 a 66 těchto předpisů.
Tato položka je určena k pokrytí základních platů dočasných zaměstnanců.
1 1 0 1Rodinné přídavky
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
200000 _BAR_ 162000 _BAR_ 135000 _BAR_
Služební řád úředníků Evropských společenství, zejména články 62, 67 a 68 tohoto předpisu, jakož i oddíl I přílohy VII k tomuto předpisu.
Tato položka je určena k pokrytí příspěvků na domácnost, příspěvků na vyživované děti a příspěvků na studium pro děti úředníků a dočasných zaměstnanců.
1 1 0 2Příspěvky na expatriaci a příspěvky na pobyt v zahraničí
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
230000 _BAR_ 205000 _BAR_ 200000 _BAR_
Služební řád úředníků Evropských společenství, zejména články 62 a 69 tohoto předpisu, jakož i článek 4 přílohy VII k tomuto předpisu.
Tato položka je určena k pokrytí příspěvků na expatriaci a na pobyt v zahraničí pro úředníky a dočasné zaměstnance.
1 1 0 3Asistenční příspěvky
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
5000 _BAR_ 10000 _BAR_ 11300 _BAR_
Služební řád úředníků Evropských společenství, zejména článek 4a přílohy VII k tomuto předpisu.
Tato položka je určena k pokrytí asistenčního příspěvku placeného dočasným zaměstnancům v kategorii C, kteří pracují jako písaři s použitím těsnopisu nebo písaři, operátoři dálnopisu, sazeči, výkonní tajemníci nebo hlavní tajemníci. 1 1 1Ostatní zaměstnanci
1 1 1 0Pomocní zaměstnanci
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
p.m. _BAR_ p.m. _BAR_ p.m. _BAR_
Podmínky pracovního poměru ostatních zaměstnanců Evropských společenství, zejména článek 3 a Titul III tohoto předpisu.
Tento bod je určen k pokrytí platů (včetně přesčasů) pomocných zaměstnanců, jakož i příspěvků zaměstnavatele na sociální zabezpečení těchto zaměstanců.
1 1 1 2Místní zaměstnanci
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
p.m. _BAR_ p.m. _BAR_ p.m. _BAR_
Podmínky pracovního poměru ostatních zaměstnanců Evropských společenství, zejména článek 4 a Titul IV tohoto předpisu.
Tento bod je určen k pokrytí platů (včetně přesčasů) místních zaměstnanců, jakož i příspěvků zaměstnavatele na sociální zabezpečení těchto zaměstanců. 1 1 2Odborné vzdělávání zaměstnanců
1 1 2 0Odborné vzdělávání zaměstnanců
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
45000 _BAR_ 45000 _BAR_ 44400 _BAR_
Služební řád úředníků Evropských společenství, zejména článek 24 odst. 3 tohoto předpisu.
Tato položka je určena k pokrytí vstupních školení pro nově nastupující pracovníky, kurzů pro další rozvoj kvalifikace zaměstnanců, rekvalifikací, kurzů používání moderních postupů, seminářů, informačních porad o záležitostech EU atd.
Dále tato položka pokrývá nákupy zařízení a dokumentace, jakož i honoráře konzultantů v organizačních věcech. 1 1 3Příspěvky zaměstnavatele na sociální zabezpečení
1 1 3 0Zdravotní pojištění
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
60000 _BAR_ 62500 _BAR_ 51000 _BAR_
Služební řád úředníků Evropských společenství, zejména článek 72 tohoto předpisu.
Pravidla pro zdravotní pojištění úředníků Evropských společenství, zejména článek 23 tohoto předpisu.
Tato položka je určena k pokrytí příspěvku zaměstnavatele (3,4 % ze základního platu); příspěvek úředníka činí 1,7 % ze základního platu.
1 1 3 1Úrazové pojištění a pojištění pro případ nemoci z povolání
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
15000 _BAR_ 15000 _BAR_ 14000 _BAR_
Služební řád úředníků Evropských společenství, zejména Článek 73 tohoto předpisu.
Tato položka je určena k pokrytí příspěvků zaměstnavatele na úrazové pojištění a pojištění pro případ nemoci z povolání (0,77 % ze základního platu).
K takto vypočtené položce se přidávají další 2 % (což zvýší celkové procento na 0,7854 %), a to za účelem pokrytí dalších výdajů, které nejsou kryty pojištěním (článek 73 Služebního řádu).
1 1 3 2Pojištění pro případ ztráty zaměstnání
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
15000 _BAR_ 16000 _BAR_ 12000 _BAR_
Nařízení Rady (ESUO, EHS, Euratom) č. 2799/85 ze dne 27. září 1985, kterým se mění Služební řád úředníků Evropských společenství a Podmínky pracovního poměru ostatních zaměstnanců Evropských společenství (Úř. věst.
L 265, 8.10.1985, s. 1).
Tato položka je určena k pojištění dočasných zaměstnanců proti ztrátě zaměstnání.
Platí se částka ve výši 0,8 % ze základního platu.
1 1 3 3Vznik a zachování nároků na důchod
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
p.m. _BAR_ p.m. _BAR_ p.m. _BAR_
Podmínky pracovního poměru ostatních zaměstnanců Evropských společenství, zejména článek 42 tohoto předpisu.
Tento bod je určen k pokrytí plateb prováděných Střediskem za dočasné zaměstnance za účelem zajištění vzniku a zachování nároků na důchod v jejich zemi původu. 1 1 4Různé příspěvky a granty
1 1 4 0Příspěvky při narození a úmrtí
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
5000 _BAR_ p.m. _BAR_ 1000 _BAR_
Služební řád úředníků Evropských společenství, zejména články 70, 74 a 75 tohoto předpisu.
Tato položka je určena k pokrytí:
- příspěvku při narození dítěte,
- v případě úmrtí úředníka k výplatě plné mzdy zemřelého do konce třetího měsíce následujícího po měsíci, v němž došlo k úmrtí, jakož i k pokrytí nákladů na přepravu jeho ostatků do místa jeho původu.
1 1 4 1Roční cestovní výdaje z místa výkonu zaměstnání do místa původu
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
75000 _BAR_ 70000 _BAR_ 57000 _BAR_
Služební řád úředníků Evropských společenství, zejména článek 8 přílohy VII k tomuto předpisu.
Tato položka je určena k pokrytí paušálních cestovních náhrad úředníků nebo dočasných zaměstnanců, jejich manželů/manželek a nezaopatřených dětí z místa výkonu jejich zaměstnání do místa jejich původu, a to v souladu s následujícími podmínkami:
- jedenkrát za kalendářní rok, je-li vzdálenost po železnici více než 50 km a méně než 725 kilometrů,
- dvakrát za kalendářní rok, je-li vzdálenost po železnici nejméně 725 km.
1 1 4 5Zvláštní příspěvek pro účetní a pro správce zálohových účtů
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
p.m. _BAR_ 3000 _BAR_ 3700 _BAR_
Finanční nařízení ze dne 21. prosince 1977 vztahující se na souhrnný rozpočet Evropských společenství (Úř. věst. L 356, 31.12.1977, s. 1) ve znění poslední změny Nařízením (ES, ESUO, Euratom) č. 762/2001 (Úř. věst. L 111, 20.4.2001, s. 1), zejména článek 75 odst. 4 tohoto předpisu.
Tato položka je určena k pokrytí zvláštního příspěvku poskytovaného účetním, pomocným účetním a správcům zálohových účtů.
1 1 4 9Ostatní příspěvky a úhrady
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
p.m. _BAR_ p.m. _BAR_ p.m. _BAR_
Služební řád úředníků Evropských společenství, zejména článek 34 tohoto předpisu.
Tento bod je určen k pokrytí:
- odškodného pro úředníka ve zkušební době, který je propuštěn pro zjevně neuspokojivý pracovní výkon,
- odškodného pro dočasného zaměstnance, jehož smlouva byla ukončena ze strany Střediska. 1 1 5Přesčasy
1 1 5 0Přesčasy
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
p.m. _BAR_ p.m. _BAR_ p.m. _BAR_
Služební řád úředníků Evropských společenství, zejména článek 56 tohoto předpisu a příloha VI k tomuto předpisu.
Tento bod je určen k pokrytí paušálních sazeb nebo hodinových sazeb za přesčasy odpracované úředníky a pomocnými zaměstnanci v kategoriích C a D, jakož i místními zaměstnanci, u nichž nebylo možné přesčasy kompenzovat náhradním volnem v rámci běžné úpravy. 1 1 7Doplňkové služby
1 1 7 1Externí tlumočníci
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
p.m. _BAR_ p.m. _BAR_ p.m. _BAR_
Tento bod je určen k pokrytí plateb pro externí tlumočníky objednané Střediskem pro mimořádné konference, pro které nemůže tlumočení poskytnout Komise.
Kromě honoráře tato platba rovněž zahrnuje příspěvek do programu životního pojištění a nemocenského pojištění, jakož i pojištění proti zranění a úmrtí a refundaci cestovních nákladů a výplatu pevných cestovních náhrad pro externí tlumočníky, jejichž sídlo podnikání se nenachází v místě zaměstnání.
1 1 7 5Přechodně poskytované služby
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
60000 _BAR_ 54000 _BAR_ 111100 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí následujících oblastí:
- pracovní poměry dočasných zaměstnanců, zejména telefonních spojovatelů, kancelářského personálu a sekretářek,
- rozmnožovací a písařské práce, které jsou zadávány externě, protože na jejich provedení nestačí interní kapacita agentury,
- náklady na počítačovou sazbu, jakož i na informační a podpůrné dokumenty pro vlastní potřebu Střediska a pro účely jejich předložení rozpočtovému orgánu,
- grant, z něhož jsou uvolňovány prostředky pro školení dětí zaměstnanců v oblasti praktických pracovních zkušeností,
- refundace výdajů vynaložených Komisí na administrativní podporu poskytnutou Středisku.
1 1 7 8Externí služby
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
17500 _BAR_ 17500 _BAR_ 15000 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí výdajů vynaložených Komisí na administrativní podporu poskytnutou Středisku, například na počítačové zpracování mzdových podkladů. 1 1 8Různé výdaje v souvislosti s nástupem zaměstnance do pracovního poměru a s přeložením
1 1 8 0Různé výdaje v souvislosti s nástupem zaměstnance do pracovního poměru
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
70000 _BAR_ 53000 _BAR_ 145000 _BAR_
Služební řád úředníků Evropských společenství, zejména články 27 až 31 a 33 tohoto předpisu a příloha III k tomuto předpisu.
Tato položka je určena k pokrytí výdajů vynaložených v souvislosti s přijímáním nových zaměstnanců, k čemuž patří následující:
- náklady na zveřejnění, cestovní náklady a úrazové pojištění kandidátů pozvaných ke zkouškám a pohovorům, náklady přímo související s rozšiřováním informací a organizací skupinových náborových testů (nájem místností, nábytku, strojů a různého zařízení, honoráře za přípravu a opravování testů atd.),
- lékařské prohlídky před nástupem do zaměstnání.
1 1 8 1Cestovní výdaje
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
10000 _BAR_ 10000 _BAR_ 500 _BAR_
Služební řád úředníků Evropských společenství, zejména články 2 a 71 tohoto předpisu a článek 7 přílohy VII k tomuto předpisu.
Tento bod je určen k pokrytí cestovních výdajů zaměstnanců (včetně jejich rodinných příslušníků) při nástupu do služebního poměru nebo při jeho skončení.
1 1 8 2Příspěvky na usídlení, znovuusídlení a přestěhování
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
35000 _BAR_ 34000 _BAR_ 15000 _BAR_
Služební řád úředníků Evropských společenství, zejména články 5 a 6 přílohy VII k tomuto předpisu.
Tato položka je určena k pokrytí příspěvků na usídlení zaměstnanců, kteří jsou nuceni změnit bydliště a usídlit se na jiném místě při nástupu do funkce nebo při definitivním ukončení služebního poměru.
1 1 8 3Náklady na stěhování
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
50000 _BAR_ 20000 _BAR_ 10000 _BAR_
Služební řád úředníků Evropských společenství, zejména články 20 a 71 tohoto předpisu a články 9 přílohy VII k tomuto předpisu.
Tato položka je určena k pokrytí nákladů na stěhování zaměstnanců, kteří jsou nuceni změnit bydliště a usídlit se na jiném místě při nástupu do funkce nebo při přeložení na nové pracoviště nebo při definitivním ukončení služebního poměru.
1 1 8 4Dočasné denní příspěvky
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
10000 _BAR_ 10000 _BAR_ 15000 _BAR_
Služební řád úředníků Evropských společenství, zejména články 20 a 71 tohoto předpisu a článek 10 přílohy VII k tomuto předpisu.
Tato položka je určena k pokrytí dočasných denních příspěvků náležících zaměstnancům, kteří mohou prokázat, že byli nuceni změnit místo svého bydliště při nástupu do funkce (včetně přeložení).
1 1 9Úpravy platů 1 1 9 0Úpravy platů
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
182000 _BAR_ 172000 _BAR_ 160000 _BAR_
Služební řád úředníků Evropských společenství, zejména Článeks 64 and 65 tohoto předpisu.
Tato položka je určena k pokrytí nákladů vzniklých použitím koeficientů pro úpravu platů úředníků a dočasných zaměstnanců, jakož i pro náklady spojené s přesčasy.
1 1 9 1Předběžná položka
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
p.m. _BAR_ p.m. _BAR_ p.m. _BAR_
Služební řád úředníků Evropských společenství, zejména článek 65 tohoto předpisu.
Finanční nařízení ze dne 21. prosince 1977 vztahující se na souhrnný rozpočet Evropských společenství (Úř. věst. L 356, 31.12.1977, s.
1) ve znění poslední změny Nařízením (ES, ESUO, Euratom) č. 762/2001 (Úř. věst.
L 111, 20.4.2001, s. 1).
Nařízení Rady (ESUO, EHS, Euratom) č. 3830/91 ze dne 19. prosince 1991, kterým se mění Služební řád úředníků Evropských společenství a Podmínky pracovního poměru ostatních zaměstnanců Evropských společenství v oblasti podrobných pravidel pro úpravu platů (Úř. věst.
L 361, 31.12.1991, s. 1).
Tento bod je určen k pokrytí nákladů na veškeré úpravy platů schválené Radou během finančního roku. KAPITOLA 1 3 —MISE A PRACOVNÍ CESTY
1 3 0Výdaje na mise, cestovní výdaje a vedlejší výdaje
1 3 0 0Výdaje na mise, cestovní výdaje a vedlejší výdaje
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
100000 _BAR_ 100000 _BAR_ 150000 _BAR_
Služební řád úředníků Evropských společenství, zejména články 11 až 13 přílohy VII k tomuto předpisu.
Tato položka je určena k pokrytí cestovních výdajů, plateb denních příspěvků v průběhu misí a pomocných nebo výjimečných výdajů vynaložených při v průběhu misí, a to včetně setkání mimo místa, kde se tato běžně uskutečňují, přičemž tyto výdaje byly vynaloženy zaměstnanci Střediska, na něž se vztahuje Služební řád, jakož i národními nebo mezinárodními experty nebo úředníky dočasně vyslanými do Střediska.
KAPITOLA 1 4 —SOCIÁLNÍ A ZDRAVOTNICKÁ INFRASTRUKTURA 1 4 0Restaurace a jídelny
1 4 0 0Restaurace a jídelny
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
6500 _BAR_ 6500 _BAR_ 5000 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí nákladů na provozování restaurací, bufetů a jídelen, včetně zařízení pro jejich údržbu.
Je určena rovněž k pokrytí obvyklých výdajů na obměnu stávajícího zařízení a na nákup nového zařízení, není-li vhodné tyto výdaje zahrnout do běžných výdajů. Dále jsou zde zahrnuty náklady na poplatky za poradenství. 1 4 1Lékařská služba
1 4 1 0Lékařská služba
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
3500 _BAR_ 3500 _BAR_ 5000 _BAR_
Služební řád úředníků Evropských společenství, zejména článek 59 tohoto předpisu a článek 8 přílohy II k tomuto předpisu.
Tato položka je určena k pokrytí jednak poplatků účtovaných lékaři, a dále nákladů na lékařská vyšetření (odborná vyšetření, analýzy vzorků atd.), spotřební materiál (obvazy, léky atd.), speciální zařízení a vybavení, jakož i na správní výdaje Komise pro posuzování invalidity.
KAPITOLA 1 5 —STÁŽE A VÝMĚNY ÚŘEDNÍKŮ A EXPERTŮ 1 5 2Stáže a výměny úředníků a expertů
1 5 2 0Výměny zaměstnanců
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
300000 _BAR_ 100000 _BAR_ 75000 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí výdajů týkajících se dočasného vyslání nebo přechodného zaměstnání úředníků nebo jiných pracovníků státní správy ve Středisku, přičemž tyto pobyty se organizují na omezenou dobu s cílem posílit výměnu odborných znalostí a zkušeností.
1 5 2 1Úředníci Střediska dočasně vyslaní na jiné pracoviště
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
p.m. _BAR_ p.m. _BAR_ p.m. _BAR_
Tento bod je určen k pokrytí výdajů týkajících se dočasného vyslání nebo přechodného zaměstnání úředníků Střediska na pracovištích státní správy nebo mezinárodních organizací. KAPITOLA 1 6 —SOCIÁLNÍ PÉČE
1 6 0Granty pro zvláštní pomoc
1 6 0 0Granty pro zvláštní pomoc
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
5000 _BAR_ 5000 _BAR_ 1000 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí pomoci ve formě peněžních prostředků poskytnutých úředníkovi, bývalému úředníkovi nebo pozůstalým po zemřelém úředníkovi, kteří se nacházejí v obtížné situaci.
1 6 1Společenské styky mezi zaměstnanci
1 6 1 0Společenské styky mezi zaměstnanci
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
5000 _BAR_ 5000 _BAR_ 2000 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí části nákladů na rekreační střediska, kulturní činnost, dotace zaměstnaneckým klubům, vedení sportovních středisek a jejich další vybavení, jakož i na projekty podporující společenské kontakty mezi zaměstnanci pocházejícími z různých států. 1 6 2Ostatní výdaje na sociální péči
1 6 2 0Ostatní výdaje na sociální péči
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
p.m. _BAR_ p.m. _BAR_ p.m. _BAR_
Tento bod je určen k pokrytí podpory rodinám, nově příchozím zaměstnancům, na právní pomoc, granty pro dětské organizace a pro sekretariát organizace rodičů. 1 6 3Střediska péče o děti předškolního věku a jesle
1 6 3 0Střediska péče o děti předškolního věku a jesle
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
p.m. _BAR_ p.m. _BAR_ p.m. _BAR_
Tento bod je určen k pokrytí podílu Střediska na nákladech na péči v zařízeních pro děti zaměstnanců Střediska, přičemž se jedná o školky, které nejsou spravovány Komisí. 1 6 4Doplňková pomoc zdravotně postiženým osobám
1 6 4 0Doplňková pomoc zdravotně postiženým osobám
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
p.m. _BAR_ p.m. _BAR_ p.m. _BAR_
Tento bod umožňuje provést platby invalidním úředníkům v aktivním zaměstananeckém poměru, manželům/manželkám a vyživovaným dětem v situaci, kdy byly vyčerpány nároky pocházející z národního zabezpečení. Tyto platby mohou pokrývat výdaje (kromě výdajů na léčebnou péči), které jsou uznány jako potřebné, byly vynaloženy v důsledku invalidity a jsou doloženy příslušnou dokumentací.
KAPITOLA 1 7 —REPREZENTACE A POHOŠTĚNÍ
1 7 0Výdaje na reprezentaci a pohoštění
1 7 0 0Výdaje na reprezentaci a pohoštění
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
6000 _BAR_ 6000 _BAR_ 9000 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí výdajů souvisejících s povinnostmi Střediska s ohledem na pohoštění a reprezentaci.
Tyto výdaje mohou být individuálně vynaloženy oprávněnými zaměstnanci při plnění jejich povinností v rámci činností Střediska.
HLAVA 2
KAPITOLA 2 0 —NÁJEM BUDOV A SOUVISEJÍCÍ NÁKLADY
2 0 0Nájem budov a související náklady
2 0 0 0Nájemné
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
200000 _BAR_ 170000 _BAR_ 124000 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí plateb nájemného za používané budovy nebo jejich části, jakož i za sklady, garáže, detašované sklady a parkovací prostory.
2 0 1 2 0 1 0Pojištění
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
4000 _BAR_ 4000 _BAR_ 5000 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí plateb pojistného pro budovy nebo části budov používané Střediskem, jakož i plateb pojistného, týkajícího se obsahu práce Střediska, občanskoprávní odpovědnosti a odpovědnosti při výkonu povolání. 2 0 2
2 0 2 0Voda, plyn, elektřina a topení
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
5000 _BAR_ 5000 _BAR_ 10000 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí nákladů na vodu, plyn, elektřinu a vytápění.
2 0 3 2 0 3 0Úklid a údržba
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
30000 _BAR_ 30000 _BAR_ 30000 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí nákladů na údržbu prostorů, výtahů, ústředního vytápění, klimatizačního zařízení atd., jakož i výdajů na pravidelný úklid a čištění, nákup produktů pro údržbu, mytí, praní a chemické čištění, a dále na obnovu malby a nátěrů interiérů, příslušné opravy a dodávky.
Dále tato položka rovněž pokrývá nákup, nájem a údržbu příslušného zařízení a vybavení.
2 0 4 2 0 4 0Zařízení prostor
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
p.m. _BAR_ p.m. _BAR_ p.m. _BAR_
Tento bod je určen k pokrytí nákladů na vybavení interiérů budov, např. na změny uspořádání příček, změny instalací, speciální práce zámečnické, elektrikářské, instalatérské, malířské a natěračské, podlahářské atd. Tento bod rovněž pokrývá potřebné vybavení.
2 0 5
2 0 5 0Bezpečnost a ostraha budov
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
90000 _BAR_ 80000 _BAR_ 77000 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí různých výdajů na budovy, souvisejících se zabezpečením a ostrahou, zejména výdajů na smlouvy o ostraze budov, na nájem a obměnu náplně hasicích přístrojů, nákup a údržbu protipožárního zařízení, obměnu vybavení úředníků a ostatních zaměstnanců, kteří jsou dobrovolnými hasiči, jakož i nákladů na provádění předepsaných prohlídek. 2 0 6
2 0 6 0Nabývání nemovitostí
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
p.m. _BAR_ p.m. _BAR_ p.m. _BAR_
Tento bod je určen k pokrytí případné koupě budovy sloužící jako sídlo Střediska.
2 0 9 2 0 9 0Ostatní výdaje na budovy
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
4000 _BAR_ 4000 _BAR_ p.m. _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí ostatních běžných výdajů, které nejsou jinde zvlášť uvedeny. Jedná se například o poplatky správní povahy za jiné než veřejné služby (voda, plyn, elektřina), údržbu, obecní daně, a pomocné výdaje. KAPITOLA 2 1 —ZPRACOVÁNÍ DAT
2 1 0Zpracování dat
2 1 0 0Zařízení pro zpracování dat
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
100000 _BAR_ 10000 _BAR_ 76000 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí nákupu nebo leasingu souvisejícího se zpracováním dat, vývojem softwaru a údržbou softwarových balíků, jakož i se spotřebním materiálem používaným při zpracování dat atd.
2 1 0 1Vývoj softwaru
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
155000 _BAR_ 20000 _BAR_ p.m. _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí nákladů na externí odborníky v oblasti práce s daty a se systémy.
2 1 0 2Ostatní externí služby pro zpracování dat
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
— _BAR_ 3000 _BAR_ p.m. _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí výdajů na externí provozní personál (operátoři, správci systémů, systémoví inženýři atd.).
2 2 0Technické zařízení a vybavení
2 2 0 0Pořizování nového zařízení a vybavení
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
5000 _BAR_ 20000 _BAR_ p.m. _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí počátečního nákupu vybavení pro uložení dokumentace, archivaci a manipulaci s poštou.
Pokrývá rovněž tlumočnické zařízení a vybavení pro invalidy.
2 2 0 1Výměna zařízení a vybavení
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
20000 _BAR_ 20000 _BAR_ p.m. _BAR_
Nákup zařízení a vybavení v rámci tohoto bodu je vázán na podmínku vyřazení (v souladu se schváleným postupem) těch zařízení a vybavení, která mají být nahrazena.
2 2 0 2Nájem zařízení a vybavení
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
27000 _BAR_ 10000 _BAR_ 20000 _BAR_
Tento bod je určen k pokrytí nájmu faxů, fotokopírek a různého technického vybaveni.
2 2 0 3Údržba, používání a opravy
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
3000 _BAR_ 5000 _BAR_ p.m. _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí nákladů na údržbu a opravy zařízení.
2 2 0 4Automatizace a elektronické kancelářské zařízení
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
p.m. _BAR_ p.m. _BAR_ p.m. _BAR_
Tento bod je určen k pokrytí nepředvídaných nákladů souvisejících s elektronickým kancelářským zařízením. 2 2 1Nábytek
2 2 1 0Pořizování nového nábytku
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
10000 _BAR_ 10000 _BAR_ 8546 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí nákupu kancelářského nábytku a specializovaného nábytku včetně nábytku ergonomického, regálů pro archívy atd.
2 2 1 1Výměna nábytku
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
p.m. _BAR_ p.m. _BAR_ p.m. _BAR_
Tento bod je určen k pokrytí výměny nábytku.
2 2 1 2Nájem nábytku
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
p.m. _BAR_ p.m. _BAR_ p.m. _BAR_
Tento bod je určen k pokrytí nájmu nábytku.
2 2 1 3Údržba, používání a opravy
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
p.m. _BAR_ p.m. _BAR_ p.m. _BAR_
Tento bod je určen k pokrytí nákladů na údržbu a opravy nábytku. 2 2 3Nájem vozidel
2 2 3 0Nájem vozidel
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
2000 _BAR_ 2000 _BAR_ 5000 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí nákladů na krátkodobý i dlouhodobý nájem vozidel. 2 2 5Dokumentace a knihovny
2 2 5 0Knihovní fond, nákup knih
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
p.m. _BAR_ p.m. _BAR_ p.m. _BAR_
Tento bod je určen k pokrytí nákupu knih, dokumentace a jiných publikací.
2 2 5 1Zařízení knihoven
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
p.m. _BAR_ p.m. _BAR_ p.m. _BAR_
Tento bod je určen k pokrytí nákupů specializovaného zařízení pro knihovny.
2 2 5 2Předplatné novin a periodik
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
p.m. _BAR_ p.m. _BAR_ p.m. _BAR_
Tento bod je určen k pokrytí nákladů na předplatné novin a periodik v souladu s vlastními potřebami Střediska.
2 2 5 4Vazba a údržba knih v knihovnách
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
p.m. _BAR_ p.m. _BAR_ p.m. _BAR_
Tento bod je určen k pokrytí nákladů na vazbu a dalších nákladů potřebných na údržbu knih a periodik.
KAPITOLA 2 3 —BĚŽNÉ SPRÁVNÍ VÝDAJE 2 3 0Kancelářské potřeby
2 3 0 0Dodávky kancelářských potřeb
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
20000 _BAR_ 20000 _BAR_ 10000 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí nákladů na nákup papíru, obálek, kancelářských potřeb, jakož i dodávek reprografických prací a externích tiskařských prací. 2 3 2Poplatky za finanční služby
2 3 2 0Bankovní poplatky
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
8000 _BAR_ 8000 _BAR_ 6000 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí bankovních poplatků a nákladů na připojení k mezibankovní telekomunikační síti.
2 3 2 1Kurzové ztráty
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
p.m. _BAR_ p.m. _BAR_ p.m. _BAR_
Tento bod je určen k pokrytí kurzových ztrát vzniklých Středisku při správě rozpočtu za předpokladu, že tyto ztráty nemohou být kompenzovány kurzovými zisky.
2 3 2 9Ostatní poplatky za finanční služby
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
p.m. _BAR_ p.m. _BAR_ p.m. _BAR_
Tento bod je určen k pokrytí finančních poplatků, které nejsou zahrnuty v bodu 2 3 2 1. 2 3 3Soudní výdaje
2 3 3 0Soudní výdaje
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
5000 _BAR_ 5000 _BAR_ 5000 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí předběžných soudních výdajů a služeb právníků, jakož i jiných expertů.
2 3 4Škody 2 3 4 0Škody
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
1000 _BAR_ 1000 _BAR_ 1000 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí škod a nákladů vzniklých řešením nároků vznesených proti Středisku (občanskoprávní odpovědnost). 2 3 5Ostatní provozní výdaje
2 3 5 0Různá pojištění
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
1000 _BAR_ 1000 _BAR_ 1000 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí různých typů pojištění (sdružená rizika, občanskoprávní odpovědnost, krádež, odpovědnost z provozu počítačů a odpovědnost platby odškodného účetními a správci zálohových účtů).
2 3 5 2Různé výdaje na interní schůze
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
p.m. _BAR_ p.m. _BAR_ 1000 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí nákladů spojených s organizací interních schůzí.
2 3 5 3Stěhování jednotlivých oddělení a s tím spojená manipulace s předměty
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
1000 _BAR_ 1000 _BAR_ p.m. _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí stěhování jednotlivých oddělení a dále k pokrytí s tím související reorganizace a nákladů na manipulaci (příjem, uložení, rozmístění) se zařízením, nábytkem a kancelářskými potřebami.
2 3 5 4Archivace dokumentů
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
p.m. _BAR_ p.m. _BAR_ p.m. _BAR_
Tento bod je určen k pokrytí nákladů souvisejících s manipulací a vyhledáváním dokumentů v externích skladech a k pokrytí nákladů na uložení těchto dokumentů. KAPITOLA 2 4 —POŠTOVNÍ A TELEKOMUNIKAČNÍ POPLATKY
2 4 0Poštovní a telekomunikační poplatky
2 4 0 0Poštovné a doručné
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
16000 _BAR_ 16000 _BAR_ 37973 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí výdajů na poštovné a doručné včetně balíků zasílaných poštou. 2 4 1Telekomunikace
2 4 1 0Telekomunikační poplatky
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
19000 _BAR_ 87000 _BAR_ 20000 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí fixních nákladů na nájem, nákladů na hovory a vzkazy, udržovacích poplatků, nákladů na předplacené služby, přímých nákladů na komunikaci (telefon, dálnopis, telegraf, televize, audiokonference a videokonference včetně přenosu dat).
Tato položka dále pokrývá nákup telefonních a obdobných seznamů.
2 4 1 1Telekomunikační zařízení
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
5000 _BAR_ 7000 _BAR_ 2481 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí výdajů na telekomunikační zařízení v budovách, zejména nákup, nájem, instalaci a údržbu kabeláže.
Tato položka rovněž pokrývá nákup mobilních telefonů a pomocného zařízení, jakož i náklady na technickou pomoc.
KAPITOLA 2 5 —VÝDAJE NA SCHŮZE 2 5 0Výdaje na schůze
2 5 0 0Schůze a příprava sdělení
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
4000 _BAR_ 5000 _BAR_ 10000 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí cestovních výdajů, denních příspěvků a vedlejších výdajů externích expertů pozvaných na jednání, která přímo nesouvisejí s aplikací pracovního programu Střediska.
Tato položka dále pokrývá odpovídající výdaje vynaložené v souvislosti s organizováním těchto jednání v případech, kdy nemohou být pokryty existující infrastrukturou.
2 5 1 0Opatření vztahující se k budoucím členským státům Evropského společenství
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
p.m. _BAR_ p.m. _BAR_ p.m. _BAR_
Tento bod je určen k pokrytí nákladů na setkání a činnost provozovanou s kandidátskými zeměmi. 2 5 5Různé výdaje na schůze
2 5 5 0Různé výdaje na schůze
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
1000 _BAR_ 1000 _BAR_ 1500 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí výdajů na konference a semináře v případech, kdy tyto akce nejsou pokryty stávající infrastrukturou Střediska.
KAPITOLA 2 6 —STUDIE, PRŮZKUMY, KONZULTACE 2 6 0Studie, průzkumy, konzultace
2 6 0 0Studie, průzkumy, konzultace
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
10000 _BAR_ 10000 _BAR_ 32000 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí výdajů na specializované studie zadané expertům nebo konzultantům v případech, kdy zaměstnanci Střediska nedisponují požadovanou odborností.
HLAVA 3
PROVOZNÍ VÝDAJE
KAPITOLA 3 1 —SÍTĚ 3 1 0Sítě
3 1 0 1Shromažďování dat a zajištění jejich srovnatelnosti
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
35000 _BAR_ 80000 _BAR_ 100608 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí výdajů na činnosti zabývající se srovnatelností údajů shromažďovaných Střediskem; tyto činnosti zahrnují přípravu indikátorů, definicí a srovnávacích kritérií.
3 1 0 2Národní kontaktní místa sítě RAXEN
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
1885000 _BAR_ 1325000 _BAR_ 1529127 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí nákladů na shromažďování údajů v 15 národních kontaktních místech sítě RAXEN, jakož i na analýzy, které je třeba provádět v terénu.
Tato položka dále pokrývá činnost v rámci programu rychlé odezvy národních kontaktních míst, přípravu jejich jednotlivých jednání a související následnou činnost, jakož i vyhodnocování výsledků.
3 1 0 3Mezinárodní sítě
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
p.m. _BAR_ 20000 _BAR_ 20000 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí nákladů na koordinaci činnosti Střediska s tematickými sítěmi vědeckých pracovníků a expertů na mezinárodní úrovni.
3 1 0 4Studie
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
190000 _BAR_ 160000 _BAR_ p.m. _BAR_
Tento bod je určen k pokrytí nákladů na specializované studie o přípravě činností v rámci sítě RAXEN v těch případech, kdy zaměstnanci Střediska nedisponují potřebnou odborností. 3 1 1Technické aspekty sítě RAXEN
3 1 1 0Technické aspekty sítě RAXEN
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
25000 _BAR_ 125000 _BAR_ 15000 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí výdajů na technické zařízení (hardware a software) potřebné k zajištění přístupu k výsledkům a výstupům ze sítě RAXEN.
KAPITOLA 3 2 —VÝZKUM A STUDIE 3 2 0Výzkum a studie
3 2 0 1Charta politických stran
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
p.m. _BAR_ 30000 _BAR_ 15000 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí následných a monitorovacích činností v souvislosti s Chartou evropských politických stran pro společnost bez rasismu.
3 2 0 2Informace o článku 13 Smlouvy o Evropské unii
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
p.m. _BAR_ p.m. _BAR_ p.m. _BAR_
Tento bod je určen k pokrytí iniciativ, jejichž cílem je podpora správné praxe při aplikaci legislativy EU založené na článku 13 Smlouvy o Evropské unii, a to ve spolupráci s Evropskou komisí.
3 2 0 3Zvláštní požadavky EU
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
p.m. _BAR_ p.m. _BAR_ p.m. _BAR_
Tento bod je určen k pokrytí činností prováděných Střediskem na základě zvláštních požadavků institucí EU.
3 2 0 4Projekty pro menšiny
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
15000 _BAR_ 70000 _BAR_ 70000 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí nákladů na projekty Střediska prováděné ve prospěch menšin, a to ve spolupráci s EU nebo s mezinárodními organizacemi.
3 2 0 5Kapacita pro mezikulturní výměnu
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
p.m. _BAR_ p.m. _BAR_ p.m. _BAR_
Tento bod je určen k pokrytí výdajů souvisejících s iniciativami na podporu mezikulturní výměny.
3 2 0 6Seminář o rasovém násilí
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
p.m. _BAR_ p.m. _BAR_ p.m. _BAR_
Tento bod je určen k pokrytí nákladů pracovních setkání zvlášť věnovaných shromažďování a analýze skutečností a případů souvisejících s rasovým násilím.
3 2 0 7Zvláštní projekty
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
200000 _BAR_ 300000 _BAR_ 236765 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí nákladů souvisejících s externě zadanými studiemi zabývajícími se analýzou rasistických jevů v prioritních oblastech definovaných v ročních a víceletých pracovních programech Střediska.
Tato položka dále pokrývá výdaje na semináře zabývající se přípravnými akcemi a činnostmi následujícími po prvotních iniciativách. 3 2 1Pracovní skupiny
3 2 1 1Pracovní skupina pro klíčové záležitosti
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
55000 _BAR_ 40000 _BAR_ 30000 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí výdajů souvisejících s prací zvláštní skupiny založené Střediskem za účelem definice prioritních oblastí, u nichž je nezbytná zvláštní pozornost Evropských společenství; uvedená činnost probíhá ve spolupráci s ostatními institucemi a orgány EU.
KAPITOLA 3 3 —INFORMACE A KOMUNIKACE 3 3 1Dokumentace
3 3 1 1Založení dokumentace
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
30000 _BAR_ 20000 _BAR_ 15000 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí nákladů na založení a aktualizaci dokumentačního centra přístupného veřejnosti v rámci koncepce virtuální dokumentace dostupné přes internet a specializované sítě.
3 3 1 2Zařízení pro dokumentaci
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
p.m. _BAR_ p.m. _BAR_ 2500 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí nákladů na technické zařízení pro uložení, průběžné zpracování a správu dokumentačních materiálů.
3 3 1 3Knihy a předplatné
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
10000 _BAR_ 15000 _BAR_ 10000 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí nákupu knih a dalších neperiodických publikací a k aktualizaci stávajícího fondu potřebného pro provoz Střediska a jeho dokumentačního oddělení.
3 3 1 4Zpravodaje a periodika
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
10000 _BAR_ 10000 _BAR_ 10000 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí nákladů na předplatné novin, odborných periodik, úředních věstníků, parlamentních tisků, specializovaných statistik, různých bulletinů a on-line databází. 3 3 3Výroční zpráva
3 3 3 0Výroční zpráva
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
150000 _BAR_ 105000 _BAR_ 60000 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí nákladů na přípravu, tisk a distribuci různých verzí výročních zpráv, včetně příslušných souhrnů, které musí Středisko zpřístupnit. 3 3 4Kulaté stoly
3 3 4 1Evropské kulaté stoly
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
60000 _BAR_ 40000 _BAR_ 40000 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí nákladů na organizaci Evropského kulatého stolu se zástupci členských států, včetně cestovních nákladů a nákladů na ubytování účastníků.
3 3 4 2Podpora pro kulaté stoly
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
10000 _BAR_ 20000 _BAR_ 46000 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí výdajů souvisejících s výměnou a rozšiřováním informací mezi kulatými stoly v jednotlivých státech, a to včetně výdajů na pravidelný zpravodaj a na informace v připravované v elektronické formě.
3 3 4 3Semináře pro kulaté stoly
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
p.m. _BAR_ 30000 _BAR_ p.m. _BAR_
Tento bod je určen k pokrytí výdajů souvisejících se zvláštními semináři zástupců kulatých stolů z jednotlivých států, kteří se zabývají doporučeními připravenými Střediskem.
3 3 5Publikace a informace 3 3 5 1Publikace
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
240000 _BAR_ 225000 _BAR_ 175000 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí nákladů na přípravu, uspořádání a zveřejnění (v jakékoliv formě) zpráv o činnosti a ostatních publikací Střediska, a to s výjimkou výroční zprávy a bulletinu Rovné hlasy, a v souladu s rozhodnutími Rady.
Tato položka dále pokrývá například náklady na papír, na písařské práce v nutných případech, kopírování nebo tisk, reprodukci vyobrazení pro prezentace, fotografie, plakáty, distribuci a poštovné, jakož i další externí činnosti a náklady vynaložené v souvislosti se zvyšováním povědomí o Středisku a o jeho činnostech.
Tato položka dále pokrývá grafické práce pro Středisko a pro jeho internetové stránky.
3 3 5 2Rovné hlasy: materiál pro sdělovací prostředky
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
70000 _BAR_ 60000 _BAR_ 60000 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí nákladů na přípravu, tisk a distibuci různých verzí čtvrtletně vydávaného bulletinu Střediska.
Tato položka dále pokrývá náklady na veškerý materiál (v jakékoliv formě), který Středisko dodává na žádost sdělovacích prostředků, a to v souladu se směrnicemi schválenými Radou.
3 3 5 3Ostatní činnosti související se sdělovacími prostředky
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
p.m. _BAR_ p.m. _BAR_ p.m. _BAR_
Tento bod je určen k pokrytí nákladů na neplánovaný materiál sloužící pro komunikaci, jímž Středisko přispívá k veřejné diskusi o specifických tématech. 3 3 6Technické aspekty komunikace
3 3 6 0Technické aspekty komunikace
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
50000 _BAR_ 5000 _BAR_ 5000 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí výdajů souvisejících s používáním elektronických linek pro struktury fungující na internetu.
KAPITOLA 3 4 —Vztahy s Evropskými společenstvími
3 4 0Vztahy se Správní radou a členskými státy
3 4 0 1Zasedání Správní rady
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
278000 _BAR_ 175000 _BAR_ 130000 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí cestovních nákladů, denních příspěvků a vedlejších výdajů účastníků jednání Správní rady a pracovních skupin.
Tato položka dále pokrývá výdaje vynaložené v souvislosti s organizováním těchto jednání v případech, kdy nemohou být pokryty existující infrastrukturou.
3 4 0 2Zasedání Řídící rady
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
35000 _BAR_ 30000 _BAR_ 28000 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí cestovních nákladů, denních příspěvků a vedlejších výdajů účastníků jednání Řídící rady a pracovních skupin.
Tato položka dále pokrývá výdaje vynaložené v souvislosti s organizováním těchto jednání v případech, kdy nemohou být pokryty existující infrastrukturou.
3 4 0 3Ostatní zasedání s členskými státy
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
110000 _BAR_ 65000 _BAR_ 50000 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí cestovních nákladů, denních příspěvků a vedlejších výdajů vzniklých v souvislosti s jednáním představitelů národních kontaktních míst a pracovních skupin.
Tato položka dále pokrývá výdaje vynaložené v souvislosti s organizováním těchto jednání v případech, kdy nemohou být pokryty existující infrastrukturou.
3 4 1Podpora 3 4 1 1Překlady
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
320000 _BAR_ 215000 _BAR_ 308000 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí nákladů na překlady objednané u Překladatelského centra pro orgány Evropské unie pro všechny texty přímo spojené s aplikací pracovních povinností a pracovních programů Střediska.
3 4 1 2Tlumočení
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
60000 _BAR_ 35000 _BAR_ 35000 _BAR_
Tato položka je určena k pokrytí honorářů za služby externích tlumočníků a organizátorů konferencí (včetně odměn za služby poskytnuté tlumočníky Komise) pro všechna jednání přímo spojená s aplikací pracovních programů.
EUMC (PHARE)
Pozměněný rozpočet 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
169000 _BAR_ 676000 _BAR_ p.m. _BAR_
Tato dotace má krýt náklady na provádění projektu Střediska ze zdrojů PHARE, cílem projektu je vybudovat v kandidátských zemích sítě RAXEN.
[2] Částka 200,000 € z dotace EU plánované pro tituly I a II zůstává jako rezerva, přičemž podmínkou pro uvolnění prostředků je to, že Parlament posoudí přidanou hodnotu obsaženou ve výstupech z práce EUMC.
--------------------------------------------------
Přehled stavu zaměstnanců
Kategorie a třída _BAR_ Trvalé pracovní pozice _BAR_ Dočasné pracovní pozice _BAR_
2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_ 2004 _BAR_ 2003 _BAR_ 2002 _BAR_
A*16 _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_
A*15 _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ 1 _BAR_ 1 _BAR_ 1 _BAR_
A*14 _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_
A*13 _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_
A*12 _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ 5 _BAR_ 5 _BAR_ 4 _BAR_
A*11 _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_
A*10 _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ 6 _BAR_ 6 _BAR_ 6 _BAR_
A*9 _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_
A*8 _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_
A*7 _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_
A*6 _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_
A*5 _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_
Celkem A* _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ 12 _BAR_ 12 _BAR_ 11 _BAR_
B*11 _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_
B*10 _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ 1 _BAR_ 1 _BAR_ 1 _BAR_
B*9 _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_
B*8 _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ 1 _BAR_ 1 _BAR_ — _BAR_
B*7 _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ 8 _BAR_ 8 _BAR_ 8 _BAR_
B*6 _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_
B*5 _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_
B*4 _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ 3 _BAR_ — _BAR_ — _BAR_
B*3 _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_
Celkem B* _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ 13 _BAR_ 10 _BAR_ 9 _BAR_
C*7 _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_
C*6 _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ 1 _BAR_ 1 _BAR_ 1 _BAR_
C*5 _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ 1 _BAR_ 1 _BAR_ — _BAR_
C*4 _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ 6 _BAR_ 6 _BAR_ 6 _BAR_
C*3 _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_
C*2 _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ 1 _BAR_ — _BAR_ — _BAR_
C*1 _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_
Celkem C* _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ 9 _BAR_ 8 _BAR_ 7 _BAR_
D*5 _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_
D*4 _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_
D*3 _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_
D*2 _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ 1 _BAR_
Celkem D* _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ 1 _BAR_
Celkový součet _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ 34 _BAR_ 30 _BAR_ 28 _BAR_
--------------------------------------------------
Konečné Schválení opravného rozpočtu Evropské unie č. 9 na rozpočtový rok 2004
(2004/888/ES, Euratom)
PŘEDSEDA EVROPSKÉHO PARLAMENTU,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 272 odst. 4 předposlední pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na článek 177 této smlouvy,
s ohledem na nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [1], a zejména na články 37 a 38 tohoto nařízení,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů [2],
s ohledem na rozhodnutí Evropského parlamentu, Rady a Komise č. 1247/2002/ES ze dne 1. července 2002 o úpravě a obecných podmínkách výkonu funkce evropského inspektora ochrany údajů [3],
s ohledem na rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady 2004/55/ES ze dne 22. prosince 2003 o jmenování nezávislého kontrolního orgánu podle článku 286 Smlouvy o ES (evropský inspektor ochrany údajů) [4],
s ohledem na souhrnný rozpočet Evropské unie na rozpočtový rok 2004, schválený s konečnou platností dne 18. prosince 2003 [5] a upravený v důsledku rozšíření Evropské unie [6],
s ohledem na interinstitucionální dohodu ze dne 6. května 1999 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni a o zdokonalení rozpočtového procesu [7],
s ohledem na opravný rozpočet Evropské unie č. 2/2004 na rozpočtový rok 2004 [8],
s ohledem na předběžný návrh opravného rozpočtu Evropské unie č. 10 na rozpočtový rok 2004, který předložila Komise dne 26. července 2004,
s ohledem na návrh opravného rozpočtu Evropské unie č. 9 na rozpočtový rok 2004, který vypracovala Rada dne 7. října 2004,
s ohledem na článek 69 a přílohu IV jednacího řádu,
s ohledem na usnesení přijaté Evropským parlamentem dne 14. října 2004,
v souladu s postupem stanoveným v článku 272 Smlouvy o založení Evropského společenství a v článku 177 Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii,
PROHLAŠUJE:
Jediný článek
Opravný rozpočet Evropské unie č. 9 na rozpočtový rok 2004 se schvaluje s konečnou platností.
Pozměňovací rozpočet 2004/č. 1
(2004/C 311/04)
V souladu s čl. 26 odst. 2 finančního nařízení Evropské nadace odborného vzdělávání (ETF), který byl přijat správní radou dne 17. června 2003, rozpočet a pozměňovací rozpočty schválené s konečnou platností se zveřejní
Rozhodnutí evropské centrální banky
ze dne 19. února 2004,
kterým se přijímá jednací řád Evropské centrální banky
(ECB/2004/2)
RADA GUVERNÉRŮ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY,
s ohledem na statut Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky, a zejména na článek 12.3 tohoto statutu,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Jednací řád Evropské centrální banky, pozměněný dne 22. dubna 1999 a ve znění rozhodnutí ECB/1999/6 ze dne 7. října 1999, kterým se mění jednací řád Evropské centrální banky [1], se nahrazuje tímto zněním, které vstupuje v platnost dnem 1. března 2004.
JEDNACÍ ŘÁD EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY
ÚVODNÍ KAPITOLA
Článek 1
Definice
Tento jednací řád doplňuje Smlouvu o založení Evropského společenství a statut Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky.
Výrazy použité v tomto jednacím řádu mají stejný význam jako ve Smlouvě a ve statutu.
Výrazem "Eurosystém" se rozumí Evropská centrální banka (ECB) a národní centrální banky členských států, jejichž měnou je euro.
KAPITOLA 1 RADA GUVERNÉRŮ
Článek 2
Den a místo zasedání Rady guvernérů
2.1 Rada guvernérů určuje dny svých zasedání na návrh prezidenta.
Rada guvernérů se v zásadě schází pravidelně podle harmonogramu, který stanoví s dostatečným předstihem před začátkem každého kalendářního roku.
2.2 Prezident svolává zasedání Rady guvernérů, pokud o to požádají alespoň tři její členové.
2.3 Prezident může rovněž svolat zasedání Rady guvernérů, kdykoli to považuje za nezbytné.
2.4 Rada guvernérů obvykle zasedá v prostorách ECB.
2.5 Zasedat lze rovněž prostřednictvím telekonference, nevznesou-li alespoň tři guvernéři námitky.
Článek 3
Účast na zasedáních Rady guvernérů
3.1 Nestanoví-li tento jednací řád jinak, mohou se zasedání Rady guvernérů účastnit pouze její členové, předseda Rady Evropské unie a člen Komise Evropských společenství.
3.2 Každý guvernér může být obvykle doprovázen jednou osobou.
3.3 Nemůže-li se guvernér zasedání zúčastnit, může písemně jmenovat svého náhradníka, aniž je tím dotčen článek 4.
Toto písemné jmenování se včas před zahájením zasedání zasílá prezidentovi.
Náhradníka může obvykle doprovázet jedna osoba.
3.4 Prezident jmenuje tajemníka z řad zaměstnanců ECB.
Tajemník je Výkonné radě nápomocen při přípravě zasedání Rady guvernérů a pořizuje z nich zápis.
3.5 Považuje-li to za vhodné, může Rada guvernérů ke svým zasedáním přizvat rovněž další osoby.
Článek 4
Hlasování
4.1 Rada guvernérů je schopná se usnášet za přítomnosti alespoň dvou třetin svých členů.
Není-li tato podmínka splněna, může prezident svolat mimořádné zasedání, na němž mohou být rozhodnutí přijímána bez ohledu na uvedené kvórum.
4.2 Rada guvernérů hlasuje na žádost prezidenta.
Prezident dá rovněž podnět k hlasování, požádá-li o to některý z členů Rady guvernérů.
4.3 Zdržení se hlasování nebrání tomu, aby Rada guvernérů přijala rozhodnutí podle článku 41.2 statutu.
4.4 Nemůže-li se člen Rady guvernérů účastnit hlasování po delší dobu (tj. více než jeden měsíc), může za sebe jmenovat náhradníka jako člena Rady guvernérů.
4.5 Nemůže-li některý guvernér hlasovat o rozhodnutí podle článků 28, 29, 30, 32, 33 a 51 statutu, může jeho vážený hlas v souladu s článkem 10.3 statutu odevzdat jím jmenovaný náhradník.
4.6 Prezident může dát podnět k tajnému hlasování, požádají-li o to alespoň tři členové Rady guvernérů.
Pokud se návrh rozhodnutí podle článků 11.1, 11.3 nebo 11.4 statutu osobně týká členů Rady guvernérů, je hlasování tajné.
V takových případech dotčení členové Rady guvernérů nehlasují.
4.7 Rozhodnutí lze rovněž přijímat v písemném řízení, nevznesou-li námitky alespoň tři členové Rady guvernérů.
Písemné řízení vyžaduje: i) obvykle nejméně pět pracovních dnů pro posouzení každým členem Rady guvernérů, ii) podpis každého člena Rady guvernérů (nebo jeho náhradníka v souladu s článkem 4.4 a iii) uvedení tohoto rozhodnutí v zápisu z následujícího zasedání Rady guvernérů.
Článek 5
Organizace zasedání Rady guvernérů
5.1 Pro každé zasedání přijme Rada guvernérů pořad jednání.
Předběžný pořad jednání sestavuje Výkonná rada a zasílá se spolu se souvisejícími dokumenty členům Rady guvernérů a dalším oprávněným účastníkům nejméně osm dnů před příslušným zasedáním, s výjimkou mimořádných případů, kdy Výkonná rada jedná přiměřeně okolnostem.
Na návrh prezidenta nebo jiného člena Rady guvernérů může Rada guvernérů rozhodnout o stažení některých bodů z předběžného pořadu jednání nebo o zařazení některých bodů na předběžný pořad jednání.
Pokud související dokumenty nebyly členům Rady guvernérů zaslány včas, je bod na žádost nejméně tří členů Rady guvernérů stažen z pořadu jednání.
5.2 Zápis z jednání Rady guvernérů se předkládá jejím členům ke schválení na následujícím zasedání (nebo dříve v písemném řízení, je-li to nezbytné) a podepisuje jej prezident.
5.3 Rada guvernérů může stanovit interní pravidla pro rozhodování v mimořádných situacích.
KAPITOLA II VÝKONNÁ RADA
Článek 6
Den a místo zasedání Výkonné rady
6.1 Den zasedání určuje Výkonná rada na návrh prezidenta.
6.2 Prezident může rovněž svolat zasedání Výkonné rady, kdykoli to považuje za nezbytné.
Článek 7
Hlasování
7.1 Výkonná rada je v souladu s článkem 11.5 statutu schopná se usnášet za přítomnosti alespoň dvou třetin jejích členů.
Není-li tato podmínka splněna, může prezident svolat mimořádné zasedání, na němž mohou být rozhodnutí přijímána bez ohledu na uvedené kvórum.
7.2 Rozhodnutí lze rovněž přijímat v písemném řízení, nevznesou-li námitky alespoň dva členové Výkonné rady.
7.3 Členové Výkonné rady, jichž se osobně týká případné rozhodnutí podle článků 11.1, 11.3 nebo 11.4 statutu, se hlasování neúčastní.
Článek 8
Organizace zasedání Výkonné rady
Výkonná rada rozhoduje o organizaci svých zasedání.
KAPITOLA III ORGANIZACE EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY
Článek 9
Výbory Eurosystému/ESCB
9.1 Rada guvernérů zřizuje a ruší výbory.
Tyto výbory pomáhají rozhodovacím orgánům ECB při plnění jejich úkolů a informují Radu guvernérů prostřednictvím Výkonné rady.
9.2 Výbory tvoří nejvýše dva členové z každé národní centrální banky Eurosystému jmenovaní příslušným guvernérem a nejvýše dva členové z ECB jmenovaní Výkonnou radou.
Rada guvernérů vymezí působnost výborů a jmenuje jejich předsedy.
Předsedou je zpravidla jmenován zaměstnanec ECB.
Rada guvernérů a Výkonná rada jsou oprávněny od výborů vyžadovat studie k určitým oblastem.
Úkoly sekretariátu výborů zajišťuje ECB.
9.3 Národní centrální banka nezúčastněného členského státu může rovněž jmenovat až dva zaměstnance, aby se účastnili zasedání výboru, jedná-li se o záležitosti spadající do působnosti Generální rady a považují-li to předseda výboru a Výkonná rada za vhodné.
9.4 Zástupci jiných orgánů a institucí Společenství a třetí osoby mohou být rovněž přizvány k účasti na zasedání výboru, považují-li to předseda výboru a Výkonná rada za vhodné.
Článek 9a
Rada guvernérů může rozhodnout o zřízení výborů ad hoc pověřených zvláštními poradními úkoly.
Článek 10
Vnitřní uspořádání
10.1 Výkonná rada po projednání s Radou guvernérů rozhoduje o počtu, názvech a oblastech působnosti jednotlivých pracovních útvarů ECB.
Toto rozhodnutí se zveřejňuje.
10.2 Všechny pracovní útvary ECB řídí Výkonná rada.
Výkonná rada rozhoduje o osobních úkolech svých členů ve vztahu k pracovním útvarům a informuje o nich Radu guvernérů, Generální radu a zaměstnance ECB.
Tato rozhodnutí lze přijímat pouze za přítomnosti všech členů Výkonné rady a nikoli proti hlasu prezidenta.
Článek 11
Zaměstnanci ECB
11.1 Každý zaměstnanec ECB je obeznámen se svým postavením v rámci uspořádání ECB, se svými nadřízenými a se svými pracovními povinnostmi.
11.2 Aniž jsou dotčeny články 36 a 47 statutu, vydává Výkonná rada organizační předpisy (dále jen "administrativní oběžníky"), které jsou pro zaměstnance ECB závazné.
11.3 Výkonná rada přijímá a aktualizuje kodex chování pro své členy a zaměstnance ECB.
KAPITOLA IV ÚČAST GENERÁLNÍ RADY NA PLNĚNÍ ÚKOLŮ EVROPSKÉHO SYSTÉMU CENTRÁLNÍCH BANK
Článek 12
Vztah mezi Radou guvernérů a Generální radou
12.1 Generální radě ECB se poskytne příležitost podat připomínky dříve, než Rada guvernérů přijme:
- stanoviska podle článků 4 a 25.1 statutu,
- doporučení v oblasti statistiky podle článku 42 statutu,
- výroční zprávu,
- pravidla pro standardizaci účetních pravidel a vykazování operací,
- opatření k použití článku 29 statutu,
- pracovní řád pro zaměstnance ECB,
- stanovisko ECB v souvislosti s přípravami na neodvolatelné stanovení směnných kurzů buď podle čl. 123 odst. 5 Smlouvy, nebo týkající se právních předpisů Společenství, které mají být přijaty, dojde-li ke zrušení výjimky.
12.2 Je-li Generální rada požádána o podání připomínek podle prvního odstavce tohoto článku, je jí k tomu poskytnuta přiměřená lhůta, která nesmí být kratší než deset pracovních dnů.
V případě naléhavosti, jež musí být v žádosti odůvodněna, lze tuto lhůtu zkrátit na pět pracovních dnů.
Prezident může rozhodnout o uplatnění písemného řízení.
12.3 Prezident informuje Generální radu v souladu s článkem 47.4 statutu o rozhodnutích přijatých Radou guvernérů.
Článek 13
Vztah mezi Výkonnou radou a Generální radou
13.1 Generální radě ECB se poskytne příležitost podat připomínky dříve, než Výkonná rada:
- provede právní akty Rady guvernérů, u nichž je v souladu s výše uvedeným článkem 12.1 vyžadována součinnost Generální rady,
- přijme na základě pravomocí, které na ni přenesla Rada guvernérů v souladu s článkem 12.1 statutu, právní akty, u nichž je v souladu s článkem 12.1 tohoto jednacího řádu vyžadována součinnost Generální rady.
13.2 Je-li Generální rada požádána o podání připomínek podle prvního odstavce tohoto článku, je jí k tomu poskytnuta přiměřená lhůta, která nesmí být kratší než deset pracovních dnů.
V případě naléhavosti, jež musí být v žádosti odůvodněna, lze tuto lhůtu zkrátit na pět pracovních dnů.
Prezident může rozhodnout o uplatnění písemného řízení.
KAPITOLA V ZVLÁŠTNÍ PROCESNÍ USTANOVENÍ
Článek 14
Přenesení pravomocí
14.1 Přenesení pravomocí Rady guvernérů na Výkonnou radu podle poslední věty druhého pododstavce článku 12.1 statutu se oznámí dotčeným osobám nebo se popřípadě zveřejní, mají-li rozhodnutí přijatá na základě přenesených pravomocí právní účinky vůči třetím osobám.
O aktech přijatých na základě přenesených pravomocí je Rada guvernérů okamžitě informována.
14.2 Seznam oprávněných osob s podpisovým právem za ECB, sestavený na základě rozhodnutí přijatých podle článku 39 statutu, se poskytuje zainteresovaným osobám.
Článek 15
Rozpočtový proces
15.1 Rada guvernérů přijímá před koncem každého účetního roku na návrh Výkonné rady, předložený v souladu se všemi zásadami stanovenými Radou guvernérů, rozpočet ECB na následující účetní rok.
15.2 Pro pomoc v otázkách souvisejících s rozpočtem ECB zřídí Rada guvernérů rozpočtový výbor a vymezí jeho působnost a složení.
Článek 16
Zprávy a roční účetní závěrky
16.1 Rada guvernérů přijímá výroční zprávu vyžadovanou podle článku 15.3 statutu.
16.2 Pravomoc schvalovat a zveřejňovat čtvrtletní zprávy podle článku 15.1 statutu, týdenní konsolidované finanční výkazy podle článku 15.2 statutu, konsolidovanou rozvahu podle článku 26.3 statutu a jiné zprávy se přenáší na Výkonnou radu.
16.3 Výkonná rada v souladu se zásadami stanovenými Radou guvernérů vypracovává v průběhu prvního měsíce následujícího účetního roku roční účetní závěrku ECB.
Závěrka se předkládá externímu auditorovi.
16.4 Rada guvernérů schvaluje roční účetní závěrku ECB v průběhu prvního čtvrtletí následujícího roku.
Zpráva externího auditora se předkládá Radě guvernérů před schválením závěrky.
Článek 17
Právní nástroje ECB
17.1 Nařízení ECB přijímá Rada guvernérů a podepisuje je jejím jménem prezident.
17.2 Obecné zásady ECB přijímá Rada guvernérů, následně jsou oznamovány v jednom z úředních jazyků Evropských společenství a za Radu guvernérů je podepisuje prezident.
Obecné zásady obsahují odůvodnění.
Oznámení národním centrálním bankám lze poslat faxem, elektronickou poštou nebo telexem, anebo v tištěné podobě.
Všechny obecné zásady ECB, jež mají být úředně zveřejněny, se překládají do úředních jazyků Evropských společenství.
17.3 Rada guvernérů může své normotvorné pravomoci přenést na Výkonnou radu za účelem provedení svých nařízení a obecných zásad.
Dané nařízení nebo obecné zásady blíže určují opatření, která mají být provedena, jakož i meze a rozsah přenesených pravomocí.
17.4 Rozhodnutí a doporučení ECB přijímá Rada guvernérů nebo Výkonná rada v oblasti své působnosti a podepisuje je prezident.
Rozhodnutí ECB ukládající sankce třetím osobám podepisuje prezident, viceprezident nebo jiní dva členové Výkonné rady.
Rozhodnutí a doporučení obsahují odůvodnění.
Doporučení týkající se sekundárních právních předpisů Společenství podle článku 42 statutu přijímá Rada guvernérů.
17.5 Aniž je dotčen článek 44 druhý pododstavec a článek 47.1 první odrážka statutu, přijímá stanoviska ECB Rada guvernérů.
Avšak za mimořádných okolností a jestliže alespoň tři guvernéři nevyjádří přání ponechat Radě guvernérů pravomoc přijímat určitá stanoviska, může stanoviska ECB přijímat Výkonná rada v souladu s připomínkami Rady guvernérů a při zachování práv součinnosti Generální rady.
Stanoviska ECB podepisuje prezident.
17.6 Pokyny ECB přijímá Výkonná rada, následně jsou oznamovány v jednom z úředních jazyků Evropských společenství a za Výkonnou radu je podepisuje prezident nebo dva členové Výkonné rady.
Oznámení národním centrálním bankám lze poslat faxem, elektronickou poštou nebo telexem, anebo v tištěné podobě.
Všechny instrukce ECB, jež mají být úředně zveřejněny, se překládají do úředních jazyků Evropských společenství.
17.7 Všechny právní nástroje ECB jsou pro usnadnění identifikace postupně číslovány.
Výkonná rada zajistí, aby byly bezpečně uschovány jejich originály, aby byly oznámeny adresátům nebo konzultovaným orgánům a aby v Úředním věstníku Evropské unie byla ve všech úředních jazycích Evropské unie zveřejněna nařízení ECB, stanoviska ECB k návrhům právních předpisů Společenství a další právní nástroje ECB, o jejichž zveřejnění bylo výslovně rozhodnuto.
17.8 Zásady nařízení Rady (ES) č. 1 o užívání jazyků v Evropském hospodářském společenství [1], ze dne 15. dubna 1958 se použijí na právní akty uvedené v článku 34 statutu.
Článek 18
Postup podle čl. 106 odst. 2 Smlouvy
Schválení podle čl. 106 odst. 2 Smlouvy pro následující rok uděluje jediným rozhodnutím Rada guvernérů pro všechny zúčastněné členské státy v průběhu posledního čtvrtletí každého roku.
Článek 19
Zakázky
19.1 Při zadávání zakázek na zboží a služby pro ECB je brán náležitý zřetel na zásady veřejnosti, transparentnosti, rovného přístupu, nediskriminace a účinné správy.
19.2 S výjimkou zásady účinné správy se lze od výše uvedených zásad odchýlit v případech naléhavosti, z důvodů bezpečnosti nebo utajení, existuje-li jediný dodavatel, v případě dodávek národních centrálních bank Evropské centrální bance a k zajištění kontinuity dodávek.
Článek 20
Výběr, jmenování a povyšování zaměstnanců
20.1 Všechny zaměstnance ECB vybírá, jmenuje a povyšuje Výkonná rada.
20.2 Všichni zaměstnanci ECB jsou vybíráni, jmenováni a povyšováni s náležitým zřetelem k zásadám odborné kvalifikace, veřejnosti, transparentnosti, rovného přístupu a nediskriminace.
Pravidla a postupy pro přijímání a interní povyšování zaměstnanců jsou dále upřesněny v administrativních oběžnících.
Článek 21
Pracovní řád
21.1 Pracovní řád a pravidla pro zaměstnance upravují pracovní poměry mezi ECB a jejími zaměstnanci.
21.2 Rada guvernérů schvaluje pracovní řád na návrh Výkonné rady a po projednání s Generální radou.
21.3 Výkonná rada přijímá pravidla pro zaměstnance, kterými se provádí pracovní řád.
21.4 Před přijetím nového pracovního řádu nebo pravidel pro zaměstnance je konzultován výbor zaměstnanců.
Jeho stanovisko se předkládá Radě guvernérů nebo Výkonné radě.
Článek 22
Sdělení a oznámení
Obecná sdělení a oznámení o rozhodnutích přijatých rozhodovacími orgány ECB lze zveřejňovat na webové stránce ECB, v Úředním věstníku Evropské unie nebo prostřednictvím tiskových agentur běžných na finančních trzích anebo prostřednictvím jiných médií.
Článek 23
Důvěrnost dokumentů ECB a přístup k nim
23.1 Jednání rozhodovacích orgánů ECB a všech výborů či skupin jimi zřízených jsou důvěrná, pokud Rada guvernérů nezmocní prezidenta, aby výsledky jejich jednání zveřejnil.
23.2 Přístup veřejnosti k dokumentům, jež ECB vypracuje nebo které má v držení, se řídí rozhodnutím Rady guvernérů.
23.3 Dokumenty, které ECB vypracuje, se označují jako tajné a zachází se s nimi v souladu s pravidly stanovenými v administrativním oběžníku.
Nerozhodnou-li rozhodovací orgány jinak, jsou tyto dokumenty po uplynutí třiceti let volně přístupné.
KAPITOLA VI ZÁVĚREČNÉ USTANOVENÍ
Článek 24
Změny tohoto jednacího řádu
Rada guvernérů může tento jednací řád změnit. Generální rada může navrhovat změny a Výkonná rada může přijímat dodatečná pravidla v oblasti své působnosti. Ve Frankfurtu nad Mohanem dne 19. února 2004. Prezident ECB Jean-Claude Trichet [1] Úř. věst. L 314, 8.12.1999, s. 32. [1] Úř. věst. 17, 6.10.1958, s. 385. --------------------------------------------------
Rozhodnutí Komise
ze dne 19. prosince 2003,
kterým se při uvádění sadby brambor na trh na celém území některých členských států nebo na jeho části povoluje používat přísnější opatření proti některým chorobám, než která jsou stanovena v přílohách I a II směrnice Rady 2002/56/ES
(oznámeno pod číslem K(2003) 4833)
(Text s významem pro EHP)
(2004/3/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2002/56/ES ze dne 13. června 2002 o uvádění sadby brambor na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí 2003/61/ES [2], a zejména na čl. 17 odst. 2 uvedené směrnice,
s ohledem na návrhy podané Německem, Irskem, Portugalskem, Finskem a Spojeným královstvím,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 93/231/EHS ze dne 30. března 1993, kterým se při uvádění sadby brambor na trh na celém území některých členských států nebo na jeho části povoluje používat přísnější opatření proti některým chorobám, než která jsou stanovena v přílohách I a II směrnice Rady 66/403/HES [3], bylo různým a podstatným způsobem měněno [4].
Z důvodů srozumitelnosti a přehlednosti by mělo být uvedené rozhodnutí kodifikováno.
(2) Směrnice 2002/56/ES stanoví tolerance ohledně některých škodlivých organismů.
(3) Směrnice 2002/56/ES stále členským státům povoluje, aby se na sadbu brambor z jejich domácí produkce vztahovaly přísnější podmínky.
(4) Irsko pro celé své území, Německo, Finsko a Spojené království pro některé části svých území a Portugalsko pro oblasti Azor s nadmořskou výškou nad 300 metrů si přejí využít ustanovení směrnice 2002/56/ES pro některé organismy, které se jeví jako obzvlášť škodlivé pro pěstování brambor v těchto regionech.
(5) Komise ve směrnici 93/17/EHS [5] vymezila třídy Společenství pro základní sadbu brambor a podmínky a označování těchto tříd.
Sadbu brambor náležející do těchto tříd by mělo být možné uvádět na trh na území členských států, které jsou zmocněny k použití přísnějších opatření podle čl. 17 odst.
(6) Srovnání opatření přijatých Irskem pro domácí produkci sadby brambor, Německem, Finskem a Spojeným královstvím v některých částech jejich území a Portugalskem v oblastech Azor s nadmořskou výškou nad 300 metrů na jedné straně a ES tříd Společenství pro základní sadbu brambor ukazuje, že:
- "ES třída 1" splňuje přísnější požadavky,
- "ES třída 2" splňuje tytéž požadavky jako domácí produkce určená pro sadbu brambor,
- "ES třída 3" splňuje tytéž požadavky jako domácí produkce určená pro spotřební brambory.
(7) Irsku pro celé jeho území, Německu, Finsku a Spojenému království pro některé části jejich území a Portugalsku pro oblasti Azor s nadmořskou výškou nad 300 metrů by proto mělo být povoleno omezit uvádění sadby brambor na trh na třídy základní sadby brambor Společenství stanovené směrnicí 93/17/EHS.
(8) Toto zmocnění je v souladu s povinnostmi, které členským státům vyplývají ze společné právní úpravy v rostlinolékařské oblasti zřízené směrnicí Rady 2000/29/ES ze dne 8. května 2000 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství [6], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2003/47/ES [7].
(9) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro osivo a sadbu v zemědělství, zahradnictví a lesnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členské státy uvedené ve sloupci I přílohy I se zmocňují, aby při uvádění sadby brambor na trh v regionech pro ně vymezených ve sloupci 2 přílohy I omezily uvádění sadby brambor na trh na základní sadbu brambor těchto tříd Společenství stanovených směrnicí 93/17/EHS:
a) pro produkci sadby brambor na "ES třídu 1" nebo "ES třídu 2",
b) pro produkci spotřebních brambor na "ES třídu 1", "ES třídu 2" nebo "ES třídu 3".
Článek 2
Dotyčné členské státy zřídí stálý systém pravidelných úředních kontrol určených k tomu, aby podmínek zmocnění byly trvale plněny, a budou vypracovávat zprávy. Komise bude na tento systém dohlížet.
Článek 3
Zmocnění uvedené v článku 1 bude odňato, jakmile se prokáže, že jeho podmínky nejsou nadále plněny.
Článek 4
Rozhodnutí 93/231/EHS se zrušuje.
Odkazy na zrušené rozhodnutí se považují za odkazy na toto rozhodnutí v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze III.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Politického a bezpečnostního výboru BiH/3/2004
ze dne 29. září 2004
o zřízení Výboru přispěvatelů na vojenskou operaci Evropské unie v Bosně a Hercegovině
(2004/739/SZBP)
POLITICKÝ A BEZPEČNOSTNÍ VÝBOR,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 25 třetí pododstavec této smlouvy,
s ohledem na společnou akci Rady 2004/570/SZBP ze dne 12. července 2004 o vojenské operaci Evropské unie v Bosně a Hercegovině [1], a zejména na čl. 11 odst. 5 uvedené společné akce,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článkem 11 společné akce 2004/570/SZBP zmocnila Rada Politický a bezpečnostní výbor, aby přijal odpovídající rozhodnutí o zřízení Výboru přispěvatelů na vojenskou operaci Evropské unie v Bosně a Hercegovině.
(2) Závěry ze zasedání Evropské rady v Nice ve dnech 7., 8. a 9. prosince 2000 a v Bruselu ve dnech 24. a 25. října 2002 stanovily úpravu pro účast třetích států na operacích pro řešení krizí a pro zřízení Výboru přispěvatelů.
(3) Výbor přispěvatelů bude hrát klíčovou úlohu v průběžném řízení operace; bude hlavním fórem, na kterém přispívající státy kolektivně řeší otázky týkající se využití svých sil v operaci; Politický a bezpečnostní výbor, který vykonává politickou kontrolu a strategické řízení operace, bude přihlížet k názorům, které Výbor přispěvatelů vyjádří.
(4) V souladu s článkem 6 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o založení Evropské unie a Smlouvě o založení Evropského společenství, se Dánsko neúčastní vypracovávání a provádění těch rozhodnutí a činností Evropské unie, které mají vliv na obranu.
Dánsko se proto nepodílí na financování operace.
(5) Evropská rada na zasedání v Kodani ve dnech 12. a 13. prosince 2002 přijala prohlášení, které uvádí, že opatření "Berlín plus" a jejich provádění se vztahuje pouze na ty členské státy EU, které jsou zároveň buď členy NATO, nebo stranami "Partnerství pro mír", a které tudíž uzavřely dvoustranné bezpečnostní dohody s NATO,
ROZHODL TAKTO:
Článek 1
Zřízení
Zřizuje se Výbor přispěvatelů na vojenskou operaci Evropské unie v Bosně a Hercegovině (dále jen "výbor").
Článek 2
Funkce
Mandát výboru je stanoven v závěrech ze zasedání Evropské rady v Nice ve dnech 7., 8. a 9. prosince 2000 a v Bruselu ve dnech 24. a 25. října 2002.
Článek 3
Složení
1. Členy výboru jsou
- zástupci těch členských států, které se účastní operací EU uskutečňovaných s využitím společných prostředků a kapacit NATO, a zástupce Dánska,
- zástupci třetích států, které se účastní operace a poskytují významné vojenské příspěvky, a zástupci dalších třetích států uvedených v příloze.
2. Generální ředitel Vojenského štábu Evropské unie a velitel operace EU mají rovněž právo se účastnit nebo být zastoupeni na schůzích výboru.
Článek 4
Předsednictví
V souladu se závěry ze zasedání Rady v Nice a aniž jsou tím dotčeny výsady předsednictví, předsedá výboru pro tuto operaci generální tajemník, vysoký představitel nebo jeho zástupce v úzké spolupráci s předsednictvím, kterému je nápomocen předseda Vojenského výboru Evropské unie nebo jeho zástupce.
Článek 5
Schůze
1. Schůze výboru svolává pravidelně předseda.
Pokud to vyžadují okolnosti, lze z podnětu předsedy nebo na žádost některého člena svolat mimořádnou schůzi.
2. Předseda předem rozešle předběžný program a dokumenty týkající se schůze.
Po každé schůzi se rozešle zápis.
3. K odpovídajícím částem jednání mohou být podle potřeby přizváni zástupci Komise a jiné osoby.
Článek 6
Postup
1. S výhradou odstavce 3 a aniž jsou dotčeny pravomoci Politického a bezpečnostního výboru a odpovědnosti velitele operace EU,
- jednomyslné hlasování zástupců států přispívajících k operaci se použije pro rozhodování výboru o běžném řízení operace,
- jednomyslné hlasování členů výboru se použije pro doporučení výboru o možných úpravách operačního plánování, včetně možné úpravy cílů.
Zdržení se hlasování členem výboru nevylučuje jednomyslnost.
2. Předseda potvrdí, že je přítomna většina zástupců států oprávněných účastnit se rozpravy.
3. Všechny procesní otázky se řeší prostou většinou hlasů členů přítomných na schůzi.
4. Dánsko se rozhodování výboru neúčastní.
Článek 7
Důvěrnost
1. Na schůze a jednání výboru se vztahují bezpečnostní předpisy Rady.
Zástupci výboru musí zejména absolvovat přiměřené bezpečnostní prověrky.
2. Na porady výboru se vztahuje služební tajemství, pokud výbor jednomyslně nerozhodne jinak.
Článek 8
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
Rozhodnutí Komise
ze dne 22. prosince 2003,
kterým se členské státy opravňují k přijetí dočasných mimořádných opatření proti šíření Pseudomonas solanacearum (Smith) Smith vůči Egyptu
(oznámeno pod číslem K(2003) 4956)
(2004/4/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2000/29/ES ze dne 8. května 2000 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2003/47/ES [2], a zejména na čl. 16 odst. 3 této směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Pokud se některý členský stát domnívá, že existuje bezprostřední nebezpečí zavlečení Pseudomonas solanacearum (Smith) Smith, původce hnědé hniloby, na jeho území z třetí země, může dočasně přijmout jakákoliv doplňující opatření nezbytná pro jeho ochranu před tímto nebezpečím.
(2) V roce 1996 v důsledku opakovaného zachycení Pseudomonas solanacearum (Smith) Smith na bramborách pocházejících z Egypta přijalo několik členských států (Francie, Finsko, Španělsko a Dánsko) opatření k zákazu brambor pocházejících z této země, aby tak zajistily účinnější ochranu proti zavlékání Pseudomonas solanacearum (Smith) Smith z Egypta na své území.
(3) Komise reagovala přijetím rozhodnutí 96/301/ES ze dne 3. května 1996, kterým se členské státy opravňují k přijetí dočasných doplňujících opatření proti šíření Pseudomonas solanacearum (Smith) Smith z Egypta [3], naposledy pozměněného rozhodnutím 2002/903/ES [4].
(4) Rozhodnutí 96/301/ES bylo posíleno řadou pozměňujících rozhodnutí.
Dovoz brambor pocházejících z Egypta do Společenství byl zakázán, s výjimkou brambor pocházejících z oblastí uznaných za prosté tohoto škodlivého organismu podle mezinárodní normy FAO pro rostlinolékařská opatření, části 4: Dohled nad škodlivými organismy – Požadavky na zřizování oblastí prostých škodlivých organismů.
(5) Během dovozního období 2002/2003 bylo zaznamenáno několik zachycení Pseudomonas solanacearum (Smith) Smith a sám Egypt se rozhodl zakázat veškerý vývoz egyptských brambor do Společenství počínaje dnem 24. března 2003.
(6) Vzhledem k výše popsané situaci Komise vyslala v srpnu 2003 do Egypta misi, kterou vedla skupina odborníků z členských států, aby provedla technickou inspekci stávajícího systému kontroly a monitorování produkce a uvádění na trh brambor určených pro vývoz do Společenství.
(7) Výsledky mise byly vyhodnoceny.
Komise považovala za nezbytné zavést přísnější vizuální prohlídku partií brambor bezprostředně před vývozem v přístavu odeslání v Egyptě.
(8) Kromě toho považovala Komise za vhodnější po oznámení o podezření z výskytu Pseudomonas solanacearum (Smith) Smith znovu vymezit oblast prostou škodlivého organismu, než zakázat vývoz brambor pocházejících z celé oblasti prosté škodlivého organismu související s uvedeným oznámením.
Pojem "oblasti" by tedy měl být změněn a založen buď na pojmu "sektor" nebo na pojmu "pánev".
(9) Vzhledem k závěrům a doporučením inspekční zprávy by mělo být možné povolit pro dovozní období 2003/2004 dovoz hlíz Solanum tuberosum L. pocházejících z oblastí Egypta, které byly uznány za prosté škodlivého organismu v souladu s uvedenou mezinárodní normou FAO, na území Společenství.
(10) Z důvodů srozumitelnosti a přehlednosti by rozhodnutí 96/301/ES mělo být zrušeno a nahrazeno tímto rozhodnutím.
(11) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Zakazuje se dovoz hlíz Solanum tuberosum L. pocházejících z Egypta, kromě těch, na něž se již vztahuje zákaz podle přílohy III části A bodu 10 směrnice 2000/29/ES.
Článek 2
1. Odchylně od článku 1 se pro dovozní období 2003/2004 povoluje dovoz hlíz Solanum tuberosum L. pocházejících z Egypta, z "oblastí prostých škodlivého organismu" uvedených v odstavci 2 na území Společenství, za předpokladu, že jsou dodržována opatření pro hlízy pěstované v těchto oblastech, která jsou uvedena v příloze tohoto rozhodnutí.
2. Komise potvrdí, zda byly "oblasti prosté škodlivého organismu" v Egyptě schváleny pro dovozní období 2003/2004 v souladu s mezinárodní normou FAO pro rostlinolékařská opatření, částí 4: Dohled nad škodlivými organismy – Požadavky na zřizování oblastí prostých škodlivých organismů, a zejména s bodem 2.3 uvedené normy, a vypracuje "seznam oblastí uznaných za prosté škodlivého organismu" včetně podrobné identifikace polí nacházejících se v těchto oblastech.
Komise předá tento seznam výboru a členským státům.
Článek 3
Ustanovení článku 2 přestanou být použitelná, jakmile Komise oznámí členským státům, že u partií brambor dovezených do Společenství v průběhu dovozního období 2003/2004 na základě tohoto rozhodnutí bylo potvrzeno šesté zachycení Pseudomonas solanacearum (Smith) Smith podle bodu 2 nebo 3 přílohy tohoto rozhodnutí, a že bylo zjištěno, že tato zachycení ukazují, že způsob vymezení oblastí prostých škodlivého organismu nebo postupy úředního monitoringu v Egyptě nejsou dostatečné, aby zabránily nebezpečí zavlečení Pseudomonas solanacearum (Smith) Smith do Společenství.
Článek 4
Dovážející členské státy poskytnou Komisi a ostatním členským státům do 30. srpna 2004 informace o množstvích dovezených na základě tohoto rozhodnutí spolu s podrobnou technickou zprávou o úředních prohlídkách uvedených v bodu 2 přílohy; kopie všech rostlinolékařských osvědčení musejí být předány Komisi.
V případech oznámení o podezření z výskytu nebo jeho potvrzení ve smyslu bodu 4 přílohy musí být spolu s uvedeným oznámením předány i kopie rostlinolékařských osvědčení a k nim přiložené dokumenty.
Článek 5
Členské státy upraví opatření, která přijaly na ochranu proti zavlečení a šíření Pseudomonas solanacearum (Smith) Smith, tak, aby tato opatření byla v souladu s články 1, 2 a 3.
Článek 6
Rozhodnutí 96/301/ES se zrušuje.
Článek 7
Toto rozhodnutí bude přezkoumáno nejpozději do 30. září 2004.
Článek 8
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Politického a bezpečnostního výboru BiH/4/2004
ze dne 19. října 2004
o jmenování vedoucího velitelské složky EU v Neapoli pro vojenskou operaci Evropské unie v Bosně a Hercegovině
(2004/821/SZBP)
POLITICKÝ A BEZPEČNOSTNÍ VÝBOR,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 25 třetí pododstavec této smlouvy,
s ohledem na společnou akci Rady 2004/570/SZBP ze dne 12. července 2004 o vojenské operaci Evropské unie v Bosně a Hercegovině [1], a zejména na článek 6 uvedené společné akce,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ve výměně dopisů mezi generálním tajemníkem/vysokým představitelem a generálním tajemníkem NATO ze dne 28. září 2004 a ze dne 8. října 2004 souhlasila Severoatlantická rada s tím, aby náčelník štábu velitelství společných sil v Neapoli byl k dispozici jako vedoucí velitelské složky EU v Neapoli.
(2) Vojenský výbor EU dne 15. září 2004 vyslovil souhlas s doporučením velitele operace EU, aby byl náčelník štábu velitelství společných sil v Neapoli generál Ciro COCOZZA jmenován vedoucím velitelské složky EU v Neapoli pro vojenskou operaci Evropské unie v Bosně a Hercegovině.
(3) Podle článku 6 společné akce 2004/570/SZBP zmocnila Rada Politický a bezpečnostní výbor k vykonávání politického a strategického řízení vojenské operace EU.
(4) V souladu s článkem 6 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, se Dánsko neúčastní vypracovávání a provádění rozhodnutí a akcí Evropské unie, které souvisejí s obranou.
(5) Evropská rada na svém zasedání
Rozhodnutí Komise
ze dne 5. listopadu 2003
o zřízení Evropského výboru orgánů bankovního dohledu
(Text s významem pro EHP)
(2004/5/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V červnu 2001 přijala Komise rozhodnutí 2001/527/ES [1] a 2001/528/ES [2] o zřízení Evropského výboru regulátorů trhů s cennými papíry a o zřízení Evropského výboru pro cenné papíry.
(2) Ve svých usneseních ze dne 5. února 2002 a 21. listopadu 2002 podpořil Evropský parlament čtyřstupňový přístup navržený v závěrečné zprávě Výboru moudrých o regulaci evropských trhů s cennými papíry, a vyzval, aby některé aspekty tohoto přístupu byly rozšířeny na sektory bankovnictví a pojišťovnictví s výhradou, že se Rada jasně zaváže provést reformy k zajištění přiměřené institucionální rovnováhy.
(3) Dne 3. prosince 2002 vyzvala Rada Komisi, aby zavedla podobná opatření v oblasti bankovnictví a pojišťovnictví a v oblasti zaměstnaneckého penzijního pojištění a aby co nejdříve zřídila nové výbory s poradní funkcí pro tyto oblasti.
(4) Měl by být zřízen nezávislý subjekt, který by sloužil k výměně zkušeností a názorů a který by Komisi radil v otázkách bankovní regulace a bankovního dohledu.
(5) Tento subjekt, nazývaný Evropský výbor orgánů bankovního dohledu (dále jen "výbor"), by měl rovněž přispívat k důslednému a včasnému uplatňování právních předpisů Společenství v členských státech a ke sladění praxe dohledu ve Společenství.
(6) Výbor by měl podporovat spolupráci v bankovní oblasti, zejména výměnu informací.
(7) Zřízení výboru by nemělo mít vliv na organizaci bankovního dohledu na úrovni členského státu nebo Společenství.
(8) Složení výboru by mělo odrážet organizaci bankovního dohledu a mělo by rovněž brát v úvahu úlohu centrálních bank, pokud jde o celkovou stabilitu bankovního sektoru na úrovni členského státu a Společenství.
Práva různých kategorií účastníků by měla být jasně vymezena.
Zejména předsednictví a hlasovací práva by měla být vyhrazena pro příslušné orgány dohledu každého členského státu a účast v důvěrných poradách o jednotlivých institucích, ve kterých se provádí dohled, by měla být případně omezena na příslušné orgány dohledu a na centrální banky, které mají zvláštní odpovědnost za dohled nad jednotlivými dotčenými úvěrovými institucemi.
(9) Výbor by měl sám uspořádat své pracovní postupy a udržovat úzké pracovní vztahy s Komisí a výborem zřízeným rozhodnutím Komise 2004/10/ES ze dne 5. listopadu 2003 o zřízení Evropského bankovního výboru [3].
(10) Výbor by měl spolupracovat s ostatními výbory s působností ve finančním sektoru, zejména s výborem zřízeným rozhodnutím 2004/10/ES, s Výborem pro bankovní dohled Evropského systému centrálních bank a s kontaktní skupinou evropských orgánů bankovního dohledu.
Zejména by mělo být možné, aby přizval pozorovatele z jiných výborů v bankovním a finančním sektoru.
(11) Výbor by měl otevřeným a průhledným způsobem včas a obsáhle konzultovat s účastníky trhu, spotřebiteli a s konečnými uživateli.
(12) Kdykoli výbor zaujímá stanovisko k předpisům vztahujícím se jak na úvěrové instituce, tak na investiční podniky, měl by konzultovat orgány příslušné pro dohled nad investičními podniky, které nejsou ve výboru zastoupeny,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Zřizuje se nezávislá poradní skupina pro bankovní dohled ve Společenství, která se nazývá Evropský výbor orgánů bankovního dohledu (dále jen "výbor").
Článek 2
Úlohou výboru je radit Komisi buď na její žádost a ve lhůtě, kterou Komise může stanovit podle naléhavosti věci, nebo z vlastního podnětu, zejména při přípravě návrhů prováděcích opatření v oblasti bankovních činností.
Výbor přispívá k důslednému uplatňování směrnic Společenství a ke sladění praxe dohledu členských států v celém Společenství.
Zlepšuje spolupráci v oblasti dohledu, zejména prostřednictvím výměny informací o jednotlivých institucích, ve kterých se dohled provádí.
Článek 3
Výbor se skládá z vysokých zástupců
a) orgánů členských států příslušných pro dohled nad úvěrovými institucemi (dále jen "příslušné orgány dohledu");
b) centrálních bank členských států, které mají zvláštní odpovědnost za dohled nad jednotlivými úvěrovými institucemi vedle příslušného orgánu dohledu;
c) centrálních bank, které se přímo nepodílejí na dohledu nad jednotlivými úvěrovými institucemi, včetně Evropské centrální banky.
Každý členský stát určí vysoké zástupce, kteří se účastní schůzí výboru.
Evropská centrální banka rovněž určí vysokého zástupce, který se účastní schůzí výboru.
Komise se účastní schůzí výboru a jmenuje svého vysokého zástupce k účasti na jeho jednáních.
Má-li při jednání dojít k výměně důvěrných informací týkajících se určité instituce, která je předmětem dohledu, může být účast na tomto jednání omezena na příslušné orgány dohledu a na centrální banky, které mají zvláštní pravomoci k dohledu nad jednotlivými uvěrovými institucemi.
Výbor si volí předsedu ze zástupců příslušných orgánů dohledu.
Výbor může na schůzi přizvat odborníky a pozorovatele.
Článek 4
Výbor udržuje úzké pracovní styky s Komisí a s výborem zřízeným rozhodnutím 2004/10/ES.
Výbor může zřizovat pracovní skupiny.
Komise je zvána k účasti na schůzích pracovních skupin.
Článek 5
Před předáním svého stanoviska Komisi výbor otevřeným a průhledným způsobem včas a obsáhle konzultuje s účastníky trhu, spotřebiteli a s konečnými uživateli.
Jestliže se stanovisko výboru týká předpisů použitelných jak pro úvěrové instituce, tak i pro investiční podniky, konzultuje s orgány příslušnými pro dohled nad investičními podniky, které nejsou ve výboru zastoupeny.
Článek 6
Výbor předkládá Komisi výroční zprávu.
Článek 7
Výbor přijme svůj jednací řád a stanoví své pracovní postupy včetně hlasovacích práv.
Hlasovací práva mají pouze zástupci příslušných orgánů dohledu.
Článek 8
Výbor zahájí činnost dne 1. ledna 2004.
Rozhodnutí Politického a bezpečnostního výboru BiH/5/2004
ze dne 3. listopadu 2004,
kterým se mění rozhodnutí BiH/1/2004 o přijetí příspěvků třetích států na vojenskou operaci Evropské unie v Bosně a Hercegovině a rozhodnutí BiH/3/2004 o zřízení Výboru přispěvatelů na vojenskou operaci Evropské unie v Bosně a Hercegovině
(2004/822/SZBP)
POLITICKÝ A BEZPEČNOSTNÍ VÝBOR,
s ohledem na rozhodnutí Politického a bezpečnostního výboru BiH/1/2004 ze dne 21. září 2004 o přijetí příspěvků třetích států na vojenskou operaci Evropské unie v Bosně a Hercegovině [1] a na rozhodnutí Politického a bezpečnostního výboru BiH/3/2004 ze dne 29. září 2004 o zřízení Výboru přispěvatelů na vojenskou operaci Evropské unie v Bosně a Hercegovině [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě doporučení velitele operace EU o příspěvku Albánie souhlasil VVEU, že Politickému a bezpečnostnímu výboru doporučí přijetí tohoto příspěvku.
(2) V souladu s článkem 6 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, se Dánsko neúčastní vypracovávání a provádění rozhodnutí a akcí Evropské unie, které souvisejí s obranou. Proto se Dánsko neúčastní financování této operace.
(3) Evropská rada na zasedání
Rozhodnutí Komise
ze dne 5. listopadu 2003
o zřízení Evropského výboru orgánů dozoru nad pojišťovnictvím a zaměstnaneckým penzijním pojištěním
(Text s významem pro EHP)
(2004/6/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V červnu 2001 přijala Komise rozhodnutí 2001/527/ES [1] a 2001/528/ES [2] o zřízení Evropského výboru regulátorů trhů s cennými papíry a o zřízení Evropského výboru pro cenné papíry.
(2) Ve svých usneseních ze dne 5. února 2002 a 21. listopadu 2002 podpořil Evropský parlament čtyřstupňový přístup navržený v závěrečné zprávě Výboru moudrých o regulaci evropských trhů s cennými papíry, a vyzval, aby některé aspekty tohoto přístupu byly rozšířeny na sektory bankovnictví a pojišťovnictví s výhradou, že se Rada jasně zaváže provést reformy k zajištění přiměřené institucionální rovnováhy.
(3) Dne 3. prosince 2002 vyzvala Rada Komisi, aby zavedla podobná opatření v oblasti bankovnictví a pojišťovnictví a v oblasti zaměstnaneckého penzijního pojištění a aby co nejdříve zřídila nové výbory s poradní funkcí pro tyto oblasti.
(4) Je třeba zřídit Evropský výbor orgánů dozoru nad pojišťovnictvím a zaměstnaneckým penzijním pojištěním (dále jen "výbor") jako nezávislý subjekt pro zkoumání, diskusi a poskytování rad Komisi v otázkách pojištění, zajištění a zaměstnaneckého penzijního pojištění.
V oblasti zaměstnaneckého penzijního pojištění by se však tento výbor měl zabývat pouze otázkami regulace těchto úprav a dozoru nad nimi a neměl by řešit otázky pracovního a sociálního práva, například organizaci systémů zaměstnaneckého penzijního pojištění, zejména povinné členství a ustanovení kolektivních smluv.
(5) Výbor by měl také přispívat k důslednému a včasnému uplatňování právních předpisů Společenství v členských státech zajišťováním účinnější spolupráce mezi vnitrostátními orgány dozoru, prováděním vzájemného hodnocení a podporováním využívání osvědčených postupů.
(6) Výbor by měl sám uspořádat své pracovní postupy, přičemž zejména zohlední zvláštnosti jednotlivých příslušných orgánů, a udržuje úzké spojení s Komisí a s výborem zřízeným rozhodnutím Komise 2004/9/ES ze dne 5. listopadu 2003 o zřízení Evropského výboru pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění [3].
Svého předsedu by měl volit ze svých členů.
(7) Výbor by měl otevřeným a průhledným způsobem včas a obsáhle konzultovat s účastníky trhu, spotřebiteli a s konečnými uživateli.
(8) Výbor by měl vypracovat svůj jednací řád a plně respektovat výsady orgánů a institucionální rovnováhu zavedenou Smlouvou,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Zřizuje se nezávislá poradní skupina pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění ve Společenství, která se nazývá Evropský výbor orgánů dozoru nad pojišťovnictvím a zaměstnaneckým penzijním pojištěním (dále jen "výbor").
Článek 2
Úlohou výboru je radit Komisi buď na její žádost a ve lhůtě, kterou Komise může stanovit podle naléhavosti věci, nebo z vlastního podnětu, zejména při přípravě návrhů prováděcích opatření v oblastech pojištění, zajištění a zaměstnaneckého penzijního pojištění.
Výbor přispívá k důslednému uplatňování směrnic Společenství a ke sladění praxe dozoru členských států v celém Společenství.
Výbor rovněž poskytuje orgánům dozoru fórum pro spolupráci a výměnu informací o institucích, jež jsou předmětem dozoru.
Článek 3
Výbor se skládá z vysokých zástupců vnitrostátních orgánů dozoru, které jsou příslušné v oblastech pojištění, zajištění a zaměstnaneckého penzijního pojištění.
K účasti na schůzích výboru jmenuje každý členský stát vysoké zástupce ze svých příslušných orgánů.
Komise se účastní schůzí výboru a jmenuje svého vysokého zástupce k účasti na všech jeho jednáních.
Má-li při jednání dojít k výměně důvěrných informací týkajících se určité instituce, která je předmětem dozoru, může být účast na tomto jednání omezena na orgány dozoru, které se bezprostředně podílejí na dozoru nad touto institucí.
Výbor si volí předsedu ze svých členů.
Výbor může na schůze přizvat odborníky a pozorovatele.
Výbor se nezabývá otázkami pracovního a sociálního práva, například organizací systémů zaměstnaneckého penzijního pojištění, zejména povinným členstvím a ustanoveními kolektivních smluv.
Článek 4
Výbor udržuje úzké pracovní styky s Komisí a s výborem zřízeným rozhodnutím 2004/9/ES.
Výbor může zřizovat pracovní skupiny.
Komise je zvána k účasti na schůzích pracovních skupin jako pozorovatel.
Článek 5
Před předáním svého stanoviska Komisi výbor otevřeným a průhledným způsobem včas a obsáhle konzultuje s účastníky trhu, spotřebiteli a s konečnými uživateli.
Článek 6
Výbor předkládá Komisi výroční zprávu.
Článek 7
Výbor přijme svůj jednací řád a stanoví své pracovní postupy.
Článek 8
Výbor zahájí činnost dne 24. listopadu 2003.
Rozhodnutí Komise
ze dne 5. listopadu 2003,
kterým se mění rozhodnutí 2001/527/ES o zřízení Evropského výboru regulátorů trhů s cennými papíry
(Text s významem pro EHP)
(2004/7/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V červnu 2001 přijala Komise rozhodnutí 2001/527/ES [1] a 2001/528/ES [2] o zřízení Evropského výboru regulátorů trhů s cennými papíry a o zřízení Evropského výboru pro cenné papíry.
(2) Ve svých usneseních ze dne 5. února 2002 a 21. listopadu 2002 podpořil Evropský parlament čtyřstupňový přístup navržený v závěrečné zprávě Výboru moudrých o regulaci evropských trhů s cennými papíry a vyzval, aby některé aspekty tohoto přístupu byly rozšířeny na sektory bankovnictví a pojišťovnictví s výhradou, že se Rada jasně zaváže provést reformy k zajištění přiměřené institucionální rovnováhy.
(3) Směrnice Rady 85/611/EHS ze dne 20. prosince 1985 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) [3], naposledy pozměněná směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/108/ES [4], zřídila kontaktní výbor SKIPCP, aby usnadnila harmonizované provádění této směrnice prostřednictvím pravidelných konzultací k veškerým praktickým problémům, které vznikají při jejím uplatňování a u kterých je výměna názorů považována za užitečnou, aby usnadnila konzultace mezi členskými státy, a je-li to nezbytné, radila Komisi ohledně změn, které mají být v uvedené směrnici provedeny.
(4) Dne 3. prosince 2002 vyzvala Rada Komisi, aby přijala kroky k přenesení těchto funkcí a pravomocí na struktury již zřízené v oblasti cenných papírů.
(5) Komise navrhla směrnici, kterou se mimo jiné mění směrnice 85/611/EHS, kterou se zrušují úlohy kontaktního výboru SKIPCP stanovené článkem 53 uvedené směrnice a kterou se přenášejí úlohy uvedené v článku 53a uvedené směrnice na Evropský výbor pro cenné papíry, zřízený rozhodnutím 2001/528/ES.
(6) Tato změna vyžaduje odpovídající a souběžnou změnu úlohy Evropského výboru regulátorů trhů s cennými papíry stanovené v článku 2 rozhodnutí 2001/527/ES,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2001/527/ES se mění takto:
1. Článek 2 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
Úlohou výboru je radit Komisi buď na její žádost ve lhůtě, kterou může Komise stanovit podle naléhavosti věci, nebo z vlastního podnětu, zvláště při přípravě návrhů prováděcích opatření v oblasti cenných papírů, včetně opatření týkajících se subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP)."
2. V čl. 3 prvním pododstavci se první věta nahrazuje touto: "Výbor se skládá z vysokých zástupců veřejných orgánů členských států příslušných pro oblast cenných papírů, včetně SKIPCP."
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost stejným dnem, kterým vstupuje v platnost případná směrnice, která mění úlohu kontaktního výboru SKIPCP a přenáší ji na Evropský výbor pro cenné papíry.
Rozhodnutí Komise
ze dne 5. listopadu 2003,
kterým se mění rozhodnutí 2001/528/ES o zřízení Evropského výboru pro cenné papíry
(Text s významem pro EHP)
(2004/8/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V červnu 2001 přijala Komise rozhodnutí 2001/527/ES [1] a 2001/528/ES [2] o zřízení Evropského výboru regulátorů trhů s cennými papíry a o zřízení Evropského výboru pro cenné papíry.
(2) Rozhodnutí 2001/528/ES zřídilo Evropský výbor pro cenné papíry jako poradní orgán.
Podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/6/ES ze dne 28. ledna 2003 o obchodování zasvěcených osob a manipulaci s trhem (zneužívání trhu) [3] může Evropský výbor pro cenné papíry jednat jako regulativní výbor ve smyslu rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [4].
(3) Ve svých usneseních ze dne 5. února a 21. listopadu 2002 podpořil Evropský parlament čtyřstupňový přístup navržený v závěrečné zprávě Výboru moudrých o regulaci evropských trhů s cennými papíry a vyzval, aby některé aspekty tohoto přístupu byly rozšířeny na sektory bankovnictví a pojišťovnictví s výhradou, že se Rada jasně zaváže provést reformy k zajištění přiměřené institucionální rovnováhy.
(4) Dne 3. prosince 2002 vyzvala Rada Komisi, aby přijala kroky k přenesení současných funkcí a pravomocí kontaktního výboru SKIPCP (subjekty kolektivního investování do převoditelných cenných papírů), zřízeného směrnicí Rady 85/611/EHS ze dne 20. prosince 1985 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) [5], naposledy pozměněnou směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/108/ES [6], na struktury již zřízené v oblasti cenných papírů.
(5) Komise navrhla Evropskému parlamentu a Radě směrnici, kterou se mimo jiné mění směrnice 85/611/EHS, kterou se zrušují úlohy kontaktního výboru SKIPCP stanovené článkem 53 uvedené směrnice a kterou se přenášejí úlohy uvedené v článku 53a uvedené směrnice na Evropský výbor pro cenné papíry.
(6) Tato změna vyžaduje odpovídající a souběžnou změnu úlohy Evropského výboru pro cenné papíry stanovené v článku 2 rozhodnutí 2001/528/ES,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2001/528/ES se mění takto:
Článek 2 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
Úlohou výboru je radit Komisi v politických otázkách a rovněž při přípravě návrhů právních předpisů, které může Komise přijmout v oblasti cenných papírů, včetně otázek týkajících se subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP)."
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost stejným dnem, kterým vstupuje v platnost případná směrnice, která mění úlohu kontaktního výboru SKIPCP a přenáší ji na Evropský výbor pro cenné papíry.
Rozhodnutí Komise
ze dne 5. listopadu 2003
o zřízení Evropského výboru pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění
(Text s významem pro EHP)
(2004/9/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V červnu 2001 přijala Komise rozhodnutí 2001/527/ES [1] a 2001/528/ES [2] o zřízení Evropského výboru regulátorů trhů s cennými papíry a o zřízení Evropského výboru pro cenné papíry.
(2) Ve svých usneseních ze dne 5. února 2002 a 21. listopadu 2002 podpořil Evropský parlament čtyřstupňový přístup navržený v závěrečné zprávě Výboru moudrých o regulaci evropských trhů s cennými papíry, a vyzval, aby některé aspekty tohoto přístupu byly rozšířeny na sektory bankovnictví a pojišťovnictví s výhradou, že se Rada jasně zaváže provést reformy k zajištění přiměřené institucionální rovnováhy.
(3) Dne 3. prosince 2002 vyzvala Rada Komisi, aby zavedla podobná opatření v oblasti bankovnictví a pojišťovnictví a v oblasti zaměstnaneckého penzijního pojištění a aby co nejdříve zřídila nové výbory s poradní funkcí pro tyto oblasti.
(4) Směrnice Rady 91/675/EHS ze dne 19. prosince 1991, kterou se zřizuje Výbor pro pojišťovnictví [3], zřídila výbor, který má radit Komisi při přípravě právních předpisů v oblasti pojišťovnictví.
(5) Komise navrhla Evropskému parlamentu a Radě směrnici, kterou se mimo jiné mění směrnice 91/675/EHS, první směrnice Rady 73/239/EHS ze dne 24. července 1973 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přístupu k činnosti v přímém pojištění jiném než životním a jejího výkonu [4], ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/83/ES ze dne 5. listopadu 2002 o životním pojištění [5], a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/87/ES ze dne 16. prosince 2002 o doplňkovém dozoru nad úvěrovými institucemi, pojišťovnami a investičními podniky ve finančním konglomerátu a o změně směrnice Rady 73/239/EHS, 79/267/EHS, 92/49/EHS, 92/96/EHS, 93/6/EHS a 93/22/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/78/ES a 2000/12/ES [6] za účelem zrušení poradních funkcí Výboru pro pojišťovnictví.
(6) Tato změna vyžaduje odpovídající a souběžné vytvoření nové poradní skupiny, která bude radit Komisi při přípravě právních předpisů v oblasti pojišťovnictví a v oblasti zaměstnaneckého penzijního pojištění (dále "Evropský výbor pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění").
(7) Aby to zajistila, měla by směrnice vstoupit v platnost až současně s případnou směrnicí zrušující čistě poradní funkce Výboru pro pojišťovnictví.
(8) Evropský výbor pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění by měl mít pravomoc k posuzování jakékoli otázky týkající se uplatňování předpisů Společenství v oblasti pojišťovnictví a v oblasti zaměstnaneckého penzijního pojištění, a zejména by měl radit Komisi ohledně nových návrhů nových právních předpisů v těchto oblastech, které Komise hodlá předložit Evropskému parlamentu a Radě; v oblasti zaměstnaneckého penzijního pojištění by však Evropský výbor pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění neměl řešit otázky pracovního a sociálního práva, například organizaci systémů zaměstnaneckého penzijního pojištění, zejména povinné členství a ustanovení kolektivních smluv,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Zřizuje se poradní skupina pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění ve Společenství, která se nazývá Evropský výbor pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění (dále jen "výbor").
Článek 2
1. Výbor radí Komisi na její žádost v politických otázkách týkajících se pojišťovnictví, zajištění a zaměstnaneckého penzijního pojištění, jakož k návrhům Komise v těchto oblastech.
Výbor posuzuje jakékoli otázky týkající se uplatňování předpisů Společenství v oblasti pojištění, zajištění a zaměstnaneckého penzijního pojištění, zejména směrnic o pojištění, zajištění a o zaměstnaneckém penzijním pojištění.
2. Výbor se nezabývá specifickými problémy týkajícími se jednotlivých pojišťoven nebo zajišťoven nebo institucí zaměstnaneckého penzijního pojištění.
3. Výbor se nezabývá otázkami pracovního a sociálního práva, například organizací systémů zaměstnaneckého penzijního pojištění, zejména povinným členstvím a ustanovení kolektivních smluv.
Článek 3
1. Výbor se skládá z vysokých zástupců členských států. Výboru předsedá zástupce Komise.
2. Předseda Evropského výboru orgánů dozoru nad pojišťovnictvím a zaměstnaneckým penzijním pojištěním, který byl zřízen rozhodnutím Komise 2004/6/ES [7], se účastní schůzí výboru jako pozorovatel.
3. Komise může přizvat k účasti na schůzích odborníky a pozorovatele.
4. Sekretariát výboru zajišťuje Komise.
5. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 4
Výbor se schází pravidelně a vždy tehdy, vyžaduje-li to situace.
Komise může svolat naléhavou schůzi, jestliže to vzhledem k situaci považuje za nutné.
Článek 5
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost stejným dnem jako případná směrnice, kterou se ruší čistě poradní funkce Výboru pro pojišťovnictví.
Rozhodnutí Komise
ze dne 5. listopadu 2003
o zřízení Evropského bankovního výboru
(Text s významem pro EHP)
(2004/10/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V červnu roku 2001 přijala Komise rozhodnutí 2001/527/ES [1] a 2001/528/ES [2] o zřízení Evropského výboru regulátorů trhů s cennými papíry a o zřízení Evropského výboru pro cenné papíry.
(2) Ve svých usneseních ze dne 5. února a 21. listopadu 2002 podpořil Evropský parlament čtyřstupňový přístup navržený v závěrečné zprávě Výboru moudrých o regulaci evropských trhů s cennými papíry a vyzval, aby některé aspekty tohoto přístupu byly rozšířeny na sektory bankovnictví a pojišťovnictví s výhradou, že se Rada jasně zaváže provést reformy k zajištění přiměřené institucionální rovnováhy.
(3) Dne 3. prosince 2002 vyzvala Rada Komisi, aby zavedla podobná opatření v oblasti bankovnictví a pojišťovnictví a v oblasti zaměstnaneckého penzijního pojištění a aby co nejdříve zřídila nové výbory s poradní funkcí pro tyto oblasti.
(4) Směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2000/12/ES ze dne 20. března 2000 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o jejím výkonu [3] byl založen Poradní výbor pro bankovnictví, jehož úkolem je radit Komisi při přípravě právních předpisů v oblasti bankovnictví a podporovat ji při výkonu jejích prováděcích pravomocí.
(5) Komise navrhla směrnici, kterou se mimo jiné mění směrnice 2000/12/ES, směrnice Rady 93/6/EHS ze dne 15. března 1993 o kapitálové přiměřenosti investičních podniků a úvěrových institucí [4], směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/19/ES ze dne 30. května 1994 o systémech pojištění vkladů [5] a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/87/ES ze dne 16. prosince 2002 o doplňkovém dozoru nad úvěrovými institucemi, pojišťovnami a investičními podniky ve finančním konglomerátu a o změně směrnice Rady 73/239/EHS, 79/267/EHS, 92/49/EHS, 92/96/EHS, 93/6/EHS a 93/22/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/78/ES a 2000/12/ES [6] za účelem zrušení poradních funkcí Poradního výboru pro bankovnictví.
(6) Tato změna vyžaduje odpovídající a současné vytvoření nové poradní skupiny, která radí Komisi v otázkách vývoje bankovních právních předpisů Společenství (dále "Evropský bankovní výbor").
(7) Aby se zabránilo duplicitě, vstupuje toto rozhodnutí v platnost současně s případnou směrnicí, kterou se zrušují čistě poradenské funkce Poradního výboru pro bankovnictví.
(8) Jestliže Evropský bankovní výbor zaujímá stanovisko k předpisů, která se týkají jak úvěrových institucí, tak investičních podniků, měl by mít takové složení, které zajistí zohlednění stanovisek investičních podniků.
(9) Zřízení Evropského bankovního výboru by nemělo vylučovat jiné formy spolupráce mezi různými orgány, které se zabývají regulací a dohledem nad úvěrovými institucemi, jako například v rámci Výboru evropských orgánů bankovního dohledu, který byl zřízen rozhodnutím Komise 2004/5/ES [7],
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Zřizuje se poradní skupina pro bankovní sektor ve Společenství, která se nazývá Evropský bankovní výbor (dále jen "výbor").
Článek 2
Úkolem výboru je poskytovat Komisi na její žádost poradenství v politických otázkách týkajících se bankovnictví, jakož i k návrhům Komise v této oblasti.
Článek 3
Výbor se skládá z vysokých zástupců členských států. Výboru předsedá zástupce Komise.
Předseda Evropského výboru orgánů bankovního dohledu, který byl zřízen rozhodnutím Komise 2004/5/ES, se účastní schůzí výboru jako pozorovatel.
Evropská centrální banka je zastoupena jako pozorovatel.
Komise může přizvat k účasti na schůzích odborníky a pozorovatele.
Sekretariát výboru zajišťuje Komise.
Článek 4
Výbor přijme svůj jednací řád.
Výbor se schází v pravidelných odstupech a vždy tehdy, vyžaduje-li to situace.
Komise může svolat naléhavou schůzi, jestliže to vzhledem k situaci považuje za nutné.
Článek 5
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost stejným dnem jako případná směrnice, kterou se ruší čistě poradní funkce Poradního výboru pro bankovnictví.
Rozhodnutí Komise
ze dne 18. prosince 2003,
kterým se pro rok 2004 a 2005 stanoví opatření pro srovnávací zkoušky a testy Společenství prováděné na osivu a rozmnožovacím materiálu některých druhů zemědělských rostlin, zeleniny a vinné révy uvedených ve směrnicích Rady 66/401/EHS, 66/402/EHS, 68/193/EHS, 92/33/EHS, 2002/54/ES, 2002/55/ES, 2002/56/ES a 2002/57/ES
(oznámeno pod číslem K(2003) 4836)
(Text s významem pro EHP)
(2004/11/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 66/401/EHS ze dne 14. června 1966 o uvádění osiva pícnin na trh [1], a zejména na čl. 20 odst. 3, 4 a 5 této směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 66/402/EHS ze dne 14. června 1966 o uvádění osiva obilovin na trh [2], a zejména na čl. 20 odst. 3, 4 a 5 této směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 68/193/EHS ze dne 9. dubna 1968 o uvádění révového vegetativního množitelského materiálu na trh [3], a zejména na čl. 16 odst. 3, 4 a 5 této směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 92/33/EHS ze dne 28. dubna 1992 o uvádění sadby a rozmnožovacího materiálu zeleniny mimo osivo na trh [4], a zejména na čl. 20 odst. 4, 5 a 6 této směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 2002/54/ES ze dne 13. června 2002 o uvádění osiva řepy na trh [5], a zejména na čl. 26 odst. 3, 4 a 5 této směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 2002/55/ES ze dne 13. června 2002 o uvádění osiva zeleniny na trh [6], a zejména na čl. 43 odst. 3, 4 a 5 této směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 2002/56/ES ze dne 13. června 2002 o uvádění sadby brambor na trh [7], a zejména na čl. 20 odst. 3, 4 a 5 této směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 2002/57/ES ze dne 13. června 2002 o uvádění osiva olejnin a přadných rostlin na trh [8], a zejména na čl. 23 odst. 3, 4 a 5 této směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 66/401/EHS, 66/402/EHS, 68/193/EHS, 92/33/EHS, 2002/54/ES, 2002/55/ES, 2002/56/ES a 2002/57/ES stanoví, že Komise přijme opatření nezbytná pro provádění srovnávacích zkoušek a testů Společenství na osivu a rozmnožovacím materiálu.
(2) Byla zveřejněna výzva k předkládání projektů (2003/C 159/08) [9] pro provádění výše uvedených zkoušek a testů.
(3) Návrhy byly posouzeny podle kritérií pro výběr a zadání stanovených ve výše uvedené výzvě k předkládání projektů.
Je třeba určit projekty, subjekty odpovědné za provádění testů, způsobilé náklady a maximální výši finančního příspěvku Společenství (odpovídajícího 80 % způsobilých nákladů).
(4) Srovnávací zkoušky a testy Společenství by měly být provedeny v letech 2004 a 2005 na osivu a rozmnožovacím materiálu sklizeném v roce 2003 a měly by být každoročně stanoveny dohodou podepsanou schvalujícím úředníkem Komise a subjektem odpovědným za provádění zkoušek podrobnosti těchto zkoušek a testů, způsobilé náklady, jakož i maximální finanční příspěvek Společenství.
(5) U srovnávacích zkoušek a testů přesahujících dobu jednoho roku by Komise měla povolit provádění části těchto zkoušek a testů po ukončení prvního roku bez další konzultace se Stálým výborem pro osivo a sadbu v zemědělství, zahradnictví a lesnictví za podmínky, že jsou k dispozici potřebné finanční prostředky.
(6) Je třeba zajistit odpovídající reprezentativnost vzorků zařazených do zkoušek a testů, alespoň u některých vybraných rostlin.
(7) Členské státy by se měly podílet na srovnávacích zkouškách a testech Společenství, pokud je osivo dotyčných rostlin obvykle rozmnožováno nebo uváděno na trh na jejich územích, aby z těchto zkoušek a testů bylo možno vyvodit správné závěry.
(8) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro osivo a sadbu v zemědělství, zahradnictví a lesnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Srovnávací zkoušky a testy Společenství se provádějí v letech 2004 a 2005 na osivu a rozmnožovacím materiálu rostlin uvedených v příloze.
Způsobilé náklady a maximální finanční příspěvek Společenství na zkoušky a testy pro rok 2004 jsou stanoveny v příloze.
Podrobnosti provádění zkoušek a testů jsou uvedeny v příloze.
Článek 2
Pokud jsou sadba a rozmnožovací materiál rostlin uvedených v příloze obvykle rozmnožovány nebo uváděny na trh na jejich území, členské státy odeberou vzorky tohoto materiálu a nebo sadby a poskytnou je Komisi.
Článek 3
S výhradou dostupnosti rozpočtových prostředků může Komise rozhodnout o pokračování zkoušek a testů uvedených v příloze v roce 2005.
Maximální finanční příspěvek Společenství odpovídající 80 % způsobilých nákladů na jednu zkoušku nebo test prováděných na tomto základě nepřekročí částku stanovenou v příloze.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 23. prosince 2003,
kterým se mění rozhodnutí 2003/812/ES, kterým se stanoví seznamy třetích zemí, ze kterých členské státy povolují dovoz některých produktů určených k lidské spotřebě, na které se vztahuje směrnice Rady 92/118/EHS
(oznámeno pod číslem K(2003) 5046)
(Text s významem pro EHP)
(2004/19/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/118/ES ze dne 17. prosince 1992 o veterinárních a hygienických předpisech pro obchod s produkty živočišného původu ve Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní předpisy Společenství uvedené v kapitole 1 přílohy A směrnice 89/662/EHS, a pokud jde o patogenní původce, směrnice 90/425/EHS [1], naposledy pozměněnou rozhodnutím Komise 2003/721/ES [2], a zejména na čl. 10 odst. 2 písm. a) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 2003/812/ES [3] stanoví seznamy třetích zemí, z nichž musí členské státy povolit dovoz některých produktů určených k lidské spotřebě, na které se vztahuje směrnice Rady 92/118/EHS.
(2) Aby tyto předpisy byly uvedeny v platnost ve stejnou dobu jako ostatní předpisy o stanovení seznamů třetích zemí a osvědčení pro vedlejší produkty živočišného původu, které nejsou určeny k lidské spotřebě, je třeba odložit datum použitelnosti rozhodnutí 2003/812/ES z 1. ledna 2004 na 1. květen 2004.
(3) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V článku 3 rozhodnutí 2003/812/ES se datum "1. ledna 2004" nahrazuje datem "1. května 2004".
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Evropské centrální banky
ze dne 14. prosince 2004
o schválení objemu emise mincí v roce 2005
(ECB/2004/19)
(2004/899/ES)
RADA GUVERNÉRŮ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 106 odst. 2 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská centrální banka (ECB) má od 1. ledna 1999 výlučné právo schvalovat objem mincí vydávaných členskými státy, které přijaly euro (zúčastněné členské státy).
(2) Zúčastněné členské státy předložily ECB ke schválení své odhady objemu euromincí, které mají být vydány v roce 2005, doplněné vysvětlivkami o metodologii odhadu,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Schválení objemu euromincí, které mají být vydány v roce 2005
ECB schvaluje objem mincí, které mají zúčastněné členské státy vydat v roce 2005, jak je uveden v této tabulce:
+++++ TABLE +++++
Článek 2
Závěrečné ustanovení
Toto rozhodnutí je určeno zúčastněným členským státům. Ve Frankfurtu nad Mohanem dne 14. prosince 2004. Prezident ECB Jean-Claude Trichet
Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 20/2004/ES
ze dne 8. prosince 2003,
kterým se zřizuje obecný rámec financování opatření Společenství na podporu spotřebitelské politiky v letech 2004 až 2007
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 153 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [1],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Spotřebitelská politika zásadně přispívá ke dvěma ze strategických cílů Komise stanovených ve sdělení Komise o strategických cílech v letech 2000 až 2005 "Formování nové Evropy" [3], zejména podporou nového a hospodářsko-sociálního programu v zájmu modernizace evropského hospodářství a zajištění lepší kvality života občanů Evropy.
(2) Strategie spotřebitelské politiky v letech 2002 až 2006 stanoví tři hlavní cíle.
Těchto cílů bude dosahováno prostřednictvím opatření zařazených do postupného programu, který má Komise pravidelně přezkoumávat.
(3) Přidělování finančních prostředků pro opatření prováděná v tomto rámci by se mělo řídit cíli a opatřeními stanovenými ve strategii spotřebitelské politiky.
Kromě toho by činnostem, které slouží k integraci zájmů spotřebitelů do jiných oblastí v souladu s článkem 153 Smlouvy, a třem hlavním cílům strategie spotřebitelské politiky měla být dána vysoká priorita.
(4) V souladu se strategií spotřebitelské politiky by spotřebitelská politika v tomto rámci měla zahrnovat bezpečnost služeb a nepotravinářských výrobků a hospodářské zájmy spotřebitelů v EU.
Tento rámec nezahrnuje opatření týkající se bezpečnosti potravin.
(5) K obecným cílům Evropské unie podle článku 2 Smlouvy o Evropské unii patří dosažení vyváženého a trvale udržitelného rozvoje.
V souladu s Johannesburským prohlášením o trvale udržitelném rozvoji, prováděcím plánem světového summitu o trvale udržitelném rozvoji a cardiffským procesem by měla být provedena opatření k dosažení trvale udržitelného rozvoje.
(6) Tento rámec by měl v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy umožňovat opatření Společenství na podporu a budování schopnosti organizací a orgánů, které pracují na podporu zájmů spotřebitelů na úrovni Společenství, členských států nebo regionů.
(7) Kromě opatření obsažených v tomto rámci by Komise měla rovněž zajistit, aby organizace spotřebitelů a jiné příslušné nevládní organizace mohly přispívat k provádění spotřebitelské strategie formou své účasti na práci Evropské poradní skupiny spotřebitelů zřízené rozhodnutím Komise 2003/709/ES [4].
(8) Tento rámec by měl položit základ pro opatření, která budou uskutečňována společně Komisí a jedním nebo více členskými státy za účelem provádění cílů spotřebitelské politiky.
(9) Je v obecném evropském zájmu ve smyslu čl. 108 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [5], dále jen "finanční nařízení", aby bylo zdraví, bezpečnost a hospodářské zájmy spotřebitelů i zájmy spotřebitelů na vývoji norem pro výrobky a služby zastoupeny na úrovni Společenství.
(10) Toto rozhodnutí stanoví pro celé období platnosti tohoto rámce finanční rámec představující prvotní referenci ve smyslu bodu 33 interinstitucionální dohody ze dne 6. května 1999 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni a o zdokonalení rozpočtového procesu [6] pro rozpočtový orgán při každoročním rozpočtovém procesu.
(11) Pro zlepšení účinnosti a dopadu činnosti evropských organizací spotřebitelů a spotřebitelských organizací zastupujících zájmy spotřebitelů při rozvoji norem pro výrobky a služby na úrovni Společenství mohou být finanční příspěvky pro způsobilé organizace po dobu platnosti tohoto rámce předmětem rámcových dohod o partnerství.
(12) Pro zlepšení administrativní účinnosti a efektivity a dopadu jednotlivých projektů by měly být výzvy k předkládání jednotlivých projektů zveřejňovány nejméně každé dva roky a podpora by měla být poskytována do maximální výše 75 % nákladů na způsobilé výdaje na provádění projektů.
(13) Dohoda o Evropském hospodářském prostoru (dále jen "dohoda o EHP") stanoví, že členské státy Evropského sdružení volného obchodu, které jsou účastníky Evropského hospodářského prostoru (dále jen "státy" ESVO/EHP ") by mimo jiné měly posílit a rozšířit spolupráci v rámci činnosti Společenství v oblasti ochrany spotřebitele."
(14) Tento obecný rámec by měl být otevřen účasti přidružených zemí v souladu s podmínkami stanovenými v příslušných dvoustranných dohodách, které stanoví obecné zásady jejich účasti na programech Společenství.
(15) Pro zvýšení hodnoty a dopadu tohoto rámce by mělo být prováděno trvalé sledování a pravidelné vyhodnocování prováděných opatření, aby bylo možno případně učinit nezbytné úpravy.
(16) Opatření nezbytná k provádění tohoto rozhodnutí by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [7],
PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Oblast působnosti
1. Toto rozhodnutí stanoví obecný rámec pro opatření Společenství na podporu spotřebitelské politiky, dále jen "rámec", na období stanovené v čl. 5 odst. 1.
2. Opatření, která mají být prováděna v tomto rámci, doplňují opatření prováděná členskými státy a v členských státech na ochranu zdraví, bezpečnosti a hospodářských zájmů spotřebitelů a na podporu práva spotřebitelů na informace a vzdělávání a za účelem vytváření sdružení spotřebitelů k ochraně jejich zájmů.
Článek 2
Oblasti činnosti
Opatření, která mají být prováděna v tomto rámci, se týkají těchto zvláštních oblastí:
a) ochrana zdraví a bezpečnosti spotřebitele ve vztahu ke službám a nepotravinářským výrobkům;
b) ochrana hospodářských a právních zájmů spotřebitelů;
c) podpora informovanosti a vzdělávání spotřebitelů;
d) podpora schopnosti organizací spotřebitelů přispívat na evropské úrovni.
Článek 3
Cíle opatření
Opatření, která mají být prováděna v tomto rámci, napomáhají dosažení těchto obecných cílů:
a) vysoká společná úroveň ochrany spotřebitele, zejména prostřednictvím zavedení společných právních předpisů a postupů pro ochranu spotřebitele a zahrnutím zájmů spotřebitelů do ostatních politik Společenství;
b) účinné vymáhání právních předpisů na ochranu spotřebitele, zejména prostřednictvím dozoru nad trhem, spoluprací v oblasti správy a donucování, přístupem spotřebitelů k informacím o službách a nepotravinářských výrobcích a přístupem spotřebitelů k řízením pro řešení stížností a sporů, a
c) přiměřená účast organizací spotřebitelů na tvorbě spotřebitelské politiky a jiných politik Společenství ovlivňujících zájmy spotřebitelů.
Článek 4
Druhy opatření
1. Opatření, která mají být prováděna v tomto rámci, jsou uvedena v seznamu v příloze podle cílů.
2. Opatření 1 až 8, 11 až 15 a 19 provádí přímo Komise.
3. Opatření 9 a 10 společně financuje Společenství a jeden nebo více členských států nebo Společenství a příslušné orgány třetích zemí zúčastněných podle článku 9.
4. Opatření 16, 17 a 18 využívají finančních příspěvků Společenství.
Článek 5
Financování
1. Finanční rámec provádění tohoto rozhodnutí v období od 1. ledna 2004 do 31. prosince 2007 je stanoven ve výši 72 milionů EUR, z toho 54 milionů EUR připadá na období do 31. prosince 2006.
2. Pro období po 31. prosinci 2006 se navržená částka bude považovat za potvrzenou, pokud bude v souladu s finančními výhledy platnými pro období začínající rokem 2007.
3. Roční položky schvaluje rozpočtový orgán v mezích finančních výhledů.
Článek 6
Finanční příspěvek
1. Příspěvek Společenství na společná opatření 9 a 10 bude v zásadě činit 50 % a v žádném případě nepřesáhne 70 % celkových nákladů opatření.
Komise jasně stanoví, pro jaká společná opatření může být poskytnut finanční příspěvek vyšší než 50 %.
2. Finanční příspěvky na opatření 16 nepřesáhnou 50 % výdajů na provádění způsobilých činností.
3. Finanční příspěvky na opatření 17 nepřesáhnou 95 % výdajů na provádění způsobilých činností.
4. Obnovení finančních příspěvků na opatření 16 a 17 způsobilým organizacím, které prokázaly, že v předchozím roce aktivně a účinně zastupovaly zájmy spotřebitelů, nepodléhá pravidlu postupného snižování.
5. Finanční příspěvky na opatření 18 budou v zásadě činit 50 % a v žádném případě nepřesáhnou 75 % způsobilých výdajů na provádění projektu.
Komise jasně stanoví, pro které zvláštní projekty může být poskytnut finanční příspěvek vyšší než 50 %.
Článek 7
Příjemci
1. Finanční příspěvky na společná opatření 9 a 10 lze poskytnout veřejnému subjektu nebo neziskové organizaci, které určí dotčený členský stát nebo příslušný orgán a schválí Komise.
2. Finanční příspěvky na opatření 16 lze poskytnout evropským organizacím spotřebitelů, které:
a) jsou nevládní, neziskové, nezávislé na průmyslových, obchodních a podnikatelských nebo jiných protichůdných zájmech a jejich prvořadným cílem a činností je podpora a ochrana zdraví, bezpečnosti a hospodářských zájmů spotřebitelů ve Společenství;
b) byly nejméně v jedné polovině členských států zmocněny k zastupování zájmů spotřebitelů na úrovni Společenství vnitrostátními organizacemi spotřebitelů zastupujícími spotřebitele v souladu s vnitrostátními pravidly nebo zvyklostmi a činnými na regionální nebo národní úrovni a
c) poskytly Komisi uspokojivé doklady o svém členství, vnitřních pravidlech a zdrojích financování.
3. Finanční příspěvky na opatření 17 lze poskytnout evropským organizacím spotřebitelů, které:
a) jsou nevládní, neziskové, nezávislé na průmyslových, obchodních a podnikatelských nebo jiných protichůdných zájmech a jejich prvořadným cílem a činností je zastupování zájmů spotřebitelů v procesu standardizace na úrovni Společenství a
b) byly zmocněny nejméně ve dvou třetinách členských států k zastupování zájmů spotřebitelů na úrovni Společenství:
- orgány zastupujícími v souladu s vnitrostátními pravidly nebo zvyklostmi vnitrostátní organizace spotřebitelů v členských státech nebo
- pokud takové orgány neexistují, vnitrostátními organizacemi spotřebitelů v členských státech, které v souladu s vnitrostátními pravidly nebo zvyklostmi zastupují spotřebitele a jsou činné na národní úrovni.
4. Finanční příspěvky na opatření 18 lze poskytnout kterékoli právnické osobě nebo sdružení právnických osob, včetně vhodných nezávislých veřejných subjektů a regionálních organizací spotřebitelů, které jednají nezávisle na průmyslu a obchodu a které jsou odpovědné za skutečné provádění projektů.
Článek 8
Vyloučení
Žadatelé nebo předkladatelé nabídek a dodavatelé, u kterých bude zjištěno, že podali nepravdivá prohlášení nebo závažným způsobem nedodrželi své smluvní závazky, budou vyloučeni z uzavírání dalších smluv podle článku 96 finančního nařízení.
Článek 9
Účast třetích zemí
Rámec je otevřen účasti:
a) zemí ESVO/EHP v souladu s podmínkami stanovenými v dohodě o EHP;
b) přidružených zemí v souladu s podmínkami stanovenými v příslušných dvoustranných dohodách zakládajících obecné zásady pro jejich účast v programech Společenství.
Článek 10
Vzájemné navazování a doplňování
1. Komise zajistí, aby opatření prováděná v tomto rámci navazovala na strategii spotřebitelské politiky.
2. Komise zajistí, aby opatření prováděná v tomto rámci navazovala na ostatní programy a iniciativy Společenství a aby je doplňovala.
Článek 11
Pracovní program
Komise přijme roční pracovní program obsahující:
a) priority opatření k dosahování každého cíle;
b) členění ročního rozpočtu mezi druhy opatření uvedené v článku 4;
c) plánované načasování výzev k nabídkovému řízení, společných opatření a výzev k předkládání návrhů;
d) v případě výzev k předkládání návrhů výběrová kritéria pro opatření 16, 17 a 18, kritéria pro finanční příspěvky vyšší než 50 % pro opatření 18 a směrnou částku, která je k dispozici pro každou z těchto výzev k předkládání návrhů, v souladu s příslušnými ustanoveními finančního nařízení a v možné míře s přihlédnutím k potřebě stanovit jednoduché administrativní požadavky, zejména v případě malých částek finančních příspěvků na jednotlivé projekty.
Článek 12
Zveřejňování a postupy
1. Komise zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie a na internetové stránce Komise:
a) výzvu k předkládání návrhů pro opatření 16 a 17 a
b) nejméně každé dva roky výzvu k předkládání návrhů pro opatření 18 s popisem priorit opatření, které má být provedeno.
2. V počáteční fázi postupu hodnocení žádostí o finanční příspěvky Komise informuje žadatele, pokud nejsou způsobilí nebo pokud jejich žádost neuvádí údaje nutné k ověření toho, že žadatel splňuje výběrová kritéria.
3. Komise do tří měsíců po uplynutí lhůty pro podávání žádostí rozhodne o přidělení finančních příspěvků na opatření 16, 17 a 18.
4. Seznam příjemců finančních příspěvků a seznam opatření financovaných v tomto rámci se zveřejňuje každý rok na internetové stránce Komise s uvedením částek.
Článek 13
Sledování a hodnocení
1. Komise zajistí účinné a pravidelné sledování opatření prováděných v tomto rámci a do 31. prosince 2005 předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu o provádění tohoto rámce zpracovanou v polovině období. Komise každoročně informuje Evropský parlament, pokud rozhodování o žádostech pro opatření 16, 17 a 18 přesáhne lhůtu tří měsíců uvedenou v čl. 12 odst. 3.
2. Před podáním návrhu na případné prodloužení platnosti rámce, avšak nejpozději k 31. prosinci 2007, předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě hodnotící zprávu o opatřeních provedených v tomto rámci.
Článek 14
Provádění opatření
1. Komise odpovídá za řízení a provádění tohoto rozhodnutí v souladu s finančním nařízením.
2. Opatření stanovená v čl. 4 odst. 3 a 4 a v článku 11 se přijímají v souladu s postupem uvedeným v čl. 15 odst. 2.
Článek 15
Postup ve výboru
1. Komisi je nápomocen výbor.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 3 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 16
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Rozhodnutí Komise
ze dne 29. prosince 2003,
kterým se stanoví orientační přidělení prostředků pro Českou republiku, Estonsko, Kypr, Lotyšsko, Litvu, Maďarsko, Maltu, Polsko, Slovinsko a Slovensko v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu na opatření pro rozvoj venkova na období let 2004 až 2006
(2004/21/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1257/1999 ze dne 17. května 1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) [1], a zejména na čl. 46 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Přidělení vyčleněných prostředků na opatření pro rozvoj venkova zařazených do programů cíle 1 jsou v souladu s čl. 35 odst. 2 první odrážkou nařízení (ES) č. 1257/1999 spolufinancovány orientační sekcí EZOZF.
(2) Podpora Společenství pro další opatření pro rozvoj venkova jsou v souladu s čl. 47a odst. 1 nařízení (ES) č. 1257/1999 spolufinancovány záruční sekcí EZOZF.
(3) Evropská rada na svém zasedání v Kodani v prosinci 2002 stanovila finanční výhled vztahující se na opatření pro rozvoj venkova a doprovodná opatření financovaná pro Českou republiku, Estonsko, Kypr, Lotyšsko, Litvu, Maďarsko, Maltu, Polsko, Slovinsko a Slovensko na období let 2004 až 2006 záruční sekcí EZOZF (příloha I závěrů předsednictva).
(4) Podle čl. 46 odst. 2 nařízení (ES) č. 1257/1999 Komise každoročně předběžně přidělí členským státům prostředky na opatření pro rozvoj venkova spolufinancovaná záruční sekcí EZOZF na základě objektivních kritérií, která zohledňují zvláštní situace a potřeby a úsilí, které je třeba vynaložit zejména v oblasti životního prostředí, vytváření pracovních míst a zachování krajiny.
(5) Orientační přidělení prostředků vyjádřená v cenách roku 1999, která jsou uvedena v prohlášení připojeném k aktu o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska [2], byla přepočtena na běžné ceny,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Předběžná přidělení prostředků pro Českou republiku, Estonsko, Kypr, Lotyšsko, Litvu, Maďarsko, Maltu, Polsko, Slovinsko a Slovensko na podporu rozvoje venkova spolufinancovanou záruční sekcí EZOZF na období let 2004 až 2006 jsou uvedena v příloze.
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost s výhradou vstupu v platnost a dnem vstupu v platnost Smlouvy o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska této smlouvy.
Rozhodnutí Komise
ze dne 29. prosince 2003
o zahájení vyšetřování na základě čl. 27 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 2501/2001, týkající se porušování svobody sdružování v Bělorusku
(2004/23/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení rady (ES) č. 2501/2001 ze dne 10. prosince 2001 o uplatňování systému všeobecných celních preferencí v období od 1. ledna 2002 do 31. prosince 2004 [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1686/2003 [2], a zejména na čl. 27 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Komise obdržela informace o údajném porušování svobody sdružování v Bělorusku.
Tyto informace poskytly společně Mezinárodní konfederace svobodných odborů (MKSO), Evropská konfederace odborových svazů (EKOS) a Světová konfederace práce (SKP).
(2) Čl. 26 odst. 1 písm. b) stanoví dočasné odnětí celních preferencí pro všechny nebo určité produkty pocházející ze zvýhodněné země za "vážné a soustavné porušování svobody sdružování, práva na kolektivní vyjednávání nebo zásady nediskriminace v zaměstnání a povolání nebo využívání dětské práce, jak je stanoveno v úmluvách MOP".
(3) Komise posoudila poskytnuté informace o údajném porušování svobody sdružování
Rozhodnutí Komise
ze dne 22. prosince 2003,
kterým se mění rozhodnutí 2002/657/ES, pokud jde o stanovení minimálních požadovaných pracovních limitů (MPPL) pro určitá rezidua v potravinách živočišného původu
(oznámeno pod číslem K(2003) 4961)
(Text s významem pro EHP)
(2004/25/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 96/23/ES ze dne 29. dubna 1996 o kontrolních opatřeních u některých látek a jejich reziduí v živých zvířatech a živočišných produktech a o zrušení směrnic 85/358/EHS a 86/469/EHS a rozhodnutí 89/187/EHS a 91/664/EHS [1], naposledy pozměněnou nařízením (ES) č. 806/2003 [2], a zejména na čl. 15 odst. 1 druhý pododstavec uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Přítomnost reziduí v produktech živočišného původu představuje problém z hlediska ochrany veřejného zdraví.
Rozhodnutím Komise 2002/657/ES ze dne 12. srpna 2002, kterým se provádí směrnice Rady 96/23/ES, pokud jde o provádění analytických metod a interpretaci výsledků [3], ve znění rozhodnutí 2003/181/ES [4], se stanoví postup pro postupné stanovení minimálních požadovaných pracovních limitů (MPPL) analytických metod, které mají být použity pro zjišťování látek, jejichž použití ve Společenství není povoleno nebo je výslovně zakázáno.
(2) Poté co byla v produktech akvakultury zjištěna rezidua farmakologicky účinné látky malachitová zeleň, jejíž použití ve veterinárních léčivých přípravcích pro zvířata určená k produkci potravin není ve Společenství povoleno, a jejího metabolitu leukobáze malachitové zeleně, byla po konzultacích s referenčními laboratořemi Společenství, národními referenčními laboratořemi a členskými státy dohodnuta úroveň, která se stanoví jako harmonizovaný MPPL pro tuto látku.
(3) Je nezbytné stanovit harmonizované úrovně pro kontrolu této látky, aby mohla být zajištěna stejná úroveň ochrany spotřebitelů ve Společenství.
(4) Rozhodnutí 2002/657/ES by tudíž mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(5) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2002/657/ES se mění takto:
1. článek 4 se nahrazuje tímto:
"Článek 4
Členské státy zajistí, aby analytické metody používané pro zjišťování níže uvedených látek splňovaly minimální požadované pracovní limity (MPPL) stanovené v příloze II pro matrice uvedené v této příloze:
a) chloramfenikol;
b) metabolity nitrofuranu;
c) medroxyprogesteron;
d) malachitová zeleň."
2. příloha II rozhodnutí 2002/657/ES se mění způsobem uvedeným v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 23. prosince 2003,
kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu zpracovaných a zmrazených mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů z Peru a kterým se zrušují rozhodnutí 2001/338/ES a 95/174/ES
(oznámeno pod číslem K(2003) 5053)
(Text s významem pro EHP)
(2004/30/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/492/EHS ze dne 15. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění živých mlžů na trh [1], a zejména na čl. 9 odst. 3 písm. b) uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [2], a zejména na čl. 11 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 95/174/ES ze dne 7. března 1995, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu živých mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů pocházejících z Peru [3] stanoví hygienické podmínky, které musí být splněny při dovozu živých mořských plžů z Peru.
(2) Po nedostatcích zjištěných během inspekční návštěvy Peru v dubnu 2001 přijala Komise rozhodnutí 2001/338/ES ze dne 27. dubna 2001 o určitých opatřeních týkajících se mlžů pocházejících nebo dovážených z Peru [4].
Mise také zjistila, že se z Peru nevyvážejí žádní živí měkkýši a že příslušné peruánské orgány neprovádějí žádná opatření pro tlumení chorob měkkýšů.
(3) Nová inspekční návštěva Peru v květnu 2002 odhalila uspokojivá zlepšení hygienických podmínek a nápravu některých nedostatků týkajících se hygienické kontroly prováděné peruánskými orgány.
Tato zjištění umožnila Komisi přijmout rozhodnutí Komise 2003/509/ES ze dne 10. července 2003, kterým se mění rozhodnutí 2001/338/ES o určitých ochranných opatřeních týkajících se mlžů pocházejících nebo dovážených z Peru [5].
(4) Záruky spolu s odpovídajícími důkazy, které nyní poskytly příslušné orgány, ukazují, že nedostatky zjištěné při inspekční misi byly odstraněny.
Jelikož ochranná opatření stanovená rozhodnutím Komise 2001/338/ES již nejsou nutná, uvedené rozhodnutí je proto třeba zrušit.
(5) Peru si kromě toho přeje vyvážet do Společenství pouze zmrazené nebo zpracované mlže, ostnokožce, pláštěnce a mořské plže, kteří byli sterilováni nebo tepelně ošetřeni v souladu s požadavky rozhodnutí Komise 2003/774/ES ze dne 30. října 2003 o schválení některých ošetření sloužících k potlačení růstu patogenních mikroorganismů u mlžů a mořských plžů [6].
V důsledku toho by se zvláštní dovozní podmínky měly týkat pouze zmrazených a zpracovaných mlžů a měly by se určit produkční oblasti, ve kterých mohou být mlži, ostnokožci, pláštěnci a mořští plži sbíráni v souladu s čl. 3 odst.
4 písm. b) směrnice 91/493/EHS. Proto je třeba stanovit nové zvláštní podmínky dovozu a zrušit rozhodnutí 95/174/ES.
(6) Jinak se použijí podmínky dovozu, které již byly stanoveny rozhodnutím Komise 95/173/ES, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z Peru [7].
(7) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příslušným orgánem v Peru, který ověřuje a potvrzuje, že mlži, ostnokožci, pláštěnci a mořští plži jsou v souladu s požadavky směrnice 91/492/EHS, je "Ministerio de la Salud, Dirección General de Salud Ambiental (DIGESA)".
Článek 2
1. Zpracovaní nebo zmrazení mlži, ostnokožci, pláštěnci a mořští plži pocházející z Peru a určení k lidské spotřebě musí pocházet ze schválených produkčních oblastí uvedených v příloze tohoto rozhodnutí.
2. Zásilky musí splňovat podmínky stanovené v rozhodnutí 95/173/ES.
Článek 3
Zrušují se rozhodnutí 95/174/EHS a 2001/338/ES.
Článek 4
Toto rozhodnutí se použije ode dne 13. ledna 2004.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 23. prosince 2003,
kterým se mění rozhodnutí 97/296/ES, kterým se stanoví seznam třetích zemí, z nichž je povolen dovoz produktů rybolovu určených k lidské spotřebě, pokud jde o Guyanu, Keňu, Srbsko a Černou Horu a Egypt
(oznámeno pod číslem K(2003) 5007)
(Text s významem pro EHP)
(2004/36/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 95/408/ES ze dne 22. června 1995 o podmínkách pro sestavování prozatímních seznamů zařízení třetích zemí, pro přechodné období, ze kterých jsou členské státy oprávněny dovážet určité produkty živočišného původu, produkty rybolovu nebo živé mlže [1], a zejména na čl. 2 odst. 2 a 3 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 97/296/ES ze dne 22. dubna 1997, kterým se stanoví seznam třetích zemí, z nichž je povolen dovoz produktů rybolovu určených k lidské spotřebě [2], stanoví seznam zemí a území, z nichž je povolen dovoz produktů rybolovu určených k lidské spotřebě.
Část I přílohy uvedeného rozhodnutí uvádí seznam zemí a území, na které se vztahuje zvláštní rozhodnutí podle směrnice Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [3], a část II zmíněné přílohy uvádí seznam zemí a území, které splňují podmínky stanovené v čl. 2 odst.
(2) Rozhodnutí Komise 2004/40/ES [4], 2004/39/ES [5], 2004/37/ES [6] a 2004/38/ES [7] stanoví zvláštní podmínky pro dovoz produktů rybolovu z Guyany, Keni, Srbska a Černé Hory a Egypta.
Tyto země je proto třeba doplnit na seznam v části I přílohy rozhodnutí 97/296/ES.
(3) Rozhodnutí 97/296/ES je proto třeba odpovídajícím způsobem pozměnit.
(4) Toto rozhodnutí by mělo vstoupit v platnost stejným dnem jako rozhodnutí 2004/40/ES a 2004/38/ES, pokud jde o dovoz produktů rybolovu z Guyany a Egypta.
(5) Pokud jde o dovoz produktů rybolovu z Keni a Srbska a Černé Hory, mělo by toto rozhodnutí vstoupit v platnost stejným dnem jako rozhodnutí 2004/39/ES a 2004/37/ES.
(6) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 97/296/ES se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 28. února 2004, pokud jde o dovoz produktů rybolovu z Keni a Srbska a Černé Hory.
Toto rozhodnutí se použije ode dne 17. ledna 2004, pokud jde o dovoz produktů rybolovu z Guyany a Egypta.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 23. prosince 2003,
kterým se stanoví zvláštní podmínky pro dovoz produktů rybolovu ze Srbska a Černé Hory
(oznámeno pod číslem K(2003) 5008)
(Text s významem pro EHP)
(2004/37/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům.
(1) V Srbsku a Černé Hoře byla jménem Komise provedena inspekce s cílem ověřit podmínky, za jakých se produkty rybolovu produkují, skladují a odesílají do Společenství.
(2) Výše uvedené podmínky se netýkají Kosova, které v souladu rezolucí č. 1244 Rady bezpečnosti Organizace spojených národů ze dne 10. června 1999 podléhá mezinárodní civilní správě mise Organizace spojených národů v Kosovu (UNMIK).
Proto není možné zahrnout do tohoto rozhodnutí dovoz produktů rybolovu pocházejících z Kosova.
(3) Požadavky právních předpisů Srbska a Černé Hory týkající se kontroly zdravotní nezávadnosti a sledování produktů rybolovu lze považovat za rovnocenné požadavkům směrnice 91/493/EHS.
(4) Zejména Ministerstvo zemědělství, lesnictví a vodohospodářství Černé Hory (MAFWM) je schopné účinně ověřovat řádné používání platných právních předpisů.
(5) MAFWM poskytlo úřední záruky ohledně dodržování norem pro hygienické kontroly a sledování volně žijících, čerstvých produktů mořského rybolovu vcelku stanovených v kapitole V přílohy směrnice 91/493/EHS, a ohledně splnění hygienických podmínek, které jsou rovnocenné podmínkám uvedené směrnice.
(6) Je třeba stanovit v souladu se směrnicí 91/493/EHS podrobná pravidla týkající se produktů rybolovu dovážených do Společenství ze Srbska a Černé Hory.
V těchto pravidlech by mělo být stanoveno, že do Společenství se mohou dovážet pouze volně žijící, čerstvé produkty mořského rybolovu vcelku.
(7) Je také nutné vypracovat seznam schválených zařízení, výrobních plavidel nebo chladírenských skladů a seznam mrazírenských plavidel vybavených v souladu s požadavky směrnice Rady 92/48/EHS ze dne 16. června 1992, kterou se stanoví minimální hygienická pravidla pro produkty rybolovu získané na palubě některých plavidel podle čl. 3 odst.
1 písm. a) bodu i) směrnice 91/493/EHS [2]. Tyto seznamy je třeba vypracovat na základě sdělení MAFWM Komisi.
(8) Je třeba, aby se toto rozhodnutí použilo od 45. dne po zveřejnění, aby se zajistilo potřebné přechodné období.
(9) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příslušným orgánem v Srbsku a Černé Hoře [3] k ověřování a osvědčování toho, že produkty rybolovu splňují požadavky směrnice 91/493/ES, je Ministerstvo zemědělství, lesnictví a vodohospodářství Černé Hory (MAFWM).
Článek 2
Produkty rybolovu dovážené do Společenství ze Srbska a Černé Hory musí splňovat požadavky stanovené v článcích 3, 4 a 5.
Článek 3
1. Produkty rybolovu musí být čerstvé ryby vcelku z úlovků na volném moři.
2. Ke každé zásilce musí být přiložen očíslovaný originál osvědčení o zdravotní nezávadnosti podle vzoru v příloze I, které sestává z jednoho listu, jet řádně vyplněno, podepsáno a datováno.
3. Osvědčení musí být vypracováno alespoň v jednom úředním jazyce členského státu, ve kterém se provádějí kontroly.
4. V osvědčení o zdravotní nezávadnosti musí být uvedeno jméno, funkce a podpis zástupce MAFWM a musí být opatřeno otiskem úředního razítka MAFWM majícím odlišnou barvu od údajů v osvědčení.
Článek 4
Produkty rybolovu musí pocházet ze schválených zařízení, výrobních plavidel nebo chladírenských skladů nebo z registrovaných mrazírenských plavidel uvedených v příloze II.
Článek 5
S výjimkou volně ložených zmrazených produktů rybolovu určených k výrobě konzervovaných potravin musí být na všech baleních nesmazatelným písmem uvedena slova "SRBSKO A ČERNÁ HORA" a číslo schválení/registrace zařízení, výrobního plavidla, chladírenského skladu nebo mrazírenského plavidla původu.
Článek 6
Toto rozhodnutí se použije ode dne 28. února 2004.
Článek 7
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 23. prosince 2003,
kterým se stanoví zvláštní podmínky pro dovoz produktů rybolovu z Egypta
(oznámeno pod číslem K(2003) 5018)
(Text s významem pro EHP)
(2004/38/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům.
(1) V Egyptě byla jménem Komise provedena inspekce s cílem ověřit podmínky, za jakých se produkty rybolovu produkují, skladují a odesílají do Společenství.
(2) Požadavky právních předpisů Egypta týkající se kontroly zdravotní nezávadnosti a sledování produktů rybolovu lze považovat za rovnocenné požadavkům směrnice 91/493/EHS.
(3) Zejména "General Organisation of Veterinary Services (GOVS)" je schopná účinně ověřovat řádné používání platných právních předpisů.
(4) GOVS poskytla úřední záruky ohledně dodržování norem pro hygienické kontroly a sledování produktů rybolovu stanovených v kapitole V přílohy směrnice 91/493/EHS a ohledně splnění hygienických podmínek, které jsou rovnocenné podmínkám uvedené směrnice.
(5) Je třeba stanovit v souladu se směrnicí 91/493/EHS podrobná pravidla týkající se produktů rybolovu dovážených do Společenství z Egypta.
(6) je také nutné vypracovat seznam schválených zařízení, výrobních plavidel nebo chladírenských skladů a seznam mrazírenských plavidel vybavených v souladu s požadavky směrnice Rady 92/48/EHS ze dne 16. června 1992, kterou se stanoví minimální hygienická pravidla pro produkty rybolovu získané na palubě některých plavidel podle čl. 3 odst.
1 písm. a) bodu i) směrnice 91/493/EHS [2]. Tyto seznamy je třeba vypracovat na základě sdělení GOVS Komisi.
(7) Jelikož dovoz produktů rybolovu z Egypta bude poprvé povolen tímto rozhodnutím, není potřebné žádné přechodné období a tři dny jsou dostatečnou dobou pro zajištění publicity povolení.
Dovoz z této země lze proto povolit od třetího dne po zveřejnění tohoto rozhodnutí v Úředním věstníku Evropské unie.
(8) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příslušným orgánem v Egyptě k ověřování a potvrzování souladu produktů rybolovu s požadavky směrnice 91/493/EHS je "General Organisation of Veterinary Services (GOVS)".
Článek 2
Produkty rybolovu dovážené do Společenství z Egypta musí splňovat podmínky stanovené v článcích 3, 4 a 5.
Článek 3
1. Ke každé zásilce musí být přiložen očíslovaný originál osvědčení o zdravotní nezávadnosti podle vzoru v příloze I, který sestává z jednoho listu, je řádně vyplněno, podepsáno a datováno.
2. Osvědčení musí být vypracováno alespoň v jednom úředním jazyce členského státu, ve kterém se provádějí kontroly.
3. V osvědčení o zdravotní nezávadnosti musí být uvedeno jméno, funkce a podpis zástupce GOVS a musí být opatřeno otiskem úředního razítka GOVS majícím odlišnou barvu od údajů v osvědčení.
Článek 4
Produkty rybolovu musí pocházet ze schválených zařízení, výrobních plavidel nebo chladírenských skladů nebo z registrovaných mrazírenských plavidel uvedených v příloze II.
Článek 5
S výjimkou volně ložených zmrazených produktů rybolovu určených k výrobě konzervovaných potravin musí být na všech baleních nesmazatelným písmem uvedeno slovo "EGYPT" a číslo schválení/registrace zařízení, výrobního plavidla, chladírenského skladu nebo mrazírenského plavidla původu.
Článek 6
Toto rozhodnutí se použije ode dne 17. ledna 2004.
Článek 7
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 23. prosince 2003,
kterým se stanoví zvláštní podmínky pro dovoz produktů rybolovu z Keni a kterým se zrušuje rozhodnutí 2000/759/ES
(oznámeno pod číslem K(2003) 5027)
(Text s významem pro EHP)
(2004/39/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům.
(1) V Keni byla jménem Komise provedena inspekce s cílem ověřit podmínky, za jakých se produkty rybolovu produkují, skladují a odesílají do Společenství.
(2) Požadavky právních předpisů Keni týkající se kontroly zdravotní nezávadnosti a sledování produktů rybolovu lze považovat za rovnocenné požadavkům směrnice 91/493/EHS.
(3) Zejména "Fisheries Department (FD)" je schopen účinně ověřovat řádné používání platných právních předpisů.
(4) FD poskytl úřední záruky ohledně dodržování norem pro hygienické kontroly a sledování produktů rybolovu stanovených v kapitole V přílohy směrnice 91/493/EHS a ohledně splnění hygienických podmínek, které jsou rovnocenné podmínkám uvedené směrnice.
(5) Je třeba stanovit v souladu se směrnicí 91/493/EHS podrobná pravidla týkající se produktů rybolovu dovážených do Společenství z Keni.
(6) Je také nutné vypracovat seznam schválených zařízení, výrobních plavidel nebo chladírenských skladů a seznam mrazírenských plavidel vybavených v souladu s požadavky směrnice Rady 92/48/EHS ze dne 16. června 1992, kterou se stanoví minimální hygienická pravidla pro produkty rybolovu získané na palubě některých plavidel podle čl. 3 odst.
1 písm. a) bodu i) směrnice 91/493/EHS [2]. Tyto seznamy je třeba vypracovat na základě sdělení FD Komisi.
(7) Rozhodnutí Komise 2000/759/ES ze dne 1. prosince 2000, kterým se zrušuje rozhodnutí 1999/253/ES o ochranných opatřeních týkajících se některých produktů rybolovu pocházejících nebo dovážených z Keni a Tanzanie a mění osvědčení o zdravotní nezávadnosti pro produkty rybolovu pocházející nebo dovážené z Keni [3], stanoví doplnění v osvědčení o zdravotním nezávadnosti, které se přikládá k produktům rybolovu dováženým z Keni.
Jelikož toto rozhodnutí stanoví nový vzor osvědčení o zdravotní nezávadnosti, je třeba rozhodnutí 2000/759/ES zrušit.
(8) Je třeba, aby se toto rozhodnutí použilo od 45. dne po zveřejnění, aby se zajistilo potřebné přechodné období.
(9) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příslušným orgánem v Keni k ověřování a potvrzování souladu produktů rybolovu s požadavky směrnice 91/493/EHS je "Fisheries Department (FD)".
Článek 2
Produkty rybolovu dovážené do Společenství z Keni musí splňovat podmínky stanovené v článcích 3, 4 a 5.
Článek 3
1. Ke každé zásilce musí být přiložen očíslovaný originál veterinárního osvědčení podle vzoru v příloze I, které sestává z jednoho listu, je řádně vyplněno, podepsáno a datováno.
2. Osvědčení musí být vypracováno alespoň v jednom úředním jazyce členského státu, ve kterém se provádějí kontroly.
3. V osvědčení o zdravotní nezávadnosti musí být uvedeno jméno, funkce a podpis zástupce FD a musí být opatřeno otiskem úředního razítka FD majícím odlišnou barvu od údajů v osvědčení.
Článek 4
Produkty rybolovu musí pocházet ze schválených zařízení, výrobních plavidel nebo chladírenských skladů nebo z registrovaných mrazírenských plavidel uvedených v příloze II.
Článek 5
S výjimkou volně ložených zmrazených produktů rybolovu určených k výrobě konzervovaných potravin musí být na všech baleních nesmazatelným písmem uvedeno slovo "KEŇA" a číslo schválení/registrace zařízení, výrobního plavidla, chladírenského skladu nebo mrazírenského plavidla původu.
Článek 6
Rozhodnutí 2000/759/ES se zrušuje.
Článek 7
Toto rozhodnutí se použije ode dne 28. února 2004.
Článek 7
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 23. prosince 2003,
kterým se stanoví zvláštní podmínky pro dovoz produktů rybolovu z Guyany
(oznámeno pod číslem K(2003) 5044)
(Text s významem pro EHP)
(2004/40/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům.
(1) V Guyaně byla jménem Komise provedena inspekce s cílem ověřit podmínky, za jakých se produkty rybolovu produkují, skladují a odesílají do Společenství.
(2) Požadavky právních předpisů Guyany týkající se kontroly zdravotní nezávadnosti a sledování produktů rybolovu lze považovat za rovnocenné požadavkům směrnice 91/493/EHS.
(3) Zejména "Veterinary Public Health Unit (VPHU)" je schopen účinně ověřovat řádné používání platných právních předpisů.
(4) VPHU poskytl úřední záruky ohledně dodržování norem pro kontroly zdravotní nezávadnosti a sledování produktů rybolovu stanovených v kapitole V přílohy směrnice 91/493/EHS a ohledně splnění hygienických podmínek, které jsou rovnocenné podmínkám uvedené směrnice.
(5) Je třeba stanovit v souladu se směrnicí 91/493/EHS podrobná ustanovení týkající se produktů rybolovu dovážených do Společenství z Guyany.
(6) Je také nutné vypracovat seznam schválených zařízení, výrobních plavidel nebo chladírenských skladů a seznam mrazírenských plavidel vybavených v souladu s požadavky směrnice Rady 92/48/EHS ze dne 16. června 1992, kterou se stanoví minimální hygienická pravidla pro produkty rybolovu získané na palubě některých plavidel podle čl. 3 odst.
1 písm. a) bodu i) směrnice 91/493/EHS [2]. Tyto seznamy je třeba vypracovat na základě sdělení VPHU předaného Komisi.
(7) Jelikož dovoz produktů rybolovu z Guyany bude poprvé povolen tímto rozhodnutím, není potřebné žádné přechodné období a tři dny jsou dostatečnou dobou pro zajištění publicity povolení.
Dovoz z této země lze proto povolit od třetího dne po zveřejnění tohoto rozhodnutí v Úředním věstníku Evropské unie.
(8) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příslušným orgánem v Guyaně k ověřování a potvrzování souladu produktů rybolovu s požadavky směrnice 91/493/EHS je "Veterinary Public Health Unit (VPHU)".
Článek 2
Produkty rybolovu dovážené do Společenství z Guyany musí splňovat podmínky stanovené v článcích 3, 4 a 5.
Článek 3
1. Ke každé zásilce musí být přiložen očíslovaný originál osvědčení o zdravotní nezávadnosti podle vzoru v příloze I, které sestává z jednoho listu, je řádně vyplněno, podepsáno a datováno.
2. Osvědčení musí být vypracováno alespoň v jednom úředním jazyce členského státu, ve kterém se provádějí kontroly.
3. V osvědčení o zdravotní nezávadnosti musí být uvedeno jméno, funkce a podpis zástupce VPHU a musí být opatřeno otiskem úředního razítka VPHU majícím odlišnou barvu od údajů v osvědčení.
Článek 4
Produkty rybolovu musí pocházet ze schválených zařízení, výrobních plavidel nebo chladírenských skladů nebo z registrovaných mrazírenských plavidel uvedených v příloze II.
Článek 5
S výjimkou volně ložených zmrazených produktů rybolovu určených k výrobě konzervovaných potravin musí být na všech baleních nesmazatelným písmem uvedeno slovo "GUYANA" a číslo schválení/registrace zařízení, výrobního plavidla, chladírenského skladu nebo mrazírenského plavidla původu.
Článek 6
Toto rozhodnutí se použije ode dne 17. ledna 2004.
Článek 7
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 23. prosince 2003
o pokračování srovnávacích zkoušek a testů Společenství v roce 2004 prováděných na rozmnožovacím materiálu a sadbě Prunus domestica podle směrnice Rady 92/34/EHS, zahájených v roce 2002
(2004/56/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/34/EHS ze dne 28. dubna 1992 o uvádění na trh rozmnožovacího materiálu ovocných rostlin a ovocných rostlin určených k produkci ovoce [1],
s ohledem na rozhodnutí Komise 2001/896/ES ze dne 12. prosince 2001, kterým se stanoví opatření pro srovnávací zkoušky a testy Společenství prováděné na rozmnožovacím materiálu a rostlinách ovocných rostlin uvedených ve směrnici Rady 92/34/EHS [2], a zejména na článek 2 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí 2001/896/ES stanoví opatření pro srovnávací zkoušky a testy prováděné podle směrnice 92/34/EHS v letech 2002 až 2006, pokud jde o Prunus domestica.
(2) Testy a zkoušky prováděné v letech 2002 a 2003 by měly pokračovat v roce 2004,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Srovnávací zkoušky a testy Společenství zahájené v roce 2002 na sadbě a rozmnožovacím materiálu Prunus domestica budou pokračovat v roce 2004 v souladu s rozhodnutím 2001/896/ES.
Rozhodnutí Komise
ze dne 23. prosince 2003
o pokračování srovnávacích zkoušek a testů Společenství v roce 2004 prováděných na osivu trav, Triticum aestivum, Brassica napus a Allium ascalonicum podle směrnic Rady 66/401/EHS, 66/402/EHS, 68/193/EHS, 92/33/EHS, 2002/54/ES, 2002/55/ES, 2002/56/ES a 2002/57/ES, zahájených v roce 2003
(2004/57/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 66/401/EHS ze dne 14. června 1966 o uvádění osiva pícnin na trh [1],
s ohledem na směrnici Rady 66/402/EHS ze dne 14. června 1966 o uvádění osiva obilovin na trh [2],
s ohledem na směrnici Rady 68/193/EHS ze dne 9. dubna 1968 o uvádění révového vegetativního množitelského materiálu na trh [3],
s ohledem na směrnici Rady 92/33/EHS ze dne 28. dubna 1992 o uvádění sadby a rozmnožovacího materiálu zeleniny mimo osivo na trh [4],
s ohledem na směrnici Rady 2002/54/ES ze dne 13. června 2002 o uvádění osiva řepy na trh [5],
s ohledem na směrnici Rady 2002/55/ES ze dne 13. června 2002 o uvádění osiva zeleniny na trh [6],
s ohledem na směrnici Rady 2002/56/ES ze dne 13. června 2002 o uvádění sadby brambor na trh [7],
s ohledem na směrnici Rady 2002/57/ES ze dne 13. června 2002 o uvádění osiva olejnin a přadných rostlin na trh [8],
s ohledem na rozhodnutí Komise 2002/756/ES ze dne 16. září 2002, kterým se stanoví opatření pro srovnávací zkoušky a testy Společenství prováděné na osivu a rozmnožovacím materiálu některých rostlin podle směrnic Rady 66/401/EHS, 66/402/EHS, 68/193/EHS, 92/33/EHS, 2002/54/ES, 2002/55/ES, 2002/56/ES a 2002/57/ES [9], a zejména na článek 4 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí 2002/756/ES stanoví opatření pro srovnávací zkoušky a testy Společenství prováděné podle směrnic Rady 66/401/EHS, 66/402/EHS, 68/193/EHS, 92/33/EHS, 2002/54/ES, 2002/55/ES, 2002/56/ES a 2002/57/ES v letech 2003 až 2004.
(2) Testy a zkoušky prováděné v roce 2003 by měly pokračovat v roce 2004,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Srovnávací zkoušky a testy Společenství zahájené v roce 2003 na rozmnožovacím materiálu a sadbě trav, Triticum aestivum, Brassica napus a Allium ascalonicum budou pokračovat v roce 2004 v souladu s rozhodnutím 2002/756/ES.
Rozhodnutí Komise
ze dne 23. prosince 2003
o pokračování srovnávacích zkoušek a testů Společenství v roce 2004 prováděných na rozmnožovacím materiálu a sadbě Prunus domestica podle směrnice Rady 92/34/EHS, zahájených v roce 2003
(2004/58/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/34/EHS ze dne 28. dubna 1992 o uvádění na trh rozmnožovacího materiálu ovocných rostlin a ovocných rostlin určených k produkci ovoce [1],
s ohledem na rozhodnutí Komise 2002/745/ES ze dne 5. září 2002, kterým se stanoví opatření pro srovnávací zkoušky a testy Společenství prováděné na rozmnožovacím a sadbovém materiálu ovocných rostlin podle směrnice Rady 92/34/EHS [2], a zejména na článek 3 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí 2002/745/ES stanoví opatření pro srovnávací zkoušky a testy prováděné podle směrnice 92/34/EHS v letech 2003 až 2007, pokud jde o Prunus domestica.
(2) Testy a zkoušky prováděné v roce 2003 by měly pokračovat v roce 2004,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Srovnávací zkoušky a testy Společenství zahájené v roce 2003 na sadbě a rozmnožovacím materiálu Prunus domestica budou pokračovat v roce 2004 v souladu s rozhodnutím 2002/745/ES.
Rozhodnutí Komise
ze dne 23. prosince 2003
o pokračování srovnávacích zkoušek a testů Společenství v roce 2004 prováděných na rozmnožovacím materiálu okrasných rostlin Chamaecyparis, Ligustrum vulgare a Euphorbia fulgens podle směrnice Rady 98/56/ES, zahájených v roce 2002
(2004/59/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 98/56/ES ze dne 20. července 1998 o uvádění rozmnožovacího materiálu okrasných rostlin na trh [1],
s ohledem na rozhodnutí Komise 2001/898/ES ze dne 12. prosince 2001, kterým se stanoví opatření pro srovnávací zkoušky a testy Společenství prováděné na rozmnožovacím materiálu okrasných rostlin podle směrnice Rady 98/56/ES [2], a zejména na článek 2 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí 2001/898/ES stanoví opatření pro srovnávací zkoušky a testy prováděné podle směrnice 98/56/ES v letech 2002 až 2004, pokud jde o okrasné rostliny Chamaecyparis, Ligustrum vulgare a Euphorbia fulgens.
(2) Testy a zkoušky prováděné v letech 2002 a 2003 by měly pokračovat v roce 2004,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Jediný článek
Srovnávací zkoušky a testy Společenství zahájené v roce 2002 na rozmnožovacím materiálu okrasných rostlin Chamaecyparis, Ligustrum vulgare a Euphorbia fulgens budou pokračovat v roce 2004 v souladu s rozhodnutím 2001/898/ES.
Rozhodnutí Komise
ze dne 23. prosince 2003
o pokračování srovnávacích zkoušek a testů Společenství v roce 2004 prováděných na rozmnožovacím materiálu okrasných rostlin Chamaecyparis, Ligustrum vulgare, Euphorbia fulgens a na květinových cibulích (Narcissus) podle směrnice Rady 98/56/ES, zahájených v roce 2003
(2004/60/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 98/56/ES ze dne 20. července 1998 o uvádění rozmnožovacího materiálu okrasných rostlin na trh [1],
s ohledem na rozhodnutí Komise 2002/744/ES ze dne 5. září 2002, kterým se stanoví opatření pro srovnávací zkoušky a testy Společenství prováděné na rozmnožovacím materiálu okrasných rostlin podle směrnice Rady 98/56/ES [2], a zejména na článek 3 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí 2002/744/ES stanoví opatření pro srovnávací zkoušky a testy prováděné podle směrnice 98/56/ES v letech 2003 až 2005, pokud jde o okrasné rostliny Chamaecyparis, Ligustrum vulgare, Euphorbia fulgens a květinové cibule (Narcissus).
(2) Testy a zkoušky prováděné v roce 2003 by měly pokračovat v roce 2004,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Srovnávací zkoušky a testy Společenství zahájené v roce 2003 na rozmnožovacím materiálu okrasných rostlin Chamaecyparis, Ligustrum vulgare, Euphorbia fulgens a květinových cibulích (Narcissus) budou pokračovat v roce 2004 v souladu s rozhodnutím 2002/744/ES.
Rozhodnutí Komise
ze dne 23. prosince 2003,
kterým se mění rozhodnutí 2003/467/ES, pokud jde o prohlášení některých italských provincií za prosté brucelózy a enzootické leukózy skotu
(oznámeno pod číslem K(2003) 5063)
(Text s významem pro EHP)
(2004/63/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 64/432/EHS ze dne 26. června 1964 o veterinárních otázkách obchodu se skotem a prasaty uvnitř Společenství [1], a zejména na přílohu A kapitolu II bod 7 a přílohu D kapitolu I bod E uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Seznamy oblastí členských států prohlášené za prosté brucelózy a enzootické leukózy skotu jsou stanoveny v rozhodnutí Komise 2003/467/ES ze dne 25. června 2003, kterým se stanoví status stád skotu úředně prostých tuberkulózy, brucelózy a enzootické leukózy skotu v některých členských státech nebo oblastech členských států [2].
(2) Itálie předložila Komisi dokumentaci potvrzující splnění všech podmínek stanovených ve směrnici 64/432/EHS, pokud jde o provincie Cremona, Lodi a Pávie v oblasti Lonbardie, aby tyto oblasti mohly být prohlášeny za úředně prosté brucelózy skotu.
(3) Itálie též Komisi předložila dokumentaci potvrzující splnění všech podmínek stanovených ve směrnici 64/432/EHS, pokud jde o provincie Milano, Lodi a Cremona v oblasti Lombardie a provincie Arezzo, Firenze, Grossetto, Livorno, Lucca, Pisa, Pistoia, Prato a Siena v oblasti Toskánska, aby tyto oblasti mohly být prohlášeny za úředně prosté enzootické leukózy skotu.
(4) Po posouzení dokumentace předložené Itálií by měly provincie Cremona, Lodi a Pavia v oblasti Lombardie prohlášeny za úředně prosté brucelózy skotu a provincie Milano, Lodi a Cremona v oblasti Lombardie a provincie Arezzo Firene, Grossetto, Livorno, Lucca, Pisa, Pistoia, Prato a Siena v oblasti Toskánska by měly být prohlášeny za úředně prosté enzootické leukózy skotu.
(5) Rozhodnutí 2003/467/ES je tudíž třeba odpovídajícím způsobem pozměnit.
(6) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Přílohy II a III rozhodnutí 2003/467/ES se mění v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
P6_TA(2004)0064
Volba Komise (rozhodnutí)
Rozhodnutí Evropského parlamentu o zvolení navržené Komise
Evropský parlament,
- s ohledem na čl. 214 odst. 2 Smlouvy o ES a čl. 127 odst. 2 Smlouvy o Euratomu,
- s ohledem na článek 99 jednacího řádu,
- s ohledem na rozhodnutí Rady, zasedající na úrovni hlav států nebo předsedů vlád, 2004/536/ES [1] ze dne 29. června 2004 o jmenování pana Josého Manuela Durão Barrosa předsedou Komise,
- s ohledem na své rozhodnutí ze dne 22. července 2004 [2] o zvolení pana Durão Barrosa předsedou Komise,
- s ohledem na rozhodnutí Rady 2004/642/ES, Euratom [3] ze dne 13. září 2004 a přijaté po vzájemné dohodě se zvoleným předsedou Komise, o osobách, jež zamýšlí jmenovat členy Komise,
- s ohledem na rozhodnutí Rady 2004/753/ES, Euratom [4] ze dne 5. listopadu 2004, přijaté po vzájmené dohodě se zvoleným předsedou, o osobách jež zamýšlí jmenovat členy Komise
- s ohledem na slyšení navržených kandidátů na členy Komise před příslušnými parlamentními výbory, která probíhala od 27. září do 11. října 2004 a 15. a 16. listopadu 2004,
- s ohledem na jednání Konference předsedů a zvoleného předsedy Komise, která se konala dne 21. října 2004 a dne 5. listopadu 2004,
- s ohledem na jednání Konference předsedů ze dne 16. listopadu 2004,
- s ohledem na prohlášení zvoleného předsedy Komise na plenárním zasedání ve dnech 26. a 27. října 2004 a 17. a 18. listopadu 2004,
1. zvolil Komisi na funkční období od 22. listopadu 2004 do 31. října 2009;
2. pověřuje svého předsedu, aby předal toto rozhodnutí Radě.
[1] Úř. věst.
L 236, 7.7.2004, s. 15.
[2] Zápis z jednání z uvedeného dne, P6_PV(2004)07-22, bod 8.2.
[3] Úř. věst.
L 294, 17.9.2004, s. 30.
[4] Úř. věst.
L 333, 9.11.2004, s. 12.
--------------------------------------------------
Rozhodnutí Komise
ze dne 6. ledna 2004,
kterým se podruhé mění rozhodnutí 2000/807/ES tak, aby se zohlednila úprava oblastí v Nizozemsku
(oznámeno pod číslem K(2003) 5312)
(Text s významem pro EHP)
(2004/67/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 82/894/EHS ze dne 21. prosince 1982 o hlášení chorob zvířat ve Společenství [1], a zejména na článek 5 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 2000/807/ES [2] stanoví kódovanou formu a kódy pro hlášení chorob zvířat podle směrnice 82/894/EHS.
(2) Při vypracovávání svých plánů pro eradikaci chorob zvířat upravilo Nizozemsko oblasti své země.
Hranice nových oblastí byly stanoveny tak, aby je bylo možné snáze kontrolovat v případě vzniku ohniska.
Úprava oblastí v Nizozemsku se dotýká systému hlášení chorob zvířat (ADSN) stanoveného v rozhodnutí 2000/807/ES. Stávající oblasti (úseky) v ADSN by se proto měly nahradit oblastmi novými.
(3) Rozhodnutí 2000/87/ES by se proto mělo odpovídajícím způsobem pozměnit.
(4) Z důvodu ochrany důvěrnosti předávaných informací se příloha tohoto rozhodnutí nesmí zveřejnit.
(5) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha V rozhodnutí 2000/807/ES se mění podle přílohy tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. ledna 2004.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 22. prosince 2003,
kterým se přijímá seznam lokalit významných pro Společenství v alpínské biogeografické oblasti podle směrnice Rady 92/43/EHS
(oznámeno pod číslem K(2003) 4957)
(2004/69/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin [1], a zejména na čl. 4 odst. 2 třetí pododstavec uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Alpínská biogeografická oblast uvedená v čl. 1 písm. c) bodě iii) směrnice 92/43/EHS zahrnuje území Společenství v oblastech Alp (Rakousko, Itálie, Německo, Francie), Pyrenejí (Francie a Španělsko), Apenin (Itálie) a severního finsko-skandinávského pohoří (Švédsko a Finsko) v souladu s biogeografickou mapou schválenou dne 23. října 2000 Výborem pro stanoviště zřízeným podle článku 20 uvedené směrnice.
(2) Pro tuto oblast předaly dne 24. října 2003 Rakousko, dne 11. září 2003 Itálie, dne 7. listopadu 2003 Německo, dne 23. října 2003 Francie, dne 7. března 2002 a 9. července 2002 Španělsko, dne 9. září 2002 Finsko a dne 3. července 2002 Švédsko v souladu s čl. 4 odst. 1 uvedené směrnice Komisi seznamy lokalit navrhovaných jako lokality významné pro Společenství.
(3) K seznamům navrhovaných lokalit byly přiloženy informace o každé lokalitě dodané v úpravě stanovené v rozhodnutí Komise 97/266/ES ze dne 18. prosince 1996 o úpravě informací o lokalitách navrhovaných pro síť Natura 2000 [2].
(4) Tyto informace zahrnují nejnovější a konečnou mapu lokality předanou příslušným členským státem, název lokality, umístění, rozlohu a údaje získané na základě uplatnění kritérií uvedených v příloze III směrnice 92/43/EHS.
(5) Na základě návrhu seznamu, který vypracovala Komise po dohodě s každým z příslušných členských států a který rovněž označuje lokality s prioritními typy přírodních stanovišť nebo prioritními druhy, by měl být přijat seznam lokalit vybraných jako lokality významné pro Společenství.
(6) Jelikož se poznatky o existenci a rozšíření typů přírodních stanovišť a druhů stále vyvíjejí, a to též v důsledku sledování podle článku 11, byly hodnocení a výběr lokalit na úrovni EU provedeny na základě nejlepších informací, jež jsou v současné době k dispozici.
(7) Podle judikatury Soudního dvora Evropských společenství "musí mít Komise pro sestavení návrhu seznamu lokalit významných pro Společenství, který může vést k vytvoření spojité evropské ekologické sítě zvláštních oblastí ochrany, k dispozici vyčerpávající seznam lokalit, jež mají na vnitrostátní úrovni ekologický význam z hlediska cíle směrnice chránit přírodní stanoviště, volně žijící živočichy a planě rostoucí rostliny. Pouze tímto způsobem je možné splnit cíl uvedený v čl.
3 odst. 1 prvním pododstavci směrnice 92/43/EHS, týkající se zachování nebo obnovy příslušných typů přírodních stanovišť a stanovišť druhů ve stavu příznivém z hlediska jejich ochrany v jejich přirozeném areálu rozšíření, který se může rozkládat přes jednu nebo více vnitřních hranic Společenství".
(8) Z dostupných informací a společných hodnocení provedených v rámci biogeografických seminářů, které připravilo Evropské tematické středisko ochrany přírody a biologické rozmanitosti, stejně jako z dvoustranných setkání s členskými státy vyplývá, že některé členské státy nenavrhly dostatek lokalit, které splňují požadavky směrnice 92/43/EHS pro určité typy přírodních stanovišť a druhů.
Z tohoto důvodu nelze u typů přírodních stanovišť a druhů vyjmenovaných v příloze 2 tohoto rozhodnutí konstatovat, že je síť úplná.
Avšak vzhledem k času potřebnému k obdržení informací a dosažení shody s členskými státy je Komise toho názoru, že by měla přijmout prvotní seznam lokalit, který bude muset být v souladu s ustanoveními článku 4 směrnice 92/43/EHS doplněn v případě těch typů přírodních stanovišť a druhů vyjmenovaných v příloze 2 tohoto rozhodnutí, pro které dané členské státy nenavrhly dostatek lokalit podle požadavků směrnice 92/43/EHS.
(9) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 20 směrnice 92/43/EHS,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Seznam uvedený v příloze I tohoto rozhodnutí představuje prvotní seznam lokalit významných pro Společenství v alpínské biogeografické oblasti v souladu s čl. 4 odst. 2 třetím pododstavcem směrnice 92/43/EHS.
Tento seznam musí být doplněn na základě návrhů členských států v souladu s článkem 4 směrnice 92/43/EHS v případě určitých typů přírodních stanovišť a druhů uvedených v příloze II tohoto nařízení.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 6. ledna 2004,
kterým se pošestnácté mění rozhodnutí 2000/284/ES, kterým se stanoví seznam schválených inseminačních stanic pro dovoz spermatu koňovitých ze třetích zemí
(oznámeno pod číslem K(2003) 5313)
(Text s významem pro EHP)
(2004/70/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/65/EHS ze dne 13. července 1992 o veterinárních předpisech pro obchod se zvířaty, spermatem, vajíčky a embryi uvnitř Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní veterinární předpisy Společenství uvedené v příloze A oddíle I směrnice 90/425/EHS [1], a zejména na čl. 17 odst. 3 písm. b) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příslušné orgány Austrálie úředně uvědomily Komisi o odejmutí schválení dvěma inseminačním stanicím koňovitých, které byly dříve Komisi oznámeny v souladu s ustanoveními směrnice 92/65/EHS.
(2) Příslušné orgány Slovenské republiky úředně uvědomily Komisi o schválení jedné inseminační stanice koňovitých v souladu s ustanoveními směrnice 92/65/EHS.
(3) Příslušné orgány Spojených států amerických úředně uvědomily Komisi o schválení dalších devíti inseminačních stanic koňovitých v souladu s ustanoveními směrnice 92/65/EHS a o změnách některých údajů ve schválení dalších čtyř inseminačních stanic koňovitých.
(4) Je třeba zahrnout Srbsko a Černou Horu na seznam v pořadí podle kódu ISO země.
(5) Je třeba přihlédnout ke skutečnosti, že přistupující státy se mají připojit ke Společenství dne 1. května 2004.
(6) Proto je třeba pozměnit seznam schválených stanic na základě nových informací získaných z dotyčných třetích zemí a v zájmu jasnosti tyto změny v příloze zvýraznit.
(7) Rozhodnutí Komise 2000/284/ES [2] by se proto mělo odpovídajícím způsobem pozměnit.
(8) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 2000/284/ES se nahrazuje zněním přílohy tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 4. září 2003
o základních požadavcích na námořní radiokomunikační zařízení, která jsou určena k instalaci na plavidlech, na něž se nevztahuje úmluva SOLAS, za účelem účasti v globálním námořním tísňovém a bezpečnostním systému (GMDSS)
(oznámeno pod číslem K(2003) 2912)
(Text s významem pro EHP)
(2004/71/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 1999/5/ES ze dne 9. března 1999 o rádiových zařízeních a telekomunikačních koncových zařízeních a vzájemném uznávání jejich shody [1], a zejména na čl. 3 odst. 3 písm. e),
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Řada členských států zavedla nebo má v úmyslu zavést společné bezpečnostní zásady a pravidla pro rádiová zařízení na plavidlech, na něž se nevztahuje Mezinárodní úmluva o bezpečnosti lidského života na moři (úmluva SOLAS).
(2) Harmonizace rádiových služeb přispěje ke zvýšení bezpečnosti plavby plavidel, na něž se nevztahuje úmluva SOLAS, zejména v případě nouze a za špatných povětrnostních podmínek.
(3) Oběžník Výboru pro námořní bezpečnost (MSC) č. 803 o účasti plavidel, na něž se nevztahuje úmluva SOLAS, v globálním námořním tísňovém a bezpečnostním systému (GMDSS) a rezoluce Mezinárodní námořní organizace (IMO) MSC.77 (69) vyzývají vlády, aby uplatňovaly hlavních směry pro účast plavidel, na něž se nevztahuje úmluva SOLAS, v systému GMDSS a vyžadovaly, aby rádiová zařízení, jimiž jsou vybavena všechna plavidla, měla určité vlastnosti, které účast v systému GMDSS umožní.
(4) Radiokomunikační řád Mezinárodní telekomunikační unie (ITU) určuje kmitočty pro globální námořní tísňový a bezpečnostní systém.
Veškerá rádiová zařízení pracující na těchto kmitočtech, která mají být použita v případě nouze, by měla umožňovat práci na těchto kmitočtech v souladu se svým posláním a poskytovat dostatečnou záruku bezchybné funkce v případě nouze.
3 odst. 3 písm. e) směrnice 1999/5/ES u námořních radiokomunikačních zařízení, která jsou určena k instalaci na námořních plavidlech, na něž se nevztahuje úmluva SOLAS, za účelem účasti v globálním námořním tísňovém a bezpečnostním systému (GMDSS) a na která se nevztahuje směrnice Rady 96/98/ES o námořním zařízení [2], je omezena na zařízení, která jsou určena k instalaci na námořních plavidlech.
Oblast působnosti uvedeného rozhodnutí by měla být rozšířena, aby zahrnovala zařízení GMDSS určená k vybavení všech plavidel, na něž se nevztahuje úmluva SOLAS.
Má se za to, že vysoká úroveň bezpečnosti stanovená tímto rozhodnutím se týká všech plavidel, a proto by měla být oblast působnosti rozhodnutí změněna v tom smyslu, aby se stejné požadavky vztahovaly i na zařízení GMDSS instalovaná na plavidlech, která nespadají do oblasti působnosti úmluvy SOLAS a směrnice o námořním zařízení, bez ohledu na to, zda se jedná o plavidla námořní.
Rozhodnutí 2000/638/ES by proto mělo být nahrazeno.
(6) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro posuzování shody a pro dozor nad trhem v oblasti telekomunikací,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Toto rozhodnutí se vztahuje na rádiová zařízení, jež jsou určena k instalaci na plavidlech, na něž se nevztahuje úmluva SOLAS, jsou určena k účasti v globálním námořním tísňovém a bezpečnostním systému (GMDSS), uvedeném v kapitole IV úmluvy SOLAS, a jsou využívána
a) v námořní pohyblivé službě podle článku 1.28 Radiokomunikačního řádu ITU nebo
b) v námořní pohyblivé družicové službě podle článku 1.29 Radiokomunikačního řádu ITU.
Článek 2
Rádiová zařízení podle článku 1 musí být navržena tak, aby byla zajištěna jejich správná funkce při vystavení mořskému prostředí, aby zařízení vyhovovala všem provozním požadavkům GMDSS v podmínkách stavu nouze a aby umožňovala jasnou a stabilní komunikaci s vysokým stupněm věrnosti analogového nebo digitálního přenosu zpráv.
Článek 3
Zrušuje se rozhodnutí 2000/638/ES.
Článek 4
Toto rozhodnutí se použije ode dne 4. září 2004.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 23. prosince 2003
o technických požadavcích k provádění článku 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/102/ES o ochraně chodců a ostatních nechráněných účastníků silničního provozu před střetem a v případě střetu s motorovým vozidlem a o změně směrnice Rady 70/156/EHS
(oznámeno pod číslem K(2003) 5041)
(Text s významem pro EHP)
(2004/90/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2003/102/ES o ochraně chodců a ostatních nechráněných účastníků silničního provozu před střetem a v případě střetu s motorovým vozidlem a o změně směrnice Rady 70/156/EHS [1], a zejména na článek 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 2003/102/ES stanoví základní požadavky ve formě zkoušek a mezních hodnot pro ES schválení typu motorových vozidel z hlediska ochrany chodců.
(2) Podle uvedené směrnice by k zajištění jejího jednotného používání příslušnými orgány členských států měly být určeny technické požadavky nutné k provádění zkoušek stanovených v bodech 3.1 a 3.2 přílohy I uvedené směrnice.
(3) Tyto zkoušky jsou založeny na vědeckých poznatcích Evropského výboru pro zvýšení bezpečnosti vozidel (EEVC), a technické požadavky k provádění těchto zkoušek by proto měly rovněž vycházet z doporučení EEVC,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Technické požadavky nezbytné k provádění zkoušek popsaných v bodech 3.1 a 3.2 přílohy I směrnice 2003/102/ES jsou stanoveny v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. ledna 2004.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 21. ledna 2004
o mimořádných opatřeních týkajících se chilli papriček a výrobků z chilli papriček
(oznámeno pod číslem K(2004) 68)
(Text s významem pro EHP)
(2004/92/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin [1], a zejména články 53 a 54 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle nařízení (ES) č. 178/2002 Komise pozastaví uvádění na trh nebo používání potravin či krmiv, které by mohly představovat vážné riziko pro lidské zdraví, a přijme další vhodné prozatímní opatření, pokud takové riziko nemůže být úspěšně izolováno pomocí opatření přijatých příslušnými členskými státy.
(2) Dne 9. května 2003 poslala Francie pomocí systému včasného varování pro potraviny a krmiva informaci o zjištění přítomnosti červeného barviva Sudan 1 v výrobcích z chilli papriček pocházejících z Indie.
Není žádný důkaz, že se toto zjištění dotýká výrobků pocházejících ze Společenství.
(3) Dne 20. června 2003 přijala Komise rozhodnutí 2003/460/ES [2] o mimořádných opatřeních týkajících se chilli papriček a výrobků z chilli papriček.
(4) Při provádění rozhodnutí 2003/460/ES provedly členské státy kontroly na přítomnost daných látek a příbuzných látek v chilli papričkách a výrobcích z chilli papriček.
V chilli papričkách a výrobcích z chilli papriček bylo nalezeno barvivo Sudan I. Další látky jako Sudan II, Sudan III a šarlatová červeň (Sudan IV) byly v chilli papričkách a výrobcích z chilli papriček nalezeny také.
Týká se to řady výrobků z chilli papriček, například prášku kari.
Všechna zjištění byla oznámena prostřednictvím systému včasného varování pro potraviny a krmiva v souladu s článkem 50 nařízení (ES) č. 178/2002.
(5) Mezinárodní agentura pro výzkum rakoviny (IARC) zařadila Sudan I, Sudan II, Sudan III a šarlatovou červeň (Sudan IV) do kategorie 3 karcinogenů.
(6) Proto zjištění ohlášené Francií a potvrzené dalšími zjištěními v Evropské unii ukazuje na padělání výrobku představující vážné zdravotní riziko.
(7) Vzhledem k závažnosti ohrožení zdraví a pozitivních nálezů je nutné zachovat a rozšířit opatření stanovená rozhodnutím 2003/460/ES.
Dále je třeba zohlednit možný trojstranný obchod, zejména u výrobků, které nemají žádné úřední osvědčení původu.
Za účelem ochrany veřejného zdraví je vhodné vyžadovat, aby k zásilkám chilli papriček a výrobků z chilli papriček v jakékoliv podobě, dovážených do Společenství a určených k lidské spotřebě, byla přiložena analytická zpráva od příslušného dovozce nebo hospodářského subjektu zabývajícího se obchodem s potravinami, která prokazuje, že zásilka neobsahuje Sudan I, Sudan II, Sudan III nebo šarlatovou červeň (Sudan IV).
Ze stejného důvodu mají členské státy provádět náhodný odběr vzorků a analýzu chilli papriček nebo výrobků z chilli papriček, které byly právě dovezeny nebo které jsou již na trhu.
(8) Je vhodné nařídit zničení padělaných chilli papriček nebo výrobků z chilli papriček, aby se zabránilo jejich zavlečení do potravinového řetězce.
(9) Neboť opatření tohoto rozhodnutí mají dopad na kontrolní prostředky členských států, mají být výsledky těchto opatření vyhodnoceny nejpozději do 12 měsíců za účelem posouzení, zda jsou tato opatření ještě nezbytná pro ochranu veřejného zdraví.
(10) Toto vyhodnocení by mělo zohlednit výsledky všech analýz provedených příslušnými orgány.
(11) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto rozhodnutí se "chilli papričkami a výrobky z chilli papriček" rozumí:
a) plody rodu Capsicum sušené a drcené nebo mleté kódu KN 09042090 v jakékoli formě určené pro lidskou spotřebu a
b) prášek kari kódu KN 091050 v jakékoli formě určený pro lidskou spotřebu.
Článek 2
Podmínky pro dovoz chilli papriček a výrobků z chilli papriček
1. Členské státy zakáží dovoz chilli papriček a výrobků z chilli papriček, pokud analytická zpráva přiložená k zásilce neprokazuje, že výrobek neobsahuje žádnou z těchto chemických látek:
a) Sudan I (číslo CAS 842-07-9);
b) Sudan II (číslo CAS 3118-97-6);
c) Sudan III (číslo CAS 85-86-9);
d) Šarlatovou červeň nebo Sudan IV (číslo CAS 85-83-6).
2. Příslušné orgány členských států kontrolují, zda je ke každé zásilce chilli papriček nebo výrobků z chilli papriček určených k dovozu přiložena zpráva podle odstavce 1.
3. Není-li tato analytická zpráva k dispozici, dovozce usazený ve Společenství nechá výrobek analyzovat, aby dokázal, že neobsahuje jednu nebo více chemických látek podle odstavce 1.
Do doby, než bude analytická zpráva k dispozici, je výrobek zadržen pod úředním dohledem.
Článek 3
Odebírání vzorků a rozbor
1. Členské státy přijmou vhodná opatření včetně náhodného odběru vzorků a analýzy chilli papriček a výrobků z chilli papriček, které jsou určeny k dovozu nebo které jsou již na trhu, za účelem ověření nepřítomnosti chemických látek podle čl. 2 odst. 1.
Členské státy informují Komisi pomocí systému včasného varování pro potraviny a krmiva o všech zásilkách, u kterých bude zjištěno, že obsahují tyto látky.
Členské státy informují čtvrtletně Komisi o zásilkách, u kterých bylo zjištěno, že neobsahují tyto látky.
Tyto zprávy se předkládají do konce měsíce následujícího po každém čtvrtletí.
2. Každá zásilka podléhající úřednímu odběru vzorků a analýze může být před uvolněním na trh zadržována po dobu maximálně 15 pracovních dnů.
Článek 4
Rozdělená zásilka
Je-li zásilka rozdělená, přiloží se ověřená kopie analytické zprávy podle čl. 2 odst. 1 ke každé její části.
Článek 5
Padělané zásilky
Chilli papričky a výrobky z chilli papriček, u nichž se zjistí, že obsahují jednu nebo více chemických látek podle čl. 2 odst. 1, se zničí.
Článek 6
Úhrada nákladů
Všechny náklady vzniklé v důsledku analýzy, skladování a případného zničení v souvislosti s čl. 2 odst. 1 a 3 a článkem 5 nesou příslušní dovozci nebo zúčastněné hospodářské subjekty zabývající se obchodem s potravinami.
Článek 7
Přezkum opatření
Toto rozhodnutí se přezkoumá nejpozději do 31. ledna 2005.
Článek 8
Zrušení
Zrušuje se rozhodnutí 2003/460/ES.
Článek 9
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 20. ledna 2004,
kterým se členské státy opravňují ke stanovení odchylek, pokud jde o vyžadování rostlinolékařského osvědčení podle směrnice Rady 2000/29/ES pro tepelně ošetřené dřevo jehličnanů pocházejícího z Kanady
(oznámeno pod číslem K(2004) 65)
(2004/95/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2000/29/ES ze dne 8. května 2000 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2003/116/ES [2], a zejména na čl. 15 odst. 1 druhou odrážku této směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 2000/29/ES stanoví ochranná opatření proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům ze třetích zemí do Společenství.
(2) Podle směrnice 2000/29/ES nesmí být dřevo jehličnanů (Coniferales) pocházející z Kanady dováženo (až na některé výjimky) do Společenství, pokud není opatřeno úředním rostlinolékařským osvědčením, jak je stanoveno v této směrnici.
(3) Směrnice 2000/29/ES povoluje odchylky od tohoto pravidla za předpokladu, že jiné dokumenty nebo označení poskytují srovnatelné záruky.
(4) V současné době je do Společenství dováženo dřevo jehličnanů pocházející z Kanady.
V této zemi však obvykle nejsou rostlinolékařská osvědčení vystavována.
(5) Na základě informací poskytnutých Kanadou a získaných během mise v této zemi v září 2002 Komise zjistila, že Kanadská potravinářská inspekce (CFIA) zavedla úřední program, tzv. Kanadský program certifikace výrobků z tepelně ošetřeného dřeva (CHTWPCP).
Program CHTWPCP zahrnuje identifikační systém pro schvalování a monitorování výrobků z tepelně ošetřeného dřeva určených k vývozu do Společenství.
(6) Komise stanovila, že program CHTWPCP je dostatečnou zárukou, že dřevo bylo tepelně ošetřeno po dobu dostatečně dlouhou k tepelnému zničení škodlivých organismů Bursaphelenchus xylophylus (Steiner et Buhrer) Nickle et al. a jeho přenašečů, a tím vyloučeno nebezpečí šíření škodlivých organismů ve Společenství.
(7) Komise dále stanovila, že každý kus dřeva musí být označen zvláštní certifikační značkou KD-HT (uměle vysušeno — tepelně ošetřeno) uznanou CFIA, obsahující registrační číslo podniku, který byl CFIA zaregistrován a schválen pro produkci, ošetření a vývoz tepelně ošetřeného dřeva v souladu s postupy uvedenými v programu CHTWPCP.
(8) Členské státy by tedy měly být oprávněny ke stanovení odchylek umožňujících dovoz dřeva do Společenství, pokud toto dřevo je označeno zvláštní certifikační značkou KD-HT namísto rostlinolékařského osvědčení.
(9) Komise by měla požadovat, aby Kanada poskytla veškeré technické informace nezbytné k posouzení funkčnosti programu CHTWPCP.
Kromě toho by členské státy měly průběžně posuzovat používání certifikační značky KD-HT.
(10) Autorizace identifikačního systému pozbývá platnosti dnem 1. července 2005.
(11) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Odchylně od čl. 13 odst. 1 bodu ii) směrnice 2000/29/ES se členské státy opravňují ke stanovení odchylek umožňujících dovoz dřeva jehličnanů (Coniferales) pocházejícího z Kanady a uvedeného pod kódy KN 44071091, 44071093 a 44071098 v třídě IX části II přílohy I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 [3] do Společenství za předpokladu, že jsou dodrženy podmínky stanovené v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Pokud členské státy využily oprávnění udělené v článku 1, informují o tom Komisi a ostatní členské státy.
Dovážející členské státy poskytnou Komisi a ostatním členským státům do 15. března 2005 informace o počtu zásilek dovezených podle tohoto rozhodnutí včetně podrobné zprávy o úředních prohlídkách požadovaných podle čl. 13a odst.
Článek 3
1. Členské státy oznámí Komisi a ostatním členským státům všechny zásilky dovezené na jejich území podle tohoto rozhodnutí, které nesplňují podmínky stanovené v příloze tohoto rozhodnutí.
2. Oprávnění udělené v článku 1 bude zrušeno před 1. červencem 2005, jestliže:
a) se ukáže, že podmínky uvedené v příloze tohoto rozhodnutí nedostačují k tomu, aby zabránily zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství;
b) se objeví poznatky, které by mohly zpochybnit řádné fungování programu CHTWPCP
Rozhodnutí Komise
ze dne 28. ledna 2004,
kterým se členské státy opravňují ke stanovení dočasných odchylek od některých ustanovení směrnice Rady 2000/29/ES ohledně rostlin Vitis L., kromě plodů, pocházejících ze Švýcarska
(oznámeno pod číslem K(2004) 122)
(2004/96/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2000/29/ES ze dne 8. května 2000 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2003/116/ES [2], a zejména na čl. 15 odst. 1 této směrnice,
s ohledem na návrh podaný Francií,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle směrnice 2000/29/ES v zásadě nesmějí být do Společenství dováženy rostliny Vitis L., kromě plodů, pocházející ze třetích zemí.
(2) Rozhodnutími Komise 97/159/ES [3], 1999/166/ES [4], 2000/189/ES [5], 2001/5/ES [6], 2001/836/ES [7] a 2003/69/ES [8] byly povoleny na omezená období a za určitých podmínek odchylky od některých ustanovení směrnice 2000/29/ES, pokud jde o rostliny Vitis L., kromě plodů, pocházející ze Švýcarska.
(3) Okolnosti odůvodňující tyto odchylky nadále trvají a nejsou známy žádné nové informace, které by byly důvodem k přezkoumání zvláštních podmínek.
(4) Členské státy by proto měly být oprávněny stanovit odchylky na omezené období a za určitých podmínek, aniž by byla dotčena směrnice Rady 68/193/EHS [9], naposledy pozměněná nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003 [10], a jakékoliv prováděcí opatření přijaté na základě této směrnice.
(5) Pokud se prokáže, že zvláštní podmínky stanovené v tomto rozhodnutí nejsou dostačující k tomu, aby zamezily zavlečení škodlivých organismů do Společenství, nebo že nebyly dodrženy, bude oprávnění ke stanovení odchylek ukončeno.
(6) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členské státy jsou oprávněny stanovit odchylky od čl. 4 odst. 1 směrnice 2000/29/ES, pokud jde o zákaz uvedený v příloze III části A bodu 15 této směrnice pro rostliny Vitis L, kromě plodů, pocházející ze Švýcarska (dále jen "rostliny").
Oprávnění stanovit odchylky podle odstavce 1 (dále jen "oprávnění") podléhá kromě podmínek stanovených v přílohách I a II směrnice 2000/29/ES také podmínkám stanoveným v příloze tohoto rozhodnutí a vztahuje se pouze na rostliny, které jsou do Společenství dovezeny v období mezi 1. únorem a 30. březnem 2004.
Článek 2
Do 30. listopadu roku dovozu poskytnou členské státy Komisi a ostatním členským státům:
a) informace o množství rostlin dovezených na základě tohoto rozhodnutí a
b) podrobnou odbornou zprávu o úředních prohlídkách uvedených v bodě 6 přílohy.
Každý členský stát, ve kterém jsou očka z rostlin naočkována na podnože, a ve kterém jsou naočkované rostliny po jejich dovezení vysazeny, rovněž poskytne Komisi a ostatním členským státům do 30. listopadu roku dovozu podrobnou odbornou zprávu o úředních prohlídkách uvedených v bodu 9 písm. b) přílohy.
Článek 3
Členské státy neprodleně informují Komisi a ostatní členské státy o všech zásilkách dovezených na jejich území na základě tohoto rozhodnutí, u kterých bylo následně zjištěno, že nesplňují podmínky tohoto rozhodnutí.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 29. ledna 2004
o finančním příspěvku Společenství na hodnocení metod detekce zpracovaných živočišných bílkovin v krmivech
(oznámeno pod číslem K(2004) 131)
(2004/99/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [1], a zejména na články 19 a 20 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle rozhodnutí 90/424/EHS má Společenství podniknout vědecké činnosti nutné pro rozvoj veterinárních právních předpisů Společenství.
(2) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 ze dne 22. května 2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií (TSE) [2] zakazuje používat v krmivech pro hospodářská užitková zvířata živočišné bílkoviny, s výjimkou některých z nich.
(3) Zákaz používání bílkovin přežvýkavců v krmivech pro přežvýkavce je klíčovým prvkem k zabránění přenosu TSE na přežvýkavce.
Proto by se mělo řádné plnění tohoto zákazu přísně kontrolovat analýzou krmiv.
(4) Případy TSE v souvislosti s bílkovinami získanými z jiných druhů než přežvýkavců se zatím neobjevily a chybí jakýkoli vědecký důkaz o účasti bílkovin získaných z jiných druhů než přežvýkavců na přenosu TSE.
Ukázalo se však jako nezbytné zakázat používání bílkovin získaných z jiných druhů než přežvýkavců v krmivu z kontrolních důvodů.
Zejména nejsou k dispozici analytické metody pro rozlišení bílkovin z přežvýkavců od bílkovin z jiných druhů obsažených v krmivu.
(5) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 ze dne 3. října 2002 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu [3], zakazuje používat v krmivech zpracované živočišné bílkoviny získané z mrtvých těl nebo jejich částí zvířat stejného druhu.
(6) Používání bílkovin z nepřežvýkavců v krmivech za podmínek stanovených v nařízení (ES) č. 1774/2002 lze znovu zvážit pouze tehdy, jsou-li k dispozici platné metody pro rozlišování těchto bílkovin od bílkovin z přežvýkavců.
(7) V roce 2003 provedl Ústav pro referenční materiály a měření Společného výzkumného střediska Komise (IRMM-JRC) srovnávací studii ohledně identifikace zpracovaných živočišných bílkovin v krmivech.
Studie prokázala, že odchylky při provádění mikroskopických zkoušek, a možná též nedostatečná odbornost některých laborantů vedly k významným rozdílům v citlivosti, specifičnosti a přesnosti v současné době jediné dostupné úřední metody.
Přesto studie přinesla dobré vyhlídky pro schválení alternativních metod.
(8) Na základě této studie a s cílem harmonizovat a zlepšit stanovování zpracovaných živočišných bílkovin probíhá v současné době diskuse nad návrhem zpřesnit a zlepšit metodu mikroskopické zkoušky.
Tento návrh také předpokládá schválení alternativních specifických metod pro různé druhy, jakmile budou vylisovány.
(9) V této souvislosti je nutné sledovat schopnost laboratoří provádějících mikroskopické zkoušky, zejména v přistupujících zemích, a přezkoumat alternativní metody, až budou k dispozici.
(10) Opatření stanovená v tomto rozhodnutí jsou nutná pro rozvoj veterinárních právních předpisů Společenství, a měla by tedy mít nárok na finanční příspěvek Společenství.
(11) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Komise zajistí, aby se nejméně po dobu 12 měsíců prováděly následující úkoly týkající se hodnocení metod detekce zpracovaných živočišných bílkovin v krmivech:
a) zkouška odborné způsobilosti zaměřená na detekci živočišných složek v krmivech;
b) studie předcházející validaci, které jsou zaměřeny na vhodné analytické metody detekce živočišných složek v krmivech v závislosti na pokroku dosaženém při vypracování těchto metod.
Článek 2
U opatření uvedených v článku 1 nepřekročí finanční příspěvek Společenství 60000 EUR.
Článek 3
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. ledna 2004.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 26. ledna 2004
o zavedení akčního programu Společenství na podporu aktivního Evropského občanství (účast občanů)
(2004/100/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 308 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Smlouva zavádí občanství Unie, které doplňuje, ale nenahrazuje státní občanství, a které musí být podporováno s náležitým ohledem na princip subusidiarity.
(2) Společenství a členské státy mají za cíl podporu zaměstnanosti, zlepšení životních a pracovních podmínek, přiměřenou sociální ochranu, rozvoj lidských zdrojů za účelem trvalé vysoké zaměstnanosti a boj proti vyloučení.
(3) Účinné a jednotné uplatňování práva Společenství představuje novou prioritu nezbytnou pro řádné fungování vnitřního trhu.
Evropská rada na zasedání v Tampere ve dnech 15. a 16. října 1999 zdůraznila, že prostor svobody, bezpečnosti a práva by měl být založen na zásadách průhlednosti a demokratické kontroly, vyžadujících otevřený dialog s občanskou společností o cílech a zásadách této oblasti.
Sdružení státních rad a nejvyšších správních soudů Evropské unie podporuje výměnu postojů a zkušeností v těchto věcech a koordinuje a zprostředkovává veřejnosti soudní nálezy Státních rad s ohledem na právo Společenství.
(4) Evropský parlament v usnesení ze dne 15. dubna 1988 [2] pokládal za žádoucí vyvinout velké úsilí k posílení styků mezi občany různých členských států a konstatoval, že zvláštní podpora rozvoje partnerství mezi obcemi nebo městy různých členských států ze strany orgánů Společenství je odůvodněná a žádoucí.
(5) Evropská rada na zasedání v Nice v prosinci roku 2000 ve svém prohlášení č. 23 uznala nezbytnost zdokonalit a trvale zajistit demokratickou legitimitu a průhlednost Unie a jejích orgánů, aby je přiblížila občanům členských států.
Agenda pro sociální politiku přijatá v Nice je založena na nové formě vládnutí, která zdůrazňuje úlohu občanského dialogu jako důležité složky podpory spolupráce s občanskou společností.
Agenda stanoví, že nevládní organizace, jako je Platforma evropských nevládních organizací, jsou úzce zapojeny do rozvoje politiky začlenění a rovných příležitostí pro všechny.
(6) Laekenská deklarace připojená k závěrům ze zasedání Evropské rady ve dnech 14. a 15. prosince 2001 potvrzuje, že jedna ze základních výzev, které musí Unie vyřešit, je, jak občanům přiblížit evropský projekt a evropské instituce.
(7) Linie A 321, A 3020, A 3021, A 3024, A 3026, A 3036 a B3-305 souhrnného rozpočtu Evropské unie pro rozpočtový rok 2003 a předcházející rozpočtové roky prokázaly svou účinnost v podpoře trvalého dialogu s organizacemi občanské společnosti a s obcemi o budování Evropy.
(8) Rada znovu potvrzuje své přesvědčení, že je nezbytné nadále podporovat partnerství měst vzhledem k důležité úloze, kterou mohou hrát při podpoře občanské identity a vzájemného porozumění mezi národy Evropy.
Zdůrazňuje, že v souvislosti s víceletým programem by měl být zaručen přiměřený rozpočet pro partnerství měst a jejich další podporu, jak to Evropský parlament každý rok naléhavě požadoval v rozpočtovém procesu.
Dále zdůrazňuje důležitost zjednodušení řízení a zpracování žádostí o založení partnerství měst a jejich přiblížení občanům.
(9) Sdružení "Naše Evropa" sdružuje ve formě poradního výboru osobnosti zastupující evropskou společnost v oblasti politiky, hospodářství, vědy a sociální oblasti, aby podnítila úvahy a nápady podporující přiblížení Evropské unie. Tím sleduje cíl obecného evropského zájmu.
(10) Dům Jeana Monneta a Dům Roberta Schumana jsou místa setkávání občanů Evropy, jejichž cílem je uvádět ve známost průkopníky a průkopnické činnosti evropské integrace v prostředí, ve kterém dva ze zakladatelů Evropy žili a pracovali, a poskytovat informace o dnešní a budoucí Evropě. Tato zařízení tím sledují cíl obecného evropského zájmu.
(11) Evropská rada pro uprchlíky a osoby žijící v exilu zastupuje organizace pro uprchlíky a vysídlené osoby u Evropské unie a podporuje zásady a politiky, které přispívají k cílům Smlouvy, pokud jde o azyl a boj proti sociálnímu vyloučení.
(12) Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [3] (dále jen "finanční nařízení") požaduje vydání základního právního aktu pro stávající podpůrné činnosti.
(13) Evropský parlament, Rada a Komise se při přijetí finančního nařízení zavázaly, že takový základní právní akt vstoupí v platnost od začátku rozpočtového roku 2004.
Komise se zavázala, že při jeho provádění vezme v úvahu poznámky v rozpočtu.
(14) Společné prohlášení Evropského parlamentu, Rady a Komise ze dne 24. listopadu 2003 o základních aktech pro granty umožňuje, aby výjimečně byly do tohoto programu začleněny přechodné doložky týkající se období způsobilosti výdajů.
(15) Uvedené společné prohlášení rovněž stanoví pro rozpočtové roky 2004 a 2005 přechodná opatření pro granty podle části 2 programu.
(16) Je třeba zajistit potřebnou územní působnost programu za účelem rozšíření do přistupujících členských států a v souvislosti s některými činnostmi případně i do zemí ESVO/EHP a kandidátských zemí.
(17) Toto rozhodnutí stanoví pro celou dobu trvání programu finanční referenční částku ve smyslu bodu 34 interinstitucionální dohody ze dne 6. května 1999 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni a o zdokonalení rozpočtového procesu [4], aniž tím jsou dotčeny pravomoci rozpočtového orgánu vymezené Smlouvou.
(18) Veškeré financování ze státních zdrojů, nikoliv ze zdrojů Společenství, musí být v souladu s články 87 a 88 Smlouvy.
(19) Subjekty, jejichž činnosti nejsou slučitelné s cíli Evropské unie a jejich členských států v oblasti veřejného pořádku a veřejné bezpečnosti, musí být vyloučeny z účasti na tomto programu.
(20) Každá podpora poskytnutá na základě tohoto rozhodnutí musí zcela splňovat zásady subsidiarity a proporcionality,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Cíl programu
1. Toto rozhodnutí zavádí akční program Společenství na podporu subjektů pracujících v oblasti aktivního evropského občanství a na podporu činností v této oblasti.
Program má tyto cíle:
a) podporovat a rozšiřovat hodnoty a cíle Evropské unie,
b) přiblížit občany Evropské unii a jejím orgánům a povzbudit je k častějšímu styku s těmito orgány,
c) zapojit občany těsněji do úvah a rozprav o budování Evropské unie,
d) posílit vztahy a výměny mezi občany ze zemí účastnících se programu, zejména cestou partnerství měst,
e) povzbuzovat podněty subjektů zabývajících se podporou aktivního a zúčastněného občanství.
2. Činnosti podporované tímto programem jsou zaměřeny na podporu fungování a činností subjektů sledujících cíle programu v souladu s kritérii stanovenými v příloze.
3. Program probíhá od 1. ledna 2004 do 31. prosince 2006.
Článek 2
Přístup k programu
K přijetí finanční pomoci Společenství jsou způsobilé subjekty, které splní podmínky stanovené v příloze.
Dotčená činnost musí být v souladu se zásadami pro činnosti Společenství v oblasti aktivního občanství.
Subjekty, které splní podmínky stanovené v příloze, jejichž struktura je uzpůsobena provádění činností s možným dopadem na celou Evropskou unii a které sledují cíl obecného evropského zájmu v oblasti aktivního občanství nebo cíl, který je součástí činností Evropské unie v této oblasti, jsou způsobilé k obdržení grantu na provozní náklady na jejich trvalý pracovní program.
Článek 3
Účast přistupujících států, zemí ESVO/EHP a kandidátských zemí pro přistoupení k Evropské unii
Účast na akcích vedených v rámci tohoto programu může být otevřena subjektům usazeným v
a) přistupujících státech, které dne 16. dubna 2003 podepsaly smlouvu o přistoupení;
b) zemích ESVO/EHP v souladu s podmínkami stanovenými v dohodě o EHP;
c) Rumunsku a Bulharsku, přičemž se podmínky účasti stanoví v souladu s evropskými dohodami, dodatečnými protokoly k nim a rozhodnutími příslušných rad přidružení;
d) Turecku, přičemž se podmínky účasti stanoví v souladu s rámcovou dohodou mezi Evropským společenstvím a Tureckou republikou o obecných zásadách účasti Turecké republiky v programech Společenství [5].
Článek 4
Výběr příjemců
1. Granty na provozní náklady na probíhající pracovní program subjektu, který sleduje cíl obecného evropského zájmu v oblasti aktivního občanství nebo cíl, který je součástí činností Evropské unie v této oblasti, se poskytují v souladu s obecnými kriterii stanovenými v příloze.
2. Granty na činnosti uvedené v programu se poskytují v souladu s obecnými kriterii stanovenými v příloze.
Činnosti jsou vybírány prostřednictvím výzvy k předkládání návrhů.
Článek 5
Udělení grantu
Granty v rámci různých akcí programu se udělují v souladu s odpovídající částí přílohy.
Článek 6
Finanční ustanovení
Finanční referenční částka pro provádění tohoto programu na období let 2004 až 2006 se stanoví na 72 milionů eur.
Roční rozpočtové položky schvaluje rozpočtový orgán v mezích finančního výhledu.
Článek 7
Sledování a hodnocení
Nejpozději 31. prosince 2007 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o dosahování cílů programu.Tato zpráva mimo jiné vychází z vnější hodnotící zprávy, která musí být předložena nejpozději do konce roku 2006 a která alespoň zhodnotí celkovou vhodnost a soudržnost programu, účinnost jeho plnění (příprava, výběr, provádění činností) a celkovou a individuální účinnost různých činností z hlediska dosahování cílů stanovených v článku 1 a v příloze.
Článek 8
Závěrečná ustanovení
Pro granty, které byly uděleny v roce 2004 podle oddílů 1 a 2 přílohy, může období způsobilosti výdajů začít dnem 1. ledna 2004 za předpokladu, že výdaj nepředcházel dni podání žádosti o grant nebo začátku rozpočtového roku příjemce.
Pro tyto granty mohou být dohody uvedené v čl. 122 odst. 2 finančního nařízení výjimečně podepsány nejpozději 30. června 2004.
Článek 9
Nabytí účinku
Toto rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po vyhlášení
Rozhodnutí Komise
ze dne 6. ledna 2004,
kterým se mění příloha D směrnice Rady 88/407/EHS, pokud jde o veterinární osvědčení používaná v obchodu se spermatem skotu uvnitř Společenství
(oznámeno pod číslem K(2003) 5307)
(Text s významem pro EHP)
(2004/101/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 88/407/EHS ze dne 14. června 1988 o veterinárních požadavcích na obchod s hluboce zmrazeným spermatem skotu uvnitř Společenství a na jeho dovoz [1], a zejména na článek 17 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Rady 2003/43/ES, kterou se mění směrnice 88/407/EHS, stanoví, že od 1. ledna 2005 musí být sperma domácího skotu odebráno, zpracováno a skladováno v souladu s novými ustanoveními zavedenými směrnicí 2003/43/ES, aby s ním bylo možno uvnitř Společenství obchodovat.
(2) Je však třeba povolit pokračování v obchodu se zásobami spermatu domácího skotu v souladu s ustanoveními směrnice 88/407/EHS před změnou zavedenou směrnicí 2003/43/ES.
(3) Ustanovení čl. 2 odst. 2 směrnice 2003/43/ES tudíž stanoví, že:
- do 31. prosince 2004 však členské státy povolují obchodovat uvnitř Společenství a dovážet sperma odebrané, zpracované a skladované před 31. prosincem 2004 podle dřívějších ustanovení směrnice 88/407/EHS a osvědčením odpovídajícím dřívějším vzorům osvědčení,
- po tomto datu členské státy nepovolí obchod uvnitř Společenství se spermatem domácího skotu odebraným, zpracovaným a skladovaným podle dřívějších předpisů směrnice 88/407/EHS, ani dovoz spermatu odebraného, zpracovávaného a skladovaného podle dřívějších předpisů směrnice, ledaže bylo odebráno, zpracováno a uskladněno před 31. prosincem 2004.
Avšak nebyl stanoven žádný vzor osvědčení vztahující se na obchod uvnitř Společenství po tomto datu.
(4) Proto je třeba stanovit vzory osvědčení pro obchod uvnitř Společenství se spermatem domácího skotu odebraným, zpracovaným a skladovaným před 31. prosincem 2004, ale uvedeným do oběhu po 1. lednu 2005. Podle čl.
11 odst. 2 směrnice je však třeba stávající vzory dovozních osvědčení aktualizovat v samostatném právním aktu.
(5) V zájmu obchodu uvnitř Společenství, jakož i v zájmu jasnosti je nutné pozměnit přílohu D směrnice 88/407/EHS tak, aby se upřesnily oba různé vzory osvědčení vztahující se na obchod uvnitř Společenství se spermatem skotu s ohledem na dřívější a nová ustanovení uvedené směrnice.
(6) I když obchod se zásobami spermatu odebraného před 31. prosincem 2004 by měl být přechodný a měl by postupně vymizet, čímž by se odpovídající vzor osvědčení stát překonaným, není možné vzhledem k dlouhé skladovací době dotyčného produktu v současné době stanovit datum jeho zrušení.
(7) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha D směrnice 88/407/EHS se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. ledna 2005.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 26. ledna 2004
o schválení pohotovostních plánů pro tlumení influenzy ptáků a newcastleské choroby
(oznámeno pod číslem K(2004) 110)
(Text s významem pro EHP)
(2004/102/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/40/EHS ze dne 19. května 1992, kterou se zavádějí opatření Společenství pro tlumení influenzy ptáků [1], naposledy pozměněnou nařízením (ES) č. 806/2003 [2], a zejména na čl. 17 odst. 4 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 92/66/EHS ze dne 14. července 1992, kterou se zavádějí opatření Společenství pro tlumení newcastleské choroby [3], naposledy pozměněnou nařízením (ES) č. 806/2003, a zejména na čl. 21 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 2000/680/ES ze dne 30. října 2000 o schválení pohotovostních plánů pro tlumení influenzy ptáků a newcastleské choroby [4] bylo podstatně změněno [5].
V zájmu jasnosti a přehlednosti by zmíněné rozhodnutí mělo být kodifikováno.
(2) Influenza ptáků a newcastleská choroba jsou choroby, které obě postihují ptačí druhy.
(3) Kritéria pro stanovení pohotovostních plánů pro tlumení influenzy ptáků a newcastleské choroby jsou stanovena v příloze VI směrnice 92/40/EHS a v příloze VII směrnice 92/66/EHS.
(4) Kritéria pro pohotovostní plány v obou uvedených přílohách jsou totožná.
(5) Opatření pro tlumení choroby, jež se použijí v případě ohnisek influenzy ptáků nebo newcastleské choroby, odpovídají stejným zásadám a týkají se producentů drůbeže, provozovatelů jatek a kafilérií, veterinárních lékařů v terénu a diagnostických laboratoří.
Je proto možné vypracovat pohotovostní plán, který zahrnuje současně influenzu ptáků i newcastleskou chorobu.
(6) Členské státy předložily ke schválení národní pohotovostní plány, které uvádějí a specifikují opatření prováděná v případě vzniku ohnisek influenzy ptáků a newcastleské choroby.
(7) Po vyhodnocení lze konstatovat, že tyto plány splňují stanovená kritéria a umožňují dosáhnout požadovaných cílů za předpokladu, že budou účinně prováděny.
(8) K zajištění účinnosti plánů provádějí členské státy studijní scénáře a simulační cvičení.
(9) Členské státy musejí tyto plány pravidelně aktualizovat.
(10) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Schvalují se pohotovostní plány pro tlumení influenzy ptáků a newcastleské choroby předložené členskými státy, jež jsou uvedeny v příloze I.
Článek 2
Rozhodnutí 2000/680/ES se zrušuje.
Odkazy na zrušené rozhodnutí se považují za odkazy na toto rozhodnutí v souladu se srovnávací tabulkou v příloze III.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 22. prosince 2003
o uzavření Dodatkového protokolu k Evropské dohodě zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Rumunskem na straně druhé, kterým se stanoví právní úprava obchodování s některými rybami a produkty rybolovu
(2004/107/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Je žádoucí prostřednictvím dodatkového protokolu doplnit Evropskou dohodu zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Rumunskem na straně druhé [1], aby se zajistily přednostní podmínky pro dovoz některých ryb a produktů rybolovu pocházejících z Rumunska do Společenství a pro dovoz některých ryb a produktů rybolovu pocházejících ze Společenství do Rumunska.
(2) Za tímto účelem je třeba připojit ke zmíněné evropské dohodě nový protokol, kterým se stanoví právní úprava obchodování s některými rybami a produkty rybolovu.
(3) Protokol je třeba schválit,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dodatkový protokol k Evropské dohodě zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Rumunskem na straně druhé, kterým se stanoví právní úprava obchodování s některými rybami a produkty rybolovu, se schvaluje jménem Společenství.
Znění doplňkového protokolu se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady oznámí schválení protokolu Společenstvím vládě Rumunska podle článku 4 uvedeného protokolu.
Rozhodnutí Komise
ze dne 28. ledna 2004,
kterým se mění příloha C směrnice Rady 92/51/EHS o druhém obecném systému pro uznávání odborného vzdělávání a přípravy, kterou se doplňuje směrnice 89/48/EHS
(oznámeno pod číslem K(2003) 5381)
(Text s významem pro EHP)
(2004/108/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/51/EHS ze dne 18. června 1992 o druhém obecném systému pro uznávání odborného vzdělávání a přípravy, kterou se doplňuje směrnice 89/48/EHS [1], a zejména na článek 15 uvedené směrnice,
s ohledem na žádosti podané Německem, Itálií, Rakouskem a Spojeným královstvím,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Německo, Itálie, Rakousko a Spojené království předložily odůvodněné žádosti o změny přílohy C směrnice 92/51/EHS.
(2) Německo požadovalo, aby profesní označení "ergoterapeut" ("Beschäftigungs- und Arbeitstherapeut") bylo doplněno o profesní označení "pracovní terapeut" ("Ergotherapeut").
Změnou zákona o ergoterapeutech (Beschäftigungs- und Arbeitstherapeutengesetzt) ze dne 25. května 1976 ve znění ze dne 8. března 1994, která vstoupila v platnost dne 1. ledna 1999, bylo do užívání zavedeno vedle stávajícího označení profesní označení "pracovní terapeut" ("Ergotherapeut").
(3) Itálie požadovala odstranění označení "pedikér" ("podologo"), neboť odbornou kvalifikaci pro pedikéry předepisuje ministerská vyhláška (Decreto ministeriale) č. 666 ze dne 14. září 1994, která stanoví jako odborný předpoklad pro výkon tohoto povolání odpovídající univerzitní diplom po ukončení tříletého studia.
Po vstupu uvedené vyhlášky v platnost spadá povolání pedikéra do oblasti působnosti směrnice Rady 89/48/EHS ze dne 21. prosince 1988 o obecném systému pro uznávání vysokoškolských diplomů vydaných po ukončení nejméně tříletého odborného vzdělávání a přípravy [2].
(4) Rakousko požadovalo zařazení dvou nových povolání do oblasti vedení účetnictví: "účetní provozující živnost" ("Gewerblicher Buchhalter") v souladu se živnostenským řádem z roku 1994 (Gewerbeordnung 1994) a "samostatný účetní" ("Selbstständiger Buchhalter") v souladu se spolkovým zákonem o svobodných povoláních v oblasti účetnictví, auditu a daňového poradenství z roku 1999 (Bundesgesetzt über die Wirtschaftstreuhandberufe 1999).
Příslušné vzdělávací programy byly předloženy. Uvedená kvalifikace by vzhledem k úrovni specializace a odpovědnosti jejích držitelů měla být považována za srovnatelnou s diplomem.
(5) Rakousko požadovalo, aby z přílohy C byla v souvislosti s novelou živnostenského řádu z roku 1997, BGBl. I č. 63/1997, (Gewerbeordnungsnovelle 1997, BGBl. I č. 63/1997) vypuštěna činnost reklamní agentury ("Werbeagentur"), jelikož tato činnost není zákonem nadále upravena.
(6) Spojené království požadovalo zařazení povolání "uznaný veterinární ošetřovatel/uznaná veterinární ošetřovatelka" ("listed veterinary nurse") do úrovně 3 seznamu národních profesních kvalifikací ("National Vocational Qualification – NVQ") Spojeného království v důsledku změn v požadavcích na vzdělání pro výkon tohoto povolání.
Královská univerzita veterinárního lékařství (The Royal College of Veterinary Surgeons) byla uznána Úřadem pro kvalifikace a učební osnovy (Qualifications and Curriculum Authority – QCA) jako subjekt oprávněný udělovat příslušné označení.
Příloha C směrnice 92/51/EHS již kvalifikace NVQ na této úrovni obsahuje.
(7) Směrnice 92/51/EHS by proto měla být změněna.
(8) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 15 směrnice 92/51/EHS,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha C směrnice 92/51/EHS se mění v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 29. ledna 2004,
kterým se mění rozhodnutí 95/328/ES o osvědčování zdravotní nezávadnosti pro produkty rybolovu ze třetích zemí, na které se nevztahuje zvláštní rozhodnutí
(oznámeno pod číslem K(2004) 129)
(Text s významem pro EHP)
(2004/109/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Použitelnost rozhodnutí Komise 95/328/ES ze dne 25. července 1995 o osvědčování zdravotní nezávadnosti pro produkty rybolovu ze třetích zemí, na které se nevztahuje zvláštní rozhodnutí [2], končí dnem 31. prosince 2003.
(2) Rozhodnutím Komise 97/296/ES [3] se stanoví seznam třetích zemí, ze kterých je povolen dovoz produktů rybolovu určených pro lidskou spotřebu.
Část II uvedeného seznamu obsahuje třetí země, na které se dosud nevztahuje žádné zvláštní rozhodnutí, ale které splňují požadavky čl. 2 odst.
2 rozhodnutí Rady 95/408/ES [4]. Podle rozhodnutí 95/408/ES je uvedený seznam platný do 31. prosince 2005.
(3) Datum platnosti rozhodnutí 95/328/ES by mělo být v souladu s datem platnosti prozatímního seznamu stanoveného rozhodnutím 97/296/ES.
(4) Rozhodnutí 95/328/ES je proto třeba odpovídajícím způsobem pozměnit.
(5) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V článku 4 rozhodnutí 95/328/ES se výraz "do 31. prosince 2003" nahrazuje výrazem "do 31. prosince 2005".
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 29. ledna 2004
o opatřeních k posouzení zbytkového rizika BSE v produktech získaných ze skotu / o finančním příspěvku Společenství na opatření k posouzení zbytkového rizika BSE v produktech získaných ze skotu
(oznámeno pod číslem K(2004) 132)
(2004/110/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [1], a zejména na články 19 a 20 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle rozhodnutí 90/424/EHS musí Společenství podniknout vědecká opatření nezbytná pro rozvoj veterinárního práva Společenství.
(2) Kvantitativní posouzení zbytkového rizika bovinní spongiformní encefalopatie (BSE) právě začalo probíhat u želatiny, loje a hydrogenu fosforečnanu vápenatého z hovězích kostí, u loje z tukových tkání a loje ze směsí rozpuštěných tkání.
Metodologie pro toto posouzení byla přijata bývalým Vědeckým řídícím výborem na jeho schůzi ve dnech 12. a 13. září 2002.
(3) Probíhající práce týkající se posouzení zbytkového rizika BSE musí být aktualizovány na základě nových vědeckých zjištění.
(4) Křížová kontaminace krmivy obsahujícími živočišné bílkoviny a určenými pro nepřežvýkavce se považuje za hlavní zbývající zdroj infekce BSE po zavedení zákazu používání živočišných bílkovin v krmivech pro přežvýkavce v roce 1994.
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 ze dne 22. května 2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií [2] zakazuje použití živočišných bílkovin v krmivu hospodářských zvířat, s výjimkou některých živočišných bílkovin, pod názvem "rozšířený zákaz krmení".
I přes tento rozšířený zákaz krmení jsou v omezeném počtu vzorků krmiv zjišťována velmi malá množství živočišných bílkovin.
(5) Je proto nutné rozšířit stávající posouzení rizika na hodnocení rizika spočívajícího v krmivech obsahujících omezená množství masokostní moučky.
Toto rozšíření by též mohlo brát v úvahu proměnlivost zbytkového rizika v závislosti na přítomnosti páteře podle stáří zvířat.
(6) Opatření tohoto rozhodnutí jsou nezbytná pro rozvoj veterinárního práva Společenství, a měl by se na ně tudíž vztahovat finanční příspěvek Společenství.
(7) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Komise zajistí, aby probíhající vědecká práce na posouzení kvantitativního zbytkového rizika BSE byly aktualizovány na základě nových vědeckých zjištění, a zajistí zejména, aby do tohoto posouzení byla začleněna zbytková rizika BSE související s krmivy obsahujícími malá množství masokostní moučky.
Komise uvědomí o výsledku hodnocení rizika Stálý výbor pro potravinový řetězec a zdraví zvířat.
Článek 2
1. Při provádění opatření stanovených v článku 1 bere Komise za základ metodologii doporučenou bývalým Vědeckým řídícím výborem na jeho zasedání ve dnech 12. a 13. září 2002.
V případě potřeby požádá Komise Evropský úřad pro nezávadnost potravin (dále jen "úřad"), aby poskytl aktualizovanou metodologii pro posouzení rizika.
2. Komise vyzývá úřad, aby jí poskytl technickou pomoc a vyjádřil stanovisko ke zprávě uvedené v článku 1.
Článek 3
Finanční příspěvek Společenství na opatření uvedená v článku 1 nepřekročí 50000 EUR.
Článek 4
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. ledna 2004.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 29. ledna 2004
o provádění zjišťování influenzy ptáků u drůbeže a volně žijících ptáků v členských státech v roce 2004
(oznámeno pod číslem K(2004) 134)
(2004/111/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [1], a zejména na článek 20 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Rady 92/40/EHS ze dne 19. května 1992, kterou se zavádějí opatření Společenství pro tlumení influenzy ptáků [2], nestanoví žádné pravidelné sledování hejn drůbeže a volně žijících ptáků, aby se zjistila případná přítomnost choroby v těchto populacích.
(2) Zkušenost ukázala, že některé kmeny viru influenzy ptáků, na které se v současné době nevztahují opatření pro tlumení podle směrnice, mohou zmutovat ve vysoce patogenní kmeny poté, co se po nějakou dobu pohybovaly v populaci drůbeže.
(3) Tato situace může vyvolat vysokou úmrtnost drůbeže a způsobit velké hospodářské ztráty v drůbežářství, které by se mohly snížit zavedením systému depistáže v členských státech, aby bylo možno dříve zjistit a tlumit tyto prvotní kmeny.
(4) Vědecký výbor pro otázky zdraví a řádného zacházení se zvířaty vydal své stanovisko k definici influenzy ptáků a užití očkování proti ní. Ve zprávě výbor doporučil změnit definici influenzy ptáků tak, aby zahrnovala více kmenů influenzy ptáků, pro něž jsou nutná eradikační opatření.
Dále je třeba provádět zjišťování, aby se určil výskyt takových kmenů v různých populacích drůbeže. Tím by měl být umožněn odhad nákladů na zavedení pozměněných opatření pro tlumení choroby.
(5) V listopadu 2001 zorganizovala Komise sympózium o přípravě na pandemie influenzy u lidí.
Bylo zdůrazněno, že by se mělo provádět zjišťování výskytu u různých populací zvířat, aby bylo možno lépe zhodnotit zoonotický dopad těchto infekcí.
(6) Jak zoonotická povaha choroby, tak i důsledky pro zdraví zvířat činí nezbytným zjišťování influenzy ptáků v populacích zvířat.
(7) V letech 2002 a 2003 provedly všechny členské státy zjišťování influenzy ptáků u drůbeže a většina z nich přistoupila k depistáži u volně žijících ptáků podle rozhodnutí Komise 2002/649/ES [3].
(8) Individuální programy a finanční příspěvek Společenství na každý z těchto programů byly schváleny rozhodnutím Komise 2002/673/ES [4].
(9) Během těchto zjišťování byla odhalena přítomnost různých podtypů virů H5 a H7 influenzy ptáků u drůbeže v několika členských státech.
Ačkoliv v současné době by výskyt virů influenzy ptáků mohl být považován za dosti nízký, je třeba zajistit pokračování těchto pozitivní výsledků a pokračovat ve sledování v roce 2004 pro lepší porozumění epidemiologii virů influenzy ptáků.
(10) Členské státy by měly předložit své programy ke schválení Komisi, aby jim mohla být udělena finanční podpora Společenství.
(11) Článek 32 aktu o přistoupení z roku 2003 stanoví, že na nové členské státy je třeba pohlížet stejně jako na stávající členské státy, pokud jde o výdaje z veterinárních fondů.
(12) Žádný finanční závazek však nemůže být učiněn pro žádný program před přistoupením dotyčného nového státu.
Sledování některých chorob v přistupujících státech může být navíc spolufinancováno jinými nástroji Společenství.
(13) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členské státy předloží Komisi ke schválení nejpozději do 15. března 2004 plány pro provádění zjišťování influenzy ptáků u drůbeže a volně žijících ptáků.
Článek 2
Finanční příspěvek Společenství na opatření uvedená v článku 1 je 50 % nákladů vynaložených v členských státech na odběr vzorků a jejich analýzu, v maximální výši 600000 EUR pro všechny členské státy celkem.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 19. ledna 2004,
kterým se mění rozhodnutí 92/260/EHS, 93/197/EHS a 97/10/ES, pokud jde o dočasné použití a dovoz evidovaných koní z Jižní Afriky do Evropské unie
(oznámeno pod číslem K(2004) 50)
(Text s významem pro EHP)
(2004/117/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/426/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních předpisech pro přesun koňovitých a jejich dovoz ze třetích zemí [1], a zejména na čl. 12 odst. 2, čl. 13 odst. 2, články 14, 15, 16 a čl. 19 bod i) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 92/260/EHS [2] stanoví veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dočasné použití evidovaných koní.
(2) Rozhodnutí Komise 93/197/EHS [3] stanoví veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz evidovaných koňovitých a plemenných a užitkových koňovitých.
(3) Příloha I rozhodnutí Komise 97/10/ES ze dne 12. prosince 1996, kterým se mění rozhodnutí Rady 79/542/EHS a rozhodnutí Komise 92/160/EHS, 92/260/EHS a 93/197/EHS, pokud jde o dočasné použití a dovoz evidovaných koní z Jižní Afriky do Společenství [4], stanoví doplňkové záruky vztahující se na regionalizaci Jižní Afriky vzhledem k dovozu evidovaných koní do Evropského společenství.
(4) Tyto doplňkové záruky zakazují používat očkování proti moru koní v pásmu prostém moru koní.
V důsledku této skutečnosti již nemůže být za současných dovozních podmínek osvědčen očkovací status evidovaných koní, kteří pobývali v pásmu prostém moru koní po dobu delší než 24 měsíců.
(5) Kromě toho je nutné, aby přeprava evidovaných koní do pásma prostého nákazy podléhala povolení v případech, kdy tito koně nebyli očkováni nebo pokud toto očkování nebylo z veterinárních důvodů provedeno v souladu se všemi pokyny výrobce.
(6) Je nutné přizpůsobit doplňkové záruky vztahující se na regionalizaci Jižní Afriky pro dovoz evidovaných koní do Společenství s ohledem na veterinární situaci ve zmíněné zemi a zohlednit tyto změny ve veterinárních předpisech a veterinárním osvědčení použitelných pro tento dovoz.
(7) Rozhodnutí 92/260/EHS, 93/197/EHS a 97/10/ES je proto třeba odpovídajícím způsobem pozměnit.
(8) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V příloze II rozhodnutí 92/260/EHS se veterinární osvědčení vzor F nahrazuje zněním přílohy I tohoto rozhodnutí.
Článek 2
V příloze II rozhodnutí 93/197/EHS se veterinární osvědčení vzor F nahrazuje zněním přílohy II tohoto rozhodnutí.
Článek 3
Příloha I rozhodnutí 97/10/ES se mění v souladu s přílohou III tohoto rozhodnutí.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 28. ledna 2004,
kterým se s ohledem na některé přistupující země mění rozhodnutí 95/233/ES, 96/482/ES a 2001/751/ES týkající se dovozu živé drůbeže a násadových vajec, jakož i živých ptáků nadřádu běžci a násadových vajec, rozhodnutí 94/85/ES, 94/984/ES a 2000/609/ES týkající se dovozu čerstvého drůbežího masa, čerstvého masa farmových ptáků nadřádu běžci, jakož i masa volně žijící a farmové pernaté zvěře, rozhodnutí 2000/585/ES týkající se dovozu masa volně žijící a farmové zvěře a králičího masa a rozhodnutí 97/222/ES týkající se dovozu masných výrobků
(oznámeno pod číslem K(2004) 125)
(Text s významem pro EHP)
(2004/118/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 72/462/EHS ze dne 12. prosince 1972 o veterinárních a hygienických otázkách dovozu skotu, prasat, ovcí a koz a čerstvého masa nebo masných výrobků ze třetích zemí [1], a zejména na čl. 14 odst. 3 a čl. 21a odst. 2 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 90/539/EHS ze dne 15. října 1990 o veterinárních podmínkách pro obchod s drůbeží a násadovými vejci uvnitř Společenství a jejich dovoz ze třetích zemí [2], a zejména na čl. 21 odst. 1, čl. 23 odst. 1 a čl. 26 odst. 2 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 91/494/EHS ze dne 26. června 1991 o veterinárních podmínkách pro obchod s čerstvým drůbežím masem uvnitř Společenství a jeho dovoz ze třetích zemí [3], a zejména na čl. 9 odst. 1 a čl. 11 odst. 1 písm. a) uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 92/118/EHS ze dne 17. prosince 1992 o veterinárních a hygienických předpisech pro obchod s produkty živočišného původu ve Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní předpisy Společenství uvedené v kapitole I přílohy A směrnice 89/662/EHS, a pokud jde o patogenní původce, směrnice 90/425/EHS [4], a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 92/45/ES ze dne 16. června 1992 o hygienických a veterinárních otázkách usmrcování volně žijící zvěře a uvádění masa volně žijící zvěře na trh [5], a zejména na čl. 16 odst. 3 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 2002/99/ES ze dne 16. prosince 2002, kterou se stanoví veterinární předpisy pro produkci, zpracování, distribuci a dovoz produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě [6], a zejména na čl. 8 odst. 1 a 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 95/233/ES [7] obsahuje seznamy třetích zemí, ze kterých mohou členské státy dovážet živou drůbež a násadová vejce, včetně ptáků nadřádu běžci a jejich násadových vajec.
(2) Rozhodnutí Komise 96/482/ES [8] stanoví prováděcí pravidla pro dovoz živé drůbeže a násadových vajec a odpovídající veterinární osvědčení.
(3) Rozhodnutí Komise 2001/751/ES [9] stanoví veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz živých ptáků nadřádů běžci a jejich násadových vajec ze třetích zemí, včetně veterinárních opatření, která se po takovém dovozu použijí, a uvádí seznamy třetích zemí, ze kterých může být tento dovoz povolen.
(4) Jelikož Estonsko, Malta, Lotyšsko a Litva jsou prosté drůbežích chorob, provádějí programy pro sledování drůbežích chorob a hodlají vypracovat příslušné pohotovostní plány pro drůbeží choroby a provádět obecné veterinární předpisy Společenství, a zejména předpisy Společenství pro odvětví drůbeže před přistoupením k EU, lze vycházet z toho, že pokud jde o nákazový status u živé drůbeže a ptáků nadřádu běžci, jsou veterinární orgány těchto zemí dostatečně dobře strukturované a organizované.
(5) Je tedy třeba doplnit Litvu, Estonsko a Maltu na seznam třetích zemí, které mohou dovážet živou drůbež a násadová vejce, včetně ptáků nadřádu běžci a vajec podle rozhodnutí Komise 95/233/ES.
(6) Je rovněž třeba pozměnit rozhodnutí Komise 96/482/ES a rozhodnutí Komise 2001/751/ES, aby zahrnovala Estonsko, Maltu, Lotyšsko a Litvu.
(7) Rozhodnutí Komise 94/85/ES [10] stanoví seznam třetích zemí, ze kterých je možné dovážet čerstvé drůbeží maso.
(8) Rozhodnutí Komise 94/984/ES [11] stanoví veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz čerstvého drůbežího masa ze třetích zemí.
(9) Rozhodnutí Komise 2000/609/ES [12] stanoví veterinární a hygienické podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz farmových ptáků nadřádu běžci.
(10) Jelikož se zlepšil nákazový status přistupujících států, pokud jde o drůbež, mělo by být Estonsko doplněno na seznam třetích zemí, které mohou dovážet čerstvé drůbeží maso do EU podle rozhodnutí Komise 94/85/ES.
Estonsku proto může být rovněž povolen dovoz masa volně žijící pernaté zvěře podle rozhodnutí Komise 94/86/ES [13].
(11) Rovněž je třeba zahrnout Estonsko, Maltu a Lotyšsko do rozhodnutí Komise 94/984/ES pro dovoz čerstvého drůbežího masa a do rozhodnutí Komise 2000/609/ES pro dovoz živých ptáků nadřádu běžci a násadových vajec.
(12) Rozhodnutí Komise 2000/585/ES [14] stanoví veterinární a hygienické podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz masa volně žijící a farmové zvěře a králičího masa ze třetích zemí.
Vzhledem ke zlepšenému nákazovému statusu přistupujících států by měla být Malta připojena k seznamu schválených třetích zemí a měly by být aktualizovány stávající seznamy třetích zemí a zvláštní podmínky, za kterých může být maso volně žijící a farmové zvěře a králičí maso dováženo do EU z ostatních přistupujících států.
(13) Rozhodnutí Komise 97/222/ES [15] stanoví seznam třetích zemí nebo částí třetích zemí, ze kterých je možné dovážet masné výrobky.
(14) Některé přistupující státy nadále představují veterinární riziko v souvislosti s klasickým morem prasat v populacích černé zvěře.
Vzhledem k této skutečnosti a rovněž ke zlepšenému veterinárnímu statutu v přistupujících státech by mělo být pozměněno rozhodnutí Komise 97/222/ES.
(15) V některých případech je vhodné aktualizovat názvy zemí, kódy ISO a definice v rámci regionalizace.
(16) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Přílohy I a II rozhodnutí 95/233/ES se nahrazují zněním v příloze I a příloze II tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Příloha I rozhodnutí 96/482/ES se nahrazuje zněním v příloze III tohoto rozhodnutí.
Článek 3
Příloha I rozhodnutí 2001/751/ES se nahrazuje přílohou IV tohoto rozhodnutí.
Článek 4
Příloha rozhodnutí 94/85/ES se nahrazuje přílohou V tohoto rozhodnutí.
Článek 5
Příloha I rozhodnutí 94/984/ES se nahrazuje přílohou VI tohoto rozhodnutí.
Článek 6
Příloha I rozhodnutí 2000/609/ES se nahrazuje přílohou VII tohoto rozhodnutí.
Článek 7
Příloha I rozhodnutí 2000/585/ES se nahrazuje zněním v příloze VIII tohoto rozhodnutí.
Článek 8
Příloha II rozhodnutí 2000/585/ES se nahrazuje zněním v příloze IX tohoto rozhodnutí.
Článek 9
Část I přílohy rozhodnutí 97/222/ES se nahrazuje zněním v příloze X tohoto rozhodnutí.
Článek 10
Část II přílohy rozhodnutí 97/222/ES se nahrazuje zněním v příloze XI tohoto rozhodnutí.
Článek 11
Toto rozhodnutí se použije ode dne 14. února 2004.
Článek 12
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 29. ledna 2004,
kterým se mění rozhodnutí 96/333/ES o osvědčování zdravotní nezávadnosti živých mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů ze třetích zemí, na které se nevztahuje žádné zvláštní rozhodnutí
(oznámeno pod číslem K(2004) 146)
(Text s významem pro EHP)
(2004/119/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/492/EHS ze dne 15. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění živých mlžů na trh [1], a zejména na článek 9 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Použitelnost rozhodnutí Komise 96/333/ES ze dne 3. května 1996 o osvědčování zdravotní nezávadnosti živých mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů ze třetích zemí, na které se nevztahuje žádné zvláštní rozhodnutí [2], končí dnem 31. prosince 2003.
(2) Rozhodnutí Komise 97/20/ES [3] stanoví seznam třetích zemí splňujících rovnocenné podmínky pro produkci a uvádění mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů na trh.
Část II uvedeného seznamu obsahuje třetí země, které by mohly být předmětem prozatímního rozhodnutí na základě rozhodnutí Rady 95/408/ES [4].
(3) Podle rozhodnutí 95/408/ES končí použitelnost seznamu zemí až dnem 31. prosince 2005.
Proto by mělo být datum platnosti rozhodnutí 96/333/ES pozměněno a uvedeno do souladu s datem platnosti prozatímního seznamu.
(4) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V článku 5 rozhodnutí 96/333/ES se datum "31. prosince 2003" nahrazuje datem "31. prosince 2005".
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 29. ledna 2004,
kterým se mění rozhodnutí Rady 97/788/ES, pokud jde o kontroly udržovacího šlechtění odrůd pícnin, řepy, olejnin a přadných rostlin prováděné Srbskem a Černou Horou
(oznámeno pod číslem K(2004) 147)
(Text s významem pro EHP)
(2004/120/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 97/788/ES ze dne 17. listopadu 1997 o rovnocennosti kontrol metod udržovacího šlechtění prováděných ve třetích zemích [1], a zejména na článek 2 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí 97/788/ES stanoví, že úřední kontroly metod udržovacího šlechtění některých druhů prováděné v některých třetích zemích poskytují stejné záruky jako kontroly prováděné členskými státy podle směrnice Rady 2002/53/ES ze dne 13. června 2002 o Společném katalogu odrůd druhů zemědělských rostlin [2].
(2) Rozhodnutí 97/788/ES se vztahuje na Svazovou republiku Jugoslávii (jejíž současný název je Srbsko a Černá Hora) a pouze na odrůdy některých druhů.
(3) Přezkoumání právních předpisů Srbska a Černé Hory a způsobu jejich uplatňování na druhy uvedené ve směrnici Rady 66/401/EHS ze dne 14. června 1996 o uvádění osiva pícnin na trh [3], směrnici Rady 2002/54/ES ze dne 13. června 2002 o uvádění osiva řepy na trh [4] a směrnici Rady 2002/57/ES ze dne 13. června 2002 o uvádění osiva olejnin a přadných rostlin na trh [5] ukázalo, že kontroly metod udržovacího šlechtění poskytují stejné záruky jako kontroly prováděné členskými státy.
(4) Rovnocennost poskytovanou Srbsku a Černé Hoře je třeba rozšířit na tyto další druhy.
(5) Rozhodnutí 97/788/ES je proto třeba změnit.
(6) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro osivo a sadbu v zemědělství, zahradnictví a lesnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 97/788/ES se mění takto:
V položce týkající se Svazové republiky Jugoslávie se údaj "66/402" vedle kódu "YU" nahrazuje údaji "66/401, 66/402, 2002/54 a 2002/57".
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 6. února 2004,
kterým se upravují limity uvedené v čl. 157 písm. b) a čl. 158 odst. 1 písm. a) a c) nařízení (ES, Euratom) č. 2342/2002, kterým se stanoví prováděcí pravidla k finančnímu nařízení
(2004/121/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2342/2002 ze dne 23. prosince 2002 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [1], a zejména na čl. 271 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 271 odst. 2 se mají limity platné v oblasti zadávání veřejných zakázek upravovat každé dva roky podle ustanovení směrnic o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek.
(2) Ekvivalenty v eurech pro limity stanovené ve směrnicích v ZPČ [2], které se mají používat od 1. ledna 2004, byly zveřejněny
Rozhodnutí Komise
ze dne 6. února 2004
o některých ochranných opatřeních proti influenze ptáků v některých asijských zemích
(oznámeno pod číslem K(2004) 389)
(Text s významem pro EHP)
(2004/122/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [1], naposledy pozměněnou směrnicí 96/43/ES [2], a zejména na čl. 18 odst. 1 a 6 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství [3], a zejména na čl. 22 odst. 1, 5 a 6 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Influenza ptáků je infekční choroba drůbeže a ptáků, která je příčinou úmrtnosti a poruch, které se mohou rychle nabýt epizootických rozměrů, představovat vážné nebezpečí pro zdraví zvířat a lidí a silně snížit výnosnost chovu drůbeže.
(2) Influenza ptáků byla potvrzena v několika asijských zemích včetně Kambodže, Indonésie, Japonska, Laosu, Pákistánu, Čínské lidové republiky včetně území Hongkongu, Thajska a Vietnamu.
(3) Od 3. února 2004 bylo hlášeno 12 případů infekce lidí kmenem virem influenzy ptáků ve Vietnamu a Thajsku, z nichž některé byly smrtelné.
(4) Dovoz živé drůbeže a živých ptáků nadřádu běžci včetně jejich násadových vajec, který by mohl představovat riziko zavlečení choroby do Společenství, není povolen z žádné z uvedených zemí.
(5) Rozhodnutí Komise 94/984/ES [4] stanoví veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz čerstvého drůbežího masa. Uvedené rozhodnutí se vztahuje na Thajsko a části území Čínské lidové republiky.
(6) Rozhodnutí Komise 2000/609/ES [5] stanoví veterinární a hygienické podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz čerstvého masa farmových ptáků nadřádu běžci. Uvedené rozhodnutí se vztahuje na Thajsko.
(7) Rozhodnutí Komise 2000/572/ES [6] stanoví veterinární a hygienické podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz mletého masa a masných polotovarů ze třetích zemí. Tyto produkty se podle uvedeného rozhodnutí smějí do Společenství dovážet z Thajska a z částí území Čínské lidové republiky.
(8) Rozhodnutí Komise 2000/585/ES [7] stanoví veterinární a hygienické podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz masa volně žijící a farmové zvěře a králičího masa ze třetích zemí. Uvedené rozhodnutí se vztahuje i na Thajsko.
(9) Rozhodnutím Komise 2004/84/ES [8] byl pozastaven dovoz z Thajska do Společenství těchto produktů získaných z ptáků poražených po 1. lednu 2004: a) čerstvého masa drůbeže, masa ptáků nadřádu běžci, masa volně žijící a farmové pernaté zvěře; b) masných polotovarů a masných výrobků skládajících se z masa takových druhů nebo je obsahujících; c) suroviny k výrobě krmiva pro zvířata v zájmovém chovu a vejce k lidské spotřebě, a dovoz uvedených produktů není povolen ani ze žádné z výše uvedených třetích zemí.
(10) V souladu s kapitolou 14 bodem 1 oddílem B přílohy I směrnice Rady 92/118/EHS (použitelnou pouze do 30. dubna 2004) a s nařízením (ES) č. 1774/2002 může být dovoz nezpracovaného drůbežího hnojiva povolen jen z těch třetích zemí, z nichž je rovněž povolen dovoz čerstvého drůbežího masa do Společenství, a proto uvedený dovoz na základě uvedených ustanovení již nebude povolen.
(11) Rozhodnutí Komise 97/222/ES [9]stanoví seznam třetích zemí, z nichž členské státy mohou povolovat dovoz masných výrobků, a stanoví režimy ošetření, aby se předešlo nebezpečí přenosu choroby prostřednictvím těchto výrobků.
Ošetření, jakému musí být výrobek podroben, závisí na nákazovém statusu země původu ve vztahu na druh zvířete, z něhož je maso získáno.
Aby se zabránilo zbytečnému zatížení obchodu, měl by být dovoz produktů z čerstvého drůbežího masa pocházejícího z Thajska, které byly tepelně ošetřeny v celé hmotě při teplotě v jádře nejméně 70 °C, i nadále povolen.
(12) Pokud jde o veterinární otázky, dovoz čerstvého drůbežího masa z některých částí území Čínské lidové republiky byl povolen, ale následně byl rozhodnutím Komise 2002/69/ES [10] na počátku roku 2002 v souvislosti s některými hygienickými požadavky pozastaven.
Vzhledem k současné situaci influenzy ptáků je z důvodu jasnosti a právní jistoty zapotřebí dovoz čerstvého drůbežího masa, masných polotovarů a masných výrobků skládajících se z jakýchkoliv částí drůbeže nebo je obsahujících, jakož i syrového krmiva pro zvířata v zájmovém chovu a krmných surovin obsahujících jakékoliv části drůbeže, pozastavit rovněž z veterinárních důvodů.
(13) Pokud jde o veterinární otázky, dovoz vajec k lidské spotřebě je v zásadě povolen z Thajska, Čínské lidové republiky a Jižní Koreje, avšak žádná z těchto zemí neposkytla veškeré požadované hygienické záruky, které jsou pro povolení takového dovozu požadovány.
Z důvodů jasnosti a právní jistoty je proto zapotřebí zakázat takový dovoz rovněž z veterinárních důvodů.
(14) V souladu se směrnicí 92/118/EHS [11] (použitelnou pouze do 30. dubna 2004) a s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 [12]je dovoz neošetřených loveckých trofejí ptáků pocházejících z Thajska, Čínské lidové republiky a Jižní Koreje v současné době povolen.
Vzhledem k současné situaci influenzy ptáků by tento dovoz měl být pozastaven, aby se tak předešlo nebezpečí zavlečení choroby do Společenství.
(15) V souladu se směrnicí 92/118/EHS (použitelnou pouze do 30. dubna 2004) a s nařízením (ES) č. 1774/2002 je dovoz nezpracovaného peří a částí peří pocházejícího z asijských zemí postižených influenzou ptáků uvedených v bodu odůvodnění 2 v současné době povolen.
Vzhledem k současné situaci influenzy ptáků by tento dovoz měl být pozastaven, aby se tak předešlo nebezpečí zavlečení choroby do Společenství.
Dovoz peří však může být povolen, pokud je peří doprovázeno obchodním dokladem potvrzujícím, že peří bylo podrobeno určitému ošetření.
(16) V souladu rozhodnutím Komise 2000/666/ES [13] byl dovoz jiných ptáků než drůbeže ze všech členských zemí OIE (Světové organizace pro zdraví zvířat) povolen s výhradou veterinárních záruk poskytnutých zemí původu a přísných karanténních opatření po dovozu do členských států, aby se tak předešlo možnému zavlečení drůbežích chorob do drůbežích hejn Společenství.
(17) Vzhledem k výjimečné situaci choroby v několika asijských zemích a k potenciálním vážným následkům s ohledem na zvláštní virové kmeny influenzy ptáků však byl, jako doplňkové preventivní opatření, dovoz jiných ptáků než drůbeže a také ptáků v zájmovém chovu doprovázených jejich majiteli do Společenství z Kambodže, Indonésie, Japonska. Laosu, Pákistánu, Čínské lidové republiky včetně území Hongkongu, Jižní Koreje, Thajska a Vietnamu, rozhodnutím Komise 2004/93/ES [14] pozastaven, aby se vyloučilo možné nebezpečí vzniku choroby v karanténních stanicích členských států.
(18) Za účelem kodifikace opatření přijatých ve vztahu k influenze ptáků v Asii a provedení technických a právních úprav je třeba rozhodnutí 2004/84/ES a 2004/93/ES zrušit a nahradit je novým rozhodnutím.
(19) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Členské státy pozastaví dovoz z území Thajska
- čerstvého masa drůbeže, masa ptáků nadřádu běžci, masa farmové i volně žijící pernaté zvěře,
- masných polotovarů a masných výrobků skládajících se z jakýchkoliv částí takových druhů nebo je obsahujících, a
- syrového krmiva pro zvířata v zájmovém chovu a nezpracovaného krmných surovin obsahujících jakékoliv části těchto druhů, a
- vajec k lidské spotřebě a neošetřených loveckých trofejí jakýchkoliv ptáků.
2. Odchylně od odstavce 1 členské státy povolí dovoz výrobků podle tohoto článku, které byly získány z ptáků poražených před 1. lednem 2004.
3. Veterinární osvědčení/obchodní doklady doprovázející zásilky produktů podle odstavce 2 musí podle druhu produktu obsahovat tuto poznámku:
"Čerstvé kuřecí maso/čerstvé maso ptáků nadřádu běžci/maso volně žijící i farmové pernaté zvěře/masné výrobky skládající se z masa drůbeže, masa ptáků nadřádu běžci, farmové nebo volně žijící pernaté zvěře nebo je obsahující/masný polotovar skládající se z masa drůbeže, ptáků nadřádu běžci, farmové nebo volně žijící pernaté zvěře nebo je obsahující/syrové krmivo pro zvířata v zájmovém chovu a nezpracované krmné suroviny obsahující jakékoliv části drůbeže, ptáků nadřádu běžci, farmové nebo volně žijící pernaté zvěře [A] Nehodící se škrtněte. získaný z ptáků poražených před 1. lednem 2004 a v souladu s čl. 1 odst. 2 rozhodnutí 2004/122/ES."
. 4. Odchylně od odstavce 1 mohou členské státy povolit dovoz masných výrobků skládajících se z masa drůbeže, ptáků nadřádu běžci a farmové nebo volně žijící pernaté zvěře nebo je obsahujících, jestliže byly podrobeny některému ze zvláštních ošetření uvedených v bodech B, C a D v části IV přílohy rozhodnutí Komise 97/222/ES.
Článek 2
Členské státy pozastaví dovoz z Čínské lidové republiky:
- čerstvého drůbežího masa,
- masných polotovarů a masných výrobků skládajících se z drůbežího masa nebo je obsahujících,
- syrového krmiva pro zvířata v zájmovém chovu a nezpracovaných krmných surovin obsahujících jakékoliv části drůbeže, a
- vajec k lidské spotřebě a neošetřených loveckých trofejí jakýchkoliv ptáků.
Článek 3
Členské státy pozastaví dovoz z Jižní Koreje
- syrového krmiva pro zvířata v zájmovém chovu a nezpracovaných krmných surovin obsahujících jakékoliv části drůbeže, a
- vajec k lidské spotřebě a neošetřených loveckých trofejí jakýchkoliv ptáků.
Článek 4
1. Členské státy pozastaví dovoz z Kambodže, Indonésie, Japonska, Laosu, Pákistánu, Čínské lidové republiky včetně území Hongkongu, Jižní Koreje, Thajska a Vietnamu
- nezpracovaného peří a částí peří, a
- "jiných živých ptáků než drůbeže" ve smyslu rozhodnutí 2000/666/ES, včetně ptáků doprovázených jejich majiteli (ptáků v zájmovém chovu).
2. Pokud jde o dovoz zpracovaného peří nebo částí peří (s vyloučením ozdobného peří, zpracovaného peří vezeného cestujícími pro jejich osobní potřebu, nebo zásilek zpracovaného peří poslaných soukromým osobám k neprůmyslovým účelům), musí být zásilka doprovázena obchodním dokladem potvrzujícím, že zpracované peří nebo jeho části byly ošetřeny proudem páry nebo jiným způsobem, který zaručuje, že nejsou přenášeni žádní patogenní původci.
Článek 5
Zrušují se rozhodnutí 2004/84/ES a 2004/93/ES.
Článek 6
Členské státy změní své dovozní předpisy tak, aby je uvedly do souladu s tímto rozhodnutím, a přijatá opatření ihned zveřejní.
Neprodleně o nich informují Komisi.
Článek 7
Použitelnost tohoto rozhodnutí končí dnem 15. srpna 2004.
Článek 8
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 30. ledna 2004
o nezařazení určitých účinných látek do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS a o odnětí povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tyto účinné látky
(oznámeno pod číslem K(2004) 152)
(Text s významem pro EHP)
(2004/129/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2003/119/ES [2], a zejména na čl. 8 odst. 2 čtvrtý pododstavec uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS se stanoví, že členský stát může během období 12 let od oznámení uvedené směrnice povolit uvést na trh přípravky na ochranu rostlin obsahující účinné látky neuvedené v příloze I zmíněné směrnice, které jsou již na trhu dva roky ode dne oznámení směrnice, zatímco jsou tyto látky postupně přezkoumávány v rámci pracovního programu.
(2) Nařízením Komise (ES) č. 1112/2002 [3] se stanoví prováděcí pravidla pro čtvrtou etapu pracovního programu podle čl.
2 směrnice 91/414/EHS. Účinné látky zařazené do čtvrté etapy, pro něž nebyl oznámen závazek připravit další nezbytnou dokumentaci, by neměly být zařazeny do přílohy I směrnice 91/414/EHS a členské státy by měly odejmout všechna povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících takové účinné látky.
V příloze I tohoto rozhodnutí je uveden seznam účinných látek spadajících do této kategorie.
(3) Nařízeními Komise (ES) č. 451/2000 [4] a (ES) č. 1490/2002 [5] se stanoví prováděcí pravidla pro druhou a třetí etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS. Účinné látky, pro které nebyly předloženy úplné dokumentace nebo pro které podle prohlášení oznamovatelů nebudou dokumentace předloženy ve stanovené lhůtě, by neměly být zařazeny do přílohy I směrnice 91/414/EHS a členské státy by měly odejmout všechna povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících takové účinné látky. V příloze I tohoto rozhodnutí je uveden seznam účinných látek spadajících do této kategorie.
(4) Pro některé z těchto účinných látek byly předloženy a Komisí společně s odborníky z členského státu vyhodnoceny informace, které ukázaly potřebu dalšího používání dotyčných látek.
V takových případech by měla být stanovena dočasná opatření, která by umožnila vypracovat náhradní řešení.
(5) V případě účinných látek, pro které existuje pouze krátká lhůta pro předběžné oznámení o odnětí povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících takové látky, by měla být stanovena lhůta pro likvidaci, uskladnění, uvedení na trh a použití stávajících zásob, která by neměla přesáhnout 12 měsíců, aby stávající zásoby směly být použity během nejvýše jednoho dalšího vegetačního období.
V případech, kdy je poskytnuta delší lhůta pro předběžné oznámení, lze takovou lhůtu zkrátit tak, aby uplynula s koncem vegetačního období.
(6) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Účinné látky uvedené v příloze I tohoto rozhodnutí se nezařazují do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
Článek 2
1. Členské státy zajistí, aby povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících účinné látky uvedené v příloze I tohoto rozhodnutí byla odejmuta nejpozději do 31. března 2004.
2. Odchylně od odstavce 1 mohou členské státy uvedené ve sloupci B přílohy II ponechat v platnosti povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících látky uvedené ve sloupci A uvedené přílohy pro použití uvedená ve sloupci C této přílohy, a to nejdéle do 30. června 2007, aby bylo umožněno vypracovat účinné náhradní řešení pro dotyčné látky.
Členské státy, které využijí odchylky stanovené v prvním pododstavci, zajistí, aby byly dodrženy tyto podmínky:
a) další používání se povolí pouze tehdy, nemáli škodlivý účinek na lidské zdraví nebo na zdraví zvířat a nepřijatelný vliv na životní prostředí;
b) dané přípravky na ochranu rostlin, které zůstaly na trhu po 31. březnu 2004, se znovu označí tak, aby odpovídaly podmínkám omezeného použití;
c) uloží se všechna vhodná opatření ke zmírnění rizika s cílem omezit všechna možná rizika;
d) jsou usilovně hledána náhradní řešení pro tato použití.
3. Dotyčný členský stát nejpozději do 31. prosince 2004 uvědomí Komisi o opatřeních přijatých v souvislosti s používáním odstavce 2, a zejména o opatřeních přijatých na základě písmen a) až d).
Článek 3
Lhůta poskytnutá členskými státy v souladu s čl. 4 odst. 6 směrnice 91/414/EHS musí být co možná nejkratší.
U povolení, která se v souladu s čl. 2 odst. 1 odejmou nejpozději do 31. března 2004, skončí lhůta nejpozději dnem 31. prosince 2004.
U povolení, která se v souladu s čl. 2 odst. 2 odejmou nejpozději do 30. června 2007, skončí lhůta nejpozději dnem 31. prosince 2007.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 30. ledna 2004
o dočasném uvádění na trh určitého osiva druhu Vicia faba L., které nevyhovuje požadavkům směrnice Rady 66/401/EHS
(oznámeno pod číslem K(2004) 161)
(Text s významem pro EHP)
(2004/130/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 66/401/EHS ze dne 14. června 1966 o uvádění osiva pícnin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí 2003/61/ES [2], a zejména na čl. 17 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Množství dostupného osiva jarních odrůd bobu polního (Vicia faba L.) ve Spojeném království, které je vhodné pro domácí klimatické podmínky a jehož klíčivost vyhovuje požadavkům směrnice 66/401/EHS, není dostatečné, a nedovoluje tak pokrýt potřeby tohoto členského státu.
(2) Poptávku po osivu tohoto druhu nelze uspokojivě pokrýt osivem z jiných členských států nebo ze třetích zemí, které vyhovuje všem požadavkům směrnice 66/401/EHS.
(3) Spojené království by proto mělo být oprávněno povolit na období, které končí dnem 15. února 2004, uvádět na trh osivo tohoto druhu vyhovující méně přísným požadavkům.
(4) Kromě toho by v dalších členských státech, které jsou schopny dodávat Spojenému království osivo tohoto druhu, mělo být povoleno uvádění takového osiva na trh, bez ohledu na to, zda bylo sklizeno v členském státě nebo ve třetí zemi, na niž se vztahuje rozhodnutí Rady 2003/17/ES o rovnocennosti inspekcí v terénu prováděných ve třetích zemích u množitelského porostu pro produkci osiva a o rovnocennosti osiva vyprodukovaného ve třetích zemích [3].
(5) Spojené království by mělo plnit úlohu koordinátora, aby zajistilo, že celkové množství osiva povolené na základě tohoto rozhodnutí nepřesáhne maximální množství stanovené tímto rozhodnutím.
(6) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro osivo a sadbu v zemědělství, zahradnictví a lesnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Uvádění osiva jarního bobu polního (Vicia faba L.), jehož minimální klíčivost nevyhovuje požadavkům stanoveným ve směrnici 66/401/EHS, na trh ve Společenství se povoluje na období do 15. února 2004, za podmínek uvedených v příloze tohoto rozhodnutí a pokud:
a) klíčivost je nejméně taková jako klíčivost uvedená v příloze tohoto rozhodnutí;
b) na úřední návěsce je uvedena klíčivost ověřená úřední zkouškou provedenou podle čl. 2 odst. 1 části C písm. d) směrnice 66/401/EHS;
c) osivo bylo poprvé uvedeno na trh v souladu s článkem 2 tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Dodavatel osiva, který si přeje uvádět na trh osivo uvedené v článku 1, požádá o povolení členský stát, ve kterém je usazen nebo do kterého dováží.
Dotyčný členský stát neudělí dodavateli povolení uvádět toto osivo na trh jen tehdy, když:
a) má dostatečné důkazy pro to, aby pochyboval o schopnosti dodavatele uvést na trh množství osiva, pro které žádá o povolení, nebo
b) by celkové množství povolené k uvedení na trh na základě dotyčné odchylky překročilo maximální přípustné množství stanovené v příloze.
Článek 3
Členské státy si při používání tohoto rozhodnutí navzájem poskytují správní pomoc.
Spojené království jedná jako koordinující členský stát, pokud jde o článek 1, aby zajistilo, že celkové povolené množství nepřekročí maximální přípustné množství stanovené v příloze.
Členské státy, které obdrží žádost o povolení ve smyslu článku 2, neprodleně uvědomí koordinující členský stát o množství uvedeném v žádosti.
Koordinující členský stát ihned informuje členský stát, jemuž byla podána žádost, zda by udělení povolení mohlo mít za následek překročení maximálního přípustného množství.
Článek 4
Členské státy sdělí bez odkladu Komisi a ostatním členským státům množství, pro která udělily povolení k uvedení na trh podle tohoto rozhodnutí.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 9. února 2004,
kterým se v zásadě uznává úplnost dokumentací předložených k podrobnému zkoumání s ohledem na možné zařazení FEN 560 a penoxsulamu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS
(oznámeno pod číslem K(2004) 274)
(Text s významem pro EHP)
(2004/131/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], a zejména na čl. 6 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 91/414/EHS stanoví vytvoření seznamu Společenství obsahujícího účinné látky, které jsou povoleny pro použití v přípravcích na ochranu rostlin.
(2) Společnost Société occitane de fabrications et de technologies předložila dne 24. června 2003 francouzským orgánům dokumentaci týkající se účinné látky FEN 560 s žádostí o její zařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
Společnost Dow AgroSciences předložila dne 29. listopadu 2002 orgánům Itálie dokumentaci týkající se účinné látky penoxsulamu s žádostí o její zařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
(3) Francouzské a italské orgány sdělily Komisi, že dokumentace týkající se dotyčných účinných látek se po předběžném zkoumání jeví splňovat požadavky na údaje a informace stanovené v příloze II směrnice 91/414/EHS.
Předložené dokumentace se jeví splňovat též požadavky na údaje a informace stanovené v příloze III směrnice 91/414/EHS pro jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku. V souladu s čl.
6 odst. 2 směrnice 91/414/EHS byly dokumentace příslušnými žadateli následně zaslány Komisi a ostatním členským státům a postoupeny Stálému výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat.
(4) Tímto rozhodnutím by mělo být na úrovni Společenství úředně potvrzeno, že dokumentace v zásadě vyhovují požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze II a – pro alespoň jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku – požadavkům stanoveným v příloze III směrnice 91/414/EHS.
(5) Tímto rozhodnutím není dotčeno právo Komise požádat žadatele, aby členskému státu jmenovanému zpravodajem pro danou látku předložil další údaje nebo informace pro objasnění určitých bodů v dokumentaci.
(6) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Dokumentace týkající se účinných látek uvedených v příloze tohoto rozhodnutí, které byly předloženy Komisi a členským státům za účelem zařazení těchto látek do přílohy I směrnice 91/414/EHS, v zásadě vyhovují požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze II směrnice 91/414/EHS.
Dokumentace s ohledem na navržená použití vyhovují též požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze III směrnice 91/414/EHS pro jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující účinnou látku.
Článek 2
Členské státy zpravodajové budou pokračovat v podrobném zkoumání dotyčných dokumentací a co možná nejdříve, nejpozději však do 10. února 2005, předloží Komisi zprávu o závěrech těchto zkoumání, k nimž se připojí všechna doporučení ohledně zařazení nebo nezařazení dotyčné účinné látky do přílohy I směrnice 91/414/EHS, a všechny podmínky s tím související.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 11. února 2004
o nezařazení fenthionu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS a o odnětí povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tuto účinnou látku
(oznámeno pod číslem K(2004) 313)
(Text s významem pro EHP)
(2004/140/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2003/119/ES [2], a zejména na čl. 8 odst. 2 třetí a čtvrtý pododstavec uvedené směrnice,
s ohledem na nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 ze dne 11. prosince 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro první etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2266/2000 [4], a zejména na čl. 7 odst. 3a písm. b) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS provádí Komise pracovní program zaměřený na zkoumání účinných látek používaných v přípravcích na ochranu rostlin, které byly ke dni 25. července 1993 již na trhu. Prováděcí pravidla pro tento program byla stanovena v nařízení (EHS) č. 3600/92.
(2) V nařízení Komise (ES) č. 933/94 ze dne 27. dubna 1994, kterým se stanoví účinné látky přípravků na ochranu rostlin a jmenují členské státy zpravodajové pro provádění nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 [5], naposledy pozměněném nařízením (ES) č. 2230/95 [6], byly stanoveny účinné látky, které by měly být zhodnoceny v rámci nařízení (EHS) č. 3600/92, byly jmenovány členské státy zpravodajové pro hodnocení každé účinné látky a byli uvedeni producenti každé účinné látky, kteří ve stanovené lhůtě předložili oznámení.
(3) Fenthion je jednou z 89 účinných látek stanovených v nařízení (ES) č. 933/94.
(4) V souladu s čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EHS) č. 3600/92 předložilo Řecko jako jmenovaný členský stát zpravodaj dne 4. dubna 1996 Komisi zprávu o svém hodnocení informací předložených oznamovateli v souladu s čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení.
(5) Po obdržení zprávy členského státu zpravodaje vedla Komise podle čl. 7 odst. 3 nařízení (EHS) č. 3600/92 konzultace s odborníky z členských států, jakož i s hlavním oznamovatelem, společností Bayer CropScience.
(6) Dne 18. dubna 1997 a 11. února 2003 uspořádala Komise ve věci této účinné látky dvě třístranná setkání s hlavním předkladatelem údajů a s členským státem zpravodajem.
(7) Hodnotící zpráva vypracovaná Řeckem byla přezkoumána členskými státy a Komisí v rámci Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat.
Toto přezkoumání bylo dokončeno dne 4. července 2003 formou zprávy Komise o přezkoumání fenthionu.
(8) Dokumentace a informace z přezkoumání byly též předloženy Vědeckému výboru pro rostliny (SCP).
SCP byl požádán, aby předložil připomínky ke stanovení přijatelného denního příjmu a přijatelné úrovni expozice obsluhy.
Ve svém prvním stanovisku ze dne 2. října 1998 založeném na závěrech posouzení rizik pro člověka a životní prostředí SCP dospěl k názoru, že nebylo možné dokončit úplné hodnocení, protože nebyly k dispozici údaje, které by prokazovaly bezpečnost byť i jen omezeného zamýšleného použití jako návnady na citrusové plody a olivy pro lidské zdraví a životní prostředí.
SCP zejména poukázal na velmi vysoké akutní riziko pro ptactvo.
V uvedeném stanovisku SCP uznal, že vývoj inovační techniky aplikace, totiž přípravku ve formě návnady obsahujícího fenthion s atraktantem pouze na části plodin, by mohl slibovat dosažení omezené expozice člověka a životního prostředí; poznamenal však, že by nejdříve musely být předloženy studie pro takový typ aplikace, aby bylo možné provést konečné hodnocení.
Společnost Bayer CropScience předložila dodatečné informace, zejména informace ohledně použití ve formě návnady, a tyto informace byly zhodnoceny.
Dodatečné informace a jejich hodnocení byly předloženy SCP.
Ve svém stanovisku ze dne 17. prosince 2002 dospěl SCP k závěru, že riziko navrženého použití fenthionu pro ptactvo zůstává nejisté. V důsledku toho zůstaly obavy z možných rizik pro ptactvo vyjádřené v předcházejícím stanovisku nevyřešené.
(9) Hodnocení provedená na základě předložených informací neprokázala, že by přípravky na ochranu rostlin obsahující fenthion mohly za navržených podmínek použití obecně vyhovovat požadavkům stanoveným v čl. 5 odst. 1 písm. a) a b) směrnice 91/414/EHS, zejména pokud jde o jeho možný dopad na ptactvo.
(10) Fenthion by tudíž neměl být zařazen do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
(11) Měla by být přijata opatření, která zajistí, aby stávající povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících fenthion byla ve stanovené lhůtě odejmuta a nebyla obnovena a aby pro takové přípravky nebyla udělena žádná nová povolení.
(12) Na základě informací, které byly předloženy Komisi, je zřejmé, že při neexistenci účinných náhradních řešení pro určitá omezená použití v určitých členských státech existuje potřeba nadále tuto účinnou látku používat, aby byl umožněn vývoj náhradních řešení.
Za současných okolností je tedy odůvodněné stanovit za přísných podmínek zaměřených na minimalizaci rizika delší lhůtu pro odnětí stávajících povolení pro omezená použití, která jsou považována za nezbytná a pro něž v současné době zřejmě nejsou k dispozici žádná účinná náhradní řešení regulace škodlivých organismů.
(13) Lhůta pro likvidaci, uskladnění, uvedení na trh a použití stávajících zásob přípravků na ochranu rostlin obsahujících fenthion, kterou poskytnou členské státy, by neměla přesáhnout dobu 12 měsíců, aby stávající zásoby směly být použity během nejvýše jednoho dalšího vegetačního období.
(14) Tímto rozhodnutím není dotčeno žádné opatření, které Komise může v pozdější etapě přijmout pro tuto účinnou látku v rámci směrnice Rady 79/117/EHS ze dne 21. prosince 1978, kterou se zakazuje uvádění na trh a používání přípravků na ochranu rostlin obsahujících určité účinné látky [7], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 807/2003 [8].
(15) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Fenthion se nezařazuje jako účinná látka do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
Článek 2
Členské státy zajistí, aby
1. povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících fenthion byla odejmuta do 11. srpna 2004;
2. od 17. února 2004 nebyla na základě odchylky stanovené v čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS udělována ani obnovována žádná povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících fenthion;
3. pokud jde o použití uvedená v příloze ve sloupci B, členský stát uvedený ve sloupci A může ponechat v platnosti povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících fenthion do 30. června 2007 za předpokladu, že
a) zajistí, že tyto přípravky na ochranu rostlin, které zůstávají na trhu, budou nově označeny tak, aby označení odpovídalo omezeným podmínkám použití;
b) uloží všechna vhodná opatření ke zmírnění jakéhokoli možného rizika s cílem zajistit ochranu lidského zdraví, zdraví zvířat a ochranu životního prostředí; a
c) zajistí, aby byly zejména prostřednictvím akčních plánů usilovně hledány náhradní přípravky nebo postupy pro tato použití.
Dotyčný členský stát uvědomí Komisi nejpozději do 31. prosince 2004 o použití tohoto odstavce, a zejména o opatřeních, která přijal podle písmen a) až c), a každoročně předloží odhady množství fenthionu použitého pro nezbytná použití podle tohoto článku.
Článek 3
Lhůta poskytnutá členskými státy v souladu s čl. 4 odst. 6 směrnice 91/414/EHS musí být co možná nejkratší a
a) pro použití, u kterých má být povolení odejmuto do 11. srpna 2004, skončí nejpozději dnem 11. srpna 2005;
b) pro použití, u kterých má být povolení odejmuto do 30. června 2007, skončí nejpozději dnem 31. prosince 2007.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 12. února 2004
o nezařazení amitrazu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS a o odnětí povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tuto účinnou látku
(oznámeno pod číslem K(2004) 332)
(Text s významem pro EHP)
(2004/141/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2003/119/ES [2], a zejména na čl. 8 odst. 2 třetí a čtvrtý pododstavec uvedené směrnice,
s ohledem na nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 ze dne 11. prosince 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro první etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2266/2000 [4], a zejména na čl. 7 odst. 3a písm. b) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS Komise provádí pracovní program přezkoumání účinných látek používaných v přípravcích na ochranu rostlin, které byly ke dni 25. července 1993 již na trhu. Podrobná prováděcí pravidla pro tento program byla stanovena nařízením (EHS) č. 3600/92.
(2) V nařízení Komise (ES) č. 933/94 ze dne 27. dubna 1994, kterým se stanoví účinné látky přípravků na ochranu rostlin a jmenují zpravodajské členské státy pro provádění nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 [5], naposledy pozměněném nařízením (ES) č. 2230/95 [6], byly stanoveny účinné látky, které by měly být zhodnoceny v rámci nařízení (EHS) č. 3600/92, byly jmenovány členské státy zpravodajové pro hodnocení každé účinné látky a byli uvedeni producenti každé účinné látky, kteří ve stanovené lhůtě předložili oznámení.
(3) Amitraz je jednou z 89 účinných látek stanovených v nařízení (ES) č. 933/94.
(4) V souladu s čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EHS) č. 3600/92 předložilo Rakousko jako jmenovaný členský stát zpravodaj dne 6. ledna 1998 Komisi zprávu o svém hodnocení informací předložených oznamovateli v souladu s čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení.
(5) Po obdržení zprávy členského státu zpravodaje vedla Komise podle čl. 7 odst. 3 nařízení (EHS) č. 3600/92 konzultace s odborníky z členských států, jakož i s hlavním oznamovatelem, společností Bayer CropScience.
(6) Dne 9. června 2000 a 21. března 2003 uspořádala Komise ve věci této účinné látky dvě třístranná setkání s hlavním předkladatelem údajů a s členským státem zpravodajem.
(7) Hodnotící zpráva vypracovaná Rakouskem byla přezkoumána členskými státy a Komisí v rámci Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat.
Toto přezkoumání bylo dokončeno dne 4. července 2003 formou zprávy Komise o přezkoumání amitrazu.
(8) Hodnocení provedená na základě předložených informací neprokázala, že by přípravky na ochranu rostlin obsahující amitraz mohly za navržených podmínek použití obecně vyhovovat požadavkům stanoveným v čl. 5 odst.
1 písm. a) a b) směrnice 91/414/EHS; Zejména v čl. 5 odst.
2 písm. b) se stanoví, že při rozhodování o zařazení účinné látky do přílohy I je třeba vzít v úvahu přijatelný denní příjem (ADI) pro člověka.
Při stanovování ADI je třeba uvážit možné neurologické účinky amitrazu. Tyto účinky byly vzaty v úvahu rovněž při stanovování akutní referenční dávky, tj. odhadu množství látky, která může být v krátkém časovém intervalu požita, aniž by to znamenalo znatelné zdravotní riziko pro spotřebitele.
Pro navržená použití nebylo prokázáno, že by spotřebitelé nemohli být vystaveni takovému množství amitrazu, které překračuje akutní referenční dávku.
Oznamovatel vypracoval pravděpodobnostní posouzení rizika.
Je však třeba vzít v úvahu, že kritéria schválená pro výklad takového pravděpodobnostního posouzení rizika dosud nejsou stanovena a s ohledem na možná rizika by nebylo vhodné dále odkládat rozhodnutí do doby, než budou taková kritéria k dispozici.
(9) Amitraz by tudíž neměl být zařazen do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
(10) Měla by být přijata opatření, která zajistí, aby stávající povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících amitraz byla ve stanovené lhůtě odejmuta a nebyla obnovena a aby pro takové přípravky nebyla udělena žádná nová povolení.
(11) Na základě informací, které byly předloženy Komisi, je zřejmé, že při neexistenci účinných náhradních řešení pro určitá omezená použití v určitých členských státech existuje potřeba nadále tuto účinnou látku používat, aby byl umožněn vývoj náhradních řešení.
Za současných okolností je tedy odůvodněné stanovit za přísných podmínek zaměřených na minimalizaci rizika delší lhůtu pro odnětí stávajících povolení pro omezená použití, která jsou považována za nezbytná a pro něž v současné době zřejmě nejsou k dispozici žádná účinná náhradní řešení regulace škodlivých organismů.
(12) Lhůta pro likvidaci, uskladnění, uvedení na trh a použití stávajících zásob přípravků na ochranu rostlin obsahujících amitraz, kterou poskytnou členské státy, by neměla přesáhnout dobu 12 měsíců, aby stávající zásoby směly být použity během nejvýše jednoho dalšího vegetačního období.
(13) Tímto rozhodnutím není dotčeno žádné opatření, které Komise může v pozdější etapě přijmout pro tuto účinnou látku v rámci směrnice Rady 79/117/EHS ze dne 21. prosince 1978, kterou se zakazuje uvádění na trh a používání přípravků na ochranu rostlin obsahujících určité účinné látky [7], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 807/2003 [8].
(14) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Amitraz se nezařazuje jako účinná látka do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
Článek 2
Členské státy zajistí, aby
1. povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících amitraz byla odejmuta do 12. srpna 2004;
2. od 17. února 2004 nebyla na základě odchylky stanovené v čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS udělována ani obnovována žádná povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících amitraz;
3. pokud jde o použití uvedená v příloze ve sloupci B, členský stát uvedený ve sloupci A může ponechat v platnosti povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících amitraz do 30. června 2007 za předpokladu, že
a) zajistí, že tyto přípravky na ochranu rostlin, které zůstávají na trhu, budou nově označeny tak, aby označení odpovídalo omezeným podmínkám použití;
b) uloží všechna vhodná opatření ke zmírnění jakéhokoli možného rizika s cílem zajistit ochranu lidského zdraví, zdraví zvířat a ochranu životního prostředí; a
c) zajistí, aby byly zejména prostřednictvím akčních plánů usilovně hledány náhradní přípravky nebo postupy pro tato použití.
Dotyčný členský stát uvědomí Komisi nejpozději do 31. prosince 2004 o použití tohoto odstavce, a zejména o opatřeních, která přijal podle písmen a) až c), a každoročně předloží odhady množství amitrazu použitého pro nezbytná použití podle tohoto článku.
Článek 3
Lhůta poskytnutá členskými státy v souladu s čl. 4 odst. 6 směrnice 91/414/EHS musí být co možná nejkratší a
a) pro použití, u kterých má být povolení odejmuto do 12. srpna 2004, skončí nejpozději dnem 12. srpna 2005;
b) pro použití, u kterých má být povolení odejmuto do 30. června 2007, skončí nejpozději dnem 31. prosince 2007.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 12. února 2004,
kterým se mění rozhodnutí 97/467/ES, pokud jde o zahrnutí zařízení v Bulharsku a Maďarsku na prozatímní seznamy zařízení třetích zemí, ze kterých členské státy povolují dovoz masa ptáků nadřádu běžci
(oznámeno pod číslem K(2004) 346)
(Text s významem pro EHP)
(2004/144/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 95/408/ES ze dne 22. června 1995 o podmínkách pro sestavování prozatímních seznamů zařízení třetích zemí, pro přechodné období, ze kterých jsou členské státy oprávněny dovážet určité produkty živočišného původu, produkty rybolovu nebo živé mlže [1], a zejména na čl. 2 odst. 1 a 4 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Prozatímní seznamy zařízení ve třetích zemích, ze kterých členské státy povolují dovoz masa ptáků nadřádu běžci, byl stanoven rozhodnutím Komise 97/467/ES [2].
(2) Bulharsko a Maďarsko poslaly seznamy zařízení produkujících maso ptáků nadřádu běžci, u nichž příslušné orgány osvědčují, že zařízení odpovídají pravidlům Společenství.
(3) Tato zařízení by měla být zahrnuta do seznamů stanovených rozhodnutím 1997/467/ES.
(4) Protože kontroly na místě dosud nebyly provedeny, nevztahuje se na dovoz z těchto zařízení snížená četnost fyzických kontrol podle čl. 2 odst. 4 rozhodnutí 95/408/ES.
(5) Rozhodnutí 97/467/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem pozměněno.
(6) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha II rozhodnutí 97/467/ES se mění v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 25. února 2004.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 18. února 2004,
kterým se pro rok 2004 stanoví předběžné rozdělení finančních prostředků z Tabákového fondu Společenství na opatření uvedená v článcích 13 a 14 nařízení (ES) č. 2182/2002 mezi členské státy
(oznámeno pod číslem K(2004) 493)
(2004/148/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2075/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu se surovým tabákem1, a zejména na čl. 14a uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Články 13 a 14 nařízení Komise (ES) č. 2182/2002 ze dne 6. prosince 2002, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 2075/92, pokud jde o Tabákový fond Společenství2, stanoví opatření na přeměnu produkce tabáku. Tato opatření mají být financována Tabákovým fondem Společenství zřízeným článkem 13 nařízení (EHS) č. 2075/92.
(2) Celková částka, kterou má Tabákový fond Společenství k dispozici pro rok 2004, činí 28,8 miliónů eur, přičemž by se 50 % z této částky mělo použít na financování zvláštních opatření na přeměnu produkce tabáku na jiné plodiny nebo na jiné hospodářské činnosti, které vytvářejí zaměstnanost, a na financování s tím souvisejících studií.
(3) Je tudíž nezbytné stanovit v souladu s čl. 17 odst. 2 nařízení (ES) č. 2182/2002 předběžné rozdělení dostupné částky mezi dotyčné členské státy.
(4) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro tabák,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Předběžné rozdělení finančních prostředků z Tabákového fondu Společenství na opatření uvedená v článcích 13 a 14 nařízení (ES) č. 2182/2002 mezi členské státy pro rok 2004 je stanoveno v příloze.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 29. ledna 2004,
kterým se stanoví pokyny pro monitorování a vykazování emisí skleníkových plynů podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES
(oznámeno pod číslem K(2004) 130)
(Text s významem pro EHP)
(2004/156/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES [1], a zejména na čl. 14 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Úplné, důsledné, transparentní a přesné monitorování a vykazování emisí skleníkových plynů v souladu s těmito pokyny je základem pro fungování systému obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů, zřízeného směrnicí 2003/87/ES.
(2) Pokyny obsažené v tomto rozhodnutí stanoví podrobná kritéria pro monitorování a vykazování emisí skleníkových plynů pocházejících z činností uvedených v příloze I směrnice 2003/87/ES, pokud jde o skleníkové plyny uvedené v souvislosti s těmito činnostmi, a to na základě zásad pro monitorování a vykazování stanovených v příloze IV uvedené směrnice.
(3) Článek 15 směrnice 2003/87/ES vyžaduje, aby členské státy zajistily, aby zprávy předložené provozovateli, byly ověřeny v souladu s kritérii stanovenými v příloze V uvedené směrnice.
(4) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 8 rozhodnutí Rady 93/389/EHS [2],
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Pokyny pro monitorování a vykazování emisí skleníkových plynů pocházejících z činností uvedených v příloze I směrnice 2003/87/ES, zmíněné v článku 14 uvedené směrnice, jsou obsaženy v přílohách tohoto rozhodnutí.
Tyto pokyny vycházejí ze zásad stanovených v příloze IV uvedené směrnice.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 16. února 2004,
kterým se mění rozhodnutí 92/216/EHS, pokud jde o zveřejnění seznamu koordinačních orgánů
(oznámeno pod číslem K(2004) 390)
(Text s významem pro EHP)
(2004/158/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/428/EHS ze dne 26. června 1990 o obchodování s koňovitými určenými pro soutěže a o podmínkách jejich účasti v soutěžích [1], a zejména na čl. 4 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle pravidel přijatých k provádění článku 4 směrnice 90/428/EHS by každý členský stát měl nejdříve určit koordinační orgán pověřený sběrem potřebných dat.
(2) Rozhodnutí Komise 92/216/EHS ze dne 26. března 1992 o sběru dat týkajících se soutěží koňovitých podle čl. 4 odst. 2 směrnice Rady 90/428/EHS [2] stanoví zveřejnění seznamu těchto orgánů v Úředním věstníku, řadě C.
(3) Zdá se, že je pro informování zainteresované veřejnosti smysluplnější zveřejnit tento seznam na internetové stránce Komise.
(4) Rozhodnutí 92/216/EHS je proto třeba odpovídajícím způsobem pozměnit.
(5) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého zootechnického výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V článku 1 rozhodnutí 92/216/EHS se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Každý členský stát sdělí Komisi název a adresu koordinačního orgánu určeného podle odstavce 1.
Na základě těchto sdělení vypracuje Komise seznam koordinačních orgánů.
Seznam zveřejní na této internetové stránce:
http://forum.europa.eu.int/Public/irc/sanco/vets/information" .
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 16. února 2004,
kterým se podruhé mění rozhodnutí 2002/975/ES o zavedení očkování na doplnění opatření pro tlumení nízkopatogenní influenzy ptáků v Itálii a o zvláštních opatřeních na omezení přemísťování
(oznámeno pod číslem K(2004) 393)
(Text s významem pro EHP)
(2004/159/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], naposledy pozměněnou směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/33/ES [2], a zejména na čl. 10 odst. 4 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 89/662/EHS ze dne 11. prosince 1989 o veterinárních kontrolách v obchodu uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [3], naposledy pozměněnou nařízením (ES) č. 806/2003 [4], a zejména na čl. 9 odst. 4 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 92/40/EHS ze dne 19. května 1992, kterou se zavádějí opatření Společenství pro tlumení influenzy ptáků [5], naposledy pozměněnou nařízením (ES) č. 806/2003 ze dne 19. května 1992, a zejména na článek 16 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V říjnu 2002 ohlásila Itálii Komisi, že se v regionech Veneto a Lombardie vyskytla infekce nízkopatogenní influenzou ptáků podtypu H7N3 a že se tato choroba rychle šíří.
(2) Italské orgány následně podnikly rázné kroky, včetně utracení infikovaných hejn, aby zamezily šíření choroby.
Italské orgány také požadovaly jako doplňující opatření schválení očkovacího programu proti influenze ptáků po dobu alespoň 18 měsíců, aby se zabránilo dalšímu šíření choroby.
(3) Očkovací program byl schválen rozhodnutím Komise 2002/975/ES [6], které stanovilo pravidla pro očkování proti influenze ptáků v oblasti popsané v příloze. Rozhodnutí také obsahuje zvláštní opatření pro tlumení, jako je omezení přemísťování u živé drůbeže a násadových a konzumních vajec v obchodu uvnitř Společenství.
(4) Na základě zkušenosti je třeba pozměnit schválený očkovací program tak, aby zahrnoval očkování chovné drůbeže, a pozměnit očkovací kampaně pro různé kategorie drůbeže, zejména pro nosnice.
Omezení pro chov některých kategorií drůbeže starších, než je stanovená věková hranice, je třeba přezkoumat s přihlédnutím k příznivému epizootologickému vývoji prevalence influenzy ptáků ve zmíněných populacích.
(5) Omezení pro obchod uvnitř Společenství, která se v současnosti vztahují na produkty pocházející z hospodářství, která se nacházející ve vymezeném okruhu okolo hospodářství infikovaného nízkopatogenní influenzou ptáků, je třeba přezkoumat a zrušit s výhradou provedení některých preventivních opatření.
(6) Rozlišovací test (test iIFA) schválený rozhodnutím Komise 2001/847/ES [7] k použití u krocanů a krůt byl nyní dále rozvinut a jeho použití u jiných druhů drůbeže, zejména u kuřat, by mělo poskytnout potřebné veterinární záruky pro obchod uvnitř Společenství s čerstvým masem získaným z očkovaných kuřat.
(7) Výskyt ohnisek influenzy ptáků s virem nízké patogenity se v posledních několika měsících významně snížil; očkovací program je však třeba prodloužit o dalších šest měsíců, aby se populace ochránila před opakovaným zavlečením infekce.
(8) Rozhodnutí 2002/975/ES je tedy třeba odpovídajícím způsobem pozměnit.
(9) Dále je třeba využít příležitosti a zrušit překonaná rozhodnutí Komise 2000/149/ES [8], 2003/153/ES [9], 2003/359/ES [10] a 2003/428/ES [11], přijatá v souvislosti s ohnisky vysokopatogenní influenzy ptáků, která se vyskytla v roce 2000 v Itálii a v roce 2003 v Nizozemsku a v Belgii.
(10) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Schvalují se změny v očkovacím programu schváleném rozhodnutím 2002/975/ES, které požaduje Itálie a které se týkají zejména:
a) možnosti očkovat chovnou drůbež;
b) změny očkovacích kampaní pro různé kategorie drůbeže podle jejich imunitního statusu, zejména u nosnic;
c) změny programů sledování drůbeže pocházející z oblasti očkování;
d) používání doplňkové heterogenní očkovací látky obsahující kmen A/ck/Italy/1067/1999/H7N1;
e) prodloužení délky života některých kategorií drůbeže; a
f) prodloužení očkovacího programu o šest měsíců (na celkem 24 měsíců).
Článek 2
Rozhodnutí 2002/975/ES se mění takto:
1. v článku 3 se zrušuje odstavec 3;
2. a) v čl. 5 ost. 1 písm. c) se výraz "tři kilometry" nahrazuje výrazem "jeden kilometr";
b) v čl. 5 odst. 2 a 3 se za slova "krocanů a krůt" vkládají slova "a kuřat" a výraz "maso krocanů a krůt" se nahrazuje výrazem "maso krocanů a krůt a kuřat";
3. a) v příloze II se v odstavci 1 za výraz "krocany a krůtami" vkládají slova "a kuřaty";
b) v příloze II se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Použití testu pro účely odeslání čerstvého masa krocanů a krůt a kuřat z oblasti očkování v Itálii do jiných členských států
Maso původem z krocanů a krůt a kuřat očkovaných proti influenze ptáků může být odesláno do ostatních členských států za podmínky, že pokud jsou všichni ptáci chováni v jedné budově, úřední veterinární lékař během sedmi dnů před porážkou odebral vzorky krve nejméně deseti očkovaným krocanům a krůtám nebo kuřatům určeným k porážce.
Pokud je však tato drůbež chována ve více než jedné skupině nebo budově, vzorky se odeberou nejméně dvaceti očkovaným ptákům náhodně vybraným ze všech skupin nebo budov v hospodářství."
Článek 3
Rozhodnutí 2000/149/ES, 2003/153/ES, 2003/359/ES a 2003/428/ES se zrušují.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 16. února 2004,
kterým se mění rozhodnutí 2003/71/ES, pokud jde o dobu platnosti
(oznámeno pod číslem K(2004) 394)
(Text s významem pro EHP)
(2004/160/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [1], a zejména na čl. 18 odst. 7 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství [2], a zejména na čl. 22 odst. 6 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 2002/99/ES ze dne 16. prosince 2002, kterou se stanoví veterinární předpisy pro produkci, zpracování, distribuci a dovoz produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě [3], a zejména na čl. 8 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Výskyt nakažlivé chudokrevnosti lososů (ISA) na Faerských ostrovech vedl k přijetí rozhodnutí Komise 2003/71/ES ze dne 29. ledna 2003 o některých ochranných opatřeních týkajících se nakažlivé chudokrevnosti lososů na Faerských ostrovech [4].
(2) I přes opatření podniknutá Faerskými ostrovy ohlásil tento stát v roce 2003 další ohniska ISA, a proto nelze počítat s rychlou eradikací uvedené choroby.
(3) Vzhledem k nákazové situaci na Faerských ostrovech by ochranná opatření obsažená v rozhodnutí 2003/71/ES měla zůstat použitelná až do února 2005.
(4) Rozhodnutí 2003/71/ES je proto třeba pozměnit, aby se prodloužila jeho doba platnosti.
(5) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V článku 6 rozhodnutí 2003/71/ES se datum "1. února 2004" nahrazuje datem "31. ledna 2005".
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 19. února 2004,
kterým se mění rozhodnutí 2004/130/ES o dočasném uvádění na trh určitého osiva druhu Vicia faba L., které nevyhovuje požadavkům směrnice Rady 66/401/EHS
(oznámeno pod číslem K(2004) 492)
(Text s významem pro EHP)
(2004/164/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 66/401/EHS ze dne 14. června 1966 o uvádění osiva pícnin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí 2003/61/ES [2], a zejména na čl. 17 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutím Komise 2004/130/ES [3] bylo povoleno na období do 15. února 2004 uvádět na trh osivo jarního bobu polního, jehož minimální klíčivost nevyhovuje požadavkům stanoveným ve směrnici 66/401/EHS, podle přesně stanovených požadavků a za určitých podmínek.
(2) Doba, po kterou lze uvádět na trh osivo za méně přísných požadavků na klíčivost, a která končí dnem 15. února 2004, nebude dostatečná.
(3) Proto je třeba prodloužit platnost oprávnění, a odpovídajícím způsobem změnit rozhodnutí 2004/130/ES.
(4) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro osivo a sadbu v zemědělství, zahradnictví a lesnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V článku 1 rozhodnutí 2004/130/ES se datum "15. února 2004" nahrazuje datem "31. března 2004".
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 20. února 2004
o dočasném dovozu evidovaných koní, kteří se zúčastní Olympijských her nebo Paralympijských her v Řecku v roce 2004
(oznámeno pod číslem K(2004) 499)
(Text s významem pro EHP)
(2004/177/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/426/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních předpisech pro přesun koňovitých a jejich dovoz ze třetích zemí [1], a zejména na článek 19 bod ii) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s rozhodnutím Komise 92/260/EHS ze dne 10. dubna 1992 o veterinárních podmínkách a veterinárních osvědčeních pro dočasný dovoz evidovaných koní [2] a v souladu s rozhodnutím Komise 93/197/EHS ze dne 5. února 1993 o veterinárních podmínkách a veterinárních osvědčeních pro dovoz evidovaných koňovitých a plemenných a užitkových koňovitých [3] musí být poskytnuty záruky, že nevykastrovaní koně samčího pohlaví starší než 180 dní nepředstavují riziko, pokud jde o šíření virové arteritidy koňovitých.
(2) Evidovaní koně účastnící se Olympijských her v řeckých Aténách v srpnu 2004 budou pod veterinárním dohledem příslušných řeckých orgánů a pořádající Fédération Equestre International (FEI).
(3) Evidovaní koně účastníci se XII. paralympijských her v řeckých Aténách v září 2004 budou pod veterinárním dohledem příslušných řeckých orgánů.
(4) Někteří koně samčího pohlaví kvalifikovaní pro účast na těchto jezdeckých událostech vysoké úrovně nemusí splňovat požadavky stanovené v rozhodnutích 92/260/EHS, respektive 93/197/EHS, pokud jde o virovou arteritidu koňovitých.
(5) Proto by měla být stanovena odchylka od těchto požadavků pro koně dočasně dovezené za účelem účasti na těchto sportovních událostech.
Tato odchylka by měla stanovit podmínky, které by vyloučily jakékoli riziko šíření virové arteritidy koňovitých.
(6) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Odchylně od rozhodnutí 92/260/EHS povolí členské státy dočasný dovoz nevykastrovaných evidovaných koní samčího pohlaví za účelem účasti na jezdeckých soutěžích Olympijských her nebo Paralympijských her v řeckých Aténách v srpnu a v září roku 2004, aniž by požadovaly záruky stanovené v tomto rozhodnutí, pokud jde o virovou artyeritidu koňovitých za předpokladu, že budou splněny požadavky stanovené v odstavci 2.
2. Veterinární osvědčení zavedené v souladu s přílohou II rozhodnutí 92/260/EHS musí odpovídat těmto požadavkům:
a) oddíl III body e) a v) osvědčení A, B, C, D a E a oddíl III body f) a v) osvědčení F, které se vztahují k virové arteritidě koňovitých, škrtne úřední veterinární lékař, který podepisuje osvědčení;
b) do osvědčení se vloží nová věta, která zní:
"Evidovaný kůň dovezený podle rozhodnutí Komise 2004/177/ES. [4]
c) do prohlášení, které je připojeno k osvědčením, se vkládá nový text, který zní:
"Kůň, kterého se týká toto osvědčení, je určen k účasti na jezdeckých soutěžích Olympijských her/Paralympijských her (nehodící se škrtněte) a během pobytu v členském státě Evropské unie nebude použit pro plemenitbu ani pro odběr spermatu.
Byla učiněna opatření, aby kůň neprodleně po skončení jezdeckých soutěží Olympijských her/Paralympijských her (nehodící se škrtněte) opustil území Evropské unie.
Datum a místo plánovaného odjezdu z Evropské unie:…".
Článek 2
1. Odchylně od rozhodnutí 93/197/EHS povolí členské státy dočasný dovoz nevykastrovaných evidovaných koní samčího pohlaví z Falklandských ostrovů, Kyrgyzstánu a Sant Pierre a Miquelon za účelem účasti na jezdeckých soutěžích Olympijských her nebo Paralympijských her v řeckých Aténách v srpnu a září roku 2004 bez požadování záruk stanovených v tomto rozhodnutí, pokud jde o virovou arteritidu koňovitých, za předpokladu, že budou splněny požadavky stanovené v odstavci 2.
2. Veterinární osvědčení zavedené v souladu s přílohou II rozhodnutí 93/197/EHS musí odpovídat těmto požadavkům:
a) oddíl III body e) a v) osvědčení A, B a G, které se vztahují k virové arteritidě koňovitých, škrtne úředním veterinárním lékařem, který podepisuje osvědčení;
b) do osvědčení se vloží nová věta, která zní:
"Evidovaní koně dovezení v souladu s rozhodnutím Komise 2004/177/ES. [5]
c) do prohlášení, které je připojeno k osvědčením, se vkládá nový text, který zní:
"Kůň, kterého se týká toto osvědčení, je určen k účasti na jezdeckých soutěžích Olympijských her/Paralympijských her (nehodící se škrtněte) a během pobytu v členském státě Evropské unie nebude použit pro plemenitbu ani pro odběr spermatu.
Byla učiněna opatření, aby kůň neprodleného po skončení jezdeckých soutěží Olympijských her/Paralympijských her (nehodící se škrtněte) opustil území Evropské unie.
Datum a místo plánovaného odjezdu z Evropské unie: …"
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 20. února 2004,
kterým se mění rozhodnutí 1999/815/ES, kterým se přijímají opatření, jimiž se zakazuje uvádět na trh hračky a předměty pro péči o děti určené pro vkládání do úst dětmi do tří let a vyrobené z měkčeného PVC obsahujícího některé ftaláty
(oznámeno pod číslem K(2004) 524)
(Text s významem pro EHP)
(2004/178/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2001/95/ES ze dne 3. prosince 2001 o obecné bezpečnosti výrobků [1], a zejména na čl. 13 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě článku 9 směrnice 92/59/EHS [2] přijala Komise dne 7. prosince 1999 rozhodnutí 1999/815/ES [3], kterým se ukládá členským státům povinnost zakázat uvádět na trh hračky a předměty pro péči o děti určené pro vkládání do úst dětmi do tří let a vyrobené z měkčeného PVC obsahujícího jednu nebo více látek diisononylftalát (DINP), di(2ethylhexyl)ftalát (DEHP), dibutylftalát (DBP), diisodecylftalát (DIDP), di(noktyl)ftalát (DNOP) a benzylbutylftalát (BBP).
(2) Platnost rozhodnutí 1999/815/ES byla v souladu s čl. 11 odst. 2 směrnice 92/59/EHS omezena na tři měsíce. Platnost rozhodnutí tedy skončila dnem 8. března 2000.
(3) Při přijímání rozhodnutí 1999/815/ES bylo předem stanoveno prodloužení jeho platnosti v případě nutnosti.
Platnost opatření přijatých rozhodnutím 1999/815/ES byla prodloužena několika rozhodnutími vždy o další tři měsíce, takže nyní má skončit dnem 20. února 2004.
(4) Došlo k důležitému vývoji ve validaci zkušebních metod migrace ftalátů a v komplexním posuzování rizika těchto ftalátů podle nařízení Rady (EHS) č. 793/93 ze dne 23. března 1993 o hodnocení a kontrole rizik existujících látek [4].
Parlament a Rada zvažují trvalá opatření proti riziku vyplývajícímu z dotyčných výrobků. Uzavření diskusí o této záležitosti však vyžaduje více času, zejména majíli být zohledněny všechny nové vědecké poznatky.
(5) Do vyřešení otevřených otázek a pro zajištění cílů rozhodnutí 1999/815/ES a předpisů, jimiž se prodlužuje jeho platnost, je nezbytné zachovat zákaz uvádění dotyčných výrobků na trh.
(6) Některé členské státy provedly rozhodnutí 1999/815/ES opatřeními, která jsou použitelná do 20. února 2004.
Je tedy nezbytné zajistit, aby byla platnost těchto opatření prodloužena.
(7) Je tedy nezbytné prodloužit platnost rozhodnutí 1999/815/ES s cílem zajistit, aby všechny členské státy zachovaly zákaz stanovený uvedeným rozhodnutím.
(8) Směrnice 92/59/EHS byla zrušena k 15. lednu 2004 a nahrazena od téhož dne směrnicí 2001/95/ES. Podle čl.
13 odst. 2 směrnice 2001/95/ES jsou rozhodnutí Komise, kterými se požaduje, aby členské státy přijaly opatření pro předcházení vážným rizikům vyplývajícím z určitých výrobků, jsou po dobu nejvýše jednoho roku a mohou být potvrzena na další období, z nichž žádné nepřesáhne jeden rok.
Je vhodné prodloužit dobu platnosti rozhodnutí 1999/815/ES o šest měsíců, aby byla k dispozici dostatečná doba pro dosažení pokroku ve věci trvalých opatření zmiňovaných v bodu 4 odůvodnění a současně aby byla zajištěna možnost přezkoumat dobu platnosti rozhodnutí v přiměřeném časovém období.
(9) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 15 směrnice 2001/95/ES,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V článku 5 rozhodnutí 1999/815/ES se datum 20. února 2004 nahrazuje datem 20. srpna 2004.
Článek 2
Členské státy neprodleně přijmou opatření nezbytná pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím a zveřejní je.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 19. února 2004
o přijetí doplňkového programu výzkumu, který má být prováděn Společným výzkumným střediskem pro Evropské společenství pro atomovou energii
(2004/185/Euratom)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na článek 7 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise předložený po konzultaci s Výborem pro vědu a techniku,
s ohledem na stanovisko správní rady Společného výzkumného střediska (SVS),
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V rámci evropského výzkumného prostoru je doplňkový program výzkumu zahrnující reaktor s vysokým tokem neutronů (HFR) jedním z hlavních prostředků, kterými může Unie přispět k bezpečným jaderných technologiím, výzkumu materiálů pro termonukleární fúzi, k základnímu výzkumu, lékařskému výzkumu a lékařským aplikacím a ke vzdělávání v těchto oblastech.
(2) Finanční příspěvky pro tento doplňkový program budou pocházet přímo z Nizozemska a Francie,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Doplňkový program výzkumu pro provoz HFR, dále jen "program", jehož cíle jsou uvedeny v příloze I, se přijímá na dobu tří let počínaje 1. lednem 2004.
Článek 2
Finanční příspěvky odhadované jako nezbytné k realizaci programu činí přibližně 30,6 milionů eur.
Rozdělení příspěvků uvádí příloha II.
Zahrnuje rezervu na vyřazení reaktoru z provozu.
Článek 3
Komise je odpovědná za provádění programu a za tímto účelem si vyžádá služby SVS.
Správní rada SVS bude průběžně informována o provádění programu.
Článek 4
Komise každoročně do 15. června předkládá Evropskému parlamentu, Radě a Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru zprávu o provádění tohoto rozhodnutí.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 16. února 2004,
kterým se mění některé přílohy rozhodnutí 96/510/ES, pokud jde o zootechnické podmínky pro dovoz spermatu, vajíček a embryí koňovitých
(oznámeno pod číslem K(2004) 388)
(Text s významem pro EHP)
(2004/186/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 94/28/ES ze dne 23. června 1994, kterou se stanoví zásady zootechnických a genealogických podmínek pro dovoz zvířat, spermatu, vajíček a embryí ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 77/504/EHS o čistokrevném plemenném skotu [1], a zejména na třetí odrážku článku 5, druhou odrážku článku 6 a druhou odrážku článku 7 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V osvědčení o plemenné příslušnosti by se měly objevit konkrétní údaje, které umožní stanovit původ a totožnost zvířete, od nějž sperma, vajíčka nebo embrya pocházejí.
(2) Vzor osvědčení pro obchod se spermatem, vajíčky a embryi koňovitých uvnitř Společenství je stanoven v rozhodnutí Komise 96/79/ES ze dne 12. ledna 1996, kterým se stanoví osvědčení o plemenné příslušnosti pro sperma, vajíčka a embrya evidovaných koňovitých [2].
(3) Vzor osvědčení pro dovoz spermatu, vajíček a embryí skotu, prasat, ovcí a koz ze třetích zemí je stanoven v rozhodnutí Komise 96/510/ES ze dne 18. července 1996, kterým se stanoví potvrzení o původu zvířete a osvědčení o plemenné příslušnosti pro dovoz plemenných zvířat, jejich spermatu, vajíček a embryí [3].
(4) V zájmu soudržnosti pravidel Společenství by se měla potvrzení původu zvířete a osvědčení o plemenné příslušnosti stanovená v rozhodnutí 96/510/ES doplnit o ustanovení pro dovoz spermatu, vajíček a embryí koňovitých ze třetích zemí.
Tato ustanovení by měla vycházet ze zootechnických podmínek pro obchod se spermatem, vajíčky a embryi tohoto druhu uvnitř Společenství.
(5) Rozhodnutí 96/510/ES by se proto mělo odpovídajícím způsobem pozměnit.
(6) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého zootechnického výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Přílohy IV, V a VI rozhodnutí 96/510/ES se mění podle přílohy tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 23. února 2004
o kritériích a praktických opatřeních k vyrovnání finančních nevyvážeností vzniklých v souvislosti s používáním směrnice 2001/40/ES o vzájemném uznávání rozhodnutí o vyhoštění státních příslušníků třetích zemí
(2004/191/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 63 bod 3 uvedené smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská rada na zasedání v Tampere ve dnech 15. a 16. října 1999 znovu potvrdila svou vůli vytvořit prostor svobody, bezpečnosti a práva.
Je tedy nezbytné, aby společná evropská azylová a migrační politika směřovala ke spravedlivému zacházení se státními příslušníky třetích zemí a zároveň k lepšímu řízení migračních proudů.
Tyto cíle potvrdila Evropská rada na svém zasedání v Laekenu ve dnech 14. a 15. prosince 2001 a v Seville ve dnech 21. a 22. června 2002.
Byla zejména zdůrazněna nutnost boje s nedovoleným přistěhovalectvím, včetně vhodných opatření na podporu navracení neoprávněně pobývajících osob.
(2) Použití směrnice 2001/40/ES [1] může způsobit finanční nevyváženosti, pokud rozhodnutí o vyhoštění, i přes úsilí vyvinuté vykonávajícím členským státem, nemohou být uskutečněna na náklady dotyčných státních příslušníků třetích zemí nebo třetí osoby.
Je proto třeba přijmout vhodná kritéria a praktická opatření pro vzájemné vyrovnání mezi členskými státy.
(3) Toto rozhodnutí by též mělo sloužit jako základ pro stanovení kritérií a praktických opatření nezbytných pro provedení článku 24 Schengenské úmluvy.
(4) Jelikož cíle navrhované akce, totiž rozdělení finančního zatížení souvisejícího se spoluprací mezi členskými státy v oblasti vyhoštění státních příslušníků třetích zemí v případě vzájemného uznávání rozhodnutí o vyhoštění, nemůže být dosaženo uspokojivě na úrovni členských států, a proto, z důvodů celoevropské oblasti působnosti tohoto rozhodnutí, jich může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství v souladu se zásadou subsidiarity přijmout opatření podle článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(5) Toto rozhodnutí ctí základní práva a zachovává zásady uvedené zejména v Listině základních práv Evropské unie.
Toto rozhodnutí především směřuje k zajištění plného respektování lidské důstojnosti v případě vyhoštění a vystěhování, jak vyplývá z článků 1, 18 a 19 uvedené listiny.
(6) V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, se Dánsko nepodílí na přijímání tohoto rozhodnutí, a proto pro ně není závazné ani použitelné.
Vzhledem k tomu, že toto rozhodnutí navazuje na schengenské acquis podle hlavy IV Smlouvy o založení Evropského společenství, do té míry, v jaké je použitelné na státní příslušníky třetích zemí, kteří nesplňují nebo již nesplňují podmínky krátkodobého pobytu použitelné ne území členského státu na základě schengenského acquis, rozhodne se Dánsko v souladu s článkem 5 uvedeného protokolu do šesti měsíců poté, co Rada přijala toto rozhodnutí, zda je provede ve svém vnitrostátním právu.
(7) Pokud jde o Island a Norsko, rozvíjí toto rozhodnutí ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu dohody uzavřené Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto dvou států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis [2], pokud se použije na státní příslušníky třetích zemí, kteří nesplňují nebo již nesplňují podmínky stanovené pro krátkodobý pobyt použitelné na území členského státu na základě schengenského acquis, která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodu A rozhodnutí Rady 1999/437/ES ze dne 17. května 1999 o některých opatřeních pro uplatňování uvedené dohody [3].
(8) V souladu s článkem 3 Protokolu o postavení Spojeného království a Irska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, oznámilo Spojené království přání účastnit se přijímání tohoto rozhodnutí.
Pokud toto rozhodnutí též provádí článek 24 Schengenské úmluvy, v souladu s článkem 7 směrnice 2001/40/ES, nevztahuje se na Spojené království.
(9) V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Spojeného království a Irska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství a aniž je dotčen článek 4 uvedeného protokolu, nepodílí se Irsko nepodílí na přijímání ani uplatňování tohoto rozhodnutí, a proto pro ně není závazné ani použitelné.
(10) Toto rozhodnutí je aktem navazujícím na schengenské acquis nebo jinak s ním souvisejícím ve smyslu čl. 3 odst. 2 aktu o přistoupení z roku 2003,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Toto rozhodnutí stanoví vhodná kritéria a praktická opatření pro náhradu finančních nevyvážeností, které mohou vzniknout v souvislosti s používáním směrnice 2001/40/ES, pokud vyhoštění nemůže být provedeno na náklady státního příslušníka nebo státních příslušníků dotyčných třetích zemí.
Článek 2
1. Vydávající členský stát vyrovná vykonávajícímu členskému státu finanční nevyváženost, která vznikne v souvislosti s používáním směrnice 2001/40/ES, pokud vyhoštění nemůže být provedeno na náklady státního příslušníka nebo státních příslušníků dotyčných třetích zemí.
Vykonávající členský stát poskytne vydávajícímu členskému státu obecné informace o předpokládaných nákladech na vyhoštění.
2. K náhradě dochází na žádost vydávajícího členského státu na základě minimálních skutečných výdajů a podle těchto zásad:
a) Náklady na přepravu: zahrnují skutečné náklady na letenky až do výše částky odpovídající úřední ceně IATA pro daný let v době výkonu.
Skutečné výdaje za pozemní nebo námořní přepravu vozem, vlakem nebo lodí mohou být požadovány na základě vlakové jízdenky druhé třídy nebo lodního lístku pro danou vzdálenost v době výkonu.
b) Správní náklady: zahrnují skutečné náklady na vízové poplatky a na poplatky za vydání cestovních dokladů nezbytných pro návrat (propustky).
c) Denní sazby diet pro členy doprovodu: určí se v souladu s platnými vnitrostátními právními předpisy nebo postupy.
d) Náklady na ubytování členů doprovodu: zahrnují skutečné náklady na pobyt těchto členů doprovodu v tranzitní oblasti třetí země, jakož i během jejich krátkého pobytu v zemi původu nezbytně nutného pro provedení úkolu.
Pro účely náhrady se počet členů doprovodu omezuje na dvě osoby na jednu navracenou osobu, pokud není na základě posouzení vykonávajícího členského státu a po dohodě s vydávajícím členským státem požadováno více členů doprovodu.
e) Náklady na ubytování navracené osoby: zahrnují skutečné náklady na pobyt navracené osoby ve vhodném ubytovacím zařízení, v souladu s platnými vnitrostátními právními předpisy nebo postupy vykonávajícího členského státu.
Náhrada se omezuje na pobyt v délce maximálně tří měsíců.
Pokud se předpokládá, že pobyt navracené osoby bude delší než tři měsíce, provádějící členský stát a vydávající členský stát se o dodatečných nákladech dohodnou.
f) Výdaje na lékařskou péči: zahrnují skutečné náklady na lékařské ošetření navracené osoby a členů doprovodu v naléhavých případech, včetně nákladů na nezbytnou hospitalizaci.
V nezbytných případech vykonávající členský stát konzultuje vydávající členský stát a dohodnou se na nákladech překračujících náklady stanovené v tomto odstavci nebo dodatečné náklady.
Článek 3
1. Žádosti o náhradu se podávají písemně a připojí se k nim doklady o nahraditelných výdajích.
2. O náhradu lze žádat pouze u rozhodnutí o vyhoštění, která byla vydána po nabytí účinku tohoto rozhodnutí.
O náhradu nelze žádat za provedení rozhodnutí o vyhoštění vydaných více než čtyři roky před jejich výkonem.
3. Žádosti o náhradu podané více než jeden rok po výkonu mohou být zamítnuty.
4. Každý členský stát stanoví národní kontaktní místo pro provádění tohoto rozhodnutí a sdělí související údaje ostatním členským státům.
Každou žádost o náhradu odešle národní kontaktní místo vykonávajícího členského státu národnímu kontaktnímu místu vydávajícího členského státu, jež informuje národní kontaktní místo vykonávajícího státu o obdržení žádosti.
5. Nejpozději do tří měsíců oznámí národní kontaktní místo vydávajícího členského státu národnímu kontaktnímu místu vykonávajícího členského státu přijetí nebo zamítnutí žádosti.
Toto oznámení je písemné a v případě zamítnutí obsahuje odůvodnění.
6. Platby se provádějí nejpozději během tří měsíců ode dne přijetí platby národním kontaktním místem vykonávajícího členského státu.
7. Národní kontaktní místa vykonávajícího členského státu a vydávajícího členského státu jsou informována o platbách a zamítnutích náhrad.
Článek 4
1. Za účelem řádného provádění tohoto rozhodnutí i směrnice 2001/40/ES poskytne každé národní kontaktní místo pravidelně informace týkající se zejména celkového počtu vykonávacích opatření přijatých podle směrnice 2001/40/ES, která byla na základě tohoto rozhodnutí nahrazena, a celkový počet zamítnutých náhrad a jejich odůvodnění.
2. Takové informace mohou též obsahovat doporučení na zlepšení kritérií a praktických opatření tohoto rozhodnutí.
Článek 5
Toto rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění
Rozhodnutí Rady
ze dne 10. února 2004,
kterým se mění rozhodnutí 2001/264/ES, kterým se přijímají bezpečnostní předpisy Rady
(2004/194/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 207 odst. 3 uvedené smlouvy,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2002/682/ES, Euratom ze dne 22. července 2002, kterým se přijímá jednací řád Rady [1], a zejména na článek 24 tohoto rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dodatek 1 bezpečnostních předpisů Rady Evropské unie připojených k rozhodnutí 2001/264/ES [2] obsahuje seznam vnitrostátních bezpečnostních orgánů, dodatek 2 srovnávací tabulku vnitrostátních bezpečnostních klasifikací.
(2) Česká republika, Estonská republika, Kyperská republika, Lotyšská republika, Litevská republika, Maďarská republika, Maltská republika, Polská republika, Slovinská republika a Slovenská republika podepsaly dne 16. dubna 2003 smlouvu o svém přistoupení k Evropské unii [3].
(3) Podle čl. 2 odst. 2 rozhodnutí 2001/264/ES musí tyto státy přijmout vhodná opatření k tomu, aby při nakládání s utajovanými skutečnostmi EU byly dodržovány bezpečnostní předpisy Rady.
(4) Aby byly tyto státy zohledněny v uvedených dodatcích, je nutno provést v rozhodnutí 2001/264/ES odpovídající technické změny.
(5) Dodatek 2 rozhodnutí 2001/264/ES stanoví, že při projednávání bezpečnostní dohody mezi Evropskou unií a NATO bude dosažena shoda se stupni klasifikace NATO.
(6) Dne 14. března 2003 byla mezi Evropskou unií a NATO podepsána dohoda o ochraně utajovaných informací [4].
(7) V dodatku 2 uvedeného rozhodnutí je tudíž nutno dosáhnout shody se stupni utajení NATO,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Rozhodnutí 2001/264/ES se mění takto:
a) dodatek 1 se nahrazuje dokumentem obsaženým v příloze I tohoto rozhodnutí,
b) dodatek 2 se nahrazuje dokumentem obsaženým v příloze II tohoto rozhodnutí.
Článek 2
1. Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem zveřejnění.
2. Vstupuje v platnost dnem a s výhradou vstupu v platnost smlouvy o přistoupení z roku 2003, podepsané
Rozhodnutí Komise
ze dne 27. února 2004,
kterým se mění rozhodnutí 2002/794/ES o některých ochranných opatřeních s ohledem na drůbeží maso, výrobky z drůbežího masa a polotovary z drůbežího masa, určené k lidské spotřebě a dovážené z Brazílie
(oznámeno pod číslem K(2004) 557)
(Text s významem pro EHP)
(2004/198/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin [1], ve znění nařízení (ES) č. 1642/2003 [2], a zejména na čl. 53 odst. 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na směrnici Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství [3], a zejména na čl. 22 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s rozhodnutím Komise 2002/794/ES [4] musí být ze všech zásilek drůbežího masa, výrobků z drůbežího masa a polotovarů z drůbežího masa dovážených z Brazílie odebírány vzorky za účelem prokázání nepřítomnosti nitrofuranů.
(2) Rozhodnutí 2002/794/ES je třeba podle článku 6 téhož rozhodnutí přezkoumat na základě záruk poskytnutých příslušnými brazilskými orgány a na základě výsledků analýz provedených členskými státy.
(3) Příslušné brazilské orgány předložily Komisi dne 27. května 2003 plán opatření, který Komise shledala uspokojivým.
(4) Potravinový a veterinární úřad dospěl ve své zprávě z mise [5] k závěru, že zavádění a uplatňování tohoto plánu opatření proběhlo bez vážnějších nedostatků.
(5) Komise neobdržela od 12. srpna 2003 prostřednictvím svého systému rychlého varování žádné závažné oznámení o nitrofuranu v drůbežím mase, ve výrobcích z drůbežího masa nebo v polotovarech z drůbežího masa z Brazílie.
(6) Četnost odběru vzorků a prováděných analýz by se proto měla snížit.
(7) Rozhodnutí 2002/794/ES by mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(8) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V článku 2 rozhodnutí 2002/794/ES se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Členské státy pomocí vhodných plánů odběru vzorků a detekčních metod podrobí 20 % všech zásilek drůbežího masa, výrobků z drůbežího masa nebo polotovarů z drůbežího masa dovezených z Brazílie chemické analýze, aby se ujistily, zda dotyčné produkty nepředstavují nebezpečí pro lidské zdraví.
Tato analýza musí být provedena zejména za účelem zjištění přítomnosti nitrofuranů a jejich metabolitů."
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 9. března 2004.
Členské státy změní svá dovozní opatření tak, aby byla uvedena v soulad s tímto rozhodnutím.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 27. února 2004,
kterým se mění rozhodnutí 93/52/EHS, pokud jde o uznání některých provincií v Itálii za úředně prosté brucelózy
(oznámeno pod číslem K(2004) 558)
(Text s významem pro EHP)
(2004/199/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady 91/68/EHS ze dne 28. ledna 1991 o veterinárních podmínkách obchodu s ovcemi a kozami uvnitř Společenství [1], a zejména na přílohu A kapitolu 1 bod II uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V Itálii v provinciích Rieti a Viterbo (oblast Lazio) je brucelóza (Brucella melitensis) chorobou povinnou hlášením již nejméně pět let.
(2) V provinciích Rieti a Viterbo je nejméně 99,8 % hospodářství s chovem ovcí nebo koz úředně prostých brucelózy.
Tyto provincie se navíc zavázaly vyhovět ustanovením přílohy A kapitoly 1 části II bodu 2 směrnice 91/68/EHS.
(3) Provincie Rieti a Vitebro by tudíž měly být uznány za úředně prosté brucelózy (Brucella melitensis).
(4) Rozhodnutí Komise 93/52/EHS ze dne 21. prosince 1992, kterým se shledává, že některé členské státy nebo oblasti splňují podmínky týkající se brucelózy (Br. melitensis), a přiznává se jim status členského státu nebo oblasti úředně prosté této choroby [2], je proto třeba odpovídajícím způsobem pozměnit.
(5) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha II rozhodnutí 93/52/EHS se nahrazuje zněním přílohy tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 27. února 2004
o opatřeních proti zavlékání viru Pepino mosaic do Společenství a proti jeho rozšiřování na území Společenství
(oznámeno pod číslem K(2004) 581)
(2004/200/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2000/29/ES ze dne 8. května 2000 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství [1], a zejména na čl. 16 odst. 3 třetí větu této směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na konci roku 1999 a na počátku roku 2000 informovalo Německo, Francie, Nizozemsko a Spojené království ostatní členské státy a Komisi o ohniskových výskytech viru Pepino mosaic na jejich území na rostlinách rajčete a o opatřeních přijatých k eradikaci tohoto organismu.
(2) Rozhodnutím Komise 2003/64/ES [2] byly členské státy vyzvány, aby přijaly dočasná opatření proti zavlékání viru Pepino mosaic do Společenství a proti jeho rozšiřování na území Společenství.
Platnost tohoto rozhodnutí skončila dnem 31. ledna 2004.
(3) Virus Pepino mosaic není v současné době uveden v příloze I, ani v příloze II směrnice 2000/29/ES.
Předběžná analýza rizika tohoto škodlivého organismu provedená několika členskými státy na základě dostupných vědeckých informací však ukázala, že virus Pepino mosaic a jím způsobené škody by mohly být z rostlinolékařského hlediska závažné pro Společenství, zejména pro produkci skleníkových rajčat.
Vědecké výzkumy prováděné na virus Pepino mosaic dosud neposkytly dostatek podkladů pro přezkoumání předběžné analýzy rizika škodlivého organismu; je však k dispozici stále více informací, zejména pokud jde o škodlivé účinky viru Pepino mosaic na rostlinách rajčete určených k výsadbě.
(4) Jelikož platnost rozhodnutí 2003/64/ES již skončila, je nutné stanovit dočasná opatření na ochranu proti viru Pepino mosaic.
(5) Výsledky úředních průzkumů provedených na základě rozhodnutí 2003/64/ES a nejnovější informace o škodách způsobených virem Pepino mosaic potvrdily, že významným zdrojem infekce je osivo rajčete.
(6) Opatření stanovená v tomto rozhodnutí by se měla vztahovat na zavlékání viru Pepino mosaic do Společenství a na jeho rozšiřování na území Společenství, na prohlídku osiva rajčete původem ze třetích zemí a na jejich přemísťování.
Měla by též zahrnovat běžný monitoring výskytu viru Pepino mosaic v členských státech.
(7) Důsledky těchto opatření by měly být pravidelně vyhodnocovány a na základě výsledků tohoto hodnocení by měla být zvažována případná další opatření.
Tato další opatření by měla též vycházet z informací poskytnutých členskými státy a z vědeckých stanovisek, která členské státy zaujmou.
(8) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Dovoz osiva rajčete Lycopersicon lycopersicum (L.)
Karsten ex Farw., zamořeného virem Pepino mosaic, do Společenství a jeho přemísťování na území Společenství je zakázán.
Článek 2
Osivo rajčete původem ze třetích zemí může být dovezeno do Společenství pouze tehdy, pokud splňuje podmínky stanovené v bodě 1 přílohy.
Při vstupu do Společenství musí být podrobeno rostlinolékařské prohlídce, a v případě potřeby též otestováno na přítomnost viru Pepino mosaic, obdobně jako podle čl. 13 odst.
Článek 3
1. Osivo rajčete původem ze Společenství může být přemísťováno po jeho území pouze tehdy, pokud splňuje podmínky stanovené v bodě 2 přílohy.
2. Odstavec 1 se nevztahuje na přemísťování osiva určeného k prodeji konečným spotřebitelům, kteří se nezabývají profesionálně rostlinnou výrobou, pokud je podle balení osiva nebo jiných příznaků zřejmé, že je určeno pro prodej takovým spotřebitelům.
Článek 4
Členské státy provádějí v provozovnách určených k produkci rostlin a plodů rajčete úřední průzkumy výskytu viru Pepino mosaic.
Aniž je dotčen čl. 16 odst. 2 a čl. 13c odst. 8 směrnice 2000/29/ES, výsledky průzkumů uvedených v prvním pododstavci a výsledky prohlídek a testů uvedených v článku 2 musejí být oznámeny Komisi a ostatním členským státům nejpozději do 30. listopadu 2004.
Článek 5
Komise přezkoumá používání tohoto rozhodnutí nejpozději do 31. prosince 2004.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady 2004/201/SVV
ze dne 19. února 2004
o postupech pro změnu příručky Sirene
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 30 odst. 1 písm. a) a b), čl. 31 písm. a) a b) a čl. 34 odst. 2 písm. c) uvedené smlouvy,
s ohledem na podnět Řecké republiky [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Schengenský informační systém (dále jen "SIS"), který byl zřízen v souladu s hlavou IV Úmluvy z roku 1990, kterou se provádí Schengenská dohoda ze dne 14. června 1985 o postupném odstraňování kontrol na společných hranicích (dále jen "Schengenská úmluva") [3], představuje důležitý nástroj pro uplatňování schengenského acquis začleněného do rámce Evropské unie.
(2) Podle článku 92 Schengenské úmluvy si nemohou vnitrostátní součásti SIS v členských státech mezi sebou bezprostředně vyměňovat údaje SIS; toto je přípustné pouze prostřednictvím technické podpůrné jednotky ve Štrasburku.
Určité doplňující informace nezbytné k řádnému uplatňování některých ustanovení Schengenské úmluvy, by však mělo být možné vyměňovat na dvoustranné nebo vícestranné úrovni.
Tyto doplňující informace jsou potřebné zejména v souvislosti s opatřeními, která je nutno zavést podle článků 25, 39, 46, 95 až 100, čl. 102 odst.
3 a článků 106, 107, 109 a 110 Schengenské úmluvy. Výměnu těchto doplňujících informací provádějí kanceláře Sirene jednotlivých členských států.
(3) Příručka Sirene obsahuje pokyny pro operátory kanceláří Sirene jednotlivých členských států s podrobným popisem pravidel a postupů pro dvoustrannou nebo vícestrannou výměnu těchto doplňujících informací.
(4) Jednotnost příručky Sirene by měla být zajištěna.
Technické schengenské acquis by mělo být použitelné.
(5) Změny části I příručky Sirene podle tohoto rozhodnutí by měly být omezeny na převzetí použitelných ustanovení Schengenské úmluvy.
(6) Je nutno stanovit postup pro změnu příručky Sirene v souladu s odpovídajícími ustanoveními jednotlivých smluv.
(7) Právní základ umožňující budoucí změny příručky Sirene se skládá ze dvou samostatných nástrojů: z tohoto rozhodnutí založeného na čl. 30 odst. 1 písm. a) a b), čl. 31 písm. a) a b) a čl. 34 odst. 2 písm. c) Smlouvy o Evropské unii a z nařízení Rady (ES) č. 378/2004 ze dne 19. února 2004 o postupech pro změnu příručky Sirene [4], založeného na článku 66 Smlouvy o založení Evropského společenství. Důvodem toho je zajistit, jak je uvedeno v článku 92 Schengenské úmluvy z roku 1990, aby Schengenský informační systém umožnil orgánům určeným členskými státy získat pomocí automatizovaného vyhledávacího postupu přístup k záznamům o osobách a věcech při provádění hraničních kontrol a jiných policejních a celních kontrol ve vnitrozemí v souladu s vnitrostátními právními předpisy, a dále za účelem udělování víz, vydávání povolení k pobytu a řízení s cizinci při uplatňování schengenského acquis v oblasti pohybu osob. Výměna doplňujících informací prováděná kancelářemi Sirene v jednotlivých členských státech, která je nutná k provádění Schengenské úmluvy, jak je uvedeno v bodu 2 odůvodnění, slouží rovněž těmto účelům stejně jako podpora policejní spolupráce obecně.
(8) Skutečnost, že právní základ se skládá ze dvou samostatných nástrojů, se nedotýká zásady, že Schengenský informační systém představuje a bude i nadále představovat jednotný, integrovaný informační systém a že kanceláře Sirene by měly i nadále plnit své úkoly integrovaně.
(9) V tomto rozhodnutí jsou stanoveny postupy pro opatření nezbytná k jeho provádění, která odpovídají odpovídajícím ustanovením nařízení (ES) č. 378/2004, aby bylo zaručeno, že pro změnu příručky Sirene se celkově používá pouze jediný prováděcí postup.
(10) Je třeba přijmout ujednání, která umožní zástupcům Islandu a Norska zapojit se do práce výborů, které pomáhají Komisi vykonávat její prováděcí pravomoci.
Tato ujednání byla navržena ve výměně dopisů mezi Společenstvím a Islandem a Norskem [5], připojené k Dohodě mezi Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto dvou států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis [6].
(11) Toto rozhodnutí a účast Spojeného království a Irska na jeho přijetí a používání se nedotýkají ujednání o částečné účasti Spojeného království a Irska na schengenském acquis stanovené rozhodnutím Rady 2000/365/ES ze dne 29. května 2000 o žádosti Spojeného království Velké Británie a Severního Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis [7], a rozhodnutím 2002/192/ES ze dne 28. února 2002 o žádosti Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis [8].
(12) Toto nařízení je aktem navazujícím na schengenské acquis nebo s ním jinak souvisejícím ve smyslu čl. 3 odst. 1 aktu o přistoupení,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Příručka Sirene zavádí soubor pokynů pro operátory kanceláří Sirene jednotlivých členských států, v nichž jsou stanoveny pravidla a postupy pro dvoustrannou nebo vícestrannou výměnu doplňujících informací požadovaných k řádnému provádění některých ustanovení Schengenské úmluvy, jak byla začleněna do rámce Evropské unie.
Článek 2
1. Úvod, část 1 a část 2, úvod části 3 a body 3.1.1, 3.1.2, 3.1.3, 3.1.4, 3.1.5, 3.1.7, 3.1.8, 3.1.9, 3.1.10 a 3.2 části 3, úvod části 4 a body 4.1.1, 4.1.2, 4.2, 4.3, 4.3.1, 4.3.2, 4.3.3, 4.4, 4.4.1, 4.4.2, 4.4.3, 4.5.1, 4.5.2, 4.7, 4.8, 4.9 a 4.10 části 4, úvod části 5 a body 5.1.1, 5.1.2.1, 5.1.2.3, 5.1.2.4, 5.1.2.5, 5.1.2.6, 5.1.2.7. 5.2 a 5.3 části 5, přílohy 1, 2, 3 a 4, úvod a formuláře A, B, C, D, E, F, G, H, I, J, K, L, M a P v příloze 5 a příloha 6 příručky Sirene změní Komise regulativním postupem podle článku 3.
2. Do příručky Sirene mohou být rovněž zahrnuty dodatečné pokyny, včetně dalších příloh, regulativním postupem podle článku 3.
V příloze 5 mohou být tyto změny zahrnuty zejména také v případě potřeby vypracování dodatečných formulářů.
Článek 3
1. Odkazuje-li se na tento článek, je Komisi nápomocen regulativní výbor složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
2. Výbor přijme na návrh předsedy jednací řád na základě vzorového jednacího řádu, který byl zveřejněn v Úředním věstníku Evropských společenství.
3. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
205 odst. 2 Smlouvy o založení Evropského společenství pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijmout na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
4. Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
5. Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata, a uvědomí Evropský parlament.
6. Rada se může ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jí byla věc předána, o návrhu usnést kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada v této v této lhůtě kvalifikovanou většinou usnesla, že s návrhem nesouhlasí, Komise ho znovu přezkoumá.
Může Radě předložit pozměněný návrh, původní návrh nebo normotvorný návrh.
Pokud po uplynutí této lhůty Rada navrhovaná prováděcí opatření nepřijala ani nevyjádřila nesouhlas s jejich návrhem, přijme navrhovaná prováděcí opatření Komise.
Článek 4
Toto rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po dni zveřejnění
Rozhodnutí Komise
ze dne 18. února 2004,
kterým se stanoví vzor veterinárního osvědčení pro neobchodní přesuny psů, koček a fretek ze třetích zemí
(oznámeno pod číslem K(2004) 432)
(Text s významem pro EHP)
(2004/203/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 998/2003/ES ze dne 26. května 2003 o veterinárních podmínkách pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu a o změně směrnice Rady 92/65/EHS [1], a zejména na čl. 8 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 8 nařízení (ES) č. 998/2003 stanoví podmínky pro neobchodní přesuny psů, koček a fretek ze třetích zemí.
Tyto podmínky se liší v závislosti na statusu třetí země původu a členského státu určení.
(2) V čl. 8 odst. 4 se stanoví, že má být stanoven vzor osvědčení pro tyto přesuny.
(3) Je třeba, aby byl zaveden jednotný vzor pro případy stanovené v nařízení (ES) č. 998/2003.
Ty se týkají vstupů ze všech třetích zemí do členského státu kromě Irska, Švédska a Spojeného království a vstupů do Irska, Švédska a Spojeného království ze třetích zemí uvedených v příloze II části B a C oddílu 2 nařízení (ES) č. 998/2003.
(4) Vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č. 998/2003 se použije ode dne 3. července 2004, mělo by se toto rozhodnutí používat od téhož dne.
(5) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Tímto rozhodnutím se stanoví vzor osvědčení pro neobchodní přesuny psů, koček a fretek v zájmovém chovu ze třetích zemí, stanovený v čl. 8 odst. 4 nařízení (ES) č. 998/2003.
Uvedené osvědčení se vyžaduje při vstupech do členského státu kromě Irska, Švédska a Spojeného království ze všech třetích zemí a při vstupech do Irska, Švédska a Spojeného království ze třetích zemí uvedených v příloze II části B a C oddílu 2 nařízení (ES) č. 998/2003.
Článek 2
Vzor osvědčení je stanoven v příloze.
Článek 3
Osvědčení sestává z jediného listu a je vyhotoveno přinejmenším v jazyce členského státu vstupu a v jazyce anglickém.
Vyplňuje se hůlkovým písmem v jazyce členského státu vstupu nebo v jazyce anglickém.
Části I až V osvědčení by měl vystavovat a podepisovat úřední veterinární lékař určený příslušným orgánem země odeslání nebo veterinární lékař, kterého zmocnil příslušný orgán.
Ve druhém jmenovaném případě musí příslušný orgán potvrdit osvědčení.
Části VI a VII, kde je to na místě, vyplňují a podepisují veterinární lékaři, kteří jsou oprávněni k praktikování veterinárního lékařství v zemi odeslání.
Osvědčení musí doprovázet podpůrná dokumentace v originálu nebo ve formě ověřené kopie, včetně údajů o očkování a výsledku sérologického testu.
V této dokumentaci musejí být uvedeny údaje o totožnosti dotyčného zvířete.
Článek 4
Očkování stanovené v části IV se musí provádět inaktivovanou očkovací látkou vyrobenou přinejmenším v souladu s Příručkou norem pro diagnostické testy a očkovací látky OIE.
Článek 5
Osvědčení je platné pro přesuny uvnitř Společenství po dobu čtyř měsíců ode dne vystavení nebo do dne vypršení očkování uvedeného v části IV, přičemž se použije datum, které nastane dřív.
Toto osvědčení se nepoužívá pro zvířata ze zemí – nebo připravených v zemích – které nejsou uvedeny v příloze II nařízení (ES) č. 998/2003, a to při přesunu do Irska, Švédska nebo Spojeného království, kde se používají vnitrostátní právní předpisy.
Článek 6
Pokud dochází k přesunu ze třetí země uvedené v příloze II části B a C oddílu 2 nařízení (ES) č. 998/2003, podmínky stanovené v čl. 8 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 998/2003 se uplatňují pouze v případě:
- přímé cesty do členského státu určení, nebo
- cesty, která zahrnuje pouze pobyt v zemi(ích) uvedené(ých) v příloze II části B a C oddílu 2 nařízení (ES) č. 998/2003 mezi třetí zemí odeslání a členským státem určení.
Přímá cesta však může zahrnovat tranzit přes třetí zem neuvedenou v příloze II letecky nebo po moři za podmínky, že zvířata zůstávají v obvodu mezinárodního letiště v dané zemi nebo jsou zajištěna uvnitř plavidla.
Článek 7
Toto rozhodnutí se použije ode dne 3. července 2004.
Článek 8
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 23. února 2004,
kterým se stanoví podrobnosti provozování registrů pro ukládání informací o genetických modifikacích GMO stanovených směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES
(oznámeno pod číslem K(2004) 540)
(Text s významem pro EHP)
(2004/204/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES ze dne 12. března 2001 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/220/EHS [1], a zejména na čl. 31 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle směrnice 2001/18/ES jsou pro oznámení geneticky modifikovaných organismů (dále jen "GMO") požadovány různé soubory informací.
Požadované údaje se týkají vlastního GMO, prostředí, do něhož je GMO uvolňován, a interakce mezi GMO a přijímajícím prostředím, včetně jakýchkoli účinků na lidské zdraví.
(2) Vyžadované informace v oznámeních o záměrném uvolnění GMO jsou uvedeny v příloze III směrnice 2001/18/ES.
V příloze IV uvedené směrnice jsou obecně popsány doplňkové informace, které musí být poskytnuty v oznámeních o uvádění GMO na trh.
Jsou v ní rovněž uvedeny informace pro označování vyžadované pro GMO jako produkty nebo součásti produktů, které mají být uvedeny na trh.
Některé z těchto doplňkových informací by měly být uvedeny v jednom nebo ve více registrech, totiž informace týkající se genetických modifikací, které mohou sloužit k detekci a identifikaci určitých produktů obsahujících GMO, včetně detekčních metod týkajících se prahových hodnot stanovených podle směrnice 2001/18/ES, s cílem usnadnit kontrolu a inspekci po uvedení na trh.
(3) Podle čl. 31 odst. 2 směrnice 2001/18/ES Komise zřídí jeden nebo více registrů (dále jen "registry"), do nichž budou ukládány informace o genetických modifikacích GMO uvedené v bodu A č. 7 přílohy IV uvedené směrnice.
(4) Tyto informace by měly podle potřeby zahrnovat informace o uložení vzorků GMO, jako produktů nebo součástí produktů, nebo jeho genetického materiálu u příslušného orgánu a podrobnosti o sekvencích nukleotidů nebo jiné druhy informací nezbytné pro identifikaci produktu obsahujícího GMO a jeho potomstva, včetně metodiky detekce a identifikace produktu obsahujícího GMO a včetně experimentálních údajů prokazujících parametry validace poskytnuté metody.
(5) Při sestavování seznamu informací, které mají být ukládány do registrů, byla zohledněna skutečnost, že jiné soubory informací – např. posouzení rizik pro životní prostředí, vědecké studie, včetně studií prokazujících bezpečnost produktu, doplněné případnými odkazy na nezávislé a odborně posouzené studie a na metody identifikace a detekce, a všechny další informace předložené oznamovatelem, metody a plány monitorování GMO a plány řešení mimořádných situací a výsledky monitorování po uvedení na trh – jsou v zásadě přístupné podle příslušných ustanovení směrnice 2001/18/ES, nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1946/2003 ze dne 15. července 2003 o přeshraničních pohybech geneticky modifikovaných organismů [2] a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise [3], a není je proto třeba ukládat.
(6) Z důvodu průhlednosti a v souladu s nařízením (ES) č. 1049/2001 by měly být registry přístupné veřejnosti, členským státům a Komisi.
Registry by tudíž měly obsahovat dva soubory údajů, jeden přístupný veřejnosti a druhý přístupný pouze členským státům, Komisi a Evropskému úřadu pro bezpečnost potravin.
První soubor údajů by měl obsahovat veškeré údaje uložené v registrech, s výjimkou údajů, které nelze zveřejnit z důvodu důvěrnosti v souladu s článkem 25 směrnice 2001/18/ES, zejména s ohledem na ochranu obchodních zájmů; druhý soubor údajů by měl obsahovat doplňkové důvěrné údaje.
S jednotlivými žádostmi o přístup bude třeba zacházet v souladu s nařízením (ES) č. 1049/2001, které však v rámci výjimek, které jsou v něm stanoveny, zaručuje ochranu týchž zájmů jako článek 25 směrnice 2001/18/ES.
(7) Příslušné orgány, inspekční orgány, kontrolní laboratoře členských států a Komise by měly mít po dobu platnosti souhlasu a po přiměřenou dobu po jejím uplynutí k dispozici metody detekce a identifikace, včetně detekčních metod pro prahové hodnoty stanovené podle směrnice 2001/18/ES.
(8) V době, kdy příslušný orgán předkládá údaje Komisi za účelem jejich uložení do registrů, mohou některé údaje, např. datum povolení nebo parametry pro validaci metod identifikace a detekce, chybět.
Kromě toho mohou být po dobu platnosti souhlasu, ale i po určitou dobu po uplynutí platnosti souhlasu, nezbytné aktualizace, např. aktualizace metod identifikace a detekce, obchodních názvů nebo odpovědných osob.
Měla by tudíž být stanovena možnost aktualizace registrů.
(9) Budoucí vývoj v oblasti metodiky genetické modifikace nebo příslušných metod identifikace a detekce, včetně detekčních metod pro prahové hodnoty stanovené podle směrnice 2001/18/ES, si může vyžádat přizpůsobení tohoto rozhodnutí technickému pokroku.
Stejně tak si může v zájmu konzistentnosti a účinnosti vyžádat přizpůsobení tohoto rozhodnutí další vývoj právních předpisů Společenství.
(10) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle čl. 30 odst. 1 směrnice 2001/18/ES,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Toto rozhodnutí stanoví podrobnosti provozování registrů (dále jen "registry"), které mají být zřízeny Komisí podle čl. 31 odst. 2 směrnice 2001/18/ES pro účely ukládání informací o genetických modifikacích geneticky modifikovaných organismů (dále jen "GMO").
Článek 2
Informace uvedené v článku 1 zahrnují v souladu s ustanoveními článku 3 podrobnosti o sekvencích nukleotidů nebo jiné druhy informací nezbytných k identifikaci produktu obsahujícího GMO a jeho potomstva, např. metodiku detekce a identifikace produktu obsahujícího GMO, včetně detekčních metod pro prahové hodnoty stanovené podle směrnice 2001/18/ES, a experimentální údaje prokazující validaci metodiky.
Registry musí být konzistentní a slučitelné s jinými registry zřízenými podle dalších příslušných právních předpisů Společenství.
Článek 3
Do registrů se ukládají tyto údaje:
a) podrobné údaje o oznamovateli a odpovědných osobách:
i) jméno a úplná adresa oznamovatele;
ii) jméno a úplná adresa osoby usazené ve Společenství (výrobce, dovozce nebo distributor), která je odpovědná za uvedení na trh, je-li odlišná od oznamovatele;
b) obecné informace týkající se GMO:
i) obchodní název (obchodní názvy) produktů obsahujících GMO a názvy GMO v nich obsažených, včetně vědeckého názvu (vědeckých názvů) a obecného názvu (obecných názvů) příjemce nebo případně rodičovského organismu dotyčného GMO;
ii) jednoznačný identifikační kód GMO obsaženého v produktu (jednoznačné identifikační kódy GMO obsažených v produktech);
iii) členský stát, v němž bylo předloženo oznámení;
iv) číslo oznámení;
v) rozhodnutí, kterým se povoluje (povolují) GMO;
c) informace o inzertu:
i) informace o sekvenci nukleotidů inzertu použité k vypracování detekční metody, v případě potřeby včetně úplné sekvence inzertu, jakož i určitého počtu párů bází hostitele sousedících s inzertem a nezbytných pro stanovení detekční metody specifické pro daný případ a pro detekční metody týkající se prahových hodnot stanovených podle směrnice 2001/18/ES, a rovněž přístupová čísla pro veřejné databáze a odkazy obsahující údaje o sekvenci inzertu nebo jeho částí;
ii) podrobná mapa vložené DNA, včetně všech genetických prvků, kódujících a nekódujících oblastí a rovněž údaj o jejich pořadí a orientaci;
d) informace týkající se metod detekce a identifikace:
i) popis identifikačních a detekčních technik pro detekci specifickou pro daný případ, v případě potřeby včetně detekčních metod pro prahové hodnoty stanovené podle směrnice 2001/18/ES;
ii) informace o detekčních a identifikačních nástrojích, např. o PCR primerech a o protilátkách;
iii) v případě potřeby informace o parametrech validace v souladu s mezinárodními doporučeními;
e) informace o uložení, skladování a dodání vzorků:
i) jméno a adresa osoby odpovědné (osob odpovědných) za uložení, skladování a dodání kontrolních vzorků;
ii) informace o uložených vzorcích, např. druh materiálu, genetická charakterizace, množství uschovaného materiálu, stálost, podmínky řádného skladování a trvanlivost.
Článek 4
Registry se zpřístupní veřejnosti v souladu s článkem 25 směrnice 2001/18/ES a nařízením (ES) č. 1049/2001.
Uložené informace se rozdělí takto:
a) soubor údajů přístupný veřejnosti;
b) soubor údajů obsahující doplňkové důvěrné údaje, k němuž mají přístup pouze členské státy, Komise a Evropský úřad pro bezpečnost potravin.
Článek 5
Příslušné orgány vyberou z oznámení, která obdrží podle čl. 13 odst.
1 směrnice 2001/18/ES, všechny údaje týkající se informací uvedených v článku 3 tohoto rozhodnutí. Tyto údaje předloží Komisi na formuláři pro předložení poskytnutém pro tento účel Komisí, a to buď při předkládání hodnotící zprávy, nebo nejpozději do dvou týdnů po jejím předložení, aby Komisi bylo umožněno uložit údaje do registrů.
Formulář může vyplnit oznamovatel za předpokladu, že jeho obsah ověří příslušné orgány.
Aby nedocházelo ke zdvojování informací, mohou být poskytnuty odkazy na další registry nebo databáze, např. na formuláře souhrnu informací z oznámení (SNIF), stanovisko Evropského úřadu pro bezpečnost potravin, hodnotící zprávu příslušného orgánu, Informační systém pro biologickou bezpečnost zřízený podle Cartagenského protokolu o biologické bezpečnosti a Molekulární registr Společného výzkumného střediska.
Článek 6
Jakékoli informace týkající se aktualizace registrů zašle příslušný orgán Komisi nejpozději do dvou týdnů po jejich obdržení.
Tyto informace musí být zaneseny do uvedených registrů nejpozději do dvou týdnů po obdržení.
Článek 7
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 1. března 2004,
kterým se stanoví přechodná opatření pro obchod uvnitř Společenství se spermatem, vajíčky a embryi skotu, prasat, ovcí, koz a koňovitých získanými v České republice, Estonsku, Kypru, Lotyšsku, Litvě, Maďarsku, Maltě, Polsku, Slovinsku a na Slovensku
(oznámeno pod číslem K(2004) 574)
(Text s významem pro EHP)
(2004/205/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Smlouvu o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska, a zejména na čl. 2 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na Akt o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska, a zejména na článek 42 tohoto aktu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Od 1. května 2004 budou muset sperma, vajíčka a embrya skotu, prasat, ovcí, koz a koňovitých získané v České republice, Estonsku, Kypru, Lotyšsku, Litvě, Maďarsku, Maltě, Polsku, Slovinsku a na Slovensku (dále jen "nové členské státy") a určené pro obchod uvnitř Společenství odpovídat všem podmínkám stanovené v dotyčných právních předpisech Společenství.
(2) Uvedené produkty budou podléhat zejména veterinárním požadavkům stanoveným ve směrnici Rady 88/407/EHS ze dne 14. června 1988 o veterinárních požadavcích na obchod se spermatem skotu uvnitř Společenství a na jeho dovoz [1], směrnici Rady 89/556/EHS ze dne 25. září 1989 o veterinárních otázkách obchodu s embryi skotu ve Společenství a dovozů těchto embryí ze třetích zemí [2], směrnici Rady 90/429/EHS ze dne 26. června 1990, kterou se stanoví veterinární požadavky na obchod se spermatem prasat uvnitř Společenství a na jeho dovoz [3] a směrnici Rady 92/65/EHS ze dne 13. července 1992 o veterinárních předpisech pro obchod se zvířaty, spermatem, vajíčky a embryi uvnitř Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud sena ně nevztahují zvláštní veterinární předpisy Společenství uvedené v příloze A oddílu I směrnice 90/425/EHS [4].
(3) Některé z těchto živočišných produktů získané v nových členských státech před datem přistoupení mohou být součástí zásob i po datu přistoupení.
Je však možné, že uvedené živočišné produkty neodpovídají všem veterinárním požadavkům pro obchod uvnitř Společenství.
(4) S cílem usnadnit pro produkty z nových členských států přechod od stávajícího režimu k režimu, který je výsledkem uplatňování veterinárních předpisů Společenství, je třeba stanovit přechodná opatření pro obchod s uvedenými produkty.
(5) Podle článku 53 Aktu o přistoupení se nové členské státy po přistoupení považují za státy, které obdržely oznámení o tomto rozhodnutí.
(6) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Toto rozhodnutí se použije na sperma, vajíčka a embrya skotu, prasat, ovcí, koz a koňovitých, které podléhají veterinárním požadavkům stanoveným ve směrnicích 88/407/EHS, 89/556/EHS, 90/429/EHS a 92/65/EHS a které byly získány v České republice, Estonsku, Lotyšsku, Litvě, Maďarsku, Maltě, Polsku, Slovinsku a na Slovensku (dále jen "nové členské státy") před 1. květnem 2004.
Článek 2
Od 1. května 2004 se produkty uvedené v článku 1 neodesílají do ostatních členských států.
Článek 3
1. Odchylně od článku 2 mohou produkty uvedené v článku 1 od 1. května 2004 do 31. prosince 2004:
a) být odesílány do ostatních nových členských států, pokud:
i) stát určení povolí odeslání,
ii) jsou splněny podmínky stanovené státem určení před 1. květnem 2004;
b) být přijaty do obchodu uvnitř Společenství, pokud:
i) byly získány ve stanicích nebo od týmů schválených pro vývoz do Společenství,
ii) je na nich uvedeno číslo schválení přidělené stanici nebo týmu za účelem vývozu do Společenství.
2. Ve veterinárním osvědčení, které provází zásilky produktů uvedených v odstavci 1, je uvedeno toto dodatečné potvrzení podepsané úředním veterinárním lékařem: "Sperma, vajíčka nebo embrya (nehodící se škrtněte) skotu, prasat, ovcí, koz nebo koňovitých (nehodící se škrtněte), která odpovídají požadavkům rozhodnutí Komise 2004/205/ES [5]a byla získána před 1. květnem 2004."
Článek 4
Členské státy přijmou opatření nezbytná pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím a uvedená opatření zveřejní.
Neprodleně o tom uvědomí Komisi.
Článek 5
Toto rozhodnutí se použije s výhradou a ode dne vstupu Smlouvy o přistoupení z roku 2003 v platnost.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 3. března 2004
o zřízení vědeckých výborů v oblasti bezpečnosti spotřebitele, veřejného zdraví a životního prostředí
(Text s významem pro EHP)
(2004/210/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 152 a 153 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Vědecké výbory byly zřízeny rozhodnutím Komise 97/404/ES ze dne 10. června 1997 o zřízení Vědeckého řídícího výboru [1] a rozhodnutím Komise 97/579/ES ze dne 23. července 1997 o zřízení vědeckých výborů v oblasti zdraví spotřebitelů a bezpečnosti potravin [2].
(2) Působnosti Vědeckého řídícího výboru (VŘV) k vědeckému posuzování bovinní spongiformní encefalopatie a přenosných spongiformních encefalopatií byly přeneseny na Evropský úřad pro bezpečnost potravin (EÚBP) zřízený nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin [3].
(3) Také působnosti pěti z osmi vědeckých výborů zřízených rozhodnutím Komise 97/579/ES byly přeneseny na EÚBP, a to jmenovitě působnosti Vědeckého výboru pro potraviny, Vědeckého výboru pro výživu zvířat, Vědeckého výboru pro zdraví a dobré životní podmínky zvířat, Vědeckého výboru pro veterinární opatření v souvislosti s veřejným zdravím a Vědeckého výboru pro rostliny.
(4) Uplynulo funkční období členů zbývajících tří vědeckých výborů zřízených rozhodnutím Komise 97/579/ES, a to Vědeckého výboru pro kosmetické prostředky a nepotravinářské výrobky určené spotřebitelům, Vědeckého výboru pro léčiva a zdravotnické prostředky a Vědeckého výboru pro toxicitu, ekotoxicitu a životní prostředí.
Členové těchto výborů zůstávají ve funkci, dokud nejsou nahrazeni nebo dokud není jejich funkční období prodlouženo.
(5) Je tudíž nezbytné nahradit rozhodnutí 97/404/ES a rozhodnutí 97/579/ES a tyto akty zrušit.
(6) Řádná a včasná vědecká stanoviska jsou nezbytným předpokladem pro návrhy, rozhodnutí a politiku Komise týkající se bezpečnosti spotřebitele, veřejného zdraví a životního prostředí.
(7) Stanoviska vědeckých výborů ve věcech bezpečnosti spotřebitele, veřejného zdraví a životního prostředí musí být založena na zásadách odbornosti, nezávislosti a nestrannosti a průhlednosti, jak byly formulovány ve sdělení Komise "Získávání a využívání znaleckých posudků Komisí: zásady a pokyny – lepší znalosti pro lepší politiku" [4].
(8) Je důležité, aby vědecké výbory nejlepším možným způsobem využívaly externích odborných znalostí v EU i mimo ni, kde je to ve zvláštní věci nezbytné.
(9) Je na čase reorganizovat posudkovou strukturu vědeckých výborů ve světle provozních zkušeností, zřízení EÚBP a budoucích potřeb Komise v otázkách nezávislého vědeckého posuzování.
Tato struktura musí poskytovat pružnost, která jí umožní radit Komisi v otázkách spadajících do stanovených pravomocí, jakož i o vznikajících a nově zjištěných zdravotních rizicích a otázkách, které nespadají do pravomoci jiných orgánů Společenství, které posuzují rizika.
(10) Potřeba nezávislých vědeckých stanovisek v zavedených i nových oblastech odpovědnosti Společenství spadajících do působnosti Vědeckého výboru pro kosmetické prostředky a nepotravinářské výrobky určené spotřebitelům a Vědeckého výboru pro toxicitu, ekotoxicitu a životní prostředí bude pravděpodobně i nadále stoupat.
(11) Počet žádostí o vědecké posouzení Vědeckým výborem pro léčiva a zdravotnické prostředky je příliš nízký na to, aby ospravedlnil jeho další existenci jako samostatného výboru.
Nicméně s ohledem na potenciální význam této oblasti, a zejména zdravotnických prostředků, je nezbytné zachovat možnost vědeckého posouzení prostřednictvím patřičného vědeckého výboru.
(12) aby byla posílena vědecká soudržnost, součinnost a multidisciplinární přístup vědeckých výborů a současně minimalizováno překrývání působnosti, je nezbytné znovu vymezit jejich působnosti a zajistit systematickou a strukturovanou koordinaci.
(13) Je důležité, aby Komise mohla na včasné posuzování vznikajících a jiných nově zjištěných rizik uplatňovat ofenzivní přístup,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Posudková struktura a působnost vědeckých výborů
1. Zřizují se následující vědecké výbory:
a) Vědecký výbor pro spotřební zboží (dále jen VVSZ).
b) Vědecký výbor pro zdravotní a environmentální rizika (dále jen VVZER).
c) Vědecký výbor pro vznikající a nově zjištěná zdravotní rizika (dále jen VVVNZZR).
2. Oblasti působnosti vědeckých výborů jsou stanoveny v příloze I, aniž jsou dotčeny působnosti propůjčené právem Společenství jiným subjektům Společenství provádějícím posuzování rizika, jakými jsou Evropský úřad pro bezpečnost potravin a Evropská agentura pro hodnocení léčivých přípravků.
Článek 2
Poslání
1. Komise v případech stanovených právem Společenství požaduje od vědeckých výborů vědecké stanovisko.
Komise může od výborů požadovat stanovisko také v otázkách, které:
a) mají zvláštní význam pro bezpečnost spotřebitele, veřejné zdraví a životní prostředí a
b) nespadají do pravomoci jiných orgánů Společenství.
2. Žádosti o vědecké stanovisko v otázkách, které nespadají do působnosti jednoho vědeckého výboru nebo které musí být posouzeny více než jedním výborem, jsou adresovány v souladu s jednacím řádem stanoveným v čl. 10 odst. 2 písm. c). Totéž platí o nezbytných vysvětleních k žádostem o vědecká stanoviska v souladu s jednacím řádem stanoveným v čl. 10 odst. 2 písm. b).
3. Komise může od vědeckého výboru požadovat přijetí vědeckého stanoviska ve stanovené lhůtě.
4. Vědecké výbory upozorní Komisi na zvláštní nebo nově vznikající problémy spadající do jejich oblasti působnosti, o kterých mají za to, že mohou představovat skutečné nebo potenciální riziko pro bezpečnost spotřebitele, veřejné zdraví nebo životní prostředí.
Komise stanoví opatření, která mají být přijata a která případně zahrnují žádost o vědecké stanovisko k této záležitosti.
5. S výhradou odstavce 3 může vědecký výbor pro vyhotovení vědeckého stanoviska požadovat od zúčastněných zájmových skupin doplňující informace.
Vědecký výbor může stanovit konečný termín pro předložení požadovaných informací.
Pokud požadované informace nejsou ve stanovené lhůtě předloženy, může výbor přijmout své stanovisko na základě dostupných informací.
Článek 3
Jmenování členů vědeckých výborů a přidružených členů
1. VVSZ a VVZER se každý skládají nejvýše z 19 členů.
Tito členové jsou jmenováni na základě své odbornosti a v souladu s tím na základě zeměpisného rozmístění, které odráží rozmanitost vědeckých problémů a přístupů ve Společenství.
Komise stanoví počet členů v každém výboru v souladu s příslušnými potřebami.
2. VVVNZZR se skládá ze 13 členů.
Tito členové jsou jmenování na základě jejich rozsáhlé odbornosti při posuzování rizika a v souladu s tím na základě zeměpisného rozmístění, které odráží rozmanitost vědeckých problémů a přístupů ve Společenství.
Pro zvláštní otázky si VVVNZZR může opatřit pomoc až šesti přidružených členů vybraných na základě jejich odbornosti.
Přidružení členové mají stejná práva účastnit se diskusí a stejné povinnosti jako členové.
3. Členové každého vědeckého výboru jsou vědeckými odborníky v jedné nebo více oblastech působnosti daného výboru a společně pokrývají nejširší možné rozpětí oborů.
4. Komise jmenuje členy vědeckých výborů ze seznamu vhodných uchazečů sestaveného po zveřejnění výzvy k vyjádření zájmu v Úředním věstníku Evropské unie a na webové stránce Komise.
5. Žádný člen vědeckého výboru nemůže být jmenován současně do více než jednoho z výborů uvedených v čl. 1 odst. 1.
Článek 4
Vytvoření seznamu uchazečů
1. Uchazečům, kteří jsou shledáni vhodnými pro místo ve vědeckém výboru, ale nejsou jmenováni, je nabídnuto, že budou zahrnuti do seznamu uchazečů.
Seznam uchazečů může být použit
a) Komisí pro zjištění vhodných uchazečů pro nahrazení členů v souladu s čl. 7 odst. 2;
b) VVVNZZR pro nalezení přidružených členů, kteří mají odbornost požadovanou pro zvláštní otázky;
c) vědeckými výbory pro nalezení externích odborníků v pracovních skupinách.
2. Přidružení členové jsou vybíráni z rezervního seznamu nebo ze seznamů sestavených jinými orgány Společenství v návaznosti na postupy otevřeného výběru stanovené tak, aby splňovaly požadavky na odbornost a nezávislost.
Článek 5
Volba předsedů a místopředsedů
1. Každý vědecký výbor si ze svých členů volí předsedu a dva místopředsedy.
Volí se prostou většinou členů, kteří tvoří výbor. Funkční období předsedy a místopředsedy trvá tři roky a je obnovitelné.
2. Postup volby předsedy a místopředsedů vědeckých výborů je stanoven v jednacím řádu.
Článek 6
Koordinace vědeckých výborů
Předsedové jsou nápomocni Komisi ve věcech týkajících se koordinace tří vědeckých výborů v souladu s jednacím řádem uvedeným v čl. 10 odst. 2 písm. d).
Článek 7
Funkční období
1. Členové jsou jmenováni do vědeckých výborů na dobu tří let, přičemž nesmí být ve funkci více než tři po sobě následující období.
Po uplynutí funkčního období zůstávají ve funkci, dokud nejsou nahrazeni nebo dokud není jejich jmenování obnoveno.
Členové, kteří tři po sobě následující funkční období byli členy některého z vědeckých výborů, mohou být poté členy jiného vědeckého výboru.
2. Jestliže se člen nemůže dále účastnit práce vědeckých výborů nebo jestliže si přeje odstoupit, může Komise ukončit jeho členství a jmenovat náhradníka ze seznamu uchazečů podle článku 4.
Článek 8
Pracovní skupiny a účast externích odborníků
1. Po dohodě s Komisí si mohou vědecké výbory přizvat ke spolupráci specializované externí odborníky, o kterých mají za to, že mají příslušné vědecké znalosti a odbornost.
2. Vědecké výbory mohou vytvořit zvláštní pracovní skupiny s jasně stanovenými úkoly.
Tyto pracovní skupiny se zřizují zejména tehdy, pokud je ke splnění mandátu výboru zapotřebí externí odborné posouzení.
V takových případech výbor při přijímání vědeckých stanovisek vychází z odborného posouzení těchto pracovních skupin.
3. Pracovním skupinám předsedá člen vědeckého výboru, který je svolal. Pracovní skupiny podávají tomuto výboru zprávu.
4. Pokud otázka spadá do působnosti více než jednoho vědeckého výboru, zřizuje se společná pracovní skupina zahrnující podle potřeby členy výborů, příslušné přidružené členy a externí odborníky.
Článek 9
Úhrady nákladů a náhrady
Členové vědeckých výborů, přidružení členové a externí odborníci mají nárok na náhradu za svou účast na schůzích výborů a za svou činnost jako zpravodaj ke zvláštní otázce, jak je stanoveno v příloze II.
Náklady na cestu a pobyt hradí Komise.
Článek 10
Jednací řád
1. Vědecké výbory po projednání s Komisí přijmou jednací řád.
Jednací řád zajistí, aby vědecké výbory vykonávaly své úkoly v souladu se zásadami odbornosti, nezávislosti a průhlednosti, přičemž musí být zohledněny zákonné požadavky na ochranu obchodního tajemství.
2. Jednací řád upravuje zejména:
a) volbu předsedy a místopředsedy vědeckého výboru;
b) postupy pro:
i) koordinaci a rozdělování otázek;
ii) přijímání stanovisek za běžných podmínek a
iii) přijímání stanovisek zrychleným písemným postupem, pokud takový postup vyžaduje naléhavost věci;
c) určení vědeckého výboru příslušného k řešení otázek společných pro více než jeden vědecký výbor;
d) postupy pro zajištění koordinace mezi vědeckými výbory včetně záležitostí týkajících se harmonizace posuzování rizika;
e) vytvoření a organizace pracovních skupin vědeckých výborů;
f) zapojení externích odborníků a v případě VVVNZZR přidružených členů;
g) jmenování zpravodajů a popis jejich úkolů při přípravě návrhu stanovisek pro vědecké výbory;
h) vzor a obsah vědeckých stanovisek a postup pro zajištění a zlepšování jejich soudržnosti;
i) postupy pro zjišťování, řešení nebo objasňování odchylných stanovisek s orgány Společenství a mezinárodními orgány vykonávajícími obdobné úkoly včetně výměny informací a pořádání společných zasedání;
j) pořádání slyšení s průmyslovými nebo jinými zvláštními zájmovými skupinami;
k) odpovědnost a povinnosti členů, přidružených členů a externích odborníků při jejich stycích s žadateli, zvláštními zájmovými skupinami a dalšími zúčastněnými skupinami;
l) zastupování vědeckého výboru při externích činnostech, zejména ve vztahu k jiným orgánům Společenství nebo mezinárodním orgánům zapojeným do činností překrývajících se s činností výboru.
Článek 11
Pravidla hlasování
Každý vědecký výbor rozhoduje většinou svých členů.
Článek 12
Přijímání vědeckých stanovisek
Vědecké výbory přijímají svá stanoviska většinou členů tvořících výbor.
Článek 13
Odchylná stanoviska
1. Vědecké výbory napomáhají Komisi při včasném zjištění potenciálního nebo skutečného nesouladu mezi svými vědeckými stanovisky a vědeckými stanovisky orgánů Společenství a mezinárodních orgánů, kterým jsou svěřeny obdobné úkoly.
Vědecké výbory napomáhají Komisi při předcházení odchylným stanoviskům, jakož i při jejich vysvětlování nebo objasňování.
2. Pokud je zjištěn podstatný nesoulad ve vědeckých otázkách a dotyčný subjekt je subjektem Společenství, dotčený vědecký výbor na žádost Komise spolupracuje s dotčeným subjektem, aby byl nesoulad buď vyřešen, nebo aby byl Komisi předložen společný dokument objasňující sporné vědecké otázky a určující příslušné nejistoty v údajích.
Tento dokument se zveřejní.
Článek 14
Nezávislost
1. Členové vědeckých výborů a přidružení členové jsou jmenováni osobně.
Nesmí své povinnosti přenést na jiného člena nebo na třetí osobu.
2. Členové vědeckých výborů a přidružení členové se zavazují jednat nezávisle na jakémkoli vnějším vlivu.
Za tímto účelem učiní prohlášení o závazku jednat ve veřejném zájmu a prohlášení o zájmech uvádějící buď neexistenci, nebo existenci jakéhokoli zájmu, který by mohl být považován za ohrožující jejich nezávislost.
Tato prohlášení jsou učiněna písemně a jsou veřejně přístupná.
Členové vědeckých výborů činí prohlášení každý rok.
3. Členové vědeckých výborů, přidružení členové a externí odborníci účastnící se pracovních skupin oznámí na každé schůzi každý zvláštní zájem, který by mohl být považován za ohrožující jejich nezávislost ve vztahu k bodům pořadu jednání.
Článek 15
Průhlednost
1. Žádosti o stanoviska, pořady jednání, zápisy a stanoviska vědeckých výborů se zveřejňují bez zbytečného odkladu a při zohlednění nezbytného zachování ochrany obchodního tajemství.
2. Menšinová stanoviska jsou vždy zahrnuta ve stanoviscích vědeckých výborů se jmény dotčených členů nebo přidružených členů.
3. Jednací řád se zveřejňuje na webové stránce Komise.
4. Jména členů vědeckých výborů se zveřejňují v Úředním věstníku Evropské unie.
Jsou přístupné také na webové stránce Komise společně se stručnými životopisy všech členů.
Jména účastníků pracovních skupin jsou připojena ke stanovisku, ke kterému přispěli.
5. Seznam uchazečů vzešlý z výzvy k vyjádření zájmu se zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie.
Je k dispozici také na webové stránce Komise.
Článek 16
Důvěrnost údajů
Členové vědeckých výborů, přidružení členové a externí odborníci nesmějí šířit informace, které se dovědí v rámci činnosti vědeckých výborů nebo některé z pracovních skupin, jsou-li uvědoměni o tom, že tyto údaje jsou důvěrné.
Článek 17
Sekretariát vědeckých výborů Komise
1. Vědecké výbory a jejich pracovní skupiny jsou svolávány Komisí.
2. Komise zajišťuje vědecký a administrativní sekretariát vědeckých výborů a jejich pracovních skupin.
3. Sekretariát odpovídá za poskytování vědecké a správní pomoci nezbytné k umožnění účinného fungování vědeckých výborů v souladu s jednacím řádem, a to zejména ve vztahu k požadavkům nejvyšší odbornosti, nezávislosti a průhlednosti.
4. Sekretariát zajišťuje vědeckou a technickou koordinaci činností vědeckých výborů a případně koordinaci jejich činností s činnostmi jiných orgánů Společenství a mezinárodních orgánů.
Článek 18
Nahrazení vědeckých výborů
Vědecké výbory zřízené čl. 1 odst. 1 tohoto rozhodnutí nahrazují následující stávající vědecké výbory zřízené rozhodnutím 97/579/ES:
a) Vědecký výbor pro spotřební zboží nahrazuje Vědecký výbor pro kosmetické prostředky a nepotravinářské výrobky určené spotřebitelům;
b) Vědecký výbor pro zdravotní a environmentální rizika nahrazuje Vědecký výbor pro toxicitu, ekotoxicitu a životní prostředí;
c) Vědecký výbor pro vznikající a nově zjištěná zdravotní rizika nahrazuje Vědecký výbor pro léčiva a zdravotnické prostředky.
Článek 19
Zrušení
1. Zrušují se rozhodnutí 97/404/ES a 97/579/ES.
Nicméně tři výbory zřízené těmito rozhodnutími nadále pracují, dokud nezačnou být činné vědecké výbory zřízené tímto rozhodnutím.
2. Odkazy na zrušená rozhodnutí se považují za použitelné na toto rozhodnutí; odkazy na výbory a podvýbory zřízené zrušenými rozhodnutími se považují za použitelné na výbory zřízené tímto rozhodnutím.
Rozhodnutí Komise
ze dne 6. ledna 2004,
kterým se stanoví seznam třetích zemí a částí jejich území, ze kterých členské státy povolují dovoz živých koňovitých a spermatu, vajíček a embryí druhů koňovitých, a kterým se mění rozhodnutí 93/195/EHS a 94/63/ES
(oznámeno pod číslem K(2003) 5242)
(Text s významem pro EHP)
(2004/211/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/426/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních předpisech pro přesun koňovitých a jejich dovoz ze třetích zemí [1], a zejména na článek 12 a čl. 19 bod i) a ii) uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 92/65/EHS ze dne 13. července 1992 o veterinárních předpisech pro obchod zvířaty, spermatem, vajíčky a embryi uvnitř Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní veterinární předpisy Společenství uvedené v příloze A oddíle I směrnice 90/425/ES [2], a zejména na čl. 17 odst. 3 písm. b) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 12 směrnice Rady 90/426/EHS stanoví, že dovoz koňovitých je povolen pouze ze třetích zemí nebo z částí třetích zemí uvedených na seznamu, který se má začlenit do seznamu třetích zemí stanoveného v souladu s ustanoveními článku 3 směrnice 72/426/EHS o veterinárních a hygienických otázkách dovozu skotu, prasat, ovcí a koz, čerstvého masa nebo masných výrobků ze třetích zemí [3].
(2) Rozhodnutí Rady 79/542/EHS ze dne 21. prosince 1976, kterým se stanoví seznam třetích zemí, z nichž členské státy povolují dovoz skotu, prasat, koňovitých, ovcí a koz, čerstvého masa a masných výrobků [4], bylo podstatně pozměněno, zejména v tom smyslu, že koňovití musejí být z jeho oblasti působnosti vyňati.
Rozhodnutí Komise, přijatá na základě směrnice 90/426/EHS a týkající se veterinárních předpisů pro dovoz koňovitých, však stanoví seznamy třetích zemí zmocněných k vývozu těchto zvířat do Společenství na základě rozhodnutí 79/542/ES.
(3) Pravidla pro veterinární podmínky pro dovoz živých zvířat podle směrnice 72/462/EHS, zejména ustanovení článku 3 týkajícího se seznamu třetích zemí, ze kterých členské státy povolují vývoz živých zvířat, jsou v současné době předmětem přezkumu.
Za tímto účelem přijala Komise návrh směrnice Rady [5], kterou se stanoví pravidla pro veterinární podmínky pro dovoz některých živých zvířat do Společenství a kterou se mění směrnice 72/462/EHS, 90/426/EHS, 92/65/EHS a 97/78/ES.
V souvislosti s tím se změní článek 12 směrnice 90/426/EHS tak, aby do něho byly zavedeny zásady pro vypracování seznamu třetích zemí, ze kterých je povolen dovoz koňovitých.
(4) Rozhodnutí Komise 92/260/EHS ze dne 10. dubna 1992 o veterinárních podmínkách a veterinárních osvědčeních pro dočasný dovoz evidovaných koní [6] obsahuje v příloze I seznam třetích zemí, ze kterých členské státy povolují dočasný dovoz takových zvířat, a stanoví hygienické skupiny třetích zemí.
(5) Rozhodnutí Komise 93/195/EHS ze dne 2. února 1993 o veterinárních předpisech a veterinárních osvědčeních pro zpětný dovoz evidovaných koní určených pro dostihy, soutěže a kulturní akce po jejich dočasném vývozu [7] obsahuje v příloze I seznam třetích zemí, ze kterých členské státy povolují dočasný dovoz takových zvířat.
(6) Rozhodnutí Komise 93/196/EHS ze dne 5. února 1993 o veterinárních předpisech a veterinárních osvědčeních pro dovoz jatečných koňovitých [8]obsahuje v poznámce pod čarou 3 přílohy II seznam třetích zemí, ze kterých členské státy povolují dovoz takových zvířat.
(7) Rozhodnutí Komise 93/197/EHS ze dne 5. února 1993 o veterinárních předpisech a veterinárních osvědčeních pro dovoz evidovaných koňovitých a plemenných a užitkových koňovitých [9] obsahuje v příloze I seznam třetích zemí, ze kterých členské státy povolují dovoz takových zvířat.
(8) Je třeba stanovit seznam třetích zemí, ze kterých je povolen vývoz koňovitých do Společenství, v jediném právním aktu Společenství.
(9) Podle rozhodnutí Komise 92/160/EHS ze dne 5. března 1992 o regionalizaci některých třetích zemí pro dovoz koňovitých [10] je v některých případech povolen pouze dovoz některých kategorií koňovitých nebo zvláštní typ dovozu z části území třetí země a tyto podmínky pro regionalizace by měly být v zájmujasnosti a průhlednosti stanoveny spolu se seznamem schválených třetích zemí a rozhodnutí 92/160/EHS by mělo být zrušeno.
(10) Protože seznam třetích zemí je zásadním seznamem, měla by být přijata ustanovení s odkazem na zvláštní podmínky nebo omezení pro dovoz koňovitých v souladu s právními předpisy Společenství.
(11) Rozhodnutí Komise 95/461/ES [11] stanoví ochranná opatření proti venezuelské encefalomyelitidě koňovitých ve Venezuele a Kolumbii a zakazuje zpětný dovoz po dočasném vývozu evidovaných koní z Venezuely a Kolumbie.
Proto je zapotřebí uvedený seznam odpovídajícím způsobem přizpůsobit.
(12) Rozhodnutí Komise 97/10/ES [12], kterým se mění rozhodnutí Rady 79/542/EHS a rozhodnutí Komise 92/160/EHS, 92/260/EHS a 93/197/EHS, pokud jde o dočasný dovoz a dovoz evidovaných koní z Jižní Afriky do Společenství, stanoví zvláštní podmínky pro dovoz včetně regionalizace.
(13) Rozhodnutí Komise 94/63/ES ze dne 31. ledna 1994 o prozatímním seznamu třetích zemí, ze kterých členské státy povolují dovoz spermatu, vajíček a embryí ovcí, koz a koní a vajíček a embryí prasat [13], odkazuje v části II přílohy na části 1 a 2 přílohy rozhodnutí 79/542/EHS.
Tento seznam byl stanoven podle článku 28 směrnice 92/65/EHS na přechodné období 3 let.
(14) Rozhodnutí Komise 2000/284/ES ze dne 31. března 2000, kterým se stanoví seznam schválených inseminačních stanic pro dovoz spermatu koňovitých ze třetích zemí a kterým se mění rozhodnutí 96/539/ES a 96/540/ES [14], obsahuje seznam zemí a podniků, ze kterých je povolen dovoz spermatu koňovitých.
(15) Rozhodnutí Komise 96/539/ES ze dne 4. září 1996 o veterinárních podmínkách a veterinárních osvědčeních pro dovoz spermatu koňovitých do Společenství [15] a rozhodnutí Komise 96/540/ES ze dne 4. září 1996 o veterinárních podmínkách a veterinárních osvědčeních pro dovoz vajíček a embryí koňovitých do Evropského společenství [16] stanoví veterinární podmínky pro dovoz spermatu, vajíček a embryí, a na tato ustanovení by mělo být také odkázáno v konsolidovaném seznamu třetích zemí.
(16) Je třeba spojit specifické seznamy zemí a podmínky týkající se regionalizace uvedené v rozhodnutích 79/542/EHS, 92/160/EHS, 92/260/EHS, 93/195/EHS, 93/196/EHS, 93/197/EHS a 94/63/ES do jednoho konsolidovaného seznamu uvádějícího sanitární skupiny třetích zemí a stanovujícího případně i podmínky pro dovoz koňovitých a jejich spermatu, vajíček a embryí z těchto třetích zemí.
(17) Proto by měla být rozhodnutí 92/160/EHS a 95/461/EHS zrušena a rozhodnutí 94/63/ES a 93/195/EHS odpovídajícím způsobem pozměněna.
(18) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Účel a oblast působnosti
Toto rozhodnutí stanoví seznam třetích zemí nebo, v případě regionalizace, jejich částí, ze kterých členské státy povolují dovoz koňovitých a jejich spermatu, vajíček a embryí, a uvádí ostatní podmínky, které se na tento dovoz vztahují.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto rozhodnutí se rozumí:
"kategorií koňovitých" koňovití definovaní v čl. 2 písm. c), d) a e) směrnice 90/426/EHS a evidovaní koně;
"dovozem" vstup živých koňovitých na území Společenství v souladu s podmínkami zvláště stanovenými pro určitý druh dovozu, zejména dočasný dovoz, zpětný dovoz po dočasném vývozu a dovoz.
Článek 3
Dovoz živých koňovitých
Členské státy povolí dovoz živých koňovitých ze třetích zemí nebo z částí území třetích zemí uvedených ve sloupcích 2 a 4 přílohy do Společenství, v souladu s údaji v příloze I, jde-li o
- dočasný dovoz evidovaných koní, podle údajů ve sloupci 6,
- zpětný dovoz po dočasném vývozu evidovaných koní za účelem závodů a kulturních akcí, podle údajů ve sloupci 7,
- dovoz evidovaných koní, podle údajů ve sloupci 8,
- dovoz jatečných koňovitých, podle údajů ve sloupci 9,
- dovoz evidovaných koňovitých a plemenných a užitkových koňovitých, podle údajů ve sloupci 10.
Článek 4
Dovoz spermatu koňovitých
Členské státy povolí dovoz spermatu koňovitých ze třetích zemí nebo částí území třetích zemí uvedených ve sloupcích 2 a 4 přílohy I, z nichž je rovněž povolen trvalý dovoz evidovaných koní, evidovaných koňovitých nebo plemenných a užitkových koňovitých.
Takový dovoz lze uskutečnit jen pod podmínkou, že sperma bylo pro vývoz do Společenství odebráno koňovitým patřícím do kategorie živých koňovitých schválených pro trvalý dovoz a že jsou splněny podmínky podle sloupců 11, 12 a 13 přílohy I.
Článek 5
Dovoz vajíček a embryí koňovitých
Členské státy povolí dovoz vajíček a embryí koňovitých ze třetích zemí nebo částí území třetích zemí uvedených ve sloupcích 2 a 4 přílohy I, z nichž je rovněž povolen trvalý dovoz evidovaných koní, evidovaných koňovitých nebo plemenných a užitkových koňovitých.
Při takovém dovozu musí být splněny podmínky podle kolonky 14 přílohy I.
Článek 6
Podmínky pro dovoz koňovitých ze třetích zemí
Členské státy povolí dovoz pouze koňovitých, kteří splňují tyto podmínky:
a) koňovití musejí vyhovovat veterinárním předpisům stanoveným v odpovídajícím vzoru osvědčení podle rozhodnutí 92/260/EHS, 93/195/EHS, 93/196/EHS a 93/197/EHS pro dotyčnou kategorii koňovitých, typ dovozu a hygienickou skupinu podle kolonky 5 přílohy I, do které byla třetí země nebo část území vyvážející třetí země začleněna;
b) dovoz koňovitých může případně podléhat doplňkovým zárukám nebo podmínkám uvedeným ve sloupci 15 tabulky v příloze I tohoto rozhodnutí;
c) koňovité není dovoleno přepravovat v dopravních prostředcích přepravujících současně i koňovité, kteří nejsou určeni pro Společenství;
d) nestanoví-li zvláštní veterinární předpisy pro dovoz do Společenství jinak, není dovoleno přepravovat koňovité v dopravních prostředcích přepravujících koňovité nižšího nákazového statusu;
e) během přepravy do Společenství není dovoleno vykládat koňovité na území třetí země nebo části území třetí země, která není schválena pro dovoz koňovitých do Společenství;
f) během přepravy do Společenství není dovoleno převážet koňovité po silnici, železnici, nebo je hnát přes území nebo část území třetí země, která není schválena alespoň pro jeden typ dovozu nejméně jedné kategorie koňovitých;
g) koňovití musejí projít přes stanoviště hraniční kontroly v místě vstupu do Společenství do 10 dnů od data, kdy bylo ve vyvážející zemi vystaveno osvědčení pro dovoz nebo pohyb ve Společenství.
V případě námořní přepravy se lhůta 10 dnů prodlužuje na dobu trvání cesty po moři.
Článek 7
Podmínky dovozu spermatu koňovitých ze třetích zemí
Dovoz spermatu koňovitých do Společenství je povolen pouze tehdy, je-li sperma odebráno v inseminační stanici schválené v souladu se směrnicí 92/65/EHS a uvedené v seznamu v rozhodnutí 2000/284/ES, a splňuje podmínky stanovené ve veterinárním osvědčení uvedeném v rozhodnutí Komise 96/539/ES.
Článek 8
Podmínky pro dovoz vajíček a embryí koňovitých ze třetích zemí
Dovoz vajíček a embryí koňovitých do Společenství je povolen pouze tehdy, jestliže tato vajíčka a/nebo embrya splňují podmínky stanovené ve veterinárním osvědčení uvedeném v rozhodnutí Komise 96/540/ES.
Článek 9
Změny
1. Přílohy I a II rozhodnutí 93/195/EHS se mění v souladu s přílohou II tohoto rozhodnutí.
2. Rozhodnutí 94/63/ES se mění takto:
a) název rozhodnutí se nahrazuje tímto:
"Rozhodnutí Komise ze dne 31. ledna 1994, kterým se stanoví seznam třetích zemí, ze kterých členské státy povolují dovoz spermatu, vajíček a embryí ovcí, koz a vajíček a embryí prasat" ;
b) v článku 1 se zrušuje druhý odstavec;
c) v příloze se zrušuje část II.
Článek 10
Zrušení
Rozhodnutí 92/160/EHS a 95/461/ES se zrušují.
Článek 11
Datum použití
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. května 2004.
Článek 12
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 6. ledna 2004
o veterinárních podmínkách Společenství pro dovoz živých zvířat a čerstvého masa včetně mletého masa ze třetích zemí a o změně rozhodnutí 79/542/EHS, 2000/572/ES a 2000/585/ES
(oznámeno pod číslem K(2003) 5248)
(Text s významem pro EHP)
(2004/212/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 72/462/EHS ze dne 12. prosince 1972 o veterinárních a hygienických otázkách dovozu skotu, prasat a čerstvého masa ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou nařízením (ES) č. 807/2003 [2], a zejména na čl. 3 odst. 1, čl. 6 odst. 3, články 7 a 8, čl. 11 odst. 2, čl. 14 odst. 3 písm. c) a d), článek 15, čl. 16 odst. 1, čl. 17 odst. 2 písm b) a d) a čl. 22 odst. 2 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [3], naposledy pozměněnou směrnicí 96/43/ES [4], a zejména na článek 8B uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 92/45/EHS ze dne 16. června 1992 o hygienických a veterinárních otázkách usmrcování volně žijící zvěře a uvádění masa volně žijící zvěře na trh [5], naposledy pozměněnou nařízením (ES) č. 806/2003 [6], a zejména na čl. 16 odst. 2 písm. c) a odst. 3 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 92/65/EHS ze dne 13. července 1992 o veterinárních předpisech pro obchod se zvířaty, spermatem, vajíčky a embryi uvnitř Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní veterinární předpisy Společenství uvedené v příloze A oddíle I směrnice 90/425/EHS [7], naposledy pozměněnou nařízením Komise č. 1398/2003 [8], a zejména na čl. 6 bod A odst. 1 písm. e), čl. 17 odst. 2 a 3, čl. 18 odst. 1 a článek 19 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 92/118/EHS ze dne 17. prosince 1992 o veterinárních a hygienických předpisech pro obchod s produkty živočišného původu ve Společenstvía jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní předpisy Společenství uvedené v kapitole I přílohy A směrnice 89/662/EHS, a pokud jde o patogenní původce, na směrnici 90/425/EHS [9], naposledy pozměněnou rozhodnutím Komise 2003/721/ES [10], a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 94/65/EHS ze dne 14. prosince 1994, kterou se stanoví požadavky na produkci a uvádění na trh mletého masa a masných polotovarů [11], naposledy pozměněnou nařízením (ES) č. 806/2003, a zejména na články 13 a 14 uvedené směrnice,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 ze dne 22. května 2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií [12], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2245/2003 [13], a zejména na čl. 15 odst. 3, čl. 16 odst. 7 a článek 23 uvedeného nařízení,
s ohledem na směrnici Rady 2002/99/ES ze dne 16. prosince 2002, kterou se stanoví veterinární předpisy pro produkci, zpracování a distribuci a dovoz produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě [14], a zejména na článek 8 a čl. 9 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Předpisy Společenství o veterinárních podmínkách pro dovoz živých zvířat, jejich čerstvého masa a masných výrobků ze třetích zemí obecně vyžadují, i) aby byl povolen pouze takový dovoz ze třetí země nebo její části, které se objevují na seznamu schválených třetích zemí, a ii) aby tato zvířata a produkty splňovaly veterinární podmínky, které potvrdí úřední veterinární lékař vyvážející země prostřednictvím osvědčení.
(2) Za účelem zjednodušení legislativních změn v právu Společenství, k nimž může dojít při každé změně situace, pokud jde o přenosné choroby zvířat v třetí zemi, je vhodné sloučit do jediného právního předpisu podmínky dovozu, včetně seznamu třetích zemí a vzorů osvědčení, která jsou použitelná na dovoz jakéhokoli druhu sudokopytníků (Artiodactyla) a lichokopytníků (Proboscidea) a čerstvého masa těchto zvířat a masa koňovitých.
(3) Rozhodnutí Rady 79/542/EHS [15] stanoví seznam třetích zemí, ze kterých členské státy povolují dovoz skotu, prasat, koňovitých, ovcí a koz, čerstvého masa a masných výrobků podle ustanovení článku 3 směrnice 72/462/EHS.
Toto rozhodnutí se historicky stalo hlavním právním základem pro zahájení postupů Společenství k umožnění dovozu pestrého výběru druhů zvířat a živočišných produktů ze třetích zemí; bylo však nahrazeno, pokud jde o čerstvé maso včetně mletého, směrnicí Rady 2002/99/ES.
Proto je vhodné aktualizovat rozhodnutí 79/542/EHS jako základ pro současnou konsolidaci.
(4) Článek 12 směrnice Rady 90/426/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních předpisech pro přesun koňovitých a jejich dovoz ze třetích zemí [16] stanoví, že dovoz těchto zvířat je povolen pouze ze třetích zemí nebo jejich částí, které se objevují na seznamu, který se má začlenit do seznamu třetích zemí stanoveného podle článku 3 směrnice 72/462/EHS.
Avšak rozhodnutí Komise přijatá na základě směrnice 90/426/EHS o veterinárních podmínkách pro dovoz koňovitých stanoví seznamy třetích zemí schválených pro vývoz těchto zvířat do Společenství.
(5) Pravidla, jimž se řídí veterinární podmínky pro dovoz živých zvířat v souladu se směrnicí 72/462/EHS, zejména ustanovení článku 3, který se odvolává na seznam třetích zemí schválených pro vývoz živých zvířat, se nahrazují směrnicí Rady [17], kterou se stanoví veterinární pravidla pro dovoz některých živých zvířat doSpolečenství a kterou se mění směrnice 72/462/EHS, 90/426/EHS, 92/65/EHS a 97/78/ES.
V této souvislosti se mění článek 12 směrnice 90/426/EHS tak, aby stanovil zásady pro vypracování zvláštního seznamu třetích zemí schválených k použití zvláštních vzorů veterinárních osvědčení nutných pro vývoz koňovitých do Společenství.
Kromě toho tato směrnice stanoví zvláštní ustanovení pro zvířata dovezená do Společenství v rámci některých neobchodních úkonů.
(6) Z výše uvedených důvodů a vzhledem ke specifičnosti ochodu se zvířaty dovezenými v rámci některých neobchodních úkonů je již vhodné vyloučit z oblasti působnosti rozhodnutí 79/542/EHS koňovité a zvířata pro předváděcí, výstavní a vědecké účely (včetně preparace za účelem uchování a experimentálních účelů) a pro cirkusy.
(7) Pokud jde o dovoz masných výrobků na základě ustanovení směrnic 72/462/EHS, 77/99/EHS a 92/118/EHS, rozhodnutí Komise 97/221/ES [18] a 97/222/ES [19] stanoví veterinární podmínky a veterinárního osvědčení a seznam třetích zemí, ze kterých členské státy povolují dovoz masných výrobků získaných z pestrého výběru druhů zvířat.
A tak tato dvě rozhodnutí již stanoví harmonizovaná pravidla pro veterinární podmínky dovozu masných výrobků ze třetích zemí.
Proto, aby se zabránilo zdvojení seznamu třetích zemí schválených pro vývoz těchto výrobků, je vhodné vyloučit masné výrobky z oblasti působnosti rozhodnutí 79/542/EHS.
(8) Pokud jde o zařízení pro ustájení nebo chov živých zvířat, stanoví směrnice 72/462/EHS definici "hospodářství" pro domácí skot, kozy a prasata a směrnice 92/65/EHS definuje "úředně schválenou organizaci, institut nebo středisko" pro ostatní živočišné druhy.
Za účelem harmonizace a zjednodušení terminologie používané pro účely tohoto rozhodnutí je vhodné sloučit do jediné definice všechna zařízení, v nichž je řádně ustájen nebo se chová jakýkoli druh sudokopytníka (Artiodactyla) a lichokopytníka (Proboscidea).
(9) Rozhodnutí Komise 2000/572/ES [20] stanoví veterinární a hygienické podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz mletého masa a masných polotovarů ze třetích zemí.
Hluboce zmrazené mleté maso je možné vyrábět pouze z masa domácího skotu, ovcí, koz a prasat a s masem takových zvířat jsou spojeny stejné otázky, pokud jde o choroby a zdraví zvířat.
Avšak masné polotovary mohou obsahovat maso jiných zvířat, nepatřících k savcům.
Proto by se mělo pozměnit rozhodnutí 2000/572/ES tak, aby se z oblasti jeho působnosti odstranilo mleté maso domácí spárkaté zvěře, které může být harmoničtěji začleněno do rozhodnutí 79/542/EHS, a přitom se v samostatném rozhodnutí zachovaly podmínky použitelné na dovoz masných polotovarů.
(10) Rozhodnutí Komise 2000/585/ES [21] stanoví veterinární a hygienické podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz masa volně žijící a farmové zvěře a králičího masa ze třetích zemí uvedených ve zmíněném rozhodnutí.
S masem farmové zvěře nebo volně žijící spárkaté zvěře a koňovitých jsou spojeny stejné požadavky, pokud jde o choroby a zdraví zvířat, jaké jsou spojeny s čerstvým masem domácího skotu, prasat, koňovitých, ovcí a koz.
Proto by se mělo pozměnit rozhodnutí 2000/585/ES tak, aby se z oblasti jeho působnosti odstranily podmínky pro dovoz masa farmové a volně žijící spárkaté zvěře a koňovitých, které by se měly harmoničtěji začlenit do rozhodnutí 79/542/EHS podle požadavků směrnice 2002/99/ES.
(11) Rozhodnutí Komise 84/390/EHS [22] bylo přijato na základě směrnice 72/462/EHS a stanoví podmínky pro schválení stanovišť hraniční kontroly pověřených veterinárními kontrolami při dovozu živého skotu a prasat a čerstvého masa těchto zvířat.
Po vstupu v platnost směrnic Rady 90/675/EHS [23] a 91/496/EHS a rozhodnutí Komise, kterými se provádějí, již není použitelné rozhodnutí 84/390/EHS, a mělo by se proto zrušit.
(12) Rozhodnutí Komise 91/189/EHS [24] stanoví pravidla pro standardizaci materiálů a postupy pro veterinární diagnostické testy a podmínky pro schvalování trhů v souvislosti s dovozem domácího skotu a prasat ze třetích zemí.
Ustanovení, jimiž se řídí schvalování trhů proobchod se zvířaty určenými k vývozu do Evropského společenství, již nejsou použitelná.
Toto rozhodnutí by se proto mělo zrušit a jeho ustanovení o pravidlech pro standardizaci materiálů a postupech pro provádění veterinárních testů by se měly harmoničtěji začlenit do rozhodnutí 79/542/EHS.
(13) Rozhodnutí Komise 93/198/ES [25] a 97/232/ES [26] stanoví, v uvedeném pořadí, veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz ovcí a koz a seznamy třetích zemí, z nichž členské státy povolují dovoz takových zvířat.
Rozhodnutí Komise 2002/199/ES [27] stanoví veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz živého skotu a prasat a seznam třetích zemí, z nichž členské státy povolují takový dovoz.
Pokud jde o spárkatou zvěř zahrnutou do směrnice 92/65/EHS, je nutné na úrovni Společenství harmonizovat veterinární podmínky, veterinární osvědčení a seznam třetích zemí schválených pro dovoz těchto zvířat do Společenství.
Se všemi těmito zvířaty jsou spojeny stejné požadavky, pokud jde o choroby a zdraví zvířat.
Proto by se měla zrušit rozhodnutí 93/198/ES, 97/232/ES a 2002/199/ES a jejich ustanovení by se měla harmoničtěji začlenit do rozhodnutí 79/542/EHS.
Kromě toho by se měla přijmout zvláštní opatření na ochranu nákazového statusu zvířat dovážených ze třetí země během jejich přepravy do Společenství.
(14) Rozhodnutí Komise 93/52/EHS [28] zaznamenává soulad některých členských států nebo regionů s požadavky, které se týkají brucelózy (B. melitensis), a přiznává jim status členského státu nebo regionu úředně prostého této choroby.
To umožňuje těmto členským státům požadovat doplňkové záruky, které by se měly poskytnout prostřednictvím osvědčení.
(15) Rozhodnutí Rady 80/801/EHS [29], 80/804/EHS [30], 81/526/EHS [31], 81/887/EHS [32], 82/414/EHS [33], 82/426/EHS [34], 83/84/EHS [35], 83/380/EHS [36], 84/292/EHS [37], 84/294/EHS [38], 86/63/EHS [39], 86/72/EHS [40], 86/117/EHS [41], 86/463/EHS [42], 89/197/EHS [43], 89/221/EHS [44], 90/445/EHS [45], 91/73/EHS [46], 91/445/EHS [47], 91/446/EHS [48], 92/280/EHS [49], 93/402/ES [50], 98/371/ES [51], 98/625/ES [52], 1999/283/ES [53] a 2001/745/ES [54] stanovují veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz čerstvého masa domácího skotu, ovcí, koz, prasat nebo koňovitých z několika třetích zemí.
Tato rozhodnutí by se proto měla zrušit a jejich ustanovení harmoničtěji začlenit do rozhodnutí 79/542/EHS.
(16) Mezinárodní úřad pro nákazy zvířat a Codex Alimentarius stanovily hlavní směry pro zásady udělování osvědčení, které musejí dodržovat veterinární lékaři. Tyto zásady stanovují, že veterinární lékař udělující osvědčení schválí jen takové věci, které odpovídají jeho znalostem v době podpisu osvědčení nebo které samostatně potvrdil úředník jiného příslušného orgánu.
Kromě toho směrnice Rady 96/93/ES [55] stanoví normy pro udělování osvědčení, které jsou nezbytné pro platné udělování osvědčení a pro zamezení podvodům.
Proto je vhodné zajistit, aby pravidla a zásady, které používají úředníci třetí země vystavující osvědčení, poskytovaly záruky rovnocenné těm, které stanoví směrnice 96/93/ES, a aby vzory veterinárních osvědčení stanovené v rozhodnutí 79/542/EHS odrážely výhradně takové skutečnosti, které lze potvrdit v době vydání osvědčení.
(17) Za účelem informování veterinárního lékaře udělujícího osvědčení, dovozců a příslušných orgánů v členském státu, v němž se předkládají osvědčení, by se měly zařadit další podrobnosti do poznámek o době platnosti, datu vydání a předmětu osvědčení.
Ze stejných důvodů by měla každý vzor osvědčení podle situace doprovázet vysvětlení některých definic, doplňkových záruk podle zvláštních podmínek a veterinárních podmínek hospodářství, provozoven a zvířat.
(18) Organizace spojených národů vypracovala obecné zásady pro používání společného rámce a členění pro vypracovávání obchodních dokladů.
Pod záštitou několika mezinárodních grémií, která se zabývají usnadněním postupů mezinárodního obchodu, byly vyvinuty nové zásady a pravidla, které je třeba dodržovat při vydávání osvědčení určených pro mezinárodní obchodní operace.
Pokud jde o postupy udělování osvědčení, Mezinárodní úřad pro nákazy zvířat a Codex Alimentarius stanovily obecné zásady pro používání elektronických osvědčení.
(19) Za účelem harmonizace členění veterinárních osvědčení, která má vydávat a udělovat úřední veterinární lékař vyvážející země, a za účelem usnadnění možného používání elektronických prostředků pro přenos osvědčení je vhodné, aby se podle toho utvářely vzory veterinárních osvědčení stanovené v rozhodnutí 79/542/EHS, zároveň s poznámkami pro tvorbu těchto osvědčení ve vyvážející zemi.
(20) Příloha A směrnice 72/462/EHS stanovuje vzor hygienického osvědčení pro dovoz čerstvého masa domácího skotu, ovcí, koz, prasat nebo koňovitých, určeného k lidské spotřebě, ze třetích zemí.
Pokud jde o maso farmové a volně žijící zvěře, byly podmínky pro veterinární a hygienické schválení, včetně dobrého zacházení se zvířaty, začleněny do vzorových osvědčení pro každou kategorii masa rozhodnutím Komise 2000/585/ES.
Byla přijata nová opatření Společenství v oblastech dobrého zacházení se zvířaty a veřejného zdraví, která se týkají dovozu živých zvířat a jejich čerstvého masa.
(21) Aby se harmonizovaly podmínky dovozu s cílem zajistit transparentnost požadavků Společenství a zjednodušit legislativní postup aktualizace právních předpisů Společenství, je vhodné začlenit do každého vzoru veterinárního osvědčení stanoveného v rozhodnutí 79/542/EHS příslušné podmínky, které jsou nezbytné pro dovoz každé kategorie zvířat nebo masa do Společenství. Avšak konečný souhlas s dovozem těchto druhů zboží do Společenství stále podmiňují jiná veterinární opatření se širší oblastí působnosti přijatá na úrovni Společenství. Tato opatření jsou stanovena ve směrnici Rady 96/23/ES ze dne 29. dubna 1996 o kontrolních opatřeních u některých látek a jejich reziduí v živých zvířatech a živočišných produktech [56] a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin [57]. Mohou rovněž vyplývat z ochranných opatření stanovených ve směrnicích 91/496/EHS a 97/78/ES.
(22) Celní a statistické nomenklatury celosvětově zařazují živá zvířata, jejich maso a jiné živočišné produkty do různých kategorií tím, že jim přidělují zvláštní kódy a definice.
Prohlášení o těchto druzích zboží, které předkládají celním orgánům dovozci, musí brát v úvahu tyto kategorie zvířat a produktů.
Ustanovení směrnic 91/496/EHS a 97/78/ES o veterinárních kontrolách na hranicích Společenství vyžadují úzkou spolupráci mezi stanovištěm hraniční kontroly a celním úřadem, pokud zvířata a produkty živočišného původu nepocházejí ze Společenství.
(23) Za účelem harmonizace a zjednodušení dovozních postupů na hranicích Společenství je vhodné, aby každou zásilku určenou k dovozu doprovázelo odpovídající veterinární osvědčení.
(24) Kromě toho by se měl pozastavit dovoz volně žijící a farmové pernaté zvěře z Austrálie, protože čerstvé drůbeží maso a živá drůbež, zejména maso ptáků nadřádu běžci (ratitae) i tyto ptáky, je možné dovážet jen za jistých zvláštních podmínek ohledně testování, kvůli používání očkovacích látek na newcastleskou chorobu, které nevyhovují právním předpisům Společenství, dokud nebude možné dále vyhodnotit situaci těchto kategorií ptáků.
(25) Mělo by se podle toho pozměnit rozhodnutí 79/542/EHS a rozhodnutí 2000/585/ES.
(26) Ustanovení Společenství pro dovoz některých produktů živočišného původu odkazují na seznam třetích zemí, který je součástí přílohy rozhodnutí 79/542/EHS.
Po změně rozhodnutí 79/542/EHS by se měly takové odkazy považovat za odkazy na seznam třetích zemí nebo jejich částí uvedený v části 1 přílohy II rozhodnutí 79/542/EHS ve znění tohoto rozhodnutí.
(27) Na základě směrnice 72/462/EHS byla přijata rozhodnutí Komise 89/18/EHS [58], 92/183/EHS [59] a 92/187/EHS [60] se přistoupilo k harmonizaci veterinárních podmínek, veterinárních osvědčení a pravidel pro dovoz surovin pro odvětví zpracování čerstvého masa domácího skotu, ovcí, koz, prasat nebo koňovitých neurčeného k lidské spotřebě z několika třetích zemí.
Kromě toho rozhodnutí Komise uvedená v bodě odůvodnění 14, která by se měla tímto aktem zrušit, stanovují veterinární pravidla a osvědčení pro dovoz tohoto čerstvého masa, pokud je určeno pro odvětví krmiv pro zvířata v zájmovém chovu.
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 [61] stanoví veterinární pravidla pro vedlejší produkty, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu, včetně těchto surovin.
Podmínky pro udělování osvědčení se přezkoumávají a provádějí do 1. května 2004, kdy se stává plně použitelným nařízení (ES) č. 1774/2002.
Mezitím je třeba až do tohoto dne zachovat veterinární podmínky z těchto rozhodnutí, včetně vzorů osvědčení, které jsou nutné pro takové produkty, poskytnutím vhodného přechodného období pro pokračující akceptaci starých vzorů osvědčení.
(28) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 79/542/EHS se mění takto:
1. Název se nahrazuje tímto:
"Rozhodnutí Rady 79/542/EHS ze dne 21. prosince 1976, kterým se stanoví seznam třetích zemí nebo částí třetích zemí a kterým se stanoví veterinární a hygienické podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz některých živých zvířat a jejich masa do Společenství."
2. Články 1, 2 a 3 se nahrazují tímto:
"Článek 1
Předmět a oblast působnosti
Toto rozhodnutí stanoví hygienická opatření pro dovoz živých zvířat, kromě koňovitých, do Společenství a pro dovoz čerstvého masa a masných výrobků z těchto zvířat, včetně koňovitých, avšak vyjma masných polotovarů.
Toto rozhodnutí se nepoužije na dovoz nezdomácnělých zvířat za účelem předvádění nebo výstav, na nichž nejsou taková zvířata řádně ustájena nebo chována, a nezdomácnělých zvířat patřících k cirkusům nebo určených k vědeckým účelům, včetně preparace a experimentálních účelů v organizaci, institutu nebo středisku schváleném v souladu s přílohou C směrnice 92/65/EHS.
Dovoz zvířat a čerstvého masa povolený v souladu s tímto rozhodnutím nadále podléhá ostatním ustanovením, která byla nebo mohou být přijata podle evropského potravinového práva.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto rozhodnutí se rozumí:
a) "zvířaty" savci druhů patřících k řádům lichokopytníci (Proboscidea) a sudokopytníci (Artiodactyla) a jejich kříženci;
b) "hospodářstvím" farma nebo jiný zemědělský, průmyslový či obchodní zařízení pod úředním dohledem, včetně zoologických zahrad, zábavních parků a chráněných území s volně žijící zvěří nebo honebních revírů, v nichž jsou řádně ustájena nebo chována zvířata;
c) "upravenými droby" droby zcela vykostěné, zbavené chrupavky, průdušnice a hlavních průdušek, lymfatických uzlin a ulpělé vazivové tkáně, tuku a svalů; v případě masa domácího skotu se za upravené droby rovněž považují celé žvýkací svaly naříznuté v souladu s kapitolou VIII bodem 41 písm. a) přílohy I směrnice Rady 64/433/EHS.
Článek 3
Podmínky dovozu živých zvířat do Společenství
Dovoz živých zvířat do Společenství se povoluje jedině tehdy, pokud zvířata vyhovují článkům 4, 5 a 6.
Článek 4
Místo původu živých zvířat
Zvířata pocházejí z území třetí země nebo její části, které je uvedeno ve sloupcích 1, 2 a 3 tabulky obsažené v části 1 přílohy I, pro něž je v odpovídajícím sloupci 4 předepsán konkrétní vzor veterinárního osvědčení určený pro tato zvířata.
Článek 5
Zvláštní podmínky
Zvířata splňují podmínky stanovené v příslušném osvědčení vystaveném v souladu s odpovídajícím vzorem osvědčení vypracovaným podle části 2 přílohy I, s přihlédnutím ke konkrétním podmínkám uvedeným ve sloupci 6 tabulky obsažené v části 1 přílohy I, a pokud je tak uvedeno ve sloupci 5 tabulky, splňují rovněž veškeré doplňkové záruky vyžadované v uvedeném osvědčení.
Pokud to vyžadují členské státy určení, splňují dotyčná zvířata doplňkové podmínky osvědčení stanovené pro tento členský stát a vycházející z odpovídajícího vzoru stanoveného v části 2.
Článek 6
Přeprava živých zvířat za účelem dovozu do Společenství
1. Zvířata se nenakládají do dopravních prostředků převážejících jiná zvířata, která nejsou určena pro Společenství nebo mají nižší nákazový status.
2. Během přepravy do Společenství se zvířata nevykládají na území třetí země ani části třetí země, která není schválena pro dovoz takových zvířat do Společenství.
3. Během přepravy do Společenství se zvířata nepřesouvají po silnici, železnici nebo pěšky skrze území nebo část území třetí země, která není schválena pro dovoz takových zvířat do Společenství.
4. Zvířata dorazí na stanoviště hraniční kontroly do 10 dnů po dnu naložení ve vyvážející třetí zemi a doprovází je veterinární osvědčení vystavené v souladu s příslušným vzorem, vyplněné a podepsané úředním veterinárním lékařem vyvážející třetí země.
V případě námořní dopravy se lhůta 10 dnů prodlužuje o dobu cesty po moři.
Za tímto účelem se k veterinárnímu osvědčení připojí originál prohlášení velitele lodi vypracovaného v souladu s dodatkem k části 3A přílohy I.
Článek 7
Podmínky, které je třeba použít po dovozu
Po dovozu a v souladu se směrnicí Rady 91/496/EHS,
i) zvířata určená k okamžité porážce se neprodleně dopraví na jatka určení, kde budou do pěti pracovních dnů poražena;
ii) zvířata určená k chovu, produkci nebo výkrmu a zvířata určená pro zoologické zahrady, zábavní parky a honební revíry nebo chráněná území se neprodleně dopraví do hospodářství určení, kde setrvají alespoň 30 dnů před dalším přesunem mimo hospodářství, vyjma případu přímého odeslání na jatka.
Článek 8
Podmínky pro dovoz čerstvého masa do Společenství
Dovoz čerstvého masa zvířat definovaných v článku 2 a koňovitých, určeného k lidské spotřebě, do Společenství se povoluje jedině tehdy, pokud takové maso vyhovuje článkům 9 až 11.
Článek 9
Místo původu čerstvého masa
Čerstvé maso pochází z území třetí země nebo její části, které je uvedeno ve sloupcích 1, 2 a 3 tabulky obsažené v části 1 přílohy II, pro něž je v odpovídajícím sloupci 4 předepsán konkrétní vzor veterinárního osvědčení určený pro toto maso.
Článek 10
Zvláštní podmínky
Čerstvé maso splňuje podmínky stanovené v příslušném osvědčení, které odpovídá vzoru osvědčení vypracovanému podle části 2 přílohy II, s přihlédnutím ke konkrétním podmínkám uvedeným ve sloupci 6 tabulky obsažené v části 1 přílohy II, a pokud je tak uvedeno ve sloupci 5 tabulky, splňují rovněž veškeré doplňkové záruky vyžadované v tomto osvědčení.
Článek 11
Předložení čerstvého masa na stanovišti hraniční kontroly
Čerstvé maso se překládá na stanovišti hraniční kontroly zároveň s veterinárním osvědčením vypracovaným v souladu s odpovídajícím vzorem vyplněným a podepsaným úředním veterinárním lékařem vyvážející třetí země.
Článek 12
Podmínky, které je třeba použít po dovozu
1. Po dovozu se níže uvedené druhy masa neprodleně dopraví do zpracovatelského zařízení určení v souladu se směrnicí Rady 97/78/ES:
a) jatečně upravená těla nestažená z kůže, volně žijící spárkaté zvěře, určená k lidské spotřebě po dalším zpracování;
b) upravené droby domácího skotu určené k lidské spotřebě jako masné výrobky po dalším tepelném ošetření vařením při teplotě v jádře alespoň 80 °C nebo sterilizací v hermeticky uzavřených nádobách, tak aby se dosáhlo hodnoty F° 3.
2. Pro kategorie produktů uvedené v odst. 1 písm b) je zařízením určení zařízení konkrétně schválené a registrované pro zpracování těchto produktů členským státem, v němž je umístěno.
3. Postupy podle rozhodnutí 2001/106/ES sdělují členské státy sobě navzájem a Komisi:
a) názvy a adresy zařízení uvedených v odstavci 2 a místního příslušného orgánu pověřeného dohledem nad těmito zařízeními, jakož i
b) kategorie produktů, pro něž jsou tato zařízení schválena a registrována.
Článek 13
Osvědčení
Veterinární osvědčení nutná pro dovoz živých zvířat a čerstvého masa do Společenství, jak jsou předepsána v tomto rozhodnutí, se vypracovávají v souladu s poznámkami uvedenými v části 2 příloh I a II.
Toto však nevylučuje použití elektronických osvědčení nebo jiných dohodnutých systémů harmonizovaných na úrovni Společenství."
3. Dosavadní článek 4 se nově označuje jako článek 14.
4. Příloha se nahrazuje přílohou A tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Změny rozhodnutí 2000/572/ES
Rozhodnutí 2000/572/ES se mění takto:
1. Název se nahrazuje tímto:
"Rozhodnutí Komise 2000/572/ES ze dne 8. září 2000, kterým se stanoví veterinární a hygienické podmínky, jakož i podmínky udělování veterinárních osvědčení pro dovoz masných polotovarů ze třetích zemí do Společenství.".
2. Článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
Toto rozhodnutí stanoví veterinární a hygienické podmínky, jakož i podmínky udělování veterinárních osvědčení pro dovoz masných polotovarů."
3. Zrušuje se článek 2.
4. V článku 4 se zrušuje odstavec 1.
5. Zrušuje se článek 6.
6. Zrušuje se příloha 1.
Článek 3
Změny rozhodnutí 2000/585/ES
Rozhodnutí 2000/585/ES se mění takto:
1. Název se nahrazuje tímto:
"Rozhodnutí Komise 2000/585/ES ze dne 7. září 2000, kterým se stanoví seznam třetích zemí, z nichž členské státy povolují dovoz králičího masa a některého masa volně žijící a farmové zvěře, a kterým se stanoví hygienické a veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz tohoto masa".
2. Článek 2 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
Členské státy povolují dovoz pouze tohoto masa:
- maso volně žijící pernaté zvěře, které neobsahuje droby, až na případ neoškubané a nevykuchané pernaté zvěře,
- maso farmové pernaté zvěře,
- maso volně žijících zajíců a králíků (zajícovitých – Leporidae) definovaných jako zajíci a králíci, neobsahující droby vyjma nevykuchaných zajíců a králíků nestažených z kůže a,
- maso farmových králíků,
- maso volně žijících suchozemských savců, jiných než kopytnatců a zajíců a králíků (zajícovití – Leporidae), které neobsahuje droby.
Takové maso pochází ze třetích zemí nebo z částí třetích zemí uvedených v příloze I a splňuje podmínky stanovené ve veterinárním osvědčení vypracovaném v souladu s příslušným vzorem veterinárního osvědčení popsaným v příloze III, jak je stanoveno v příloze II.
Vyvážející třetí země musí splňovat konkrétní požadavky uvedené v příloze II a stanovené v příloze IV a potvrdit je vyplněním oddílu V každého veterinárního osvědčení v souladu se vzorem popsaným v příloze III."
3. Přílohy I a II se nahrazují přílohou B tohoto rozhodnutí.
4. V příloze III se zrušují vzory A, B, F, G a J.
5. V příloze IV se zrušují odstavce 1, 2, 5 a 7.
Článek 4
Zrušení
Zrušují se rozhodnutí 80/801/EHS, 80/804/EHS, 81/526/EHS, 81/887/EHS, 82/414/EHS, 82/426/EHS, 83/84/EHS, 83/380/EHS, 84/292/EHS, 84/294/EHS, 84/390/EHS, 86/63/EHS, 86/72/EHS, 86/117/EHS, 86/463/EHS, 89/197/EHS, 89/221/EHS, 90/445/EHS, 91/73/EHS, 91/189/EHS, 91/445/EHS, 91/446/EHS, 92/280/EHS, 93/198/EHS, 93/402/EHS, 97/232/ES, 98/371/ES, 98/625/ES, 1999/283/ES, 2001/745/ES a 2002/199/ES.
Článek 5
Přechodná a závěrečná ustanovení
1. Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. května 2004.
2. Odkazy právních přepisů Společenství na seznam třetích zemí v části 1 přílohy rozhodnutí 79/542/EHS, jak byly stanoveny před změnami zavedenými tímto rozhodnutím, se považují za odkazy na seznam třetích zemí v části 1 přílohy II rozhodnutí 79/542/EHS ve znění tohoto rozhodnutí.
3. Dovoz živých zvířat do Společenství povolený přede dnem uvedeným v odstavci 1 a čerstvého masa zvířat poražených přede dnem uvedeným v odstavci 1, v souladu se vzory veterinárních osvědčení předepsanými v rozhodnutích uvedených v článku 4, se povoluje pro období 60 dnů následující po použití tohoto rozhodnutí.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 3. března 2004,
kterým se mění rozhodnutí 2000/40/ES, pokud jde o období platnosti ekologických kritérií pro udělování ekoznačky Společenství chladničkám
(oznámeno pod číslem K (2004) 310)
(Text s významem pro EHP)
(2004/214/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1980/2000 ze dne 17. července 2000 o revidovaném systému Společenství pro udělování ekoznačky [1], a zejména na čl. 6 odst. 1 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
po konzultaci s Výborem Evropské unie pro ekoznačku,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 1980/2000 stanoví, že ekoznačka může být udělena výrobku s vlastnostmi, které mu umožňují významně přispívat ke zlepšení klíčových environmentálních aspektů, a že specifická kritéria ekoznačky jsou stanovena podle skupin výrobků.
(2) Použitelnost rozhodnutí Komise 2000/40/ES ze dne 16. prosince 1999, kterým se stanovují ekologická kritéria pro udělení ekoznačky Společenství chladničkám [2], končí dnem 1. prosince 2003.
(3) Po přezkumu uvedeného rozhodnutí v souladu s článkem 4 nařízení (ES) č. 1980/2000 je vhodné prodloužit dobu platnosti těchto ekologických kritérií o dvanáct měsíců, zejména proto, aby se společnostem, kterým byla udělena ekoznačka, umožnilo pokračovat v jejím používání alespoň do dokončení přezkumu rozhodnutí 2000/40/ES.
(4) Rozhodnutí 2000/40/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(5) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 17 nařízení (ES) č. 1980/2000,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Článek 3 rozhodnutí 2000/40/ES se nahrazuje tímto:
"Článek 3
Definice skupiny výrobků a pro ni stanovená kritéria jsou platné do 1. prosince 2004.
Jestliže se však do tohoto dne nepřijme nové rozhodnutí o definici a kritériích pro tuto skupinu výrobků, skončí tato doba platnosti buď dnem 1. prosince 2005 nebo datem přijetí nového rozhodnutí, dojde-li k němu dříve."
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 1. března 2004,
kterým se provádí směrnice Rady 64/432/EHS, pokud jde o další záruky týkající se infekční bovinní rhinotracheitidy pro obchod se skotem uvnitř Společenství a o schválení programů eradikace předložených některými členskými státy
(oznámeno pod číslem K(2004) 573)
(Text s významem pro EHP)
(2004/215/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 64/432/EHS ze dne 26. června 1964 o veterinárních otázkách obchodu se skotem a prasaty uvnitř Společenství [1], a zejména na čl. 9 odst. 2 a čl. 10 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Infekční bovinní rhinotracheitida je popis nejnápadnějších klinických znaků infekce bovinním herpesvirem typu 1 (BHV1).
Protože mnoho infekcí tímto virem má subklinický průběh, měla by být opatření pro tlumení zaměřena spíše na eradikaci infekce než na potlačení příznaků.
(2) Část II přílohy E směrnice 64/432/EHS řadí "infekční bovinní rhinotracheitidu" mezi choroby, pro něž mohou být schváleny národní programy pro tlumení a vyžadovány další záruky.
(3) Německo předložilo program zaměřený na eradikaci infekce BHV1 ve všech částech svého území, který splňuje kritéria stanovená v čl.
9 odst. 1 směrnice 64/432/EHS a stanoví pravidla pro vnitrostátní přemísťování skotu, která odpovídají pravidlům zavedeným předtím v Dánsku, Rakousku, v provincii Bolzano v Itálii a ve Švédsku, která umožnila eradikaci choroby v těchto státech.
(4) Je proto třeba program předložený Německem schválit a současně stanovit, jak tento členský stát žádá, další záruky ve vztahu k obchodu se skotem za účelem zabezpečení úspěchu tohoto programu.
(5) Další záruky existují pro Dánsko, Rakousko, Finsko a Švédsko, jakož i pro provincii Bolzano v Itálii.
Tyto členské státy považují svá území za prostá infekční bovinní rhinotracheitidy a stejně nahlíží i Itálie na svou provincii Bolzano. V souladu s čl.
10 odst. 1 směrnice 64/432/EHS předložily tyto státy Komisi doplňující dokumentaci, která zejména dokládá, že situace je nadále sledována.
(6) Pro členské státy nebo regiony členských států, které jsou uznány za prosté této choroby a které jsou v současné době uvedeny na seznamu v příloze rozhodnutí Komise 93/42/EHS [2], by měly platit jen minimální požadavky na odesílání plemenného a užitkového skotu do jiných členských států.
(7) Mezinárodní úřad pro nákazy zvířat (OIE) přijal pro normalizaci testů BHV1 v laboratořích silně pozitivní, slabě pozitivní a negativní sérum jako mezinárodní normy OIE pro testy BHV1, jež jsou v referenčních laboratořích OIE k dispozici pro infekční bovinní rhinotracheitidu a jsou uvedeny v Příručce norem pro diagnostické testy a očkovací látky [3].
(8) Až do dne 1. května 2004, kdy vstoupí v platnost pozměněné veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz skotu do Společenství, musí být zajištěno, aby odkazy na rozhodnutí 93/42/EHS o stanovení dalších záruk týkajících se infekční bovinní rhinotracheitidy u skotu pocházejícího ze třetích zemí byly považovány za odkazy na příslušná ustanovení tohoto rozhodnutí.
(9) Je zapotřebí spojit v jediném rozhodnutí schválení německého programu a dalších záruk týkajících se infekční bovinní rhinotracheitidy.
Rozhodnutí 93/42/EHS by proto mělo být zrušeno.
(10) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Programy předložené členskými státy uvedenými v prvním sloupci tabulky v příloze I pro tlumení a eradikaci infekce bovinním herpesvirem typu 1 (BHV1), dále jen "infekční bovinní rhinotracheitida", v regionech členských států uvedených v druhém sloupci tabulky v příloze I se schvalují.
Článek 2
1. Plemenný a užitkový skot pocházející z členských států nebo regionů členských států neuvedených v příloze II a určený pro členské státy nebo regiony členských států uvedených v příloze I musí splňovat přinejmenším tyto další záruky:
a) musí pocházet z hospodářství, v němž podle úředních informací nebyl v posledních 12 měsících zaznamenán žádný případ klinických nebo patologických příznaků infekční bovinní rhinotracheitidy;
b) musel být bezprostředně před odesláním izolován po dobu 30 dnů v zařízení schváleném příslušným orgánem a veškerý skot v tomtéž odděleném zařízení musel zůstat v uvedeném období prost klinických příznaků infekční bovinní rhinotracheitidy;
c) musel být spolu s ostatním skotem v tomtéž izolačním zařízení podroben s negativními výsledky sérologickému testu krevních vzorků odebraných nejpozději 21 dnů po jeho přijetí do izolačního zařízení, ke zjištění přítomnosti těchto protilátek:
i) v případě očkovaných zvířat, protilátek proti gE-glykoproteinu BHV1, nebo
ii) v případě neočkovaných zvířat, protilátek proti celkovému BHV1.
2. Jatečný skot z členských států nebo regionů neuvedených v příloze II určený pro členské státy nebo regiony členských států uvedené v příloze I musí být přepravován přímo do jatek určení nebo do schváleného sběrného střediska, odkud je v souladu článkem 7 druhou odrážkou směrnice 64/432/EHS přemístěn do jatek k porážce.
3. V bodě 4 oddílu C veterinárního osvědčení podle vzoru 1 přílohy F směrnice 64/432/EHS, které podle odstavce 1 skot doprovází, se vkládají tyto údaje:
a) za první odrážku: "infekční bovinní rhinotracheitida";
b) za druhou odrážku: "článek 2 rozhodnutí Komise 2004/215/ES".
Článek 3
1. Plemenný a užitkový skot pocházející z členských států nebo regionů členských států neuvedených v příloze II a určený pro členské státy nebo regiony členských států prostých bovinní rhinotracheitidy a uvedených v příloze II musí splňovat tyto další záruky:
a) musí být v souladu s dalšími zárukami stanovenými v čl. 2 odst. 1 písm. a) a b);
b) musel být spolu s ostatním skotem v tomtéž izolačním zařízení podle čl. 2 odst. 1 písm. b) podroben s negativními výsledky sérologickému testu krevních vzorků odebraných nejpozději 21 dnů po jeho přijetí do izolačního zařízení, ke zjištění přítomnosti protilátek proti celkovému BHV1;
c) nesměl být očkován proti infekční bovinní rhinotracheitidě.
2. Jatečný skot z členských států nebo regionů členských států neuvedených v příloze II určený pro členské státy nebo regiony členských států uvedené v příloze II musí být přepravován přímo do jatek určení k porážce v souladu s první odrážkou článku 7 směrnice 64/432/EHS.
3. V bodě 4 oddílu C veterinárního osvědčení podle vzoru 1 přílohy F směrnice 64/8432/EHS, které podle odstavce 1 skot doprovází, se vkládají tyto údaje:
a) za první odrážku: "infekční bovinní rhinotracheitida";
b) za druhou odrážku: "článek 3 rozhodnutí Komise 2004/215/ES".
Článek 4
Plemenný a užitkový skot pocházející z členského státu nebo regionu členského státu uvedeného v příloze II a určený pro členský stát nebo region členského státu uvedeného v příloze I nebo II musí splňovat podmínky stanovené v čl. 2 odst. 1 písm. a).
Článek 5
Členské státy zajistí, aby sérologické testy podle čl. 2 odst.1 písm. c) bodu ii) a čl. 3 odst. 1 písm. b) ke zjištění přítomnosti protilátek proti celkovému BHV1 byly normalizovány na základě silně pozitivního, slabě pozitivního a negativního séra přijatého jako mezinárodní normy OIE pro testy BHV1.
Článek 6
Zrušuje se rozhodnutí 93/42/EHS.
Odkazy na rozhodnutí 93/42/EHS se považují za odkazy na článek 3 tohoto rozhodnutí.
Článek 7
Toto rozhodnutí se použije ode dne 8. března 2004.
Článek 8
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 1. března 2004,
kterým se mění směrnice Rady 82/894/EHS o hlášení chorob zvířat ve Společenství tak, aby se některé choroby koňovitých a některé choroby včel zahrnuly do seznamu chorob povinných hlášením
(oznámeno pod číslem K(2004) 578)
(Text s významem pro EHP)
(2004/216/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 82/894/EHS ze dne 21. prosince 1982 o hlášení chorob zvířat ve Společenství [1], a zejména na čl. 5 odst. 2 první odrážku uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle směrnice Rady 90/426/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních předpisech pro přesun koňovitých a jejich dovoz ze třetích zemí [2] jsou mor koní, vezikulární stomatitida, vozhřivka, hřebčí nákaza, encefalomyelitida koní všech typů, nakažlivá chudokrevnost koní, vzteklina a sněť slezinná choroby povinné hlášením.
(2) Příloha I směrnice Rady 82/894/EHS, ve které je uveden seznam chorob, jejichž výskyt se musí hlásit Komisi a ostatním členským státům, obsahuje z chorob postihujících koňovité pouze mor koní a vezikulární stomatitidu.
(3) Mor koní, vezikulární stomatitida, vozhřivka, hřebčí nákaza, nakažlivá chudokrevnost koní a různé typy encefalomyelitidy koní jsou choroby koňovitých uvedené na seznamu Mezinárodního úřadu pro nákazy zvířat (OIE).
(4) Členské země OIE jsou povinny hlásit první potvrzený výskyt nebo nový výskyt choroby uvedené na seznamu, pokud země nebo její oblast byla dříve považována za prostou některé choroby nebo pokud choroba může mít zoonotický dopad a její rozvoj může mít následky pro mezinárodní obchod.
(5) Mor koní, vezikulární stomatitida, vozhřivka, hřebčí nákaza a většina typů virové encefalomyelitidy koní se v současné době považují ve Společenství za exotické.
V některých částech Společenství je příležitostně hlášena nakažlivá chudokrevnost koní a některé typy encefalomyelitidy koní.
(6) Malý úlový brouk a roztoč rodu Tropilaelaps jsou exotičtí parazité napadající včely medonosné a v současné době nejsou ve Společenství známy žádné případy těchto chorob.
V případě jejich dovezení by však mohly mít devastující účinek na nákazový status včel medonosných a na odvětví včelařství průmysl, což je důvodem doplnění těchto chorob do seznamu chorob Společenství povinných hlášením.
(7) Okamžité ohlášení a informace o výskytu uvedených chorob ve Společenství jsou životně důležité pro předcházení a tlumení případů choroby, jakož i pro přesun a obchodování s koňovitými a včelami, také s přihlédnutím k možnému zoonotickému dopadu některé z těchto chorob.
(8) V důsledku rozšíření Společenství a různých účinků životního prostředí na vektory přenášející některé z výše uvedených chorob se situace ve Společenství ohledně těchto chorob může změnit.
(9) Proto je třeba doplnit vozhřivku, hřebčí nákazu, nakažlivou chudokrevnost koní, všechny typy encefalomyelitidy koní, malého úlového brouka a roztoče rodu Tropilaelaps do seznamu v příloze I směrnice Rady 82/894/EHS a pozměnit přílohu II směrnici Rady 82/894/EHS tak, aby se zohlednil způsob chovu včel.
(10) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Přílohy I a II směrnice 82/894/EHS se nahrazují zněním přílohy tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 25. března 2004.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 1. března 2004,
kterým se přijímá seznam surovin, jejichž oběh nebo použití ve výživě zvířat jsou zakázány
(oznámeno pod číslem K(2004) 583)
(Text s významem pro EHP)
(2004/217/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 96/25/ES ze dne 29. dubna 1996 o oběhu krmných surovin, kterou se mění směrnice 70/524/EHS, 74/63/EHS, 82/471/EHS a 93/74/EHS a zrušuje směrnice 77/101/EHS [1], a zejména na čl. 11 písm. b) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutím Komise 91/516/EHS [2] byl stanoven seznam komponentů, jejichž použití v krmných směsích je zakázáno podle směrnice Rady 79/373/EHS ze dne 2. dubna 1979 o oběhu krmných směsí [3].
Zákaz stanovený tímto rozhodnutím se nevztahuje na oběh těchto komponentů jako krmiv nebo na jejich přímé použití jako krmiv.
Zmíněný seznam komponentů byl několikrát pozměněn.
(2) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/16/ES [4] stanoví, že na základě směrnice 96/25/ES je třeba vypracovat seznam surovin, jejichž oběh nebo použití jako krmných surovin jsou zakázány, který nahradí rozhodnutí 91/516/EHS, aby rozsah působnosti zákazů byl obecný a vztahoval se jak na používání krmných surovin jako takových, tak také pro jejich používání v krmných směsích.
(3) S cílem zajistit soulad krmných surovin s požadavky na bezpečnost stanovenými v článku 3 směrnice 96/25/ES byl proto vypracován tento seznam, který má nahradit seznam stanovený rozhodnutím 91/516/EHS.
(4) Některá omezení a zákazy jsou již stanoveny v právních předpisech Společenství, zejména v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 ze dne 22. května 2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongyformních encefalopatií [5] a nařízení Evropského parlamentua Rady (ES) č.
1774/2002 ze dne 3. října 2002 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu [6]. Uvedená omezení nebo zákazy by se proto neměly opakovat v seznamu materiálů, jejichž oběh nebo použití ve výživě zvířat jsou zakázány.
(5) V zájmu jasnosti právních předpisů Společenství je třeba zrušit rozhodnutí 91/516/EHS a nahradit ho tímto rozhodnutím.
(6) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Toto rozhodnutí se použije, aniž jsou dotčena nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 a (ES) č. 1774/2002.
Článek 2
Oběh nebo používání materiálů, uvedených v seznamu v příloze, ve výživě zvířat se zakazuje.
Článek 3
Rozhodnutí 91/516/EHS se zrušuje.
Odkazy na zrušené rozhodnutí se považují za odkazy na toto rozhodnutí.
Článek 4
Toto rozhodnutí se použije ode dne 25. března 2004.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 20. února 2004,
kterým se stanoví pravidla pro podávání informací o plánech nebo programech požadovaných směrnicí Rady 96/62/ES, pokud se jedná o mezní hodnoty pro některé znečisťující látky ve vnějším ovzduší
(oznámeno pod číslem K(2004) 491)
(Text s významem pro EHP)
(2004/224/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 96/62/ES ze dne 27. září 1996 o posuzování a řízení kvality vnějšího ovzduší [1], a zejména na čl. 12 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
8 odst. 3 směrnice 96/62/ES musí být v členských státech pro oblasti a aglomerace, ve kterých jsou překročeny mezní hodnoty a meze tolerance, připraveny plány nebo programy pro dosažení mezních hodnot stanovených směrnicí Rady 1999/30/ES ze dne 22. dubna 1999 o mezních hodnotách pro oxid siřičitý, oxid dusičitý a oxidy dusíku, částice a olovo ve vnějším ovzduší [2] a směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2000/69/ES ze dne 16. listopadu 2000 o mezních hodnotách pro benzen a oxid uhelnatý ve vnějším ovzduší [3].
Tyto plány a programy musí obsahovat přinejmenším informace uvedené v příloze IV směrnice 96/62/ES.
Komise musí pravidelně kontrolovat provádění těchto plánů a programů.
(2) Podle článku 11 směrnice 96/62/ES musí členské státy tyto plány a programy každoročně předávat Komisi.
(3) Zatímco plány a programy se vypracovávají v souladu se zvláštními správními požadavky členských států, měly by být informace podávané Komisi harmonizovány a strukturovány v souladu s prováděcími pravidly podle tohoto rozhodnutí.
(4) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného na základě článku 12 směrnice 96/62/ES,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Při podávání informací, požadovaných podle čl. 11 odst. 1 písm. a) bodu iii) směrnice 96/62/ES, o plánech nebo programech podle čl. 8 odst. 3 této směrnice, pokud jde o mezní hodnoty stanovené směrnicemi 1999/30/ES a 2000/69/ES, se členské státy řídí strukturou uvedenou v příloze tohoto rozhodnutí.
Úplné plány a programy jsou Komisi poskytnuty na požádání.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 2. března 2004
o ochranných opatřeních týkajících se některých živých zvířat a živočišných produktů pocházejících nebo dovážených z Albánie
(oznámeno pod číslem K(2004) 618)
(Text s významem pro EHP)
(2004/225/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [1], a zejména na čl. 18 odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství [2], a zejména na čl. 22 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 94/621/ES ze dne 20. září 1994 o některých ochranných opatřeních týkajících se některých živých zvířat a živočišných produktů pocházejících nebo dovážených z Albánie [3], bylo několikrát podstatně změněno.
V zájmu jasnosti a přehlednosti by uvedené rozhodnutí mělo být kodifikováno.
(2) V Albánii byly zjištěny případy cholery.
(3) Výskyt cholery v Albánii může představovat vážné nebezpečí pro veřejné zdraví.
(4) Při absenci hygienických záruk ze strany albánských orgánů je nezbytné zakázat dovoz mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů v jakékoliv formě, jakož i živých ryb a korýšů pocházejících nebo dovážených z Albánie.
(5) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členské státy zakáží dovoz mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů v jakékoliv formě, jakož i živých ryb a korýšů cspřepravovaných ve vodě, pocházejících nebo dovážených z Albánie.
Článek 2
Zrušuje se rozhodnutí 94/621/ES.
Odkazy na zrušené rozhodnutí se považují za odkazy na toto rozhodnutí v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze II.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 4. března 2004,
kterou se schvalují testy k detekci protilátek proti brucelóze skotu v rámci směrnice Rady 64/432/EHS
(oznámeno pod číslem K(2004) 654)
(Text s významem pro EHP)
(2004/226/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 64/432/EHS ze dne 26. června 1964 o veterinárních otázkách obchodu se skotem a prasaty uvnitř Společenství [1], a zejména na čl. 6 odst. 2 písm. b) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 2000/330/ES ze dne 18. dubna 2000, kterým se schvalují testy k detekci protilátek proti brucelóze skotu v rámci směrnice Rady 64/432/EHS [2], bylo podstatně změněno [3].
V zájmu jasnosti a přehlednosti by mělo být uvedené rozhodnutí kodifikováno.
(2) Skot určený pro obchod uvnitř Společenství musí s ohledem na brucelózu skotu pocházet z hospodářství úředně prostého brucelózy skotu a kromě toho být během třiceti dnů před odeslání podroben buď séroaglutinaci nebo některému jinému testu schválenému postupem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat po přijetí příslušných protokolů.
(3) Podle článku 16 směrnice 64/432/EHS má Komise postupy podle článku 17 a na základě stanoviska Vědeckého výboru pro veterinární opatření v souvislosti s veřejným zdravím aktualizovat a případně pozměnit přílohy B, C a D (kapitola II) tak, aby je přizpůsobila vědeckému vývoji.
(4) Komise přijala závěrečnou zprávu Vědeckého výboru pro otázky zdraví a řádného zacházení se zvířaty o změně technických příloh směrnice 64/432/EHS tak, aby se zohlednil vědecký vývoj v oblasti tuberkulózy, brucelózy a enzootické leukózy skotu [4].
(5) V této zprávě Vědecký výbor doporučil k detekci protilátek proti brucelóze skotu přednostně používat testy ELISA, test reakce vazby komplementu a test s pufrovaným brucelovým antigenem prováděné mimo jiné se vzorky krve odebranými jednotlivému skotu.
Doporučené postupy odpovídají mezinárodně uznaným normám uváděným Příručkou norem pro diagnostické testy a očkovací látky, třetí vydání, 1996 Mezinárodního úřadu pro nákazy zvířat (Office International des Epizooties – OIE).
(6) V srpnu 2001 vydal Mezinárodní úřad pro nákazy zvířat čtvrté vydání z roku 2000 zmíněné příručky obsahující též některé změny v popisu testů na brucelózu.
(7) Bylo proto nutné pozměnit přílohu C směrnice 64/432/EHS tak, aby se stanovily testovací metody použitelné pro účely dohledu a obchodu uvnitř Společenství, které co nejvíc odrážejí normy OIE, avšak berou též v úvahu stanovisko Vědeckého výboru a národních referenčních laboratoří členských států spolupracujících v rámci sítě národních referenčních laboratoří Evropské unie pro brucelózu.
(8) Zdá se potřebným uznávat pro vydávání osvědčení výsledky zkoušek na brucelózu získané použitím testu ELISA, testu reakce vazby komplementu a testu s pufrovaným brucelovým antigenem, jestliže byly testy provedeny podle schválených protokolů se vzorky krve odebranými jednotlivě identifikovanému skotu během 30 dnů před vydáním osvědčení o testování zvířat pro obchod uvnitř Společenství.
(9) Až do aktualizace technické přílohy D (kapitola II) podle článku 16 směrnice 64/432/EHS, by proto měly být testy ELISA popsané ve zprávě Vědeckého výboru, jakož i test reakce vazby komplementu a test s pufrovaným brucelovým antigenem popsané v příloze C této směrnice schváleny jako zkoušky na brucelózu pro vydání osvědčení, jak je stanoveno v čl. 6 odst. 2 písm. b) a ve veterinárním osvědčení v příloze F, vzoru 1.
(10) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Test reakce vazby komplementu, testy s pufrovaným brucelovým antigenem a testy ELISA provedené podle ustanovení v příloze C směrnice 64/432/EHS se schvalují pro vydávání osvědčení.
Článek 2
Pokud se pro účely uvedené v čl. 6 odst. 2 písm. b) směrnice 64/432/EHS použije test uvedený v článku 1 tohoto rozhodnutí, test se uvede ve sloupci "Test" tabulek v bodu 3, druhé odrážce a v bodu 5 oddílu A přílohy F, vzoru 1 (veterinární osvědčení) směrnice 64/432/EHS.
Článek 3
Rozhodnutí 2000/330/ES se zrušuje.
Odkazy na zrušené rozhodnutí se považují za odkazy na toto rozhodnutí v souladu se srovnávací tabulkou v příloze II.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 5. března 2004,
kterým se mění rozhodnutí 2003/467/ES, pokud jde o prohlášení některých italských provincií za prosté tuberkulózy skotu a brucelózy skotu
(oznámeno pod číslem K(2004) 666)
(Text s významem pro EHP)
(2004/230/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 64/432/EHS ze dne 26. června 1964 o veterinárních otázkách obchodu se skotem a prasaty uvnitř Společenství [1], a zejména na přílohu A kapitolu I oddíl 4 a přílohu A kapitolu II oddíl 7 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Seznamy oblastí členských států, které jsou prosté tuberkulózy skotu a brucelózy skotu, jsou stanoveny v rozhodnutí Komise 2003/467/ES ze dne 23. června 2003, kterým se stanoví status stád skotu úředně prostých tuberkulózy, brucelózy a enzootické leukózy skotu v některých členských státech nebo oblastech členských států [2].
(2) Itálie předložila Komisi dokumentaci, která dokazuje splnění veškerých podmínek stanovených ve směrnici 64/432/EHS, pokud jde o provincii Grossetto v oblasti Toscana, aby mohla být stáda skotu v této provincii prohlášena za úředně prostá tuberkulózy.
(3) Itálie také předložila Komisi dokumentaci, která dokazuje splnění veškerých podmínek stanovených ve směrnici 64/432/EHS, pokud jde o provincie Arezzo, Grossetto, Livorno, Lucca a Pisa v oblasti Toscana, aby mohla být stáda skotu v těchto provinciích prohlášena za úředně prostá brucelózy.
(4) Po zhodnocení dokumentace předložené Itálií by měla být provincie Grossetto v oblasti Toscana prohlášena za úředně prostou tuberkulózy skotu a provincie Arezzo, Grossetto, Livorno, Lucca a Pisa v oblasti Toscana by měly být prohlášeny za úředně prosté brucelózy skotu.
(5) Proto by mělo být rozhodnutí 2003/467/ES odpovídajícím způsobem pozměněno.
(6) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Přílohy I a II rozhodnutí 2003/467/ES se mění v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 3. března 2004,
kterým se mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2037/2000, pokud jde o používání halonu 2402
(oznámeno pod číslem K(2004) 639)
(2004/232/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2037/2000 o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu [1], a zejména na čl. 4 odst. 4 bod iv) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Komise v průběhu přezkumu podle čl. 4 odst. 4 bodu iv) nařízení (ES) č. 2037/2000 a po konzultacích s členskými státy, zástupci vlád států, které přistoupí k Evropské unii dne 1. května 2004, a zúčastněnými stranami dospěla k následujícím závěrům, pokud jde o používání halonu 2402.
(2) Výroba halonu 2402 v rozvinutých zemích byla zastavena 1. ledna 1994, když se strany Montrealského protokolu dohodly na zastavení výroby v rozvinutých zemích.
Od té doby se veškerý potřebný halon 2402 musel získávat ze specializovaných skladovacích zařízení, která skladovala halon, který byl nahrazen náhradními látkami.
(3) Halon 2402 má široké uplatnění ve státech, které přistoupí k Evropské unii dne 1. května 2004, při hašení požárů a potlačování výbuchů ve vojenských i nevojenských odvětvích, např. v jaderných zařízeních, a rovněž v pozemní, námořní a letecké dopravě.
(4) Při nahrazování halonových hasicích zařízení náhradními protipožárními prostředky je třeba zohlednit technickou a ekonomickou dostupnost možných náhradních látek nebo technologií, které jsou přijatelné z hlediska ochrany životního prostředí a ze zdravotního hlediska.
Zavádění zařízení, která nevyužívají halon pro zdolávání požárů a výbuchů, ve vojenském odvětví je třeba naplánovat tak, aby obranyschopnost států, které přistoupí k Evropské unii, nebyla nepřijatelným způsobem snížena.
Často je třeba vzít v úvahu zvláštní rozpočtové důsledky a určitou lhůtu pro přechod na náhradní zařízení, aby náhradní protipožární prostředky pracovaly bezpečně a účinně.
(5) Ustanovení čl. 4 odst. 4 bod v) nařízení (ES) č. 2037/2000 požaduje, aby zařízení používající halon, která nejsou uvedena v příloze VII jako kritická použití, byla vyřazena z provozu do 31. prosince 2003 a aby byl halon znovuzískán v souladu s článkem 16. Aby mohly země, které přistoupí k Evropské unii po tomto datu, využívat výjimku pro kritické použití, která jim umožňuje další používání halonu 2402, měla by být příloha VII nařízení (ES) č. 2037/2000 změněna, aby umožňovala používání této hasicí látky k různým účelům.
(6) Nařízení (ES) č. 2037/2000 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(7) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného čl. 18 odst. 1 nařízení (ES) č. 2037/2000,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha VII nařízení (ES) č. 2037/2000 se mění v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 4. března 2004,
kterým se schvalují laboratoře ke kontrole účinnosti očkování proti vzteklině u některých domácích masožravců
(oznámeno pod číslem K(2004) 646)
(Text s významem pro EHP)
(2004/233/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2000/258/ES ze dne 20. března 2000 o určení zvláštního institutu odpovědného za stanovení kritérií nezbytných pro normalizaci sérologických testů pro sledování účinnosti očkovacích látek proti vzteklině [1], a zejména na článek 3 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 2001/296/ES ze dne 29. března 2001, kterým se schvalují laboratoře ke kontrole účinnosti očkování proti vzteklině u některých domácích masožravců [2] bylo několikrát podstatným způsobem pozměněno [3].
V zájmu přehlednosti a jasnosti je třeba uvedené rozhodnutí kodifikovat.
(2) Směrnice Rady 92/65/EHS ze dne 13. července 1992 o veterinárních předpisech pro obchod se zvířaty, spermatem, vajíčky a embryi uvnitř Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní předpisy Společenství uvedené v příloze A oddíle I směrnice 90/425/EHS [4] stanoví alternativní systém karantény pro vstup některých domácích masožravců na území některých členských států prostých vztekliny.
Zmíněný systém vyžaduje kontroly účinnosti očkování těchto zvířat titrací protilátek.
(3) Rozhodnutím 2000/258/ES byla laboratoř AFSSA v Nancy ve Francii určena za ústav zodpovědný za stanovení kritérií nezbytných pro normalizaci sérologických zkoušek ke sledování účinnosti očkování proti vzteklině.
(4) V souvislosti s alternativními karanténními opatřeními byl pro titraci protilátek proti vzteklině očkovaných domácích masožravců zaveden zkušební postup pro stanovení odborné způsobilosti.
(5) Laboratoř AFSSA v Nancy musí zavedený zkušební postup pro stanovení odborné způsobilosti používat k hodnocení laboratoří, které mají být schváleny k provádění sérologických zkoušek na některých masožravcích očkovaných proti vzteklině.
(6) Několik členských států předložilo žádosti o schválení laboratoří k provádění analýz pro kontrolu účinnosti očkování některých domácích masožravců proti vzteklině.
(7) Laboratoř AFSSA v Nancy vyhodnotila žádosti, které obdržela od členských států a výsledek tohoto hodnocení zaslala Komisi.
(8) Komise může na základě výsledků hodnocení vypracovat seznam laboratoří schválených k provádění sérologické titrace u masožravců očkovaných proti vzteklině.
(9) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Laboratoře navržené členskými státy a schválené k provádění analýz sloužících ke kontrole účinnosti očkování některých domácích masožravců proti vzteklině jsou uvedeny v seznamu v příloze I.
Článek 2
Rozhodnutí 2001/296/ES se zrušuje.
Odkazy na zrušené rozhodnutí se považují za odkazy na toto rozhodnutí v souladu se srovnávací tabulkou v příloze III.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 1. března 2004,
kterým se stanoví další záruky ohledně salmonely na zásilky nosnic do Finska a Švédska
(oznámeno pod číslem K(2004) 582)
(Text s významem pro EHP)
(2004/235/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/539/EHS ze dne 15. října 1990 o veterinárních podmínkách pro obchod s drůbeží a násadovými vejci uvnitř Společenství a jejich dovoz ze třetích zemí [1], a zejména na čl. 9b odst. 2 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 95/161/ES ze dne 21. dubna 1995, kterým se stanoví další záruky ohledně salmonely na zásilky nosnic do Finska a Švédska [2], bylo podstatným způsobem pozměněno [3].
V zájmu jasnosti a přehlednosti je třeba uvedené rozhodnutí kodifikovat.
(2) Komise schválila operační programy předložené Finskem a Švédskem ohledně tlumení salmonelóz.
Uvedené programy zahrnují zvláštní opatření týkající se nosnic, zejména užitkovou drůbež chovanou na vejce ke spotřebě.
(3) Je třeba stanovit záruky rovnocenné zárukám uplatňovaným Finskem a Švédskem na základě jejich operačních program.
(4) Tyto další záruky musejí být založeny zejména na mikrobiologickém vyšetření drůbeže zasílané do Finska a Švédska.
(5) Pro toto mikrobiologické vyšetření vzorků je třeba určit pravidla stanovením metody odběru vzorků, počtu vzorků, jež mají být odebrány, a mikrobiologických metod vyšetření vzorků.
(6) Tyto záruky by se neměly vztahovat na hejna spadající pod program uznaný za ekvivalentní s programem zavedeným Finskem a Švédskem.
(7) Finsko a Švédsko by měly na zásilky ze třetích zemí uplatňovat dovozní požadavky alespoň stejně přísné, jako jsou požadavky stanovené tímto rozhodnutím.
(8) Metody popsané v tomto rozhodnutí zohledňují názor Evropského úřadu pro bezpečnost potravin.
(9) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Nosnice, tj. užitková drůbež chovaná za účelem produkce vajec pro lidskou spotřebu, určené pro Finsko a Švédsko podléhají mikrobiologickému vyšetření prováděnému odebíráním vzorků v hejnu původu.
Článek 2
Mikrobiologické vyšetření uvedené v článku 1 se provádí podle přílohy I.
Článek 3
1. Nosnice určené pro Finsko a Švédsko doprovází osvědčení uvedené v příloze II.
2. Osvědčení zmíněné v odstavci 1 může být:
- buďto doprovázeno vzorem 3 osvědčení přílohy IV směrnice 90/539/EHS,
- nebo začleněno do osvědčení uvedeného v první odrážce.
Článek 4
Další záruky podle tohoto rozhodnutí se nepoužijí u hejn podléhajících programu uznanému postupem podle článku 32 směrnice 90/539/EHS za rovnocenný s programem prováděným Finskem a Švédskem.
Článek 5
Rozhodnutí 95/161/ES se zrušuje.
Odkazy na zrušené rozhodnutí se považují za odkazy na toto rozhodnutí v souladu se srovnávací tabulkou v příloze IV.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 5. března 2004,
kterým se mění rozhodnutí 92/260/EHS a 93/197/EHS, pokud jde o dočasný dovoz a dovoz evidovaných koní z Jižní Afriky do Evropské unie
(oznámeno pod číslem K(2004) 668)
(Text s významem pro EHP)
(2004/241/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/426/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních předpisech pro přesun koňovitých a jejich dovoz ze třetích zemí [1], a zejména na čl. 15 písm. a) a článek 16 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 92/260/EHS [2] stanoví veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dočasný dovoz evidovaných koní.
Stanoví vzor veterinárního osvědčení pro dočasný dovoz evidovaných koní z Jižní Afriky do Evropské unie.
(2) Rozhodnutí Komise 93/197/EHS [3] stanoví veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz evidovaných koňovitých a plemenných a užitkových koňovitých.
Stanoví vzor veterinárního osvědčení pro dovoz evidovaných koní z Jižní Afriky do Evropské unie.
(3) Rozhodnutí Komise 97/10/ES [4] se vztahuje na regionalizaci Jižní Afriky s ohledem na dočasný dovoz a dovoz evidovaných koní do Společenství.
Doplňkové záruky stanovené v rozhodnutí 97/10/ES byly nedávno pozměněny rozhodnutím Komise 2004/117/ES.
(4) V zájmu konzistence by měly být požadavky na informace o očkovacím statusu evidovaných koní s ohledem na mor koní, které jsou stanoveny ve vzoru veterinárním osvědčeních v rozhodnutích 92/260/EHS a 93/197/EHS, sladěny s doplňkovými zárukami stanovenými v rozhodnutí 97/10/ES.
(5) proto by měla být odpovídajícím způsobem pozměněna rozhodnutí 92/260/EHS a 93/197/EHS;
(6) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V oddílu III vzoru veterinárního osvědčení F přílohy II rozhodnutí 92/260/EHS se písmeno g) nahrazuje tímto:
nebo
- byl očkován proti moru koní dne …………………..(5), nejméně 80 dnů před izolací před vývozem (3,4)." .
Článek 2
V oddílu III vzoru veterinárního osvědčení F přílohy II rozhodnutí 93/197/EHS se písmeno g) nahrazuje tímto:
nebo
- byl očkován proti moru koní dne …………………..(5), nejméně 80 dnů před izolací před vývozem (3,4)." .
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 10. března 2004
o nezařazení simazinu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS a odnětí povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tuto účinnou látku
(oznámeno pod číslem K(2004) 727)
(Text s významem pro EHP)
(2004/247/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2003/119/ES [2], a zejména na čl. 8 odst. 2 třetí a čtvrtý pododstavec uvedené směrnice,
s ohledem na nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 ze dne 11. prosince 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro první etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2266/2000 [4], a zejména na čl. 7 odst. 3a písm. b) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS Komise provádí pracovní program zaměřený na zkoumání účinných látek používaných v přípravcích na ochranu rostlin, které byly ke dni 25. července 1993 již na trhu. Prováděcí pravidla pro tento program byla stanovena nařízením (EHS) č. 3600/92.
(2) V nařízení Komise (ES) č. 933/94 ze dne 27. dubna 1994, kterým se stanoví účinné látky přípravků na ochranu rostlin a jmenují členské státy zpravodajové pro provádění nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 [5], naposledy pozměněném nařízením (ES)č. 2230/95 [6], byly stanoveny účinné látky, které by měly být zhodnoceny v rámci nařízení (EHS) č. 3600/92, byly jmenovány členské státy zpravodajové pro hodnocení každé účinné látky a byli uvedeni producenti každé účinné látky, kteří ve stanovené lhůtě předložili oznámení.
(3) Simazin je jednou z 89 účinných látek stanovených v nařízení (ES) č. 933/94.
(4) V souladu s čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EHS) č. 3600/92 Spojené království jako jmenovaný členský stát zpravodaj předložilo dne 20. prosince 1996 Komisi zprávu o svém hodnocení informací předložených oznamovateli v souladu s čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení.
(5) Po obdržení zprávy členského státu zpravodaje vedla Komise podle čl. 7 odst. 3 nařízení (EHS) č. 3600/92 konzultace s odborníky ze členských států, jakož i s hlavním oznamovatelem, společností Syngenta.
(6) Komise uspořádala dne 6. června 2003 třístranné setkání s hlavním předkladatelem údajů a se členským státem zpravodajem pro tuto účinnou látku.
(7) Hodnotící zpráva vypracovaná Spojeným královstvím byla přezkoumána členskými státy a Komisí v rámci Vědeckého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat.
Přezkoumání bylo dokončeno dne 3. října 2003 formou zprávy Komise o přezkoumání simazinu.
(8) Dokumentace a informace z přezkoumání byly rovněž předloženy Vědeckému výboru pro rostliny.
Výbor byl požádán, aby předložil připomínky k aspektům možné kontaminace podzemních vod simazinem.
Ve svém stanovisku [7] Vědecký výbor pro rostliny nepřijal ve zprávě uvedené výpočty environmentálních koncentrací v podzemních vodách.
Výbor zastává rovněž názor, že dostupné údaje z monitorování neprokazují, že koncentrace simazinu nebo jeho produktů rozkladu nepřesáhnou v podzemních vodách hodnotu 0,1 μg/l.
(9) Hodnocení provedená na základě předložených informací neprokázala, že by přípravky na ochranu rostlin obsahující simazin mohly za navržených podmínek použití obecně vyhovovat požadavkům stanoveným v čl. 5 odst.
1 písm. a) a b) směrnice 91/414/EHS. Zejména dostupné údaje z monitorování byly nedostačující k prokázání toho, že na velkých plochách koncentrace této účinné látky a jejích produktů rozkladu nepřesáhnou v podzemních vodách hodnotu 0,1 μg/l.
Kromě toho nelze zaručit, že další používání v jiných oblastech umožní uspokojivou obnovu jakosti podzemních vod, pokud koncentrace v podzemních vodách již přesahují 0,1 μg/l.
Tyto úrovně koncentrací účinné látky překračují limity uvedené v příloze VI směrnice 91/414/EHS a měly by nepřijatelný účinek na podzemní vody.
(10) Simazin by tudíž neměl být zařazen do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
(11) Měla by být přijata opatření, která zajistí, aby byla stávající povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících simazin ve stanovené lhůtě odejmuta a nebyla obnovena a aby nebyla pro takové přípravky udělena žádná nová povolení.
(12) Na základě informací, které byly předloženy Komisi, se ukazuje, že při neexistenci účinných náhradních řešení pro určitá omezená použití v určitých členských státech existuje potřeba nadále tuto účinnou látku používat, aby byl umožněn vývoj náhradních řešení.
Za současných okolností je tedy odůvodněné stanovit za přísných podmínek zaměřených na minimalizaci rizika delší lhůtu pro odnětí stávajících povolení pro omezená použití, která jsou považována za nezbytná a pro něž v současné době zřejmě nejsou k dispozici žádná účinná náhradní řešení regulace škodlivých organismů.
(13) Lhůta pro odstranění, uskladnění, uvedení na trh a použití stávajících zásob přípravků na ochranu rostlin obsahujících simazin, kterou poskytnou členské státy, byneměla přesáhnout 12 měsíců, aby stávající zásoby směly být použity během nejvýše jednoho dalšího vegetačního období.
(14) Tímto rozhodnutím není dotčeno žádné opatření, které Komise může v pozdější etapě přijmout pro tuto účinnou látku v rámci směrnice Rady 79/117/EHS ze dne 21. prosince 1978, kterou se zakazuje uvádění na trh a používání přípravků na ochranu rostlin obsahujících určité účinné látky [8], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 807/2003 [9].
(15) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Simazin se nezařazuje jako účinná látka do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
Článek 2
Členské státy zajistí, aby
1. povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících simazin byla odejmuta do 10. září 2004;
2. od 16. března 2004 nebyla na základě odchylky stanovené v čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS udělována ani obnovována žádná povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících simazin;
3. pokud jde o použití uvedená v příloze ve sloupci B, mohl členský stát uvedený ve sloupci A ponechat v platnosti povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících simazin do 30. června 2007 za předpokladu, že
a) zajistí, aby tyto přípravky na ochranu rostlin, které zůstávají na trhu, byly nově označeny tak, aby odpovídaly omezeným podmínkám použití,
b) uloží všechna vhodná opatření ke zmírnění rizika s cílem snížit jakákoliv možná rizika, aby byla zajištěna ochrana lidského zdraví, zdraví zvířat a ochrana životního prostředí, a
c) zajistí, aby byly zejména prostřednictvím akčních plánů usilovně hledány náhradní přípravky nebo metody.
Dotyčný členský stát vyrozumí Komisi nejpozději do 31. prosince 2004 o použití tohoto odstavce, a zejména o opatřeních, která přijal podle písmen a) až c), a každoročně předloží odhady množství simazinu použitého pro nezbytná použití podle tohoto článku.
Článek 3
Lhůty poskytnuté členskými státy v souladu s čl. 4 odst. 6 směrnice 91/414/EHS musí být co možná nejkratší a
a) pro použití, jejichž povolení mají být odejmuta do 10. září 2004, skončí nejpozději 10. září 2005,
b) pro použití, jejichž povolení mají být odejmuta do 30. června 2007, skončí nejpozději 31. prosince 2007.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 10. března 2004
o nezařazení atrazinu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS a odnětí povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tuto účinnou látku
(oznámeno pod číslem K(2004) 731)
(Text s významem pro EHP)
(2004/248/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2003/119/ES [2], a zejména na čl. 8 odst. 2 třetí a čtvrtý pododstavec uvedené směrnice,
s ohledem na nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 ze dne 11. prosince 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro první etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2266/2000 [4], a zejména na čl. 7 odst. 3a písm. b) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS Komise provádí pracovní program zaměřený na zkoumání účinných látek používaných v přípravcích na ochranu rostlin, které byly ke dni 25. července 1993 již na trhu. Prováděcí pravidla pro tento program byla stanovena nařízením (EHS) č. 3600/92.
(2) V nařízení Komise (ES) č. 933/94 ze dne 27. dubna 1994, kterým se stanoví účinné látky přípravků na ochranu rostlin a jmenují členské státy zpravodajové pro provádění nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 [5], naposledy pozměněném nařízením (ES) č. 2230/95 [6], byly stanoveny účinné látky, které by měly být zhodnoceny v rámci nařízení (EHS) č. 3600/92, byly jmenovány členské státy zpravodajové pro hodnocení každé účinné látky a byli uvedeni výrobci každé účinné látky, kteří ve stanovené lhůtě předložili oznámení.
(3) Atrazin je jednou z 89 účinných látek stanovených v nařízení (ES) č. 933/94.
(4) V souladu s čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EHS) č. 3600/92 Spojené království jako jmenovaný členský stát zpravodaj předložilo dne 11. listopadu 1996 Komisi zprávu o svém hodnocení informací předložených oznamovateli v souladu s čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení.
(5) Po obdržení zprávy členského státu zpravodaje vedla Komise podle čl. 7 odst. 3 nařízení (EHS) č. 3600/92 konzultace s odborníky ze členských států, jakož i s hlavním oznamovatelem, společností Syngenta.
(6) Komise uspořádala dne 6. června 2003 třístranné setkání s hlavním předkladatelem údajů a se členským státem zpravodajem pro tuto účinnou látku.
(7) Hodnotící zpráva vypracovaná Spojeným královstvím byla přezkoumána členskými státy a Komisí v rámci Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat.
Toto přezkoumání bylo dokončeno dne 3. října 2003 formou zprávy Komise o přezkoumání atrazinu.
(8) Dokumentace a informace z přezkoumání byly rovněž předloženy Vědeckému výboru pro rostliny.
Výbor byl požádán, aby předložil připomínky k aspektům možné kontaminace podzemních vod atrazinem.
Ve svém stanovisku [7] Vědecký výbor pro rostliny nepřijal ve zprávě uvedené výpočty environmentálních koncentrací v podzemních vodách.
Výbor zastává rovněž názor, že dostupné údaje z monitorování neprokazují, že koncentrace atrazinu nebo jeho produktů rozkladu nepřesáhnou v podzemních vodách hodnotu 0,1 μg/l, a očekává, že u půd s pH vyšším než 6 koncentrace atrazinu a jeho produktů rozkladu nepřesáhnou 0,1 μg/l.
(9) Hodnocení provedená na základě předložených informací neprokázala, že by přípravky na ochranu rostlin obsahující atrazin mohly za navržených podmínek použití obecně vyhovovat požadavkům stanoveným v čl. 5 odst.
1 písm. a) a b) směrnice 91/414/EHS. Zejména dostupné údaje z monitorování byly nedostačující k prokázání toho, že na velkých plochách koncentrace této účinné látky a jejích produktů rozkladu nepřesáhnou v podzemních vodách hodnotu 0,1 μg/l.
Kromě toho nelze zaručit, že další používání v jiných oblastech umožní uspokojivou obnovu jakosti podzemních vod, pokud koncentrace v podzemních vodách již přesahují 0,1 μg/l.
Tyto úrovně koncentrací účinné látky překračují limity uvedené v příloze VI směrnice 91/414/EHS a měly by nepřijatelný účinek na podzemní vody.
(10) Atrazin by tedy neměl být zařazen do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
(11) Měla by být přijata opatření, která zajistí, aby byla stávající povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících atrazin ve stanovené lhůtě odejmuta a nebyla obnovena a aby nebyla pro takové přípravky udělena žádná nová povolení.
(12) Na základě informací, které byly předloženy Komisi, se ukazuje, že při neexistenci účinných náhradních řešení pro určitá omezená použití v určitých členských státech existuje potřeba nadále tuto účinnou látku používat, aby byl umožněn vývoj náhradních řešení.
Za současných okolností je tedy odůvodněné stanovit za přísných podmínek zaměřených na minimalizaci rizika delší lhůtu pro odnětí stávajících povolení pro omezená použití, která jsou považovaná za nezbytná a pro něž v současné době zřejmě nejsou k dispozici žádná účinná náhradní řešení regulace škodlivých organismů.
(13) Lhůta pro odstranění, uskladnění, uvedení na trh a použití stávajících zásob přípravků na ochranu rostlin obsahujících atrazin, kterou poskytnou členské státy, by neměla přesáhnout 12 měsíců, aby stávající zásoby směly být použity během nejvýše jednoho dalšího vegetačního období.
(14) Tímto rozhodnutím není dotčeno žádné opatření, které Komise může v pozdější etapě přijmout pro tuto účinnou látku v rámci směrnice Rady 79/117/EHS ze dne 21. prosince 1978, kterou se zakazuje uvádění na trh a používání přípravků na ochranu rostlin obsahujících určité účinné látky [8], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 807/2003 [9].
(15) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Atrazin se nezařazuje jako účinná látka do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
Článek 2
Členské státy zajistí, aby
1. povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících atrazin byla odejmuta do 10. září 2004;
2. od 16. března 2004 nebyla na základě odchylky podle čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS udělována ani obnovována žádná povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících atrazin;
3. pokud jde o použití uvedená v příloze ve sloupci B, mohl členský stát uvedený ve sloupci A ponechat v platnosti povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících atrazin do 30. června 2007 za předpokladu, že
a) zajistí, aby tyto přípravky na ochranu rostlin, které zůstávají na trhu, byly nově označeny tak, aby odpovídaly omezeným podmínkám použití,
b) uloží všechna vhodná opatření ke zmírnění rizika s cílem snížit jakákoliv možná rizika, aby byla zajištěna ochrana lidského zdraví, zdraví zvířat a ochrana životního prostředí, a
c) zajistí, aby byly zejména prostřednictvím akčních plánů usilovně hledány náhradní přípravky nebo metody.
Dotyčný členský stát vyrozumí Komisi nejpozději do 31. prosince 2004 o použití tohoto odstavce, a zejména o opatřeních, která přijal podle písmen a) až c), a každoročně předloží odhady množství atrazinu použitého pro nezbytná použití podle tohoto článku.
Článek 3
Lhůty poskytnuté členskými státy v souladu s čl. 4 odst. 6 směrnice 91/414/EHS musí být co možná nejkratší a
a) pro použití, jejichž povolení mají být odejmuta do 10. září 2004, skončí nejpozději 10. září 2005;
b) pro použití, jejichž povolení mají být odejmuta do 30. června 2007, skončí nejpozději 31. prosince 2007.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 11. března 2004,
o dotazníku pro zprávy členských států o provádění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/96/ES o odpadních elektrických a elektronických zařízeních (OEEZ)
(oznámeno pod číslem K(2004) 714)
(Text s významem pro EHP)
(2004/249/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/96/ES ze dne 27. ledna 2003 [1], o odpadních elektrických a elektronických zařízeních (OEEZ), a zejména na článek 12 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle směrnice 2002/96/ES jsou členské státy povinny zaslat Komisi zprávu o provádění směrnice.
(2) Zpráva by měla podrobně zahrnovat jak provedení směrnice ve vnitrostátním právním řádu, tak její uplatňování.
Zpráva by měla být vypracována na základě dotazníku, který je přílohou tohoto rozhodnutí.
(3) Opatření stanovená v této směrnici jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 6 směrnice 91/692/EHS [2],
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členské státy vypracují své zprávy o provádění směrnice 2002/96/ES na základě dotazníku uvedeného v příloze.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 10. března 2004,
kterým se mění rozhodnutí 2001/106/ES, pokud jde o střediska pro skladování spermatu skotu
(oznámeno pod číslem K(2004) 709)
(Text s významem pro EHP)
(2004/252/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 88/407/EHS ze dne 14. června 1988 o veterinárních požadavcích na obchod se spermatem skotu uvnitř Společenství a na jeho dovoz [1], a zejména na čl. 5 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle směrnice 88/407/EHS ve znění směrnice Rady 2003/43/ES [2] je obchod se spermatem skotu uvnitř Společenství povolen z inseminačních stanic nebo středisek pro skladování spermatu schválených příslušnými orgány členských států, v nichž se nacházejí, a každý členský stát musí zaslat seznam inseminačních stanic nebo středisek pro skladování spermatu ostatním členským státům a Komisi.
(2) Rozhodnutí Komise 2001/106/ES ze dne 24. ledna 2001 o stanovení vzoru pro seznamy jednotek schválených členskými státy pro obchod s živými zvířaty, spermatem a embryi uvnitř Společenství a pravidel pro předávání těchto seznamů Komisi [3] stanoví pravidla pro předávání seznamů inseminačních stanic, které každý členský stát schválil na svém území, Komisi.
Uvedené rozhodnutí stanoví také vzory, které se mají pro tyto seznamy použít.
(3) Aby se zohlednily změny učiněné ve směrnici 88/407/EHS směrnicí 2003/43/ES, pokud jde o střediska pro skladování spermatu, je třeba rozšířit oblast působnosti rozhodnutí 2001/106/ES tak, aby zahrnovala střediska pro skladování spermatu skotu.
(4) Rozhodnutí 2001/106/ES je proto třeba odpovídajícím způsobem pozměnit.
(5) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Přílohy I a II rozhodnutí 2001/106/ES se mění v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 10. března 2004,
kterým se stanoví přechodná opatření, jež má Maďarsko používat u veterinárních kontrol živých zvířat dovážených do Maďarska z Rumunska
(oznámeno pod číslem K(2004) 724)
(Text s významem pro EHP)
(2004/253/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Smlouvu o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska, a zejména na čl. 2 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [1], a zejména na článek 17b uvedené směrnice;
s ohledem na Akt o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska k Evropské unii z roku 2003 a na přizpůsobení smluv, na nichž je založena Evropská unie, a zejména na článek 42 tohoto aktu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Maďarsku bylo poskytnuto tříleté přechodné období, pokud jde o režim veterinárních kontrol živých zvířat, který má uplatňovat na hranicích s Rumunskem.
(2) Je třeba vymezit opatření, která zajistí, že maďarské orgány budou v průběhu uvedeného období provádět všechny kontroly stanovené ve směrnici 91/496/ES.
(3) S ohledem na probíhající jednání s Rumunskem o jeho přistoupení k Evropské unii není na místě požadovat vybudování infrastruktury pro provádění kontrol živých zvířat na hraničních přechodech s Rumunskem.
(4) Proto je třeba v přechodném období počítat s prováděním kontrol na kontrolních stanovištích v blízkosti maďarsko-rumunských hranic, která mají spojení s přechody.
Je třeba odpovídajícím způsobem přizpůsobit provádění relevantních ustanovení směrnice 91/496/EHS.
(5) Článek 53 aktu o přistoupení stanoví, že se má zato, že nové členské státy v okamžiku přistoupení obdržely oznámení o tomto rozhodnutí.
(6) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Oblast působnosti
Od 1. května 2004 do 30. dubna 2007 provádí Maďarsko na hranicích s Rumunskem ustanovení kapitoly I směrnice 91/496/EHS v souladu s ustanoveními tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto rozhodnutí se rozumí:
1. "přechodem" místo nacházející se na hranicích mezi Maďarskem a Rumunskem, kde se živá zvířata vstupující do Společenství předkládají a kontrolují podle směrnice 91/496/EHS přizpůsobené tímto rozhodnutím;
2. "kontrolním stanovištěm" se rozumí místo nacházející se v blízkosti hranic mezi Maďarskem a Rumunskem, kde se provádějí kontroly živých zvířat podle směrnice 91/496/EHS přizpůsobené tímto rozhodnutím.
Článek 3
Přizpůsobení veterinárních kontrol
Ustanovení kapitoly I směrnice 91/496/EHS a její prováděcí předpisy se použijí pro veterinární kontroly živých zvířat vstupujících na území Maďarska z Rumunska, s těmito přizpůsobeními:
a) v čl. 3 odst. 1 písm. a), čl. 4 odst. 1, čl. 8 oddílu A odst. 1 písm. a) a čl. 12 odst. 1 písm. c) směrnice 91/496/EHS se výraz "stanoviště hraniční kontroly" nahrazuje výrazem "přechod" v odpovídajícím čísle a pádě;
b) v čl. 3 odst. 1 písm. b) a c), čl. 4 odst. 2, článku 7, čl. 8 oddílu A odst. 2, článku 9 a 10 směrnice 91/496/EHS se výraz "stanoviště hraniční kontroly" nahrazuje výrazem "kontrolní stanoviště" v odpovídajícím čísle a pádě;
c) článek 6 směrnice 91/496/EHS se nepoužije.
Článek 4
Požadavky na kontrolní stanoviště
Kontrolní stanoviště musí splňovat požadavky stanovené v příloze I.
Článek 5
Zvláštní požadavky na provoz přechodů a kontrolních stanovišť
1. Všechna živá zvířata předkládaná ke vstupu do Společenství na hranicích mezi Rumunskem a Maďarskem se předvádějí po silnici na přechod uvedený v příloze II.
2. Přechod má spojení s kontrolními stanovišti uvedenými v příloze III. Přechod a tato odpovídající kontrolní stanoviště spadají pod odpovědnost orgánů veterinární péče příslušných pro hraniční kontroly.
3. Živá zvířata se okamžitě pod celním dohledem a za doprovodu personálu příslušného orgánu přemísťují z přechodu na odpovídající kontrolní stanoviště.
Vedle toho orgán, který je v místě příslušný pro přechod, uvědomí faxem úředního veterinárního lékaře příslušného pro určené kontrolní stanoviště o odchodu každé zásilky.
Článek 6
Provádění
Maďarské orgány stanoví prováděcí předpisy k tomuto rozhodnutí týkající se především sankcí v případě porušení čl. 5 odst.
5 odst. 3 fyzickou nebo právnickou osobou a přijmou veškerá opatření nezbytná pro jejich uplatňování.
Tyto sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující. V závažných případech mohou zahrnovat neškodné odstranění zvířat podle článku 12 směrnice 91/496/EHS.
Maďarské orgány oznámí tyto prováděcí předpisy Komisi nejpozději do 1. května 2004 a neprodleně ji uvědomí o každé následné změně, která se jich dotýká.
Článek 7
Toto rozhodnutí nabývá účinku s výhradou a dnem vstupu Aktu o přistoupení v platnost.
Článek 8
Použitelnost tohoto rozhodnutí končí dnem 30. dubna 2007.
Článek 9
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 17. března 2004
o některých ochranných opatřeních vůči evidovaným koním z Jižní Afriky
(oznámeno pod číslem K(2004) 808)
(Text s významem pro EHP)
(2004/262/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [1], a zejména na čl. 18 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Rady 90/426/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních předpisech pro přesun koňovitých a jejich dovoz ze třetích zemí [2] stanoví opatření, která je třeba přijmout v souvislosti s morem koní.
(2) Veterinární podmínky pro dočasný dovoz a dovoz evidovaných koní z některých částí Jižní Afriky do Společenství byly stanoveny rozhodnutím Komise 97/10/ES [3].
(3) Bylo ohlášeno ohnisko moru koní u koní držených uvnitř pásma dozoru nad morem koní v Západní kapské provincii asi 40 km od pásma prostého moru koní stanoveného podle rozhodnutí 97/10/ES, které je v Jižní Africe jedinou oblastí, z níž je povolen vývoz koní do jiných zemí.
(4) Příslušné veterinární orgány Jižní Afriky přijaly opatření nezbytná pro tlumení choroby, včetně očkování vnímavých zvířat v okruhu 20 km od ohniska.
(5) Výskyt této choroby v pásmu dozoru Západní kapské provincie může vytvářet vážné nebezpečí pro koňovité ve Společenství.
Provádění očkování v oblasti blízko pásma prostého nákazy navíc vylučuje další regionalizaci podle právních předpisů Společenství a mezinárodně uznaných hygienických norem.
(6) Přestože orgány pozastavily vývoz evidovaných koní z pásma prostého choroby do členských států, je nutné přijmout na úrovni Společenství ochranná opatření ohledně dočasného dovozu, tranzitu a dovozu evidovaných koní z Jižní Afriky.
(7) Je třeba pozastavit dočasný dovoz, trvalý dovoz a tranzit evidovaných koní z Jižní Afriky.
Situaci bude však třeba přezkoumat s ohledem na údaje poskytnuté příslušnými orgány a účinek opatření pro tlumení choroby.
(8) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členské státy zakazují dočasný dovoz, tranzit a dovoz evidovaných koní z Jižní Afriky.
Článek 2
Členské státy pozmění opatření, která uplatňují ohledně dočasného dovozu, dovozu a tranzitu evidovaných koní z Jižní Afriky, tak, aby je uvedly do souladu s tímto rozhodnutím.
Uvědomí o tom Komisi.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 17. března 2004,
kterým se mění rozhodnutí 2000/333/ES, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů pocházejících z Vietnamské socialistické republiky, pokud jde o stanovení příslušného orgánu
(oznámeno pod číslem K(2004) 824)
(Text s významem pro EHP)
(2004/263/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/492/EHS ze dne 15. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění živých mlžů na trh [1], a zejména na čl. 9 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 2000/333/ES ze dne 25. dubna 2000, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů pocházejících z Vietnamské socialistické republiky [2] stanoví, že úřad "National Fisheries Inspection and Quality Assurance Center (NAFIQACEN) of the Ministry of Fisheries" má být příslušným úřadem ve Vietnamu, který ověřuje a potvrzuje, že mlži, ostnokožci, pláštěnci a mořští plži splňují požadavky směrnice 91/492/EHS.
(2) Po restrukturalizaci vietnamské správy se příslušný úřad, který ověřuje a potvrzuje, že mlži, ostnokožci, pláštěnci a mořští plži splňují požadavky, změnil na "National Fisheries Quality Assurance and Veterinary Directorate (NAFIQAVED)".
Tento nový úřad je schopen účinně ověřovat používání platných předpisů.
(3) Rozhodnutí 2000/333/ES je proto třeba odpovídajícím způsobem změnit.
(4) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V rozhodnutí 2000/333/ES se článek 1 nahrazuje tímto:
"Článek 1
Příslušným úřadem ve Vietnamu, který ověřuje a potvrzuje, že mlži, ostnokožci, pláštěnci a mořští plži splňují požadavky směrnice 91/492/EHS, je "National Fisheries Quality Assurance and Veterinary Directorate (NAFIQAVED)"."
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 3. května 2004.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 17. března 2004,
kterým se povoluje nesmazatelný tisk povinných údajů na balení osiva pícnin
(oznámeno pod číslem K(2004) 819)
(Text s významem pro EHP)
(2004/266/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 66/401/EHS ze dne 14. června 1966 o uvádění osiva pícnin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí 2003/61/ES [2], a zejména na čl. 10 odst. 1 písm. a) poslední větu uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 87/309/EHS ze dne 2. června 1987, kterým se povoluje nesmazatelný tisk povinných údajů na balení osiva některých druhů pícnin [3] bylo různým a podstatným způsobem měněno [4].
Z důvodů srozumitelnosti a přehlednosti by mělo být toto rozhodnutí kodifikováno.
(2) Osivo pícnin nemůže být běžně uváděno na trh, aniž je jeho obal opatřen úřední návěskou splňující podmínky stanovené ve směrnici 66/401/EHS.
(3) Lze však povolit tisk požadovaných údajů nesmazatelnou barvou na samotný obal na základě vzoru stanoveného pro návěsku.
(4) Pokud jde o osivo obilovin, rozhodnutí Komise 80/755/EHS ze dne 17. července 1980 o schválení nesmazatelného tisku předepsaných údajů na obaly osiva obilovin [5], ve znění rozhodnutí 81/109/EHS [6], povolilo tisk povinných údajů na samotné obaly na základě vzoru stanoveného pro návěsku za určitých podmínek, které zajistily, že odpovědnost nese uznávající orgán.
Jelikož se tento systém ukázal jako užitečný, je třeba za stejných podmínek udělit povolení pro pícniny.
(5) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro osivo a sadbu v zemědělství, zahradnictví a lesnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Členské státy se za podmínek stanovených v odstavci 2 zmocňují, aby povolily tisk povinných údajů na balení osiva pícnin kategorií "základní osivo" a "certifikované osivo" pod úředním dohledem.
2. Zmocnění podle odstavce 1 je vázáno na splnění těchto podmínek:
a) povinné údaje jsou na balení vytištěny nebo vyznačeny razítkem nesmazatelnou barvou;
b) úprava a barva tisku nebo razítka je v souladu se vzorem pro návěsku používaným v daném členském státě;
c) z povinných údajů jsou při odběru vzorků podle čl. 7 odst. 2 směrnice 66/401/EHS vytištěny nebo vyznačeny razítkem alespoň ty údaje, které jsou požadovány podle přílohy IV oddílu A části I písm. a) bodů 3 a 3a uvedené směrnice, přičemž tisk nebo razítkování jsou prováděny úředně nebo pod úředním dohledem;
d) kromě povinných údajů má každé balení úředně přidělené pořadové číslo, které na ně nesmazatelně vytiskne nebo vyznačí razítkem tiskárna; tiskárna sdělí uznávajícímu orgánu množství potištěných balení včetně jejich pořadových čísel;
e) uznávající orgán vede záznamy o množství takto označeného osiva, o počtu a velikosti balení každé partie a o pořadových číslech uvedených v písmenu d);
f) záznamy producenta podléhají dohledu uznávajícího orgánu.
Článek 2
Členské státy sdělí Komisi, jakým způsobem využijí zmocnění podle článku 1.
Komise o tom uvědomí ostatní členské státy.
Článek 3
Rozhodnutí 87/309/EHS se zrušuje.
Odkazy na zrušené rozhodnutí se považují za odkazy na toto rozhodnutí v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze II.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 17. března 2004,
kterým se mění rozhodnutí 1999/813/ES, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu pocházejících z Vietnamské socialistické republiky, pokud jde o označení příslušného orgánu a vzor osvědčení o zdravotní nezávadnosti
(oznámeno pod číslem K(2004) 825)
(Text s významem pro EHP)
(2004/267/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], a zejména na čl. 11 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 1999/813/ES [2] stanoví, že "National Fisheries Inspection and Quality Assurance Center (NAFIQACEN) of the Ministry of Fisheries" je příslušným orgánem ve Vietnamu, který ověřuje a potvrzuje, že produkty rybolovu a akvakultury odpovídají požadavkům směrnice 91/493/EHS.
(2) Po restrukturalizaci vietnamské správy se příslušný orgán změnil na "National Fisheries Quality Assurance and Veterinary Directorate (NAFIQAVED)".
Tento nový orgán je schopen účinně ověřovat používání platných předpisů.
(3) NAFIQAVED poskytl úřední záruky o souladu s normami pro hygienické kontroly a sledování produktů rybolovu a akvakultury stanovenými ve směrnici 91/493/EHS a o používání hygienických předpisů rovnocenných s hygienickými předpisy stanovenými v uvedené směrnici.
(4) Rozhodnutí 1999/813/ES je proto třeba odpovídajícím způsobem pozměnit.
(5) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 1999/813/ES se mění takto:
1. článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
Příslušným orgánem ve Vietnamské socialistické republice, který ověřuje a potvrzuje, že produkty rybolovu a akvakultury odpovídají požadavkům směrnice 91/493/EHS, je National Fisheries Quality Assurance and Veterinary Directorate (NAFIQAVED)."
2. v článku 3 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. V osvědčení musí být uvedeno jméno, kvalifikace a podpis zástupce NAFIQAVED a úřední razítko NAFIQAVED v barvě odlišné od barvy ostatních údajů v potvrzení."
3. příloha I se nahrazuje zněním přílohy tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 4. května 2004.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 23. března 2004
o některých ochranných opatřeních proti vysoce patogenní influenze ptáků ve Spojených státech amerických
(oznámeno pod číslem K(2004) 1097)
(Text s významem pro EHP)
(2004/274/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 86/692/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [1], a zejména na čl. 18 odst. 6 a 7 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství [2], a zejména na čl. 22 odst. 1 a 6 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Influenza ptáků je velmi kontagiózní virová choroba drůbeže a ptáků, která může rychle nabýt epizootických rozměrů, stát se vážnou hrozbou zvířat i veřejného zdraví a velmi rychle snížit výnosnost chovu drůbeže.
(2) Je nebezpečí, že původce této choroby může být zavlečen prostřednictvím mezinárodního obchodu s živou drůbeží a produkty z drůbeže.
(3) Dne 23. února 2004 byl ve Spojených státech amerických potvrzen výskyt ohniska vysoce patogenní influenzy ptáků v drůbežím hejnu ve státě Texas (okres Gonzales), a to v důsledku pozitivního nálezu v rámci kontroly provedené dne 17. února 2004.
(4) U tohoto zjištěného viru influenzy ptáků se jedná o kmen podtypu H5N2, který se liší od kmene, který je v současné době původcem epizootie v Asii.
Podle současných znalostí je, s ohledem na tento podtyp, nebezpečí pro veřejné zdraví poněkud menší než u kmene podtypu H5N1, který koluje v Asii.
(5) Vzhledem k nebezpečí pro zdraví zvířat při zavlečení do Společenství byl však dovoz živé drůbeže, ptáků nadřádu běžci, farmové i volně žijící pernaté zvěře a násadových vajec těchto druhů a čerstvého masa drůbeže, ptáků nadřádu běžci, volně žijící i farmové pernaté zvěře, masných polotovarů a masných výrobků složených z masa uvedených druhů nebo obsahujících maso uvedených druhů získané z ptáků poražených po 27. lednu 2004 a dovoz vajec k lidské spotřebě ze Spojených států amerických od 25. února 2004 rozhodnutími Komise 2004/187/ES [3] a 2004/256/ES [4] pozastaven.
(6) V souladu s rozhodnutím Komise 2000/666/ES [5] je dovoz ptáků, kromě drůbeže, povolen ze všech členských zemí OIE (Mezinárodní úřad pro nákazy zvířat), za podmínky veterinárních záruk poskytnutých zemí původu a přísných karanténních opatření po dovozu zavedených v členských státech.
(7) Dovoz ptáků kromě drůbeže, včetně ptáků v zájmovém chovu v doprovodu jejich majitelů, ze Spojených států amerických však byl rozhodnutím 2004/187/ES rovněž pozastaven jako doplňkové opatření k vyloučení všech možných rizik výskytu choroby v karanténních stanicích členských států.
(8) Rozhodnutí Komise 97/222/ES [6] stanoví seznam třetích zemí, ze kterých členské státy mohou povolit dovozy masných výrobků, a stanoví režimy ošetření, jimiž se má omezit riziko přenosu choroby prostřednictvím těchto výrobků.
Ošetření, kterému mát být výrobek podroben, závisí na nákazovém statusu země původu ve vztahu k druhům, z nichž je maso získáno.
Aby se zabránilo zbytečnému zatížení obchodu, měl by být dovoz výrobků z drůbežího masa pocházející ze Spojených států amerických, které byly podrobeny tepelnému ošetření při nejméně 70 °C v jádře, nadále povolovány.
(9) Hygienická kontrolní opatření použitelná na surovinu pro přípravu krmiva pro zvířata a farmaceutický průmysl nebo pro technické výrobky, umožňují vynětí z oblasti působnosti tohoto rozhodnutí pro sledovaný dovoz takových výrobků.
(10) Spojené státy americké podepsaly s Evropským společenstvím dohodu o hygienických opatřeních na ochranu zdraví lidí a zvířat při obchodu s živými zvířaty a živočišnými produkty [7].
(11) Spojené státy americké sdělily některé doplňkové informace o výskytu choroby a opatřeních pro eradikaci přijatých proto, aby Společenství provedlo regionalizační opatření v souladu s ustanoveními veterinární dohody.
Informace, které jsou v současné době k dispozici, však stále ještě neumožňují omezení ochranných opatření stanovených v tomto rozhodnutí, na vymezené pásmo.
(12) Proto by měla být ochranná opatření vztahující se na celé území Spojených států amerických prodloužena a rozhodnutí 2004/256/ES by mělo být zrušeno.
(13) 13) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členské státy pozastaví dovoz z území Spojených států
- živé drůbeže, ptáků nadřádu běžci, farmové a volně žijící pernaté zvěře a násadových vajec těchto druhů,
- ptáků jiných než drůbeže včetně ptáků v zájmovém chovu v doprovodu jejich majitelů,
- vajec k lidské spotřebě.
Článek 2
Členské státy pozastaví dovoz z území Spojených států
- čerstvého masa drůbeže, ptáků nadřádu běžci, farmové a volně žijící pernaté zvěře,
- masných polotovarů a masných výrobků složených z masa uvedených druhů nebo obsahujících maso uvedených druhů.
Článek 3
1. Odchylně od článku 2 povolí členské státy dovoz produktů spadajících pod tento článek, které byly získány z ptáků poražených před 27. lednem 2004.
2. Ve veterinárních osvědčeních doprovázejících zásilky produktů uvedených v odstavci 1 musí být podle dotyčného druhu uveden tento text:
"Čerstvé drůbeží maso/čerstvé maso ptáků nadřádu běžci/čerstvé maso volně žijící pernaté zvěře/čerstvé maso farmové pernaté zvěře/masný výrobek složený z masa nebo obsahující maso drůbeže, ptáků nadřádu běžci, farmové nebo volně žijící pernaté zvěře/masné polotovary složené z masa nebo obsahující maso drůbeže, ptáků nadřádu běžci, farmové nebo volně žijící pernaté zvěře [8], které bylo získáno z ptáků poražených před 27. lednem 2004 v souladu s čl. 3 odst. 1 rozhodnutí 2004/274/ES."
3. Odchylně od článku 2 povolí členské státy dovoz masných výrobků složených z masa nebo obsahujících maso drůbeže, ptáků nadřádu běžci, farmové a volně žijící pernaté zvěře, jestliže maso těchto druhů bylo podrobeno tepelnému ošetření podle bodů B, C nebo D v části IV přílohy rozhodnutí Komise 97/222/ES.
Článek 4
Rozhodnutí 2004/256/ES se zrušuje.
Článek 5
Členské státy změní své dovozní předpisy tak, aby je uvedly do souladu s tímto rozhodnutím. Přijatá opatření neprodleně patřičným způsobem zveřejní.
Neprodleně o tom uvědomí Komisi.
Článek 6
Toto rozhodnutí bude přezkoumáno na základě vývoje choroby a informací poskytnutých veterinárními orgány Spojených států amerických.
Článek 7
Použitelnost tohoto rozhodnutí končí dnem 23. dubna 2004.
Článek 8
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 29. prosince 2003,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k rozhodnutí Rady 2001/792/ES, Euratom o vytvoření mechanismu Společenství na podporu zesílené spolupráce při asistenčních zásazích v oblasti civilní ochrany
(oznámeno pod číslem K(2003) 5185)
(Text s významem pro EHP)
(2004/277/ES, Euratom)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství a Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii;
s ohledem na rozhodnutí Rady 2001/792/ES, Euratom o vytvoření mechanismu Společenství na podporu zesílené spolupráce při asistenčních zásazích v oblasti civilní ochrany [1], a zejména na čl. 8 odst. 2 písm. a) až e) a g) uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Mechanismus Společenství zřízený rozhodnutím 2001/792/ES, dále jen "mechanismus", má poskytovat podporu v případě závažných mimořádných událostí, které vyžadují přijetí opatření okamžité reakce, včetně mimořádných událostí, ke kterým dochází při řešení krizí, uvedeném v hlavě V Smlouvy o Evropské unii.
V případě posledně uvedeného případu se bere v úvahu společné prohlášení Rady a Komise o použití mechanismu civilní ochrany Společenství při řešení krizí uvedeném v hlavě V Smlouvy o Evropské unii.
(2) Mechanismus má pomoci zlepšit ochranu zejména osob, ale také životního prostředí a majetku v případě závažné mimořádné události, včetně havarijního znečištění moře, jak to je stanoveno v rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 2850/2000/ES ze dne 20. prosince 2000 o stanovení rámce Společenství pro spolupráci v oblasti havarijního nebo záměrného znečišťování moře [2].
(3) Mechanismus Společenství je otevřen účasti členských států, ale je třeba jej také otevřít účasti Norska, Islandu a Lichtenštejnska, na základě rozhodnutí Smíšeného výboru EHP č. 135/2002 ze dne 27. září 2002, kterým se mění Protokol 31 k Dohodě o EHP o spolupráci v určitých oblastech mimo čtyři svobody.
[3]. Pokud jde o kandidátské země, je třeba umožnit účast těm zemím, které podepsaly memorandum o porozumění s Komisí.
(4) Je třeba stanovit postup poskytování aktuálních informací o zdrojích dostupných ve státech účastnících se mechanismu pro různé druhy zásahů, aby se v případě mimořádné události usnadnila mobilizace zásahových týmů, znalců a jiných zdrojů a zajistilo se lepší využívání těchto zdrojů.
(5) Je třeba vytvořit monitorovací a informační středisko, které by mělo být přístupné a schopné reagovat okamžitě 24 hodin denně, aby sloužilo státům účastnícím se mechanismu a Komisi.
(6) Monitorovací a informační středisko je důležitým prvkem mechanismu, protože zajišťuje nepřerušená spojení s operativními kontaktními místy států účastnících se mechanismu.
Monitorovací a informační středisko by v případě mimořádné události mělo poskytovat okamžitý přístup k základním informacím o znalcích, zásahových týmech a další dostupné podpoře zásahu.
(7) Je třeba zřídit společný komunikační a informační systém pro případy mimořádných událostí (CECIS), aby byla umožněna komunikace a sdílení informací mezi monitorovacím a informačním střediskem a určenými kontaktními místy.
(8) Systém CECIS je důležitým prvkem mechanismu, protože by měl zajišťovat důvěryhodnost, jednotnost a důvěrnost informací vyměňovaných mezi státy účastnícími se mechanismu v běžných podmínkách i při mimořádných událostech.
(9) Systém CECIS je třeba vytvořit na základě společného prováděcího plánu (GIP) jako součást projektu PROCIV- NET vedeného a financovaného v rámci programu výměny údajů mezi správními orgány (program IDA), jak to stanovuje rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1719/1999/ES ze dne 12. července 1999 o hlavních směrech a o projektech společného zájmu v oblasti transevropských sítí pro elektronickou výměnu dat mezi správními orgány (IDA) [4], naposledy pozměněné rozhodnutím č. 2046/2002/ES [5] a rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 1720/1999/ES ze dne 12. července 1999, kterým se přijímá soubor akcí a opatření pro zajištění interoperability transevropských sítí pro elektronickou výměnu dat mezi správními orgány (IDA) a přístupu k nim [6], naposledy pozměněné rozhodnutím č. 2045/2002/ES [7].
(10) Dosažitelnost znalců, kteří jsou schopni organizovat a koordinovat zásahové týmy, je důležitým prvkem mechanismu Společenství.
K zajištění účinného výběru požadovaných znalců, je nutné se dohodnout na společných kritériích jejich výběru.
(11) Je třeba vymezit úkoly znalců a postup pro jejich vysílání.
(12) Je třeba vytvořit vzdělávací program za účelem zlepšení koordinace asistenčních zásahů civilní ochrany zajištěním slučitelnosti a doplňkovosti zásahových týmů a odbornost znalců.
Program by měl zahrnovat společné kurzy, cvičení a systém výměn, společně s přednáškami, příkladovými studiemi, pracovními skupinami, simulacemi a praktickými cvičeními vhodnými pro obsah každé akce.
Vytvoření tohoto vzdělávacího programu odpovídá usnesení Rady 2002/C 43/01 ze dne 28. ledna o posílení spolupráce v oblasti vzdělávání a výcviku v oblasti civilní ochrany [8].
(13) V rámci mechanismu Společenství je důležité vymezení jasných pravidel zásahu, aby se zajistila účinná pomoc v případě mimořádné události.
(14) Vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle čl. 4 odst. 1 rozhodnutí Rady 1999/847/ES [9],
ROZHODLA TAKTO:
KAPITOLA I OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Toto rozhodnutí stanoví prováděcí pravidla k rozhodnutí 2001/792/ES, Euratom, pokud jde o:
1. informace o příslušných zdrojích dostupných k asistenčním zásahům civilní ochrany;
2. zřízení monitorovacího a informačního střediska;
3. zřízení společného komunikačního a informačního systému pro případy mimořádných událostí, dále jen "CECIS";
4. hodnocení a/koordinace týmů, včetně kritérií pro výběr znalců;
5. vytvoření školicího programu;
6. zásahy uvnitř a vně Společenství.
Článek 2
Pro účely tohoto rozhodnutí se použijí tyto definice:
a) "zúčastněnými státy" se rozumí členské státy, kandidátské země, které podepsaly memorandum o porozumění s Komisí, a Norsko, Island a Lichtenštejnsko;
b) "třetími zeměmi" se rozumí země neúčastnící se mechanismu.
KAPITOLA II DOSTUPNÉ ZDROJE
Článek 3
1. Zúčastněné státy poskytnou Komisi tyto informace o zdrojích dostupných k asistenčním zásahům civilní ochrany:
a) zásahové týmy určené podle čl. 3 písm. a) rozhodnutí 2001/792/ES, Euratom, a zejména
i) velikost těchto týmů a předpokládaná doba jejich mobilizace;
ii) jejich dostupnost pro zásahy v zúčastněných státech a ve třetích zemích;
iii) jejich dostupnost pro krátkodobé, střednědobé a dlouhodobé mise;
iv) jejich dopravní prostředky a míra soběstačnosti;
v) jakékoli další příslušné informace;
b) znalci vybraní podle čl. 3 písm. b) rozhodnutí 2001/792/ES/Euratom.
2. Informace uvedené v odstavci 1 se pravidelně aktualizují.
3. Monitorovací a informační středisko vytvořené podle článku 4 shromažďuje informace uvedené v odstavci 1 tohoto článku a poskytuje je prostřednictvím systému CECIS vytvořeného podle článku 7.
4. Údaje uvedené v odstavci 1 jsou založeny na scénáři misí pro nasazení uvnitř i vně zúčastněných států.
KAPITOLA III MONITOROVACÍ A INFORMAČNÍ STŘEDISKO
Článek 4
Zřizuje se monitorovací a informační středisko, které je dostupné a schopné reagovat 24 hodin denně a je umístěno v prostorách Komise.
Článek 5
K běžným úkolům monitorovacího a informačního středisko patří zejména:
1. pravidelná aktualizace informací poskytovaných zúčastněnými členskými státy o zásahových týmech a znalcích určených a vybraných podle čl. 3 písm. a) a b) rozhodnutí 2001/792/ES, Euratom, a také další podpoře zásahů a lékařských zdrojích, které mohou být k dispozici při zásazích;
2. shromažďování informací o schopnosti zúčastněných států vyrábět séra a vakcíny nebo jiné potřebné lékařské zdroje a o zásobách, které mohou být k dispozici pro zásahy v případě velké nouze a sestavování těchto informací v informačním systému vytvořeném na odpovídající úrovni;
3. pravidelnou aktualizaci svých pracovních postupů a postupů při mimořádných událostech;
4. kontaktování kontaktních míst zúčastněných států, s cílem vypracování v nezbytných případech "zprávy o závažných naléhavých případech;"
5. účast v programu "získaných zkušeností" a šíření jeho výsledků;
6. zapojení do přípravy, organizace a provádění vzdělávacích kurzů;
7. zapojení do přípravy, organizace a provádění cvičení v terénu a teoretických cvičení.
Článek 6
V případě závažné mimořádné události postupuje monitorovací a informační středisko v souladu s kapitolou VII.
KAPITOLA IV SPOLEČNÝ KOMUNIKAČNÍ A INFORMAČNÍ SYSTÉM PRO PŘÍPADY MIMOŘÁDNÝCH UDÁLOSTÍ
Článek 7
Zřizuje se společný komunikační a informační systém pro případy mimořádných událostí (CECIS).
Článek 8
Systém CECIS se skládá z těchto tří složek:
a) síťová vrstva, která se skládá z fyzické sítě propojující příslušné orgány a kontaktní místa v zúčastněných členských státech a monitorovací a informační středisko;
b) aplikační vrstva, která se skládá z databází a jiných informačních systémů potřebných pro fungování asistenčních zásahů civilní ochrany, a zejména databází nutných k:
i) sdělování oznámení;
ii) zajišťování komunikace a sdílení informací mezi monitorovacím a informačním střediskem a příslušnými orgány a kontaktními místy;
iii) sestavování informací o sérech a vakcínách nebo jiných lékařských zdrojích a o jejich zásobách;
iv) šíření zkušeností získaných při nasazeních;
c) bezpečnostní vrstva, která se skládá ze souboru systémů, pravidel a postupů potřebných k zajišťování důvěrnosti údajů uložených v systému CECIS a vyměňovaných jeho prostřednictvím.
Článek 9
1. Systém CECIS se zřizuje a je provozován v souladu s rozhodnutím č. 1719/1999/ES a rozhodnutím č. 1720/1999/ES.
2. Síťová vrstva je provozována pomocí transevropských služeb pro telematiku mezi správními orgány (TESTA), generické služby IDA, jak je to stanoveno v článku 4 rozhodnutí č. 1720/1999/ES.
3. Aplikační vrstva je vícejazyčná databáze provozovaná na síti, která je přístupná prostřednictvím služeb TESTA a připojená prostřednictvím normální aplikace elektronické pošty SMTP.
4. Bezpečnostní vrstva je založena na používání infrastruktury veřejného klíče ("public key") pro uzavřené skupiny uživatelů (IDA PKI-CUG), generické služby IDA, jak je stanoveno v článku 4 rozhodnutí č. 1720/1999/ES.
Článek 10
Zacházení s dokumenty, databázemi a informačními systémy klasifikovanými "RESTREINT UE" v systému CECIS odpovídá rozhodnutí Rady 2001/264/ES [10] a rozhodnutí Komise 2001/844/ES, ESUO, Euratom [11].
Dokumenty a informace klasifikované jako "CONFIDENTIEL UE" nebo vyšší třídy se předávají podle zvláštních ujednání mezi jejich původcem a příjemcem nebo příjemci.
Stupeň utajení systému CECIS se podle potřeby aktualizuje.
Článek 11
1. Zúčastněné členské státy předávají Komisi příslušné informace na formulářích pro zemi, které jsou uvedeny v příloze.
2. Zúčastněné členské státy poskytnou informace o kontaktních místech pro potřeby civilní ochrany a případně o dalších službách, které se zabývají přírodními, technologickými a radiologickými haváriemi a haváriemi týkajícími se životního prostředí, včetně havarijního znečištění moře.
3. Zúčastněné členské státy okamžitě oznámí Komisi veškeré změny informací uvedených v odstavcích 1 a 2.
Článek 12
Zřizuje se skupina uživatelů, která se skládá ze zástupců jmenovaných zúčastněnými členskými státy.
Napomáhá Komisi při ověřování a zkoušení systému CECIS.
Článek 13
1. Zřizuje se společný prováděcí plán (GIP) systému CECIS.
V souladu s GIP Komise:
a) uzavírá zvláštní dohody v souvislostech příslušných rámcových smluv IDA o fungování sítě a bezpečnostní vrstvy;
b) na základě otevřených nabídkových řízení uzavírá dohody o vývoji a ověřování aplikační vrstvy a o studiích proveditelnosti;
c) zajišťuje, aby všechny osoby zapojené do fází vývoje a ověřování, a také následných studií proveditelnosti, byly náležitě prověřeny pro zacházení s informacemi klasifikovanými alespoň "CONFIDENTIEL UE" v souladu s rozhodnutím 2001/264/ES a rozhodnutím Komise 2001/844/ES, ESUO, Euratom;
d) zajišťuje řízení projektů s cílem konečné instalace systému CECIS. V tomto směru Komise poskytne a aktualizuje obecný plán a koordinuje fáze vývoje, ověřování a zavádění se zúčastněnými členskými státy a vybraným smluvním partnerem (smluvními partnery).
Komise také zohlední potřeby a požadavky zúčastněných států;
e) s pomocí skupiny uživatelů sleduje, ověřuje a zkouší jednotlivé vrstvy a celý systém CECIS;
f) zajišťuje vzdělávání školitelů a pravidelné informování o postupu v projektu;
g) zajišťuje bezpečnost projektu zejména tím, že zabraňuje nepovolenému šíření citlivých informací;
h) prostřednictvím výpočetního střediska Komise zajišťuje, aby byl server vhodně připojen k síti TESTA a byl dostupný alespoň na stejné úrovni služby jako zbytek sítě;
i) zajišťuje zavádění PKI prostřednictvím telekomunikačního střediska;
j) poskytuje veškerou potřebnou podporu pro fázi zavádění projektu, a poté zajišťuje potřebnou údržbu a podporu.
2. Zúčastněné členské státy zajistí, aby byly plněny závazky přijaté v rámci formuláře pro danou zemi, jako např. připojení k síti TESTA II, dostupnost odpovídajících webových prohlížečů a klientů elektronické pošty a provádění postupů PKI v souladu se schváleným plánem.
KAPITOLA V HODNOCENÍ NEBO KOORDINACE TÝMŮ, VČETNĚ KRITÉRIÍ PRO VÝBĚR ZNALCŮ
Článek 14
Zúčastněné členské státy poskytnou a pravidelně aktualizují své informace o znalcích vybraných v souladu s čl. 3 písm. b) rozhodnutí 2001/792/ES, Euratom.
Článek 15
Znalci jsou zařazeni do těchto kategorií:
a) techničtí znalci;
b) hodnotící znalci;
c) členové koordinačních týmů;
d) vedoucí koordinace.
Článek 16
1. Techničtí znalci poskytují rady o specifických, úzce technicko odborných tématech a souvisejících rizicích a jsou k dispozici pro mise.
2. Hodnotící znalci zajišťují hodnocení situace a poskytují rady o vhodných akcích, které mají být podniknuty a být k dispozici pro mise.
3. Mezi členy koordinačních týmů mohou patřit zástupce vedoucího koordinace, osoby odpovědné za logistiku a komunikaci a jiní potřební pracovníci.
V případě potřeby mohou být techničtí znalci a hodnotící znalci začleněni do koordinačního týmu, aby napomáhali vedoucímu koordinace po celou dobu trvání mise.
4. Vedoucí koordinace odpovídá za vedení hodnotícího a koordinačního týmu při zásahu.
Udržuje kontakty s orgány dotčené země, s monitorovacím a informačním střediskem, s ostatními mezinárodními organizacemi a v případě asistenčních zásahů civilní ochrany mimo zúčastněné státy také s členským státem předsedajícím Radě Evropské unie nebo jeho zástupcem a delegací Komise v uvedené zemi a s úřadem nebo úředním zástupcem Úřadu pro humanitární pomoc Evropského společenství (ECHO) v uvedené zemi.
Článek 17
Údaje o znalcích uloží Komise v databázi znalců a zpřístupní je prostřednictvím systému CECIS.
Článek 18
Znalci v případě potřeby absolvují vzdělávací program prováděný v souladu s článkem 21.
Článek 19
V případě žádosti o pomoc odpovídají zúčastněné členské státy za aktivaci dostupných znalců a navázání jejich kontaktu se monitorovacím a informačním střediskem.
Článek 20
1. Monitorovací a informační středisko je schopné mobilizovat a vyslat určené znalce během krátké doby po jejich aktivaci zúčastněnými členskými státy.
2. Postupy pro vyslání používané monitorovacím a informačním střediskem vycházejí z potvrzení pro misi používaném Komisí k vysílání znalců při mimořádných událostech, které obsahuje:
a) písemné potvrzení mise;
b) cíle mise;
c) předpokládané trvání mise;
d) informace o místních styčných osobách;
e) podmínky pojistného krytí;
f) denní náhrady výdajů;
g) specifické platební podmínky;
h) pokyny pro technické znalce, hodnotící znalce, koordinační znalce a vedoucí.
KAPITOLA VI VZDĚLÁVACÍ PROGRAM
Článek 21
1. Zavádí se vzdělávací program pro asistenční zásahy civilní ochrany.
Program zahrnuje obecné a zvláštní kurzy, cvičení a systém výměny znalců.
Program je zaměřen na cílové skupiny uvedené v článku 22.
2. Komise odpovídá za koordinaci a organizaci vzdělávacího programu a za stanovení obsahu a rozvrhu vzdělávacího programu.
Článek 22
Cílovými skupinami školicího programu jsou:
a) zásahové týmy zúčastněných států;
b) vedoucí zásahových týmů zúčastněných států, jejich zástupci a styčné osoby;
c) znalci ze zúčastněných států uvedení v článku 15;
d) klíčoví zaměstnanci národních kontaktních míst;
e) úředníci institucí Společenství.
Článek 23
Obecné a zvláštní kurzy jsou zaměřeny na různé cílové skupiny uvedené v čl. 22 písm. b) až e).
Článek 24
Cvičení, zejména pokud jde o cílovou skupinu uvedenou v čl. 22 písm. a), jsou zaměřena na:
a) zlepšení schopnosti reakce a poskytnutí praktických zkušenosti nezbytných pro týmy splňující kritéria pro účast při intervenčních zásazích civilní ochrany;
b) zlepšení a ověření postupů a vytvoření společného jazyka ke koordinaci asistenčních zásahů civilní ochrany a snížení doby reakce při závažných mimořádných událostech;
c) posílení operační spolupráce mezi složkami civilní ochrany a zúčastněnými státy;
d) sdílení získaných zkušeností.
Článek 25
Systém výměny zahrnuje výměnu znalců mezi zúčastněnými státy nebo Komisí, aby dotyční znalci mohli:
1. získat zkušenosti v jiných oblastech;
2. seznámit se s různými technikami a používanými pracovními postupy;
3. studovat koncepce ostatních zúčastněných složek a institucí pro řešení mimořádných událostí.
Článek 26
Případně se zajistí další vzdělávací příležitosti k zajištění potřeb hladkého a účinného fungování asistenčních zásahů civilní ochrany.
Článek 27
1. Komise zajistí souvislost úrovně vzdělávání a jeho obsahu.
2. Zúčastněné státy a Komise určí své účastníky na každou vzdělávací akci.
3. Komise vytvoří vhodný systém hodnocení prováděných vzdělávacích akcí.
KAPITOLA VII ZÁSAHY UVNITŘ A VNĚ SPOLEČENSTVÍ
Článek 28
Stav pohotovosti
1. V případě závažné mimořádné události v zúčastněných členských státech nebo při bezprostřední hrozbě závažné mimořádné události, která má nebo může mít přeshraniční účinky, nebo která může vést prostřednictvím monitorovacího a informačního střediska k žádosti o pomoc z jedné nebo více zemí, příslušný orgán nebo kontaktní místa státu, ve kterém mimořádná událost bezprostředně hrozí nebo k ní došlo, neprodleně informují monitorovací a informační středisko prostřednictvím vytvořených komunikačních kanálů.
2. Pokud byla Komise informována o závažné mimořádné události, ke které došlo ve třetí zemi a která může vyžadovat asistenci civilní ochrany, monitorovací a informační středisko kontaktuje příslušné orgány členského státu předsedajícího Radě Evropské unie a další příslušné útvary Komise, aby je informovalo o situaci.
3. Monitorovací a informační středisko shromažďuje základní informace o včasných varováních a předává je prostřednictvím vytvořených komunikačních kanálů a sítí příslušným orgánům civilní ochrany všech zúčastněných členských států nebo jejich kontaktním místům.
4. Zúčastněný stát postižený závažnou mimořádnou událostí soustavně informuje monitorovací a informační středisko o vývoji situace, pokud jsou patrná nějaká rizika přeshraničních následků.
Monitorovací a informační středisko poté informuje ostatní státy a příslušné služby Komise a pravidelně aktualizuje svoje informace o jakémkoli vývoji situace.
Článek 29
Žádost o pomoc
1. Zúčastněný stát nebo třetí země dotčené závažnou mimořádnou událostí, žádají-li o pomoc v rámci postupů Společenství, zašlou formální žádost o pomoc civilní ochrany monitorovacímu a informačnímu středisku.
2. V případě závažné mimořádné události, ke které došlo ve třetí zemi a která může vyžadovat pomoc civilní ochrany, se Komise může z vlastního podnětu rozhodnout informovat třetí zemi o případné možné pomoci Společenství.
Monitorovací a informační středisko pravidelně informuje členský stát předsedající Radě Evropské unie o jakémkoli vývoji situace.
3. Stát žádající o pomoc poskytne monitorovacímu a informačnímu středisku všechny příslušné informace o místě a zejména o zvláštních potřebách, požadované pomoci a místě zásahu.
Je-li žádána pomoc znalců nebo zásahových týmů a zásahových prostředků, informuje stát žádající o pomoc monitorovací a informační středisko o časovém rámci a místě příjezdu pomoci a o místním operativním kontaktním místě řešení krizí.
4. Po koordinaci mezi monitorovacím a informačním střediskem a žádajícím členským státem monitorovací a informační středisko zašle žádost o pomoc zúčastněným státům a případně konzultuje databázi zdrojů a informuje příslušné útvary Komise.
Jakékoli změny původní žádosti o pomoc jsou okamžitě předány všem zúčastněným státům.
5. Po formální žádosti zúčastněné státy neprodleně informují monitorovací a informační středisko o své současné kapacitě pro poskytování pomoci a určí přitom její rozsah a podmínky.
6. Informace uvedené v odstavci 5 monitorovací a informační středisko okamžitě shrne a předá je žádajícímu státu a ostatním zúčastněným státům.
7. Žádající členský stát informuje monitorovací a informační středisko o tom jím vybraných zásahových týmech a prostředcích.
8. Ohledně žádostí o zásahové týmy a prostředky monitorovací a informační středisko informuje zúčastněné státy o výběru žádajícího státu.
Zúčastněné státy poskytující pomoc pravidelně informují monitorovací a informační středisko o vysílání zásahových týmů a prostředků.
9. Pokud jde o žádost o znalce, monitorovací a informační středisko:
a) kontaktuje zúčastněné státy za použití "databáze znalců" vytvořené podle článku 17 a informuje se o dostupnosti znalců připravených k odjezdu v případě potřeby do tří hodin po jejich určení;
b) po konzultacích s žádajícím státem provede výběr z dostupných znalců a současně o něm informuje zúčastněné členské státy;
c) okamžitě kontaktuje znalce a vyšle je v souladu s postupem pro vysílání stanoveným v čl. 20 odst. 2;
d) na základě aktualizované zprávy vytvořené žádajícím státem monitorovací a informační středisko připraví pro znalce a zásahové týmy před jejich vysláním pokyny.
10. V případě závažné mimořádné události, ke které došlo ve třetí zemi, monitorovací a informační středisko provádí konzultace s členským státem předsedajícím Radě Evropské unie a příslušnými útvary Komise.
11. Žádající členský stát aktivuje svoje vlastní opatření, která umožňují koordinaci vyslané pomoci na vnitrostátní nebo regionální úrovni.
Žádající stát připraví pro pomoc hraniční přechody a zajistí logistickou podporu.
Článek 30
Řízení zásahů
1. V případě závažné mimořádné události, ke které došlo uvnitř Společenství, řídí žádající stát asistenční zásah podle čl. 5 odst. 3 a 4 rozhodnutí 2001/792/ES, Euratom.
2. V případě závažné mimořádné události, ke které došlo mimo Společenství, hodnotící a koordinační týmy plní své úkoly v souladu s článkem 16.
Koordinaci zajišťuje členský stát předsedající Radě Evropské unie nebo jeho jmenovaný zástupce.
Článek 31
Zásahy ve třetích zemích
Ve třetích zemích mohou být asistenční zásahy prováděny jako autonomní opatření mezi postiženou třetí zemí a monitorovacím a informačním střediskem, a také zástupcem členského státu předsedajícího Radě Evropské unie, nebo jako příspěvek k zásahu prováděnému EU nebo mezinárodní organizací.
Článek 32
Mise znalců
1. Vyslaní znalci provádějí úkoly stanovené v článku 16.
Pravidelně podávají zprávy orgánům žádajícího státu a monitorovacímu a informačnímu středisku.
2. Monitorovací a informační středisko informuje zúčastněné členské státy o vývoji mise znalců.
3. Pokud jde o vývoj v oblasti mise znalců ve třetích zemích, monitorovací a informační středisko neustále informuje delegaci Komise v dotyčné zemi a zástupce členského státu předsedajícího Evropské unii, a také příslušné útvary Komise.
4. Žádající stát pravidelně informuje monitorovací a informační středisko o průběhu zásahu v místě mimořádné události.
5. V případě zásahů ve třetích zemích vedoucí koordinace pravidelně informuje monitorovací a informační středisko o vývoji průběhu zásahu v místě mimořádné události.
6. Monitorovací a informační středisko shromažďuje všechny obdržené informace a předává je kontaktním místům a příslušným orgánům zúčastněných států.
Článek 33
Ukončení zásahu
1. Žádající členský stát nebo jakýkoli ze zúčastněných států poskytujících pomoc informuje monitorovací a informační středisko a vyslané znalce Společenství a asistenční zásahové týmy, pokud jejich pomoc již není vyžadována nebo nemůže být dále poskytována.
Ukončení zásahu organizují vhodným způsobem žádající členský stát a zúčastněné státy; monitorovací a informační středisko je o tom informováno.
2. Pokud jde o třetí země, vedoucí koordinace oznámí monitorovacímu a informačnímu středisku, že pomoc již není požadována nebo nemůže být dále poskytována.
Monitorovací a informační středisko předá tyto informace delegaci Komise v uvedené zemi a zástupci členského státu předsedajícího Radě Evropské unie, a také příslušným útvarům Komise.
Monitorovací a informační středisko ve spolupráci s členským státem předsedajícím Radě Evropské unie a žádajícím státem zajistí ukončení zásahu.
Článek 34
Podávání zpráv a získané zkušenosti
1. Příslušné orgány žádajícího státu a zúčastněných států, které poskytly pomoc, a také vyslaní znalci Komise, předloží svoje závěry ke všem hlediskům zásahu monitorovacímu a informačnímu středisku.
Monitorovací a informační středisko pak připraví zprávu o poskytnuté pomoci.
2. Monitorovací a informační středisko předá získané zkušenosti, aby bylo možné zhodnotit a zlepšit asistenční zásahy civilní ochrany.
Článek 35
Náklady
1. Není-li dohodnuto jinak, nese náklady pomoci poskytnuté zúčastněnými státy stát žádající o pomoc.
2. Zúčastněný stát poskytující pomoc může, s přihlédnutím k povaze mimořádné události a rozsahu škody, nabídnout svoji pomoc zcela nebo zčásti bezplatně.
Tento stát se také může kdykoli zcela nebo zčásti vzdát náhrady svých nákladů.
3. Není-li dohodnuto jinak, ubytuje žádající stát asistenční týmy zúčastněných států po dobu trvání zásahu a poskytne jim stravu, a pokud těmto týmům dojdou zásoby, doplní je na vlastní náklady.
Asistenční týmy však jsou na začátku logisticky nezávislé a soběstačné po určitou rozumnou dobu závisející na použitých prostředcích a informují o tom monitorovací a informační středisko.
4. Náklady vyslání znalců Společenství jsou zpracovány v souladu s článkem 20.
Náklady nese Komise.
Článek 36
Náhrada škody
1. Žádající stát se zdrží předložení zúčastněným státům žádosti o náhradu škody na majetku tohoto státu nebo škody způsobené osobami účastnícími se zásahu, je-li tato škoda následkem asistenčního zásahu stanoveného tímto rozhodnutím, pokud se neprokáže, že škoda vznikla v důsledku podvodu nebo hrubé chyby.
2. V případě škody utrpěné třetími stranami z důvodu asistenčních zásahů, žádající stát a zúčastněný stát poskytující pomoc spolupracují při nahrazení této škody.
Článek 37
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 19. března 2004
o pokynech pro provádění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/3/ES o ozonu ve vnějším ovzduší
(oznámeno pod číslem K(2004) 764)
(Text s významem pro EHP)
(2004/279/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/3/ES ze dne 12. února 2002 o ozonu ve vnějším ovzduší [1], a zejména na čl. 12 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 2002/3/ES stanoví dlouhodobé cíle, cílové hodnoty, varovné a informativní prahové hodnoty pro koncentrace ozonu ve vnějším ovzduší.
(2) V článku 7 směrnice 2002/3/ES se požaduje, aby členské státy za určitých podmínek vypracovaly krátkodobé akční plány pro případ, kdy existuje riziko překročení varovných prahových hodnot. Pokyny vypracované v této souvislosti Komisí by měly v souladu s čl.
7 odst. 3 poskytnout členským státům příklady opatření, jejichž účinnost byla posouzena.
(3) V souladu s čl. 9 odst. 3 směrnice 2002/3/ES by Komise měla poskytnout členským státům obecné zásady pro vhodnou strategii měření prekurzorů ozonu ve vnějším ovzduší, a to jako součást pokynů, které mají být vypracovány podle článku 12 uvedené směrnice.
(4) Při vypracovávání uvedených pokynů a obecných zásad se Komise řídila znaleckými posudky členských států a Evropské agentury pro životní prostředí.
(5) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle čl. 12 odst. 2 směrnice Rady 96/62/ES ze dne 27. září 1996 o posuzování a řízení kvality vnějšího ovzduší [2],
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Pokyny týkající se navrhování krátkodobých akčních plánů v souladu s článkem 7 směrnice 2002/3/ES jsou stanoveny v pne I tohoto rozhodnutí.
2. Při vypracovávání a provádění krátkodobých akčních plánů vezmou členské státy v úvahu příklady opatření stanovené v příloze II tohoto rozhodnutí v souladu s čl. 7 odst. 3 směrnice 2002/3/ES.
3. Obecné zásady pro vhodnou strategii měření prekurzorů ozonu v souladu s čl. 9 odst. 3 směrnice 2002/3/ES jsou stanoveny v příloze III tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 280/2004/ES
ze dne 11. února 2004
o mechanismu monitorování emisí skleníkových plynů ve Společenství a provádění Kjótského protokolu
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 175 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Rady 93/389/EHS ze dne 24. června 1993 o mechanismu monitorování emisí CO2 a jiných skleníkových plynů ve Společenství [3] zavedlo mechanismus monitorování antropogenních emisí skleníkových plynů a hodnocení pokroku při plnění závazků souvisejících s těmito emisemi.
Aby se zohlednil vývoj na mezinárodní úrovni a z důvodu srozumitelnosti, je vhodné toto rozhodnutí nahradit.
(2) Konečným cílem Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu, která byla schválena rozhodnutím Rady 94/69/ES [4], je dosáhnout stabilizace koncentrací skleníkových plynů v atmosféře na úrovni, která zabraňuje nebezpečnému zasahování lidstva do klimatického systému.
(3) Rámcová úmluva Organizace spojených národů o změně klimatu zavazuje Společenství a jeho členské státy k tomu, aby vypracovaly, pravidelně aktualizovaly, zveřejňovaly a předkládaly konferenci smluvních stran národní inventury antropogenních emisí ze zdrojů a snížení pomocí propadů všech skleníkových plynů, na něž se nevztahuje Montrealský protokol o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu (dále jen "skleníkové plyny"), za použití srovnatelných postupů dohodnutých konferencí smluvních stran.
(4) Je třeba důkladně monitorovat a pravidelně hodnotit emise skleníkových plynů ve Společenství.
Je rovněž třeba včas analyzovat opatření přijatá Společenstvím a jeho členskými státy v oblasti politiky změny klimatu.
(5) Přesné podávání zpráv podle tohoto rozhodnutí v počátečním stádiu by umožnilo včasné určení úrovní emisí podle rozhodnutí Rady 2002/358/ES ze dne 25. dubna 2002 o schválení Kjótského protokolu k Rámcové úmluvě Organizace spojených národů o změně klimatu jménem Evropského společenství a o společném plnění závazků z něj vyplývajících [5], a tím by se umožnilo včasné získání způsobilosti k zapojení se do pružných mechanismů Kjótského protokolu.
(6) Rámcová úmluva Organizace spojených národů o změně klimatu zavazuje všechny smluvní strany k tomu, aby formulovaly, uplatňovaly, zveřejňovaly a pravidelně aktualizovaly národní a případně regionální programy obsahující opatření ke zmírnění změny klimatu se zaměřením na antropogenní emise podle zdrojů a jejich snížení v důsledku propadů u všech skleníkových plynů.
(7) Kjótský protokol k Rámcové úmluvě Organizace spojených národů o změně klimatu byl schválen rozhodnutím 2002/358/ES. Ustanovení čl.
3 odst. 2 Kjótského protokolu vyžaduje, aby smluvní strany protokolu uvedené v příloze I Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu dosáhly do roku 2005 prokazatelného pokroku při plnění svých závazků podle protokolu.
(8) V souladu s částí II oddílem A přílohy rozhodnutí konference smluvních stran 19/CP.7 musí každá strana Kjótského protokolu uvedená v příloze I Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu zřídit a vést národní registr, aby se zajistilo přesné zúčtování vydávání, držení, převádění, rušení a stažení jednotek snížení emisí, ověřených snížení emisí, jednotek přidělených množství a jednotek propadů.
(9) V souladu s rozhodnutím 19/CP.7 by se měla každá jednotka snížení emisí, každé ověřené snížení emisí, každá jednotka přiděleného množství a každá jednotka propadů vést v daném okamžiku jen na jednom účtu.
(10) Registr Společenství lze použít pro zúčtování jednotek snížení emisí a ověřených snížení emisí, které vzniknou v rámci projektů financovaných Společenstvím, a tím podpořit opatření Společenství ve třetích zemích zaměřené ve větší míře na změnu klimatu, a může být veden v rámci sjednoceného sytému zároveň se všemi registry členských států.
(11) Nákup a používání jednotek snížení emisí a ověřených snížení emisí Společenstvím by mělo podléhat dalším ustanovením, která přijme Evropský parlament a Rada na návrh Komise.
(12) Podle rozhodnutí 2002/358/ES jsou Společenství a členské státy povinny přijmout nezbytná opatření pro dosažení úrovní emisí stanovených podle tohoto rozhodnutí.
Ustanovení o používání jednotek snížení emisí a ověřených snížení emisí vedených v registru Společenství by měla zohlednit zodpovědnost členských států za splnění jejich vlastních závazků v souladu s rozhodnutím 2002/358/ES.
(13) Společenství a jeho členské státy využily článek 4 Kjótského protokolu, který umožňuje smluvním stranám protokolu plnit jejich závazky týkající se omezení a snížení emisní společně.
Proto je vhodné zajistit účinnou spolupráci a koordinaci v souvislosti s povinnostmi vyplývajícími z tohoto rozhodnutí, včetně sestavení inventury skleníkových plynů ve Společenství, vyhodnocení pokroku, přípravy zpráv, jakož i přezkumu a sestavení postupů umožňujících Společenství splnit povinnosti související s podáváním zpráv podle Kjótského protokolu, tak jak jsou stanoveny v politických dohodách a v právních rozhodnutích přijatých na sedmé konferenci smluvních stran Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu v Marrákeši (dále jen "Marrákešské dohody").
(14) Společenství a všechny členské státy jsou smluvními stranami Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu a Kjótského protokolu a na základě nich jsou zodpovědné za podávání zpráv, stanovení a zúčtování svých přidělených množství a za získání a udržení jejich způsobilosti podílet se na mechanismech Kjótského protokolu.
(15) V souladu s rozhodnutím 19/CP.7 by měla každá smluvní strana uvedená v příloze I Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu vydat takový počet jednotek přiděleného množství, který se rovná množství přidělenému v jejím národním registru a který odpovídá jejím úrovním emisí určeným podle rozhodnutí 2002/358/ES a Kjótského protokolu.
(16) Podle rozhodnutí 2002/358/ES nevydává Společenství jednotky přidělených množství.
(17) Evropská agentura pro životní prostředí v případě potřeby pomáhá Komisi při monitorovacích činnostech, zejména v rámci inventárního systému Společenství, a při analýze pokroku při plnění závazků vyplývajících z Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu a Kjótského protokolu, prováděné Komisí.
(18) Vzhledem k úloze, kterou sehrává Evropská agentura pro životní prostředí při sestavování roční inventury Společenství, by bylo vhodné, aby členské státy vytvořily své vlastní národní systémy tak, aby usnadnily práci agentury.
(19) Jelikož cílů navrhovaných činností, totiž splnění závazků Společenství podle Kjótského protokolu, zejména pokud jde o požadavky v oblasti monitorování a podávání zpráv podle uvedeného protokolu, nemůže být z důvodu jejich povahy dosaženo uspokojivě na úrovni členských států, a proto jich může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto rozhodnutí rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(20) Opatření nezbytná k provedení tohoto rozhodnutí by měla být přijata podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [6],
PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Předmět
Toto rozhodnutí zavádí mechanismus pro:
a) monitorování všech antropogenních emisí ze zdrojů a snížení pomocí propadů skleníkových plynů, na které se nevztahuje Montrealský protokol o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu, v členských státech;
b) hodnocení pokroku při plnění závazků, pokud jde o tyto emise ze zdrojů a snížení pomocí propadů;
c) provádění Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu a Kjótského protokolu, pokud jde o národní programy, národní inventury skleníkových plynů, národní systémy a registry Společenství a jeho členských států, jakož i příslušné postupy podle Kjótského protokolu; a
d) zajištění včasnosti, úplnosti, výstižnosti, přesnosti, souladu, srovnatelnosti a průhlednosti podávání zpráv Společenstvím a jeho členskými státy sekretariátu Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu.
Článek 2
Národní programy a program Společenství
1. Členské státy a Komise navrhnou a provedou národní programy a program Společenství, v uvedeném pořadí, aby přispěly k:
a) plnění závazků Společenství a jeho členských států souvisejících s omezením nebo snížením všech emisí skleníkových plynů podle Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu a Kjótského protokolu; a
b) průhlednému a přesnému monitorování skutečného a plánovaného pokroku dosaženého členskými státy, včetně příspěvku opatření Společenství k plnění závazků Společenství a jeho členských států souvisejících s omezením nebo snížením všech emisí skleníkových plynů podle Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu a Kjótského protokolu.
Tyto programy zahrnují informace uvedené v čl. 3 odst. 2 a podle toho se aktualizují.
2. Vnitrostátní opatření doplňuje za tímto účelem společné provádění, mechanismus čistého rozvoje a mezinárodní obchodování s emisemi v souladu s příslušnými ustanoveními Kjótského protokolu a Marrákešských dohod.
3. Členské státy seznámí s národními programy a jejich aktualizacemi veřejnost a do tří měsíců po jejich přijetí o nich informují Komisi.
Na následujících zasedáních výboru uvedeného v čl. 9 odst. 1 informuje Komise členské státy o všech národních programech a jejich aktualizacích, které obdržela.
Článek 3
Podávání zpráv členskými státy
1. Za účelem zhodnocení skutečného pokroku a s cílem umožnit Společenství přípravu výročních zpráv v souladu s povinnostmi vyplývajícími z Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu a Kjótského protokolu členské státy do 15. ledna každého roku (rok X) určí a oznámí Komisi:
a) své antropogenní emise skleníkových plynů uvedené v příloze A Kjótského protokolu (oxid uhličitý (CO2), methan (CH4), oxid dusný (N2O), částečně fluorované uhlovodíky (HFC), zcela fluorované uhlovodíky (PFC) a hexafluorid sírový (SF6)) v za předminulý rok (rok X-2);
b) předběžné údaje o svých emisích oxidu uhelnatého (CO), oxidu siřičitého (SO2), oxidů dusíku (NOx) a těkavých organických sloučenin (VOC) za předminulý rok (rok X-2) společně s konečnými údaji za rok předcházející předminulému roku (rok X-3);
c) své antropogenní emise skleníkových plynů ze zdrojů a snížení oxidu uhličitého pomocí propadů vyvolané využíváním půdy, změnou využívání půdy a lesnictvím během předminulého roku (rok X-2);
d) informace o zúčtování emisí a jejich snížení vyvolaných využíváním půdy, změnou využívání půdy a lesnictvím v souladu s čl. 3 odst. 3 a rozhodnou-li se členské státy pro jeho využití, v souladu s čl. 3 odst. 4 Kjótského protokolu, jakož i příslušnými rozhodnutími podle tohoto protokolu, za léta mezi rokem 1990 a předminulým rokem (rok X-2);
e) jakékoli změny informací uvedených v písmenech a) až d) za léta mezi rokem 1990 a rokem předcházejícím předminulému roku (rok X-3);
f) prvky zprávy o národní inventuře nezbytné pro přípravu zprávy o inventuře skleníkových plynů ve Společenství, jako jsou informace o plánu členského státu na zabezpečování / kontrolu jakosti, obecné zhodnocení nejistoty, obecné posouzení úplnosti, jakož i informace o provedených přepočtech;
g) informace z národního registru, po jeho zřízení, o vydávání, nabytí, držení, převádění, rušení, stažení a přenosu jednotek přidělených množství, jednotek propadů, jednotek snížení emisí a ověřených snížení emisí během loňského roku (rok X-1);
h) informace o právních subjektech oprávněných zapojit se do mechanismů podle článků 6, 12 a 17 Kjótského protokolu v souladu s příslušnými vnitrostátními předpisy nebo předpisy Společenství;
i) kroky podniknuté za účelem zlepšení odhadů, například pokud byly oblasti inventury podrobeny úpravám;
j) informace o ukazatelích za předminulý rok (rok X-2); a
k) jakékoli změny národního inventárního systému.
Členské státy předají Komisi do 15. března každého roku (rok X) své úplné zprávy o národní inventuře.
2. Za účelem zhodnocení plánovaného pokroku oznámí členské státy Komisi do 15. března 2005 a potom každé dva roky:
a) informace o vnitrostátních politikách a opatřeních, které omezují nebo snižují emise skleníkových plynů ze zdrojů nebo podporují snížení pomocí propadů, poskytnuté podle odvětví pro každý skleníkový plyn, včetně:
i) cílů politik a opatření,
ii) druhů politických nástrojů,
iii) stavu provádění politik nebo opatření,
iv) ukazatelů pro monitorování a vyhodnocování pokroku dosaženého v průběhu času v rámci politik a opatření, včetně, mimo jiné, ukazatelů vymezených v prováděcích ustanoveních přijatých podle odstavce 3,
v) kvantitativních odhadů účinku politik a opatření na emise skleníkových plynů ze zdrojů a snížení pomocí propadů mezi základním rokem a následujícími roky, včetně roků 2005, 2010 a 2015 a včetně jejich hospodářských dopadů v proveditelném rozsahu a
vi) rozsahu, v jakém vnitrostátní činnost skutečně představuje významný prvek ve snahách podnikaných na vnitrostátní úrovni, jakož i rozsahu, v jakém využívání společného provádění a mechanismu čistého rozvoje, jakož i mezinárodní obchodování s emisemi podle článků 6, 12 a 17 Kjótského protokolu skutečně doplňuje vnitrostátní činnost v souladu s příslušnými ustanoveními Kjótského protokolu a Marrákešských dohod;
b) minimální národní odhady emisí skleníkových plynů ze zdrojů a jejich snížení pomocí propadů jako minimum pro roky 2005, 2010, 2015 a 2020 uspořádané podle plynů a podle odvětví, včetně:
i) odhadů "s opatřeními" a "s dodatečnými opatřeními", jak jsou zmíněny v obecných zásadách Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu a dále zpřesněny v prováděcích ustanoveních přijatých podle odstavce 3,
ii) jasného určení politik a opatření zahrnutých do odhadů,
iii) výsledků analýzy citlivosti provedené za účelem vypracování odhadů a
iv) popisů metod, modelů, základních předpokladů a klíčových vstupních a výstupních parametrů;
c) informace o opatřeních přijímaných nebo plánovaných pro uplatňování příslušných právních předpisů a politik Společenství a informace o právních a institucionálních krocích při přípravě plnění závazků podle Kjótského protokolu, jakož i informace o režimech pro postupy dodržování a vynucování a o jejich vnitrostátním uplatňování;
d) informace o institucionálních a finančních ujednáních a rozhodovacích postupech pro koordinaci a podporu činností souvisejících se zapojením do mechanismů podle článků 6, 12 a 17 Kjótského protokolu, včetně zapojení právních subjektů.
3. Prováděcí ustanovení pro oznamování informací uvedených v odstavcích 1 a 2 se přijímají v souladu s postupem uvedeným v čl. 9 odst. 2.
Tato prováděcí ustanovení mohou být podle potřeby přehodnocena s přihlédnutím k rozhodnutím přijatým podle Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu a Kjótského protokolu.
Článek 4
Inventární systém Společenství
1. Komise ve spolupráci s členskými státy každoročně sestaví inventuru skleníkových plynů ve Společenství a zprávu o inventuře skleníkových plynů ve Společenství, do 28. února každého roku rozešle jejich návrh členským státům a do 15. dubna je zveřejní a předloží sekretariátu Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu.
Odhady údajů chybějících v národní inventuře se doplní v souladu s prováděcími ustanoveními přijatými podle odst. 2 písm. b), nejsou-li nejpozději do 15. března příslušného roku přijaty od členských států aktualizované údaje.
2. V souladu s postupem uvedeným v čl. 9 odst. 2 a s přihlédnutím k národním systémům členských států přijme Komise nejpozději do 30. června 2006 inventární systém Společenství pro zajištění přesnosti, srovnatelnosti, souladu, úplnosti a včasnosti národních inventur, pokud jde o inventuru skleníkových plynů ve Společenství.
Tento systém zajistí:
a) program zabezpečování / kontroly jakosti, včetně stanovení jakostních cílů, a plán zabezpečení jakosti a kontroly jakosti inventury.
Komise poskytne členským státům pomoc při provádění programů zabezpečování / kontroly jakosti; a
b) postup pro odhadování údajů chybějících v národní inventuře, včetně konzultace s dotyčným členským státem.
3. Evropská agentura pro životní prostředí v případě potřeby poskytne Komisi pomoc při provádění odstavců 1 a 2, mimo jiné prováděním studií a shromažďováním údajů v souladu se svým ročním pracovním programem.
4. Členské státy vytvoří co nejdříve a v každém případě nejpozději do 31. prosince 2005 národní inventární systémy podle Kjótského protokolu pro odhad antropogenních emisí skleníkových plynů ze zdrojů a snížení oxidu uhličitého podle propadů.
Článek 5
Hodnocení pokroku a podávání zpráv
1. Komise každoročně posoudí po konzultaci s členskými státy pokrok Společenství a jeho členských států při plnění jejich závazků podle Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu a Kjótského protokolu, jak je stanoveno v rozhodnutí 2002/358/ES, aby zhodnotila, zda tento pokrok postačuje ke splnění těchto závazků.
Toto hodnocení bere v úvahu pokrok při politikách a opatřeních Společenství, jakož i informace předložené členskými státy v souladu s článkem 3 a čl. 6 odst. 2 tohoto rozhodnutí a s článkem 21 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství [7].
Každé dva roky toto hodnocení rovněž zahrnuje plánovaný pokrok Společenství a jeho členských států při plnění závazků podle Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu a Kjótského protokolu.
2. Na základě hodnocení uvedeného v odstavci 1 předkládá Komise každoročně zprávu Evropskému parlamentu a Radě.
Tato zpráva obsahuje oddíly o skutečných a plánovaných emisích ze zdrojů a snížení podle propadů, o politikách a opatřeních a o používání mechanismů podle článků 6, 12 a 17 Kjótského protokolu.
3. Komise připraví zprávu prokazující pokrok dosažený Společenstvím do roku 2005, s přihlédnutím k aktualizovaným informacím o odhadech emisí předložených členskými státy nejpozději do 15. června 2005 v souladu s prováděcími ustanoveními přijatými podle čl. 3 odst. 3, a předloží ji sekretariátu Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu nejpozději do 1. ledna 2006.
4. Každý členský stát připraví zprávu prokazující pokrok dosažený tímto členským státem do roku 2005, s přihlédnutím k informacím předloženým v souladu s prováděcími ustanoveními přijatými podle čl. 3 odst. 3, a předloží ji sekretariátu Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu nejpozději do 1. ledna 2006.
5. Společenství a každý členský stát předloží sekretariátu Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu zprávu o dodatečném období stanoveném v Marrákešských dohodách pro plnění závazků po uplynutí tohoto období.
6. V souladu s postupem uvedeným v čl. 9 odst. 2 může Komise přijmout ustanovení obsahující požadavky na podávání zpráv prokazujících pokrok podle čl. 3 odst. 2 Kjótského protokolu a na podávání zpráv v souvislosti s dodatečným obdobím pro plnění závazků stanoveným v Marrákešských dohodách.
7. Evropská agentura pro životní prostředí poskytne v případě potřeby pomoc Komisi při uplatňování odstavců 1, 2 a 3 v souladu se svým ročním pracovním programem.
Článek 6
Národní registry
1. Společenství a jeho členské státy zřídí a povedou registry za účelem zajištění přesného zúčtování vydávání, držení, převádění, nabývání, rušení a stažení jednotek přidělených množství, jednotek propadů, jednotek snížení emisí a ověřených snížení emisí, jakož i přenosu jednotek přidělených množství, jednotek snížení emisí a ověřených snížení emisí. Tyto registry zahrnou registry zřízené podle článku 19 směrnice 2003/87/ES v souladu s ustanoveními přijatými v souladu s postupem uvedeným v čl. 9 odst. 2 tohoto rozhodnutí.
Společenství a členské státy mohou vést své registry ve sjednoceném systému spolu s jedním nebo více členskými státy.
2. Prvky uvedené v první větě odstavce 1 budou zpřístupněny ústřednímu správci jmenovanému podle článku 20 směrnice 2003/87/ES.
Článek 7
Přidělené množství
1. Společenství a každý členský stát nejpozději do 31. prosince 2006 předloží sekretariátu Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu zprávu stanovující přidělené množství rovnající se jejich příslušným úrovním emisí určeným podle prvního odstavce čl.
3 rozhodnutí 2002/358/ES a Kjótského protokolu. Členské státy a Společenství usilují o současné předložení svých zpráv.
2. Členské státy po dokončení přezkumu svých národních inventur podle Kjótského protokolu za každý rok prvního období závazku Kjótského protokolu, včetně vyjasnění jakýchkoli otázek spojených s prováděním, neprodleně stáhnou jednotky přidělených množství, jednotky propadů, jednotky snížení emisí a ověřená snížení emisí odpovídající jejich čistým emisím v průběhu daného roku.
Pokud jde o poslední rok období závazku, takové stažení se provede před koncem dodatečného období pro plnění závazků stanoveného v Marrákešských dohodách.
3. Členské státy odevzdají jednotky množství přidělené v jejich národních registrech odpovídající úrovním jejich emisí určeným podle rozhodnutí 2002/358/ES a Kjótského protokolu.
Článek 8
Postupy podle Kjótského protokolu
1. Členské státy a Společenství zajistí úplnou a účinnou vzájemnou spolupráci a koordinaci v souvislosti s povinnostmi podle tohoto rozhodnutí, které se týkají:
a) sestavení inventury skleníkových plynů ve Společenství a zprávy o inventuře skleníkových plynů ve Společenství podle čl. 4 odst. 1;
b) postupů přezkumu a postupů dodržování podle Kjótského protokolu v souladu s příslušnými rozhodnutími podle tohoto protokolu;
c) jakýchkoli úprav v rámci přezkumu Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu nebo jiných změn inventur a předložených zpráv o inventurách, nebo těch, které mají být předloženy sekretariátu Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu;
d) přípravy zprávy Společenství a zpráv členských států prokazující pokrok dosažený do roku 2005 podle čl. 5 odst. 3 a 4;
e) přípravy a předložení zprávy uvedené v čl. 7 odst. 1; a
f) podávání zpráv v souvislosti s dodatečným obdobím stanoveným v Marrákešských dohodách pro plnění závazků podle čl. 5 odst. 5 a 6.
2. Členské státy předloží sekretariátu Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu do 15. dubna každého roku národní inventury obsahující informace shodné s informacemi předloženými v souladu s čl. 3 odst. 1, pokud nebyly nejpozději do 15. března každého roku předloženy Komisi informace odstraňující jakékoli nesrovnalosti nebo nedostatky.
3. Komise může v souladu s postupem uvedeným v čl. 9 odst. 2 stanovit postupy a časové plány pro takovou spolupráci a koordinaci.
Článek 9
Výbor
1. Komisi je nápomocen Výbor pro změnu klimatu.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor pro změnu klimatu přijme svůj jednací řád.
Článek 10
Další opatření
5 odst. 3 Komise neprodleně přezkoumá rozsah pokroku, kterého Společenství a jeho členské státy dosahují ve vztahu k úrovním emisí určeným v souladu s rozhodnutím 2002/358/ES a Kjótským protokolem a rozsah, v jakém splňují závazky podle Kjótského protokolu.
Na základě tohoto hodnocení může Komise v případě potřeby předložit návrhy Evropskému parlamentu a Radě s cílem zajistit, aby Společenství a jeho členské státy dosáhly souladu se svými úrovněmi emisí a splnily všechny své závazky podle Kjótského protokolu.
Článek 11
Zrušení
Zrušuje se rozhodnutí 93/389/EHS.
Odkazy na zrušené rozhodnutí se považují za odkazy na toto rozhodnutí v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze.
Článek 12
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům. Ve Štrasburku dne 11. února 2004.
Rozhodnutí Komise
ze dne 26. března 2004,
kterým se mění rozhodnutí 2003/526/ES o ochranných opatřeních proti klasickému moru prasat v Belgii, Francii, Německu a Lucembursku
(oznámeno pod číslem K(2004) 965)
(Text s významem pro EHP)
(2004/283/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], a zejména na čl. 10 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Komise v reakci na klasický mor prasat v některých příhraničních částech Belgie, Německa, Francie a Lucemburska Komise mimo jiné přijala rozhodnutí 2003/526/ES [2], které stanovilo některá doplňková opatření pro tlumení této choroby.
(2) Situace ohledně klasického moru prasat v Belgii se velmi zlepšila a opatření přijatá rozhodnutím 2003/526/ES týkající se Belgie by se neměla nadále používat.
(3) Klasický mor prasat se dále rozšířil u volně žijících prasat v Bas-Rhin ve Francii.
(4) S ohledem na celkový výskyt choroby v Německu, Francii a Lucembursku je třeba prodloužit platnost rozhodnutí 2003/526/ES.
(5) Rozhodnutí 2003/526/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem pozměněno.
(6) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2003/526/ES se mění takto:
1. Název se nahrazuje tímto: "rozhodnutí Komise 2003/526/ES o ochranných opatřeních proti klasickému moru prasat v některých členských státech."
2. V čl. 2 odst. 1 se zrušuje slovo "Belgie".
3. V čl. 4 odst. 1 a 2 se slova "v Belgii, Francii, Německu a Lucembursku" nahrazují slovy: "v některých členských státech".
4. V článku 4 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. Ve veterinárním osvědčení podle článku 1 rozhodnutí Komise 95/483/ES [3], které doprovází embrya a vajíčka prasat odesílaná z dotyčných členských států se doplňuje toto: "Embrya/vajíčka [4] v souladu s rozhodnutím Komise 2003/526/ES ze dne 18. července 2003 o ochranných opatřeních proti klasickému moru prasat v některých členských státech [5].""
5. V článku 11 se datum "30. dubna 2004" nahrazuje datem "31. října 2004".
6. Příloha se mění takto:
a) bod 1. Belgie se zrušuje;
b) v bodě 2. Francie se druhá odrážka nahrazuje tímto:
"— území departementu Bas-Rhin a Moselle rozkládající se: západně od silnice D 264 vedoucí od hranice s Německem u Wissembourgu do Soultz-sous-Forêts; severně od silnice D 28 vedoucí ze Soultz-sous-Forêts do Reichshoffenu (do této oblasti spadá celé území městské oblasti Reichshoffen); východně od silnice D 62 vedoucí z Reichshoffenu do Bitche a potom jižně od silnice D 35 vedoucí z Bitche k hranici s Německem (
Rozhodnutí Komise
ze dne 24. března 2004
o dočasném uvádění na trh určitého osiva druhů Vicia faba a Glycine max, které nevyhovuje požadavkům směrnice Rady 66/401/EHS nebo 2002/57/ES
(oznámeno pod číslem K(2004) 884)
(Text s významem pro EHP)
(2004/287/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 66/401/EHS ze dne 14. června 1966 o uvádění osiva pícnin na trh [1], a zejména na čl. 17 odst. 1 této směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 2002/57/ES ze dne 13. června 2002 o uvádění osiva olejnin a přadných rostlin na trh [2], a zejména na čl. 21 odst. 1 této směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Množství dostupného osiva bobu polního (Vicia faba) a sóji (Glycine max) ve Francii, které je vhodné pro domácí klimatické podmínky a jehož klíčivost vyhovuje požadavkům směrnice 66/401/EHS nebo 2002/57/ES, není dostatečné, a nedovoluje tak pokrýt potřeby tohoto členského státu.
(2) Poptávku po osivu těchto druhů nelze uspokojivě pokrýt osivem z jiných členských států nebo ze třetích zemí, které vyhovuje všem požadavkům směrnice 66/401/EHS nebo 2002/57/ES.
(3) Francie by proto měla být oprávněna povolit pro období do 30. dubna 2004 uvádět na trh osivo těchto druhů vyhovující méně přísným požadavkům.
(4) Kromě toho by další členské státy, které jsou schopny dodávat Francii osivo těchto druhů, měly být oprávněny povolit uvádění takového osiva na trh bez ohledu na to, zda osivo bylo sklizeno v členském státě nebo ve třetí zemi, na niž se vztahuje rozhodnutí Rady 2003/17/ES ze dne 16. prosince 2002 o rovnocennosti inspekcí v terénu prováděných ve třetích zemích u množitelského porostu pro produkci osiva a o rovnocennosti osiva vyprodukovaného ve třetích zemích [3].
(5) Francie by měla plnit úlohu koordinátora, aby zajistila, že celkové množství osiva povolené na základě tohoto rozhodnutí nepřekročí maximální množství stanovené tímto rozhodnutím.
(6) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro osivo a sadbu v zemědělství, zahradnictví a lesnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Uvádění osiva bobu polního (Vicia faba), které nevyhovuje požadavkům na minimální klíčivost stanoveným ve směrnici 66/401/EHS, na trh ve Společenství se povoluje na období do 30. dubna 2004 za podmínek uvedených v příloze tohoto rozhodnutí a pokud:
a) klíčivost je nejméně taková jako klíčivost uvedená v příloze tohoto rozhodnutí;
b) na úřední návěsce je uvedena klíčivost ověřená úřední zkouškou provedenou podle čl. 2 odst. 1 části C písm. d) směrnice 66/401/EHS;
c) osivo bylo poprvé uvedeno na trh v souladu s článkem 3 tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Uvádění osiva sóji (Glycine max), které nevyhovuje požadavkům na minimální klíčivost stanoveným ve směrnici 2002/57/ES, na trh ve Společenství se povoluje na období do 30. dubna 2004 za podmínek uvedených v příloze tohoto rozhodnutí a pokud:
a) klíčivost je nejméně taková jako klíčivost uvedená v příloze tohoto rozhodnutí;
b) na úřední návěsce je uvedena klíčivost ověřená úřední zkouškou provedenou podle čl. 2 odst. 1 písm. f) a g) směrnice 2002/57/ES;
c) osivo bylo poprvé uvedeno na trh v souladu s článkem 3 tohoto rozhodnutí.
Článek 3
Dodavatel osiva, který si přeje uvést na trh osiva uvedená v článku 1 a 2, musí požádat o povolení členský stát, ve kterém je usazen nebo do kterého dováží.
Dotyčný členský stát neudělí dodavateli povolení uvést toto osivo na trh jen tehdy, když:
a) má dostatečné důkazy pro to, aby pochyboval o schopnosti dodavatele uvést na trh množství osiva, pro které žádá o povolení, nebo
b) by celkové množství povolené k uvedení na trh na základě dotyčné odchylky překročilo maximální přípustné množství stanovené v příloze.
Článek 4
Členské státy si při používání tohoto rozhodnutí navzájem poskytují správní pomoc.
Francie jedná jako koordinující členský stát, pokud jde o články 1 a 2, aby zajistila, že celkové povolené množství nepřekročí maximální přípustné množství stanovené v příloze.
Členské státy, které obdrží žádost o povolení ve smyslu článku 3, neprodleně oznámí koordinujícímu členskému státu množství uvedené v žádosti.
Koordinující členský stát ihned informuje členský stát, jemuž byla podána žádost, zda by udělení povolení mohlo mít za následek překročení maximálního přípustného množství.
Článek 5
Členské státy sdělí bez odkladu Komisi a ostatním členským státům množství, pro která udělily povolení k uvedení na trh podle tohoto rozhodnutí.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 26. března 2004,
kterým se Austrálii a Novému Zélandu poskytuje dočasný přístup k rezervám antigenů viru slintavky a kulhavky ve Společenství
(oznámeno pod číslem K(2004) 967)
(Text s významem pro EHP)
(2004/288/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2003/85/ES ze dne 29. září 2003, kterou se stanoví opatření Společenství pro tlumení slintavky a kulhavky, zrušují směrnice 85/511/EHS a rozhodnutí 89/531/EHS a 91/665/EHS a mění směrnice 92/46/EHS [1], a zejména na čl. 83 odst. 3 této směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s rozhodnutím Rady 91/666/EHS ze dne 11. prosince 1991 o vytvoření rezerv očkovacích látek proti slintavce a kulhavce ve Společenství [2] byly vytvořeny zásoby antigenů pro rychlou výrobu očkovacích látek proti slintavce a kulhavce.
(2) Do doby, než skončí v Austrálii a na Novém Zélandu přípravy na vytvoření vlastních rezerv antigenů viru slintavky a kulhavky, požádaly tyto země o dočasnou pomoc Společenství v případě zavedení nouzového očkování v boji proti případnému propuknutí slintavky a kulhavky.
(3) Příslušné orgány Austrálie a Nového Zélandu poskytly informace o svém posouzení rizika a o odhadu množství a subtypů antigenů požadovaných v rámci svých pohotovostních plánů.
(4) Z posouzení žádosti australských a novozélandských orgánů, při kterém byla zohledněna kapacita a disponibilita množství a subtypů antigenů v rezervách Společenství, vyplývá, že požadovaná pomoc by mohla být poskytnuta bez zbytečného ohrožení pohotovostních plánů Společenství.
(5) Austrálii a Novému Zélandu by měl být za určitých podmínek poskytnut dočasný přístup k rezervám antigenů ve Společenství.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Austrálii a Novému Zélandu se poskytuje dočasný přístup k rezervám antigenů ve Společenství pro výrobu očkovacích látek proti slintavce a kulhavce za těchto podmínek:
1. přístup se poskytuje na dobu do 31. prosince 2004, ve formě práva čerpání do výše 500000 očkovacích dávek pro skot pro každou z obou dotyčných zemí, ale v žádném případě ne více než 50 % stávajících zásob každého antigenu v rezervách Společenství pro obě země společně;
2. podle specifikace v písemné žádosti příslušných orgánů Austrálie a Nového Zélandu Komise zařídí naléhavé nebo okamžité sestavení příslušných antigenů a výrobu, plnění, etiketování a dodávku očkovacích látek podle podmínek stávajících smluv uzavřených s jejími výrobci;
3. Komise přijme taková opatření, aby bylo zajištěno, že v případě uvedeném v odstavci 2 ponesou náklady následujících akcí v patřičném poměru příslušné orgány Austrálie a Nového Zélandu, které požádaly o vytvoření očkovacích látek z antigenů v rezervách Společenství:
a) převoz antigenů ze skladovacího místa do podniku zpracovatele;
b) vytvoření a výroba očkovacích látek včetně všech dodatečných testů, které by se mohly ukázat jako nezbytné;
c) plnění do lahví a etiketování očkovacích látek a jejich přeprava do určeného místa dodání;
d) bezodkladné nahrazení jakéhokoliv množství použitých antigenů antigeny přinejmennším stejné jakosti a původu.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 29. března 2004,
kterým se Česká republika, Estonsko, Litva, Maďarsko, Polsko, a Slovensko zmocňují k odkladu používání některých ustanovení směrnic Rady 2002/53/ES a 2002/55/ES, pokud jde o uvádění na trh osiva některých odrůd
(oznámeno pod číslem K(2004) 962)
(Text s významem pro EHP)
(2004/297/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Maltské republiky, Polské republiky, Slovinské republiky a Slovenské republiky, a zejména na čl. 2 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na Akt o přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Maltské republiky, Polské republiky, Slovinské republiky a Slovenské republiky, a zejména na článek 42 tohoto aktu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 42 aktu o přistoupení může Komise přijmout přechodná opatření, jestliže jsou taková opatření nezbytná k usnadnění přechodu ze stávajícího režimu v nových členských státech na režim vyplývající z používání veterinárních a rostlinolékařských pravidel.
Tato pravidla zahrnují i pravidla vztahující se na uvádění osiva na trh.
(2) Směrnice Rady 2002/53/ES ze dne 13. června 2002 o Společném katalogu odrůd druhů zemědělských rostlin [1] a směrnice Rady 2002/55/ES ze dne 13. června 2002 o uvádění osiva zeleniny na trh [2] stanoví, že osivo odrůd druhů rostlin spadajících do oblasti působnosti směrnic, uvedených v čl. 1 odst. 1 směrnice 2002/53/ES nebo v čl. 2 odst. 1 písm. b) směrnice 2002/55/ES, může být uváděno na trh pouze tehdy, vyhovuje-li požadavkům stanoveným v čl. 4 odst. 1 a v článcích 7 a 11 uvedených dvou směrnic.
(3) Uvádění osiva některých odrůd na trh by mělo být ode dne přistoupení v České republice, Estonsku, Litvě, Maďarsku, Polsku a Slovensku zakázáno, ledaže by z těchto ustanovení byla udělena výjimka.
(4) Aby tyto země mohly přijmout a provádět opatření nezbytná k tomu, aby dotyčné odrůdy byly povoleny v souladu se zásadami systému Společenství, mělo by jim být umožněno odložit na dobu tří let ode dne přistoupení používání směrnic 2002/53/ES a 2002/55/ES, pokud jde o uvádění osiva odrůd, zapsaných do jejich katalogů, na domácí trh v souladu s jinými zásadami než stanoví výše uvedené směrnice.
(5) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro osiva a sadbu v zemědělství, zahradnictví a lesnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Odchylně od čl. 4 odst. 1 a článků 7 a 11 směrnic 2002/53/ES a 2002/55/ES, mohou Česká republika, Estonsko, Litva, Maďarsko, Polsko a Slovensko na dobu tří let ode dne přistoupení odložit používání uvedených směrnic, pokud jde o uvádění osiva odrůd, které jsou zapsány v jejich vnitrostátních katalozích odrůd druhů zemědělských rostlin a druhů zeleniny, a které nebyly úředně povoleny v souladu s ustanoveními uvedených směrnic, na jejich domácím trhu.
Během tohoto období je takové osivo uváděno na trh pouze na území dotyčného členského státu.
Na každé návěsce, úřední nebo jiné, nebo v každém úředním či jiném dokladu, který je připevněn na partii osiva nebo k ní přiložen podle ustanovení tohoto rozhodnutí, musí být zřetelně vyznačeno, že osivo je určeno výlučně k uvedení na trh na území dotyčné země.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne a s výhradou vstupu v platnost Smlouvy o přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Maltské republiky, Polské republiky, Slovinské republiky a Slovenské republiky.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 30. března 2004,
kterým se stanoví odchylka od rozhodnutí 2003/803/ES a 2004/203/ES, pokud jde o formu osvědčení a pasů pro neobchodní přesuny psů, koček a fretek, a kterým se mění rozhodnutí 2004/203/ES
(oznámeno pod číslem K(2004) 1068)
(Text s významem pro EHP)
(2004/301/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 998/2003/ES ze dne 26. května 2003 o veterinárních podmínkách pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu a o změně směrnice Rady 92/65/EHS [1], a zejména na čl. 8 odst. 4 a článek 21 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 998/2003 stanoví veterinární podmínky pro neobchodní přesuny psů, koček a fretek v zájmovém chovu.
(2) Rozhodnutí Komise 2003/803/ES [2] stanoví vzorový pas pro neobchodní přesuny zvířat těchto druhů mezi členskými státy a rozhodnutí Komise 2004/203/ES [3] stanoví vzorové osvědčení pro neobchodní přesuny ze třetích zemí.
(3) Kontrolním orgánům by se od 3. července 2004 měly předkládat doklady, které odpovídají těmto vzorům.
(4) Ke snadnějšímu přechodu na režim zavedený nařízením (ES) č. 998/2003 by se osvědčení, která byla vydána na neobchodní vstupy do členského státu přede dnem použitelnosti uvedeného nařízení, měla považovat za platná až do jejich data uplynutí platnosti, pokud vyhovují podmínkám stanoveným v uvedeném nařízení.
(5) Pokud jde o zvláštní situaci členských států uvedených v příloze II části A, je nicméně vhodné, aby byly během přechodného období zachovány vnitrostátní podmínky pro uznání osvědčení o vzteklině.
(6) Je rovněž vhodné uznat za platné titrace protilátek prováděné na základě vnitrostátních předpisů, které byly použitelné před přijetím rozhodnutí Komise 2001/296/ES ze dne 29. března 2001, kterým se schvalují laboratoře ke kontrole účinnosti očkování proti vzteklině u některých domácích masožravců [4].
(7) Kromě toho by se s ohledem na žádost některých třetích zemí měl vzorový pas, stanovený rozhodnutím 2003/803/ES pro neobchodní přesuny psů, koček a fretek uvnitř Společenství, uznat platným pro neobchodní přesuny zvířat těchto druhů ze třetích zemí, které jsou uvedeny v příloze II části B oddílu 2 nařízení (ES) č. 998/2003 jakožto alternativa k osvědčením platným pro přesuny ze třetích zemí.
(8) Vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č. 998/2003 se použije ode dne 3. července 2004, toto rozhodnutí by se mělo použít od téhož dne.
(9) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Odchylně od rozhodnutí 2003/803/ES a 2004/203/ES a s ohledem na osvědčení o vzteklině povolí členské státy neobchodní přesun psů, koček a fretek mezi členskými státy a ze třetích zemí, který doprovází osvědčení formálně odlišné od vzorů stanovených v těchto rozhodnutích za předpokladu, že splňuje tyto požadavky:
a) bylo vydáno před 3. červencem 2004,
b) jeho doba platnosti nevypršela, a
c) osvědčuje soulad s podmínkami stanovenými v nařízení (ES) č. 998/2003.
Spojené království, Irsko a Švédsko nicméně mohou zachovat vnitrostátní podmínky pro uznání osvědčení o vzteklině použitelné před 3. červencem 2004.
Článek 2
Titrace protilátek prováděné na základě vnitrostátních právních předpisů před vstupem v platnost rozhodnutí 2001/296/ES, kterým se stanoví seznam laboratoří schválených k provádění tohoto testu, se považují za platné.
Článek 3
V rozhodnutí 2004/203/ES se článek 1 nahrazuje tímto:
"Článek 1
1. Toto rozhodnutí stanoví vzorové osvědčení pro neobchodní přesuny psů, koček a fretek v zájmovém chovu ze třetích zemí, stanovené v čl. 8 odst. 4 nařízení (ES) č. 998/2003.
Uvedené osvědčení se vyžaduje při vstupu ze všech třetích zemí do členského státu, s výjimkou Irska, Švédska a Spojeného království, a při vstupu do Irska, Švédska a Spojeného království ze třetích zemí uvedených v oddíle 2 části B a části C přílohy II nařízení (ES) č. 998/2003.
2. Odchylně od odstavce 1 povolí členské státy neobchodní přesun psů, koček a fretek, které doprovází pas v souladu se vzorem stanoveným v rozhodnutí 2003/803/ES, ze třetích zemí uvedených v oddíle 2 části B přílohy II Komise (ES) č. 998/2003, které oznámily Komisi a členským státům svůj záměr použít pas namísto osvědčení."
Článek 4
Toto rozhodnutí se použije ode dne 3. července 2004.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 30. března 2004,
kterým se České republice, Estonsku, Maďarsku, Lotyšsku, Litvě, Slovensku a Slovinsku povolují určité dočasné odchylky od směrnice 2002/96/ES o odpadních elektrických a elektronických zařízeních
(2004/312/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Maltské republiky, Polské republiky, Slovinské republiky a Slovenské republiky k Evropské unii, a zejména na čl. 2 odst. 3 uvedené smlouvy,
s ohledem na Akt o podmínkách přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky a o úpravách smluv, na kterých je založena Evropská unie (dále jen "akt o přistoupení z roku 2003"), a zejména na článek 55 uvedeného aktu,
s ohledem na žádosti České republiky, Estonska, Maďarska, Lotyšska, Litvy, Slovenska a Slovinska,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 5 odst. 5 prvního pododstavce směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/96/ES ze dne 27. ledna 2003 o odpadních elektrických a elektronických zařízeních (OEEZ) [1] mají členské státy zajistit, aby bylo nejpozději do 31. prosince 2006 dosaženo míry odděleného sběru v průměru nejméně čtyři kilogramy odpadních elektrických a elektronických zařízení z domácností na osobu za rok.
7 odst. 2 směrnice 2002/96/ES jsou stanoveny některé minimální cíle pro využití odpadních elektrických a elektronických zařízení a pro opětovné použití a recyklaci jejich konstrukčních částí, materiálů a látek.
Členské státy musí zajistit, aby výrobci splnili tyto cíle nejpozději do 31. prosince 2006.
(3) V souladu s čl. 17 odst. 1 směrnice 2002/96/ES uvedou členské státy v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s uvedenou směrnicí nejpozději do 13. srpna 2004. V čl. 17 odst. 4 písm. a) směrnice 2002/96/ES se však stanoví, že Řecko a Irsko, které vzhledem k nedostatečné recyklační infrastruktuře, geografickým okolnostem, jako je velký počet malých ostrovů a výskyt venkovských a horských oblastí, nízké hustotě obyvatelstva a nízké úrovni spotřeby elektrických a elektronických zařízení, nejsou schopny splnit cíle sběru ve smyslu čl. 5 odst. 5 prvního pododstavce směrnice 2002/96/ES nebo cíle využití ve smyslu čl. 7 odst. 2 uvedené směrnice a které podle čl. 5 odst. 2 třetího pododstavce směrnice Rady 1999/31/ES ze dne 26. dubna 1999 o skládkách odpadů [2] mohou požádat o prodloužení lhůty uvedené ve zmíněném článku, mohou prodloužit období uvedená v čl. 5 odst. 5 a čl. 7 odst. 2 směrnice 2002/96/ES až o 24 měsíců.
(4) Na základě článku 55 aktu o přistoupení z roku 2003 požádaly Česká republika, Estonsko, Maďarsko, Lotyšsko, Litva, Slovensko a Slovinsko o dočasné odchylky od lhůt stanovených v čl. 5 odst. 5 prvním pododstavci a v čl. 7 odst. 2 směrnice 2002/96/ES z důvodů nedostatečné recyklační infrastruktury, nízké hustoty obyvatelstva a nízké úrovně spotřeby elektrických a elektronických zařízení a geografických okolností, jako je výskyt venkovských oblastí.
(5) Tyto důvody opravňují prodloužit výše uvedené lhůty pro Českou republiku, Estonsko, Maďarsko, Lotyšsko, Litvu a Slovensko o 24 měsíců a pro Slovinsko o 12 měsíců,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Česká republika, Estonsko, Maďarsko, Lotyšsko, Litva a Slovensko mohou prodloužit lhůty stanovené v čl. 5 odst. 5 prvním pododstavci a v čl. 7 odst. 2 směrnice 2002/96/ES o 24 měsíců.
Slovinsko může prodloužit lhůty stanovené v čl. 5 odst. 5 prvním pododstavci a v čl. 7 odst. 2 směrnice 2002/96/ES o 12 měsíců.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům a České republice, Estonské republice, Maďarské republice, Lotyšské republice, Litevské republice, Republice Slovinsko a Slovenské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 26. března 2004
o uznávání systému sítí dohledu u hospodářství s chovem skotu v členských státech nebo oblastech členských států podle směrnice 64/432/EHS
(oznámeno pod číslem K(2004) 986)
(Text s významem pro EHP)
(2004/315/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 64/432/EHS ze dne 26. června 1964 o veterinárních otázkách obchodu se skotem a prasaty uvnitř Společenství [1], a zejména na čl. 14 odst. 5 první pododstavec uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle směrnice 64/432/EHS plemenný a užitkový skot určený k obchodu musí být jednotlivě podroben testování na tuberkulózu, brucelózu a enzootickou leukózu, ledaže nepochází či přišel z členského státu nebo oblasti uznané za úředně prosté těchto chorob nebo byl na území takového členského státu zaveden schválený systém sítí dohledu.
(2) Francie je uznaná za úředně prostou tuberkulózy skotu a enzootické leukózy skotu, v souladu s rozhodnutím Komise 2003/467/ES [2], a 97,33 % stád skotu bylo úředně prosté brucelózy skotu ke dni 31. prosinci 2002.
(3) Rozhodnutí Komise 2002/907/ES [3] dočasně uznává systém sítí dohledu u hospodářství s chovem skotu ve Francii podle směrnice 64/432/EHS.
Uvedené rozhodnutí stanoví, že prozatímní schválení systému sítí dohledu musí být přezkoumáno do dne 30. dubna 2004.
(4) Z auditu, který provedli odborníci Komise, jakož i z dokumentace předložené příslušnými francouzskými orgány vyplynulo, že bylo dosaženo pokroku v zajištění plně operativního charakteru systému sítí dohledu u hospodářství s chovem skotu ve Francii.
(5) Je tudíž třeba schválit systém sítí dohledu u hospodářství s chovem skotu ve Francii.
(6) Rozhodnutí Komise 2002/544/ES [4] uznává systém sítí dohledu u hospodářství s chovem skotu v Belgii podle směrnice 64/432/EHS.
(7) Je třeba zařadit do jediného rozhodnutí členské státy nebo oblasti členských států, v nichž byl systém sítí dohledu u hospodářství s chovem skotu zaveden a schválen podle směrnice 64/432/EHS.
(8) Je proto třeba zrušit rozhodnutí 2002/544/ES a 2002/907/ES a nahradit je tímto rozhodnutím.
(9) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Systémy sítí dohledu u hospodářství s chovem skotu zavedené podle článku 14 směrnice 64/432/EHS v členských státech nebo oblastech členských států uvedených v příloze tohoto rozhodnutí se schvalují.
Článek 2
Rozhodnutí 2002/544/ES a 2002/907/ES se zrušují.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 30. března 2004,
kterým se v důsledku přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska mění rozhodnutí 2001/672/ES, pokud jde o letní pastviny v některých oblastech Slovinska
(oznámeno pod číslem K(2004) 1022)
(Text s významem pro EHP)
(2004/318/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska k Evropské unii, a zejména na čl. 2 odst. 3 uvedené smlouvy,
s ohledem na Akt o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska, a zejména na čl. 57 odst. 2 uvedeného aktu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Pro některé akty přijaté Komisí, které zůstávají v platnosti po 1. květnu 2004 a vyžadují přizpůsobení z důvodu přistoupení, nebyla stanovena nutná přizpůsobení v Aktu o přistoupení, zejména v jeho příloze II.
Tato přizpůsobení musí být přijata před přistoupením, aby byla použitelná ode dne přistoupení.
(2) Slovinsko požádalo, aby byla od data přistoupení používána zvláštní pravidla platná pro přemísťování skotu při vyhánění na letní pastviny v horských oblastech podle rozhodnutí Komise 2001/672/ES [1].
(3) Je třeba přihlédnout k žádosti Slovinska a odpovídajícím způsobem pozměnit rozhodnutí 2001/672/ES,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V příloze rozhodnutí 2001/672/ES se doplňuje text přílohy tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije s výhradou a ode dne vstupu Smlouvy o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska v platnost.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 30. března 2004,
kterým se mění příloha I rozhodnutí 2003/804/ES, kterým se stanoví veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz měkkýšů, jejich vajíček a spermií pro další růst, výkrm, sádkování nebo lidskou spotřebu
(oznámeno pod číslem K(2004) 1076)
(Text s významem pro EHP)
(2004/319/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/67/EHS ze dne 28. ledna 1991 o veterinárních předpisech pro uvádění živočichů pocházejících z akvakultury a produktů akvakultury na trh [1], a zejména na čl. 19 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutím 2003/804/ES [2] byl vypracován seznam třetích zemí, z nichž se členských státům povoluje dovážet živé mlže, jejich vajíčka a spermie pro další růst, výkrm, sádkování nebo lidskou spotřebu ve Společenství, jakož i vzor osvědčení, která musí tyto zásilky doprovázet.
(2) V době přijetí rozhodnutí 2003/804/ES nemohla být v seznamu v příloze I zmíněného rozhodnutí uvedena žádná třetí země.
(3) Od vstupu směrnice 91/67/EHS v platnost nebyly veterinární předpisy pro dovoz živočichů pocházejících z akvakultury ze třetích zemí do Společenství změněny.
Až do stanovení harmonizovaných požadavků na osvědčení musí členské státy zajistit, aby dovoz živočichů pocházejících z akvakultury a produktů akvakultury ze třetích zemí podléhal podmínkám, které jsou přinejmenším rovnocenné podmínkám pro uvádění produktů Společenství na trh podle čl. 20 odst.
(4) Proto mezi některými třetími zeměmi a některými členskými státy probíhá obchod se živými mlži určenými k lidské spotřebě.
Tento obchod by byl provedením rozhodnutí 2003/804/ES od 1. května 2004 zablokován.
(5) Aby nedošlo ke zbytečnému přerušení probíhajícího obchodu se třetími zeměmi, které podle názoru členských států splňují podmínky, které jsou přinejmenším rovnocenné podmínkám pro uvádění na trh ve Společenství, je třeba některé třetí země dočasně zařadit do přílohy I tohoto rozhodnutí, až do ukončení kontrol na místě stanovených předpisy Společenství.
(6) Toto dočasné zařazení na seznam je třeba omezit pouze na dovoz živých mlžů určených k lidské spotřebě z oblastí povolených podle směrnice Rady 91/492/EHS [3].
(7) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha I rozhodnutí 2003/804/ES se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. května 2004.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 31. března 2004,
kterým se mění rozhodnutí 93/52/EHS, 2001/618/ES a 2003/467/ES, pokud jde o status přistupujících zemí ohledně brucelózy (B. melitensis), Aujeszkyho choroby, enzootické leukózy skotu, brucelózy skotu a tuberkulózy skotu a o status Francie ohledně Aujeszkyho choroby
(oznámeno pod číslem K(2004) 1094)
(Text s významem pro EHP)
(2004/320/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Smlouvu o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska, a zejména na čl. 2 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na Akt o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska, a zejména na článek 21 a 57 tohoto aktu,
s ohledem na směrnici Rady 64/432/EHS ze dne 26. června 1964 o veterinárních otázkách obchodu se skotem a prasaty uvnitř Společenství [1], a zejména čl. 9 odst. 2, čl. 10 odst. 2, přílohu A kapitolu I bod 4, přílohu A kapitolu II bod 7 a přílohu D kapitolu I oddíl E uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 91/68/EHS ze dne 28. ledna 1991 o veterinárních podmínkách obchodu s ovcemi a kozami uvnitř Společenství [2], a zejména na přílohu A kapitolu 1 oddíl II uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) S ohledem na přistoupení přistupujících zemí je třeba stanovit jejich status ohledně brucelózy (B. melitensis), Aujeszkyho choroby, enzootické leukózy skotu, brucelózy skotu a tuberkulózy skotu.
(2) Rozhodnutím Komise 93/52/EHS [3] se shledává, že některé členské státy nebo oblasti splňují podmínky týkající se brucelózy (B. melitensis), a přiznává se jim status členského státu nebo oblasti úředně prostých této choroby.
(3) Rozhodnutí Komise 2001/618/ES [4] stanoví doplňkové záruky pro obchod s prasaty uvnitř Společenství týkající se provádění programů eradikace Aujeszkyho choroby a seznamy oblastí členských států, kde byly zavedeny schválené programy pro tlumení.
(4) Rozhodnutí Komise 2003/467/ES [5] stanoví status stád skotu úředně prostých tuberkulózy, brucelózy a enzootické leukózy skotu v některých členských státech a oblastech členských států.
(5) Česká republika, Maďarsko a Slovensko předložily Komisi pro svá území dokumentace dokládající splnění všech podmínek stanovených ve směrnici 91/68/EHS příloze A kapitole 1 oddílu II bodu 1 písm. b), aby mohla být území České republiky, Maďarska a Slovenska prohlášena za úředně prostá brucelózy (B. melitensis), pokud jde o stáda ovcí a koz.
(6) Francie předložila Komisi podpůrnou dokumentaci pro prohlášení departementu Pas-de-Calais za úředně prostý Aujeszkyho choroby, která dokládá eradikaci této choroby v tomto departementu.
(7) Česká republika a Kypr předložily Komisi pro svá území dokumentace dokládající nepřítomnost Aujeszkyho choroby a zákaz očkování proti této chorobě, aby mohla být celá území České republiky a Kypru prohlášena za prostá Aujeszkyho choroby, pokud jde o stáda prasat.
(8) Česká republika předložila Komisi pro své území dokumentaci dokládající splnění všech podmínek stanovených ve směrnici 64/432/EHS příloze A kapitole I bodu 4, aby mohlo být celé území České republiky prohlášeno za úředně prosté tuberkulózy, pokud jde o stáda skotu.
(9) Česká republika předložila Komisi pro své území dokumentaci dokládající splnění všech podmínek stanovených ve směrnici 64/432/EHS příloze A kapitole II bodu 7, aby mohlo být celé území České republiky prohlášeno za úředně prosté brucelózy, pokud jde o stáda skotu.
(10) Česká republika a Kypr předložily Komisi pro svá území dokumentace dokládající splnění všech podmínek stanovených ve směrnici 64/432/EHS příloze D kapitole I oddílech E, F a G, aby mohla být celá území České republiky a Kypru prohlášena za úředně prostá enzootické leukózy skotu, pokud jde o stáda skotu.
(11) Po vyhodnocení dokumentací předložených Českou republikou, Maďarskem a Slovenskem by měla být celá území těchto zemí prohlášena za úředně prostá brucelózy (B. melitensis), pokud jde o stáda ovcí a koz.
(12) Po vyhodnocení dokumentací předložených Francií, Českou republikou a Kyprem by měl být departement Pas-de-Calais a celá území České republiky a Kypru prohlášena za prostá Aujeszkyho choroby, pokud jde o stáda prasat.
(13) Po vyhodnocení dokumentace předložené Českou republikou by mělo být celé území této země prohlášeno za úředně prosté tuberkulózy, brucelózy a enzootické leukózy skotu, pokud jde o stáda skotu.
(14) Po vyhodnocení dokumentace předložené Kyprem by mělo být celé území této země prohlášeno za úředně prosté enzootické leukózy skotu, pokud jde o stáda skotu.
(15) Rozhodnutí 93/52/EHS, 2001/618/ES a 2003/467/ES je tedy třeba odpovídajícím způsobem pozměnit.
(16) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha I rozhodnutí 93/52/EHS se nahrazuje přílohou I tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Přílohy I a II rozhodnutí 2001/618/ES se nahrazují přílohou II tohoto rozhodnutí.
Článek 3
Rozhodnutí 2003/467/ES se mění takto:
a) v příloze I se kapitola 1 nahrazuje přílohou III tohoto rozhodnutí;
b) v příloze II se kapitola 1 nahrazuje přílohou IV tohoto rozhodnutí;
c) v příloze III se kapitola 1 nahrazuje přílohou V tohoto rozhodnutí.
Článek 4
Toto rozhodnutí se použije s výhradou a ode dne vstupu v platnost Smlouvy o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 2. dubna 2004,
kterým se provádí směrnice Rady 72/166/EHS, pokud jde o kontroly pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel
(oznámeno pod číslem K(2004) 1235)
(Text s významem pro EHP)
(2004/332/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 72/166/EHS ze dne 24. dubna 1972 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel a kontroly povinnosti uzavřít pro případ takové odpovědnosti pojištění [1], a zejména na čl. 7 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Vztahy mezi národními kancelářemi pojistitelů členských států (dále jen "kanceláře") a kancelářemi pojistitelů Chorvatska, Kypru, České republiky, Maďarska, Islandu, Norska, Slovenska, Slovinska a Švýcarska jsou upraveny mnohostrannou dohodou ze dne 30. května 2002 (dále jen "dohoda").
(2) Dohoda byla připojena k rozhodnutí Komise 2003/564/ES ze dne 28. července 2003, kterým se provádí směrnice Rady 72/166/EHS, pokud jde o kontroly pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel [2], podle něhož má každý členský stát upustit od vykonávání kontrol pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel, která mají obvyklé stanoviště na území jiného členského státu nebo na území Chorvatska, Kypru, České republiky, Maďarska, Islandu, Norska, Slovenska, Slovinska a Švýcarska, na něž se vztahuje dohoda.
(3) Dne 1. listopadu 2003 podepsaly kanceláře členských států a kanceláře Chorvatska, Kypru, České republiky, Estonska, Maďarska, Islandu, Lotyšska, Litvy, Norska, Polska, Slovenska, Slovinska a Švýcarska dodatek č. 1 k dohodě, kterým se oblast působnosti dohody rozšiřuje na kanceláře Estonska, Lotyšska, Litvy, Malty a Polska.
Dodatek stanoví praktická ustanovení o zrušení kontrol pojištění u vozidel s obvyklým stanovištěm na územích těchto zemí.
(4) Všechny podmínky pro zrušení kontrol pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel v souladu se směrnicí 72/166/EHS mezi členskými státy a Estonskem, Lotyšskem, Litvou, Maltou a Polskem jsou tudíž splněny,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Ode dne 30. dubna 2004 upustí členské státy od vykonávání kontrol pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel, která mají obvyklé stanoviště na území Estonska, Lotyšska, Litvy, Malty a Polska, na která se vztahuje dodatek č. 1 ze dne 1. listopadu 2003 k mnohostranné dohodě mezi národními kancelářemi pojistitelů členských států Evropského hospodářského prostoru a jinými přidruženými státy.
Článek 2
Členské státy neprodleně uvědomí Komisi o opatřeních přijatých k provedení tohoto rozhodnutí.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 13. dubna 2004,
kterým se pozastavuje uvádění na trh a dovoz želé cukrovinek ve tvaru minipohárků obsahujících potravinářské přídatné látky E 400, E 401, E 402, E 403, E 404, E 405, E 406, E 407, E 407a, E 410, E 412, E 413, E 414, E 415, E 417 nebo E 418
(oznámeno pod číslem K(2004) 1401)
(Text s významem pro EHP)
(2004/374/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin [1], ve znění nařízení (ES) č. 1642/2003 [2], a zejména na čl. 53 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 53 odst. 1 nařízení (ES) č. 178/2002 může Komise pozastavit uvádění na trh nebo používání potravin, které mohou představovat vážné riziko pro lidské zdraví, pokud se nelze s tímto rizikem úspěšně vypořádat pomocí opatření přijatých dotyčným členským státem.
(2) Směrnicí Evropského parlamentu a Rady 95/2/ES ze dne 20. února 1995 o potravinářských přídatných látkách jiných než barviva a náhradní sladidla [3] naposledy pozměněnou nařízením (ES) č. 1882/2003 [4] se za určitých podmínek povoluje používání potravinářských přídatných látek E 400 alginová kyselina, E 401 alginát sodný, E 402 alginát draselný, E 403 alginát amonný, E 404 alginát vápenatý, E 405 propan1,2diolalginát, E 406 agar, E 407 karagenan, E 407a afinát řasy Eucheuma, E 410 karubin, E 412 guma guar, E 413 tragant, E 414 arabská guma, E 415 xanthan, E 417 guma tara nebo E 418 guma gellan v potravinách.
(3) Několik členských států přijalo opatření, jimiž se dočasně zakazuje uvádět na trh nebo dovážet želé cukrovinky tuhé konzistence uzavřené v polotuhých minipohárcích nebo minikapslích, které se požívají jedním soustem po stisknutí minipohárku nebo minikapsle, jímž se cukrovinka vpraví do úst, a které obsahují přídatné látky z mořských řas nebo z určitých gum (dále jen "želé cukrovinky ve tvaru minipohárků").
Dotyčné členské státy přijaly tato opatření z toho důvodu, že tyto želé cukrovinky ve tvaru minipohárků v sobě spojují několik rizikových faktorů vyplývajících z jejich konzistence, tvaru, velikosti a způsobu požití, čímž vzniká riziko, že uváznou v krku a způsobí zadušení. Komise byla o těchto opatřeních informována.
(4) Komise přezkoumala informace poskytnuté členskými státy společně se Stálým výborem pro potravinový řetězec a zdraví zvířat.
(5) Na základě informací poskytnutých členskými státy, které přijaly opatření na vnitrostátní úrovni, lze konstatovat, že želé cukrovinky ve tvaru minipohárků obsahující přídatné látky z mořských řas nebo určitých gum představují riziko ohrožení života.
Třebaže jsou jeho hlavní příčinou tvar, velikost a způsob požití, riziko vyplývá též z chemických a fyzikálních vlastností těchto přídatných látek, které přispívají k tomu, že želé cukrovinky ve tvaru minipohárků představují vážné riziko pro lidské zdraví.
(6) V tomto případě varování na etiketě nestačí k ochraně lidského zdraví, zejména ne u dětí.
(7) Vzhledem k rozdílnosti opatření přijatých některými členskými státy a ke skutečnosti, že jiné členské státy nepřijaly vůbec žádná opatření, jsou pro zajištění náležité ochrany lidského zdraví nezbytná opatření na úrovni celého Společenství.
(8) K ochraně lidského zdraví je nezbytné pozastavit uvádění želé cukrovinek ve tvaru minipohárků obsahujících jednu nebo více potravinářských přídatných látek E 400, E 401, E 402, E 403, E 404, E 405, E 406, E 407, E 407a, E 410, E 412, E 413, E 414, E 415, E 417 nebo E 418 na trh, jakož i používání těchto přídatných látek v cukrovinkách ve tvaru minipohárků a dovoz želé cukrovinek ve tvaru minipohárků obsahujících tyto přídatné látky.
(9) Komise bude tuto otázku konzultovat s Evropským úřadem pro bezpečnost potravin, neboť se jedná o otázku významnou pro veřejné zdraví, a na základě vědeckého stanoviska výše zmíněného úřadu přezkoumá toto rozhodnutí a prozkoumá, zda je nezbytné navrhnout Evropskému parlamentu a Radě změnu směrnice 95/2/ES.
(10) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu s se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Pro účely tohoto rozhodnutí se želé cukrovinkami ve tvaru minipohárků rozumějí želé cukrovinky tuhé konzistence uzavřené v polotuhých minipohárcích nebo minikapslích, které se požívají jedním soustem po stisknutí minipohárku nebo minikapsle, jímž se cukrovinka vpraví do úst, a které obsahují přídatné látky z mořských řas nebo z určitých gum.
Článek 2
1. Pozastavuje se uvádění na trh želé cukrovinek ve tvaru minipohárků obsahujících látky E 400 alginová kyselina, E 401 alginát sodný, E 402 alginát draselný, E 403 alginát amonný, E 404 alginát vápenatý, E 405 propan1,2diolalginát, E 406 agar, E 407 karagenan, E 407a afinát řasy Eucheuma, E 410 karubin, E 412 guma guar, E 413 tragant, E 414 arabská guma, E 415 xanthan, E 417 guma tara nebo E 418 guma gellan.
2. Pozastavuje se používání látek E 400 alginová kyselina, E 401 alginát sodný, E 402 alginát draselný, E 403 alginát amonný, E 404 alginát vápenatý, E 405 propan1,2diolalginát, E 406 agar, E 407 karagenan, E 407a afinát řasy Eucheuma, E 410 karubin, E 412 guma guar, E 413 tragant, E 414 arabská guma, E 415 xanthan, E 417 guma tara nebo E 418 guma gellan v želé cukrovinkách ve tvaru minipohárků.
3. Pozastavuje se dovoz želé cukrovinek ve tvaru minipohárků obsahujících látky E 400 alginová kyselina, E 401 alginát sodný, E 402 alginát draselný, E 403 alginát amonný, E 404 alginát vápenatý, E 405 propan1,2diolalginát, E 406 agar, E 407 karagenan, E 407a afinát řasy Eucheuma, E 410 karubin, E 412 guma guar, E 413 tragant, E 414 arabská guma, E 415 xanthan, E 417 guma tara nebo E 418 guma gellan.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 15. dubna 2004
o formuláři pro předání výbušnin v rámci Společenství
(oznámeno pod číslem K(2004) 1332)
(2004/388/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 1993/15/EHS ze dne 5. dubna 1993 o harmonizaci předpisů týkajících se uvádění na trh a dozoru nad výbušninami pro civilní použití [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Systém pro předávání výbušnin v rámci území Společenství stanovený směrnicí 1993/15/EHS zajišťuje, že různé orgány příslušné v místě původu, na tranzitním území a v místě určení výbušnin vydávají povolení.
(2) Měl by být vypracován vzorový formulář pro předání výbušnin, který by obsahoval informace požadované pro účely čl. 9 odst. 5 a 6 směrnice 93/15/EHS, aby se usnadnilo předávání výbušnin mezi členskými státy, přičemž se zachovají nezbytné požadavky na bezpečnost při předávání těchto výrobků.
(3) Opatření vedená v tomto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem řídícího výboru zřízeného čl. 13 odst. 1 směrnice 1993/15/EHS,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Informace požadované pro účely čl. 9 odst. 5 a 6 směrnice 1993/15/EHS se předkládají na vzorovém "formuláři pro předání výbušnin v rámci Společenství" uvedeném v příloze a opatřeném vysvětlivkami.
2. Příslušné orgány přijímají tento vzorový formulář jako platný doklad o předání, který doprovází výbušniny určené k předání mezi členskými státy až do jejich doručení na místo určení.
3. Toto rozhodnutí se nevztahuje na střelivo.
Článek 2
Formulář pro předání výbušnin v rámci Společenství (dále jen "formulář") se vypracovává ve třech vyhotoveních.
Členské státy přijmou vhodná opatření, včetně přiměřených prostředků jednoznačné identifikace, aby zajistily, že tento formulář nelze padělat.
Článek 3
Formulář musí být vytištěn na papíru o gramáži nejméně 80 g/m2.
Pevnost papíru musí být taková, aby se formulář při běžném používání snadno netrhal ani nemačkal.
Článek 4
Toto rozhodnutí se použije po šesti měsících po zveřejnění
Rozhodnutí Komise
ze dne 23. dubna 2004
o poradních skupinách zabývajících se záležitostmi v oblasti společné zemědělské politiky
(2004/391/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Komise by měla znát stanoviska sociálně ekonomických sektorů a spotřebitelů k otázkám, které se týkají fungování různých společných organizací trhu a jiných oblastí spadajících do společné zemědělské politiky a politiky rozvoje venkova.
(2) Všechna hospodářská odvětví, která se přímo podílejí na fungování společné organizace trhu a jsou ovlivněna rozhodnutími přijatými v rámci společné zemědělské politiky, jakož i spotřebitelé by měli mít příležitost podílet na vypracování stanovisek požadovaných Komisí.
(3) Příslušné sociálně ekonomické sektory a spotřebitelé v členských státech zřídily na úrovni Evropské unie organizace, které jsou tudíž schopny zastupovat dotčené subjekty ve všech členských státech.
(4) Poradní struktura, která se zabývá otázkami zemědělství, existuje od roku 1962.
Po reformě společné zemědělské politiky v letech 1999 a 2003 a ve světle rozšíření Evropské unie v roce 2004 je nutné tuto strukturu přehodnotit.
Rozhodnutí Komise 98/235/ES ze dne 11. března 1998 o poradních výborech zabývajících se záležitostmi v oblasti společné zemědělské politiky [1] by proto mělo být zrušeno a nahrazeno novým rozhodnutím.
(5) Aby se předešlo záměně s formulací použitou v rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [2] pro poradní výbory, je vhodné nepoužívat pro určení orgánů zřizovaných tímto rozhodnutím pojem "výbory",
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Při Komisi se zřizují tyto skupiny s poradní úlohou:
a) poradní skupiny uvedené v seznamu v příloze I;
b) pracovní skupiny podle čl. 4 odst. 1.
2. Komise může konzultovat poradní skupiny ve všech otázkách týkajících se společné zemědělské politiky, politiky rozvoje venkova a jejího provádění, a zejména týkajících se společných organizací trhu a opatření, která Komise musí v této souvislosti přijmout.
Článek 2
1. Skupiny stanovené v článku 1 zastupují tyty sociálně ekonomické zájmové skupiny za podmínek stanovených v článku 3:
- zemědělští výrobci a zemědělská družstva,
- zemědělský a potravinářský průmysl,
- obchod se zemědělskými produkty a potravinami,
- zemědělští dělníci a dělníci v potravinářském průmyslu, spotřebitelé a odborníci v oblasti životního prostředí.
Ve zvláštních případech mohou být zastoupeny jiné sociálně ekonomické zájmové skupiny.
2. Složení poradních skupin, pokud jde o počet křesel přidělených každé sociálně ekonomické zájmové skupině, je stanoveno v příloze II.
Článek 3
1. Komise vyzve sociálně ekonomické organizace zřízené na úrovni Společenství a zapsané v seznamu zájmových skupin vedeném Komisí (dále jen "sociálně ekonomické organizace"), aby jmenovaly odborníky. Sociálně ekonomické organizace musí být co nejrepresentativnějšími zástupci zájmových skupin uvedených v čl. 2 odst. 1, včetně sociálních partnerů, a jejich činnost musí být spojena se společnou zemědělskou politikou a rozvojem venkova.
2. Při jmenování odborníků se sociálně ekonomické organizace snaží zajistit, aby byly zastoupeny různé zájmy v jejich sektoru.
3. Komise může odmítnout odborníka jmenovaného sociálně ekonomickou organizací, pokud se toho jmenování nezdá vhodné, zejména v případě střetu zájmů.
V takovém případě Komise ihned vyrozumí sociálně ekonomickou organizaci, která následně jmenuje jiného odborníka.
Článek 4
1. Na žádost poradní skupiny a po dohodě s Komisí lze zřídit jednu či více pracovních skupin k šetření specifických otázek.
Tyto skupiny se skládají z odborníků v dané oblasti, jmenovaných sociálně ekonomickými organizacemi.
Použijí se ustanovení čl. 3 odst.
2. Komise dle potřeby jmenuje a pozve odborníky k účasti na schůzích pracovních skupin uvedených v odstavci 1.
3. Komise předsedá schůzím pracovních skupin uvedených v odstavci 1.
Článek 5
1. Po konzultaci s Komisí každá poradní skupina na své první schůzi poté, co se toto rozhodnutí stane použitelným, a na své první schůzi po dvouleté lhůtě stanovené v odstavci 3 zvolí ze svých odborníků předsedu takto:
a) při prvním hlasování dvoutřetinovou většinou hlasů přítomných odborníků;
b) při dalších hlasováních prostou většinou přítomných odborníků; v případě rovnosti hlasů zajistí předsedu dočasně Komise.
2. Každá poradní skupina na své první schůzi zvolí dva místopředsedy postupem stanoveným v odstavci 1.
Místopředsedové se volí ze zástupců sociálně ekonomických sektorů, k nimž nenáleží předseda, s výhradou odchylek stanovených Komisí.
3. Funkční období předsedy a dvou místopředsedů je dvouleté a je obnovitelné.
Předseda nevykonává funkci déle než dvě po sobě jdoucí období.
4. Při výběru nového předsedy by skupina měla zajistit, aby nepocházel ze stejného sociálně ekonomického sektoru jako jeho předchůdce.
5. Předseda je odpovědný za vypracování zprávy obsahující přesný souhrnný zápis schůze.
Komise může návrh zprávy předsedy před jejím rozesláním a následným schválením skupinou upravit.
Článek 6
1. Účast na schůzích skupin uvedených v seznamu v příloze I je omezena na odborníky jmenované sociálně ekonomickými organizacemi v souladu s článkem 3, a to do výše počtu míst přidělených každé organizaci podle přílohy II.
Účastnit se mohou i zástupci Komise a osoby pozvané v souladu s odstavci 3, 4 a 5 tohoto článku.
Schůzí se samozřejmě účastní předseda a dva místopředsedové.
2. Sociálně ekonomické organizace informují Komisi o jmenování odborníků nejpozději tři pracovní dny před schůzí.
3. Na žádost organizace, jíž je přiděleno jedno místo nebo více míst ve skupině, může předseda skupiny po dohodě s Komisí pozvat generálního tajemníka této organizace, aby se účastnil schůzí jako pozorovatel.
Pokud se generální tajemník organizace nemůže schůze zúčastnit, může jmenovat jinou osobu a postoupit jí své místo pozorovatele.
4. Pozorovatelé na schůzích nemají právo na udělení slova.
Přesto je může předseda po dohodě s Komisí vyzvat, aby se slova ujali.
5. Na žádost organizace, jíž je přiděleno jedno místo nebo více míst, a pokud jsou otázky na pořadu jednání vysoce technické povahy, může předseda skupiny po dohodě s Komisí vyzvat k účasti na práci skupiny jiné odborníky, než které uvádí odstavec 1.
Komise může z vlastního podnětu vyzvat jakoukoliv osobu, která má pro jednu z otázek na pořadu jednání vhodnou kvalifikaci, aby se účastnila jednání skupiny v dané otázce jako odborník.
Odborníci pozvaní podle tohoto odstavce se účastní pouze diskuse a jednání ve věci, pro kterou byli pozváni.
6. Cestovní výdaje vynaložené odborníky v rámci schůzí skupin hradí Komise v souladu s platnými předpisy.
Komise si vyhrazuje právo se od tohoto pravidla odchýlit.
Odborníci a pozorovatelé nejsou za své služby odměňováni.
Článek 7
1. Schůze skupin svolává Komise, obvykle se konají v hlavním sídle Komise.
2. Komise zajišťuje skupinám služby sekretariátu.
Článek 8
Předseda ve spolupráci s Komisí a po konzultaci s ostatními zájmy zastoupenými ve skupině určí otázky, které budou zařazeny na pořad jednání poradních skupin nejméně 25 pracovních dní před schůzí skupiny.
Komise rozešle pořad jednání sociálně ekonomickým organizacím zpravidla 20 pracovních dní před schůzí, nejlépe elektronickou poštou.
Předseda každé skupiny může ze svého podnětu nebo na žádost některé ze zastoupených zájmových skupin navrhnout, aby Komise konzultovala jeho skupinu v jakékoli věci spadající do její působnosti.
Článek 9
Poradní skupiny projednají otázky, u kterých Komise požádala o stanovisko.
Při žádosti o stanovisko skupiny může Komise určit lhůtu, ve které má být stanovisko vydáno.
Po skončení diskuse poradních skupin nenásleduje hlasování.
V případě, kdy se na požadovaném stanovisku skupina jednomyslně shodne, stanoví společné závěry, které se připojí k souhrnné zprávě.
Komise sdělí výsledky jednání skupiny Radě, pokud to skupina navrhne.
Článek 10
Aniž je dotčen článek 287 Smlouvy, pokud Komise uvede, že požadované stanovisko nebo projednávaná otázka se týkají oblasti důvěrné povahy, jsou účastníci schůzí povinni nevyzrazovat informace, s nimiž se seznámili při práci dané skupiny.
Článek 11
Rozhodnutí 98/235/ES se zrušuje.
Článek 12
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. května 2004.
Rozhodnutí Rady
ze dne 26. dubna 2004,
kterým se mění články 51 a 54 Protokolu o statutu Soudního dvora
(2004/407/ES, Euratom)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 245 druhý pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na čl. 160 druhý pododstavec této smlouvy,
s ohledem na žádost Soudního dvora ze dne 12. února 2003,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu ze dne 10. února 2004,
s ohledem na stanovisko Komise ze dne 10. listopadu 2003,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 2 bodu 31) Smlouvy z Nice nahrazuje článek 225 Smlouvy o ES novým ustanovením, jehož odst. 1 první pododstavec zní: "Soud prvního stupně je příslušný rozhodovat v prvním stupni ve věcech uvedených v článcích 230, 232, 235, 236 a 238 s výjimkou těch, které jsou v působnosti některé soudní komory nebo které statut vyhrazuje Soudnímu dvoru. Statut může stanovit, že Soud prvního stupně je příslušný i pro jiné věci."
(2) Ustanovení čl. 3 bodu 13) Smlouvy z Nice obdobně pozměnilo Smlouvu o ESAE.
(3) V prozatímním znění článku 51 Protokolu o statutu Soudního dvora byla zohledněna tato změna, podle které: "Odchylně od pravidla obsaženého v čl. 225 odst. 1 Smlouvy o ES a čl. 140a odst. 1 Smlouvy o ESAE je pro žaloby podané členskými státy, orgány Společenství a Evropskou centrální bankou příslušný Soudní dvůr."
(4) V souladu se zněním a systematikou nového článku 225 Smlouvy o ES a nového článku 140a Smlouvy o ESAE je nezbytné změnit článek 51 Protokolu o statutu Soudního dvora, aby byla přesně stanovena příslušnost Soudního dvora a Soudu prvního stupně, a přitom musí být na Soud prvního stupně přenesena významná prvoinstanční příslušnost a kriteria rozdělení musí být dostatečně jasná, aby byla orgány a členskými státy chápána jednoznačně.
(5) Pro žaloby podané členskými státy proti aktům Rady, kterými Rada vykonává své prováděcí pravomoci v souladu s pravidly uvedenými v čl. 202 třetí odrážce Smlouvy o ES, by měl být příslušný Soud prvního stupně.
Jde o případy, ve kterých si Rada buď vyhradila prováděcí pravomoci, nebo jejich výkon převzala zpět v průběhu postupu projednávání ve výboru.
(6) Ustanovení článku 54 Protokolu o statutu Soudního dvora týkající se okolností, za kterých může Soud prvního stupně prohlásit svou nepříslušnost ve prospěch Soudního dvora, by mělo být změněno, aby odpovídalo nové příslušnosti Soudu prvního stupně.
Je nezbytné umožnit prohlášení nepříslušnosti, jsou-li Soudním dvorem a Soudem prvního stupně projednávány související věci, v nichž může výsledek jedné z nich záviset na výsledku druhé,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
1. Článek 51 Protokolu o statutu Soudního dvora se nahrazuje tímto:
"Článek 51
Odchylně od pravidla obsaženého v čl. 225 odst. 1 Smlouvy o ES a v čl. 140a odst. 1 Smlouvy o ESAE je Soudní dvůr příslušný rozhodovat o žalobách uvedených v článcích 230 a 232 Smlouvy o ES a v článcích 146 a 148 Smlouvy o ESAE podaných členským státem proti
a) aktu nebo nečinnosti Evropského parlamentu nebo Rady nebo obou těchto orgánů jednajících společně, kromě:
- rozhodnutí přijatých Radou podle čl. 88 odst. 2 třetího pododstavce Smlouvy o ES,
- aktů Rady přijatých podle nařízení Rady týkajícího se opatření na ochranu obchodu ve smyslu článku 133 Smlouvy o ES,
- aktů Rady, kterými Rada vykonává prováděcí pravomoci v souladu s čl. 202 třetí odrážkou Smlouvy o ES;
b) aktu nebo nečinnosti Komise podle článku 11a Smlouvy o ES.
Dále Soudní dvůr příslušný rozhodovat o žalobách uvedených v týchž článcích podaných orgánem Společenství nebo Evropskou centrální bankou proti aktu nebo nečinnosti Evropského parlamentu, Rady, obou těchto orgánů jednajících společně nebo Komise nebo podaných orgánem Společenství proti aktu nebo nečinnosti Evropské centrální banky."
V článku 54 Protokolu o statutu Soudního dvora se třetí pododstavec nahrazuje tímto: "Jsou-li Soudnímu dvoru i Soudu předloženy věci, které mají stejný předmět, týkají se stejné otázky výkladu nebo otázky platnosti stejného právního aktu, může Soud po vyslechnutí stran přerušit řízení, dokud Soudní dvůr nevynese rozsudek, nebo je-li žaloba podána podle článku 230 Smlouvy o ES nebo podle článku 146 Smlouvy ESAE, prohlásit svou nepříslušnost, aby umožnil Soudnímu dvoru o těchto věcech rozhodnout.
Za stejných okolností může Soudní dvůr rovněž rozhodnout o přerušení řízení, které před ním probíhá; v tom případě řízení před Soudem pokračuje."
3. V článku 54 Protokolu o statutu Soudního dvora se doplňuje nový pododstavec, který zní: "Pokud členský stát a orgán Společenství napadají tentýž akt, prohlásí Soud svou nepříslušnost, aby umožnil Soudnímu dvoru rozhodnout o těchto žalobách."
Článek 2
Věci, které na základě tohoto rozhodnutí spadají do příslušnosti Soudu a o kterých v den vstupu tohoto rozhodnutí v platnost bylo již zahájeno řízení před Soudním dvorem,
ale
a) ve kterých bylo řízení v tento den přerušeno v souladu s čl. 54 třetím pododstavcem poslední větou Protokolu o statutu Soudního dvora,
nebo
b) ve kterých řízení v tento den nedospělo do stadia ukončení písemné části řízení, jak je stanoveno v článku 44 jednacího řádu Soudního dvora,
budou postoupeny Soudu prvního stupně.
Článek 3
Toto rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem druhého měsíce následujícího po měsíci jeho zveřejnění
Rozhodnutí Rady
ze dne 26. dubna 2004,
kterým se mění rozhodnutí 2002/668/Euratom za účelem úpravy finanční referenční částky v důsledku rozšíření Evropské unie
(2004/444/Euratom)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na článek 7 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V důsledku rozšíření Evropské unie je třeba upravit finanční referenční částku stanovenou v rozhodnutí Rady 2002/668/Euratom ze dne 3. června 2002 o šestém rámcovém programu Evropského společenství pro atomovou energii (Euratom) v oblasti jaderného výzkumu a vzdělávání, který rovněž přispívá k vytváření Evropského výzkumného prostoru (2002 až 2006) [2].
(2) Finanční referenční částku pro rámcový program je třeba zvýšit a dodatečné částky rozdělit lineárně mezi činnosti rámcového programu.
Zásadu linearity je třeba uplatnit také při provádění všech činností rámcového programu podle článku 4 rozhodnutí 2002/668/Euratom,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
1. V článku 2 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Finanční referenční částka pro provádění šestého rámcového programu na období 2002 až 2006 činí 1352 milionů EUR.
Podíly stanovené pro jednotlivé oblasti činností jsou stanoveny v příloze II."
2. Příloha II se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Rozhodnutí Rady
ze dne 26. dubna 2004,
kterým se mění rozhodnutí 2003/231/ES o přistoupení Evropského společenství k protokolu o změně Mezinárodní úmluvy o zjednodušení a sladění celních režimů (Kjótská úmluva)
(2004/485/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy ve spojení s první větou čl. 300 odst. 2 prvního pododstavce,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutím 2003/231/ES [1] bylo schváleno přistoupení Společenství k protokolu o změně Kjótské úmluvy, s výjimkou dodatku III, a bylo stanoveno, že k uložení listiny o přístupu Společenství musí dojít současně s uložením listin o přístupu členských států.
(2) Je možné, že některé členské státy nedokončí své národní ratifikační postupy do 30. dubna 2004.
(3) Některé ze států, které přistoupí k Evropské unii dne 1. května 2004 v souladu se Smlouvou o přistoupení z roku 2003, již u generálního tajemníka Rady pro celní spolupráci uložily své listiny o přístupu k protokolu o změně včetně dodatků I a II.
(4) Je nezbytné předejít právní situaci, ve které by některé členské státy byly členy mezinárodní úmluvy, ke které Společenství dosud nepřistoupilo, ačkoli většina ustanovení úmluvy spadá do výlučné pravomoci Společenství.
(5) Rozhodnutí 2003/231/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
V čl. 3 odst. 1 rozhodnutí 2003/231/ES se druhá věta nahrazuje tímto: "K tomuto uložení dojde 30. dubna 2004 současně s uložením listin o přístupu členských států, které k tomuto datu dokončily své vnitrostátní postupy přistoupení."
Článek 2
Toto rozhodnutí bude vyhlášeno
Rozhodnutí Rady
ze dne 26. dubna 2004,
kterým se Kypru, Maltě a Polsku povolují určité dočasné odchylky od směrnice 2002/96/ES o odpadních elektrických a elektronických zařízeních
(2004/486/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii, a zejména na čl. 2 odst. 3 uvedené Smlouvy,
s ohledem na Akt o podmínkách přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky a o úpravách smluv, na kterých je založena Evropská unie (dále jen "akt o přistoupení z roku 2003"), a zejména na článek 55 uvedeného aktu,
s ohledem na žádosti Kypru, Malty a Polska,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 5 odst. 5 prvního pododstavce směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/96/ES ze dne 27. ledna 2003 o odpadních elektrických a elektronických zařízeních (OEEZ) [1] mají členské státy zajistit, aby bylo nejpozději do 31. prosince 2006 dosaženo míry odděleného sběru v průměru nejméně čtyři kilogramy odpadních elektrických a elektronických zařízení z domácností na osobu za rok.
7 odst. 2 směrnice 2002/96/ES jsou stanoveny určité minimální cíle pro využití odpadních elektrických a elektronických zařízení a pro opětovné použití a recyklaci jejich konstrukčních částí, materiálů a látek.
Členské státy musí zajistit, aby výrobci splnili tyto cíle nejpozději do 31. prosince 2006.
(3) V souladu s čl. 17 odst. 1 směrnice 2002/96/ES uvedou členské státy v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s uvedenou směrnicí nejpozději do 13. srpna 2004. V čl. 17 odst. 4 písm. a) směrnice 2002/96/ES se však stanoví, že Řecko a Irsko, které vzhledem k nedostatečné recyklační infrastruktuře, geografickým okolnostem, jako je velký počet malých ostrovů a výskyt venkovských a horských oblastí, nízké hustotě obyvatelstva a nízké úrovni spotřeby elektrických a elektronických zařízení nejsou schopny splnit cíle sběru ve smyslu čl. 5 odst. 5 prvního pododstavce nebo cíle využití ve smyslu v čl. 7 odst. 2 směrnice 2002/96/ES a které podle čl. 5 odst. 2 třetího pododstavce směrnice Rady 1999/31/ES ze dne 26. dubna 1999 o skládkách odpadů [2] mohou požádat o prodloužení lhůty uvedené vezmíněném článku, mohou prodloužit období uvedená v čl. 5 odst. 5 a v čl. 7 odst. 2 směrnice 2002/96/ES až o 24 měsíců.
(4) Na základě článku 55 aktu o přistoupení z roku 2003 požádaly Kypr, Malta a Polsko o přechodná období formou dočasné odchylky od lhůt stanovených v čl. 5 odst.
2 směrnice 2002/96/ES. Malta uvedla jako důvody svou nedostatečnou recyklační infrastrukturu, nízká množství odpadních elektrických a elektronických zařízení, omezení vyplývající ze skutečnosti, že je malou geograficky izolovanou zemí s malým místním trhem a s vysokou hustotou obyvatelstva spojenou s problémy využívání půdy a že je výhradně dovozcem elektrických a elektronických zařízení.
Kypr a Polsko uvádějí jako důvody svou nedostatečnou recyklační infrastrukturu a nízkou hustotu obyvatelstva.
Polsko také uvádí svůj vysoký podíl venkovských oblastí.
(5) Tyto důvody opravňují prodloužit výše uvedené lhůty pro Kypr, Maltu a Polsko o 24 měsíců,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Kypr, Malta a Polsko mohou prodloužit lhůty stanovené v čl. 5 odst. 5 prvním pododstavci a čl. 7 odst. 2 směrnice 2002/96/ES o 24 měsíců.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům a Kyperské republice, Republice Malta a Polské republice.
Rozhodnutí Komise ze dne 29. dubna 2004 , kterým se mění rozhodnutí Komise 1999/819/Euratom ze dne 16. listopadu 1999 o přistoupení Evropského společenství pro atomovou energii (Euratom) k Úmluvě o jaderné bezpečnosti z roku 1994, pokud jde o prohlášení přiložené k tomuto rozhodnutí (2004/491/Euratom)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na čl. 101 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na rozhodnutí Rady ze dne 15. prosince 2003 , kterým se mění rozhodnutí Rady ze dne 7. prosince 1998 , kterým se schvaluje přistoupení Evropského společenství pro atomovou energii k Úmluvě o jaderné bezpečnosti, pokud jde o prohlášení přiložené k tomuto rozhodnutí(1),
s ohledem na Smlouvu o přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii podepsanou v Aténách dne 16. dubna 2003 ,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropské společenství pro atomovou energii přistoupilo k Úmluvě o jaderné bezpečnosti rozhodnutím Komise(2).
Dne 31. ledna 2000 byly nástroje přistoupení uloženy u generálního ředitele Mezinárodní agentury pro atomovou energii, včetně prohlášení dle čl. 30 odst.
(2) Toto prohlášení Společenství učiněné v době přistoupení bylo založeno na rozhodnutí Rady, které bylo částečně zrušeno Soudním dvorem(3) v tom smyslu, že třetí odstavec prohlášení, jež uvedené rozhodnutí obsahovalo, neuváděl, že Společenství působí v oblastech uvedených v článcích 7, 14, 16 odst. 1 a 3 a v článcích 17 až 19 Úmluvy.
Uložené prohlášení je proto třeba nahradit pozměněným prohlášením na základě rozhodnutí Rady ze dne 15. prosince 2003 , kterým se vykonává rozsudek Soudu.
(3) Česká republika, Estonská republika, Kyperská republika, Lotyšská republika, Litevská republika, Maďarská republika, Republika Malta, Polská republika, Republika Slovinsko a Slovenská republika se stanou členy Společenství dne 1. května 2004 .
První odstavec prohlášení je proto také třeba změnit,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Prohlášení učiněné Evropským společenstvím pro atomovou energii dle ustanovení čl. 30 odst. 4 bodu iii) Úmluvy o jaderné bezpečnosti uložené u generálního ředitele Mezinárodní agentury pro atomovou energii dne 31. ledna 2000 je třeba nahradit tímto prohlášením:
ŤProhlášení Evropského společenství pro atomovou energii dle čl. 30 odst. 4 bodu iii) Úmluvy o jaderné bezpečnosti
Následující státy jsou v současné době členy Evropského společenství pro atomovou energii: Belgické království, Česká republika, Dánské království, Spolková republika Německo, Estonská republika, Řecká republika, Španělské království, Francouzská republika, Irsko, Italská republika, Kyperská republika, Lotyšská republika, Litevská republika, Maďarská republika, Republika Malta, Lucemburské velkovévodství, Nizozemské království, Rakouská republika, Polská republika, Portugalská republika, Republika Slovinsko, Slovenská republika, Finská republika, Švédské království, Spojené království Velké Británie a Severního Irska.
Společenství prohlašuje, že se na něj vztahují články 1 až 5, článek 7 a články 14 až 35 Úmluvy.
Společenství má společně s výše uvedenými členskými státy působnost v oblastech uvedených v článku 7 a článcích 14 až 19 Úmluvy, jak je stanoveno v čl. 2 písm. b) Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii a v příslušných článcích hlavy II kapitoly 3 nazvané ŤZdraví a bezpečnostť .ť
Článek 2
Prohlášení v článku 1 je třeba uložit u generálního ředitele Mezinárodní agentury pro atomovou energii, kde je uložena Úmluva, a to co nejdříve po vstupu tohoto rozhodnutí v platnost, dopisem podepsaným vedoucím delegace Evropské komise při mezinárodních organizacích ve Vídni, společně s anglickou, francouzskou a španělskou verzí tohoto rozhodnutí.
Článek 3
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 1. května 2004 .
Rozhodnutí Rady ze dne 8. června 2004 o zřízení Vízového informačního systému (VIS) (2004/512/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 66 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská rada na zasedání v Seville ve dnech 21. a 22. června 2002 označila zřízení společného identifikačního systému pro vízové údaje za nejvyšší prioritu a vyzvala k jeho zavedení co nejdříve s ohledem na výsledky studie proveditelnosti a na základě pokynů přijatých Radou dne 13. června 2002 .
(2) Ve dnech 5. až 6. června 2003 Rada uvítala studii proveditelnosti předloženou Komisí v květnu 2003, potvrdila cíle pro VIS, jak jsou stanoveny v pokynech, a vyzvala Komisi, aby ve spolupráci s členskými státy pokračovala v přípravných pracích na vývoji VIS založeného na centralizované architektuře při zohlednění možnosti společné technické základny s druhou generací Schengenského informačního systému (SIS II).
(3) Evropská rada na zasedání v Soluni ve dnech 19. a 20. června 2003 považovala za nezbytné, aby byly na základě studie proveditelnosti co nejdříve stanoveny hlavní směry plánování vývoje VIS, vhodný právní základ umožňující jeho zřízení a přidělení nezbytných finančních prostředků.
(4) Toto rozhodnutí představuje potřebný právní základ umožňující zanesení nezbytných rozpočtových položek na vývoj VIS do souhrnného rozpočtu Evropských společenství a plnění této části rozpočtu, včetně přípravných opatření nezbytných pro pozdější začlenění biometrických znaků v souladu se závěry Rady ze dne 19. února 2004 .
(5) Opatření nezbytná pro provedení tohoto rozhodnutí by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi(1).
Výbor nápomocný Komisi by se měl podle potřeby scházet ve dvou různých složeních v závislosti na programu jednání.
(6) Protože cíle tohoto rozhodnutí, totiž vytvoření společného VIS, nemůže být dosaženo uspokojivě na úrovni členských států, a proto, z důvodu rozsahu a účinků této akce, jej může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto rozhodnutí rámec toho, co je pro dosažení tohoto cíle nezbytné.
(7) Toto rozhodnutí ctí základní práva a dodržuje zásady uznávané zejména Listinou základních práv Evropské unie.
(8) V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, se Dánsko nepodílí na přijímání tohoto rozhodnutí, a proto pro ně není závazné ani použitelné.
Vzhledem k tomu, že toto rozhodnutí navazuje na schengenské acquis podle hlavy IV části třetí Smlouvy o založení Evropského společenství, rozhodne se Dánsko v souladu s článkem 5 uvedeného protokolu do šesti měsíců poté, co Rada přijala toto rozhodnutí, zda je provede ve svém vnitrostátním právu.
(9) Pokud jde o Island a Norsko, rozvíjí toto rozhodnutí ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu dohody uzavřené Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis (2), která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodu B rozhodnutí Rady 1999/437/ES(3) o některých opatřeních pro uplatňování uvedené dohody.
(10) Je třeba přijmout opatření umožňující zástupcům Islandu a Norska zapojení do práce výborů, jež jsou nápomocny Komisi při výkonu jejích prováděcích pravomocí.
Takové opatření je předpokládáno ve výměně dopisů mezi Společenstvím a Islandem a Norskem(4), připojené k uvedené dohodě.
(11) Toto rozhodnutí rozvíjí ustanovení schengenského acquis , kterých se neúčastní Spojené království v souladu s rozhodnutím Rady 2000/365/ES ze dne 29. května 2000 o žádosti Spojeného království Velké Británie a Severního Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis (5); Spojené království se tudíž nepodílí na přijímání tohoto rozhodnutí, a proto pro ně není závazné ani použitelné.
(12) Toto rozhodnutí rozvíjí ustanovení schengenského acquis , kterých se neúčastní Irsko v souladu s rozhodnutím Rady 2002/192/ES ze dne 28. února 2002 o žádosti Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis (6); Irsko se tudíž nepodílí na přijímání tohoto rozhodnutí, a proto pro ně není závazné ani použitelné,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1.Zřizuje se systém pro výměnu vízových údajů mezi členskými státy s názvem ŤVízový informační systémť (VIS), který umožní oprávněným vnitrostátním orgánům vkládat a aktualizovat vízové údaje a elektronicky je prohlížet.
2.Vízový informační systém je založen na centralizované architektuře a skládá se z ústředního informačního systému, nazývaného ŤÚstřední vízový informační systémť (CS-VIS), z uživatelského rozhraní v každém členském státě, nazývaného Ťnárodní uživatelské rozhraníť (NI-VIS), které umožní připojení příslušného ústředního vnitrostátního orgánu daného členského státu, a z komunikační infrastruktury mezi Ústředním vízovým informačním systémem a národními uživatelskými rozhraními.
Článek 2
1.Ústřední vízový informační systém, národní uživatelské rozhraní v každém členském státě a komunikační infrastrukturu mezi Ústředním vízovým informačním systémem a národními uživatelskými rozhraními vytvoří Komise.
2.Vnitrostátní infrastrukturu upraví nebo vytvoří členské státy.
Článek 3
Opatření nezbytná pro vytvoření Ústředního vízového informačního systému, národního uživatelského rozhraní v každém členském státě a komunikační infrastruktury mezi Ústředním vízovým informačním systémem a národními uživatelskými rozhraními budou přijata postupem podle čl. 5 odst. 2, týkají-li se oblastí jiných než vyjmenovaných v článku 4.
Článek 4
Opatření nezbytná pro vytvoření Ústředního vízového informačního systému, národního uživatelského rozhraní v každém členském státě a komunikační infrastruktury mezi Ústředním vízovým informačním systémem a národními uživatelskými rozhraními, která se týkají následujících oblastí, budou přijata postupem podle čl. 5 odst. 3:
a) návrh systémové architektury systému, včetně jeho komunikační sítě,
b) technická hlediska, která souvisejí s ochranou osobních údajů,
c) technická hlediska, která mají vážný finanční dopad na rozpočty členských států nebo která mají vážný technický dopad na vnitrostátní systémy členských států,
d) tvorba bezpečnostních požadavků, včetně biometrických aspektů.
Článek 5
1.Komisi je nápomocen výbor zřízený čl. 5 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 2424/2001 o vývoji Schengenského informačního systému druhé generace (SIS II)(7).
2.Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je dva měsíce.
3.Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je dva měsíce.
4.Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 6
Komise každoročně předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu o pokroku ve vývoji Ústředního vízového informačního systému, národního uživatelského rozhraní v každém členském státě a komunikační infrastruktury mezi Ústředním vízovým informačním systémem a národními uživatelskými rozhraními, a to poprvé do konce roku, ve kterém je podepsána smlouva o vytvoření VIS.
Článek 7
Toto rozhodnutí se použije od dvacátého dne po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie .
Článek 8
Toto rozhodnutí je určeno členským státům v souladu se Smlouvou o založení Evropského společenství.
Rozhodnutí Komise ze dne 1. července 2004 , kterým se stanoví přechodné opatření k provedení nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 998/2003 o požadavcích na zdraví zvířat týkající se nekomerčního pohybu domácích zvířat (oznámeno pod číslem K(2004) 2365) (Text s významem pro EHP) (2004/539/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 998/2003 ze dne 26. května 2003 o požadavcích na zdraví zvířat týkající se nekomerčního pohybu domácích zvířat, a kterým se mění směrnice Rady 92/65/EHS(1), a zejména na článek 21 tohoto nařízení,
Vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 998/2003, kterým se stanoví veterinární podmínky týkající se nekomerčního pohybu domácích zvířat, se použije od 3. července 2004 .
(2) Nehledě na opatření, která byla přijata k usnadnění přechodu ze stávajících podmínek na podmínky stanovené nařízením (ES) č. 998/2003, jeho provedení vyžaduje zejména dostupnost pasového dokumentu ve všech veterinárních úřadech, vydání nových vzorů dovozních osvědčení pro vstup ze třetích zemí, a testy po očkování u zvířat ze třetích zemí, které nejsou uvedeny v části C přílohy II nařízení (ES) č. 998/2003.
(3) Zdá se, že navzdory pokusům vykonaným členskými státy, zůstávají nějaké nejasnosti, pokud jde o tyto podmínky, zejména při zvážení značně velikého počtu lidí připravených k cestování se svými domácími zvířaty v tuto roční dobu na letní dovolené.
V důsledku toho může roční špička v pohybech domácích zvířat vést k mnoha administrativním potížím.
(4) Z toho důvodu je vhodné zachovat podle potřeby uplatnění národních podmínek, které jsou v současné době platné, po dostačující časové období.
Proto budou během tohoto období povoleny pohyby buď v souladu s nařízením (ES) č. 998/2003 nebo v souladu s národními předpisy, které byly v účinnosti do 3. července 2004 .
V souladu s tím by měla být odchylka od rozhodnutí Komise 2003/803/ES(2) a 2004/203/ES(3) stanovená v rozhodnutí Komise 2004/301/ES týkající se formátu pro osvědčení a pasy, které budou použity pro nekomerční pohyb psů, koček a fretek, odložena.
(5) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Aniž je dotčen druhý odstavec článku 25 nařízení (ES) č. 998/2003, povolí členské státy do 1. října 2004 vstup na jejich území u těch druhů domácích zvířat, které jsou uvedeny v příloze I tohoto nařízení v souladu s národními předpisy, které byly v platnosti do 3. července 2004 .
Článek 2
V čl. 1 prvním odstavci bodě a) rozhodnutí 2004/301/ES se datum Ť 3. července 2004 ť nahrazuje datem Ť 1. října 2004 ť .
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise ze dne 9. července 2004 , kterým se mění příloha E směrnice Rady 91/68/EHS a příloha I rozhodnutí 79/542/EHS pokud jde o aktualizaci vzorových veterinárních osvědčení pro ovce a kozy (oznámeno pod číslem K(2004) 1926) (Text s významem pro EHP) (2004/554/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 72/462/EHS ze dne 12. prosince 1972 o problémech hygienické a veterinární kontroly při dovozu skotu, ovcí, koz a prasat, čerstvého masa nebo masných výrobků ze třetích zemí(1), a zejména na čl. 11 odst. 2 této směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 91/68/EHS ze dne 28. ledna 1991 o veterinárních podmínkách vnitřního obchodu s ovcemi a kozami v rámci Společenství(2), a zejména na čl. 14 odst. 2 této směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Vzor veterinárního osvědčení pro vnitřní obchod s plemennými ovcemi a kozami v rámci Společenství je stanoven jako Vzor III přílohy E směrnice 91/68/EHS.
(2) Vzor veterinárního osvědčení pro dovoz domácích ovcí a koz ze třetích zemí je stanoven jako ŤOVI-Xť v části 2 přílohy I rozhodnutí Rady 79/542/EHS ze dne 21. prosince 1976 , který sepisuje seznam třetích zemí nebo částí třetích zemí, a který stanovuje veterinární a hygienické podmínky a podmínky veterinárního osvědčení pro dovoz určitých živých zvířat a jejich čerstvého masa do Společenství(3).
(3) V souladu s částí I kapitoly A přílohy VIII a kapitolou E přílohy IX nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 ze dne 22. května 2001 se stanovením pravidel pro prevenci, ztlumení a likvidaci určitých přenosných spongioformních encefalopatií(4), konkrétní požadavky na obchod s a dovoz plemenných ovcí a koz byly změněny, aby vyjadřovaly důraznější přístup pokud jde o likvidaci klusavky.
(4) Je nezbytné přizpůsobit Vzor III veterinárního osvědčení v příloze E směrnice 91/68/EHS a vzorové osvědčení OVI-X v příloze I rozhodnutí 79/542/EHS aktualizovaným pravidlům.
(5) Proto by podle toho měly být pozměněny směrnice 91/68/EHS a rozhodnutí 79/542/EHS.
(6) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Vzor III v příloze E směrnice 91/68/EHS je nahrazen textem v příloze I tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Vzor OVI-X v části 2 přílohy I rozhodnutí 79/542/EHS je nahrazen textem v příloze II tohoto rozhodnutí.
Článek 3
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 1. června 2004 .
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise ze dne 2. července 2004 o částečném zrušení tranzitního režimu uvedeného v článku 6 nařízení (ES) č. 998/2003 o převážení domácích zvířat přes území Švédska mezi ostrovem Bornholm a ostatními částmi dánského území (oznámeno pod číslem K(2004) 2435) (Pouze dánské a švédské znění je závazné) (Text s významem pro EHP) (2004/557/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 998/2003 ze dne 26. května 2003 o veterinárních podmínkách pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu a o změně směrnice Rady 92/65/EHS(1), a zejména na článek 21 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 6 nařízení (ES) č. 998/2003 stanoví na přechodné období pěti let veterinární podmínky, které platí mimo jiné pro nekomerční pohyb domácích psů a koček na území Švédska.
(2) Tyto podmínky jsou do velké míry shodné s národními podmínkami, které platily pro vstup do Švédska před zavedením nařízení (ES) č. 998/2003.
(3) Mezi Švédskem a Dánskem existovala bilaterální smlouva, jejíž podmínky byly méně restriktivní než požadavky, které platí pro vstup do Švédska za účelem převážení domácích zvířat přes území Švédska mezi ostrovem Bornholm (DK) v Baltském moři a ostatními částmi dánského území.
(4) Je vhodné dodržovat toto částečné zrušení tranzitního režimu uvedeného v článku 6 nařízení (ES) č. 998/2003.
(5) Opatření tohoto rozhodnutí je v souladu se stanoviskem Stálé komise pro potravní řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Částečným zrušením článku 6 nařízení (ES) č. 998/2003 se do konce přechodného období uvedeného v tomto článku povoluje převážení domácích zvířat uvedených v části A přílohy I nařízení (ES) č. 998/2003 mezi ostrovem Bornholm a ostatními částmi dánského území přes území Švédska na základě podmínek, na kterých se oba členské státy dohodly.
Článek 2
Toto rozhodnutí nabývá účinnosti dne 3. července 2004 .
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno Dánsku a Švédsku.
Rozhodnutí Komise ze dne 15. července 2004 o realizaci směrnice Rady 64/432/EHS ohledně dalších záruk pro obchod s hovězím dobytkem v rámci Společenství v souvislosti s infekční rinotracheitidou hovězího dobytka a schválením vymýcovacích programů navrhovaných některými členskými státy (oznámeno pod číslem K(2004) 2104) (Text s významem pro EHP) (2004/558/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 64/432/EHS ze dne 26. června 1964 o veterinárních otázkách obchodu se skotem a prasaty uvnitř Společenství(1), a zejména na čl. 9 odst. 2 a čl. 10 odst. 2 této směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Infekční rinotracheitida u hovězího dobytka je popisem nejnápadnějších klinických příznaků infekce u hovězího herpesviru typu 1 (BHV1).
Protože mnoho infekcí způsobených tímto virem probíhá v neklinické podobě, je třeba zavést kontrolní opatření nařizující spíše vymýcení infekce než potlačení symptomů.
(2) Příloha E (II) směrnice 64/432/EHS uvádí Ťinfekční rinotracheitidu u hovězího dobytkať mezi nemocemi, pro které mohou být schváleny národní kontrolní programy a mohou být požadovány další záruky.
(3) Německo předložilo program, jehož cílem bylo vymýcení infekce BHV1 ve všech částech jeho území, který je v souladu s kritérii stanovenými v čl.
9 odst. 1 směrnice 64/432/EHS a který stanovuje pravidla pro vnitrostátní pohyb hovězího dobytka, jež jsou totožná s těmi, která byla již dříve zavedena v Rakousku, v provincii Bolzano v Itálii a ve Švédsku - zemích, které tuto nemoc úspěšně vymýtily.
(4) Program byl předložen Německem a, jak bylo tímto členským státem požadováno, byly schváleny další záruky pro obchodování s hovězím dobytkem za účelem zajištění úspěchu daného programu, a to rozhodnutím Komise 2004/215/ES(2) ze dne 1. března 2004 , které realizuje směrnici Rady 64/432/EHS, která se týká dalších záruk pro obchod s hovězím dobytkem v rámci Společenství v souvislosti s infekční hovězí rinotracheitidou a schválením programů vymýcení infekce předložených některými členskými státy.
(5) Další záruky existují v souvislosti s Dánskem, Rakouskem, Finskem a Švédskem a také italskou provincií Bolzano.
Tyto členské státy se domnívají, že na jejich území byla infekční hovězí rinotracheitida vymýcena, a Itálie má tentýž názor o provincii Bolzano. V souladu s čl.
10 odst. 1 směrnice 64/432/EHS předložily Komisi doplňující dokumentaci, dokládající zvláště to, že monitorování situace pokračuje.
(6) Pro členské státy nebo jejich regiony, které jsou považovány za zbavené této nemoci a které jsou v současné době uvedeny v příloze rozhodnutí Komise 93/42/EHS(3), platí pouze minimum požadavků ohledně expedice hovězího dobytka do dalších členských států pro chov a výrobu.
(7) Pro standardizaci testů BHV1 v laboratořích přijal Mezinárodní úřad pro nákazy zvířat (OIE) silně pozitivní, slabě pozitivní a negativní sérum jako mezinárodní normy OIE pro testy BHV1, které jsou k dispozici v referenčních laboratořích OIE pro zjišťování infekční hovězí rinotracheitidy zmíněné v Příručce norem pro diagnostické testy a vakcíny(4).
(8) Problémy vznikly v souvislosti s obchodem hovězím dobytkem v rámci Společenství u hovězího dobytka pocházejícího ze států, které mají jiný status týkající se infekční hovězí rinotracheitidy.
(9) Kvůli srozumitelnosti a za účelem zajištění jazykové jednotnosti opatření je vhodné zkombinovat v jednom rozhodnutí schválení německého programu a dodatečných záruk pro infekční hovězí rinotracheitidu a zrušit rozhodnutí 2004/215/ES.
(10) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Programy předkládané členskými státy uvedenými v prvním sloupečku tabulky v příloze I týkající se kontroly a vymýcení infekce způsobené hovězím herpesvirem typu 1 (BHV1), zde dále nazývaného Ťinfekční hovězí rinotracheitidať nebo ŤIBRť , jsou schválené v těch regionech členských států, které jsou uvedené v druhém sloupečku tabulky v příloze I.
Článek 2
1. Hovězí dobytek pro chov a výrobu určený pro členské státy nebo jejich regiony uvedené v příloze I pocházející z členských států nebo regionů daných států, které nejsou uvedeny v příloze II, musí splňovat alespoň následující dodatečné záruky:
a) musí pocházet z chovu, u kterého nebyl za posledních 12 měsíců podle oficiálních informací objeven žádný klinický ani patologický důkaz příznaků infekční hovězí rinotracheitidy;
b) zvířata musela být izolována v zařízení schváleném kompetentním orgánem po dobu 30 dnů těsně před převezením a u žádného hovězího dobytka v jednom izolačním zařízení se nesměly během této doby projevit klinické příznaky infekční hovězí rinotracheitidy;
c) všechen hovězí dobytek v jednom izolačním zařízení musí mít negativní výsledky zkoušek séroreakce provedených na krevních vzorcích, přičemž tyto zkoušky nesmí být provedeny dříve než 21 dnů po jeho přivezení do izolačního zařízení a musí zjišťovat následující protilátky:
i) v případě očkovaného hovězího dobytka jsou to protilátky proti gE-glykoproteinu BHV1, nebo
ii) u neočkovaného hovězího dobytka jsou to protilátky proti celému BHV1.
2. Odpovědné úřady členských států mohou částečným omezením odstavce 1 oprávnit expedici hovězího dobytka do chovů nacházejících se v oblastech uvedených v příloze I, pokud splňují alespoň jednu následující podmínku:
a) zvířata pocházejí z členských států uvedených v příloze I a pocházejí z chovů, kde byl BHV1 vymýcen, a splňují alespoň požadavky uvedené v příloze III;
b) zvířata jsou určena pro výrobu masa a splňují následující podmínky:
i) zvířata buď
pocházejí z chovů, kde byl BHV1 vymýcen, jak je definováno v příloze III, nebo
pocházejí z očkovaných a pravidelně přeočkovávaných matek, nebo
byla pravidelně očkována a přeočkována podle pokynů výrobce ŤgE-deletedť vakcíny, nebo
byla vyšetřena v členském státě, ze kterého pocházejí, a výsledek zkoušky séroreakce na protilátky byl negativní, přičemž zkouška byla provedena tak, jak je uvedeno v odst. 1 písm. c) na vzorku krve odebraném během 14 dnů před expedicí, a
ii) jsou převezena tak, aby nepřišla do kontaktu se zvířaty, která mají horší zdravotní status, do chovu, jehož status BHV1 není znám, v členském státě, který je uveden v příloze I, kde jsou podle schváleného programu vymýcení infekce všechna zvířata vykrmována v budovách, z nichž mohou být převezena přímo na jatka;
c) zvířata pocházejí z chovů, v nichž je všechen hovězí dobytek v chovu starší 15 měsíců očkován a je pravidelně přeočkováván a všechna zvířata v chovu starší 9 měsíců jsou v intervalech ne delších než 12 měsíců podrobována zkoušce séroreakce zjišťující protilátky proti gE-glykoproteinu BHV1, přičemž tyto zkoušky mají negativní výsledky, a jak je uvedeno v odst. 1 písm. c) bodu i), zkoušky jsou prováděny na vzorcích krve odebraných během posledních 14 dnů před expedicí zvířat;
d) zvířata pocházejí z chovů, kde se BHV1 nevyskytuje dle definice v příloze III a které se nacházejí v členských státech, v nichž je povinnost infekční hovězí rinotracheitidu hlásit a u nichž se během posledních 30 dnů v okruhu 5 km okolo daného chovu nevyskytl žádný klinický ani patologický důkaz infekce BHV1 a zvířata byla s negativním výsledkem testována na protilátky tak, jak je uvedeno v odst. 1 písm. c), přičemž testy byly prováděny na vzorcích krve odebrané během posledních 14 dnů před expedicí zvířete.
3. Hovězí dobytek na porážku pocházející z členských států nebo jejich regionů, které nejsou uvedeny v příloze II, a který je určen pro členské státy nebo jejich regiony uvedené v příloze I, musí být převezen přímo na jatka, kam má být doručen, nebo na schválené shromažďovací místo, odkud budou pak zvířata převezena v souladu s čl. 7 druhou odrážkou směrnice 64/432/EHS na jatka, kde budou poražena.
4. V bodě 4 oddílu C zdravotního certifikátu, jehož ukázka je v příkladu 1 přílohy F směrnice 64/432/EHS, který, jak je uvedeno v odstavci 1, doprovází hovězí dobytek, by měl obsahovat následující informace:
a) po první odrážce: ŤIBRť ;
b) po druhé odrážce: Ťčl.
2 odst. .... bod .... rozhodnutí Komise 2004/558/ESť .
Článek 3
1. Hovězí dobytek pro chov a výrobu pocházející z jiných členských zemí nebo jejich regionů, než těch, které jsou uvedeny v příloze II, a který je určen pro členské státy nebo jejich regiony, v nichž byla infekční hovězí rinotracheitida vymýcena a které jsou uvedeny v příloze II, musí splňovat následující dodatečné záruky:
a) musí splňovat dodatečné záruky uvedené v čl. 2 odst. 1 písm. a) a b);
b) tato zvířata a všechen další hovězí dobytek umístěný v témže izolačním zařízení, na které je odkaz v čl. 2 odst. 1 písm. b), musela být podrobena zkoušce séroreakce na určení protilátek proti celé BHV1 provedené na vzorcích krve odebrané nejdříve 21 dnů po jejich příjezdu do izolačního zařízení, přičemž výsledek testu musí být negativní;
c) nesměla být dříve očkována proti infekční hovězí rinotracheitidě.
2. Hovězí dobytek na porážku pocházející z jiných členských států nebo jejich regionů než těch, které jsou uvedeny v příloze II, a který je určen pro členské státy nebo jejich regiony uvedené v příloze II, bude transportován přímo na cílová jatka, kde bude v souladu s čl. 7 první odrážkou směrnice 64/432/EHS poražen.
3. V bodě 4 oddílu C zdravotního certifikátu, jehož ukázka je v příkladu 1 přílohy F ke Směrnici 64/432/EHS a který, jak je řečeno v odstavci 1, doprovází zvíře, by měl obsahovat následující informaci:
a) za první odrážkou: ŤIBRť ;
b) za druhou odrážkou: Ťčlánek 3 rozhodnutí Komise 2004/558/ESť .
Článek 4
Hovězí dobytek pro chov a výrobu pocházející z členského státu nebo jeho regionu uvedeného v příloze II, který je určený pro členský stát nebo jeho region uvedený v příloze I nebo II, musí splňovat podmínky uvedené v čl. 2 odst. 1 písm. a).
Článek 5
Členské státy musí zajistit, aby zkoušky séroreakce, o nichž se píše v čl. 2 odst. 1 písm. c) bodu ii) a v čl. 3 odst. 1 písm. b), pro detekci protilátek proti celému BHV1 byly standardizovány na silně pozitivní, slabě pozitivní a negativní sérum přijaté jako mezinárodní normy OIE pro testy BHV1.
Článek 6
Rozhodnutí 2004/215/ES se zrušuje.
Článek 7
Toto rozhodnutí se použije od 26. července 2004 .
Článek 8
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise ze dne 20. července 2004 o referenčních laboratořích Společenství pro epidemiologii zoonóz a pro salmonelu a národních referenčních laboratořích pro salmonelu (oznámeno pod číslem K(2004) 2781) (Text s významem pro EHP) (2004/564/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2003/99/ES ze dne 17. listopadu 2003 o sledování zoonóz a činitelů způsobujících zoonózy, upravující rozhodnutí Rady 90/424/EHS a rušící směrnici Rady 92/117/EHS(1), a zejména na čl. 10 odst. 1, 2 a 4 této směrnice,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2160/2003 ze dne 17. listopadu 2003 o kontrole salmonely a jiných specifikovaných potravou přenášených činitelů způsobujících zoonózy(2), a zejména na čl. 11 odst. 1, 2 a 4 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Referenční laboratoř Společenství pro epidemiologii zoonóz a referenční laboratoř Společenství pro salmonelu byly určeny směrnicí Rady 92/117/EHS(3).
Směrnice 2003/99/ES určuje, že směrnice 92/117/EHS pozbude od 12. června 2004 platnosti.
(2) Podle směrnice 2003/99/ES bude Evropský úřad pro bezpečnost potravin odpovídat za úkoly totožné s těmi, které prováděla referenční laboratoř Společenství pro epidemiologii zoonóz.
Avšak pro zajištění plynulého přechodu na nové uspořádání, je vhodné zachovat po určitou omezenou dobu jmenování současné referenční laboratoře Společenství pro epidemiologii zoonóz.
Tato laboratoř by proto měla být dočasně znovu jmenována Referenční laboratoří Společenství pro epidemiologii zoonóz.
(3) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 ze dne 29. dubna 2004 o oficiálních kontrolách prováděných za účelem ověření plnění zákona o krmivech a potravinách, zdraví zvířat a pravidlech prosperity zvířat(4) stanovuje k 1. lednu 2006 Referenční laboratoř Společenství pro salmonelu určenou na základě směrnice 92/117/EHS Referenční laboratoří Společenství pro analýzu a testování zoonóz (salmonely).
Do tohoto data by měla být tato laboratoř dočasně znovu ustanovena Referenční laboratoří Společenství pro salmonelu, aby se zabránilo vzniku situace, kdy nebude existovat žádná taková laboratoř.
(4) Z důvodu finančního řízení je vhodné vysvětlit, že opětovné jmenování referenčních laboratoří Společenství, o nichž se hovořilo výše, bude platit od data zániku platnosti směrnice 92/117/EHS.
(5) Je vhodné přesně předefinovat rozsah odpovědnosti a úkoly referenční laboratoře Společenství pro salmonelu a odpovídajících národních referenčních laboratoří v rámci nové struktury pravidel založené směrnicí 2003/99/ES a nařízením (ES) č.
2160/2003. Referenční laboratoř Společenství pro salmonelu rozvinula činnosti hlavně v oblasti živé drůbeže a není vhodné měnit její pracovní program pro rok 2004.
Nové oblasti kompetencí pro tuto Referenční laboratoř Společenství a pro národní referenční laboratoře pro salmonelu by měly tedy začít platit až k 1. lednu 2005 .
(6) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálé komise pro potravní řetězce a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Bundesinstitut für Risikobewertung, Berlin, Německo, je do 31. prosince 2004 určena jako Referenční laboratoř Společenství pro epidemiologii zoonóz.
Článek 2
1. Rijksinstituut voor Volksgezondheid en Milieu, Bilthoven, Nizozemí, je určena jako Referenční laboratoř Společenství pro salmonelu do 31. prosince 2005 .
2. Pravomoci a úkoly referenční laboratoře Společenství, na něž se odkazuje v odstavci 1, jsou uvedeny v příloze I. K 1. lednu 2005 se budou vztahovat na jiná zvířata než na živou drůbež.
Článek 3
Pravomoci a úkoly národních referenčních laboratoří pro salmonelu jsou uvedeny v příloze II.
K 1. lednu 2005 se budou vztahovat na jiná zvířata než na živou drůbež.
Článek 4
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dne 12. června 2004 .
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 29. dubna 2004 o organizaci společných letů za účelem navrácení státních příslušníků třetích zemí, na které se vztahuje individuální rozhodnutí o vyhoštění, z území dvou nebo více členských států
(2004/573/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 63 bod 3 písm. b) této smlouvy,
s ohledem na podnět Italské republiky [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Celkový plán boje proti nedovolenému přistěhovalectví a obchodování s lidmi v Evropské unii [2], schválený dne 28. února 2002 Radou, který vychází ze sdělení Komise Radě a Evropskému parlamentu ze dne 15. listopadu 2001 o společné politice vůči nedovolenému přistěhovalectví, uvádí, že politika zpětného přebírání osob a návratová politika jsou nedílnou a zásadní součástí boje proti nedovolenému přistěhovalectví.
Celkový plán proto zdůrazňuje nutnost upozornit na řadu praktických opatření včetně stanovení společného postupu a spolupráce mezi členskými státy s ohledem na provádění návratových opatření.
Proto by pro návratové postupy měly být přijaty společné normy.
(2) Plán pro ochranu vnějších hranic Evropské unie, schválený dne 13. června 2002 Radou, který vychází ze sdělení Komise Radě a Evropskému parlamentu ze dne 7. května 2002 "Směrem k integrované ochraně vnějších hranic členských států Evropské unie", stanoví účelná navracení jako jedno z opatření a akcí pro integrovanou ochranu vnějších hranic členských států Evropské unie.
(3) Návratový akční program schválený dne 28. listopadu 2002 Radou, který vychází ze zelené knihy Komise ze dne 10. dubna 2002 o návratové politice Společenství vůči protiprávně pobývajícím osobám a ze sdělení Komise Evropskému parlamentu a Radě ze dne 14. října 2002 o návratové politice Společenství vůči protiprávně pobývajícím osobám doporučuje jako jedno z opatření a akcí s ohledem na posílení operativní spolupráce mezi členskými státy, aby návrat státních příslušníků třetích zemí, kteří protiprávně pobývají v členském státě, byl zajištěn co možná nejúčinněji sdílením stávajících kapacit pro organizování společných letů.
(4) Je důležité vyhnout se vakuu v činnostech Společenství v oblasti organizace společných letů.
(5) Od 1. května 2004 již Rada nemůže jednat z podnětu členského státu.
(6) Rada vyčerpala všechny možnosti včas získat stanovisko Evropského parlamentu.
(7) Za těchto výjimečných okolností by mělo být rozhodnutí přijato bez stanoviska Evropského parlamentu.
(8) Členské státy provedou toto rozhodnutí s náležitým ohledem na lidská práva a základní svobody, a zejména na Evropskou úmluvu o ochraně lidských práv a základních svobod ze dne 4. listopadu 1950, Úmluvu OSN proti mučení a jinému krutému zacházení, nelidskému či ponižujícímu zacházení nebo trestání ze dne 10. prosince 1984, Ženevskou úmluvu ze dne 28. července 1951 o právním postavení uprchlíků ve znění Newyorského protokolu ze dne 31. ledna 1967, Úmluvu o právech dítěte ze dne 20. listopadu 1989 a Listinu základních práv Evropské unie ze dne 18. prosince 2000 [3].
(9) Toto rozhodnutí by se mělo použít, aniž by byly dotčeny mezinárodní akty v oblasti navracení leteckou cestou, jako je příloha 9 Chicagské úmluvy z roku 1944 o mezinárodním civilním letectví (ICAO) z roku 1944 a související dokumenty Evropské konference pro civilní letectví (ECAC).
(10) Nezávazná společná pravidla o bezpečnostních ustanoveních pro společné návraty leteckou cestou by měla poskytnout užitečné pokyny pro provádění tohoto rozhodnutí.
(11) V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a Smlouvě o založení Evropského společenství, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto rozhodnutí, a proto pro ně není závazné ani použitelné.
Vzhledem k tomu, že toto rozhodnutí rozvíjí schengenské acquis podle hlavy IV části třetí Smlouvy o založení Evropského společenství, rozhodne se Dánsko v souladu s článkem 5 uvedeného protokolu do šesti měsíců poté, co Rada přijala toto rozhodnutí, zda je provede ve svém vnitrostátním právu.
(12) Pokud jde o Islandskou republiku a Norské království, rozvíjí toto rozhodnutí ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu dohody uzavřené Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto dvou států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis [4] ze dne 18. května 1999, která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodě C rozhodnutí Rady 1999/437/ES ze dne 17. května 1999 o některých opatřeních pro uplatňování uvedené dohody [5].
V důsledku postupů stanovených v uvedené dohodě, by se práva a závazky vyplývající z tohoto rozhodnutí měla vztahovat také na tyto dva státy a na vztahy mezi těmito dvěma státy a členskými státy Evropského společenství, kterým je toto rozhodnutí určeno.
(13) V souladu s článkem 3 Protokolu o postoji Spojeného království a Irska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, oznámily tyto členské státy své přání účastnit se přijímání a používání tohoto rozhodnutí,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Účel
Účelem tohoto rozhodnutí je koordinovat společné návraty leteckou cestou státních příslušníků třetích zemí, na které se vztahuje individuální rozhodnutí o vyhoštění (dále jen "státní příslušníci třetích zemí"), ze dvou nebo více členských států.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto rozhodnutí se rozumí:
a) "státními příslušníky třetích zemí" všechny osoby, které nejsou státními příslušníky členského státu Evropské unie, Islandské republiky nebo Norského království;
b) "organizujícím členským státem" členský stát pověřený organizací společných letů;
c) "účastnícím se členským státem" členský stát, který se účastní společných letů organizovaných organizujícím členským státem;
d) "společným letem" přeprava státních příslušníků třetích zemí provedená leteckým dopravcem vybraným pro tento účel;
e) "návratovou operací" a "společným návratem leteckou cestou" všechny činnosti, které jsou nezbytné k návratu dotčených státních příslušníků třetích zemí, včetně přepravy společnými lety;
f) "doprovodem" bezpečnostní zaměstnanci pověření doprovodem státních příslušníků třetích zemí během společného letu, osoby pověřené lékařskou péčí a tlumočníci.
Článek 3
Příslušný orgán
Každý členský stát určí vnitrostátní orgán příslušný k organizaci společných letů nebo účasti na společných letech a sdělí související informace ostatním členským státům.
Článek 4
Úkoly organizujícího členského státu
1. Jestliže se členský stát rozhodne organizovat společný let za účelem navrácení státních příslušníků třetích zemí, který je otevřen k účasti dalším členským státům, oznámí to příslušným orgánům těchto členských států.
2. Příslušný orgán organizujícího členského státu přijme nezbytná opatření k zajištění řádného průběhu společného letu.
Zejména
a) vybere leteckého dopravce a s vybraným leteckým dopravcem stanoví všechny související náklady na společný let, převezme příslušné smluvní závazky a zajistí, že letecký dopravce přijme všechna opatření nezbytná pro provedení společného letu, včetně poskytnutí náležité pomoci státním příslušníkům třetích zemí a doprovodu;
b) požaduje a obdrží od tranzitních a cílových třetích zemí oprávnění, která jsou požadována pro provedení společného letu;
c) využije kontaktů a učiní vhodná opatření pro organizaci společného letu s účastnícími se členskými státy;
d) vymezí pravidla fungování a postupy a určí, po dohodě s účastnícími se členskými státy, počet členů doprovodu, který je vhodný s ohledem na počet státních příslušníků třetích zemí, kteří mají být navráceni;
e) uzavře veškerá vhodná finanční ujednání s účastnícími se členskými státy.
Článek 5
Úkoly účastnícího se členského státu
Jestliže se účastnící se členský stát rozhodne k účasti na společném letu,
a) uvědomí příslušný orgán organizujícího členského státu o svém úmyslu účastnit se společného letu a uvede počet státních příslušníků třetích zemí, kteří mají být navráceni;
b) poskytne dostatečný počet členů doprovodu pro každého státního příslušníka třetí země, který má být navrácen.
Pokud doprovod poskytuje pouze organizující členský stát, zajistí každý účastnící se členský stát přítomnost alespoň dvou svých zástupců na palubě.
Tito zástupci mají stejné postavení jako doprovod a jejich úkolem je předat příslušníky třetích zemí, za které odpovídají, orgánům cílové země.
Článek 6
Společné úkoly
Organizující členský stát a každý účastnící se členský stát
a) zajistí, že každý státní příslušník třetí země a doprovod mají platné cestovní doklady a všechny další nezbytné doklady, jako jsou vstupní nebo průjezdní víza, potvrzení nebo wzáznamy;
b) co nejdříve informují své diplomatické a konzulární zástupce v tranzitních a cílových třetích zemích o opatřeních týkajících se společného letu za účelem získání nezbytné pomoci.
Článek 7
Závěrečné ustanovení
Při provádění společných návratů leteckou cestou berou členské státy v úvahu společná pravidla o bezpečnostních ustanoveních pro společné návraty leteckou cestou, která jsou připojena k tomuto rozhodnutí.
Článek 8
Nabytí účinku
Toto rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění
ze dne 29. dubna 2004 o uzavření rámcové dohody mezi Evropským společenstvím a Evropskou kosmickou agenturou
(2004/578/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 170 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou a odst. 3 prvním pododstavcem tétouvedené smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Komise sjednala jménem Společenství dohodu s Evropskou kosmickou agenturou.
(2) Dohoda byla jménem Společenství podepsána dne 25. listopadu 2003 s výhradou jejího případného pozdějšího uzavření.
(3) Uvedená dohoda by měla být schválena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda mezi Evropským společenstvím a Evropskou kosmickou agenturou se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se přikládá k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou uložit jménem Společenství schvalovací listinu ve smyslu čl. 12 odst. 1 rámcové dohody a vyjádřit tím souhlas Společenství být rámcovou dohodou vázáno.
Rozhodnutí Komise ze dne 29. července 2004 o zavedení vzorového zdravotního osvědčení pro import psů, koček a fretek do Společenství za účelem obchodu (oznámeno pod číslem K(2004) 1947) (Text s významem pro EHP) (2004/595/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/65/EHS ze 13. července 1992 , která stanoví požadavky na zdravotní stav zvířat, kterými se v rámci Společenství řídí import a obchod se zvířaty, spermatem, vajíčky a embryi, které nepodléhají požadavkům na zdravotní stav zvířat, které ukládají zvláštní pravidla Společenství uvedená v příloze A I směrnice 90/425/EHS(1), a zejména na čl. 17 odst. 2 písm. b uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 92/65/EHS stanoví požadavky na zdravotní stav zvířat, kterými se řídí obchod se zvířaty, spermatem, vajíčky a embryi v rámci Společenství i import do něj.
(2) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 998/2003 ze dne 26. května 2003 o požadavcích na zdravotní stav zvířat platných pro nekomerční přesuny domácích zvířat a kterou se mění směrnice Rady 92/65/EHS(2), stanoví požadavky na zdravotní stav zvířat platné pro nekomerční přesuny domácích zvířat a pravidla platná pro kontrolu takovýchto přesunů.
Jedním z cílů tohoto nařízení je zajistit jednotnost pravidel platných pro obchodní a nekomerční přesuny zvířat a zamezení podvodům.
(3) Dále, nařízení (ES) č. 998/2003 pozměnilo směrnici 92/65/EHS tak, že tato směrnice stanoví, že k tomu, aby se se psy, kočkami a fretkami mohlo obchodovat, musí tato zvířata odpovídat požadavkům stanoveným v tomto nařízení.
(4) V souladu s tímto je vhodné, aby byla pro import psů, koček a fretek do Společenství za účelem obchodu přijata pravidla odpovídající pravidlům, která platí pro nekomerční import těchto zvířat, přičemž se zachovají klinické prohlídky požadované článkem 16 směrnice (ES) 92/65/EHS.
(5) Je vhodné zajistit, aby pravidla a principy, které používají úředníci třetích zemí, kteří vydávají potvrzení, poskytovala dostatečné záruky.
Proto by měl být povolen import koček, psů a fretek do Společenství za účelem obchodu pouze ze zemí uvedených v příloze k rozhodnutí Rady 79/542/EHS ze dne 21. prosince 1976 , která uvádí seznam třetích zemí nebo částí třetích zemí a která stanoví požadavky týkající se zdraví zvířat, veřejného zdraví a veterinárního osvědčení, pro účely importu určitých živých zvířat a jejich čerstvého masa(3), nebo v příloze II k nařízení (ES) č. 998/2003.
(6) Vzorové osvědčení pro nekomerční přesuny psů, koček a fretek ze třetích zemí bylo stanoveno rozhodnutím 2004/203/ES(4) v souladu s nařízením (ES) č. 998/2003.
Vzorové osvědčení pro import psů, koček a fretek do Společenství za účelem obchodu by se mělo stanovit v souladu s tímto.
(7) Nařízení (ES) č. 998/2003 pozměnilo článek 10 směrnice 92/65/EHS tak, aby uvedlo v soulad podmínky platné pro obchod se psy, kočkami a fretkami s podmínkami platnými pro nekomerční přesuny a, v důsledku tohoto, by se rozhodnutí Komise 94/273/ES ze dne 18. dubna 1994 týkající se veterinární certifikace umožňující vstup na trh Spojeného Království a Irska psům a kočkám nepocházejícím z těchto zemí mělo zrušit(5).
(8) Opatření stanovená v tomto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členské státy povolí import psů, koček a fretek za účelem obchodu dle ustanovení článku 16 směrnice 92/65/EHS, pokud budou splněny následující podmínky:
a) tato pocházejí ze třetích zemí, které jsou uvedené na seznamu v příloze II rozhodnutí 79/542/EHS či jsou uvedeny v seznamu oddílu 2 části B a části C přílohy II nařízení (ES) č. 998/2003;
b) jsou vybavena osvědčením, které je v souladu se vzorem, který je stanoven v příloze tohoto rozhodnutí.
Toto osvědčení se bude vyžadovat pro vstupy z jakékoli třetí země, jak se uvádí v písmenu a) prvního odstavce, do členských států s výjimkou Irska, Švédska a Spojeného Království a z jakékoli jiné třetí země uvedené v seznamu v oddílu 2 části B a části C přílohy II nařízení (ES) č. 998/2003 pro vstup do Irska, Švédska a Spojeného Království.
Článek 2
Rozhodnutí 94/273/ES se zrušuje.
Článek 3
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost od 12. října 2004 .
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 626/2004/ES
ze dne 31. března 2004,
kterým se mění rozhodnutí č. 508/2000/ES o programu Kultura 2000
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 151 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [1],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2] [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 508/2000/ES ze dne 14. února 2000 o programu Kultura 20003 byl vytvořen jednotný nástroj financování a plánování kulturní spolupráce v období od 1. ledna 2000 do 31. prosince 2004.
(2) Je důležité zajistit kontinuitu kulturního působení Společenství při plnění úlohy Společenství podle článku 151 Smlouvy.
(3) Program Kultura 2000 by proto měl být prodloužen o dva roky do 31. prosince 2006.
(4) Revize finančního výhledu s ohledem na rozšíření určuje zvýšený strop v položce 3, který musí legislativní orgán dodržet při prodlužování stávajících programů.
(5) Je nezbytné, aby Komise předložila do 31. prosince 2005 souhrnnou a podrobnou hodnotící zprávu programu Kultura 2000, aby umožnila Evropskému parlamentu a Radě posoudit návrh nového rámcového programu činnosti Společenství v oblasti kultury, který je ohlášen na rok 2004 a má vstoupit v platnost v roce 2007,
ROZHODLY TAKTO:
Článek 1
Rozhodnutí č. 508/2000/ES se mění takto:
1) V čl. 1 odst. 1 se datum "31. prosince 2004" nahrazuje datem "31. prosince 2006".
2) V čl 3 odst. 1 se částka "167 milionů eur" nahrazuje částkou "236,5 milionů eur".
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dvacátým dnem den po vyhlášení
ze dne 29. dubna 2004, kterým Evropské společenství uzavírá protokol o přistoupení Evropského společenství k Evropské organizaci pro bezpečnost letového provozu
(2004/636/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 80 odst. 2 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou a odst. 3 druhým pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na souhlas Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Přetížení vzdušného prostoru a nadcházející zavedení jednotného evropského nebe vyžadují uskutečnění naléhavých opatření na úrovni Společenství a v rámci Evropské organizace pro bezpečnost letového provozu (dále jen "Eurocontrol").
(2) Společenství má výlučnou pravomoc nebo sdílí pravomoc s členskými státy v určitých oblastech, na které se vztahuje Mezinárodní úmluva o spolupráci pro bezpečnost letového provozu (Eurocontrol) ze dne 13. prosince 1960, ve znění dodatků a po úpravě protokolem otevřeným k podpisu dne 27. června 1997 (dále jen "revidovaná úmluva").
Přistoupení Společenství k Eurocontrolu za účelem vykonávání této pravomoci umožňuje článek 40 revidované úmluvy.
(3) Komise jménem Evropského společenství sjednala se smluvními stranami Eurocontrolu protokol o přistoupení Evropského společenství k Eurocontrolu (dále jen "protokol").
(4) Protokol byl podepsán v Bruselu dne 8. října 2002 jménem Společenství s výhradou uzavření.
(5) Ve smyslu povinností vzájemné spolupráce mezi Společenstvím a členskými státy by měly Společenství a členské státy, které jsou členy Eurocontrolu, ratifikovat protokol a revidovanou úmluvu současně, aby bylo zajištěno jednotné a úplné uplatňování těchto dokumentů ve Společenství.
(6) Uvedený protokol by měl být schválen,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Protokol o přistoupení Evropského společenství k Evropské organizaci pro bezpečnost letového provozu se schvaluje jménem Společenství.
Znění protokolu se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné uložit u vlády Belgického království ratifikační listinu jménem Společenství v souladu s čl. 9 odst. 2 protokolu spolu s prohlášením o pravomoci připojeným k tomuto rozhodnutí.
Ratifikační listina k protokolu Společenstvím bude uložena současně s ratifikačními listinami k protokolu a revidované úmluvě všemi členskými státy.
Rozhodnutí Rady ze dne 13. září 2004 , kterým se s ohledem na přistoupení Malty mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 998/2003 o veterinárních podmínkách pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu (Text s významem pro EHP) (2004/650/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Akt o přistoupení z roku 2003(1), a zejména na článek 57 tohoto Aktu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) U některých aktů přijatých Evropskou unií, které zůstávají v platnosti po 1. květnu 2004 a které z důvodu přistoupení vyžadují úpravy, nebyly nezbytné úpravy stanoveny v Aktu o přistoupení z roku 2003, zejména v jeho příloze II.
(2) Jedním z těchto aktů je nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 998/2003(2), jež stanoví veterinární podmínky mimo jiné pro neobchodní přesuny domácích psů, koček a fretek.
(3) Malta, jež dříve uplatňovala systém karantény v délce šesti měsíců u dovozu těchto druhů, opustila tento režim, aby od 3. července 2004 provedla nařízení (ES) č. 998/2003.
(4) V průběhu jednání o rozšíření bylo uznáno, že pro Maltu jako ostrov prostý vztekliny s veterinárním statusem podobným jako Irsko, Spojené království a Švédsko by mělo být použito stejné zacházení jako pro tyto tři členské státy.
(5) Nařízení (ES) č. 998/2003 rozděluje členské státy na dvě kategorie podle jejich tradiční strategie tlumení vztekliny a uděluje Švédsku, Irsku a Spojenému království přechodné období pěti let pro kontroly psů, koček a fretek při vstupu na jejich území.
(6) Z toho důvodu by měla být Malta přidána na seznam členských států, kterým bylo podle nařízení (ES) č. 998/2003 povoleno přechodné období.
(7) Nařízení (ES) č. 998/2003 by proto mělo být změněno,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 998/2003 se mění takto:
1. V čl. 6 odst. 1:
se v návětí v prvním pododstavci za slovo ŤIrskať vkládá čárka a slovo ŤMaltyť ,
se ve třetím pododstavci slova Ťtěmito třemi členskými státyť nahrazují slovy Ťtěmito čtyřmi členskými státyť .
2. V příloze II ŤSeznam zemí a územíť v části A se za položku ŤIrskoť vkládá položka ŤMaltať .
Článek 2
Toto rozhodnutí je použitelné od dvacátého dne po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie .
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise ze dne 6. dubna 2004 , kterým se stanovují revidovaná ekologická kritéria pro udělení ekoznačky Společenství chladničkám a kterým se mění rozhodnutí 2000/40/ES (oznámeno pod číslem K(2004) 1414) (Text s významem pro EHP) (2004/669/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1980/2000 ze dne 17. července 2000 o revidovaném systému Společenství pro udělování ekoznačky(1), a zejména na čl. 6 odst. 1 druhý pododstavec uvedeného nařízení, a po konzultaci s Výborem Evropské unie pro ekoznačku,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle nařízení (ES) 1980/2000 může být ekoznačka Společenství udělena výrobku, který se vyznačuje vlastnostmi, které mu umožňují významně přispívat ke zlepšování životního prostředí.
(2) Nařízení (ES) č. 1980/2000 stanovuje, že konkrétní kritéria pro ekoznačku mají být stanovena podle skupin výrobků.
(3) Uvedené nařízení také stanovuje, že přezkoumání kritérií ekoznačky, jakož i požadavků na posuzování a ověřování požadavků souvisejících s těmito kritérii, musí probíhat dostatečně dlouho před vypršením platnosti kritérií stanovených pro dotyčnou skupinu výrobků.
(4) Z důvodu zachycení vývoje na trhu je žádoucí revidovat ekologická kritéria stanovená rozhodnutím Komise 2000/40/ES ze 16. prosince 1999 , kterým se stanovují ekologická kritéria pro udělení ekoznačky Společenství chladničkám(2).
Zároveň by měla být upravena doba platnosti tohoto rozhodnutí.
(5) Mělo by být přijato nové rozhodnutí, kterým se stanoví konkrétní ekologická kritéria pro danou skupinu výrobků, a které by mělo platit 3 roky.
(6) Je žádoucí ponechat přechodné období v délce maximálně osmnáct měsíců, aby výrobci, jejichž výrobkům byla před 1. květnem 2004 udělena ekoznačka, nebo kteří o tuto značku před tímto datem zažádali, měli dostatek času přizpůsobit své výrobky novým kritériím.
(7) Opatření stanovená v tomto rozhodnutí vycházejí z návrhu kritérií vytvořených Výborem Evropské unie pro ekoznačku zřízeným na základě článku 13 nařízení (ES) č. 1980/2000.
(8) Opatření stanovená v tomto rozhodnutí jsou v souladu s názorem výboru zřízeného na základě článku 17 nařízení (ES) č. 1980/2000,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Aby chladničce mohla být udělena ekoznačka podle nařízení (ES) č. 1980/2000, musí zařízení patřit do skupiny výrobků Ťchladničkyť , jak je definována v článku 2 a musí splňovat ekologická kritéria stanovená v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Skupina výrobků Ťchladničkyť zahrnuje veškeré elektrické chladničky pro domácnost, zařízení na uchovávání mražených potravin, mrazáky a jejich kombinace; všechny tyto spotřebiče jsou napájeny ze sítě.
Spotřebiče, které mohou být napájeny i z jiných zdrojů energie, např. baterie, jsou z této skupiny vyňaty.
Článek 3
Pro správní účely bude skupině výrobků Ťchladničkyť přidělen kód 012.
Článek 4
Článek 3 rozhodnutí 2000/40/ES se nahrazuje následujícím textem:
ŤČlánek 3
Toto rozhodnutí je použitelné do 30. dubna 2004 ť .
Článek 5
Toto rozhodnutí je s výjimkou článku 4 použitelné od 1. května 2004 do 31. května 2007 .
Výrobci produktů patřících do skupiny Ťchladničkyť , kterým byla před 1. květnem 2004 udělena ekoznačka, mohou tuto značku používat do 31. října 2005 .
Výrobcům produktů, které patří do skupiny výrobků Ťchladničkyť , kteří před 1. květnem 2004 zažádali o udělení ekoznačky pro tyto výrobky, může být tato ekoznačka udělena za podmínek stanovených rozhodnutím 2000/40/ES.
V takových případech může být značka používána do 31. října 2005 .
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise ze dne 14. října 2004 o seznamu programů eradikace a sledování některých přenosných spongiformních encefalopatií (TSE), kterým může být udělen finanční příspěvek Společenství v roce 2005 (oznámeno pod číslem K(2004) 4011) (2004/696/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti(1), a zejména na čl. 24 odst. 5 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Některé členské státy předložily Komisi programy eradikace a sledování některých přenosných spongiformních encefalopatií (TSE), pro které hodlají získat od Společenství finanční příspěvek.
(2) Podle nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 ze dne 17. května 1999 o financování společné zemědělské politiky(2), mají být programy eradikace a sledování chorob zvířat financovány v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu.
Pro účely finanční kontroly se použijí odstavce 8 a 9 uvedeného nařízení.
(3) Nařízení (ES) č. 999/2001 Evropského parlamentu a Rady ze dne 22. května 2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií(3), stanovuje pravidla sledování a eradikace TSE u skotu, ovcí a koz.
(4) Při sestavování seznamů programů eradikace a sledování TSE, kterým může být udělen finanční příspěvek Společenství v roce 2005, a navrhování procentní sazby a nejvyšší částky příspěvku pro každý program je třeba vzít v úvahu jak zájem Společenství na každém programu, tak objem dostupných finančních prostředků.
(5) Členské státy sdělily Komisi údaje, na jejichž základě bude moci zhodnotit zájem Společenství při poskytování finančního příspěvku na programy v roce 2005.
(6) Komise každý z programů posoudila z veterinárního i finančního hlediska a dospěla k závěru, že tyto programy je třeba zahrnout do seznamů programů, kterým může být udělen finanční příspěvek Společenství v roce 2005.
Příspěvek na sledování TSE se týká provádění zrychlených testů a příspěvek na eradikaci TSE likvidace zvířat s pozitivním nálezem a genotypingu zvířat.
(7) S ohledem na význam těchto opatření pro ochranu zdraví lidí nebo zvířat, s ohledem na relativně nedávné zavedení těchto programů sledování ve srovnání s tradičními programy eradikace chorob a na povinné uplatňování těchto programů ve všech členských státech by měla být zajištěna vysoká úroveň finanční podpory ze strany Společenství.
(8) Je proto vhodné přijmout seznam programů, kterým může být udělen finanční příspěvek Společenství v roce 2005, a stanovit procentní sazbu a nejvyšší částku těchto příspěvků.
(9) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Programům sledování TSE (BSE a klusavky - scrapie) uvedeným v příloze I může být v roce 2005 udělen finanční příspěvek Společenství.
2. Navržená procentní sazba a nejvyšší částka finančního příspěvku Společenství pro každý z programů uvedených v odstavci 1 je stanovena v příloze I.
Článek 2
1. Programům eradikace BSE uvedeným v příloze II může být v roce 2005 udělen finanční příspěvek Společenství.
2. Navržená procentní sazba a nejvyšší částka finančního příspěvku Společenství pro každý z programů uvedených v odstavci 1 je stanovena v příloze II.
Článek 3
1. Programům eradikace klusavky (scrapie) uvedeným v příloze III může být v roce 2005 udělen finanční příspěvek Společenství.
2. Navržená procentní sazba a nejvyšší částka finančního příspěvku Společenství pro každý z programů uvedených v odstavci 1 je stanovena v příloze III.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 26. července 2004
o uzavření Dohody mezi Evropskou unií a Bosnou a Hercegovinou o bezpečnostních postupech pro výměnu utajovaných informací
(2004/731/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na články 24 a 38 uvedené smlouvy,
s ohledem na doporučení předsednictví,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na zasedání ve dnech 27. a 28. listopadu 2003 se Rada rozhodla pověřit předsednictví, kterému je nápomocen generální tajemník, vysoký představitel, zahájením jednání s některými třetími státy v souladu s články 24 a 38 Smlouvy o Evropské unii s cílem, aby Evropská unie s každým z nich uzavřela dohodu o bezpečnostních postupech pro výměnu utajovaných informací.
(2) Na základě tohoto zmocnění k zahájení jednání sjednalo předsednictví, kterému byl nápomocen generální tajemník, vysoký představitel, dohodu s Bosnou a Hercegovinou o bezpečnostních postupech pro výměnu utajovaných informací.
(3) Uvedená dohoda by měla být schválena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda mezi Evropskou unií a Bosnou a Hercegovinou o bezpečnostních postupech pro výměnu utajovaných informací se schvaluje jménem Evropské unie.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat dohodu zavazující Evropskou unii.
Článek 3
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.
Článek 4
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady
ze dne 4. října 2004
o hlavních zásadách politik zaměstnanosti členských států
(2004/740/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 128 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
po konzultaci s Evropským hospodářským a sociálním výborem,
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [2],
s ohledem na stanovisko Výboru pro zaměstnanost,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská strategie zaměstnanosti hraje hlavní úlohu při dosahování cílů lisabonské strategie týkajících se zaměstnanosti a trhu práce.
Reforma evropské strategie zaměstnanosti z roku 2003 zdůraznila význam střednědobého zaměření a provádění celého souboru politik doporučených v hlavních zásadách zaměstnanosti.
(2) Hlavní zásady zaměstnanosti by měly být důkladně přezkoumávány pouze jednou za tři roky a jejich aktualizace během tohoto období by měla být nadále přísně omezena.
Evropská úkolová skupina pro zaměstnanost se vyslovila pro předkládání důraznějších doporučení a účinnější využití postupu vzájemného hodnocení spíše než provádění dalších změn hlavních zásad.
(3) Závěry Evropské úkolové skupiny pro zaměstnanost a prozkoumání národních akčních plánů členských států týkajících se zaměstnanosti, které jsou obsaženy ve společné zprávě o zaměstnanosti pro léta 2003-2004, ukazují, že členské státy a sociální partneři by se měli přednostně zaměřit na zvyšování schopnosti pracovníků a podniků přizpůsobovat se měnícím se ekonomickým podmínkám a požadavkům trhu práce; na získávání více lidí, kteří vstoupí na pracovní trh a zůstanou na něm, a na vytvoření situace, v níž je práce skutečným řešením pro všechny, včetně pomoci nezaměstnaným mladým lidem získat první zaměstnání a povzbuzování starších pracovníků k tomu, aby zůstali na pracovním trhu; na větší a účinnější investice do lidského kapitálu a celoživotního vzdělávání, jakož i do výzkumu a vývoje, včetně platforem pro nejvyšší míru kvality; a na zajištění účinného provádění reforem prostřednictvím lepší správy věcí veřejných, včetně úsilí o zvýšení demokratické účasti, přesvědčování občanů o potřebě reforem a posilování vztahů mezi finančními prostředky EU, zejména ESF, a prováděním evropských hlavních zásad zaměstnanosti.
Tyto priority plně odpovídají pojetí stávajících hlavních zásad, a proto mohou být prosazovány v jejich rámci.
(4) Hlavní zásady zaměstnanosti se vztahují na nové členské státy ode dne jejich přistoupení.
(5) Kromě těchto hlavních zásad zaměstnanosti by členské státy měly plně provádět obecné hlavní zásady hospodářských politik a zajistit, aby přijímaná opatření byla plně v souladu se zachováním zdravých veřejných financí a makroekonomické stability,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Hlavní zásady politik zaměstnanosti členských států stanovené v příloze rozhodnutí Rady 2003/578/ES ze dne 22. července 2003 o hlavních zásadách politik zaměstnanosti členských států [3] zůstávají v platnosti a členské státy k nim přihlížejí ve svých politikách zaměstnanosti.
Rozhodnutí Rady
ze dne 28. června 2004
o jmenování francouzského člena Hospodářského a sociálního výboru
(2004/742/ES, Euratom)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 259 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na článek 167 této smlouvy,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2005/758/ES, Euratom ze dne 17. září 2002 o jmenování členů Hospodářského a sociálního výboru na dobu od 21. září 2002 do 20. září 2006 [1],
s ohledem na kandidaturu předloženou francouzskou vládou,
po obdržení stanoviska Komise Evropské unie,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Laure BATUTOVÁ je jmenována členkou Hospodářského a sociálního výboru jako nástupkyně Jean-Marca BILQUEZE na zbývající část funkčního období, tedy do 20. září 2006.
Rozhodnutí Rady
ze dne 5. července 2004
o jmenování belgického člena Hospodářského a sociálního výboru
(2004/743/ES, Euratom)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 259 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na článek 167 této smlouvy,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2002/758/ES, Euratom ze dne 17. září 2002 o jmenování členů Hospodářského a sociálního výboru na dobu od 21. září 2002 do 20. září 2006 [1],
s ohledem na kandidaturu předloženou belgickou vládou,
po obdržení stanoviska Komise Evropské unie,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Tony VANDEPUTTE je jmenován členem Hospodářského a sociálního výboru jako nástupce Wilfrieda BEIRNAERTA na zbývající část funkčního období, tedy do 20. září 2006.
Rozhodnutí Rady
ze dne 12. července 2004
o jmenování španělského člena Výboru regionů
(2004/745/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 263 této smlouvy,
s ohledem na návrh španělské vlády,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 22. ledna 2002 Rada rozhodnutím 2002/60/ES rozhodla o jmenování členů a náhradníků Výboru regionů na období od 26. ledna 2002 do 25. ledna 2006 [1].
(2) Uvolnilo se místo člena Výboru regionů po skončení funkčního období Josého BONA MARTINEZE, které bylo Radě oznámeno dne 24. června 2004,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
José María BARREDA FONTES, Presidente - Gobierno de Castilla-La Mancha, je jmenován členem Výboru regionů jako nástupce Josého BONA MARTINEZE na zbývající část funkčního období, tedy do 25. ledna 2006.
Rozhodnutí Rady
ze dne 18. října 2004
o splnění podmínek stanovených v článku 3 Dodatkového protokolu k Evropské dohodě zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bulharskou republikou na straně druhé, a to s ohledem na prodloužení období stanovené v čl. 9 odst. 4 protokolu 2 k Evropské dohodě
(2004/746/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 87 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na rozhodnutí Rady (ES) ze dne 29. července 2002 o podpisu a prozatímním používání Dodatkového protokolu k Evropské dohodě zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bulharskou republikou na straně druhé, a to s ohledem na prodloužení období stanovené v čl. 9 odst. 4 protokolu 2 k Evropské dohodě,
s ohledem na Dodatkový protokol k Evropské dohodě zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bulharskou republikou na straně druhé, a to s ohledem na prodloužení období stanovené v čl. 9 odst. 4 protokolu 2 k Evropské dohodě, a zejména na článek 3 uvedeného protokolu,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská dohoda zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bulharskou republikou na straně druhé [1] vstoupila v platnost dnem 1. února 1995.
(2) Podle čl. 9 odst. 4 protokolu 2 k Evropské dohodě může Bulharsko během prvních pěti let po vstupu dohody v platnost a odchylně od odst. 1 podbodu iii) téhož článku výjimečně poskytovat, pokud jde o výrobky z oceli, veřejnou podporu pro účely restrukturalizace, pokud tato podpora na konci období restrukturalizace povede k tomu, že firmy, které podporu přijímají, budou životaschopné v běžných tržních podmínkách, pokud částka a míra takové podpory budou přísně omezeny na nejnižší možnou míru nezbytnou pro obnovení životaschopnosti a budou postupně snižovány a pokud bude plán restrukturalizace spojen s celkovou racionalizací a snížením souhrnné výrobní kapacity Bulharska.
(3) Toto počáteční pětileté období pro Bulharsko skončilo dnem 31. prosince 1997.
(4) Bulharská republika požádala o prodloužení výše uvedeného období do 21. listopadu 2002.
(5) Toto období je vhodné prodloužit o dodatečné období osmi let, počínaje dnem 1. ledna 1998, nebo až do přistoupení Bulharska k Evropské unii, podle toho, co nastane dříve.
(6) Za tímto účelem byl dne 21. listopadu 2002 Společenstvím a Bulharskem podepsán dodatkový protokol k Evropské dohodě a je od uvedeného dne prozatímně používán.
(7) Podle článku 2 dodatkového protokolu lze výše uvedené období prodloužit pouze za předpokladu, že Bulharsko předloží Komisi restrukturalizační program a obchodní plán, které splňují požadavky čl. 9 odst. 4 protokolu 2 k Evropské dohodě a byly posouzeny a schváleny bulharským vnitrostátním orgánem pro státní podporu (Komise na ochranu hospodářské soutěže).
(8) V březnu 2004 předložilo Bulharsko Komisi restrukturalizační program a obchodní plán pro svoji jedinou společnost, která byla nebo je příjemcem státní podpory pro účely restrukturalizace.
(9) Podle článku 3 dodatkového protokolu lze výše uvedené období prodloužit pouze za předpokladu, že Komise vypracuje závěrečné posouzení restrukturalizačního programu a obchodních plánů.
(10) Komise vypracovala závěrečné posouzení restrukturalizačního programu a obchodního plánu předložených Bulharskem. Z tohoto posouzení vyplývá, že realizace restrukturalizačního programu a obchodního plánu umožní, aby příslušná společnost byla v běžných tržních podmínkách životaschopná.
Dále z něj vyplývá, že částka státní podpory pro účely restrukturalizace, jak je uvedena v daném plánu, je přísně omezena na nejnižší možnou míru nezbytnou pro dosažení životaschopnosti příslušné společnosti a bude postupně snižována a ukončena v roce 2005.
Posouzení stanoví, že bude provedena celková racionalizace a snížena nadbytečná výrobní kapacita společnosti, která podporu přijímá.
Ze závěru posouzení je tudíž zřejmé, že restrukturalizační program a obchodní plán splňují požadavky čl. 9 odst.
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Restrukturalizační program a obchodní plány, jež Bulharsko předložilo Komisi podle článku 2 Dodatkového protokolu k Evropské dohodě zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bulharskem na straně druhé, a to s ohledem na prodloužení období stanovené v čl. 9 odst. 4 protokolu 2 k Evropské dohodě, jsou v souladu s čl. 9 odst. 4 protokolu 2.
Článek 2
Období, během něhož může Bulharsko výjimečně poskytovat, pokud jde o výrobky z oceli, veřejnou podporu pro účely restrukturalizace v souladu s čl. 9 odst. 4 protokolu 2, se prodlužuje o dodatečné období osmi let, počínaje dnem 1. ledna 1998, nebo až do přistoupení Bulharska k Evropské unii, podle toho, co nastane dříve, jak je stanoveno v článku 1 dodatkového protokolu.
Rozhodnutí Rady
ze dne 21. října 2004,
kterým se vymezuje obecný přístup k přerozdělování zdrojů vzniklých na základě nařízení (ES) č. 1267/1999 o zřízení nástroje předvstupních strukturálních politik
(2004/749/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1267/1999 ze dne 21. června 1999 o zřízení nástroje předvstupních strukturálních politik [1], a zejména na čl. 15 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská rada na svém zasedání v Kodani ve dnech 12. a 13. prosince 2002 schválila výsledky jednání, na jejichž základě přistoupilo v roce 2004 ke Společenství osm zemí, na něž se v té době vztahovalo nařízení (ES) č.
1267/1999. Závazky přijaté podle uvedeného nařízení se proto budou v období 2004 až 2006 vztahovat pouze na Bulharsko a Rumunsko.
(2) Při schvalování plánů, které Komise navrhla pro Bulharsko a Rumunsko, se Evropská rada na zasedání v Kodani dohodla, že je vhodné zaujmout k přerozdělení obecný přístup a stanovit poměr přerozdělení na 30 % pro Bulharsko a 70 % pro Rumunsko, a to v rámci programu Phare, zřízeného nařízením Rady (EHS) č. 3906/89 ze dne 18. prosince 1989 o hospodářské pomoci Maďarské republice a Polské lidové republice [2], zvláštního předvstupního programu pro zemědělství a rozvoj venkova (SAPARD), zřízeného nařízením (ES) č. 1268/1999 [3], a nástroje předvstupních strukturálních politik (ISPA), zřízeného nařízením č. 1267/1999.
(3) V souladu s čl. 15 prvním pododstavcem nařízení (ES) č. 1267/1999 tento poměr vychází z potřeb a možností Bulharska a Rumunska přijmout pomoc a z kritérií uvedených v čl. 4 uvedeného nařízení.
(4) Vzhledem k tomu, že se poměr 30:70 týká celého tříletého období 2004 až 2006, je vhodné povolit orientační rozdělení celkových zdrojů na jednotlivé roky odpovídající danému poměru.
(5) K přerozdělení mezi zbývající přijímající státy, jmenovitě Bulharsko a Rumunsko, je proto vhodné zaujmout takový obecný přístup, při němž se na celé tříleté období 2004 až 2006 použije poměr 30:70 a orientační rozdělení celkových zdrojů na jednotlivé roky se provede v rámci limitů celkového poměru,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Pomocí obecného přístupu k tříletému období 2004 až 2006 se zdroje vzniklé na základě nařízení (ES) č. 1267/1999 přerozdělí mezi Bulharsko a Rumunsko v poměru 30 % pro Bulharsko a 70 % pro Rumunsko s tím, že se tento poměr vztahuje na dané období jako celek.
To, jaká část zdrojů vzniklých podle nařízení (ES) č. 1267/1999 se přidělí v každém roce tříletého období uvedeného v prvním pododstavci, se určí podle orientačního poměru 65 % až 75 % celkových zdrojů pro Rumunsko a 25 % až 35 % celkových zdrojů pro Bulharsko.
Rozhodnutí Rady
ze dne 21. října 2004
o zahájení jednání o dohodě týkající se měnových vztahů s Andorrským knížectvím
(2004/750/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2004/548/ES ze dne 11. května 2004 o postoji Společenství ohledně dohody týkající se měnových vztahů s Andorrským knížectvím [1], a zejména na článek 8 uvedeného rozhodnutí,
s ohledem na doporučení Komise [2],
s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Zahájení jednání o dohodě s Andorrským knížectvím (dále jen "Andorra") o měnových záležitostech by mělo být podmíněno splněním nezbytných podmínek.
Součástí těchto podmínek by mělo být předchozí parafování dohody o zdanění příjmů z úspor oběma stranami a závazek Andorry ratifikovat takovouto dohodu do termínu dohodnutého se Společenstvím.
(2) Andorra a Komise parafovaly dne 1. července 2004 dohodu, kterou se stanoví opatření rovnocenná opatřením stanoveným ve směrnici Rady 2003/48/ES ze dne 3. června 2003 o zdanění příjmů z úspor ve formě příjmů úrokového charakteru [4].
(3) Verbální nótou velvyslankyně Andorry ve Společenství ze dne 1. července 2004 se Andorra zavázala tuto dohodu ratifikovat do 30. dubna 2005.
Tento termín je pro Společenství přijatelný.
(4) Pokud Andorra dohodu o zdanění příjmů z úspor neratifikuje do dohodnutého termínu, měla by být jednání o měnové dohodě přerušena do doby, dokud k uvedené ratifikaci nedojde,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Nezbytné podmínky pro zahájení jednání s Andorrským knížectvím o dohodě o měnových záležitostech, jak jsou stanoveny v článku 8 rozhodnutí 2004/548/ES o postoji Společenství ohledně dohody týkající se měnových vztahů s Andorrským knížectvím, byly splněny.
Komise uvědomí Andorrské knížectví o připravenosti Společenství uzavřít dohodu o měnových záležitostech a navrhne zahájit jednání o této dohodě.
Rozhodnutí Komise
ze dne 22. října 2004,
kterým se jménem Evropského společenství schvalují změny přílohy V Dohody mezi Evropským společenstvím a Novým Zélandem o hygienických opatřeních použitelných při obchodu s živými zvířaty a živočišnými produkty
(oznámeno pod číslem K(2004) 4022)
(Text s významem pro EHP)
(2004/751/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 97/132/ES ze dne 17. prosince 1996 o uzavření Dohody mezi Evropským společenstvím a Novým Zélandem o hygienických opatřeních použitelných při obchodu s živými zvířaty a živočišnými produkty [1], a zejména na čl. 3 odst. 3 uvedené dohody,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Rady 2002/957/ES ze dne 28. listopadu 2002 o uzavření dohody ve formě výměny dopisů o změně příloh Dohody mezi Evropským společenstvím a Novým Zélandem o hygienických opatřeních použitelných při obchodu s živými zvířaty a živočišnými produkty [2], poskytlo možnost uznání rovnocennosti novozélandských systémů osvědčování čerstvého masa a výrobků z něho a ostatních živočišných produktů.
(2) Smíšený řídící výbor pro otázky dohody zřízený podle článku 16 dohody (dále jen "výbor") vydal na svém zasedání dne 1. a 2. června 2004 doporučení o uznání rovnocennosti zdravotnických požadavků na embrya skotu, pernaté zvěře, živých plžů určených k lidské spotřebě, na med a vlnu.
Výbor také doporučil schválit rovnocennost systémů osvědčování produktů rybolovu a vydal doporučení o obecném formátu přílohy V.
(3) Výsledek těchto doporučení je příslušná změna přílohy V dohody.
(4) Tyto změny by měly být v zastoupení Společenství schváleny.
(5) Opatření stanovená v tomto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Na základě doporučení smíšeného řídícího výboru zřízeného podle článku 16 dohody mezi Evropským společenstvím a Novým Zélandem o hygienických opatřeních použitelných pro obchod s živými zvířaty a živočišnými produkty se jménem Společenství schvalují změny přílohy V uvedené dohody.
K tomuto rozhodnutí je připojeno znění výměny dopisů, které tvoří dohodu s Novým Zélandem, včetně změn přílohy V dohody.
Článek 2
Generální ředitel pro ochranu zdraví a spotřebitele se zmocňuje k podpisu dohody ve formě výměny dopisů za účelem zavázání Společenství.
Článek 3
Toto rozhodnutí se použije od prvního dne měsíce po měsíci, ve kterém Nový Zéland písemně oznámí Komisi, že byly ukončeny vnitřní postupy pro schválení změn uvedených v článku 1.
Komise neprodleně uvědomí Radu a členské státy o oznámení uvedeném v prvním odstavci.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 2. listopadu 2004
o zřízení Soudu pro veřejnou službu Evropské unie
(2004/752/ES, Euratom)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 225a a 245 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na články 140b a 160 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu,
s ohledem na stanovisko Soudního dvora,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 225a Smlouvy o ES a článek 140b Smlouvy o ESAE zmocňují Radu zřídit soudní komory příslušné rozhodovat v prvním stupni v určitých kategoriích věcí, stanovit pravidla pro jejich složení a upřesnit působnost, která jim bude svěřena.
(2) Zřízení zvláštního soudu pro spory z veřejné služby příslušného k rozhodování v prvním stupni v těchto sporech, pro které je v současné době příslušný Soud prvního stupně Evropských společenství, může zlepšit fungování soudního systému Společenství.
Toto zřízení je odpovědí na výzvu obsaženou v prohlášení č. 16 k článku 225a Smlouvy o ES [1], přijatého při podpisu Niceské smlouvy dne 26. února 2001.
(3) Při Soudu prvního stupně je proto třeba zřídit soudní komoru, která bude na institucionální a organizační úrovni nedílnou součástí orgánu Soudní dvůr a jejíž členové budou mít stejné postavení jako členové Soudu prvního stupně.
(4) Tento nový soud je třeba nazvat tak, aby se jeho název odlišoval od názvů jednotlivých složení tohoto soudu nebo Soudu prvního stupně.
(5) K zajištění čitelnosti soudního systému jako celku je třeba vložit do přílohy ke statutu Soudního dvora ustanovení o pravomocích, složení a organizaci soudní komory a o řízení před ní.
(6) Počet soudců soudní komory by měl odpovídat počtu sporů, které projednává.
Pro usnadnění rozhodování Rady o jmenování soudců je třeba, aby Rada zřídila nezávislý poradní výbor, jehož úkolem by bylo ověřovat, zda předložené kandidatury splňují požadované podmínky.
(7) Soudní komora by měla rozhodovat postupem přizpůsobeným zvláštnostem sporů, ve kterých má rozhodovat, přičemž by měla zkoumat možnosti smírného narovnání v každém stadiu řízení.
225a třetím pododstavcem Smlouvy o ES a s čl. 140b třetím pododstavcem Smlouvy o ESAE je možné proti rozhodnutí soudních komor podat opravný prostředek k Soudu prvního stupně omezený na právní otázky, a to za stejných podmínek, jaké jsou stanoveny pro opravné prostředky nyní podávané k Soudnímu dvoru proti rozhodnutím Soudu prvního stupně.
Odpovídající ustanovení statutu Soudního dvora jsou opakována v příloze tohoto statutu, který se týká soudní komory, aby se zabránilo odkazům, které by mohly poškodit jasnost ustanovení jako celku.
(9) V tomto rozhodnutí je třeba stanovit vhodná přechodná ustanovení, aby mohla soudní komora zahájit svou činnost ihned po zřízení,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
K Soudu prvního stupně Evropských společenství se připojuje soudní komora příslušná rozhodovat o sporech z veřejné služby Evropské unie, dále nazývaná "Soud pro veřejnou službu Evropské unie".
Soud pro veřejnou službu Evropské unie má sídlo u Soudu prvního stupně.
Článek 2
Protokol o statutu Soudního dvora se mění takto:
1. Vkládá se nová hlava, která zní:
"HLAVA IVa
SOUDNÍ KOMORY
Článek 62a
Ustanovení o pravomocích, složení a organizaci soudních komor zřízených podle článku 225a Smlouvy o ES a článku 140b Smlouvy o ESAE a o řízení před nimi jsou obsažena v příloze tohoto statutu."
2. Připojuje se příloha I, jejíž znění je uvedeno v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 3
1. První předseda Soudu pro veřejnou službu Evropské unie bude jmenován na dobu tří let stejným způsobem jako soudci, nerozhodne-li Rada o použití postupu podle čl. 4 odst. 1 přílohy I statutu Soudního dvora, jehož znění je uvedeno v příloze tohoto rozhodnutí.
2. Jakmile složí všichni soudci Soudu pro veřejnou službu Evropské unie slib, určí předseda Rady losováním tři soudce tohoto soudu, která přestanou vykonávat své funkce, odchylně od čl. 2 druhého pododstavce první věty přílohy I statutu Soudního dvora, uplynutím prvních tří let funkčního období.
3. Věci uvedené v článku 1 přílohy I statutu Soudního dvora, které jsou předloženy Soudu prvního stupně ke dni vstupu tohoto článku v platnost a u nichž písemná část řízení dosud neskončila, jak uvádí článek 52 jednacího řádu Soudu, jsou postoupeny Soudu pro veřejnou službu Evropské unie.
4. Soud pro veřejnou službu Evropské unie používá až do vstupu svého jednacího řádu v platnost obdobně jednací řád Soudu prvního stupně, s výjimkou ustanovení týkajících se samosoudce.
Článek 4
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po zveřejnění
Rozhodnutí Rady
přijatého po vzájemné dohodě s nastávajícím předsedou Komise,
ze dne 5. listopadu 2004,
kterým se přijímá seznam dalších osob, jež Rada zamýšlí jmenovat členy Komise Evropských společenství, a kterým se zrušuje a nahrazuje rozhodnutí 2004/642/ES, Euratom
(2004/753/ES, Euratom)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 213 odst. 1 a na čl. 214 odst. 2 druhý pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na čl. 126 odst. 1 a na čl. 127 odst. 2 druhý pododstavec této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nová Komise složená z jednoho státního příslušníka každého členského státu musí být jmenována na období ode dne jejího jmenování do 31. října 2009.
(2) Rada zasedající na úrovni hlav států nebo předsedů vlád nominovala dne 29. června 2004 José Manuel DURO BARROSU osobou, kterou zamýšlí jmenovat předsedou Komise [1].
(3) Evropský parlament tuto nominaci schválil svým usnesením ze dne 22. července 2004.
(4) Rozhodnutím 2004/642/ES, Euratom [2] Rada po vzájemné dohodě s nastávajícím předsedou Komise přijala seznam dalších osob, které zamýšlí jmenovat členy Komise.
(5) Po vzájemné dohodě s nastávajícím předsedou Komise by rozhodnutí 2004/642/ES, Euratom mělo být zrušeno a nahrazeno tímto rozhodnutím ještě před tím, než bude seznam, který obsahuje, předložen ke schválení Evropskému parlamentu.
(6) Vstup Smlouvy o Ústavě pro Evropu v platnost bude mít za následek uplynutí funkčního období člena Komise, který má stejnou státní příslušnost jako budoucí ministr zahraničních věcí Evropské unie, jenž bude místopředsedou Komise,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Po vzájemné dohodě s José Manuel DURO BARROSEM, nastávajícím předsedou Komise, jsou nominovány tyto osoby, které Rada zamýšlí jmenovat členy Komise Evropských společenství na období ode dne jmenování nové Komise do 31. října 2009:
Joaquín ALMUNIA AMANN
Jacques BARROT
Joe BORG
Stavros DIMAS
Benita FERRERO-WALDNER
Ján FIGEĽ
Mariann FISCHER BOEL
Franco FRATTINI
Dalia GRYBAUSKAIT
Danuta HÜBNER
Siim KALLAS
László KOVÁCS
Neelie KROES
Markos KYPRIANOU
Peter MANDELSON
Charlie McCREEVY
Louis MICHEL
Andris PIEBALGS
Janez POTOČNIK
Viviane REDING
Olli REHN
Vladimír ŠPIDLA
Günter VERHEUGEN
Margot WALLSTRÖM.
Článek 2
Rozhodnutí 2004/642/ES, Euratom se zrušuje.
Článek 3
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady
ze dne 11. října 2004
o uzavření Prozatímní dohody mezi Evropským společenstvím a Evropským společenstvím pro atomovou energii na straně jedné a Tádžickou republikou na straně druhé o obchodu a obchodních záležitostech jménem Evropského společenství pro atomovou energii
(2004/754/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 ve spojení s čl. 300 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
1. Prozatímní dohoda mezi Evropským společenstvím a Evropským společenstvím pro atomovou energii na straně jedné a Tádžickou republikou na straně druhé o obchodu a obchodních záležitostech, jakož i přílohy a protokol k ní připojené a prohlášení učiněná jednostranně Společenstvím nebo společně s druhou stranou se schvalují jménem Evropského společenství.
2. Znění dohody, příloh, protokolu a závěrečného aktu se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat prozatímní dohodu jménem Evropského společenství.
Článek 3
Předseda Rady provede jménem Společenství oznámení stanovené v článku 37 dohody.
Rozhodnutí Rady
ze dne 11. října 2004,
kterým se schvaluje uzavření Prozatímní dohody mezi Evropským společenstvím a Evropským společenstvím pro atomovou energii na jedné straně a Tádžickou republikou na straně druhé o obchodu a obchodních záležitostech Komisí jménem Evropského společenství pro atomovou energii
(2004/755/Euratom)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na čl. 101 druhý pododstavec této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
1. Uzavření Prozatímní dohody mezi Evropským společenstvím a Evropským společenstvím pro atomovou energii na jedné straně a Tádžickou republikou na straně druhé o obchodu a obchodních záležitostech, jakož i příloh a protokolu k ní připojených a prohlášení učiněných Společenstvím jednostranně nebo společně s druhou stranou, Komisí jménem Evropského společenství pro atomovou energii se schvaluje.
2. Znění dohody, příloh, protokolu a závěrečného aktu se připojuje k tomuto rozhodnutí [1].
Rozhodnutí Rady
ze dne 4. října 2004
o uzavření Dohody o prodloužení platnosti dohody o vědeckotechnické spolupráci mezi Evropským společenstvím a vládou Spojených států amerických
(2004/756/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 170 druhý pododstavec ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou a odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rada rozhodnutím ze dne 13. října 1998 [2] schválila uzavření Dohody o vědeckotechnické spolupráci mezi Evropským společenstvím a vládou Spojených států amerických.
(2) Ustanovení čl. 12 písm. b) uvedené dohody stanoví: "Tato dohoda se uzavírá na počáteční období pěti let.
Po přezkoumání stranami v posledním roce každé doby trvání může být dohoda s možnými změnami prodloužena o další období pěti let vzájemným písemným souhlasem stran."
(3) Úřady Spojených států amerických uvědomily příslušné útvary Komise, že by si přály platnost uvedené dohody prodloužit o dalších pět let.
Rychlé prodloužení platnosti by proto bylo v nejlepším zájmu obou stran.
(4) Věcný obsah prodloužené dohody bude shodný s věcným obsahem dohody, jejíž platnost končí dne 13. října 2003.
(5) Dohoda o prodloužení platnosti Dohody o vědeckotechnické spolupráci mezi Evropským společenstvím a vládou Spojených států amerických by měla být schválena jménem Společenství,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda o prodloužení platnosti dohody o vědeckotechnické spolupráci mezi Evropským společenstvím a vládou Spojených států amerických o další období pěti let se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat dohodu jako výraz souhlasu Společenství s tím, že jí bude vázáno.
Rozhodnutí Rady
ze dne 2. listopadu 2004,
kterým se Rakousku povoluje uplatňovat opatření odchylující se od článku 21 šesté směrnice 77/388/EHS o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu
(2004/758/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na šestou směrnici Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu - Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně [1], a zejména na čl. 27 odst. 1 této směrnice,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V žádosti podané Komisi a evidované generálním sekretariátem Komise dne 3. března 2004 požádala rakouská vláda o povolení k zavedení tří opatření odchylujících se od čl. 21 odst. 1 písm. a) směrnice 77/388/EHS.
(2) Účelem odchylky požadované Rakouskem je přenést na příjemce odpovědnost za úhradu DPH splatné ve třech konkrétních případech: za prvé při dodání zboží poskytovaného jako záruku jednou osobou povinná k DPH jiné osobě při realizaci této záruky; za druhé při dodání zboží po postoupení výhrady vlastnictví nabyvateli a využití tohoto práva tímto nabyvatelem; a za třetí při dodání nemovitého majetku dlužníkem z rozhodnutí soudu jiné osobě při povinném prodeji.
Požadovaná opatření mají být považována za opatření bránící některým typům daňových úniků a vyhýbání se daňovým povinnostem v uvedených oblastech.
(3) Je-li zboží dodáváno jako záruka jednou osobou povinnou k DPH příjemci záruky při její realizaci, jde obvykle o situaci, kdy má ručitel dodávající zboží omezenou schopnost uhradit své závazky, včetně dluhu na daních.
Pokud příjemce záruky, který zboží obdržel, využije svých práv a prodá záruku třetí straně, vzniká tímto prodejem zároveň dodání ručitele příjemci záruky.
V takovýchto případech dochází často ke ztrátám na DPH, poněvadž příjemci záruky není možno odepřít jeho právo uplatnit odpočet a dodávající ručitel přitom nemůže být odpovědný, protože je v platební neschopnosti nebo přestal existovat.
Rozsah problémů, s nimiž se potýká rakouská správa, vyžaduje právní opatření.
Podobná odchylka již byla udělena Německu rozhodnutím 2002/439/ES [2].
(4) V případech, kdy má kupující zboží omezenou schopnost uhradit své dluhy za nákup, si dodavatel zboží vyhradí vlastnictví a může postoupit právo na výkon tohoto práva, jakož i nárokování kupní ceny třetí straně, obvykle bance, jako záruku za půjčku poskytovanou bankou kupujícímu.
Přestane-li kupující hradit splátky půjčky, uplatní banka své právo vlastnictví; to zahrnuje dodání zboží původním kupujícím bance.
V takovém případě banka obvykle nezaplatí původnímu kupujícímu daň z obratu splatnou při dodání zboží, ale použije tyto prostředky k úhradě půjčky původního kupujícího s důsledkem ztrát na DPH pro finanční úřady, protože původní kupující je obvykle v platební neschopnosti nebo přestal existovat dříve, než ho finanční úřady mohou identifikovat a vybrat od něj DPH.
Proto je tento případ podobný výše popsanému případu realizace záruky.
(5) Ke ztrátám na DPH dochází i v případech zdanitelného dodání nemovitého majetku prodávaného dlužníkem z rozhodnutí soudu jiné osobě při povinném prodeji.
Tak je tomu zejména v případech, kdy dodavatel zvolil možnost odvodu DPH, přestože v době dodání nebyl ve finanční situaci, která by mu umožňovala uhradit finančnímu úřadu daň, kterou vyfakturoval kupujícímu.
Kupující může obvykle využít svého práva na odpočet a dodavatel nezaplatí finančním úřadům žádnou DPH.
Rozsah tohoto problému, s nímž se potýká rakouská správa, vyžaduje právní opatření.
Nemovitý majetek je zboží vysoké hodnoty; proto jsou také základ daně a ztráta na DPH - dokonce i z jediné transakce - značně vysoké.
Hodnota nemovitého majetku obvykle obsahuje skrytou DPH a zachování volby je proto nezbytné, má-li systém DPH zůstat neutrální.
Z těchto důvodů a vzhledem k poměrně značné rizikovosti celého problému se zamýšlená odpovědnost příjemce pro účely DPH jeví jako nejvhodnější řešení této konkrétní situace.
Požadovaná odchylka brání ztrátám na DPH, protože finanční úřady jednomu z dotčených hospodářských subjektů žádnou DPH neplatí.
Toto řešení rovněž zamezuje dvojí daňové odpovědnosti dodavatele a příjemce, s níž může být spojeno vyšší ekonomické riziko pro příjemce a obtížnější postupy výběru DPH pro finanční úřady, které se mohou obrátit na příjemce pouze tehdy, pokud nebylo možné vybrat DPH od dodavatele.
Zabraňuje se tím též daňové odpovědnosti třetí osoby, jako je notář, která obvykle zvyšuje finanční náklady pro dodavatele i příjemce.
Podobné odchylky již byly uděleny Německu rozhodnutími 2002/439/ES a 2004/291/ES [3].
(6) Dotyčná odchylka neovlivňuje výši DPH splatné při konečné spotřebě a nemá nepříznivý dopad na vlastní zdroje Společenství vycházející z DPH,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Odchylně od čl. 21 odst. 1 písm. a) směrnice 77/388/EHS, ve znění článku 28g této směrnice, se Rakouské republice povoluje určit příjemce dodání zboží podle článku 2 tohoto rozhodnutí za daňového dlužníka pro DPH.
Článek 2
V následujících případech může být příjemce dodání určen za daňového dlužníka pro DPH:
1. dodání zboží poskytovaného jako záruka jednou osobou povinnou k DPH jiné osobě při realizaci této záruky;
2. dodání zboží po postoupení výhrady vlastnictví nabyvateli a využití tohoto práva tímto nabyvatelem;
3. dodání nemovitého majetku prodávaného dlužníkem z rozhodnutí soudu jiné osobě při povinném prodeji.
Článek 3
Použitelnost tohoto rozhodnutí končí dnem 31. prosince 2008.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno Rakouské republice.
Rozhodnutí Rady
ze dne 2. listopadu 2004
o jmenování člena Účetního dvora
(2004/759/ES, Euratom)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 247 odst. 1, 2 a 3 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na čl. 160b odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na akt o přistoupení z roku 2003, a zejména na článek 47 tohoto aktu,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Kikis KAZAMIAS je jmenován členem Účetního dvora na období šesti let ode dne přijetí tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem jeho přijetí.
Článek 3
Toto rozhodnutí bude vyhlášeno
Rozhodnutí Komise
ze dne 26. října 2004,
kterým se stanoví prováděcí pravidla ke směrnici Rady 93/23/EHS, pokud jde o statistická zjišťování populace a produkce v odvětví chovu prasat
(oznámeno pod číslem K(2004) 4090)
(Text s významem pro EHP)
(2004/760/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 93/23/EHS ze dne 1. června 1993 o statistických zjišťováních chovu prasat [1], a zejména na čl. 1 odst. 3, čl. 2 odst. 2, čl. 3 odst. 2, čl. 6 odst. 1 a 2, čl. 8 odst. 1, čl. 10 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 94/432/ES ze dne 30. května 1994, které stanoví prováděcí pravidla ke směrnici Rady 93/23/EHS o statistických zjišťováních chovu prasat [2], bylo několikrát změněno.
(2) Provádění zjišťování uvedených ve směrnici 93/23/EHS vyžaduje přesné definice.
Za tímto účelem je nezbytné vymezit zemědělské podniky, které jsou předmětem zjišťování, a stanovit velikostní kategorie stád a regiony, podle kterých musí členské státy v pravidelných intervalech sestavovat výsledky zjišťování.
Za účelem vypracování statistik porážek je nezbytná jednotná definice hmotnosti jatečně upraveného těla.
(3) Podle směrnice 93/23/EHS mohou být členské státy na vlastní žádost oprávněny provádět zjišťování v měsících dubnu a srpnu nebo květnu/červnu ve vybraných regionech, pokud se tato zjišťování budou vztahovat alespoň na 70 % populace prasat.
Členským státům, jejichž populace prasat tvoří jenom malé procento celé populace prasat ve Společenství, může být povoleno provádět zjišťování jednou v roce v dubnu, květnu/červnu nebo listopadu/prosinci nebo pro konečné výsledky zjišťování v měsících dubnu nebo květnu/červnu použít regionální ocenění.
A konečně mohou být členské státy na vlastní žádost oprávněny provádět u výsledků zjišťování ve stálém měsíci roku předepsané členění podle velikostních kategorií stáda.
(4) Členské státy předložily žádosti týkající se možných odchylek.
(5) Po přistoupení České republiky, Kypru, Estonska, Maďarska, Lotyšska, Litvy, Malty, Polska, Slovenska a Slovinska je nutné provést určité technické úpravy a rozšířit určité odchylky na tyto nové členské státy.
(6) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1059/2003 [3] stanoví společnou klasifikaci územních statistických jednotek (NUTS) pro členské státy; v důsledku toho je nutné nahradit dříve stanovené regionální úrovně novou klasifikací (NUTS).
(7) Proto je třeba zrušit rozhodnutí 94/432/ES.
(8) Toto rozhodnutí je v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro zemědělskou statistiku,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Zemědělským podnikem se ve smyslu čl. 2 odst. 2 směrnice 93/23/EHS rozumí technicko-hospodářská jednotka s jednotným řízením, která vyrábí zemědělské produkty.
2. Zjišťování podle čl. 1 odst. 1 směrnice 93/23/EHS se týká:
a) zemědělských podniků se zemědělsky využitou plochou o výměře jeden hektar nebo vyšší;
b) podniků se zemědělsky využitou plochou o výměře menší než jeden hektar, jestliže do jisté míry vyrábějí za účelem prodeje nebo jestliže jejich výrobní jednotka překračuje určité fyzické meze.
3. Členské státy, které si pro svá zjišťování přejí použít jinou mez, se zavazují tuto mez stanovit tak, že se vyloučí pouze nejmenší podniky, jejichž podíl na standardním příspěvku na úhradu - ve smyslu rozhodnutí Komise 85/377/EHS [4] - příslušného členského státu představuje celkově nejvýše 1 %.
Článek 2
6 odst. 1 směrnice 93/23/EHS se budou členské státy řídit společnou klasifikací územních statistických jednotek (NUTS), definovanou v příloze I. Členské státy jsou zproštěny povinnosti sestavovat výsledky u regionů, jejichž populace prasat představuje méně než 1 % vnitrostátní populace prasat.
Článek 3
Velikostní třídy stád podle čl. 8 odst. 1 směrnice 93/23/EHS jsou uvedeny v příloze II tohoto rozhodnutí.
Článek 4
Hmotností jatečně upraveného těla podle čl. 10 odst. 1 směrnice 93/23/EHS se rozumí hmotnost vychladlého jatečně upraveného, vykrveného a vykoleného těla poraženého prasete, celého nebo rozpůleného, bez jazyka, štětin, nožek, pohlavních orgánů, světlého tuku, ledvin a bránice.
Článek 5
1. Seznam členských států, které jsou oprávněny provádět zjišťování v měsících duben a srpen nebo květen/červen ve vybraných regionech za podmínky, že se tato zjišťování týkají minimálně 70 % populace prasat, je součástí přílohy III písm. a) tohoto rozhodnutí.
2. Seznam členských států, které jsou oprávněny provádět zjišťování jednou v roce v měsících duben, květen/červen, srpen nebo listopad/prosinec, je součástí přílohy III písm. b) tohoto rozhodnutí.
3. Seznam členských států, které jsou oprávněny používat u konečných výsledků zjišťování v měsících duben, květen/červen regionální členění, je součástí přílohy III písm. c) tohoto rozhodnutí.
4. Seznam členských států, které jsou oprávněny používat u výsledků zjišťování ve stálém měsíci v roce předepsané členění podle velikostních tříd stád, je součástí přílohy III písm. d) tohoto rozhodnutí.
Článek 6
Zrušuje se rozhodnutí 94/432/ES.
Odkazy na zrušené rozhodnutí se považují za odkazy na toto rozhodnutí.
Článek 7
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 26. října 2004
o prováděcích pravidlech ke směrnici Rady 93/24/EHS v oblasti statistického zjišťování stavů a produkce chovu skotu
(oznámeno pod číslem K(2004) 4091)
(Text s významem pro EHP)
(2004/761/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 93/24/EHS ze dne 1. června 1993 týkající se statistického zjišťování v oblasti produkce [1], a zejména na čl. 1 odst. 2 a 3, čl. 2 odst. 2, čl. 3 odst. 2, článek 6, čl. 8 odst. 1 a 2, čl. 10 odst. 3 a čl. 12 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 94/433/ES ze dne 30. května 1994 o prováděcích pravidlech ke směrnici Rady 93/24/EHS týkající se statistického zjišťování stavů a produkce chovu skotu [2] bylo několikrát změněno.
(2) Pro realizaci zjišťování dle směrnice 93/24/EHS je nutné disponovat přesnými definicemi.
Za tímto účelem je potřebné určit zemědělské podniky, které budou předmětem tohoto zjišťování.
Dále je nutné přesně vymezit jednotlivé kategorie pro poměrné ocenění výsledků zjišťování a zároveň velikostní třídy stavů a územní celky, na jejichž základě budou členské státy kompilovat výsledky periodicky prováděných statistických zjišťování.
Vzhledem ke stanovení statistik porážek je nutné jednotně stanovit hmotnost jatečného těla.
(3) Podle směrnice 93/24/EHS mohou členské státy na základě žádosti získat povolení provádět zjišťování v měsících květen/červen nebo listopad/prosinec ve vybraných regionech za podmínky, že tato zjišťování budou představovat minimálně 70 % stavu skotu.
Členské státy, jejichž stav skotu představuje pouze malé procento celkového stavu Společenství, mohou na základě žádosti získat povolení zcela upustit od zjišťování v měsících květen/červen nebo listopad/prosinec nebo provádět u definitivních výsledků zjišťování v měsících květen/červen poměrné regionální ocenění.
A konečně mohou členské státy na základě žádosti provádět u výsledků zjišťování v měsících květen/červen předepsané poměrné ocenění v závislosti na velikostní třídě stavů.
(4) Členské státy předložily žádosti týkající se možných odchylek.
(5) Po přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska bude nutné přistoupit k určitým technickým adaptacím a rozšířit určité odchylky týkající se těchto nových členských států.
(6) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1059/2003 [3] stanoví společnou klasifikaci územních statistických jednotek (NUTS) pro členské státy; dále je nutné nahradit dříve stanovené regionální úrovně novou klasifikací NUTS.
(7) Dále je nutno zrušit rozhodnutí 94/433/ES.
(8) Toto rozhodnutí je v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro zemědělskou statistiku,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Zemědělský podnik podle čl. 2 odst. 2 směrnice 93/24/EHS je technicko-hospodářskou jednotkou podléhající jednotnému vedení a produkující zemědělské produkty.
2. Zjišťování stanovené podle čl. 1 odst. 1 směrnice 93/24/EHS se týká:
a) zemědělských podniků, jejichž zemědělsky využitá půda představuje nebo je větší než jeden hektar;
b) podniků, jejichž zemědělsky využitá půda je menší než jeden hektar, jestliže do jisté míry vyrábějí za účelem prodeje nebo jestliže jejich výrobní jednotka překračuje určité fyzické prahy.
3. Členské státy, které si pro svá zjišťování přejí použít jiný práh, se zavazují tento práh stanovit tak, aby byly vyloučeny pouze ty nejmenší podniky, jejichž podíl na standardním příspěvku na úhradu - ve smyslu rozhodnutí Komise 85/377/EHS [4] - příslušného členského státu představuje celkově nanejvýš 1 %.
Článek 2
Definice kategorií skotu podle čl. 3 odst. 1, čl. 10 odst. 2 a čl. 12 odst. 2 směrnice 93/24/EHS jsou součástí přílohy I tohoto rozhodnutí.
Článek 3
6 odst. 1 směrnice 93/24/EHS se budou členské státy řídit společnou klasifikací územních statistických jednotek (NUTS) definovanou v příloze II tohoto rozhodnutí.
Členské státy jsou zproštěny povinnosti stanovit výsledky u regionů, jejichž stav skotu představuje méně než 1 % národního stavu.
Článek 4
Velikostní třídy stavů podle čl. 8 odst. 1 směrnice 93/24/EHS jsou uvedeny v příloze III tohoto rozhodnutí.
Článek 5
Hmotnost jatečného těla podle čl. 10 odst. 1 směrnice 93/24/EHS je hmotnost těla poraženého zvířete za studena po stažení, vykrvení, odstranění vnitřností a odnětí vnějších pohlavních orgánů, končetin ve výši zápěstí nebo zánártí, hlavy, ocasu, ledvin a ledvinového loje a také vemene.
Článek 6
1. Seznam členských států s povolením provádět zjišťování v měsících květen/červen nebo listopad/prosinec ve vybraných regionech za podmínky, že se tato zjišťování dotýkají minimálně 70 % stavu skotu, je součástí přílohy IV bod a) tohoto rozhodnutí.
2. Seznam členských států s povolením provádět zjišťování pouze v měsících listopad/prosinec je součástí přílohy IV bod b) tohoto rozhodnutí.
3. Seznam členských států s povolením provádět u definitivních výsledků zjišťování v měsících květen/červen poměrné regionální ocenění je součástí přílohy IV bod c) tohoto rozhodnutí.
4. Seznam členských států s povolením provádět u výsledků zjišťování v měsících květen/červen předepsané poměrné ocenění v závislosti na velikostní třídě stavů je součástí přílohy IV bod d) tohoto rozhodnutí.
Článek 7
Ruší se rozhodnutí 94/433/ES.
Odkazy na zrušené rozhodnutí se rozumějí, jako by se týkaly stávajícího rozhodnutí.
Článek 8
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Oprava rozhodnutí Komise 2004/761/ES ze dne 26. října 2004 o prováděcích pravidlech ke směrnici Rady 93/24/EHS v oblasti statistického zjišťování stavů a produkce chovu skotu
(Úřední věstník Evropské unie L 337, ze dne 13. listopadu 2004)
Strana 67 přílohy II pro Lotyšsko
místo:
"NUTS 3",
má být:
"NUTS 2".
--------------------------------------------------
Rozhodnutí Komise
ze dne 12. listopadu 2004,
kterým se mění rozhodnutí 2003/828/ES, pokud jde o přemísťování zvířat z uzavřených pásem ve Španělsku a Portugalsku a do těchto pásem vzhledem k ohniskům katarální horečky ovcí ve Španělsku
(oznámeno pod číslem K(2004) 4398)
(Text s významem pro EHP)
(2004/762/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2000/75/ES ze dne 20. listopadu 2000, kterou se stanoví zvláštní ustanovení týkající se tlumení a eradikace katarální horečky ovcí [1], a zejména na čl. 8 odst. 2 písm. d), čl. 9 odst. 1 písm. c) a čl. 12 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [2], a zejména na čl.10 odst. 3 a 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 2003/828/ES ze dne 25. listopadu 2003 o ochranných pásmech a pásmech dozoru u katarální horečky ovcí [3], bylo přijato vzhledem k situaci týkající se katarální horečky ovcí v oblastech Společenství postižených touto chorobou.
Uvedené rozhodnutí vymezuje ochranná pásma a pásma dozoru ("uzavřená pásma"), odpovídající zvláštním epizootologickým situacím a stanovuje podmínky, za nichž mohou být schváleny odchylky ze zákazu stanoveného směrnicí 2000/75/ES pro některé přesuny zvířat, jejich spermatu, vajíček a embryí z těchto pásem a přes ně.
(2) V zájmu snížení rizika rozšíření katarální horečky ovcí by mělo být možné zakázat z epizootologických důvodů přemísťování zvířat v rámci uzavřených pásem.
(3) Na území Andalusie a Estremadury v jižním Španělsku byl nedávno zjištěn výskyt viru katarální horečky ovcí.
(4) V souladu se směrnicí 2000/75/ES a s přihlédnutím k zeměpisné, ekologické a epizootologické situaci těchto španělských oblastí, v nichž se nedávno vyskytla ohniska katarální horečky ovcí, je třeba změnit seznam uzavřených pásem uvedených v příloze I rozhodnutí 2003/828/ES za účelem doplnění nového uzavřeného pásma, které tato území zahrne.
Rozhodnutí 2003/828/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem pozměněno.
(5) Kromě toho je z důvodů epizootologické soudružnosti a ekologické kontinuity třeba k novému uzavřenému pásmu přidat některé portugalské oblasti, i když v Portugalsku žádné ohnisko katarální horečky ovcí nebylo zaznamenáno.
V zájmu zabránění rozšíření této choroby by však mělo být zakázáno přemísťování zvířat ze španělské části nového uzavřeného pásma do Portugalska.
(6) Směrnice 90/425/EHS stanoví, že po vzniku ohnisek epizootické choroby ve Společenství lze přijmout prozatímní ochranná opatření.
Rozhodnutí Komise 2004/697/ES ze dne 14. října 2004 o některých ochranných opatřeních proti katarální horečce ovcí ve Španělsku [4], bylo přijato na základě zpráv o vzniku ohnisek této choroby v roce 2004 v některých španělských provinciích.
V souladu s uvedeným rozhodnutím byla tato opatření předložena Stálému výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat na zasedání konaném dne 19. října 2004.
S ohledem na nedávný vývoj je třeba ochranná opatření přijatá rozhodnutím 2004/697/ES zrušit a nahradit je rozhodnutím 2003/828/ES ve znění tohoto rozhodnutí.
(7) Opatření stanovená tímto rozhodnutím by měla být přezkoumána na zasedání Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat, které se má konat 11. listopadu.
(8) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2003/828/ES se mění takto:
1) V článku 1 se třetí pododstavec nahrazuje tímto:
"Tímto rozhodnutím není dotčeno přemísťování uvnitř uzavřených pásem podle prvního pododstavce čl. 2 odst. 1, pokud není stanoveno jinak."
2) V článku 2 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Uzavřená pásma A, B, C, D, E a F jsou vymezena podle přílohy I.
Odchylky ze zákazu přemísťování pro tato pásma se přiznávají pouze v souladu s podmínkami stanovenými v tomto rozhodnutí.
V případě uzavřeného pásma F stanoveného v příloze I se zakazuje přemísťování těch druhů živých zvířat, které jsou vnímavé ke katarální horečce ovcí, z území Španělska do Portugalska, pokud tak nebude povoleno příslušnými orgány."
3) V příloze I se doplňuje toto uzavřené pásmo F:
"Uzavřené pásmo F
ŠPANĚLSKO:
- provincie Cádiz, Málaga, Sevilla, Huelva, Córdoba, Jaén, Cáceres a Badajoz,
- provincie Toledo (comarcas Oropesa, Talavera de la Reina, Belvis de Jara a Los Navalmorales),
- provincie Ciudad Real (comarcas Horcajo de los Montes, Piedrabuena, Almadén a Almodóvar del Campo).
PORTUGALSKO:
- Regionální ředitelství zemědělství v Alentejo: concelhos Niza, Castelo de Vide, Marvo, Ponte de Sor, Crato, Portoalegre, Alter do Cho, Avis, Mora, Sousel, Fronteira, Monforte, Arronches, Campo Maior, Elvas, Arraiolos, Estremoz, Borba, Vila Viçosa, Alandroal, Redondo, Évora, Portel, Reguengos de Monsaraz, Mouro, Moura, Barrancos, Mértola, Serpa, Beja, Vidigueira, Ferreira do Alentejo, Cuba, Alvito, Viana, Montemor-o-Novo, Vendas Novas, Alcácer do Sal (na východ od A2, freguesias Santa Susana, Santiago a Torro) a Gavio (feguesias Gavio, Atalaia, Margem a Comenda),
- Regionální ředitelství v Ribatejo e Oeste: concelhos Montijo (freguesias Canha, S. Isidoro de Peges a Peges), Coruche, Salvaterra de Magos, Almeirim, Alpiarça, Chamusca, (freguesias Pinheiro Grande, Chamusca, Ulme, Vale de Cavalos, Chouto a Parreira), Constância (freguesia Sta Margarida de Coutada), Abrantes (freguesias Tramagal, S. Miguel do Rio Torto, Rossio ao Sul do Tejo, Pego, Concovoadas, Alvega, S. Facundo, Vale das Mós a Bemposta)."
Článek 2
Zrušuje se rozhodnutí 2004/697/ES.
Článek 3
Toto rozhodnutí se použije od 16. listopadu 2004.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Evropské Rady 2004/763/SZBP
ze dne 5. listopadu 2004,
kterým se mění společná strategie 2000/458/SZBP o oblasti Středomoří za účelem prodloužení její doby použitelnosti
EVROPSKÁ RADA,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 13 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na doporučení Rady,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Použitelnost společné strategie Evropské rady 2000/458/SZBP ze dne 19. června 2000 o oblasti Středomoří [1] skončila dnem 23. července 2004.
(2) Je nezbytné změnit společnou strategii 2000/458/SZBP za účelem prodloužení její doby použitelnosti, a tím umožnit přezkum vztahů Evropské unie s oblastí Středomoří s ohledem na hodnocení strategického partnerství s oblastí Středomoří a Blízkého východu Evropskou radou v červnu 2005 a hodnocení barcelonského procesu v rámci jeho 10. výročí v roce 2005, jakož i na vývoj Evropské sousedské politiky během tohoto období,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V části V společné strategie 2000/458/SZBP se první věta bodu 36 ("Doba platnosti") nahrazuje tímto:
"36. Tato společná strategie se použije do 23. ledna 2006."
Článek 2
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Komise
ze dne 22. října 2004
o prodloužení lhůty pro použití ušních značek u některého skotu chovaného v přírodních rezervacích v Nizozemsku
(oznámeno pod číslem K(2004) 4013)
(Pouze holandské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2004/764/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení (ES) Evropského parlamentu a Rady č. 1760/2000 ze dne 17. července 2000 o systému identifikace a evidence skotu, o označování hovězího masa a výrobků z hovězího masa a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 820/97 [1], a zejména na čl. 4 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na žádost podanou Nizozemskem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nizozemsko požádalo z důvodů praktických potíží o dvanáctiměsíční prodloužení lhůty stanovené pro použití ušních značek u skotu v přírodních rezervacích.
(2) Tato zvířata jsou chována především pro účely ochrany přírody a zachování krajiny a nikoliv pro účely produkce.
Jsou chována v podmínkách extenzívního hospodaření a na volných pastvách, kde telata zůstávají vždy v blízkosti své matky.
(3) Žádosti Nizozemska lze vyhovět za předpokladu, že prodloužení lhůty pro označení neovlivní kvalitu informací poskytovaných nizozemskou databází pro skot a že skot, který nebyl ušními značkami opatřen, nebude přesouván.
(4) V případě skotu, který nebyl označen do dosažení stáří šesti měsíců, by se totožnost matky měla ověřit testem DNA.
S ohledem na uvedenou dodatečnou záruku by lhůta pro označení neměla nepřesáhnout dvanáct měsíců.
(5) Tato výjimka by měla být omezena výlučně na zemědělské podniky, které byly jednotlivě schváleny podle stanovených kritérií jako přírodní rezervace a oznámeny Komisi.
(6) Nizozemské úřady se zavazují, že tato výjimka nebude rozšířena na systém pro identifikaci a evidenci skotu.
(7) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Výboru Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Nizozemsko může lhůtu stanovenou v čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 1760/2000 pro použití ušních značek u telat chovaných v některých přírodních rezervacích prodloužit na dvanáct měsíců za předpokladu, že jsou splněny veškeré podmínky tohoto rozhodnutí.
Toto prodloužení nesmí ovlivnit kvalitu informací poskytovaných počítačovou databází pro skot.
Článek 2
1. Prodloužení podle článku 1 se povoluje za předpokladu splnění veškerých podmínek stanovených v odstavcích 2 až 5.
2. Zvířata musí být narozena v přírodní rezervaci schválené příslušným orgánem v souladu s článkem 3.
3. Narození každého telete musí být oznámeno příslušnému orgánu ve lhůtě, kterou si Nizozemsko stanoví v souladu s čl. 7 odst. 1 nařízení (ES) č. 1760/2000.
4. Telata musí být ušními značkami opatřena před dosažením stáří dvanácti měsíců.
5. Pokud nejsou zvířata ušními značkami opatřena, nesmí přírodní rezervaci v žádném případě opustit.
6. U telat opatřených značkami po dosažení stáří šesti měsíců musí být při upevnění ušních značek ověřena totožnost matky na základě testu DNA.
Článek 3
1. Příslušný orgán může schválit přírodní rezervace pro účely tohoto rozhodnutí, pokud splňují následující podmínky:
a) přírodní rezervace je zemědělský podnik, kde jsou zvířata chována především pro účely ochrany přírody a zachování krajiny;
b) přírodní rezervace zahrnuje území nejméně 100 ha;
c) průměrná roční skutečná hustota hospodářských zvířat činí méně než 0,5 zvířat starších dvanácti měsíců na hektar;
d) zvířata jsou chována na svobodě v plně extenzívním systému a telata zůstávají u svých matek.
2. Status zemědělského podniku jakožto schválené přírodní rezervace s prodlouženou lhůtou pro označení je jasně uveden v záznamech počítačové databáze pro skot.
3. Příslušný orgán sdělí Komisi seznam přírodních rezervací schválených podle odstavce 1.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno Nizozemskému království.
Rozhodnutí Komise
ze dne 22. října 2004
o předloze nařízení Spolkové republiky Německo o označování ovoce, zeleniny a brambor ošetřených po sklizni
(oznámeno pod číslem K(2004) 4029)
(Pouze německé znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2004/765/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES ze dne 20. března 2000 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin, jejich obchodní úpravy a související reklamy [1], a zejména na články 19 a 20 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
19 odst. 2 směrnice 2000/13/ES oznámily německé úřady Komisi dne 1. března 2004 předlohu nařízení, kterým se mění nařízení o maximálních limitech reziduí, s cílem doplnit je o zvláštní ustanovení o povinném označování ovoce, zeleniny a brambor, které byly po sklizni ošetřeny pomocí látek na ochranu rostlin, aby se umožnilo jejich uchování.
(2) Podle nového článku 3a, který se vkládá předlohou výše uvedeného nařízení, by mělo označování ovoce, zeleniny nebo brambor ošetřených po sklizni obsahovat údaj "ošetřeno po sklizni pomocí ...", za nímž následuje název látky.
(3) V souladu s tím, co je uvedeno v čl. 19 odst. 2 směrnice 2000/13/ES, Komise konzultovala s ostatními členskými státy v rámci Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat.
(4) Právní předpisy Společenství již obsahují některá ustanovení usilující o to, aby použití dotyčných látek nepředstavovalo nebezpečí pro zdraví spotřebitelů.
Na jedné straně musejí být uvedené látky povoleny podle směrnice 91/414/EHS ze dne 15. července 1999 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [2] a na druhé straně jsou stanoveny maximální limity reziduí v souladu se směrnicí 90/642/EHS ze dne 27. listopadu 1990 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v některých produktech rostlinného původu, včetně ovoce a zeleniny, a na jejich povrchu [3].
(5) V některých případech může být navíc pro spotřebitele užitečné, aby byli informováni prostřednictvím údaje na označení o ošetření provedeném po sklizni a byli tak schopni vybrat si mezi ošetřenými a neošetřenými produkty nebo učinit taková opatření, jako je omytí nebo oloupání produktů.
Tento druh opatření existuje konečně u citrusových plodů na základě nařízení Komise (ES) č. 1799/2001 [4], zejména vzhledem ke způsobu výpočtu maximálních limitů reziduí, který, pokud jde o uvedené produkty, přihlíží ke skutečnosti, že jsou obvykle spotřebovány oloupané.
(6) Takové opatření, použité Německem jednostranně a bez rozdílu na veškeré ovoce a zeleninu, by však nepřiměřeně narušilo obchod uvnitř Společenství.
Jeho použití by totiž zavazovalo producenty nebo hospodářské subjekty ostatních členských států k tomu, aby stanovily zvláštní označování pro ovoce, zeleninu a brambory dovážené do Německa a aby za tímto účelem učinily opatření podle místa určení produktů od začátku produkce.
(7) Případy, ve kterých mohou být neharmonizované vnitrostátní předpisy upravující označování a obchodní úpravu některých potravin nebo potravin obecně přijaty, jsou taxativně vyjmenovány v čl. 18 odst.
2 směrnice 2000/13/ES. Kromě případu, kdy by byla nezbytná k ochraně veřejného zdraví, mohou být taková opatření přijata, pouze pokud jsou oprávněná z důvodu předcházení podvodům nebo ochrany práv průmyslového a obchodního vlastnictví, uvádění provenience, označení místa původu a předcházení nekalé soutěži.
(8) Německé úřady neuvádějí žádné odůvodnění, které má stanovit, že oznámená předloha je nezbytná k dosažení jednoho z cílů zmíněných ve výše uvedeném článku 18 a že takto vytvořená překážka je přiměřená, a uvádějí pouze cíl informovat spotřebitele o ošetřeních po sklizni.
(9) Proto v případech, kdy se informace spotřebitele o ošetřeních po sklizni tak, jak je zamýšlena Německem, zdá být žádoucí, je třeba vypracovat ustanovení Společenství o označování.
Tak je tomu v případě orthofenylfenolu a orthofenylfenolátu sodného, jelikož směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/114/ES [5] stanoví, že se zruší v právních předpisech o přidaných látkách, jakmile předpisy o označování potravin ošetřených pomocí těchto látek budou použitelné podle právních předpisů Společenství, které stanoví maximální limity reziduí pesticidů.
(10) Komise bude pokračovat ve výměně názorů s členskými státy, pokud jde o další rozšíření označování týkajícího se o ošetření po sklizni.
(11) Je proto třeba upustit od jakékoli vnitrostátní iniciativy v této oblasti.
(12) Uvedená zjištění vedla Komisi k vydání záporného stanoviska v souladu s čl. 19 odst. 3 směrnice 2000/13/ES.
(13) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Spolková republika Německo je povinna nepřijmout svoji předlohu nařízení, kterým se mění nařízení o maximálních limitech reziduí, s cílem doplnit je o zvláštní ustanovení o povinném označování ovoce, zeleniny a brambor, které byly po sklizni ošetřeny pomocí látek na ochranu rostlin, aby se umožnilo jejich uchování.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Spolkové republice Německo.
Rozhodnutí Komise
ze dne 5. listopadu 2004,
kterým se přijímá plán přidělující členským státům prostředky vyčleněné na rozpočtový rok 2005 pro dodávky potravin z intervenčních zásob ve prospěch nejchudších osob ve Společenství
(oznámeno pod číslem K(2004) 4356)
(2004/766/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3730/87 ze dne 10. prosince 1987, kterým se stanoví obecná pravidla pro dodávky potravin z intervenčních zásob organizacím pověřeným jejich rozdělením nejchudším osobám ve Společenství [1], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2799/98 ze dne 15. prosince 1998 o agromonetární úpravě pro euro [2], a zejména na čl. 3 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s článkem 2 nařízení Komise (EHS) č. 3149/92 ze dne 29. října 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dodávky potravin z intervenčních zásob ve prospěch nejchudších osob ve Společenství [3], musí Komise přijmout plán na rozdělení produktů, který se má financovat z prostředků dostupných v rozpočtovém roce 2005.
Plán by měl pro každý členský stát, který opatření používá, zejména stanovit maximální částku finančních prostředků přidělených dotyčnému státu na provedení jeho části plánu, jakož i množství každého typu produktu, které má být odebráno ze zásob intervenčních agentur.
(2) Členské státy zapojené do plánu poskytly informace požadované v souladu s článkem 1 nařízení (EHS) č. 3149/92.
(3) Za účelem rozdělení prostředků musí být vzaty v úvahu zejména zkušenosti a rozsah, v jakém členské státy využily prostředky přidělené v předchozích rozpočtových letech.
(4) Za podmínek stanovených v článku 7 nařízení (EHS) č. 3149/92 by rovněž měly být povoleny převody uvnitř Společenství nezbytné k uskutečnění plánu.
(5) Pro provádění plánu by mělo být rozhodnou skutečností ve smyslu článku 3 nařízení (ES) č. 2799/98 datum začátku rozpočtového roku pro správu zásob ve veřejných skladech.
(6) Komise při vypracování plánu provedla v souladu s čl. 2 odst. 2 nařízení (EHS) č. 3149/92 konzultace s hlavními organizacemi zabývajícími se problematikou nejchudších osob ve Společenství.
(7) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanovisky všech příslušných výborů,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V roce 2005 se dodávky potravin určené k rozdělení nejchudším osobám ve Společenství podle nařízení (EHS) č. 3730/87 uskutečňují podle distribučního plánu stanoveného v příloze I.
Článek 2
Povolují se převody uvnitř Společenství uvedené v příloze II.
Článek 3
Pro provádění ročního plánu je datem rozhodné skutečnosti ve smyslu článku 3 nařízení (ES) č. 2799/98 1. říjen 2004.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům
Rozhodnutí Rady 2004/767/SZBP
ze dne 15. listopadu 2004,
kterým se provádí společný postoj 2004/694/SZBP o dalších opatřeních na podporu účinného provádění mandátu Mezinárodního trestního tribunálu pro bývalou Jugoslávii (ICTY)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na společný postoj 2004/694/SZBP [1], a zejména na článek 2 tohoto společného postoje ve spojení s čl. 23 odst. 2 Smlouvy o Evropské unii,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Společným postojem 2004/694/SZBP přijala Rada opatření na zmrazení veškerých finančních prostředků a hospodářských zdrojů, které patří Radovanu Karadžićovi, Ratko Mladićovi a Ante Gotovinovi.
(2) Tato opatření by měla být rozšířena na všechny osoby, které ICTY veřejně obvinil z válečných zločinů a které nejsou ve vyšetřovací vazbě tribunálu.
(3) Seznam obsažený v příloze společného postoje 2004/694/SZBP by měl být proto změněn.
(4) K provedení tohoto rozhodnutí je třeba činnosti Společenství,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Seznam osob uvedený v příloze společného postoje 2004/694/SZBP se nahrazuje seznamem uvedeným v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.
Článek 3
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady
ze dne 26. července 2004
o jmenování německého náhradníka Výboru regionů
(2004/768/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 263 této smlouvy,
s ohledem na návrh německé vlády,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 22. ledna 2002 Rada rozhodla o jmenování členů a náhradníků Výboru regionů [1].
(2) Uvolnilo se místo náhradníka Výboru regionů po odstoupení Ole VON BEUSTA, které bylo Radě oznámeno dne 7. července 2004,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Roger KUSCH, Justizsenator, je jmenován náhradníkem Výboru regionů jako nástupce Ole VON BEUSTA na zbývající část funkčního období, tedy do 25. ledna 2006.
Rozhodnutí Rady
ze dne 26. července 2004
o jmenování německého člena a německého náhradníka Výboru regionů
(2004/769/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 263 této smlouvy,
s ohledem na návrh německé vlády,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 22. ledna 2002 Rada přijala rozhodnutí 2002/60/ES o jmenování členů a náhradníků Výboru regionů [1].
(2) Uvolnilo se místo člena Výboru regionů po odstoupení Axela ENDLEINA, které bylo Radě oznámeno dne 7. července 2004, a uvolnilo se místo náhradníka po navržení Petera WINTERA za člena,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Členy Výboru regionů jsou jmenováni
a) členem:
Peter WINTER
Landrat Kreis Saarlouis
jako nástupce Axela ENDLEINA
b) náhradníkem:
Helmut JAHN
Landrat
jako nástupce Petera WINTERA
na zbývající část funkčního období, tedy do 25. ledna 2006.
Rozhodnutí Rady
ze dne 26. července 2004
o jmenování dánského náhradníka Výboru regionů
(2004/770/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 263 této smlouvy,
s ohledem na návrh dánské vlády,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 22. ledna 2002 Rada přijala rozhodnutí 2002/60/ES o jmenování členů a náhradníků Výboru regionů [1].
(2) Uvolnilo se místo náhradníka Výboru regionů po odstoupení Hanse TOFTA, které bylo Radě oznámeno dne 12. července 2004,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Paní Eva NEJSTGAARD, Borgmester - Allerod Kommune, je jmenována náhradnicí Výboru regionů jako nástupkyně pana Hanse TOFTA na zbývající část funkčního období, tedy do 25. ledna 2006.
Rozhodnutí Rady
ze dne 4. října 2004
o jmenování estonského člena a estonského náhradníka Výboru regionů
(2004/771/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 263 této smlouvy,
s ohledem na návrh estonské vlády,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 22. ledna 2002 Rada přijala rozhodnutí 2002/60/ES o jmenování členů a náhradníků Výboru regionů [1].
(2) Uvolnilo se místo člena Výboru regionů po odstoupení Tönise KIVA, které bylo Radě oznámeno dne 12. července 2004, a uvolnilo se místo náhradníka po navržení Marguse LEPIKA za člena,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Členy Výboru regionů jsou jmenováni
a) členem:
Margus LEPIK,
starosta Valgy,
jako nástupce Tönise KIVA
b) náhradníkem:
Väino HALLIKMÄGI,
starosta Pärnu,
jako nástupce Marguse LEPIKA
na zbývající část funkčního období, tedy do 25. ledna 2006.
Rozhodnutí Komise
ze dne 29. října 2004
o finančním příspěvku Společenství pro rok 2004 k úhradě výdajů vynaložených Belgií a Portugalskem na ochranu proti organismům škodlivým rostlinám nebo rostlinným produktům
(oznámeno pod číslem K(2004) 4181)
(Pouze francouzské, nizozemské a portugalské znění je závazné)
(2004/772/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2000/29/ES ze dne 8. května 2000 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství [1] (dále jen "uvedená směrnice"), a zejména na článek 23 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle uvedené směrnice mohou členské státy získat finanční příspěvek Společenství k úhradě výdajů Společenství přímo souvisejících s nezbytnými opatřeními, jež byla nebo mají být v rámci boje proti škodlivým organismům zavlečeným z třetích zemí nebo jiných zón Společenství přijata za účelem jejich eradikace, nebo zastavení, pokud není eradikace možná.
(2) Jak Belgie, tak Portugalsko vypracovaly akční program k eradikaci organismů škodlivých rostlinám a zavlečených na jejich území.
V těchto programech jsou stanoveny cíle, jež mají být dosaženy, provedená opatření, jejich trvání a náklady na ně.
Tyto země požádaly o finanční příspěvek Společenství na tyto programy ve lhůtě stanovené uvedenou směrnicí a v souladu s nařízením Komise (ES) č. 1040/2002 ze dne 14. června 2002, kterým se stanoví prováděcí pravidla k ustanovením o poskytování finančního příspěvku Společenství na ochranu zdravotního stavu rostlin a kterým se zrušuje nařízení (ES) č.
(3) Výdaje Belgie a Portugalska, na něž se vztahuje toto rozhodnutí, přímo souvisejí s opatřeními uvedenými v čl. 23 odst. 2 písm. a) a b) uvedené směrnice.
(4) Technické údaje poskytnuté Belgií a Portugalskem umožnily Komisi přesné a obsáhlé prošetření situace; údaje byly rovněž posouzeny Stálým rostlinolékařským výborem.
Komise dospěla k závěru, že podmínky pro poskytnutí finančního příspěvku podle článku 23 uvedené směrnice byly splněny.
(5) Proto by měl být poskytnut finanční příspěvek Společenství k úhradě výdajů souvisejících s těmito programy.
(6) Finanční příspěvek Společenství může uhradit až 50 % způsobilých výdajů. S výjimkou programů, na něž se vztahuje snižování příspěvku podle čl.
23 odst. 5 třetího pododstavce uvedené směrnice, je finanční příspěvek Společenství stanoven na 50 %.
(7) Na program oznámený Portugalskem byly již poskytnuty finanční příspěvky Společenství na základě rozhodnutí Komise 2001/811/ES [3], 2002/889/ES [4] a 2003/787/ES [5]. U tohoto stávajícího programu bylo na základě čl. 23 odst. 5 třetího pododstavce uvedené směrnice prodlouženo období, v němž má být provedena eradikace, protože se po posouzení situace ukázalo, že cíle těchto eradikačních opatření lze dosáhnout v přiměřené době. Finanční příspěvek Společenství na tento program se v souladu s čl. 23 odst. 5 třetím pododstavcem uvedené směrnice postupně snižuje.
(8) Příspěvkem uvedeným v článku 2 tohoto rozhodnutí nejsou dotčena další přijatá nebo plánovaná opatření nezbytná k dosažení cíle eradikace dotyčných škodlivých organismů nebo ochrany proti nim.
(9) Tímto rozhodnutím nejsou dotčeny výsledky ani důsledky ověření, které provádí Komise na základě článku 24 uvedené směrnice a jehož cílem je zjistit, zda škodlivý organismus nebyl zavlečen následkem neodpovídajícího posouzení nebo inspekcí.
(10) Podle čl. 3 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 [6] jsou veterinární a rostlinolékařská opatření prováděná podle předpisů Společenství financována ze záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu. Finanční kontrola těchto opatření se provádí podle článků 8 a 9 uvedeného nařízení, aniž je dotčeno nařízení (ES) č. 1040/2002 a čl. 23 odst. 8 a 9 uvedené směrnice.
(11) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Schvaluje se poskytnutí finančního příspěvku Společenství pro rok 2004 k úhradě výdajů Belgie a Portugalska, které přímo souvisejí s nezbytnými opatřeními uvedenými v čl. 23 odst. 2 směrnice 2000/29/ES a přijatými na ochranu proti organismům, na něž se vztahují eradikační programy uvedené v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
1. Celková částka finančního příspěvku uvedeného v článku 1 je 576549 EUR.
2. Maximální částky finančního příspěvku Společenství na jednotlivé eradikační programy a pro každý rok jejich provádění jsou uvedeny v příloze tohoto rozhodnutí.
3. Výsledná maximální výše finančního příspěvku Společenství určená uvedeným členským státům je:
- 210485 EUR pro Belgii,
- 366064 EUR pro Portugalsko.
Článek 3
S výhradou ověření prováděného Komisí na základě článku 24 směrnice 2000/29/ES je finanční příspěvek Společenství stanovený v příloze vyplacen pouze za předpokladu, že:
a) Komisi byla předložena vhodná dokumentace prokazující přijatá opatření a splňující ustanovení uvedeného nařízení, zejména čl. 1 odst. 2 a článku 2;
b) dotyčný členský stát předložil Komisi v souladu s článkem 5 nařízení (ES) č. 1040/2002 žádost o platbu finančního příspěvku Společenství.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno Belgickému království a Portugalské republice.
Rozhodnutí Rady
ze dne 25. října 2004,
kterým se mění rozhodnutí Rady ze dne 27. března 2000, kterým se zmocňuje ředitel Europolu k zahájení jednání o dohodách se třetími státy a subjekty mimo rámec EU
(2004/773/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Úmluvu o zřízení Evropského policejního úřadu (Úmluva o Europolu) [1], a zejména na čl. 42 odst. 2, čl. 10 odst. 4 a článek 18 uvedené úmluvy,
s ohledem na akt Rady ze dne 3. listopadu 1998, kterým se stanoví pravidla pro vnější vztahy Europolu se třetími státy a subjekty mimo rámec EU [2], a zejména na článek 2 uvedeného aktu,
s ohledem na akt Rady ze dne 3. listopadu 1998, kterým se stanoví pravidla pro přijímání informací Europolem od třetích stran [3], a zejména na článek 2 uvedeného aktu,
s ohledem na akt Rady ze dne 12. března 1999, kterým se přijímají pravidla pro předávání osobních údajů Europolem třetím státům a subjektům [4], a zejména na články 2 a 3 uvedeného aktu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Operativní požadavky a potřeba účinně bojovat proti organizovaným formám trestné činnosti prostřednictvím Europolu vyžadují doplnění seznamu třetích států, s nimiž je ředitel Europolu zmocněn zahájit jednání, o Moldavsko a Ukrajinu.
(2) Rozhodnutí Rady ze dne 27. března 2000 [5] je proto třeba změnit,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Rozhodnutí Rady ze dne 27. března 2000 se mění takto:
V čl. 2 odst. 1 se pod nadpisem "Třetí státy" vkládají do abecedního seznamu tyto státy:
- "Moldavsko",
- "Ukrajina".
Článek 2
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Komise
ze dne 9. listopadu 2004
o zahájení činnosti Regionálního poradního sboru pro Severní moře v rámci společné rybářské politiky
(2004/774/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady (ES) č. 585/2004 ze dne 19. července 2004, kterým se zřizují regionální poradní sbory v rámci společné rybářské politiky [1], a zejména na čl. 3 odst. 3 uvedeného rozhodnutí,
s ohledem na doporučení předané Spojeným královstvím dne 10. září 2004 ve jménu Belgie, Dánska, Německa, Španělska, Francie, Nizozemska, Švédska a Spojeného království,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky [2] a rozhodnutí (ES) č. 585/2004 poskytují rámec pro zřízení a fungování regionálních poradních sborů.
(2) Článkem 2 rozhodnutí (ES) č. 585/2004 se zřizuje regionální poradní sbor pro oblast Severního moře (oblast ICES IV a IIIa).
(3) V souladu s čl. 3 odst. 1 rozhodnutí (ES) č. 585/2004 zástupci odvětví rybolovu a dalších zájmových skupin předložili Belgii, Dánsku, Německu, Španělsku, Francii, Nizozemsku, Švédsku a Spojenému království žádost týkající se fungování regionálního poradního sboru.
(4) Podle čl. 3 odst. 2 rozhodnutí (ES) č. 585/2004 dotčené členské státy určily soulad žádosti týkající se Regionálního poradního sboru pro Severní moře s uvedeným rozhodnutím. Dne 10. září 2004 dotčené členské státy předložily Komisi doporučení k regionálnímu poradnímu sboru.
(5) Komise posoudila žádost zúčastněných stran i doporučení na základě rozhodnutí (ES) č. 585/2004 a na základě cílů a zásad společné rybářské politiky a považuje Regionální poradní sbor pro Severní moře za připravený zahájit činnost,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Regionální poradní sbor pro Severní moře zřízený rozhodnutím (ES) č.
585/2004 zahajuje činnost od 1. listopadu 2004.
Rozhodnutí Komise
ze dne 18. listopadu 2004,
kterým se pro Slovensko stanoví odchylka podle čl. 3 odst. 2 směrnice Rady 92/102/EHS o identifikaci a evidování zvířat
(oznámeno pod číslem K(2004) 4382)
(Původní je pouze slovenský text)
(Text s významem pro EHP)
(2004/775/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/102/EHS ze dne 27. listopadu 1992 o identifikaci a evidování zvířat [1], a zejména na čl. 3 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 3 odst. 2 směrnice Rady 92/102/EHS mohou být členské státy oprávněny vyloučit ze seznamu uvedeného v čl. 3 odst. 1 hospodářství, která mají v držení nejvýše tři ovce nebo kozy, pro něž nevyžadují prémie, nebo jedno prase, pokud jsou tato zvířata určena pro použití nebo spotřebu držitele a pokud jsou před jakýmkoli přesunem podrobena kontrolám stanoveným uvedenou směrnicí.
(2) Slovenské orgány požádaly, aby mohly tohoto oprávnění využívat do konce června 2005, a předložily vhodné záruky ohledně veterinárních kontrol.
(3) Slovensko by proto mělo být oprávněno používat tuto odchylku do 30. června 2005.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Slovensko je oprávněno používat odchylku podle čl. 3 odst. 2 směrnice 92/102/EHS.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije do dne 30. června 2005 a je určeno Slovenské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 18. listopadu 2004,
kterým se některé strany osvobozují od antidumpingového cla z jízdních kol pocházejících z Čínské lidové republiky uloženého nařízením Rady (EHS) č. 2474/93 a zachovaného nařízením Rady (ES) č. 1524/2000, jež bylo nařízením Rady (ES) č. 71/97 rozšířeno na některé části a součásti jízdních kol, a kterým se zrušuje pozastavení platby antidumpingového cla rozšířeného na některé části a součásti jízdních kol pocházejících z Čínské lidové republiky, jež bylo některým stranám přiznáno nařízením Komise (ES) č. 88/97
(oznámeno pod číslem K(2004) 4383)
(Text s významem pro EHP)
(2004/776/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1] (dále jen "základní nařízení"),
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 71/97 ze dne 10. ledna 1997, kterým se rozšiřuje konečné antidumpingové clo z jízdních kol pocházejících z Čínské lidové republiky uložené nařízením Rady (EHS) č. 2474/93 [2] a zachované nařízením Rady (ES) č. 1524/2000 [3] na dovozy některých částí a součástí jízdních kol z Čínské lidové republiky (dále jen "rozšiřující nařízení Komise"),
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 88/97 ze dne 20. ledna 1997 o povolení osvobození dovozů některých částí a součástí jízdních kol pocházejících z Čínské lidové republiky od antidumpingového cla s rozšířenou působností podle nařízení Rady (ES) č. 71/97 uloženého nařízením Rady (EHS) č. 2474/93 [4] (dále jen "nařízení o osvobození") a zachovaného nařízením (ES) č. 1524/2000, a zejména na článek 7 uvedeného nařízení,
po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Poté, co nařízení o osvobození vstoupilo v platnost, několik podniků sestavujících jízdní kola požádalo podle článku 3 uvedeného nařízení o osvobození od antidumpingového cla, které bylo nařízením Rady (ES) č. 71/97 rozšířeno na dovozy některých částí a součástí jízdních kol z Čínské lidové republiky (dále jen "rozšířené antidumpingové clo"). Komise zveřejňuje v Úředním věstníku Evropské unie postupně seznamy žadatelů [5], jimž byly podle čl. 5 odst. 1 nařízení o osvobození pozastaveny platby rozšířeného antidumpingového cla z dovozů základních částí a součástí jízdních kol navržených v celním prohlášení k propuštění do volného oběhu.
(2) Komise si od stran uvedených níže v tabulce 1 vyžádala a obdržela informace nezbytné k určení, zda jsou jejich žádosti přijatelné.
Poskytnuté informace byly přezkoumány a v případě potřeby ověřeny v provozovnách dotyčných stran.
Na základě těchto informací Komise shledala, že žádosti podané stranami uvedenými níže v tabulce 1 jsou podle čl. 4 odst.
+++++ TABLE +++++
(3) Skutečnosti, které nakonec Komise zjistila, ukazují, že u všech montážních operací prováděných těmito žadateli byla hodnota částí a součástí pocházejících z Čínské lidové republiky, které byly použity při jimi prováděných montážních operacích, nižší než 60 % celkové hodnoty částí a součástí použitých při těchto montážních operacích a že tedy montážní operace nespadají do působnosti čl. 13 odst. 2 základního nařízení.
(4) Z výše uvedených důvodů a v souladu s čl. 7 odst. 1 nařízení o osvobození by strany uvedené v tabulce výše měly být osvobozeny od rozšířeného antidumpingového cla.
7 odst. 2 nařízení o osvobození by mělo osvobození stran uvedených v tabulce 1 od rozšířeného antidumpingového cla nabýt účinku dnem přijetí jejich žádosti.
Jejich celní dluh, pokud jde o rozšířené antidumpingové clo, má být kromě toho ode dne přijetí žádostí považován za zaniklý.
(6) Strany uvedené níže v tabulce 2 rovněž podaly žádosti o osvobození od rozšířeného antidumpingového cla.
+++++ TABLE +++++
Pokud jde o tyto žádosti, je třeba poznamenat, že:
a) jedna strana svou žádost o osvobození stáhla;
b) další strana nepoužívá části a součásti jízdních kol ani k výrobě, montáži či kompletaci jízdních kol.
(7) Protože strany uvedené v tabulce 2 nesplnily kritéria pro osvobození stanovená v článku 4 nařízení o osvobození, musí Komise jejich žádosti o osvobození v souladu s čl. 7 odst.
3 nařízení zamítnout. Na základě této skutečnosti musí být pozastavení platby rozšířeného antidumpingového cla podle článku 5 nařízení o osvobození zrušeno a rozšířené antidumpingové clo musí být vybíráno ode dne přijetí žádostí, které dotyčné strany podaly.
(8) Po přijetí tohoto rozhodnutí by měl být zveřejněn aktualizovaný seznam stran, které jsou osvobozeny podle článku 7 nařízení o osvobození, a stran, jejichž žádosti jsou přezkoumávány podle článku 3 uvedeného nařízení, v souladu s čl. 16 odst. 2 daného nařízení v řadě C Úředního věstníku Evropské unie,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Strany uvedené níže v tabulce 1 se osvobozují od konečného antidumpingového cla uloženého nařízením (EHS) č. 2474/93 z jízdních kol pocházejících z Čínské lidové republiky a zachovaného nařízením (ES) č. 1524/2000, které bylo nařízením (ES) č. 71/97 rozšířeno na dovozy některých částí a součástí jízdních kol z Čínské lidové republiky.
Tato osvobození nabývají pro jednotlivé strany účinku dnem uvedeným ve sloupci "Datum nabytí účinku".
+++++ TABLE +++++
Článek 2
Žádosti o osvobození od rozšířeného antidumpingového cla podané v souladu s článkem 3 nařízení (ES) č. 88/97 stranami uvedenými níže v tabulce 2 se zamítají.
Pozastavení platby rozšířeného antidumpingového cla podle článku 5 nařízení (ES) č. 88/97 se pro dotyčné strany ruší ke dni uvedenému ve sloupci s názvem "Datum nabytí účinku".
+++++ TABLE +++++
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členských státům a stranám uvedeným v článku 1 a 2.
Rozhodnutí č. 197
ze dne 23. března 2004
o přechodných obdobích pro zavedení evropského průkazu zdravotního pojištění podle článku 5 rozhodnutí č. 191
(Text s významem pro EHP a pro dohodu mezi EU a Švýcarskem)
(2004/777/ES)
SPRÁVNÍ KOMISE PRO SOCIÁLNÍ ZABEZPEČENÍ MIGRUJÍCÍCH PRACOVNÍKŮ,
s ohledem na čl. 81 písm. a) nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství [1], podle kterého je správní komise pověřena jednáním o všech správních otázkách vyplývajících z nařízení (EHS) č. 1408/71 a z pozdějších nařízení,
s ohledem na rozhodnutí č. 191 ze dne 18. června 2003 o nahrazení formulářů E 111 a E 111 B evropským průkazem zdravotního pojištění [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 1 rozhodnutí č. 191 nahradí ode dne 1. června 2004 evropský průkaz zdravotního pojištění formuláře E 111 a E 111 B. Formuláře E 111 a E 111 B vydané příslušnými institucemi členských států před dnem 31. května 2004 zůstanou v platnosti nejpozději do 31. prosince 2004.
(2) Podle článku 5 rozhodnutí č. 191 je možné členským státům, které v době přijetí tohoto rozhodnutí nemají kartu zdravotního pojištění, povolit přechodné období, které však nesmí trvat déle než do 31. prosince 2005.
Členské státy, které tuto podmínku splňují, musejí do 1. prosince 2003 informovat správní komisi o tom, že chtějí o přechodné období požádat, přičemž uvedou jeho délku trvání.
Po 1. červnu 2004 proto budou příslušné instituce členských států, jimž bylo přechodné období povoleno, nadále vydávat formuláře E 111, jejichž platnost skončí s koncem přechodného období.
Nové členské státy, které splňují výše uvedenou podmínku, musejí nejpozději do 31. května 2004 informovat správní komisi o tom, že chtějí požádat o schválení přechodného období, přičemž uvedou jeho délku trvání.
(3) S cílem jasným a průhledným způsobem informovat instituce a občany a zaručit uznávání formulářů E 111, které budou v určitých členských státech vydávány i po 1. červnu 2004, je třeba vyhotovit seznam členských států, kterým bylo přechodné období povoleno.
V případě nových členských států a zemí ESVO však může být tento seznam pouze orientační, neboť se na ně rozhodnutí č. 191 nevztahuje.
(4) Od 1. června 2004 již příslušné instituce členských států, které žádné přechodné období nemají, nesmějí formuláře E 111 či E 111 B vydávat.
V důsledku toho budou muset některé z těchto institucí, budou-li evropské průkazy zaváděny postupně a tyto instituce nebudou schopny je vydávat, dávat pojištěným osobám potvrzení dočasně nahrazující.
Všechny příslušné instituce však musejí být schopny průkazy vydávat nejpozději 1. ledna 2006.
(5) V průběhu přechodného období budou příslušné instituce dotčených členských států pojištěným osobám nadále vydávat formuláře E 111, a to podle vzoru uvedeného v rozhodnutí č. 198 ze dne 23. března 2004 o náhradě a zrušení vzorů formulářů nezbytných k uplatňování nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 a (EHS) č. 574/72 [3].
(6) Členské státy, které mají přechodné období, se nicméně mohou rozhodnout délku trvání tohoto období zkrátit.
V takovém případě musejí své rozhodnutí oznámit správní komisi, a to nejpozději tři měsíce před zavedením prvního evropského průkazu.
V důsledku tohoto oznámení nesmí dotčený členský stát od data uvedeného v oznámení správní komisi vydávat formulář E 111.
(7) Rozhodnutí Smíšeného výboru EHP vymezí ustanovení pro používání evropského průkazu zdravotního pojištění v rámci Evropského hospodářského prostoru.
Toto rozhodnutí stanoví zejména vzor průkazů vydávaných příslušnými institucemi v Norsku, na Islandu a v Lichtenštejnsku.
(8) Rozhodnutí Smíšeného výboru pro Dohodu o volném pohybu osob mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy a Švýcarskou konfederací vymezí ustanovení pro používání evropského průkazu zdravotního pojištění v rámci vztahů mezi členskými státy a Švýcarskem.
Toto rozhodnutí stanoví zejména vzor průkazů vydávaných příslušnými institucemi Švýcarské konfederace,
ROZHODLA TAKTO:
1. Členským státům uvedeným v seznamu přiloženém k tomuto rozhodnutí může být ode dne 1. června 2004 povoleno přechodné období pro zavedení evropského průkazu zdravotního pojištění.
Příslušné instituce těchto členských států budou až do konce přechodného období nadále vydávat formuláře E 111, a to podle vzoru stanoveného v rozhodnutí č. 198.
Před koncem přechodného období se tyto členské státy nicméně mohou rozhodnout délku trvání přechodného období zkrátit.
V tom případě informují nejpozději tři měsíce před zavedením prvního evropského průkazu správní komisi, která pozmění příslušné přílohy tohoto rozhodnutí, přičemž uvede datum, kdy skončí přechodné období dotčeného členského státu.
2. Příslušné instituce členských států, které nemají žádné přechodné období, již nesmějí od 1. června 2004 formuláře E 111 či E 111 B vydávat.
Příslušné instituce členských států, které mají přechodné období, avšak rozhodly se dle odst. 3 bodu 1 tohoto rozhodnutí přechodné období zkrátit, nesmějí formuláře E 111 vydávat od data uvedeného v oznámení správní komisi.
Instituce těchto členských států vydají každé pojištěné osobě, která nemůže obdržet evropský průkaz, potvrzení dočasně nahrazující.
Pokud příslušná instituce není schopna evropský průkaz vydat, jsou údaje v kolonkách 8 a 9 potvrzení dočasně nahrazujícího volitelné.
Neuvedení tohoto údaje nesnižuje platnost potvrzení dočasně nahrazujícího.
3.
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Oprava rozhodnutí č. 197 ze dne 23. března 2004 o přechodných obdobích pro zavedení evropského průkazu zdravotního pojištění podle článku 5 rozhodnutí č. 191
(Úřední věstník Evropské unie L 343 ze dne 19. listopadu 2004)
Strana 30, příloha I pro Rakousko:
místo:
" 31.12.2005",
má být:
" 28.2.2005".
Strana 30, příloha III pro Lichtenštejnsko:
místo:
" 31.12.2005",
má být:
" 28.2.2005".
--------------------------------------------------
Oprava rozhodnutí č. 197 ze dne 23. března 2004 o přechodných obdobích pro zavedení evropského průkazu zdravotního pojištění podle článku 5 rozhodnutí č. 191
(Úřední věstník Evropské unie L 343 ze dne 19. listopadu 2004)
Strana 30, příloha III pro Island:
místo:
" 31. prosince 2005";
má být:
" 30. dubna 2005".
--------------------------------------------------
Oprava rozhodnutí č. 197 ze dne 23. března 2004 o přechodných obdobích pro zavedení evropského průkazu zdravotního pojištění podle článku 5 rozhodnutí č. 191
(Úřední věstník Evropské unie L 343 ze dne 19. listopadu 2004)
Strana 30, příloha I, tabulka, druhý sloupec, část týkající se Spojeného království:
místo:
" 31.12.2005"
má být:
" 31.8.2005".
--------------------------------------------------
Oprava rozhodnutí č. 197 ze dne 23. března 2004 o přechodných obdobích pro zavedení evropského průkazu zdravotního pojištění podle článku 5 rozhodnutí č. 191
(Úřední věstník Evropské unie L 343 ze dne 19. listopadu 2004)
Strana 30, příloha II, řádek "Maďarsko":
místo
" 31. prosince 2005"
má být
" 31. října 2005".
--------------------------------------------------
Rozhodnutí Rady
ze dne 11. října 2004
o uzavření protokolu k Prozatímní dohodě o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropskými společenstvími na jedné straně a Chorvatskou republikou na straně druhé, aby se zohlednilo přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Maďarské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii
(2004/778/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou a odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 29. září 2003 zmocnila Rada Komisi zahájit jednání jménem Společenství a jeho členských států s Chorvatskou republikou o protokolu k Dohodě o stabilizaci a přidružení, aby se zohlednilo přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii.
(2) Do vstupu v platnost Dohody o stabilizaci a přidružení je rovněž třeba přizpůsobit Prozatímní dohodu o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropskými společenstvími na jedné straně a Chorvatskou republikou na straně druhé [1], aby se zohlednilo přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Maďarské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii.
(3) Uvedený protokol byl parafován dne 16. dubna 2004.
Měl by být schválen jménem Společenství,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Protokol k Prozatímní dohodě o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropskými společenstvími na jedné straně a Chorvatskou republikou na straně druhé, aby se zohlednilo přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Maďarské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii, se schvaluje jménem Společenství.
Znění protokolu se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady provede jménem Společenství uložení schvalovacích listin podle článku 11 protokolu.
Článek 3
Protokol se prozatímně použije od 1. května 2004.
Rozhodnutí Rady
ze dne 15. listopadu 2004
o jmenování dvou českých členů a tří českých náhradníků Výboru regionů
(2004/779/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 263 této smlouvy,
s ohledem na návrh české vlády,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 22. ledna 2002 Rada rozhodla o jmenování členů a náhradníků Výboru regionů [1],
(2) Uvolnila se dvě místa členů Výboru regionů po odstoupení Jana BŘEZINY, které bylo Radě oznámeno dne 22. července 2004, a Oldřicha VLASÁKA, které bylo Radě oznámeno dne 30. srpna 2004, a uvolnilo se místo náhradníka Výboru regionů po odstoupení Petra DUCHONĚ, které bylo Radě oznámeno dne 30. srpna 2004.
Uvolnila se dvě místa náhradníků Výboru regionů po navržení Františka SLAVÍKA a Tomáše ÚLEHLY za členy,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Členy Výboru regionů jsou jmenováni
a) členové:
1. František SLAVÍK,
hejtman Zlínského kraje
jako nástupce Jana BŘEZINY
2. Tomáš ÚLEHLA
primátor města Zlín, Zlínský kraj
jako nástupce Oldřicha VLASÁKA
b) náhradníci:
1. Ivana ČERVINKOVÁ
starostka Kostelce nad Orlicí, Královehradecký kraj
jako nástupkyně Petra DUCHONĚ
2. Ivan KOSATÍK
náměstek hejtmana Olomouckého kraje
jako nástupce Františka SLAVÍKA
3. M. Petr OSVALD
člen zastupitelstva města Plzeň, Plzeňský kraj
jako nástupce Tomáše ÚLEHLY
na zbývající část funkčního období, tedy do 25. ledna 2006.
Rozhodnutí Rady
ze dne 19. listopadu 2004
o jmenování předsedy a členů Komise Evropských společenství
(2004/780/ES, Euratom)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 213 odst. 1 této smlouvy, jakož i na čl. 214 odst. 2 třetí pododstavec,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na čl. 126 odst. 1 této smlouvy, jakož i na čl. 127 odst. 2 třetí pododstavec,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na období ode dne svého jmenování do 31. října 2009 musí být jmenována nová Komise, složená z jednoho státního příslušníka každého členského státu.
(2) Rada zasedající na úrovni hlav států nebo předsedů vlád určila dne 29. června 2004 José Manuela DURĂO BARROSE za osobu, kterou zamýšlí jmenovat předsedou Komise [1].
(3) Evropský parlament toto určení schválil svým usnesením ze dne 22. července 2004.
(4) Rada rozhodnutím 2004/753/ES, Euratom [2], kterým se zrušuje a nahrazuje rozhodnutí 2004/642/ES, Euratom [3], přijala po vzájemné dohodě s designovaným předsedou Komise seznam dalších osob, které zamýšlí jmenovat členy Komise.
(5) Evropský parlament svým hlasováním dne 18. listopadu 2004 schválil předsedu a ostatní členy Komise jako sbor.
(6) Je proto třeba přistoupit ke jmenování předsedy a ostatních členů Komise.
(7) Vstup Smlouvy o Ústavě pro Evropu v platnost bude vyžadovat, aby uplynulo funkční období člena Komise, jenž má stejnou státní příslušnost jako budoucí ministr zahraničních věcí Evropské unie, který bude místopředsedou Komise,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Na dobu od 22. listopadu 2004 do 31. října 2009 jsou do Komise Evropských společenství jmenováni:
- předseda:
- José Manuel DURO BARROSO
členové:
Joaquín ALMUNIA AMANN
Jacques BARROT
Joe BORG
Stavros DIMAS
Benita FERRERO-WALDNEROVÁ
Ján FIGEĽ
Mariann FISCHEROVÁ BOELOVÁ
Franco FRATTINI
Dalia GRYBAUSKAITOVÁ
Danuta HÜBNEROVÁ
Siim KALLAS
László KOVÁCS
Neelie KROESOVÁ
Markos KYPRIANOU
Peter MANDELSON
Charlie McCREEVY
Louis MICHEL
Andris PIEBALGS
Janez POTOČNIK
Viviane REDINGOVÁ
Olli REHN
Vladimír ŠPIDLA
Günter VERHEUGEN
Margot WALLSTRÖMOVÁ.
Článek 2
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem 22. listopadu 2004.
Článek 3
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Komise
ze dne 18. listopadu 2004,
kterým se mění rozhodnutí 1999/815/ES týkající se opatření, jimiž se zakazuje uvádět na trh hračky a předměty pro péči o děti určené pro vkládání do úst dětmi do tří let a vyrobené z měkčeného PVC obsahujícího určité ftaláty
(oznámeno pod číslem K(2004) 4403)
(Text s významem pro EHP)
(2004/781/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2001/95/ES ze dne 3. prosince 2001 o obecné bezpečnosti výrobků [1], a zejména na čl. 13 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 7. prosince 1999 Komise přijala rozhodnutí 1999/815/ES [2] založené na článku 9 směrnice Rady 92/59/EHS [3], v němž požaduje, aby členské státy zakázaly uvádět na trh hračky a předměty pro péči o děti určené pro vkládání do úst dětmi do tří let a vyrobené z měkčeného PVC obsahujícího jednu nebo více látek diisononyl-ftalát (DINP), di(2-ethylhexyl)-ftalát (DEHP), dibutyl-ftalát (DBP), diisodecyl-ftalát (DIDP), di-n-oktyl-ftalát (DNOP) a butyl-benzyl-ftalát (BBP).
(2) Platnost rozhodnutí 1999/815/ES byla v souladu s čl. 11 odst. 2 směrnice 92/59/EHS omezena na tři měsíce. Proto platnost rozhodnutí měla skončit dne 8. března 2000.
(3) Při přijímání rozhodnutí 1999/815/ES se předpokládalo, že v případě potřeby bude jeho platnost prodloužena.
Platnost opatření přijatých podle rozhodnutí 1999/815/ES byla prodloužena na základě několika rozhodnutí pokaždé na dodatečné období tří nebo šesti měsíců a naposledy na dodatečné období tří měsíců a v současné době má skončit 20. listopadu 2004.
(4) Bylo dosaženo významného pokroku ve věci validace zkušebních metod pro migraci ftalátů, hodnocení bezpečnosti náhradních látek a celkového hodnocení rizik těchto ftalátů podle nařízení Rady (EHS) č. 793/93 ze dne 23. března 1993 o hodnocení a kontrole rizik existujících látek [4].
(5) Dokud nebudou Parlamentem a Radou přijata trvalá opatření, do vstupu v platnost příslušných prováděcích opatření v členských státech a k zaručení splnění cílů rozhodnutí 1999/815/ES včetně jednotlivých případů prodloužení jeho platnosti je nezbytné, aby byl zachován zákaz uvádět příslušné výrobky na trh.
(6) Určité členské státy provedly rozhodnutí 1999/815/ES prostřednictvím opatření platných do 20. listopadu 2004.
Proto je zapotřebí zajistit prodloužení platnosti těchto opatření.
(7) Je proto nezbytné prodloužit platnost rozhodnutí 1999/815/ES, aby bylo zajištěno, že všechny členské státy zachovají zákaz stanovený tímto rozhodnutím.
(8) Ustanovení čl. 13 odst. 2 směrnice 2001/95/ES, kterou se dnem 15. ledna 2004 zrušila a nahradila směrnice 92/59/ES, stanoví, že rozhodnutí Komise, jimiž se požaduje, aby členské státy přijaly opatření k předcházení vážným rizikům, která určité produkty představují, budou platná po dobu nepřesahující jeden rok a lze je prodlužovat na další období, která pokaždé nepřesáhnou jeden rok. Je vhodné prodloužit platnost rozhodnutí 1999/815/ES na dobu deseti měsíců, aby tak byl dán dostatečný časový prostor k přijetí a provedení trvalých opatření uvedených v bodě odůvodnění č. 5.
(9) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 15 směrnice 2001/95/ES,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V článku 5 rozhodnutí 1999/815/ES se slova " 20. listopadu 2004" nahrazují slovy " 20. září 2005".
Článek 2
Členské státy neprodleně přijmou opatření nezbytná pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím a tato opatření zveřejní.
Neprodleně o tom uvědomí Komisi.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 19. listopadu 2004
o přijetí závazku nabídnutého v souvislosti s antidumpingovým řízením týkajícím se dovozu karbidu křemíku pocházejícího mimo jiné z Ukrajiny
(2004/782/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1] ("základní nařízení"), a zejména na články 8 a 21 a čl. 22 písm. c) uvedeného nařízení,
po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
(1) Nařízením (ES) č. 1100/2000 [2] uložila Rada konečné antidumpingové clo na dovoz karbidu křemíku pocházejícího mimo jiné z Ukrajiny ("stávající opatření").
(2) V březnu 2004 Komise prostřednictvím oznámení zveřejněného v Úředním věstníku Evropské unie [3] oznámila zahájení částečného prozatímního přezkoumání stávajících opatření týkajících se dovozu zmíněného produktu pocházejícího mimo jiné z Ukrajiny, aby se zjistilo, zda není třeba je přizpůsobit tak, aby zohledňovala určité následky rozšíření Evropské unie na 25 členských států ("rozšíření").
(3) Rada došla k závěru, že je v zájmu Společenství stanovit dočasnou úpravu stávajících opatření, aby se bezprostředně po rozšíření zamezilo náhlému a nadměrně negativnímu dopadu na dovozce a uživatele v deseti nových členských státech přistupujících k Evropské unii ("EU10").
Rada dále rozhodla, že nejlepším prostředkem pro dosažení tohoto cíle je přijetí závazku nabídnutého spolupracující stranou, které obsahují prvky týkající se množstevních limitů.
(4) V souladu s tím Komise rozhodnutím 2004/498/ES [4] přijala jako zvláštní opatření krátkodobý závazek nabídnutý vyvážejícím výrobcem na Ukrajině (akciová společnost Záporožský Abrasivny Kombinát).
(5) Aby bylo možné stanovit osvobození od antidumpingového cla umožněné přijetím závazku, bylo nařízení (ES) č. 1100/2000 změněno nařízením (ES) č. 991/2004.
(6) Rozhodnutí 2004/498/ES stanovilo, že závazky budou přijaty na omezené počáteční období šesti měsíců ("počáteční období"), aniž by bylo dotčeno běžné trvání stávajících opatření a jejich uplynutí po tomto období, pokud nebude Komise považovat za vhodné prodloužit období jejich používání.
(7) V souladu s tím Komise přezkoumala, zda mimořádné negativní podmínky pro zúčastněné strany v zemích EU10, které vedly k přijetí závazku, dosud existují.
Jako součást celkového hodnocení bylo hodnoceno plnění závazku ze strany dotčené společnosti.
B. HODNOCENÍ
1. Obsah stávajícího závazku
(8) Stávajícím závazkem se dotčená společnost mimo jiné zavazuje, že bude pro odběratele v EU10 vyvážet v souladu se svou tradiční strukturou obchodu a v rámci množstevních limitů stanovených na základě předchozích tradičních vývozních toků do EU10.
(9) Podmínky závazku signatářskou společnost zavazují poskytovat Komisi prostřednictvím měsíčních zpráv pravidelné a podrobné informace o prodeji do EU10 (nebo o dalším prodeji provedeném spřízněnými stranami ve Společenství) a přijmout ověřovací inspekce Komise.
V zájmu plného sledování účinnosti závazků byl od tradičních odběratelů od vývozce v EU10 obdržen písemný souhlas, že ve svých prostorách umožní ověřovací inspekce.
2. Soulad se stávajícím závazkem
(10) Ověřovací inspekce u vyvážejícího výrobce a u některých jeho tradičních odběratelů v EU10 potvrdily, že objemy vyvážené do EU10 dotčenou společností nepřesáhly hranici množstevních limitů stanovenou v závazku.
Kromě toho se zjistilo, že společnost všestranně dodržovala svou tradiční strukturu obchodu s jednotlivými odběrateli v EU10.
Podle dostupných informací dále nebylo zjištěno žádné zřejmé "přetékání" dovážených dotčených výrobků, na které se vztahovalo osvobození od antidumpingového cla umožněného závazky, z EU10 do EU15.
3. Rozbor podmínek pro prodloužení závazku
(11) Rozbor měsíčních zpráv předložených dotčenou společností Komisi, podepřený dostupnými oficiálními statistickými údaji ukázal, že stále existují výrazné rozdíly mezi cenami dotčeného produktu v zemích EU10 a EU15.
Navíc bylo zjištěno, že objem dovozu z Ukrajiny do zemí EU10 se po přistoupení snížil, nicméně jak se uvádí ve 30. bodu odůvodnění nařízení (ES) č. 991/2004, byl před rozšířením v roce 2003 a v prvních měsících roku 2004 zjištěn výjimečný růst vývozních objemů do EU10.
Má se za to, že tato skutečnost mohla rovněž přispět k poklesu množství vyvážených do EU10 po rozšíření.
C. ZÁVĚR
1. Přijetí závazku
(12) Protože mimořádné a negativní podmínky převládající v přistupujících zemích před rozšířením EU, které byly důvodem přijetí závazku, stále existují, a protože podmínky závazku byly během počátečního období dotčenou společností dodržovány, je přijetí závazku nabízeného dotčenou společností pro další období odůvodněné.
(13) Pokud jde o délku dalšího období, má se za to, že období používání delší než šest měsíců by zrušilo přechodnou povahu závazků, a proto budou přijímány pouze od 21. listopadu 2004 do 20. května 2005 ("konečné období").
(14) S ohledem na úroveň množstevních limitů, která se bude uplatňovat v konečném období, byly úrovně vypočteny na základě stejné metodologie, která byla použita pro stanovení množstevních limitů pro původní období.
(15) V souladu s nařízením (ES) č. 991/2004 se vyvážející výrobce prostřednictvím závazku zavazuje dodržovat vývozní limity a v zájmu sledovatelnosti závazků dotčený vyvážející výrobce také souhlasil, že bude při prodeji jednotlivým zákazníkům v EU10 všestranně dodržovat své tradiční prodejní postupy.
Vyvážející výrobce si je rovněž vědom, že pokud se zjistí, že se tyto prodejní postupy výrazně změnily nebo že se sledování závazků stalo obtížné či nemožné, má Komise právo odstoupit od přijetí závazku společnosti, což vyústí v konečné uvalení antidumpingového cla, nebo smí upravit hranici limitu nebo přijmout jiná nápravná opatření.
(16) Podmínkou závazku je také to, že v případě jakéhokoli porušení má Komise právo odstoupit od přijetí tohoto závazku, což povede ke konečnému uvalení antidumpingového cla.
(17) Společnost bude také Komisi podávat pravidelné podrobné zprávy o vývozu do EU, aby mohl být závazek Komisí účinně sledován.
(18) Aby mohla Komise účinně sledovat plnění závazku společností, bude podle závazku v případě předložení žádosti o uvolnění do volného oběhu příslušnému celnímu orgánu osvobození od cla záviset na předložení faktury obsahující přinejmenším informační položky uvedené v příloze nařízení Rady (ES) č. 991/2004.
Tento stupeň informací je nezbytný také proto, aby celní orgány mohly s dostatečnou jistotou stanovit, že dodávka odpovídá obchodním dokladům.
Pokud taková faktura není předložena nebo pokud neodpovídá výrobku předloženému k celnímu odbavení, bude místo toho splatné příslušné antidumpingové clo.
2. Zveřejnění zúčastněným stranám
(19) Všechny zúčastněné strany, které se předem ohlásily, byly o úmyslu přijmout závazky informovány.
Výrobní odvětví Společenství vyjádřilo jisté obavy, že údajně dochází k "přetékání" ukrajinského karbidu křemíku do zemí EU15, avšak ověřovací inspekce Komise prokázala, že podezřelý karbid křemíku nepocházel z Ukrajiny, ale z Ruska.
Přesto výrobní odvětví Společenství vyjádřilo názor, že by závazek neměl být přijat.
(20) Ačkoli byl zohledněn postoj výrobního odvětví Společenství k přijetí závazku, byly rovněž vzaty v úvahu okolnosti a potřeby dovozců a uživatelů v zemích EU10.
Po vzájemném zvážení obou stanovisek a s ohledem na význam pokračujících dodávek produktu do zemí EU10 se má za to, že tento význam převažuje obavy výrobního odvětví Společenství.
(21) Nebyly předloženy žádné další připomínky nebo návrhy, které by vedly ke změně názoru Komise na tuto záležitost,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Přijímá se závazek nabídnutý níže uvedeným vývozcem v souvislosti s antidumpingovým řízením týkajícím se dovozu karbidu křemíku pocházejícího z Ukrajiny:
+++++ TABLE +++++
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Rozhodnutí Rady
ze dne 15. listopadu 2004
o jmenování čtyř italských členů a tří italských náhradníků Výboru regionů
(2004/783/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 263 této smlouvy,
s ohledem na návrh italské vlády,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 22. ledna 2002 Rada rozhodla o jmenování členů a náhradníků Výboru regionů [1].
(2) Uvolnila se čtyři místa členů a tři místa náhradníků Výboru regionů po skončení funkčního období členů Paola AGOSTINACCHIOA (IT), Gianfranca LAMBERTIHO (IT), Salvatore TATARELLY (IT) a Riccarda VENTREA (IT) a náhradníků Gabriele BAGNASCA (IT), Marcella MEROIE (IT) a Roberta PELLY (IT), které bylo Radě oznámeno dne 7. října 2004,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Členy Výboru regionů jsou jmenováni
a) členové:
1. Giancarlo GABBIANELLI
Sindaco di Viterbo
jako nástupce Paola AGOSTINACCHIOA
2. Paolo FONTANELLI
Sindaco di Pisa
jako nástupce Gianfranca LAMBERTIHO
3. Savino Antonio SANTARELLA
Sindaco di Candela
jako nástupce Salvatore TATARELLY
4. Roberto PELLA
Consigliere comunale di Cossato
jako nástupce Riccarda VENTREA
b) náhradníci:
1. Sergio CUCCO
Consigliere comunale di Vercelli
jako nástupce Gabriele BAGNASCA
2. Vincenzo ZACCHEO,
Sindaco di Latina
jako nástupce Marcella MEROIE
3. Errico BORRELLI
Sindaco di Belmonte del Sannio
jako nástupce Roberta PELLY
na zbývající část funkčního období, tedy do 25. ledna 2006.
Rozhodnutí Komise
ze dne 22. října 2004,
kterým se mění rozhodnutí 2003/56/ES o veterinárních osvědčeních pro dovoz živých zvířat a živočišných produktů z Nového Zélandu
(oznámeno pod číslem K(2004) 4028)
(Text s významem pro EHP)
(2004/784/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 97/132/ES ze dne 17. prosince 1996 o uzavření Dohody mezi Evropským společenstvím a Novým Zélandem o hygienických opatřeních použitelných při obchodu s živými zvířaty a živočišnými produkty [1], a zejména na článek 4 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příloha V Dohody mezi Evropským společenstvím a Novým Zélandem o hygienických opatřeních použitelných při obchodu s živými zvířaty a živočišnými produkty (dále jen "dohoda") uznává hygienická opatření pro čerstvé maso, masné výrobky a některé další živočišné produkty v obchodě s Novým Zélandem.
Příloha VII dohody stanoví, že podle toho, zda tato opatření jsou nebo nejsou rovnocenná opatřením vyžadovaným Společenstvím, je v obchodě s Novým Zélandem týkajícím se čerstvého masa, masných výrobků a některých dalších živočišných produktů nutné používat odpovídající úřední veterinární osvědčení.
(2) Rozhodnutí Komise 2003/56/ES [2] stanoví požadavky pro udělování osvědčení a uvádí vzory úředních veterinárních osvědčení, která je nutno používat při dovozu živých zvířat a živočišných produktů z Nového Zélandu.
V případech, v nichž bylo prokázáno, že hygienická opatření jsou zcela rovnocenná, je možné používat zjednodušená osvědčení, jejichž vzory jsou uvedeny v přílohách II až V uvedeného rozhodnutí.
(3) Mělo by být přihlédnuto k nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 ze dne 22. května 2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií [3] a k novým skutečnostem v uznávání rovnocennosti hygienických opatření pro čerstvé maso, masné výrobky, produkty rybolovu a některé další živočišné produkty v obchodě s Novým Zélandem.
(4) Rozhodnutí 2003/56/ES by tedy mělo být odpovídajícím způsobem pozměněno.
(5) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem stálého Výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Přílohy I a VII rozhodnutí 2003/56/ES se mění v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 13. prosince 2004.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 26. října 2004
o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy mexickými, kterou se mění příloha II Dohody mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy mexickými o vzájemném uznávání a ochraně označení lihovin
(2004/785/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 97/361/ES ze dne 27. května 1997 o uzavření Dohody mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy mexickými o vzájemném uznávání a ochraně označení lihovin [1], a zejména na článek 4 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) S přihlédnutím k mexické žádosti předložené během "oficiálních rozhovorů o úpravách dohody o volném obchodu po rozšíření Evropské unie", které se konaly ve dnech 28. až 30. ledna 2004 v Mexico City, je nezbytné pozměnit přílohu II Dohody mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy mexickými o vzájemném uznávání a ochraně označení lihovin, aby byly chráněny nové mexické výrazy pro lihoviny Charanda a Sotol s účinkem ode dne 29. října 2004.
(2) Z tohoto důvodu Společenství a Spojené státy mexické v souladu s článkem 18 výše uvedené dohody sjednaly dohodu ve formě výměny dopisů za účelem změny přílohy II dohody.
Tato výměna dopisů by proto měla být schválena.
(3) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Prováděcího výboru pro lihoviny,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy mexickými, kterou se mění příloha II Dohody mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy mexickými o vzájemném uznávání a ochraně označení lihovin se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Člen Komise pověřený zemědělstvím je zmocněn k podpisu výměny dopisů zavazující Společenství.
Rozhodnutí Komise
ze dne 18. listopadu 2004,
kterým se mění rozhodnutí 92/471/EHS o veterinárních osvědčeních pro dovoz embryí skotu
(oznámeno pod číslem K(2004) 4380)
(Text s významem pro EHP)
(2004/786/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/556/EHS ze dne 25. září 1989 o veterinárních otázkách obchodu s embryi skotu ve Společenství a dovozů těchto embryí ze třetích zemí [1], a zejména na čl. 9 odst.1 písm. b) této směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 92/471/EHS ze dne 2. září 1992 o veterinárních podmínkách a veterinárních osvědčení pro dovoz embryí skotu ze třetíh zemí [2] stanoví, že členské státy povolují dovoz pouze embryí skotu splňujících požadavky stanovené ve veterinárním osvědčení podle vzoru v části 1 příloh A a B výše uvedeného rozhodnutí.
(2) Veterinární podmínky obchodu s embryi skotu ve Společenství stanovené směrnicí 89/556/EHS jsou přísnější než ty, které platí pro dovoz takových embryí.
(3) Podle směrnice 89/556/EHS nemají být embrya skotu odesílána z území jednoho členského státu na území druhého členského státu, pokud nebyla počata v důsledku umělé inseminace nebo in vitro oplodnění spermatem dárce z inseminační stanice nebo spermatem ze skladovací stanice spermatu, kdy obě stanice byly schváleny příslušným orgánem v souladu se směrnicí Rady 88/407/EHS ze dne 14. června 1988 o veterinárních požadavcích na obchod s hluboce zmrazeným spermatem skotu uvnitř Společenství a na jeho dovoz [3].
(4) Ačkoli Mezinárodní společnost pro transfer embryí (IETS) považuje riziko přenosu určitých nakažlivých nemocí prostřednictvím embryí za zanedbatelné za předpokladu, že s embryi je mezi odběrem a transferem řádně zacházeno, měla by se učinit vhodná protisměrná zabezpečení s ohledem na sperma používané pro oplodnění.
(5) V zájmu zdravotního stavu zvířat je nezbytné, aby stejné podmínky platné pro obchodování s embryi skotu uvnitř Společenství platily také pro dovoz těchto embryí, zejména s ohledem na sperma používané pro oplodnění, které by mělo vyhovovat směrnici 88/407/EHS.
(6) Rozhodnutí 92/471/EHS by tedy mělo být změněno.
(7) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Přílohy A a B rozhodnutí 92/471/EHS se mění v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je použitelné ode dne 26. listopadu 2004.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 790/2004/ES
ze dne 21. dubna 2004
o zavedení akčního programu Společenství na podporu subjektů činných na evropské úrovni v oblasti mládeže
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 149 odst. 4 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Smlouva zavádí občanství Unie a uvádí, že činnost Společenství v oblasti vzdělávání, odborné přípravy a mládeže se mimo jiné zaměří na rozvoj výměn mládeže a pedagogických pracovníků působících ve společensko-výchovné oblasti.
(2) Prohlášení z Laekenu připojené k závěrům ze zasedání Evropské rady ve dnech 14. a 15. prosince 2001 uvádí, že jedním ze základních úkolů, které má Evropská unie řešit, je přiblížit občanům, a především mladým lidem, evropský projekt a evropské instituce.
Evropské mezinárodní nevládní organizace mládeže umožňují mladým lidem, aby se stali aktivními občany, rozvíjeli smysl pro zodpovědnost a vyjadřovali své názory a hodnoty a účastnili se výměn překračujících vnitrostátní hranice; touto činností pomáhají uvedené organizace přiblížit Evropu mladým občanům.
(3) V bílé knize s názvem "Nový podnět pro evropskou mládež" předložené 21. listopadu 2001 došla Komise k závěru, že je třeba podporovat účast mladých lidí, a podporuje posilování organizací v jejichž rámci mohou mladí lidé projevovat své názory; zároveň uvádí, že pro rozvoj aktivního občanství jsou velice důležité informace.
Evropský parlament ve svém usnesení [3] k bílé knize zároveň zdůraznil významnou úlohu, kterou mají mezinárodní a evropské organizace mládeže při umožňování mladým lidem, aby se dlouhodobě účastnili demokratického života v Evropě.
(4) V bílé knize o evropské správě věcí veřejných [4] vyzvala Komise ke všeobecné otevřenosti a ke konzultacím se zástupci občanské společnosti a k tomu, aby se tito zástupci podíleli na formování politiky EU.
Komise uznává úlohu nevládních organizací při vyjadřování zájmů občanů.
(5) Usnesení Rady a zástupců vlád členských států zasedajících v Radě ze dne 27. června 2002 v souvislosti s rámcem evropské spolupráce v oblasti mládeže [5] schválilo tematické priority navržené v bílé knize o evropské mládeži, a zejména účast a informovanost, především se záměrem podporovat účast mladých lidí na výkonu aktivního občanství, a navrhuje postupy provádění otevřené metody koordinace prostřednictvím konzultací s mladými lidmi na základě zvláštních ujednání na vnitrostátní úrovni a konzultací Evropského fóra mládeže na evropské úrovni.
(6) Evropské fórum mládeže zastupuje mladé lidi ve vztahu k Evropské unii a dalším mezinárodním institucím.
Má důležitou funkci při koordinaci a předávání názorů nevládních organizací mládeže evropským institucím a při předávání informací o evropských záležitostech, které jsou v zájmu mladých.
Mezinárodní nevládní organizace mládeže poskytují mladým lidem neformální vzdělávání, odbornou přípravu a informace; vytvářejí sítě zastupující neziskové subjekty, které jsou činné v členských státech a v ostatních evropských zemích.
(7) Položky A-3042 a A-3029 souhrnného rozpočtu Evropské unie pro rozpočtový rok 2003 a předcházející rozpočtové roky jsou určeny na podporu Evropského fóra mládeže a mezinárodních nevládních organizací.
(8) Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [6] (dále jen "finanční nařízení"), vyžaduje přijetí základního právního aktu, který by zastřešoval tyto stávající činnosti v oblasti podpory.
(9) Evropský parlament, Rada a Komise se při přijímání finančního nařízení zavázaly zajistit, aby tento základní právní akt vstoupil v platnost od rozpočtového roku 2004.
(10) Je třeba přijmout ustanovení týkající se oblasti působnosti programu za účelem jeho rozšíření na přistupující členské státy a případně některých činností i do všech evropských zemí vzhledem k významu posílení vazeb mezi rozšířenou Unií a jejími sousedy na evropském kontinentě.
(11) Veškeré financování ze státních zdrojů, nikoliv ze zdrojů Společenství, musí být v souladu s články 87 a 88 Smlouvy.
(12) Toto rozhodnutí stanoví pro celou dobu trvání programu finanční rámec, který tvoří pro rozpočtový orgán během každoročního rozpočtového procesu referenční rámec ve smyslu bodu 33 interinstitucionální dohody ze dne 6. května 1999 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni a o zdokonalení rozpočtového procesu [7].
(13) Každá podpora udělená na základě tohoto rozhodnutí musí zcela splňovat zásady subsidiarity a proporcionality,
ROZHODLY TAKTO:
Článek 1
Cíl a činnosti programu
1. Toto rozhodnutí zavádí akční program Společenství na podporu subjektů činných na evropské úrovni v oblasti mládeže (dále jen "program").
2. Obecným cílem programu je podpora činností těchto subjektů.
Tyto činnosti vyplývají z probíhajícího pracovního programu subjektu, který sleduje cíl obecného evropského zájmu v oblasti mládeže nebo cíl tvořící součást politiky Evropské unie v této oblasti.
Tyto činnosti musí zejména přispívat nebo být způsobilé přispívat k aktivní účasti mladých občanů na veřejném životě a ve společnosti a k rozvoji a provádění spolupráce Společenství v oblasti mládeže v širším slova smyslu.
Spolupráce s Evropským fórem mládeže přispívá k tomuto obecnému cíli v takovém rozsahu, v jakém Evropské fórum mládeže zastupuje a koordinuje nevládní organizace mládeže a předává evropským institucím informace týkající se mládeže.
3. Program začíná 1. ledna 2004 a končí 31. prosince 2006.
Článek 2
Přístup k programu
Pokud má být subjekt způsobilý pro přidělení grantu, musí splňovat požadavky uvedené v příloze a mít tyto vlastnosti:
a) jeho činnosti jsou v souladu se zásadami charakteristickými pro činnost Společenství v oblasti mládeže a zohledňují priority stanovené v příloze;
b) jedná se o subjekt právně zřízený před více než jedním rokem;
c) působí na evropské úrovni buď samostatně, nebo formou různých koordinovaných sdružení a jeho struktura a činnosti mají potenciální dopad v rámci celé Unie nebo zahrnují alespoň osm zemí uvedených v článku 3, včetně členských států.
Článek 3
Účast třetích zemí
1. Činností prováděných v rámci programu se mohou účastnit subjekty usazené v:
a) přistupujících státech, které dne 16. dubna 2003 podepsaly smlouvu o přistoupení;
b) zemích ESVO/EHP v souladu s podmínkami stanovenými v dohodě o EHP;
c) Rumunsku a Bulharsku, přičemž se podmínky účasti stanoví v souladu s evropskými dohodami, dodatkovými protokoly k nim a rozhodnutími příslušných Rad přidružení;
d) v Turecku, přičemž se podmínky účasti stanoví v souladu s rámcovou dohodou o obecných zásadách účasti Turecké republiky v programech Společenství [8] uzavřenou mezi Evropským společenstvím a Tureckou republikou dne 26. února 2002.
2. Tohoto programu se mohou také účastnit subjekty usazené v balkánských zemích v rámci procesu stabilizace a přidružení pro země jihovýchodní Evropy [9] a některé země Společenství nezávislých států v souladu s podmínkami a postupy, které budou s těmito zeměmi [10] dohodnuty.
Článek 4
Výběr příjemců
Program zahrnuje dvě skupiny příjemců:
a) skupina 1: granty na provozní náklady přidělované přímo příjemcům uvedeným v bodu 2 přílohy;
b) skupina 2: granty na provozní náklady přidělované v souladu s obecnými kritérii stanovenými v příloze na základě výzvy k předkládání návrhů na dlouhodobé činnosti subjektu sledujícího cíl obecného evropského zájmu v oblasti mládeže.
Článek 5
Přidělení grantu
Granty určené pro různé činnosti v rámci programu se přidělují v souladu s ustanoveními odpovídající části přílohy.
Článek 6
Finanční ustanovení
1. Finanční rámec pro provádění programu na období uvedené v čl. 1 odst. 3 se stanoví na 13 miliónů EUR.
2. Roční rozpočtové položky schvaluje rozpočtový orgán v mezích finančního výhledu.
Článek 7
Provádění
Za provádění tohoto programu odpovídá Komise a v souladu s přílohou pravidelně informuje Evropský parlament, Radu a členské státy o provádění tohoto programu.
Článek 8
Sledování a hodnocení
Nejpozději 31. prosince 2007 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o dosahování cílů programu.
Tato zpráva mimo jiné vychází z vnější hodnotící zprávy, která musí být předložena nejpozději do konce roku 2006 a která alespoň zhodnotí celkovou vhodnost a soudržnost programu, účinnost jeho plnění (příprava, výběr, provádění akcí) a celkovou a individuální účinnost různých akcí z hlediska dosahování cílů stanovených v článku 1 a v příloze.
Článek 9
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie. Ve Štrasburku dne 21. dubna 2004. Za Evropský parlament předseda P. Cox Za Radu předseda D. Roche [1] Úř. věst. C 10, 14.1.2004, s. 18.
Rozhodnutí Rady 2004/790/SZBP
ze dne 22. listopadu 2004,
kterým se prodlužuje a mění rozhodnutí 2003/276/SZBP o provádění společné akce 2002/589/SZBP s ohledem na příspěvek Evropské unie k ničení střeliva pro ruční palné zbraně a lehké zbraně v Albánii
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 23 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na společnou akci Rady 2002/589/SZBP ze dne 12. července 2002 o příspěvku Evropské unie k boji proti destabilizujícímu hromadění a šíření ručních palných a lehkých zbraní [1], a zejména na článek 7 uvedené společné akce,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 14. dubna 2003 přijala Rada rozhodnutí 2003/276/SZBP [2] o příspěvku Evropské unie k ničení střeliva pro ruční palné zbraně a lehké zbraně v Albánii, jehož cílem bylo provést společnou akci 2002/589/SZBP a kterým bylo pro tento účel uvolněno 820000 eur.
(2) Některé cíle nemohly být splněny ke dni 31. října 2004, k němuž použitelnost rozhodnutí 2003/276/SZBP končí, a jiné by měly být po tomto dni konsolidovány a prodlouženy.
Tento projekt je víceletý projekt na čtyři roky.
(3) Rozhodnutí 2003/276/SZBP by proto mělo být prodlouženo a změněno,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Rozhodnutí 2003/276/SZBP se mění takto:
1. V čl. 2 odst. 1 se finanční referenční částka 820000 eur nahrazuje částkou 1300000 eur.
2. V čl. 4 odst. 1 se druhá věta nahrazuje tímto: "Jeho použitelnost končí dnem 31. prosince 2005."
Článek 2
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem 1. listopadu 2004.
Článek 3
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 791/2004/ES
ze dne 21. dubna 2004
o zavedení akčního programu Společenství na podporu subjektů činných na evropské úrovni v oblasti vzdělávání a odborného vzdělávání a na podporu určitých činností v této oblasti
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 149 odst. 4 a čl. 150 odst. 4 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Smlouva stanoví, že úkolem Společenství je přispívat k rozvoji kvalitního vzdělávání podporou a doplňováním činnosti členských států, provádět politiku odborného vzdělávání a přípravy, která podporuje a doplňuje činnost členských států, a napomáhat rozvoji spolupráce se třetími zeměmi.
(2) Prohlášení z Laekenu připojené k závěrům zasedání Evropské rady, které se konalo ve dnech 14. a 15. prosince 2001, uvádí, že jedním ze základních úkolů, které má Evropská unie řešit, je přiblížit občanům evropský projekt a evropské instituce.
(3) Podrobný pracovní program průběžné kontroly cílů vzdělávacích systémů a systémů odborné přípravy v Evropě [3], který přijala Rada dne 14. června 2002, stanoví program činnosti vyžadující podporu na úrovni Společenství.
(4) Prohlášení Evropské unie vydané při příležitosti 50. výročí Všeobecné deklarace lidských práv ve Vídni dne 10. prosince 1998 uvádí, že Unie by měla dále rozvíjet spolupráci v oblasti lidských práv, jako jsou například činnosti spojené se vzděláváním a odbornou přípravou, ve spolupráci s ostatními příslušnými organizacemi a zajistit návaznost na program evropských univerzit v oblasti lidských práv a demokratizace organizovaný patnácti evropskými univerzitami.
(5) Závěry zasedání Evropské rady v Kolíně dne 4. června 1999 uváděly, že z důvodu udržitelnosti a pokračování programu evropských univerzit v oblasti lidských práv a demokratizace "je třeba i nadále věnovat pozornost problematice rozpočtového zabezpečení".
(6) Položky A-3010, A-3011, A-3012, A-3013, A-3014, A-3017, A-3022, A-3027, A-3044, B3-1000 a B3-304 souhrnného rozpočtu Evropské unie pro rozpočtový rok 2003 a předcházející rozpočtové roky jsou určeny na podporu v oblasti vzdělávání a odborného vzdělávání.
(7) Subjekty sledující cíle obecného evropského zájmu jsou Evropská univerzita poskytující postgraduální kurzy celoevropského rozsahu v oblasti práva, ekonomie, politologie, společenských a humanitních věd, Evropský univerzitní institut přispívající k rozvoji evropského kulturního a vědeckého dědictví prostřednictvím vysokého školství a výzkumu, Evropský institut veřejné správy, který připravuje vnitrostátní zaměstnance jak pro státní správy jednotlivých států, tak i pro evropskou úroveň v oblasti evropské integrace, Akademie evropského práva v Trevíru poskytující právním odborníkům i uživatelům vzdělání v oblasti evropského práva na univerzitní úrovni, Evropské meziuniverzitní centrum pro lidská práva a demokratizaci nabízející evropský magisterský stupeň a program rozšířených odborných stáží a další služby související se vzděláváním, odbornou přípravou a výzkumem v oblasti podpory lidských práv a demokratizace, Evropská agentura pro rozvoj zvláštního vzdělávání, jejímž cílem je zlepšit kvalitu speciální pedagogiky a podporovat udržitelnou evropskou spolupráci v této oblasti, a Mezinárodní středisko evropského vzdělávání nabízející učení, školení a výzkum v otázkách europeizace, globalizace, federalismu, regionalismu a transformace současných společenských struktur.
(8) Je zde zvýšená potřeba vzdělávání soudců jednotlivých členských států v oblasti uplatňování práva Společenství a je třeba, aby Společenství toto vzdělávání podporovalo, zejména v důsledku přijetí nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy [4], které zvýšilo pravomoc vnitrostátních soudů při používání těchto ustanovení smlouvy.
(9) Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [5] (dále jen "finanční nařízení"), vyžaduje přijetí základního právního aktu, který by zastřešoval tyto stávající činnosti v oblasti podpory.
(10) Evropský parlament, Rada a Komise se při přijímání finančního nařízení zavázaly zajistit, aby tento základní právní akt vstoupil v platnost od rozpočtového roku 2004. Komise se zavázala vzít v úvahu připomínky vůči rozpočtu v souvislosti s jeho plněním.
(11) V rámci finančního nařízení je nezbytné zajistit odpovídající stabilitu a kontinuitu financování, pokud jde o instituce, jimž Evropské společenství poskytlo finanční podporu v předcházejících letech.
(12) Je třeba zajistit potřebnou územní působnost programu za účelem rozšíření do přistupujících členských států a v souvislosti s některými činnostmi případně i do zemí ESVO/EHP a kandidátských zemí.
(13) Veškeré financování ze státních zdrojů, nikoliv ze zdrojů Společenství, musí být v souladu s články 87 a 88 Smlouvy.
(14) Toto rozhodnutí stanoví pro celou dobu trvání programu finanční rámec, který tvoří pro rozpočtový orgán během každoročního rozpočtového procesu referenční rámec ve smyslu bodu 33 interinstitucionální dohody ze dne 6. května 1999 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni a o zdokonalení rozpočtového procesu [6].
(15) Každá podpora poskytnutá na základě tohoto rozhodnutí musí zcela splňovat zásady subsidiarity a proporcionality,
ROZHODLY TAKTO:
Článek 1
Cíl a činnosti programu
1. Toto rozhodnutí zavádí akční program Společenství v oblasti vzdělávání a odborné přípravy (dále jen "program") na podporu subjektů a jejich činností, jejichž cílem je usilovat o rozšíření a prohloubení znalostí vytváření Evropy, případně přispět k dosažení cílů společné politiky v oblasti vzdělávání a odborného vzdělávání, a to jak uvnitř, tak i vně Společenství.
2. Obecným cílem programu je podpora činností subjektů v oblasti vzdělávání a odborného vzdělávání.
Tento program zahrnuje tyto činnosti:
a) probíhající pracovní program subjektu, který působí na evropské nebo světové úrovni a sleduje cíl v oblasti vzdělávání a odborného vzdělávání, který je v obecném evropském zájmu nebo je součástí politiky Evropské unie;
b) konkrétní akci podporující činnost Evropské unie v této oblasti, poskytování informací o evropské integraci a cílech, které Unie ve svých mezinárodních vztazích sleduje, nebo podpory akce Společenství a jejího předávání na vnitrostátní úrovni.
Tyto činnosti musí zejména přispívat nebo být způsobilé přispívat k rozvoji a provádění politiky Společenství v oblasti spolupráce a akcí v oblasti vzdělávání a odborného vzdělávání.
3. Program začíná 1. ledna 2004 a končí 31. prosince 2006.
Článek 2
Přístup k programu
Pokud má být subjekt způsobilý pro přidělení grantu, musí splňovat požadavky uvedené v příloze a mít tyto vlastnosti:
a) jedná se o nezávislou a neziskovou právnickou osobu, která působí převážně v oblasti vzdělávání a odborného vzdělávání a jejímž cílem je veřejně prospěšná činnost;
b) jedná se o subjekt právně zřízený před více než dvěma lety a jeho účetní závěrky za poslední dva roky ověřil registrovaný auditor;
c) jeho činnosti jsou v souladu se zásadami charakteristickými pro činnost Společenství v oblasti vzdělávání a odborného vzdělávání a zohledňují priority stanovené v příloze.
Ve výjimečných případech může Komise udělit výjimku z požadavku uvedeného v prvním pododstavci písm. b) za předpokladu, že tím není ohrožena ochrana finančních zájmů Společenství.
Článek 3
Účast třetích zemí
Činností prováděných v rámci programu se mohou účastnit subjekty usazené v:
a) přistupujících státech, které dne 16. dubna 2003 podepsaly smlouvu o přistoupení;
b) zemích ESVO/EHP v souladu s podmínkami stanovenými v dohodě o EHP;
c) Rumunsku a Bulharsku, přičemž se podmínky účasti stanoví v souladu s evropskými dohodami, dodatečnými protokoly k nim a rozhodnutími příslušných Rad přidružení;
d) v Turecku, přičemž se podmínky účasti stanoví v souladu s rámcovou dohodou o obecných zásadách účasti Turecké republiky v programech Společenství [7] uzavřenou mezi Evropským společenstvím a Tureckou republikou dne 26. února 2002.
Článek 4
Výběr příjemců
Program zahrnuje dvě skupiny příjemců:
a) skupina 1: granty na provozní náklady přidělované přímo příjemcům uvedeným v bodu 2 přílohy;
b) skupina 2: podpora určená evropským sdružením činným v oblasti vzdělávání nebo odborného vzdělávání, podpora činností v oblasti vysokoškolského vzdělávání zaměřeného na evropskou integraci, včetně projektu kateder Jeana Monneta, podpora činností přispívajících k dosažení budoucích cílů evropských systémů vzdělávání a odborného vzdělávání a podpora odborného vzdělávání soudců jednotlivých států v oblasti evropského práva a podpora organizací zabývajících se spoluprací soudů.
Příjemci jsou vybírání na základě výzvy k předkládání návrhů v souladu s obecnými kritérii stanovenými v příloze.
Článek 5
Přidělení grantu
Granty určené pro různé činnosti v rámci programu se přidělují v souladu s ustanoveními odpovídající části přílohy.
Článek 6
Finanční ustanovení
1. Finanční rámec pro provádění programu na období uvedené v čl. 1 odst. 3 se stanoví na 77 milionů EUR.
2. Roční rozpočtové položky schvaluje rozpočtový orgán v mezích finančního výhledu.
Článek 7
Provádění
Za provádění tohoto programu odpovídá Komise v souladu s přílohou.
Článek 8
Sledování a hodnocení
1. Nejpozději 31. prosince 2007 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o dosahování cílů programu.
Tato zpráva mimo jiné vychází z vnější hodnotící zprávy, která musí být předložena nejpozději do konce roku 2006 a která alespoň zhodnotí celkovou vhodnost a soudržnost programu, účinnost jeho plnění (příprava, výběr, provádění činností) a celkovou a individuální účinnost různých činností z hlediska dosahování cílů stanovených v článku 1 a v příloze.
Kromě toho Komise jednou ročně podává Evropskému parlamentu a Radě zprávu o provádění programu.
2. Evropský parlament a Rada v souladu se Smlouvou rozhodnou o pokračování programu od 1. ledna 2007.
Článek 9
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Rozhodnutí Rady 2004/791/SZBP
ze dne 22. listopadu 2004,
kterým se prodlužuje a mění rozhodnutí 2002/842/SZBP, kterým se provádí společná akce 2002/589/SZBP s ohledem na příspěvek Evropské unie k boji proti destabilizujícímu hromadění a šíření ručních palných a lehkých zbraní v jihovýchodní Evropě
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na společnou akci 2002/589/SZBP [1], a zejména na článek 6 uvedené společné akce, ve spojení s čl. 23 odst. 2 druhou odrážkou Smlouvy o Evropské unii,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 21. října 2002 přijala Rada rozhodnutí 2002/842/SZBP [2] o příspěvku Evropské unie k boji proti destabilizujícímu hromadění a šíření ručních palných a lehkých zbraní v jihovýchodní Evropě, jehož cílem bylo provést společnou akci 2002/589/SZBP a kterým bylo pro tento účel uvolněno 200000 eur.
(2) Některé cíle nemohly být splněny ke dni 31. prosinci 2004, k němuž použitelnost rozhodnutí 2002/842/SZBP končí, a jiné by měly být po tomto dni konsolidovány a prodlouženy.
Tento projekt je víceletý.
(3) Rozhodnutí 2002/842/SZBP by proto mělo být prodlouženo a změněno,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2002/842/SZBP se mění takto:
1. V čl. 2 odst. 1 se finanční referenční částka 300000 eur nahrazuje částkou 307000 eur.
2. V čl. 4 odst. 1 se druhý pododstavec nahrazuje tímto: "Jeho použitelnost končí dnem 31. prosince 2005".
Článek 2
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.
Článek 3
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 792/2004/ES
ze dne 21. dubna 2004
o zavedení akčního programu Společenství na podporu subjektů působících v oblasti kultury na evropské úrovni
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 151 odst. 5 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě Smlouvy byla Společenství svěřena odpovědnost za stále užší sjednocování národů Evropy a za podíl na rozkvětu kultur členských států při respektování jejich národní a regionální různorodosti a při současném zdůrazňování společného kulturního dědictví.
(2) V prohlášení z Laekenu připojené k závěrům zasedání Evropské rady ze dne 14. a 15. prosince 2001 se uvádí, že jedním ze základních úkolů, které má Evropská unie řešit, je přiblížit občanům evropský projekt a evropské instituce.
(3) Rada a ministři kultury zasedající v Radě vyzdvihli v usnesení ze dne 14. listopadu 1991 o evropských kulturních sítích [2] významnou úlohu sítí kulturních organizací v rámci kulturní spolupráce v Evropě a shodli se na povzbuzení kulturních organizací ve svých zemích v aktivním zapojení v nevládní spolupráci.
(4) Usnesení Rady ze dne 19. prosince 2002 [3] vyjádřilo, jakým způsobem lze stanovit a hodnotit evropskou přidanou hodnotu kulturních činností.
(5) Položka A-3042 souhrnného rozpočtu Evropské unie pro finanční rok 2003 a předcházející finanční roky je určena na podporu organizací evropského kulturního významu.
(6) S cílem provést usnesení Evropského parlamentu o regionálních jazycích a kulturách se Evropská unie zapojila do činnosti podporující a ochraňující jazykovou rozmanitost v rámci Unie za účelem zachování jazyků jakožto podstatné součásti evropského živého kulturního dědictví.
(7) Na žádost Evropského parlamentu poskytovala Komise od roku 1982 podporu neziskovému subjektu, Evropskému úřadu pro méně rozšířené jazyky (EÚMRL), která je organizována jako síť vnitrostátních výborů pracujících v členských státech, a od roku 1987 informační a dokumentační síti Mercator.
Tyto subjekty sledují zájmy evropského významu: Evropský úřad pro méně rozšířené jazyky zastupuje všechna společenství používající regionální nebo menšinové jazyky v rámci Evropské unie a rozšiřuje informace týkající se EU v rámci těchto společenství; informační a dokumentační síť Mercator na evropské úrovni shromažďuje a rozšiřuje informace o třech hlediscích, které jsou rozhodující z hlediska podpory regionálních a menšinových jazyků: vzdělávání, legislativa a sdělovací prostředky.
(8) Položka A-3015 souhrnného rozpočtu Evropské unie pro rozpočtový rok 2003 a předcházející rozpočtové roky je určena na podporu těchto dvou subjektů.
(9) Dne 11. února 1993 přijal Evropský parlament usnesení o evropské a mezinárodní ochraně míst nacistických koncentračních táborů jako historických památek [4].
(10) Položka A-3035 souhrnného rozpočtu Evropské unie pro rozpočtový rok 2003 a předcházející rozpočtové roky je určena na podporu ochrany míst koncentračních táborů jako historických památek.
(11) Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [5], (dále jen "finanční nařízení") požaduje vydání základního právního aktu, který by zastřešoval tyto stávající činnosti v oblasti podpory.
Komise se zavázala přihlédnout k připomínkám zaneseným do rozpočtu v souvislosti s prováděním.
(12) Evropský parlament, Rada a Komise si při přijímání finančního nařízení stanovily závazný cíl zajistit, aby tento základní právní akt vstoupil v platnost rozpočtovým rokem 2004.
(13) V rámci finančního nařízení je nezbytné zajistit odpovídající stabilitu a kontinuitu financování, pokud jde o instituce, jimž Evropské společenství poskytlo finanční podporu v předcházejících letech.
(14) Přechodná ustanovení pro roky 2004 a 2005 umožňující přidělování grantů podle části 2 tohoto programu Společenství jsou považována za nezbytná. Považuje se za vhodné využít výjimky uvedené v čl. 168 odst. 1 písm. d) nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2342/2002 [6], která umožňuje subjektům, jež byly v základním právním aktu označeny za příjemce grantu, udělit grant bez výzvy k předkládání návrhů.
(15) Veškeré financování ze státních zdrojů, nikoliv ze zdrojů Společenství, musí být v souladu s články 87 a 88 Smlouvy.
(16) Toto rozhodnutí stanoví pro celou dobu trvání programu finanční rámec, který tvoří pro rozpočtový orgán během každoročního rozpočtového procesu referenční rámec ve smyslu bodu 33 interinstitucionální dohody ze dne 6. května 1999 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni a o zdokonalení rozpočtového procesu [7].
(17) Opatření nezbytná k provedení tohoto rozhodnutí by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [8].
(18) Je nezbytné zhodnotit obsah činností, a především evropskou přidanou hodnotu činností plánovaných způsobilými příjemci grantu. Zhodnocení lze nejlépe uskutečnit prostřednictvím řídícího výboru.
(19) Každá podpora udělená na základě tohoto rozhodnutí musí zcela splňovat zásady subsidiarity a proporcionality,
ROZHODLY TAKTO:
Článek 1
Cíl a činnosti programu
1. Toto rozhodnutí zavádí akční program Společenství na podporu subjektů působících v oblasti kultury na evropské úrovni (dále jen "program").
2. Obecným cílem programu je podpora činností těchto subjektů.
Tento program zahrnuje následující činnosti:
a) probíhající pracovní program subjektu, který sleduje cíl, který je v obecném evropském zájmu nebo je součástí politiky Evropské unie;
b) konkrétní činnost v rámci této oblasti.
Tyto činnosti musí přispívat nebo být způsobilé přispívat k rozvoji a provádění politiky Společenství v oblasti spolupráce a činností na poli kultury.
3. Program začíná 1. ledna 2004 a končí 31. prosince 2006.
Článek 2
Přístup k programu
Pokud má být subjekt způsobilý pro přidělení grantu, musí splňovat požadavky uvedené v příloze I a mít tyto vlastnosti:
a) jedná se o nezávislou a neziskovou právnickou osobu, která působí převážně v oblasti kultury a jejímž cílem je veřejně prospěšná činnost;
b) jedná se o subjekt právně zřízený před více než dvěma lety a jeho účetní závěrky za poslední dva roky ověřil registrovaný auditor;
c) jeho činnosti musí být v souladu se zásadami charakteristickými pro činnost Společenství v oblasti kultury a musí brát v úvahu priority stanovené v příloze I.
Článek 3
Výběr příjemců
1. Provozní granty na průběžný pracovní program subjektu, který sleduje cíl, který je v obecném evropském zájmu nebo je součástí politiky Evropské unie v této oblasti, se přidělují v souladu s obecnými kritérii stanovenými v příloze I.
2. Granty na činnosti uvedené v programu se přidělují v souladu s obecnými kritérii stanovenými v příloze I. Činnosti se vybírají na základě výzvy k předklání návrhů.
Článek 4
Přidělení grantu
Granty určené pro různé činnosti v rámci programu se poskytují v souladu s ustanoveními odpovídající části přílohy I.
Článek 5
Finanční ustanovení
1. Finanční rámec pro provádění programu na období uvedené v čl. 1 odst. 3 se stanoví na 19 milionů EUR.
2. Roční rozpočtové položky schvaluje rozpočtový orgán v mezích finančního výhledu.
Článek 6
Prováděcí opatření
1. Opatření nezbytná k provedení tohoto rozhodnutí v souvislosti se záležitostmi uvedenými níže se přijímají řídícím postupem podle čl. 7 odst. 2:
a) roční plán práce včetně cílů, priorit, výběrových kritérií a postupů;
b) finanční podpora poskytovaná Společenstvím (částky, trvání a příjemci) v oblastech pokrytých činnostmi ve smyslu částí 2 a 3 přílohy I a obecné pokyny pro realizaci programu;
c) roční rozpočet a rozpis finančních prostředků na různé činnosti v rámci programu;
d) organizace sledování a hodnocení programu a úprava rozšiřování a přenosu výsledků.
2. Opatření nezbytná k provedení tohoto rozhodnutí v souvislosti se všemi ostatními záležitostmi se přijímají poradním postupem podle čl. 7 odst. 3.
Článek 7
Projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen výbor uvedený v rozhodnutí č. 508/2000/ES [9].
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je dva měsíce.
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 3 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
4. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 8
Sledování a hodnocení
Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě:
a) nejpozději 31. prosince 2005 zprávu o provádění programu, o dosahování jeho cílů a o případném dalším programu, který by nahradil současný program.
Komise kromě toho jednou ročně podává Evropskému parlamentu a Radě zprávu o provádění programu;
b) nejpozději 31. prosince 2007 zprávu o dosažení cílů programu. Tato zpráva mimo jiné vychází z výsledku vnějšího hodnocení a zhodnotí výsledky získané příjemci programu, zejména pokud jde o účinnost, efektivitu a obsah jejich činností, posuzovaných souhrnně a jednotlivě, při dosahování cílů stanovených v článku 1 a v příloze I.
Článek 9
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie. Ve Štrasburku dne 21. dubna 2004. Za Evropský parlament předseda P. Cox Za Radu předseda D. Roche
Rozhodnutí Rady 2004/792/SZBP
ze dne 22. listopadu 2004,
kterým se prodlužuje a mění rozhodnutí 1999/730/SZBP, kterým se provádí společná akce 1999/34/SZBP s ohledem na příspěvek Evropské unie k boji proti destabilizujícímu hromadění a šíření ručních palných a lehkých zbraní v Kambodži
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 23 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na společnou akci Rady 1999/34/SZBP ze dne 17. prosince 1998 o příspěvku Evropské unie k boji proti destabilizujícímu hromadění a šíření ručních palných a lehkých zbraní [1], a zejména na článek 6 uvedené společné akce,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 15. listopadu 1999 přijala Rada rozhodnutí 1999/730/SZBP [2] o příspěvku Evropské unie k boji proti destabilizujícímu hromadění a šíření ručních palných zbraní a lehkých zbraní
Rozhodnutí Rady
ze dne 15. listopadu 2004
o uzavření konzultací s Republikou Togo podle článku 96 dohody z Cotonou
(2004/793/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Dohodu o partnerství mezi AKT-ES podepsanou v Cotonou dne 23. června 2000 [1] ("dohoda z Cotonou"), a zejména na článek 96 této dohody,
s ohledem na vnitřní dohodu o opatřeních, která mají být přijata, a o postupech, které mají být dodrženy při provádění dohody o partnerství AKT-ES [2], a zejména na článek 3 této dohody,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Pravidla vymezená podstatnými prvky uvedenými v článku 9 dohody z Cotonou byly vládou Republiky Togo porušeny.
(2) Podle článku 96 dohody z Cotonou byly dne 14. dubna 2004 zahájeny konzultace se zeměmi AKT a Republikou Togo. Při této příležitosti tožské orgány přijaly zvláštní závazky s cílem vyřešit problémy určené Evropskou unií a splnit je v průběhu tříměsíčního intenzivního dialogu.
(3) Ukázalo se, že po skončení tohoto období se některé uvedené závazky proměnily v konkrétní iniciativy a jiné byly splněny. Nicméně řadu důležitých opatření z hlediska podstatných prvků dohody z Cotonou je třeba teprve provést,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Konzultace zahájené s Republikou Togo podle čl. 96 odst. 2 písm. a) dohody z Cotonou se uzavírají.
Článek 2
Opatření uvedená v návrhu dopisu v příloze se přijímají jako vhodná opatření ve smyslu čl. 96 odst. 2 písm. c) dohody z Cotonou.
Článek 3
Rozhodnutí zaslat vládě Republiky Togo dopis Rady a Komise ze dne 14. prosince 1998 se zrušuje.
Článek 4
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
Bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady 2004/795/SZBP
ze dne 22. listopadu 2004
o prodloužení mandátu vedoucí Pozorovatelské mise Evropské unie (EUMM)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 23 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na společnou akci Rady 2002/921/SZBP ze dne 26. listopadu 2002 o prodloužení mandátu Pozorovatelské mise Evropské unie [1], a zejména na čl. 5 odst. 1 uvedené společné akce,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 5. prosince 2003 přijala Rada rozhodnutí 2003/853/SZBP [2] o prodloužení mandátu vedoucí Pozorovatelské mise Evropské unie (EUMM), paní Maryse DAVIETOVÉ.
Použitelnost tohoto rozhodnutí končí dnem 31. prosince 2004.
(2) Dne 22. listopadu 2004 přijala Rada společnou akci 2004/794/SZBP, kterou se prodlužuje společná akce 2002/921/SZBP o prodloužení mandátu Pozorovatelské mise Evropské unie (EUMM) [3].
(3) Mandát vedoucí mise EUMM by proto měl být také prodloužen,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Mandát paní Maryse Davietové jako vedoucí mise EUMM se prodlužuje.
Článek 2
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.
Jeho použitelnost končí dnem 31. prosince 2005.
Článek 3
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Komise
ze dne 30. března 2004
o režimu státní podpory prováděném Itálií, který se týká naléhavých opatření na podporu zaměstnanosti
(oznámeno pod číslem dokumentu K(2004) 930)
(Pouze italské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2004/800/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 písm. a) této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté co byly zúčastněné strany vyzvány k podání připomínek v souladu s výše uvedenými ustanoveními [1],
vzhledem k těmto důvodům:
1. ŘÍZENÍ
(1) V dopise ze dne 12. února 2003 (jenž je zaevidován jako příchozí dopis č. A/31217 ze 14. února 2003) italské orgány oznámily v souladu s čl. 88 odst. 3 Smlouvy o ES režim podpory zavádějící naléhavá opatření na podporu zaměstnanosti. Toto opatření vstoupilo v platnost ještě předtím, než jej Komise schválila, a tudíž bylo evidováno jako nezákonné pomocné opatření pod číslem NN 7/03.
(2) V dopise z 12. března 2003 Komise požádala o další informace. Poté, co Komise přijala žádost o prodloužení lhůty, italské orgány dodaly další informace v dopise s datem 20. května 2003.
(3) V dopise s datem 16. října 2003 Komise informovala Itálii, že se rozhodla zahájit řízení ve smyslu čl. 88 odst.
2 Smlouvy ohledně režimu podpory. Rozhodnutí Komise zahájit řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie [2].
Komise vyzvala ostatní zúčastněné strany, aby podaly své připomínky k tomuto opatření, ale žádné takovéto připomínky neobdržela.
(4) Itálie podala své připomínky v dopise s datem 22. prosince 2003.
Komise požádala o další informace v dopise s datem 19. ledna 2004, na který italské orgány odpověděly dopisem z 11. února 2004.
2. POPIS PODPORY
(5) Cílem režimu podpory je zachovat pracovní místa v podnicích s finančními potížemi, které podléhají zvláštnímu správnímu řízení (amministrazione straordinaria) a které mají více než 1000 zaměstnanců.
(6) Tato podpora má právní základ ve výnosu č. 23 ze 14. února 2003, který byl změněn na zákon č. 81 ze dne 17. dubna 2003.
(7) Podpora je poskytována subjektům, které podniky s výše uvedenými charakteristikami odkoupí (podniky s nejméně 1000 zaměstnanci, které mají finanční potíže a jsou ve zvláštní správě).
(8) Subjekt, který takový podnik odkoupí, získává nárok na finanční podporu, vztahující se na personál odkupovaného podniku, a to až do maximálního počtu 550 zaměstnanců.
Za každého převedeného zaměstnance obdrží kupující subjekt:
- měsíční příspěvek ve výši 50 % zvláštní kompenzace, na kterou by měl zaměstnanec nárok v případě propuštění v rámci optimalizačního programu mobility pracovních sil (tzv. collocamento in mobilità);
- snížení příspěvků na sociální pojištění, které musí zaměstnavatel platit v prvních 18 měsících; toto se bude vztahovat na pracovníky, kteří v nové firmě procházejí rekvalifikačním programem.
Výhody, včetně výše uvedených, jsou stejné jako ty, které plynou na základě zákona č. 223/1991 zaměstnavatelům, kteří zaměstnají pracovníky propuštěné v rámci optimalizačního programu mobility pracovních sil, tedy pracovníky, jejichž zaměstnanecký poměr byl ukončen z důvodu strukturální krize a kteří splňují stanovené požadavky.
Na základě oznámeného režimu se takové výhody poskytují pro maximální počet 550 zaměstnanců kupujícím subjektům, které se zaváží zaměstnat pracovníky koupeného podniku nebo pracovníky, na které se nevztahuje optimalizační program mobility pracovních sil.
Zmíněné výhody jsou poskytovány maximálně pro 550 zaměstnanců, převedených do jiného podniku, za předpokladu, že jsou splněny dvě podmínky: (i) převedení zaměstnanců musí být zastřešeno kolektivní smlouvou uzavřenou s Ministerstvem práce do 30. dubna 2003 a (ii) kupující i kupovaná firma nesmí mít stejného vlastníka a nesmí mezi nimi existovat žádný vztah spojení nebo kontroly.
(9) Režim podpory se vztahuje na transakce, u nichž bylo převedení pracovníků schváleno formou kolektivní smlouvy uzavřené s Ministerstvem práce do 30. dubna 2003.
Na rok 2003 byl pro tyto účely vyčleněn rozpočet ve výši 9,5 miliónů eur.
3. DŮVODY PRO ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(10) Komise přijala rozhodnutí zahájit formální vyšetřování podle čl. 88 odst. 2, neboť došla k názoru, že toto opatření má charakter státní podpory, jak ji definuje článek 87 odst. 1 Smlouvy o ES. Na toto opatření se tedy vztahuje zákaz státní podpory a mohlo by být považováno za slučitelné s principy společného trhu pouze tehdy, kdyby splňovalo některou z výjimek stanovených ve Smlouvě.
(11) Vzhledem ke skutečnosti, že cílem tohoto opatření je zachovat pracovní příležitosti, a že zahrnuje rovněž odkup podniků, které mají potíže, Komise zvažovala, zda by tato podpora nebyla přijatelná podle obecných zásad Společenství pro poskytování státní podpory pro záchranu a restrukturalizaci podniků, které mají potíže ("obecné zásady Společenství pro poskytování státní podpory pro záchranu a restrukturalizaci") [3], nebo podle nařízení Komise (ES) č. 2204/2002 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory zaměstnanosti ("nařízení ES č.
2204/2002") [4] a nebo podle obecných zásad pro státní regionální podporu [5]. Komise vyjádřila pochybnosti o slučitelnosti podpory s principy společného trhu podle kteréhokoli z výše uvedených předpisů.
(12) Komise měla pochybnosti, zda toto opatření představuje režim podpory všeobecné skupině příjemců, nebo zda se naopak jedná o opatření zaměřené pouze na úzkou skupinu velmi konkrétně vymezených příjemců podpory (tento výnos byl přijat 14. února 2003, a termínem pro koupi podniku a obdržení souhlasu ministerstva pro převedení zaměstnanců byl stanoven 30. duben 2003).
(13) Komise kromě toho prohlásila, že pokud Itálie zamýšlela toto opatření jako jednotlivý případ restrukturalizační pomoci jedné firmě, která se dostala do potíží, měla jej jako takové i oznámit.
Pak by bylo nutno upřesnit, zda firma, která se dostala do potíží, skutečně tuto podporu obdržela.
Součástí takového oznámení by navíc musel být restrukturalizační plán, který by měl podnik opět učinit životaschopným, za splnění všech podmínek vytýčených ve výše uvedených obecných zásadách pro poskytování státní podpory pro záchranu a restrukturalizaci.
4. PŘIPOMÍNKY PODANÉ ITÁLIÍ
(14) Itálie zaslala své připomínky v dopise s datem 22. prosince 2003.
Italské orgány prohlásily, že za celou dobu fungování režimu podpory byla v souladu s přijatým režimem prodána pouze jedna firma, jmenovitě Ocean SpA, adresou Verolanuova, Brescia, kterou koupila společnost Brandt Italia SpA.
Podle italských orgánů získala Brandt Italia firmu Ocean SpA za tržní cenu a nebyla v rámci tohoto režimu žádným způsobem přímo ekonomicky zvýhodněna.
(15) Italské orgány rovněž prohlásily:
- že zkoumané opatření nebylo uplatněno v konkrétních oblastech a netýká se konkrétních příjemců podpory;
- že pokud ho Komise nepovažuje za všeobecné opatření, měla by dojít k závěru, že toto opatření nemá vliv na hospodářskou soutěž, neboť jeho cílem je revitalizovat výrobní činnost v podnicích, které se dostaly do potíží a zachovat pracovní místa;
- že tento režim podpory je v souladu se obecnými zásadami pro poskytování státní podpory pro záchranu a restrukturalizaci, neboť nezvyšuje výrobní kapacitu, ale je zaměřen na obnovení ekonomické a finanční životaschopnosti podniků a zachování pracovních míst.
(16) V dopise s datem 11. února 2004 Itálie naznačila, že v rámci tohoto režimu poskytla společnosti Brandt Italia v této době částku 3197982,20 eur, a že poskytování finanční podpory začalo v březnu 2003.
5. POSOUZENÍ PODPORY
5.1.
Existence podpory
(17) Aby bylo možno adekvátně posoudit, zda opatření představuje podporu spadající pod čl. 87 odst. 1 Smlouvy, je třeba určit, zda zvýhodňuje jen určité podniky, zda je poskytována ze státních zdrojů, zda narušuje hospodářskou soutěž a zda může ovlivnit obchod mezi členskými státy.
(18) První podmínkou pro použití čl. 87 odst.
1 je, že opatření zvýhodňuje určité podniky. Je tudíž nutno se přesvědčit, zda díky opatření získávají příjemci ekonomickou výhodu, kterou by za normálních tržních podmínek neměli, nebo zda je toto opatření zprošťuje finančních povinností, které by za normálních okolností museli zahrnout do svých rozpočtů, a zda je tato výhoda poskytována jen určitým podnikům.
Zkoumaný režim spočívá v udělování příspěvků a úlev od sociálního pojištění těm subjektům, které odkoupí podniky s finančními potížemi a ve zvláštní správě a které mají 1000 a více zaměstnanců.
To představuje ekonomickou výhodu pro kupující subjekt, který obdrží nevratný příspěvek na každého převedeného pracovníka a navíc nemusí po dobu 18 měsíců platit za tyto zaměstnance sociální pojištění.
Komise bere v potaz skutečnost, že opatření může představovat ekonomickou výhodu rovněž pro podnik ve zvláštní správě.
Výběr oprávněného příjemce podpory bude záviset na řadě faktorů, které italské orgány podrobně neobjasnily: zda z podniku, který má finanční potíže, vznikne koncern, zda je koupě provedena pomocí převzetí aktiv či akciového podílu, zda je kupující subjekt jasně oddělen od společnosti s finančními potížemi, způsob stanovení kupní ceny atd.
Komise se domnívá, že uvedený režim přináší ekonomickou výhodu konkrétní skupině příjemců podpory, konkrétně:
- subjektu kupujícímu podnik, který má finanční problémy, je ve zvláštní správě, má alespoň 1000 zaměstnanců, a kde kupující subjekt do 30. dubna 2003 uzavřel kolektivní smlouvu s Ministerstvem práce, která schvaluje převedení zaměstnanců a/nebo
- prodávané firmě, která má finanční potíže, je ve zvláštní správě a má alespoň 1000 zaměstnanců.
Komise je tudíž toho názoru, že toto opatření není opatřením všeobecným, ale naopak přináší ekonomickou výhodu konkrétním podnikům tím, že jim snižuje náklady a posiluje jejich finanční pozici v porovnání s konkurencí, která z těchto opatření těžit nemůže.
Tento poznatek potvrzuje fakt, že opatření bylo uplatněno pouze v jednom případě.
(19) Druhou podmínkou pro uplatnění čl. 87 odst.
1 je, že podpora musí být poskytována ze státních prostředků. Použití státních prostředků je v tomto případě dáno skutečností, že opatření je financováno nevratnou půjčkou z veřejného fondu a prominutím části sociálního pojištění ze strany státu.
87 odst. 1 Smlouvy spočívají v tom, že opatření nesmí narušit či hrozit narušením hospodářské soutěže a ovlivnit obchod mezi členskými státy.
Zkoumaný režim hrozí narušením hospodářské soutěže, neboť posiluje finanční postavení některých podniků na úkor jejich konkurence.
Nebezpečí narušení hospodářské soutěže a ovlivnění obchodu je zvláště velké v případech, kdy příjemci podpory konkurují výrobkům z jiných členských států, a to i když podniky-příjemci své výrobky nevyvážejí.
Přestože totiž nevyvážejí vlastní výrobky, představuje poskytovaná podpora ekonomickou výhodu na domácím trhu, neboť podniky z jiných členských států mají menší možnost uspět na tomto trhu se svými výrobky [6].
(21) Na zkoumané opatření se tudíž vztahuje všeobecný zákaz podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy, a lze jej považovat za slučitelné s principy společného trhu pouze tehdy, pokud splňuje některou z výjimek uvedených ve Smlouvě.
5.2.
Oprávněnost poskytované podpory
(22) Vzhledem k tomu, že opatření představuje státní podporu, Komise s politováním konstatuje, že italské orgány nesplnily svou povinnost vyplývající z čl. 88 odst. 3 Smlouvy a uvedly opatření v platnost ještě předtím, než jej Komise schválila.
5.3.
Posouzení slučitelnosti podpory
(23) Poté, co Komise dospěla k závěru, že opatření představuje státní podporu spadající pod čl. 87 odst. 1 Smlouvy, zvážila, zda by mohla být slučitelná s principy společného trhu podle čl. 87 odst. 2 a 3.
(24) Komise zastává názor, že podpora nesplňuje kritéria pro vynětí podle čl. 87 odst. 2 Smlouvy, neboť se nejedná o podporu sociální povahy podle čl. 87 odst. 2 písm. a) ani o podporu určenou k náhradě škod způsobených přírodními pohromami nebo jinými mimořádnými událostmi podle čl. 87 odst. 2 písm. b), a nespadá ani pod čl. 87 odst. 2 písm. c). Výjimky uvedené v čl. 87 odst. 3 písm. b) a d) samozřejmě také nelze použít.
87 odst. 3 písm. a) a c), Komise definovala svou politiku ohledně určitých kategorií podpor, které jsou z předpisů a obecných zásad vyňaty.
Cílem zkoumané podpory je záchrana pracovních míst a prodej podniků, které se dostaly do potíží a může tedy spadat do působnosti kteréhokoli ze tří uvedených aktů sekundární legislativy.
Komise tudíž prozkoumala slučitelnost poskytované podpory z pohledu obecných zásad pro poskytování státní podpory pro záchranu a restrukturalizaci, vycházejících z nařízení (ES) č. 2204/2002, a konečně z pohledu obecných zásad pro státní regionální podporu.
V každém z těchto případů se však potvrdily pochybnosti Komise o slučitelnosti tohoto režimu podpory se zásadami společného trhu.
5.4.
Posouzení podle obecných zásad o pomoci a restrukturalizaci
(26) Oznámený režim se vztahuje na prodej podniků, které mají finanční potíže. Italské orgány tudíž argumentují tím, že by měl být posuzován podle obecných zásad pro poskytování státní podpory pro záchranu a restrukturalizaci.
Komise zvážila, zda je možno režim podpory podle těchto obecných zásad posuzovat. Obecné zásady pro poskytování státní podpory pro záchranu a restrukturalizaci dovolují:
- podpory pro záchranu a restrukturalizaci, které budou Komisi individuálně oznámeny; podpora se vztahuje na všechny typy podniků, bez ohledu na jejich velikost;
- režimy podpory pro záchranu a restrukturalizaci pouze pro malé a střední podniky.
Italské orgány oznámily zavedení režimu podpory pro všechny typy podniků, bez ohledu na jejich velikost.
Avšak vzhledem k tomu, že je tento režim zaměřen na prodej podniků s více než 1000 zaměstnanci, je zjevné, že se bude vesměs jednat o velké podniky [7].
Ve své současné podobě tedy tento režim nelze považovat za slučitelný s principy společného trhu, na základě obecných zásad pro poskytování státní podpory pro záchranu a restrukturalizaci.
(27) Vyšetřování bylo zahájeno na základě rozhodnutí, v němž Komise tvrdí, že pokud Itálie považovala toto opatření za individuální restrukturalizační podporu jednomu podniku, který se dostal do potíží, pak jej měla jako takové i oznámit.
Pak by bylo nutno upřesnit, zda byl podnik v nesnázích skutečným příjemcem podpory.
Takovéto oznámení by muselo být podloženo restrukturalizačním plánem, směřujícím k obnovení životaschopnosti podniku, a muselo by splnit všechny podmínky uvedené v obecných zásadách pro poskytování státní podpory pro záchranu a restrukturalizaci.
(28) Italské orgány naznačily, že ve skutečnosti došlo v průběhu celého režimu k prodeji pouze jednoho podniku.
Přesto stále popisovaly opatření jako režim podpory a neposkytly Komisi žádné informace, na jejichž základě by mohla kvalifikovat toto opatření coby individuální oznámení o restrukturalizační pomoci jednotlivé firmě v nesnázích.
Komise tudíž nemůže posuzovat případ prodeje společnosti Ocean SpA firmě Brandt Italia SpA individuálně.
5.5.
Posouzení podle nařízení ES č. 2204/2002
(29) Cílem oznámeného režimu podpory bylo zachovat pracovní místa.
Kromě obecných zásad pro poskytování státní podpory pro záchranu a restrukturalizaci italské orgány rovněž odkazovaly na nařízení ES č. 2204/2002.
V tomto ohledu italské orgány soudí, že:
- oznámené opatření by mělo být považováno za "obecné opatření na podporu zaměstnanosti, které nenarušuje nebo nemůže narušit hospodářskou soutěž zvýhodněním určitých podniků nebo určitých odvětví výroby" (bod odůvodnění č. 6 nařízení ES č. 2204/2002), neboť je všeobecné a abstraktní a vztahuje se na všechny podniky s více než 1000 zaměstnanci, které jsou ve zvláštní správě a prodávají se;
- režim přináší stejné výhody jako režim zaměřený na mobilitu propuštěných pracovních sil (Cassa integrazione, guadagni straordinari), který nikdy nebyl považován za státní podporu;
- pokud by opatření mělo být vnímáno jako státní podpora, muselo by být definováno jako režim na podporu vytváření pracovních míst. Čl.
4 písm. c) nařízení ES č. 2204/2002 výslovně stanoví, že "na nově vytvořených pracovních místech mohou být zaměstnáni jen noví pracovníci, kteří buď nikdy nebyli zaměstnáni nebo své předchozí zaměstnání ztratili nebo je ztrácejí".
Zkoumané opatření se týká posledního z těchto případů.
(30) Pokud jde o první bod, Komise se domnívá, že toto opatření není opatřením všeobecným z důvodů uvedených v tomto rozhodnutí v části týkající se existence podpory.
(31) Co se týká druhého bodu, opatření nijak nemění režimy propouštění pracovníků, například zvláštní fond pro případy propouštění pracovníků (Cassa integrazione straordinaria) nebo program mobility propuštěných pracovníků. Je to dočasné opatření, vytvořené pro specifickou situaci, a vztahuje se pouze na transakce prováděné během jednoho tříměsíčního období.
Zkoumané opatření tedy nemůže být považováno za ekvivalentní všeobecným programům na propouštění pracovníků, jako je např. zvláštní fond pro případy propouštění pracovníků nebo program mobility propuštěných pracovníků, které Komise nikdy neposuzovala podle pravidel státní podpory.
(32) Pokud jde o třetí bod, Komise by chtěla upozornit na skutečnost, že podle nařízení ES č. 2204/2002 je podpora směřující k vytvoření nových pracovních míst v neasistovaných oblastech možná pouze tehdy, pokud je poskytována malým a středním podnikům.
Oznamovaný režim platí pro celý stát a vztahuje se na všechny podniky, nehledě na velikost.
Opatření spočívá v prodeji podniků s více než 1000 zaměstnanci, lze se tedy domnívat, že se bude jednat převážně o velké podniky.
(33) Ve světle těchto skutečností nelze oznámené opatření považovat za slučitelné s principy společného trhu podle nařízení ES č. 2204/2002.
5.6.
Posouzení podle obecných zásad pro státní regionální podporu
(34) Komise rovněž zvážila, zda lze režim posuzovat podle obecných zásad pro státní regionální podporu [8].
Pokud budou splněny určené požadavky, tyto obecné zásady umožňují schválit podporu směřující k udržení pracovních míst, i když tato spadá pod kategorii provozní podpory.
Je rovněž možno povolit podporu ve formě investic do fixního kapitálu, spočívající v nákupu podniku, který byl zavřen nebo který by musel být zavřen, kdyby jej jiný subjekt neodkoupil.
(35) Režim však nespadá pod obecné zásady pro státní regionální podporu, neboť jej lze uplatnit kdekoli v Itálii.
Kromě toho je dosud jen jeden známý případ uplatnění tohoto režimu, a sice v případě společnosti ve Verolanuově, Brescia, tedy v oblasti, na kterou se nevztahují výjimky uvedené v čl. 87 odst.
3 písm. a) a c). Oznámené opatření tudíž nelze považovat za slučitelné s principy společného trhu na základě obecných zásad pro státní regionální podporu.
(36) V neposlední řadě je oznámené opatření neslučitelné s principy společného trhu, neboť neobsahuje žádný mechanismus, který by bránil současnému čerpání podpory z více zdrojů.
6. ZÁVĚR
(37) Komise zjistila, že zkoumané opatření představuje státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy. Uvedením tohoto opatření v účinnost Itálie porušila čl. 88 odst. 3 Smlouvy. Na základě výše uvedené analýzy Komise zjistila, že poskytovaná podpora není slučitelná se zásadami společného trhu ve světle obecných zásad pro poskytování státní podpory pro záchranu a restrukturalizaci, nařízení ES č. 2204/2002 a obecných zásad pro státní regionální podporu.
(38) Toto rozhodnutí se týká režimu podpory a jednotlivých případů, v nichž byl tento režim uplatněn, a je třeba se jím s okamžitou platností řídit, což se týká zvláště odejmutí veškeré již poskytnuté podpory, která není slučitelná.
Toto rozhodnutí nezohledňuje možnost, že individuální podpory poskytnuté v rámci tohoto režimu, mohou být s ohledem na své charakteristiky v budoucnosti považovány na základě rozhodnutí Komise za zcela či částečně slučitelné.
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Státní podpora poskytovaná v nutných případech v oblasti zaměstnanosti, kterou Itálie uvedla v platnost výnosem č. 23 ze dne 14. února 2003, který byl změněn na zákon č. 81 ze dne 17. dubna 2003, je neslučitelná se zásadami společného trhu.
Článek 2
Itálii se tímto ukládá za povinnost zrušit režim podpory uvedený v článku 1, pokud je tento režim stále v platnosti.
Článek 3
1. Itálie přijme veškerá nutná opatření za účelem odejmutí podpory poskytnuté v rámci režimu podpory uvedeném v článku 1, která již byla protiprávně určitým subjektům poskytnuta.
2. Itálie zastaví vyplácení všech zbylých plateb, s platností ode dne přijetí tohoto rozhodnutí.
3. Odejmutí již poskytnuté podpory je třeba provést neodkladně a v souladu s postupy národního práva, pokud tyto umožňují okamžitý a účinný výkon rozhodnutí.
4. Odejmutá podpora musí zahrnovat rovněž úrok, počítaný ode dne, kdy byla příjemci podpora poskytnuta, až do dne odejmutí podpory.
5. Výpočet úroku bude vycházet z referenční úrokové míry, používané pro výpočet stejných příspěvků, jako jsou poskytovány v případě regionálních podpor, ode dne, kdy byla podpora příjemci poskytnuta.
6. Úroková míra podle odstavce 5 bude platit pro celé období uvedené v odstavci 4.
Článek 4
Itálie uvědomí Komisi do dvou měsíců po oznámení tohoto rozhodnutí, jaká opatření přijala za účelem dosažení souladu s tímto rozhodnutím, a to vyplněním přiloženého dotazníku.
Článek 5
Rozhodnutí je určeno Italské republice.
Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 803/2004/ES
ze dne 21. dubna 2004,
kterým se přijímá akční program Společenství (2004 až 2008) pro předcházení násilí páchanému na dětech, mladých lidech a ženách a jeho potírání a pro ochranu obětí a ohrožených skupin (program Daphne II)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 152 uvedené smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [1],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Fyzické, sexuální a psychické násilí páchané na dětech, mladých lidech a ženách, včetně vyhrožování takovými činy, nátlak nebo svévolné zbavení svobody, ať ve veřejném nebo v soukromém životě, představuje porušení jejich práva na život, bezpečnost, svobodu, důstojnost a fyzickou a psychickou nedotknutelnost a vážnou hrozbu pro fyzické a duševní zdraví obětí takového násilí.
Důsledky tohoto násilí jsou v celém Společenství tak rozšířeny, že představují skutečnou hrozbu pro zdraví a překážku pro požívání bezpečného, svobodného a plnoprávného občanství.
(2) Je důležité a nezbytné rozpoznat vážné okamžité a dlouhotrvající důsledky násilí pro zdraví, psychický a sociální rozvoj a pro rovné příležitosti jednotlivců, rodin a společenství a vysoké sociální a ekonomické náklady, které představuje pro společnost jako celek.
(3) Podle definice Světové zdravotnické organizace je zdraví stavem celkové fyzické, duševní a sociální pohody, a ne pouze nepřítomností nemoci nebo postižení.
V rezoluci Světového zdravotnického shromáždění přijaté v roce 1996 na 49. světovém zdravotnickém shromáždění v Ženevě se prohlašuje, že násilí je hlavní světový problém veřejného zdraví.
"Světová zpráva o násilí a zdraví" předložená Světovou zdravotnickou organizací dne 3. října 2002 v Bruselu doporučuje podporovat primární prevenci a posilovat opatření na pomoc pro oběti násilí a zlepšovat spolupráci a výměnu informací o předcházení násilí.
(4) Tyto zásady jsou uznávány v řadě úmluv, prohlášení a protokolů hlavních mezinárodních organizací a institucí, jako jsou Organizace spojených národů, Mezinárodní organizace práce, Světová konference o ženách a Světový kongres proti pohlavnímu vykořisťování dětí pro obchodní účely.
Tato důležitá práce vykonávaná mezinárodními organizacemi by měla být doplněna prací Společenství. Skutečně také čl.
3 odst. 1 písm. p) Smlouvy požaduje, aby činnost Společenství zahrnovala přínos k dosažení vysoké úrovně ochrany zdraví.
(5) Listina základních práv Evropské unie [4] potvrzuje, mimo jiné, právo na důstojnost, rovnoprávnost a solidaritu.
Zahrnuje řadu zvláštních ustanovení o ochraně a podpoře fyzické a psychické nedotknutelnosti, rovnoprávného zacházení s muži a ženami, práv dětí a nediskriminace, a také o zákazu nelidského nebo ponižujícího zacházení, otroctví a nucené práce a dětské práce.
(6) Evropský parlament vyzval Komisi, aby vypracovala a provedla akční programy na boj proti takovému násilí, mimo jiné ve svých usneseních ze dne 19. května 2000 o sdělení Komise Radě a Evropskému parlamentu "Za další akce v boji proti obchodování se ženami [5] a ze dne 20. září 2001 o mrzačení ženských genitálií [6]."
(7) Akční program zavedený rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 293/2000/ES ze dne 24. ledna 2000, kterým se přijímá program akce Společenství (program Daphne) (2000 až 2003) o preventivních opatřeních v boji proti násilí páchanému na dětech, mladých lidech a ženách [7], pomohl zvýšit povědomí veřejnosti o boji proti násilí v Evropské unii a posílit spolupráci mezi organizacemi členských států, které bojují proti tomuto násilí.
(8) Program Daphne vyvolal mimořádné ohlasy a zjevně odpovídá nutné potřebě v dobrovolném sektoru.
Financované projekty již začaly mít multiplikační účinek na činnosti nevládních organizací a institucí v Evropě.
Tento program také podstatně přispěl k rozvoji politiky Evropské unie v boji proti násilí, obchodování s lidmi, pohlavního vykořisťování a pornografii, a to s důsledky, které překračují hranice Evropské unie, jak je zmíněno ve zprávě o programu Daphne z poloviny období.
(9) Evropský parlament ve svém usnesení ze dne 4. září 2002 o hodnocení programu Daphne v polovině období [8] zdůrazňuje, že program Daphne naplňuje základní potřebu pro účinné strategie v boji proti násilí a že musí pokračovat i po roce 2003, a vyzývá Komisi, aby předložila návrh na nový akční program, který by zahrnoval všechny zkušenosti získané od roku 1997 a kterému budou přiděleny přiměřené finanční prostředky.
(10) Je žádoucí zajistit pokračování projektů podporovaných programem Daphne, aby se dále stavělo na získaných zkušenostech a aby se poskytly příležitosti k podpoře evropské přidané hodnoty, která pochází z těchto zkušeností, a k tomuto účelu je nezbytné zavést druhou fázi programu, dále zvanou "program Daphne II".
(11) Společenství může dodat přidanou hodnotu činnostem převážně podnikaným členskými státy, pokud jde o předcházení násilí, včetně zneužívání a pohlavního vykořisťování namířeného proti dětem, mladým lidem a ženám, a o ochranu obětí a ohrožených skupin, šířením a výměnou informací a poznatků, podporou novací, společným stanovením priorit, rozvojem sítí, pokud je to vhodné, výběrem projektů v měřítku celého Společenství a motivací a mobilizací všech dotčených subjektů.
Tyto akce by také měly zahrnovat děti a ženy přivezené do členských států prostřednictvím obchodování s lidmi.
Společenství také může určovat a podporovat osvědčené postupy.
(12) Program Daphne II může přinést přidanou hodnotu určením a podporou osvědčených postupů, podporou inovace a výměnou zkušeností týkajících se činností podnikaných členskými státy, včetně výměny informací vztahujících se k různým právním předpisům, sankcím a dosaženým výsledkům.
K dosažení cílů tohoto programu a použití dostupných zdrojů co nejúčinnějším způsobem musí být oblasti, ve kterých má být práce uskutečněna, pečlivě vybírány pomocí výběru projektů, jež nabízejí větší přidanou hodnotu Společenství a ukazují cestu, jak vyzkoušet a šířit nové myšlenky v předcházení a potírání násilí v rámci víceoborového přístupu.
(13) Jelikož cílů tohoto rozhodnutí, totiž předcházení všem formám násilí páchaného na dětech, mladých lidech a ženách a jeho potírání, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a protože jich může být, vzhledem k potřebě koordinovaného a víceoborového přístupu, který podporuje zřízení nadnárodních rámců pro školení, informace, studium a výměnu osvědčených postupů a výběr projektů v měřítku celého Společenství, lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeného článku toto rozhodnutí nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(14) Program Daphne II by měl trvat pět let, aby poskytl dostatečný čas pro akce, které mají být provedeny za účelem dosažení stanovených cílů, a aby byly shromážděny poznatky a zkušenosti, které budou začleněny do osvědčených postupů v celé Evropské unii.
(15) Opatření nezbytná k provedení tohoto rozhodnutí by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [9].
(16) Toto rozhodnutí vytváří pro celou dobu trvání programu finanční rámec, kzerý je pro rozpočtový orgán prvotní referencí při každoročním rozpočtovém procesu ve smyslu bodu 33 interinstitucionální dohody ze dne 6. května 1999 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni a o zdokonalení rozpočtového procesu [10],
ROZHODLY TAKTO:
Článek 1
Účel a oblast působnosti
Toto rozhodnutí zavádí pro období od 1. ledna 2004 do 31. prosince 2008 druhou fázi programu Daphne k předcházení všem formám násilí páchaného na dětech, mladých lidech a ženách a jeho potírání a k ochraně obětí a ohrožených skupin (program Daphne II). Program může být prodloužen.
Pro účely programu Daphne II pojem "děti" zahrnuje mladistvé do věku 18 let, v souladu s mezinárodními akty, které se vztahují k právům dítěte.
Avšak projekty s akcemi zvlášť určenými pro cílové skupiny jako například "mládež" (ve věku 13 až 19 let) nebo lidé ve věku 12 až 25 let se považují za směrované na kategorii nazvanou "mladí lidé".
Článek 2
Cíle programu
1. Program Daphne II přispívá k obecnému cíli zajistit pro občany vysokou míru ochrany proti násilí, včetně ochrany fyzického a duševního zdraví.
Cílem tohoto programu je předcházet všem formám násilí, ve veřejném i soukromém životě, páchaného na dětech, mladých lidech a ženách potírat ho přijetím preventivních opatření a poskytnutím pomoci obětem a ohroženým skupinám, zejména včetně předcházení budoucímu vystavení násilí.
Mezi další cíle patří pomoc nevládním organizacím a dalším organizacím činným v této oblasti a jejich podpora.
2. Akce, které mají být prováděny v rámci programu Daphne II a které jsou stanoveny v příloze, mají tyto cíle:
a) podporovat akce nadnárodní povahy zaměřené:
i) na zřízení víceoborových sítí, zejména pro pomoc obětem násilí a ohroženým skupinám,
ii) k zajištění rozšíření vědomostního základu, výměny informací a určení a rozšíření osvědčených postupů, včetně školení, studijních návštěv a výměnných stáží pracovníků,
iii) na zvýšení povědomí o násilí mezi cílovými skupinami, jako jsou určité profese, příslušné orgány a některé složky veřejnosti, s cílem jednak zlepšit porozumění, jednak podporovat přijetí nulové tolerance vůči násilí, a povzbuzovat pomoc obětí a oznamování případů násilí příslušným orgánům,
iv) na studium jevů vztahujících se k násilí a možných způsobů, jak násilí předcházet, a na zkoumání a určení prvotních příčin násilí na všech úrovních společnosti;
b) na podnět Komise provádět doplňkové akce, jako jsou studie, vypracovávání ukazatelů, shromažďování údajů, statistiky zohledňující pohlaví a věk, semináře a setkávání odborníků a další činnosti k posílení vědomostního základu programu a šíření obdržených informací podle tohoto programu.
Článek 3
Přístup k programu
1. Program Daphne II je otevřen k účasti veřejným nebo soukromým organizacím a institucím (místním orgánům na příslušné úrovni, oddělením univerzit a výzkumným centrům) zabývajícím se předcházení násilí páchanému na dětech, mladých lidech a ženách a jeho potírání nebo ochranou proti takovému násilí nebo poskytování pomoci obětem nebo prováděním cílených opatření k podpoře odmítnutí takového násilí nebo k podpoře změn postoje a chování vůči ohroženým skupinám a obětem násilí.
2. Tento program je také otevřen k účasti:
a) přistupujícím státům, které podepsaly Smlouvu o přistoupení ze dne 16. dubna 2003;
b) zemím ESVO/EHP v souladu s podmínkami stanovenými v dohodě o EHP;
c) Rumunsku a Bulharsku, pro které budou podmínky účasti stanoveny v souladu s odpovídajícími evropskými dohodami, dodatkovými protokoly k nim a rozhodnutími příslušných rad přidružení;
d) Turecku, pro které budou podmínky účasti stanoveny v souladu s rámcovou dohodou mezi Evropským společenstvím a Tureckou republikou o obecných zásadách účasti Turecké republiky na programech Společenství [11].
3. Aby mohly být projekty financovány podle tohoto programu, musí se jich účastnit alespoň dva členské státy, musí trvat nejvýše dva roky a musí obsahovat cíle stanovené v článku 2.
Článek 4
Akce podle programu
Program Daphne II zahrnuje tyto druhy akcí:
a) určení a výměnu osvědčených postupů a pracovních zkušeností, zejména s cílem zavádět preventivní opatření a pomoc obětem;
b) srovnávací průzkumy, studie a výzkum;
c) práci v terénu se zapojením příjemců z cílových skupin, zejména dětí a mladých lidí, ve všech fázích návrhu projektu, provádění a vyhodnocení;
d) vytváření trvalých víceoborových sítí;
e) školení a návrh didaktických materiálů;
f) rozvoj a provádění programů léčby a pomoci pro oběti a ohrožené lidi na jedné straně a pachatele na straně druhé, při zajištění bezpečí obětí;
g) rozvoj a provádění akcí ke zvýšení povědomí zaměřených na zvláštní skupiny, návrhy materiálů k doplnění již existujících nebo přizpůsobení a použití stávajících materiálů v jiných zeměpisných oblastech nebo pro jiné cílové skupiny;
h) šíření získaných výsledků získaných ze dvou programů Daphne včetně jejich přizpůsobení, přeměny a použití dalšími příjemci nebo v jiných zeměpisných oblastech;
i) vymezení a rozšíření akcí přispívajících k pozitivnímu přístupu k lidem ohroženým násilím, zejména přístup, který podněcuje respekt vůči nim a podporuje jejich pohodu a seberealizaci.
Článek 5
Financování
1. Finanční referenční částka pro provádění programu Daphne II v období od 1. ledna 2004 do 31. prosince 2008 se stanoví na 50 milionů EUR, z čehož 29 milionů EUR je určeno pro období do 31. prosince 2006.
Pro období po 31. prosinci 2006 se částka považuje za potvrzenou, pokud bude pro danou fázi v souladu s platným finančním výhledem pro období začínající v roce 2007.
2. Roční rozpočtové položky schvaluje rozpočtový orgán v mezích finančního výhledu.
3. Po finančních rozhodnutích následují grantové dohody mezi Komisí a příjemci grantu.
4. Podíl finanční podpory z rozpočtu Společenství nesmí přesáhnout 80 % celkových nákladů na projekt.
Avšak doplňkové akce uvedené v čl. 2 odst. 2 písm. b) mohou být financovány až do 100 %, a to až do výše 15 % stropu z celkové roční rozpočtové položky pro tento program.
Článek 6
Provádění programu
1. Komise odpovídá za řízení a provádění programu Daphne II a zajistí, aby každý výsledek nebo produkt financovaný tímto programem byl dostupný bezplatně a v elektronické formě.
2. Komise zajistí při provádění tohoto programu vyrovnaný přístup s ohledem na tři cílové skupiny, totiž děti, mladé lidi a ženy.
3. Opatření nezbytná k provedení tohoto rozhodnutí týkající se ročního plánu práce se přijímají řídicím postupem uvedeným v čl. 7 odst. 2.
4. Opatření nezbytná k provedení tohoto rozhodnutí týkající se všech dalších záležitostí se přijímají poradním postupem uvedeným v čl. 7 odst. 3.
Článek 7
Výbor
1. Komisi je nápomocen výbor.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je dva měsíce.
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 3 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
4. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 8
Sledování a hodnocení
1. Komise přijme všechna nezbytná opatření, aby zajistila sledování a průběžné hodnocení programu Daphne II s ohledem na obecné a zvláštní cíle stanovené v článku 2 a zvláštní cíle stanovené v příloze.
2. Nejpozději dne 1. června 2006 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě hodnotící zprávu o významu, prospěšnosti, udržitelnosti, účelnosti a účinnosti programu Daphne II do této doby.
Tato zpráva bude obsahovat předběžné hodnocení za účelem podpory případné budoucí činnosti.
Kromě toho předá Komise rozpočtovému orgánu spolu s předložením předběžného návrhu rozpočtu pro rok 2007 závěry kvalitativního a kvantitativního hodnocení výsledků ve srovnání s ročním prováděcím plánem.
V rámci rozpočtového procesu pro rok 2007 vydá Komise nejpozději do 1. června 2006 zprávu o souladu částky pro období 2007/2008 s novým finančním výhledem.
V případě potřeby Komise přijme nezbytné kroky v rámci rozpočtových procesů pro období 2007/2008, aby byl zajištěn soulad roční přidělované částky s novými finančními výhledy.
3. Po dokončení programu Daphne II Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě závěrečnou zprávu.
Tato zpráva bude mimo jiné obsahovat informace o provedené práci v souvislosti s akcemi stanovenými v bodě II písm. c) přílohy jako základ pro vyhodnocení potřeby pro další politickou akci.
4. Komise předá zprávy podle odstavců 2 a 3 také Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů.
Článek 9
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie. Ve Štrasburku dne 21. dubna 2004. Za Evropský parlament předseda P. Cox Za Radu předseda D. Roche [1] Úř. věst. C 208, 3.9.2003, s. 52. [2] Úř. věst. C 256, 24.10.2003, s. 85.
Rozhodnutí Rady 2004/803/SZBP
ze dne 25. listopadu 2004
o zahájení vojenské operace Evropské unie v Bosně a Hercegovině
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 17 této smlouvy,
s ohledem na společnou akci Rady 2004/570/SZBP ze dne 12. července 2004 o vojenské operaci Evropské unie v Bosně a Hercegovině [1], a zejména na článek 5 uvedené společné akce,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 9. července 2004 přijala Rada bezpečnosti Organizace spojených národů jednomyslně rezoluci 1551 (2004), která vítá záměr Evropské unie zahájit od prosince 2004 misi EU v Bosně a Hercegovině, včetně vojenské části, za podmínek stanovených v dopise ministra zahraničních věcí Irska a předsedy Rady Evropské unie ze dne 29. června 2004 zaslaném předsednictví Rady bezpečnosti.
Rada bezpečnosti Organizace spojených národů dále rozhodla, že dohody o postavení sil, uvedené v současné době v dodatku B k příloze 1.A mírové dohody, se prozatímně použijí ve vztahu k navrhované misi EU a k jejím silám od počátku jejich působení v Bosně a Hercegovině, přičemž se očekává spolupůsobení smluvních stran uvedených dohod k tomuto účelu.
(2) Dne 22. listopadu 2004 přijala Rada bezpečnosti Organizace spojených národů jednomyslně rezoluci 1575 (2004), která mimo jiné zmocňuje členské státy zřídit prostřednictvím EU nebo ve spolupráci s EU pro počáteční plánované období 12 měsíců mezinárodní stabilizační síly (EUFOR) jako právního nástupce SFOR pod jednotným velením a kontrolou, jež budou plnit své poslání v souvislosti s prováděním přílohy 1-A a přílohy 2 mírové dohody ve spolupráci s přítomností velení NATO v souladu s ujednáním dohodnutým mezi NATO a EU, jak bylo oznámeno Radě bezpečnosti, kde uznávají, že podle vojenských aspektů mírové smlouvy bude mít EUFOR hlavní mírovou stabilizační úlohu, a které také uznává, že mírová dohoda a ustanovení jejích předchozích souvisejících rezolucí se použijí ve vztahu k EUFOR i k přítomnosti NATO tak, jak se používaly ve vztahu k SFOR, a tudíž odkazy v mírové dohodě, zvláště v příloze 1-A a v dodatcích k ní, a rezoluce týkající se IFOR nebo SFOR, NATO a NAC se budou vykládat tak, aby se dle situace vztahovaly na přítomnost NATO, na EUFOR, na Evropskou unii a na Politický a bezpečnostní výbor Rady Evropské unie.
(3) V souladu s článkem 6 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, se Dánsko neúčastní vypracovávání a provádění těch rozhodnutí a činností Evropské unie, které mají vliv na obranu.
Dánsko se nepodílí na financování této operace.
(4) Evropská rada na zasedání v Kodani ve dnech 12. a 13. prosince 2002 přijala prohlášení, které uvádí, že opatření "Berlín plus" a jejich provádění se vztahuje pouze na ty členské státy EU, které jsou zároveň buď členy NATO nebo stranami "Partnerství pro mír", a které proto uzavřely dvoustranné bezpečnostní dohody s NATO,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Vojenská operace EU
Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 804/2004/ES
ze dne 21. dubna 2004
o zavedení akčního programu Společenství na podporu akcí v oblasti ochrany finančních zájmů Společenství (program Hercule)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 280 odst. 4 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Účetního dvora [1],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Společenství a členské státy si stanovily cíl bojovat proti podvodům a jiným protiprávním činnostem ohrožujícím finanční zájmy Společenství.
K dosažení tohoto cíle musí být plně nasazeny všechny dostupné prostředky při zachování současné dělby a vyváženosti odpovědností mezi členské státy a Společenství.
(2) Akce, jejichž účelem je zejména zlepšit poskytování informací, vypracovávat studie, poskytovat vzdělávání nebo technickou či vědeckou pomoc v oblasti boje proti podvodům, významně napomáhají k ochraně finačních zájmů Společenství.
(3) Akce v této oblasti je proto třeba podporovat a subjektům působícím v této oblasti by se měly poskytovat granty na provozní náklady.
Zkušenosti ukazují, že podpora na úrovni Společenství má srovnatelný význam jako podpora poskytovaná na úrovni jednotlivých států.
(4) Podpora subjektů a akcí se do roku 2003 poskytovala v rámci prostředků z rozpočtových položek A03600 a A03010 (Konference, kongresy a setkání spojené s činností sdružení evropských právníků na ochranu finančních zájmů Společenství) a položky B5-910 (Všeobecná opatření pro boj proti podvodům) souhrnného rozpočtu Evropské unie.
(5) Článek 112 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [3], stanoví přísné podmínky pro poskytování finanční pomoci na již zahájené akce uvedené v základním právním aktu.
(6) Je tedy nutné přijmout základní akt tak, aby přijetím tohoto rozhodnutí zakládajícího strukturovaný, konkrétní a víceoborový akční program Společenství na delší dobu byly všechny současné podpory odůvodněny a rozšířeny.
(7) Program by měl být otevřen pro všechny členské státy i sousední země, neboť je důležité zajistit účinnou a rovnocennou ochranu finančních zájmů Společenství nad rámec samotných členských států.
(8) Evropský parlament, Rada a Komise se přijetím nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002 zavázaly docílit toho, že tento základní akt vstoupí v platnost od finančního roku 2004.
(9) Opatření v rámci podpory by měla také zohlednit zvláštnosti subjektů činných v oblasti ochrany finančních zájmů Společenství.
(10) Toto rozhodnutí stanoví pro celou dobu trvání programu finanční rámec, který představuje prvotní referenci ve smyslu bodu 33 interinstitucionální dohody ze dne 6. května 1999 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni a o zdokonalení rozpočtového procesu [4] pro rozpočtový orgán při každoročním rozpočtovém procesu.
(11) Komise by měla Evropskému parlamentu a Radě předložit předběžnou zprávu Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) o provádění tohoto programu a konečnou zprávu o plnění cílů programu.
(12) Toto rozhodnutí je v souladu se zásadami subsidiarity a proporcionality.
(13) Tímto rozhodnutím nejsou dotčeny granty poskytované v oblasti ochrany finančních zájmů Společenství na základě programů týkajících se vymáhání práva,
PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Cíl programu
1. Tímto rozhodnutím se zavádí akční program Společenství na podporu akcí v oblasti ochrany finančních zájmů Společenství.
Tento program se nazývá Program Hercule.
2. Program má napomoci ochraně finančních zájmů Společenství prostřednictvím podpory akcí a subjektů v souladu s obecnými kritérii, které jsou uvedeny v příloze a podrobně stanoveny každý rok v programu pro granty.
Zohledňuje nadnárodní a víceoborová hlediska.
Zaměřuje se na podporu sbližování obsahu akcí tak, aby byla zaručena účinná a rovnocenná úroveň ochrany na základě vzájemně dohodnuté nejlepší praxe a zároveň byly respektovány rozdílné tradice jednotlivých členských států.
Článek 2
Přístup k programu
1. Příjemce může obdržet grant Společenství na akci zaměřenou na ochranu finančních zájmů Společenství pouze tehdy, pokud dodrží ustanovení uvedená v příloze.
Akce musí být v souladu se zásadami Společenství v oblasti ochrany finančních zájmů a musí zohlednit konkrétní kritéria uvedená v příslušných výzvách k předkládání návrhů, která odpovídají prioritám ročního programu pro granty.
2. Dotčený subjekt, jehož předmět činnosti je zaměřen na ochranu finančních zájmů Společenství, může obdržet grant Společenství na pokrytí provozních nákladů pouze tehdy, pokud dodrží kritéria uvedená v příloze.
3. Žádosti o grant na provozní náklady musí obsahovat veškeré nezbytné údaje umožňující Komisi vybrat příjemce s ohledem na
- druh subjektu,
- opatření na ochranu finančních zájmů Společenství,
- předpokládané náklady na zavedení opatření,
- všechna kritéria uvedená v bodě 4 přílohy.
Článek 3
Účast zemí mimo Společenství
Kromě příjemců a subjektů nacházejících se v členských státech je účast v akčním programu Společenství otevřena příjemcům a subjektům:
a) z přistupujících zemí, které podepsaly smlouvu o přistoupení dne 16. dubna 2003;
b) ze zemí ESVO/EHP v souladu s podmínkami uvedenými v dohodě o EHP;
c) z Bulharska a Rumunska v souladu s podmínkami uvedenými v Evropských dohodách, jejich dodatkových protokolech a rozhodnutích příslušných rad přidružení;
d) z Turecka v souladu s rozhodnutím Rady 2002/179/ES ze dne 17. prosince 2001 o uzavření rámcové dohody mezi Evropským společenstvím a Tureckou republikou o obecných zásadách účasti Turecké republiky na programech Společenství [5].
Článek 4
Výběr příjemců
1. Program se týká jednoho způsobu udělování grantů, a to prostřednictvím výzvy k předkládání návrhů pro všechny příjemce.
2. Subjekty, které obdrží granty na akce, jsou vybírány na základě výzvy k předkládání návrhů v souladu s prioritami ročního programu pro granty, který podrobněji určuje obecná kritéria uvedená v příloze.
Granty poskytnuté na akci zahrnutou v tomto programu splňují obecná kritéria uvedená v příloze.
3. Subjekty, které obdrží granty na provozní náklady, jsou vybírány na základě výzvy k předkládání návrhů.
Poskytnutí grantu na provozní náklady v rámci trvalého programu činnosti příjemce musí splňovat obecná kritéria uvedená v příloze.
Na základě výzvy k předkládání návrhů sestaví Komise seznam příjemců a schválených částek v souladu s článkem 116 nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002.
Článek 5
Poskytnutí grantu
1. Finanční pomoc poskytnutá na akce nesmí krýt veškeré způsobilé výdaje.
Výše grantu na akci podporovanou podle tohoto programu nesmí překročit následující podíly:
a) 50 % způsobilých výdajů na technickou podporu;
b) 80 % způsobilých výdajů na odborné vzdělávání, výměnu kvalifikovaných zaměstnanců a organizaci seminářů a konferencí, pokud se jedná o příjemce uvedené v příloze v bodě 2 první odrážce;
c) 90 % způsobilých výdajů na organizaci seminářů, konferencí atd., pokud se jedná o příjemce uvedené v příloze v bodě 2 druhé a třetí odrážce.
2. Výše grantu na provozní náklady poskytnutého na základě tohoto programu nesmí překročit 70 % způsobilých výdajů subjektu za kalendářní rok, na který je grant poskytnut.
Pokud se tyto granty na provozní náklady obnoví, pak se podle čl. 113 odst. 2 nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002 postupně snižují. Je-li grant poskytnut subjektu, který obdržel grant na provozní náklady v předchozím roce, procentní podíl spolufinancování Společenství představovaný novým grantem je alespoň o 10 procentních bodů nižší než procentní podíl spolufinancování Společenství představovaný grantem na předchozí rok.
Článek 6
Finanční ustanovení
1. Tento program začíná dnem 1. ledna 2004 a končí dnem 31. prosince 2006.
2. Finanční rámec pro provádění programu v období 2004–2006 je 11775000 EUR.
3. Roční přidělované prostředky schvaluje rozpočtový orgán v mezích finančního výhledu.
Článek 7
Sledování a hodnocení
Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě:
a) do 30. června 2006 zprávu OLAF o provádění programu a účelnosti jeho pokračování;
b) do 31. prosince 2007 zprávu OLAF o plnění cílů programu.
Zpráva založená na výsledcích dosažených příjemci zhodnotí zejména účinnost při dosahování cílů uvedených v článku 1 a v příloze.
Článek 8
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Rozhodnutí Komise
ze dne 19. listopadu 2004,
kterým se ukončuje přezkoumání překážek obchodu spočívajících v obchodních postupech Kanady, pokud jde o zeměpisné označování vín
(oznámeno pod číslem K(2004) 4388)
(2004/806/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3286/94 ze dne 22. prosince 1994, kterým se stanoví postupy Společenství v oblasti společné obchodní politiky k zajištění výkonu práv Společenství podle mezinárodních obchodních pravidel, zejména pravidel sjednaných v rámci Světové obchodní organizace [1], a zejména na čl. 11 odst. 1 uvedeného nařízení,
po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 6. prosince 2001 podala Conseil Interprofessionnel du vin de Bordeaux (CIVB) stížnost podle článku 4 nařízení (ES) č. 3286/94 (dále jen "nařízení").
(2) CIVB tvrdí, že odbytu Společenství, pokud jde o vína Bordeaux a Médoc, v Kanadě brání řada překážek ve smyslu čl. 2 odst. 1 nařízení, tedy "postup zavedený nebo zachovávaný třetí zemí, proti kterému přiznávají mezinárodní obchodní pravidla právo jednat".
(3) Údajná překážka obchodu vyplývá ze změny C-57 kanadského zákona o obchodních značkách, v jejímž důsledku přišla zeměpisná označení vín Bordeaux a Médoc o standardní ochranu odpovídající požadavkům na ochranu zeměpisného označení vín stanoveným v Dohodě WTO o obchodních aspektech práv k duševnímu vlastnictví (TRIPs).
(4) Komise rozhodla, že stížnost obsahuje dostatečné důkazy pro zahájení přezkoumání.
V Úředním věstníku Evropských společenství bylo zveřejněno náležité oznámení [2].
(5) Šetření potvrdilo právní tvrzení stěžovatele, že změna C-57 kanadského zákona o obchodních značkách poškozuje čl. 23 odst. 1 a 2 a čl. 24 odst. 3 (tzv. "doložka o pozastavení") dohody TRIPs a že tato porušení předpisů nelze odůvodnit na základě výjimky podle čl. 24 odst. 6 dohody TRIPs.
(6) Z přezkoumání rovněž vyplývá, že hrozí, že změna C-57 bude mít nepříznivé účinky na obchod stěžovatele ve smyslu čl. 2 odst. 4 a čl. 10 odst. 4 nařízení.
(7) Dne 12. února 2003 posoudil poradní výbor zřízený nařízením závěrečnou zprávu o přezkoumání.
(8) Dne 24. dubna 2003 parafovala Komise dvoustrannou dohodu s Kanadou o obchodu s vínem a lihovinami, která definitivně odstraňuje názvy vedené v Kanadě jako "obecné" ("generic"), včetně "Bordeaux", "Médoc" a "Medoc", a to počínaje vstupem dohody v platnost.
(9) Dne 9. července 2003 Komise rozhodla, že pozastaví [3] přezkoumání s cílem zcela je zastavit, jakmile Kanada skutečně odstraní uvedené názvy ze seznamu obecných názvů stanoveného ve změně C-57.
(10) Dne 30. července 2003 Rada jménem Evropského společenství schválila uzavření dohody s Kanadou o obchodu s vínem a lihovinami [4].
Dne 1. června 2004 vstoupila dvoustranná dohoda v platnost [5].
(11) Příkazem pozměňujícím pododdíly 11.18(3) a (4) zákona o obchodních značkách [6] Kanada odstranila názvy Bordeaux, Médoc a Medoc ze seznamu obecných názvů stanoveného ve změně C-57.
(12) Z tohoto důvodu je vhodné přezkoumání ukončit,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Přezkoumání překážek obchodu spočívajících v obchodních postupech Kanady, pokud jde o zeměpisné označování vín, se ukončuje.
Rozhodnutí Komise
ze dne 29. listopadu 2004,
kterým se mění rozhodnutí 97/252/ES, pokud jde o zahrnutí zařízení v Rusku do prozatímních seznamů zařízení třetích zemí, z nichž jsou členské státy oprávněny dovážet mléko a mléčné výrobky určené k lidské spotřebě
(oznámeno pod číslem K(2004) 4445)
(Text s významem pro EHP)
(2004/807/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 95/408/ES ze dne 22. června 1995 o podmínkách pro sestavování prozatímních seznamů zařízení třetích zemí pro přechodné období, ze kterých jsou členské státy oprávněny dovážet určité produkty živočišného původu, produkty rybolovu nebo živé mlže [1], a zejména na čl. 2 odst. 4 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 97/252/ES ze dne 25. března 1997, kterým se stanoví prozatímní seznamy zařízení ve třetích zemích, z nichž členské státy povolují dovoz mléka a mléčných výrobků určených k lidské spotřebě [2], stanoví prozatímní seznamy zařízení ve třetích zemích, z nichž jsou členské státy oprávněny dovážet mléko a mléčné výrobky určené k lidské spotřebě.
(2) Rusko poslalo seznam zařízení, která vyrábějí mléko a mléčné výrobky a u nichž příslušné orgány potvrzují, že vyhovují předpisům Společenství.
(3) Tato zařízení by proto měla být zahrnuta do seznamů stanovených rozhodnutím 97/252/ES.
(4) Na dovoz z těchto zařízení se nevztahuje snížená četnost fyzických kontrol podle směrnice Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství [3].
(5) Rozhodnutí 97/252/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(6) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 97/252/ES se mění v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 3. prosince 2004.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady 2004/809/SZBP
ze dne 5. července 2004
o uzavření Dohody mezi Evropskou unií a Švýcarskou konfederací o účasti Švýcarské konfederace na policejní misi Evropské unie (EUPOL "Proxima") v Bývalé jugoslávské republice Makedonii
RADA EVROPSKÉ UNIE
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 24 této smlouvy,
s ohledem na doporučení předsednictví,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rada přijala dne 29. září 2003 společnou akci 2003/681/SZBP o policejní misi Evropské unie v Bývalé jugoslávské republice Makedonii (EUPOL "Proxima") [1].
(2) Podle čl. 9 odst. 6 uvedené společné akce jsou podrobná ujednání ve vztahu k účasti třetích států podmíněna dohodou podle článku 24 Smlouvy o Evropské unii.
(3) V návaznosti na rozhodnutí Rady ze dne 2. března 2004, kterým se předsednictví, kterému je případně nápomocen generální tajemník, vysoký představitel, zmocňuje k zahájení jednání, sjednalo předsednictví dohodu se Švýcarskou konfederací o účasti Švýcarské konfederace na policejní misi Evropské unie (EUPOL Proxima)
Rozhodnutí Rady 2004/810/SZBP
ze dne 5. července 2004
o uzavření Dohody mezi Evropskou unií a Ukrajinou o účasti Ukrajiny na policejní misi Evropské unie (EUPOL "Proxima") v Bývalé jugoslávské republice Makedonii
RADA EVROPSKÉ UNIE
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 24 této smlouvy,
s ohledem na doporučení předsednictví,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rada přijala dne 29. září 2003 společnou akci 2003/681/SZBP o policejní misi Evropské unie v Bývalé jugoslávské republice Makedonii (EUPOL Proxima) [1].
(2) Podle čl. 9 odst. 6 uvedené společné akce jsou podrobná ujednání ve vztahu k účasti třetích států podmíněna dohodou podle článku 24 Smlouvy o Evropské unii.
(3) V návaznosti na rozhodnutí Rady ze dne 2. března 2004, kterým se předsednictví, kterému je případně nápomocen generální tajemník, vysoký představitel, zmocňuje k zahájení jednání, sjednalo předsednictví dohodu s Ukrajinou o účasti Ukrajiny na policejní misi Evropské unie (EUPOL Proxima)
Rozhodnutí Rady 2004/811/SZBP
ze dne 5. července 2004
o uzavření Dohody mezi Evropskou unií a Norským královstvím o účasti Norského království na policejní misi Evropské unie (EUPOL "Proxima") v Bývalé jugoslávské republice Makedonii
RADA EVROPSKÉ UNIE
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 24 této smlouvy,
s ohledem na doporučení předsednictví,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rada přijala dne 29. září 2003 společnou akci 2003/681/SZBP o policejní misi Evropské unie v Bývalé jugoslávské republice Makedonii (EUPOL "Proxima") [1].
(2) Podle čl. 9 odst. 6 uvedené společné akce jsou podrobná ujednání ve vztahu k účasti třetích států podmíněna dohodou podle článku 24 Smlouvy o Evropské unii.
(3) V návaznosti na rozhodnutí Rady ze dne 2. března 2004, kterým se předsednictví, kterému je případně nápomocen generální tajemník, vysoký představitel, zmocňuje k zahájení jednání, sjednalo předsednictví dohodu s Norským královstvím o účasti Norského království na policejní misi Evropské unie (EUPOL "Proxima")
Rozhodnutí Rady 2004/812/SZBP
ze dne 19. července 2004
o uzavření Dohody mezi Evropskou unií a Tureckou republikou o účasti Turecké republiky na policejní misi Evropské unie (EUPOL "Proxima") v Bývalé jugoslávské republice Makedonii
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 24 této smlouvy,
s ohledem na doporučení předsednictví,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rada přijala dne 29. září 2003 společnou akci 2003/681/SZBP o policejní misi Evropské unie v Bývalé jugoslávské republice Makedonii (EUPOL "Proxima") [1].
(2) Podle čl. 9 odst. 6 uvedené společné akce jsou podrobná ujednání ve vztahu k účasti třetích států podmíněna dohodou podle článku 24 Smlouvy o Evropské unii.
(3) V návaznosti na rozhodnutí Rady ze dne 2. března 2004, kterým se předsednictví, kterému je případně nápomocen generální tajemník, vysoký představitel, zmocňuje k zahájení jednání, sjednalo předsednictví dohodu s Tureckou republikou o účasti Turecké republiky na policejní misi Evropské unie (EUPOL "Proxima")
Rozhodnutí Komise
ze dne 7. prosince 2004
kterým se přijímá seznam lokalit významných pro Společenství v atlantské biogeografické oblasti podle směrnice Rady 92/43/EHS
(oznámeno pod číslem K(2004) 4032)
(2004/813/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin [1], a zejména na čl. 4 odst. 2 třetí pododstavec uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Atlantská biogeografická oblast uvedená v čl. 1 písm. c) podbodě iii) směrnice 92/43/EHS zahrnuje celé území Irska, Nizozemska a Spojeného království a části Belgie, Dánska, Francie, Německa, Portugalska a Španělska v souladu s biogeografickou mapou schválenou dne 23. října 2000 Výborem pro stanoviště zřízeným podle článku 20 uvedené směrnice.
(2) Pro tuto oblast předaly v období mezi březnem 2002 a červencem 2004 dotyčné členské státy v souladu s čl. 4 odst. 1 směrnice 92/43/EHS Komisi seznamy lokalit navrhovaných jako lokality významné pro Společenství ve smyslu článku 1 uvedené směrnice.
(3) K seznamům navrhovaných lokalit byly přiloženy informace o každé lokalitě dodané v úpravě stanovené v rozhodnutí Komise 97/266/ES ze dne 18. prosince 1996 o úpravě informací o lokalitách navrhovaných pro síť Natura 2000 [2].
(4) Tyto informace zahrnují nejnovější a konečnou mapu lokality předanou příslušným členským státem, název lokality, umístění, rozlohu a údaje získané na základě uplatnění kritérií uvedených v příloze III směrnice 92/43/EHS.
(5) Na základě návrhu seznamu, který vypracovala Komise po dohodě s každým z příslušných členských států a který rovněž označuje lokality s prioritními typy přírodních stanovišť nebo prioritními druhy, by měl být přijat seznam lokalit vybraných jako lokality významné pro Společenství.
(6) Poznatky o existenci a rozšíření typů přírodních stanovišť a druhů se stále vyvíjejí v důsledku sledování uvedeného v článku 11 směrnice 92/43/EHS.
Hodnocení a výběr lokalit na úrovni Společenství byly proto provedeny na základě nejlepších informací, jež jsou v současné době k dispozici.
(7) Podle ustálené judikatury Soudního dvora Evropských společenství "musí mít Komise pro sestavení návrhu seznamu lokalit významných pro Společenství, který může vést k vytvoření soudržné evropské ekologické sítě zvláštních oblastí ochrany, k dispozici vyčerpávající seznam lokalit, jež mají na vnitrostátní úrovni ekologický význam z hlediska cíle směrnice chránit přírodní stanoviště, volně žijící živočichy a planě rostoucí rostliny… Pouze tímto způsobem je možné splnit cíl uvedený v čl. 3 odst. 1 prvním pododstavci směrnice 92/43/EHS, týkající se zachování nebo obnovy příslušných typů přírodních stanovišť a stanovišť druhů ve stavu příznivém z hlediska jejich ochrany v jejich přirozeném areálu rozšíření, který se může rozkládat přes jednu nebo více vnitřních hranic Společenství" [3].
(8) Z dostupných informací a společných hodnocení provedených v rámci biogeografických seminářů, které připravilo Evropské tematické středisko ochrany přírody a biologické rozmanitosti, stejně jako z dvoustranných setkání s členskými státy vyplývá, že některé členské státy nenavrhly dostatek lokalit, které splňují požadavky směrnice 92/43/EHS pro určité typy přírodních stanovišť a druhů.
Z tohoto důvodu nelze u těchto typů přírodních stanovišť a druhů uvedených v příloze 2 tohoto rozhodnutí určit, zda je síť úplná.
Avšak vzhledem ke zpoždění ohledně obdržení informací a dosažení dohody s členskými státy je Komise toho názoru, že by měla přijmout prvotní seznam lokalit, který bude muset být v souladu s článkem 4 směrnice 92/43/EHS upraven v případě těch typů přírodních stanovišť a druhů vyjmenovaných v příloze 2 tohoto rozhodnutí, pro které dané členské státy nenavrhly dostatek lokalit podle požadavků směrnice 92/43/EHS.
(9) Jelikož jsou poznatky o existenci a rozšíření typů přírodních stanovišť uvedených v příloze I a druhů uvedených v příloze II dané směrnice, které se vyskytují jak v teritoriálních mořských vodách, tak v mořských vodách spadajících pod národní jurisdikci mimo teritoriálních vod, nedostatečné, není možné určit, zda je jejich síť úplná nebo neúplná.
Příslušné druhy a typy stanovišť jsou uvedené v příloze 3 tohoto rozhodnutí.
V důsledku toho se Komise domnívá, že v případě různých typů přírodních stanovišť a druhů uvedených v příloze 3 tohoto rozhodnutí bude prvotní seznam v případě potřeby upraven v souladu s článkem 4 směrnice 92/43/EHS.
(10) V příloze 3 tohoto rozhodnutí jsou také uvedeny jiné typy přírodních stanovišť z přílohy I a druhy z přílohy II uvedené směrnice, které jsou předmětem vědeckého zkoumání.
(11) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro stanoviště,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Seznam uvedený v příloze 1 tohoto rozhodnutí představuje prvotní seznam lokalit významných pro Společenství v atlantské biogeografické oblasti podle čl. 4 odst. 2 směrnice 92/43/EHS třetího pododstavce.
Tento seznam bude upraven v souvislosti s dalšími návrhy členských států v souladu s článkem 4 nařízení 92/43/EHC pro některé typy stanovišť a druhy uvedené v příloze 2 a v příloze 3 tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 4. října 2004
o uzavření Dohody mezi Evropským společenstvím a Republikou Kazachstán, kterou se mění Dohoda mezi Evropským společenstvím uhlí a oceli a vládou Republiky Kazachstán o obchodu s některými výrobky z oceli
(2004/814/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 ve spojení s první větou čl. 300 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dohoda o partnerství a spolupráci mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy a Republikou Kazachstán [1] vstoupila v platnost dnem 1. července 1999.
(2) Ustanovení čl. 17 odst. 1 dohody o partnerství a spolupráci stanoví, že obchod s výrobky Evropského společenství uhlí a oceli (dále jen "ESUO") se řídí hlavou III uvedené dohody, s výjimkou článku 11 uvedené dohody, a ustanoveními dohody o množstevních ujednáních pro obchod s výrobky ESUO z oceli.
(3) Dne 22. července 2002 ESUO a vláda Republiky Kazachstán uzavřely dohodu o obchodu s některými výrobky z oceli [2] (dále jen "dohoda"), která byla jménem ESUO schválena rozhodnutím Komise 2002/654/ESUO [3].
(4) Platnost Smlouvy o ESUO uplynula dnem 23. července 2002 a Evropské společenství převzalo všechna práva a povinnosti sjednané ESUO.
(5) V souladu s čl. 11 odst. 2 dohody se strany dohodly, že by se v dohodě mělo pokračovat a měla by být zachována všechna práva a povinnosti stran i po tomto skončení platnosti.
(6) V souladu s čl. 2 odst. 6 dohody zahájily strany konzultace a dohodly se zvýšit množstevní limity stanovené dohodou, aby se přihlédlo k rozšíření Evropské unie.
(7) Pozměňující dohoda by měla být schválena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
1. Dohoda mezi Evropským společenstvím a vládou Republiky Kazachstán, kterou se mění Dohoda mezi ESUO a vládou Republiky Kazachstán o obchodu s některými výrobky z oceli, se schvaluje jménem Společenství.
2. Znění dohody [4] je připojeno k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je zmocněn určit osobu oprávněnou podepsat dohodu zavazující Společenství.
Rozhodnutí Rady
ze dne 19. listopadu 2004,
kterým se mění prohlášení Evropského společenství o výkonu pravomocí a hlasovacích práv předložené Generální komisi pro rybolov ve Středozemním moři
(2004/815/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 ve spojení s čl. 300 odst. 2 první větou a odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropské společenství je členem Generální komise pro rybolov ve Středozemním moři (dále jen "GFCM"); v době přistoupení k této organizaci uložilo Společenství jednotné prohlášení Společenství o výkonu pravomocí a hlasovacích práv [3].
(2) Na svém zasedání ve dnech 13. až 16. října 1997 přijala GFCM změny znění dohody o zřízení samostatného rozpočtu.
(3) Rozhodnutím Rady ze dne 17. července 2000 přijalo Společenství změnu Dohody o zřízení Generální komise pro rybolov ve Středozemním moři, aby mohl být pro tuto organizaci zřízen samostatný rozpočet [4].
(4) Změny týkající se samostatného rozpočtu vstoupily v platnost dnem 29. dubna 2004.
(5) Plnění samostatného rozpočtu GFCM předpokládá, že Společenství poskytne do tohoto rozpočtu finanční příspěvek; objem tohoto příspěvku vyžaduje úpravu prohlášení o pravomocech a hlasovacích právech, které bylo uloženo v době přistoupení Společenství ke GFCM,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
1. Evropské společenství mění své jednotné prohlášení o pravomocech a hlasovacích právech, které předložilo Generální komisi pro rybolov ve Středozemním moři při přistoupení k této organizaci, a toto prohlášení se nahrazuje prohlášením Evropského společenství o výkonu pravomocí a hlasovacích práv v souladu s čl. II odst. 6 dohody o GFCM, které je obsaženo v příloze.
2. Předseda Rady je zmocněn oznámit změněné prohlášení Evropského společenství generálnímu řediteli Organizace spojených národů pro výživu a zemědělství.
Rozhodnutí Rady
ze dne 19. listopadu 2004
o jmenování lotyšského člena Hospodářského a sociálního výboru
(2004/816/ES, Euratom)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 259 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na článek 167 této smlouvy,
s ohledem na rozhodnutí Rady ze dne 17. září 2002 o jmenování členů Hospodářského a sociálního výboru na dobu od 21. září 2002 do 20. září 2006 [1],
s ohledem na kandidaturu předloženou lotyšskou vládou,
po obdržení stanoviska Komise Evropské unie,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Pan Vitalijs GAVRILOVS je jmenován členem Hospodářského a sociálního výboru jako nástupce paní Ievy JAUNZEME na zbývající část funkčního období, tedy do 20. září 2006.
Rozhodnutí Rady
ze dne 19. listopadu 2004,
kterým se Německu povoluje uplatňovat opatření odchylující se od článku 17 šesté směrnice 77/388/EHS o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu
(2004/817/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na šestou směrnici Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně [1], a zejména na čl. 27 odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V dopise evidovaném Generálním sekretariátem Komise dne 22. března 2004 požádaly německé orgány o povolení nadále uplatňovat odchylku, která jim byla poskytnuta článkem 1 rozhodnutí Rady 2000/186/ES [2].
(2) Ostatní členské státy byly o žádosti informovány dne 6. srpna 2004.
(3) Cílem odchylujícího se opatření je zcela vyloučit výdaje na zboží a služby z práva na odpočet DPH, pokud je více než 90 % zboží a služeb použito na soukromé účely osoby povinné k dani nebo jejích zaměstnanců nebo obecně na neobchodní účely.
Toto opatření je odchylkou od článku 17 směrnice 77/388/EHS ve znění článku 28f uvedené směrnice a je odůvodněné potřebou zjednodušit postup vyměřování DPH. Tato odchylka má pouze minimální dopad na výši daně splatné v posledním stupni spotřeby.
(4) Platnost povolení skončila 30. června 2004 [3], přestože právní situace a skutečnosti, které odůvodňovaly uplatňování tohoto zjednodušujícího opatření, se nezměnily a nadále trvají.
(5) V nedávném rozsudku ze dne 29. dubna 2004 ve věci C-17/01 rozhodl Soudní dvůr, že při přezkoumání řízení, které předcházelo přijetí rozhodnutí Rady 2000/186/ES ze dne 28. února 2000, nevyšla najevo žádná nesrovnalost, která by mohla mít vliv na platnost uvedeného rozhodnutí. Německu by proto mělo být povoleno uplatňovat zjednodušující opatření v dalším období do 31. prosince 2009.
(6) Dotyčná odchylka nemá nepříznivý dopad na vlastní zdroje Společenství vycházející z DPH,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Odchylně od čl. 17 odst. 2 směrnice 77/388/EHS je Německo oprávněno vyloučit výdaje na zboží a služby z práva na odpočet DPH, pokud jsou toto zboží a služby použity z více než 90 % na soukromé účely osoby povinné k dani nebo jejích zaměstnanců a nebo obecněji na neobchodní účely.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije do dne 31. prosince 2009.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno Spolkové republice Německo.
Rozhodnutí Rady
ze dne 19. listopadu 2004
o jmenování německého člena Hospodářského a sociálního výboru
(2004/818/ES, Euratom)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 259 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na článek 167 této smlouvy,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2002/758/ES, Euratom ze dne 17. září 2002 o jmenování členů Hospodářského a sociálního výboru na dobu od 21. září 2002 do 20. září 2006 [1],
vzhledem k tomu, že se uvolnilo místo člena uvedeného výboru po odstoupení pana Ulricha FREESE, které bylo Radě oznámeno dne 22. července 2004,
s ohledem na kandidaturu předloženou německou vládou,
po obdržení stanoviska Komise Evropské unie,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Pan Alfred GEISSLER je jmenován členem Hospodářského a sociálního výboru jako nástupce pana Ulricha FREESE na zbývající část funkčního období, tedy do 20. září 2006.
Rozhodnutí Rady
ze dne 19. listopadu 2004
o jmenování německého člena Hospodářského a sociálního výboru
(2004/819/ES, Euratom)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 259 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na článek 167 této smlouvy,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2002/758/ES, Euratom ze dne 17. září 2002 o jmenování členů Hospodářského a sociálního výboru na dobu od 21. září 2002 do 20. září 2006 [1],
vzhledem k tomu, že se uvolnilo místo člena uvedeného výboru po odstoupení paní Dagmar BOVING, které bylo Radě oznámeno dne 24. července 2004,
s ohledem na kandidaturu předloženou německou vládou,
po obdržení stanoviska Komise Evropské unie,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Pan Peter KORN je jmenován členem Hospodářského a sociálního výboru jako nástupce paní Dagmar BOVING na zbývající část funkčního období, tedy do 20. září 2006.
Rozhodnutí Komise
ze dne 7. května 2004
o státní podpoře poskytnuté Německem ve prospěch společnosti Fairchild Dornier GmbH (Dornier)
(oznámeno pod číslem K(2004) 1621)
(Závazné je pouze německé znění)
(Text s významem pro EHP)
(2004/820/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a),
po výzvě všem zúčastněným stranám, aby podaly své připomínky podle uvedených článků [1] a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
(1) Dne 19. července 2002 schválila Komise záchrannou podporu [2] ve prospěch společnosti Fairchild Dornier GmbH (dále jen "Dornier").
Podpora spočívala v záruce omezené na dobu tří měsíců.
Dne 6. srpna 2002 oznámilo Německo Komisi svůj záměr prodloužit schválenou záruku a sdělilo jí dodatečná opatření ve prospěch společnosti Dornier.
(2) Dne 5. února 2003 bylo zahájeno formální vyšetřovací řízení z důvodu prodloužení záruky a dodatečných opatření [3].
Odpověď Německa na zahájení vyšetřovacího řízení byla doručena dne 2. dubna 2003, poslední informace předložilo Německo dne 3. prosince 2003.
Připomínky třetí strany během vyšetřovacího řízení nebyly doručeny.
2. POPIS PODPORY
2.1. Dornier
(3) Německý výrobce letadel Dornier patřil od roku 1996 americké společnosti Fairchild Aerospace.
Dornier vyráběl s přibližně 3600 zaměstnanci v Oberpfaffenhofen-Wessling v Bavorsku letadla a části letadel.
Výrobní a obchodní prostory ve Spojených státech byly likvidovány.
Dornier podal v březnu 2002 návrh na prohlášení konkurzu.
(4) Konkurzní řízení bylo zahájeno dne 1. července 2002.
Současně byli zaměstnanci rozděleni na aktivní a na pasivní část, přičemž pasivní část představovala přibližně polovinu zaměstnanců, u kterých se předpokládalo jejich propuštění.
Zaměstnanci pasivní části pozastavili práci a byli zahrnuti do sociálního plánu, který byl částečně financován jedním státním subjektem.
Dne 20. prosince 2002 rozhodl správce konkurzní podstaty, že podnik půjde do likvidace a že se majetek odděleně zpeněží.
(5) Uskutečnily se dva oddělené prodeje majetku: Výroba letadel a služba zákazníkům byly prodány společnostem AvCraft Aerospace GmbH a AvCraft International Ltd., výroba částí pro letoun Airbus a letové služby byly prodány společnosti Ruag Holding (Švýcarsko).
Podle údajů Německa se to uskutečnilo v otevřeném a transparentním řízení.
2.2. Finanční opatření
Prodloužení záruky
(6) Dne 19. července 2002 schválila Komise 50 % záruku Spolkové vlády a Svobodného státu Bavorsko za nesplácení půjčky ve výši 90 milionů USD.
Záruka byla schválena jako záchranná podpora pro požadované období tří měsíců.
Doba trvání začala okamžikem schválení a byla bývala musela uplynout dne 20. září 2002.
(7) Dne 6. srpna 2002 oznámilo Německo prodloužení záruky až do 20. prosince 2002, tj. na další tři měsíce, aby společnost Dornier mohla dále existovat, zatímco si hledala finančního partnera.
Podmínky záruky zůstaly beze změn.
Záruka se týkala stejné půjčky, která nebyla plně vyčerpána.
Dne 20. prosince 2002 byla formálně ukončena.
Prodloužení až k uvedenému datu je předmětem tohoto rozhodnutí.
Sociální opatření
(8) Ve druhém oznámení ze dne 6. srpna 2002 bylo Komisi sděleno, že Spolkový úřad práce převzal přibližně 12,6 milionů EUR z nákladů sociálního plánu v celkové výši 20,6 milionů EUR, určených pro 1800 propuštěných zaměstnanců.
Zbývajících 8 milionů EUR bylo poskytnuto podnikem.
Také opatření Spolkového úřadu práce je předmětem tohoto rozhodnutí.
(9) Podle údajů Německa nebyly těmito opatřeními uhrazeny žádné mzdy nebo odstupné z důvodu propuštění, nýbrž byly financovány tyto náklady: podpory jednotlivým zaměstnancům, zjištění jejich silných a slabých stránek, stanovení cílů, vzdělávání, opatření na podporu mobility, převedení, vytvoření burzy pracovních míst atd. Ta část zaměstnanců, jež byla zahrnuta do sociálního plánu, pozastavila práci.
3. ZÁVĚR
(10) Záruka byla ukončena po uplynutí celkem šesti měsíců v prosinci roku 2002.
Také sociální plán vypracovaný pro zaměstnance zařazené do pasivní části byl ukončen v prosinci roku 2002.
Nato byla společnost Dornier dána do likvidace a její majetek byl prodán různým investorům.
Příjemce opatření již tedy neexistuje.
Z tohoto důvodu a také s přihlédnutím ke skutečnosti, že podle údajů Německa likvidační řízení proběhlo otevřeným a transparentním způsobem a majetek byl prodán za tržní cenu, by posouzení opatření bylo bezpředmětné.
(11) Formální vyšetřovací řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES bylo s ohledem na popsaná opatření tímto bezpředmětné,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Formální vyšetřovací řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES zahájené dne 5. února 2003 proti společnosti Fairchild Dornier GmbH se ukončuje.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Spolkové republice Německo.
Rozhodnutí Rady
ze dne 22. listopadu 2004
o přistoupení Moldavské republiky k Dohodě o zřízení Střediska pro vědu a techniku na Ukrajině, uzavřené dne 25. října 1993 mezi Kanadou, Švédskem, Ukrajinou a Spojenými státy americkými
(2004/823/ES, Euratom)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1766/98 ze dne 30. července 1998 o přistoupení Evropského společenství a Evropského společenství pro atomovou energii jednajících jako jedna strana k Dohodě o zřízení Střediska pro vědu a techniku na Ukrajině, uzavřené dne 25. října 1993 mezi Kanadou, Švédskem, Ukrajinou a Spojenými státy americkými [1], a zejména na čl. 3 odst. 1, 3 a 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Komise (Euratom) č. 2387/98 ze dne 3. listopadu 1998 o přistoupení Evropského společenství pro atomovou energii a Evropského společenství jednajících jako jedna strana k Dohodě z roku 1993 o zřízení Střediska pro vědu a techniku na Ukrajině, uzavřené mezi Kanadou, Švédskem, Ukrajinou a Spojenými státy americkými [2], a zejména na článek 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 25. října 1993 Kanada, Švédsko, Ukrajina a Spojené státy americké uzavřely dohodu o zřízení střediska pro vědu a techniku na Ukrajině (dále jen "dohoda").
(2) Nařízeními (ES) č. 1766/98 a (Euratom) č. 2387/98 k uvedené dohodě přistoupily Evropské společenství a Evropské společenství pro atomovou energii (dále jen "Společenství") jednající jako jedna strana.
(3) Dne 12. února 2004 uložila Moldavská republika na sekretariátu střediska listinu o přistoupení Moldavské republiky k dohodě.
V souladu s článkem XIII dohody schvaluje toto přistoupení správní rada střediska.
(4) Ve správní radě střediska zastupují Společenství předsednictví Rady a Komise.
Rada určuje postoj Společenství k otázkám, které vznikají na základě článku XIII dohody, a zpravidla jej vyjadřuje předsednictví,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Přistoupení Moldavské republiky k Dohodě o zřízení Střediska pro vědu a techniku na Ukrajině, uzavřené dne 25. října 1993 mezi Kanadou, Švédskem, Ukrajinou a Spojenými státy americkými, se schvaluje jménem Společenství.
Článek 2
Předseda Rady vyjádří ve správní radě střediska souhlas Společenství s přistoupením Moldavské republiky k dohodě.
Rozhodnutí Komise
ze dne 1. prosince 2004,
kterým se zavádí vzorové veterinární osvědčení pro neobchodní přesuny psů, koček a fretek z třetích zemí do Společenství
(oznámeno pod číslem K(2004) 4421)
(Text s významem pro EHP)
(2004/824/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 998/2003 ze dne 26. května 2003 o veterinárních podmínkách pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu a o změně směrnice Rady 92/65/EHS [1], a zejména na čl. 8 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 998/2003 stanoví podmínky pro neobchodní přesuny psů, koček a fretek ze třetích zemí do Společenství.
Tyto podmínky se liší v závislosti na statutu třetí země původu a cílového členského státu.
(2) Rozhodnutí Komise 2004/203/ES ze dne 18. února 2004, kterým se stanoví vzor veterinárního osvědčení pro neobchodní přesuny psů, koček a fretek ze třetích zemí [2] zavádí vzorové osvědčení, které má každé takové zvíře doprovázet při vstupu na území Společenství; pro toto rozhodnutí byla zveřejněna oprava [3].
(3) Rozhodnutí Komise 2004/539/ES ze dne 1. července 2004, kterým se stanoví přechodné opatření pro provádění nařízení (ES) č. 998/2003 o veterinárních podmínkách pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu [4] povoluje do 1. října 2004 souběžnou existenci osvědčení vydaných podle nařízení (ES) č. 998/2003 a podle vnitrostátních předpisů, které byly v platnosti před 3. červencem 2004.
(4) Rozhodnutím Rady 2004/650/ES ze dne 13. září 2004, kterým se mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 998/2003 [5] o veterinárních podmínkách pro neobchodní přesuny zvířat, berouc v úvahu přistoupení Malty, byla na seznam zemí uvedených v části A přílohy II nařízení doplněna Malta.
Následkem toho by se měla zvláštní ustanovení uplatňovaná na vstup zvířat v zájmovém chovu do Irska, Švédska a Spojeného království vztahovat i na Maltu.
(5) V zájmu přehlednosti by mělo být rozhodnutí 2004/203/ES zrušeno a nahrazeno tímto rozhodnutím.
(6) Vzhledem k velmi specifické povaze dotčených zvířat a přesunů, je vhodné usnadnit vytváření a používání osvědčení pro dotčené veterinární lékaře a cestující.
(7) Protože nařízení (ES) č. 998/2003 a rozhodnutí 2004/203/ES, které má být nahrazeno tímto rozhodnutím, mají být použitelná ode dne 3. července 2004, mělo by i toto rozhodnutí nabýt účinnosti neprodleně.
(8) Opatření podle tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Tímto rozhodnutím se stanoví vzor osvědčení a související podmínky pro jeho použití pro neobchodní přesuny psů, koček a fretek v zájmovém chovu ze třetích zemí, stanovený v čl. 8 odst. 4 nařízení (ES) č. 998/2003.
2. Vzor osvědčení je uveden v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
1. Osvědčení uvedené v čl. 1 odst. 2 se vyžaduje pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu, která náleží do druhů psi, kočky a fretky („zvířata v zájmovém chovu“) přicházejících ze:
a) všech třetích zemí a vstupujících na území členského státu jiného než Irsko, Malta, Švédsko a Spojené království, a
b) třetích zemí uvedených v oddíle 2 části B a v části C přílohy II nařízení (ES) č. 998/2003 a vstupujících na území Irska, Malty, Švédska a Spojeného království. Osvědčení se nepoužívá pro zvířata ze třetích zemí, které nejsou uvedeny v příloze II nařízení (ES) č. 998/2003, nebo zvířata připravená v těchto třetích zemích při přesunech do Irska, Malty, Švédska nebo Spojeného království; v těchto případech se použije čl. 8 odst. 1 písm. b) podbod ii) nařízení.
2. Odchylně od odstavce 1 členské státy povolují neobchodní přesuny psů, koček a fretek doprovázených pasem v souladu se vzorem zavedeným rozhodnutím Komise 2003/803/ES [6] z třetích zemí uvedených v oddíle 2 části B přílohy II nařízení (ES) č. 998/2003, které oznámily Komisi a členským státům svůj záměr používat pas místo osvědčení.
3. Bez ohledu na pravidla použitelná pro přesuny na Maltu členské státy uznávají osvědčení podle vzoru obsaženého v příloze rozhodnutí 2004/203/ES.
Článek 3
1. Osvědčení uvedené v článku 1 sestává z jediného listu a je vyhotoveno přinejmenším v jazyce členského státu vstupu a v jazyce anglickém.
Vyplňuje se hůlkovým písmem v jazyce členského státu vstupu nebo v jazyce anglickém.
2. Osvědčení uvedené v článku 1 se vydává takto:
a) část I až V osvědčení:
i) vyplní a podepíše úřední veterinární lékař určený příslušným orgánem země odeslání nebo
ii) vyplní a podepíše veterinární lékař oprávněný příslušným orgánem; osvědčení poté potvrdí příslušný úřad;
b) část VI a část VII v případě potřeby vyplní a podepíše veterinární lékař oprávněný praktikovat veterinární lékařství v zemi odeslání.
3. Osvědčení musí doprovázet podpůrná dokumentace nebo její ověřená kopie, včetně identifikačních údajů o daném zvířeti, údajů o očkování a výsledku sérologického vyšetření.
4. Osvědčení platí pro přesuny uvnitř Společenství po dobu čtyř měsíců od data vydání nebo do data skončení platnosti očkování uvedeného v části IV, přičemž se přihlíží k datu, které nastane dříve.
Článek 4
Očkování požadované v části IV se provádí za použití inaktivované očkovací látky vyrobené přinejmenším v souladu s normami uvedenými v posledním vydání Příručky o diagnostických metodách a vakcínách pro suchozemská zvířata vydané Mezinárodním úřadem pro nákazy zvířat.
Článek 5
1. Členské státy zajistí, že podmínky stanovené v čl. 8 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 998/2003 se vztahují pouze na zvířata v zájmovém chovu z třetích zemí uvedených v oddíle 2 části B nebo v části C přílohy II uvedeného nařízení, která podnikají:
- přímou cestu do členského státu vstupu, nebo
- cestu mezi třetí zemí odeslání a členským státem vstupu včetně místa pobytu výhradně v jedné či více zemích uvedených v oddíle 2 části B nebo v části C přílohy II nařízení (ES) č. 998/2003.
2. Odchylně od odstavce 1 může cesta zahrnovat tranzit třetí zemí, která není uvedena v příloze II nařízení (ES) č. 998/2003, leteckou nebo lodní přepravou, pokud zvíře v zájmovém chovu zůstává uvnitř areálu mezinárodního letiště v dané zemi nebo zůstává zabezpečeno v plavidle.
Článek 6
Rozhodnutí 2004/203/ES se zrušuje.
Článek 7
Toto rozhodnutí se použije ode dne 6. prosince 2004.
Článek 8
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 29. listopadu 2004
o ochranných opatřeních ohledně dovozů koňovitých z Rumunska
(oznámeno pod číslem K(2004) 4440)
(Text s významem pro EHP)
(2004/825/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [1], a zejména na čl. 18 odst. 7 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Rady 90/426/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních předpisech pro přesun koňovitých a jejich dovoz ze třetích zemí [2] stanoví mimo jiné definice kategorií koňovitých a požadavky na označení.
(2) Komise přijala rozhodnutí 2004/211/ES ze dne 6. ledna 2004, kterým se stanoví seznam třetích zemí a částí jejich území, ze kterých členské státy povolují dovoz živých koňovitých a spermatu, vajíček a embryí druhů koňovitých, a kterým se mění rozhodnutí 93/195/EHS a 94/63/ES [3].
(3) Členské státy v souladu s uvedeným seznamem povolují dovoz všech kategorií koňovitých z Rumunska za podmínek stanovených pro země označené jako sanitární skupina "B" v rozhodnutích Komise 92/260/ES [4], 93/195/EHS [5], 93/196/EHS [6] a 93/197/EHS [7]v uvedeném pořadí pro dočasný dovoz evidovaných koní, pro zpětný dovoz evidovaných koní po jejich dočasném vývozu, pro dovoz jatečných koňovitých a pro dovoz evidovaných koňovitých a plemenných a užitkových koňovitých.
(4) Rozhodnutí 93/197/EHS požaduje pro dovoz koňovitých od některých zemí zařazených do sanitární skupiny "B", aby byly veterinární testy provedené v laboratořích schváleny členským státem určení.
(5) Rozhodnutí Komise 94/467/ES ze dne 13. července 1994 stanoví veterinární záruky pro přepravu koňovitých z jedné třetí země do jiné třetí země v souladu s čl. 9 odst. 1 písm. c) směrnice 91/496/EHS [8].
(6) Rozhodnutí Komise 2000/68/ES ze dne 22. prosince 1999, kterým se mění rozhodnutí Komise 93/623/EHS a zavádí identifikace plemenných a užitkových koňovitých [9] vyžaduje, aby byli koňovití během jejich přesunu a zejména během přepravy na jatka doprovázeni identifikačním dokumentem.
(7) Série kontrolních misí Potravinového a veterinárního úřadu provedené v Rumunsku a kontroly provedené členskými státy na schválených stanovištích hraniční kontroly opakovaně odhalily nedostatky týkající se podmínek, za jakých jsou koňovití z Rumunska připravováni na vývoz do členských států a přepravováni na místo určení k jejichž nápravě dle doporučení uvedených v těchto zprávách nedošlo.
(8) Je proto nezbytné zesílit opatření přijatá pro ochranu zdraví populace koňovitých ve Společenství a pro zajištění zdraví koňovitých na území členských států přijetím ochranných opatření, které stanoví zvláštní režim pro dovozy jatečných koňovitých a dovozy plemenných a užitkových koní pocházejících z Rumunska a zesílit kontrolní opatření.
(9) Schválení vydaných osvědčení příslušnými rumunskými ústředními orgány zesílí záruky dané zejména dle čl. 12 odst. 2 písm. d) směrnice 90/426/EHS.
(10) Zlepšení identifikace koňovitých a testování koňovitých dovážených z Rumunska do Společenství v laboratořích schválených členským státem určení přispěje k řádnému posílení dovozního režimu.
(11) Za účelem monitorování situace a s cílem zrušení opatření je nezbytné obdržet pravidelné informace o nálezech kontrol provedených na schválených stanovištích hraniční kontroly či během doby pobytu v členském státě určení.
(12) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Členské státy zakazují dovoz koňovitých pocházejících či dovážených z Rumunska, není-li v tomto rozhodnutí uvedeno jinak.
2. Zákaz uvedený v odstavci 1 se netýká:
- dočasného dovozu v souladu s rozhodnutím 92/260/EHS a stálého dovozu evidovaných koní v souladu s rozhodnutím 93/197/EHS,
- zpětného dovozu evidovaných koní určených pro dostihy, soutěže a kulturní akce po jejich dočasném vývozu v souladu s rozhodnutím 93/195/EHS,
- přepravy koňovitých z Rumunska do jiné třetí země v souladu s rozhodnutím 94/467/ES,
- přepravy koňovitých z jiných třetích zemí přes území Rumunska do Evropského společenství v souladu s článkem 6 rozhodnutí 2004/211/ES,
- dovoz zásilek koňovitých určených na přímou porážku v souladu s článkem 2,
- stálý dovoz plemenných a užitkových koňovitých v souladu s článkem 3.
Článek 2
Členské státy konečného určení povolí dovozy koňovitých z Rumunska určených na přímou porážku za těchto podmínek:
1. Zásilka zvířat je doprovázena jedním náležitě vyplněným veterinárním osvědčením v souladu s přílohou 1 tohoto rozhodnutí, které musí být potvrzeno příslušným rumunským ústředním orgánem.
2. Kromě vypáleného "S" o rozměru nejméně 3 cm na levém předním kopytu je každé zvíře označeno injikovatelným elektronickým identifikátorem (transpondérem), který odpovídá normám ISO 11784 a ISO 11785, a který je implantován do horní střední části na levé straně krku.
3. Každé zvíře je určeno a doprovázeno identifikačním dokumentem v souladu s přílohou II tohoto rozhodnutí, ve kterém je uvedeno zejména číslo elektronického identifikátoru uvedeného v odstavci 2 a též místo jeho implantace.
4. Laboratorní testy požadované v souladu s osvědčením uvedeným v odstavci 1 musí být provedeny laboratoří schválenou členským státem určení na vzorcích jasně označených odkazem na číslo zobrazené na elektronickém identifikátoru uvedeném v odstavci 2.
Výsledky testů ověřené laboratoří se přiloží k veterinárnímu osvědčení, kterým je zvíře vybaveno.
Článek 3
Členský stát konečného určení povolí dovozy plemenných a užitkových koňovitých z Rumunska za těchto podmínek:
1. Každé jednotlivé zvíře je doprovázeno jedním náležitě vyplněným veterinárním osvědčením v souladu s přílohou III tohoto rozhodnutí, které musí být potvrzeno příslušným rumunským ústředním orgánem.
2. Každé zvíře je označeno injikovatelným elektronickým identifikátorem (transpondérem), který odpovídá normám ISO 11784 a ISO 11785 a který je implantován do horní střední části na levé straně krku.
3. Každé zvíře je určeno a doprovázeno identifikačním dokumentem v souladu s přílohou II tohoto rozhodnutí, ve kterém je uvedeno zejména číslo elektronického identifikátoru uvedeného v odstavci 2 a též místo jeho implantace.
4. Laboratorní testy požadované v souladu s osvědčením uvedeným v odstavci 1 musí být provedeny laboratoří schválenou členským státem určení na vzorcích jasně označených odkazem na číslo zobrazené na elektronickém identifikátoru uvedeném v odstavci 2.
Výsledky testů ověřené laboratoří se přiloží k veterinárnímu osvědčení, kterým je zvíře vybaveno.
Článek 4
1. Členské státy, které provádějí kontroly stanovené v článku 4 směrnice 91/496/ES při vstupu do Společenství, neodmítnou vstup na území Společenství:
a) pro zásilky koňovitých určených na přímou porážku, které zcela splňují podmínky článku 2, a zejména požadavek čitelného elektronického identifikátoru, za předpokladu, že příslušný orgán členského státu konečného určení sdělil stanovišti hraniční kontroly při vstupu na území Evropského společenství přijetí této zásilky a alespoň minimální informace dle bodů 1, 2, 5, 6 a 8.5 osvědčení uvedeného v čl. 2 odst. 1;
b) pro plemenné a užitkové koňovité splňující podmínky článku 3 za předpokladu, že příslušný orgán členského státu konečného určení vyslovil příslušnému orgánu členského státu odpovědného za stanoviště hraniční kontroly při vstupu na území Evropského společenství všeobecný souhlas s těmito dovozy.
2. Příslušný orgán členského státu odpovědného za kontrolu při vstupu koňovitých do Společenství poskytne Komisi nejpozději ke každému dvacátému pátému dni v měsíci zprávu odpovídající formátu uvedeném v příloze IV pro každé příslušné vstupní místo, která bude obsahovat kontroly provedené během předchozího měsíce a opatření přijatá pro nápravu zjištěných nedostatků zdraví a dobrého stavu zvířat.
Článek 5
1. Příslušný orgán členského státu určení pro koňovité uvedené v článku 2 a 3 zajistí, aby:
a) koňovití určení na přímou porážku v souladu s článkem 2 byli přepraveni přímo na cílová jatka, kde budou poraženi do 72 hodin a nejpozději do 5 dnů od jejich vstupu do Společenství;
b) injikovatelné identifikátory (transpondéry) se v cílových jatkách sejmou a zničí pod úředním dohledem; provozovatelé jatek dodají příslušným orgánům pro kontrolní účely měsíční zprávy, v nichž bude pro každé poražené zvíře uvedeno číslo veterinárního osvědčení, datum poražení zvířete a datum zničení transpondéru uvedeného v příslušných osvědčeních;
c) plemenní a užitkoví koňovití dovezení v souladu s článkem 3 zůstanou během prvních 60 dnů po jejich vstupu do členského státu určení v místě určení označeném ve veterinárním osvědčení uvedeném v čl. 2 odst. 1, ne však pokud je zvíře, které je náležitě označeno v souladu s rozhodnutím 2000/68/ES, převezeno na jatka na okamžitou porážku, za což odpovídá příslušný orgán.
2. Po příjezdu na jatka či během období držení na místě určení dle odst. 1 písm. c) provede příslušný orgán členského státu určení tato opatření:
a) ověření identity zvířat;
b) veterinární kontrolu a kontrolu dobrého stavu zvířat;
c) namátkové opakování laboratorních testů požadovaných v souladu s veterinárním osvědčením uvedeným v přílohách I a III tohoto rozhodnutí;
d) v případě, že testy provedené v souladu s písmenem c) přinesou výsledky, které neodpovídají prohlášení uvedenému v osvědčeních dle čl. 2 odst. 1 a čl. 3 odst. 1, provede se povinné genetické ověření původu na náhradních vzorcích, které musí laboratoř provádějící první test uchovávat alespoň 2 měsíce.
3. Příslušný orgán odpovědný za kontroly na jatkách poskytne Komisi nejpozději každého dvacátého pátého dne v měsíci zprávu odpovídající formátu uvedeném v příloze V, která bude obsahovat kontroly provedené během předchozího měsíce a opatření přijatá pro nápravu zjištěných nedostatků zdraví a dobrého stavu zvířat.
Článek 6
Členské státy přijmou nezbytná opatření, včetně případných právních předpisů, pro zajištění toho, že náklady spojené as administrativou, včetně všech nutných laboratorních testů, související s dovozem koňovitých z Rumunska v souladu s články 2 a 3 tohoto nařízení budou plně hrazeny dovozcem.
Článek 7
Toto rozhodnutí se použije od 23. prosince 2004.
Článek 8
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 29. listopadu 2004,
kterým se mění rozhodnutí 2002/887/ES, kterým se povolují odchylky od některých ustanovení směrnice Rady 2000/29/ES, pokud jde o přirozeně nebo uměle zakrslé rostliny Chamaecyparis Spach, Juniperus L. a Pinus L. původem z Japonska
(oznámeno pod číslem K(2004) 4441)
(2004/826/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2000/29/ES ze dne 8. května 2000 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství [1], a zejména na čl. 15 odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na žádost Spojeného království,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 2002/887/ES [2] opravňuje členské státy na omezené období a při splnění určitých podmínek ke stanovení odchylek od některých ustanovení směrnice Rady 2000/29/ES, pokud jde o rostliny Chamaecyparis Spach, Juniperus L. a Pinus L. původem z Japonska.
(2) Jelikož okolnosti odůvodňující povolení stále trvají a nejsou známy žádné nové údaje, které by byly důvodem k přezkoumání zvláštních podmínek, je vhodné platnost povolení prodloužit.
(3) Rozhodnutí 2002/887/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(4) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2002/887/ES se mění takto:
1. V čl. 2 prvním a druhém pododstavci se slova "do 1. srpna 2003 a 1. srpna 2004" nahrazují slovy "do 1. srpna 2005 a 1. srpna 2006".
2. V článku 4 se tabulka nahrazuje tímto:
+++++ TABLE +++++
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 29. listopadu 2004,
kterým se členské státy opravňují ke stanovení dočasných odchylek od některých ustanovení směrnice Rady 2000/29/ES ohledně dovozu zeminy pocházející z Austrálie
(oznámeno pod číslem K(2004) 4449)
(2004/827/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2000/29/ES ze dne 8. května 2000 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství [1], a zejména na článek 15 odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na žádost Austrálie,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle směrnice 2000/29/ES nesmí být zemina pocházející z některých třetích zemí v zásadě dovážena na území Společenství.
(2) Austrálie požádala o možnost vývozu malého množství zeminy pocházející z Austrálie do Společenství, aby mohlo být použito při obřadu na hrobě australského občana pochovaného v Belgii.
(3) Tato zemina bude náležitě ošetřena před vývozem z Austrálie a bude k ní přiloženo úřední osvědčení vydané k těmto účelům australskými orgány.
(4) Komise se domnívá, že v tomto případě neexistuje riziko šíření organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným organismům, bude-li zemina ošetřena podle návrhu Austrálie.
(5) Členské státy by proto měly být na omezené období oprávněny stanovit odchylku, aby se mohlo dovézt malé množství zeminy, pokud bude zvláštně ošetřena.
(6) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členské státy se opravňují ke stanovení odchylky od čl. 4 odst. 1 směrnice 2000/29/ES od zákazů uvedených v příloze III části A bodu 14 uvedené směrnice, pokud jde o zeminu pocházející z Austrálie.
Aby se na tuto zeminu mohla vztahovat odchylka, musí splňovat zvláštní podmínky uvedené v příloze, být dovezena na území Společenství mezi 20. listopadem 2004 a 31. lednem 2005 a být určena k obřadům.
Tímto oprávněním nejsou dotčena žádná další oprávnění nebo postupy, které mohou být požadovány na základě jiných právních předpisů.
Článek 2
Členské státy, které stanoví odchylky na základě tohoto rozhodnutí, předloží o tom Komisi zprávu do 1. března 2005.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 2. listopadu 2004
o podpisu Dohody mezi Evropským společenstvím a Andorrským knížectvím, kterou se stanoví opatření rovnocenná opatřením stanoveným směrnicí Rady 2003/48/ES o zdanění příjmů z úspor ve formě příjmů úrokového charakteru, a doprovodného memoranda o porozumění
(2004/828/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 94 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 16. října 2001 zmocnila Rada Komisi k vyjednání vhodné dohody s Andorrským knížectvím, která by zajistila, že tento stát přijme opatření rovnocenná opatřením uplatňovaným v rámci Společenství pro zajištění účinného zdanění příjmů z úspor ve formě příjmů úrokového charakteru.
(2) Znění dohody, která je výsledkem těchto jednání, je v souladu se směrnicemi pro jednání vydanými Radou.
Toto znění je doprovázeno memorandem o porozumění mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy a Andorrským knížectvím.
(3) S výhradou pozdějšího přijetí rozhodnutí o uzavření dohody je žádoucí podepsat oba dokumenty, které byly parafovány dne 1. července 2004, a získat od Rady potvrzení o schválení memoranda o porozumění,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
S výhradou pozdějšího přijetí rozhodnutí o uzavření Dohody mezi Evropským společenstvím a Andorrským knížectvím, kterou se stanoví opatření rovnocenná opatřením stanoveným směrnicí Rady 2003/48/ES [1] o zdanění příjmů z úspor ve formě příjmů úrokového charakteru, je předseda Rady zmocněn určit osoby oprávněné k podpisu dohody a doprovodného memoranda o porozumění a dopisů Evropského společenství, které mají být vyměněny podle čl. 19 odst. 2 dohody a posledního pododstavce memoranda o porozumění, jménem Evropského společenství.
Rada schvaluje memorandum o porozumění.
Článek 2
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady
ze dne 29. listopadu 2004
o jmenování španělského náhradníka Výboru regionů
(2004/829/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 263 této smlouvy,
s ohledem na návrh španělské vlády,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 22. ledna 2002 Rada rozhodnutím 2002/60/ES rozhodla o jmenování členů a náhradníků Výboru regionů [1].
(2) Uvolnilo se místo náhradníka Výboru regionů po skončení funkčního období Alejandra FONT de MORA y TURÓNA, které bylo Radě oznámeno dne 26. října 2004,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Gema AMOR PEREZOVÁ, Consejera de Cooperación y Participación – Gobierno de la Comunidad Autónoma de Valencia, je jmenována náhradnicí Výboru regionů jako nástupkyně Alejandra FONT de MORA y TURÓNA na zbývající část funkčního období, tedy do 25. ledna 2006.
Rozhodnutí Komise
ze dne 18. října 2004,
kterým se ukončuje urychlený přezkum nařízení Rady (ES) č. 2164/98 ukládající konečné vyrovnávací clo na dovoz určitých širokospektrálních antibiotik pocházejících z Indie
(2004/830/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2026/97 ze dne 6. října 1997 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1] ("základní nařízení"), a zejména na článek 20 uvedeného nařízení,
po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. PŘEDCHOZÍ POSTUP
(1) Rada nařízením (ES) č. 2164/98 [2] uložila konečné vyrovnávací clo na dovoz určitých širokospektrálních antibiotik, jmenovitě na amoxicilinový trihydrát, ampicilinový trihydrát a cefalexin kódů KN ex29411010, ex29411020 a ex29419000 pocházející z Indie, které nejsou v odměřených dávkách nebo ve formách či baleních pro maloobchodní prodej ("dotčený výrobek").
Opatření měla formu valorického cla v rozsahu mezi 0 % a 12 % pro jednotlivé vývozce se sazbou zbytkového cla ve výši 14,6 % pro nespolupracující vývozce.
B. SOUČASNÝ POSTUP
1. Žádost o přezkum
(2) Po uložení konečných opatření přijala Komise od indického výrobce dotčeného výrobku, společnosti Nestor Pharmaceuticals Limited ("žadatele"), žádost o zahájení urychleného přezkumu nařízení Rady (ES) č. 2164/98 podle článku 20 základního nařízení.
Žadatel prohlásil, že není spojen s žádným dalším vývozcem dotčeného výrobku v Indii.
Navíc tvrdil, že nevyvážel dotčený výrobek během původního období šetření (tedy od 1. července 1996 do 30. června 1997), ale vyvážel dotčený výrobek do Společenství až po uplynutí tohoto období.
Na základě výše uvedených skutečností požadoval, aby pro něj byla v případě poskytnutí subvence zavedena samostatná sazba cla.
2. Zahájení urychleného přezkumu
(3) Komise přezkoumala důkaz předložený žadatelem a uznala ho za dostatečný k tomu, aby bylo zdůvodněno zahájení přezkumu podle ustanovení článku 20 základního nařízení.
Po konzultaci s poradním výborem a poté, co bylo příslušnému výrobnímu odvětví Společenství umožněno vyjádřit se, zahájila Komise prostřednictvím oznámení v Úředním věstníku Evropské unie [3] urychlený přezkum nařízení (ES) č. 2164/98 s ohledem na žadatele.
3. Dotčený výrobek
(4) Výrobek, jehož se tento přezkum týká, je stejný jako výrobek, na nějž se vztahuje nařízení (ES) č. 2164/98.
4. Období šetření
(5) Šetření subvencování pokrývalo období od 1. dubna 2002 do 31. března 2003 ("období šetření přezkumu").
5. Dotčené strany
(6) Komise úředně navrhla žadateli a vládě Indie ("VI"), aby zahájili šetření.
Navíc poskytla dalším zúčastněným stranám možnost, aby písemně vyjádřily svá stanoviska a požádaly o slyšení.
Komise však žádná stanoviska ani žádost o slyšení neobdržela.
(7) Komise poslala žadateli dotazník a do stanoveného termínu obdržela úplnou odpověď.
Komise vyhledala a ověřila všechny informace, které považovala za nezbytné pro účely šetření, a provedla všechny ověřovací návštěvy v prostorách žadatele v Novém Dillí a v Hyderabadu.
C. ROZSAH PŘEZKUMU
(8) Protože žadatel nepožádal o přezkum zjištění o újmě, přezkum se omezil pouze na subvencování.
(9) Komise přezkoumala stejné režimy subvencí, jaké byly analyzovány v původním šetření.
Přezkoumala také, zda žadatel použil jiné režimy subvencí nebo přijal subvence ad hoc týkající se dotčeného výrobku.
D. VÝSLEDKY ŠETŘENÍ
1. Nová kvalifikace vývozce
(10) Žadatel byl schopen uspokojivě prokázat, že nebyl přímo ani nepřímo spojen se žádným z indických vyvážejících výrobců podléhajících platným vyrovnávacím opatřením s ohledem na dotčený výrobek.
(11) Šetření potvrdilo, že žadatel nevyvážel dotčený výrobek během původního období šetření, tzn. od 1. července 1996 do 30. června 1997, a že jej začal vyvážet do Společenství až po tomto období.
Žadatel nebyl navíc během původního šetření individuálně prošetřován z jiných důvodů než pro odmítnutí spolupráce s Komisí.
V důsledku toho se potvrzuje, že žadatel by měl být považován za nového vývozce.
Proto Komise podle článku 20 základního nařízení zkoumala, zda by pro žadatele mohlo být stanoveno samostatné vyrovnávací clo.
2. Subvencování
(12) Na základě informací obsažených v odpovědi žadatele na dotazník Komise a dále získaných v průběhu šetření byly prošetřovány následující režimy:
- režim Duty Entitlement Passbook Scheme,
- režim osvobození od daně z příjmu,
- režim Passbook,
- režim Export Promotion Capital Goods,
- oblasti pracující pro vývoz/vývozně zaměřené jednotky,
- Režim zálohových licencí na fyzické vývozy.
2.1. Režimy původně šetřené a používané společností
2.1.1. Režim Duty Entitlement Passbook Scheme ("DEPBS")
Obecné poznámky
(13) Bylo zjištěno, že žadatel získal příspěvek v rámci režimu DEPBS na poexportním základu.
Podrobný popis režimu je uveden v odstavci 4.3. Vývozní a dovozní politiky 2002–2007 ("Politika EXIM 02-07") a v kapitole 4 Příručky postupů, ve svazku I 2002–2007 ("HOP I 02-07") [4].
Politika EXIM 02-07 je založena na zákonu o zahraničním obchodu (rozvoji a řízení) 1992 (č. 22 z roku 1992).
(14) K účasti v tomto režimu je oprávněn jakýkoli výrobce-vývozce nebo obchodník-vývozce.
Může požádat o úvěry DEPBS, které se vypočítají jako procentní podíl z hodnoty výrobků vyvážených podle tohoto režimu.
Uvedené sazby DEPBS stanovily indické orgány pro většinu výrobků včetně dotčeného výrobku.
Stanovují se na základě standardních norem vstupů a výstupů ("SION") s přihlédnutím k předpokládanému obsahu vstupů do vyváženého výrobku a celních poplatků za tento předpokládaný dovoz bez ohledu na to, zda dovozní cla byla ve skutečnosti zaplacena či nikoli.
(15) Aby byla společnost způsobilá pro příspěvky v rámci tohoto režimu, musí vyvážet.
V okamžiku vývozní transakce musí vývozce učinit u indických orgánů prohlášení uvádějící, že vývoz probíhá podle režimu DEPBS.
Aby mohlo být zboží vyvezeno, vydají indické celní orgány při odeslání doklad o nakládce pro vývoz.
Tento doklad popisuje mimo jiné velikost úvěru DEPBS, který má být pro tuto vývozní transakci přidělen.
V tomto okamžiku vývozce ví, jaký příspěvek obdrží.
Jakmile celní orgány vydají doklad o nakládce pro vývoz, VI již nemá žádnou rozhodovací pravomoc týkající se přidělení úvěru DEPBS.
Příslušná sazba DEPBS pro výpočet příspěvku je sazba použitá v okamžiku, kdy je učiněno vývozní prohlášení.
Proto nelze výši příspěvku upravovat zpětně.
(16) Bylo také zjištěno, že podle indických účetních norem lze úvěry DEPBS po splnění vývozního závazku účtovat na akruálním základě jako příjem v komerčních účtech.
(17) Tyto úvěry lze použít pro zaplacení celních poplatků za následující dovoz jakéhokoli zboží, jehož dovoz není omezen, s výjimkou investičního majetku.
Zboží dovážené na základě těchto úvěrů lze prodat na domácím trhu (po připočtení daně z obratu) nebo použít jiným způsobem.
Úvěry DEPBS jsou volně převoditelné a platné po období 12 měsíců od data vydání.
(18) Žádost o úvěr DEPBS se může vztahovat až 25 vývozních transakcí a při elektronickém podání na neomezené množství vývozních transakcí.
Ve skutečnosti neexistují žádné přísné lhůty, protože období uvedená v kapitole 4.47 HOP I 02-07 se vždy počítají z nejnovějších vývozních transakcí zahrnutých v příslušné žádosti o DEPBS.
(19) Hlavní rysy režimu DEPBS se od původního šetření nezměnily.
Režim je subvencí stanovenou zákonem v závislosti na vývozní výkonnosti.
Proto bylo během původního šetření stanoveno, že je považován za specifický a vyrovnatelný podle čl. 3 odst.
Výpočet částky subvence
(20) V původním šetření byla částka subvence DEPBS počítána na základě nejlepších informací, které byly dostupné podle čl. 28 odst. 1 základního nařízení a časově přepočtená sazba DEPBS byla považována za odpovídající sazbu subvence. V důsledku spolupráce žadatele, která je považována za změnu okolností ve smyslu čl. 22 odst. 4 základního nařízení, by tato metodologie neměla být používána k jeho újmě.
2 odst. 2 a článku 5 základního nařízení byla výše vyrovnatelných subvencí počítána z hlediska příspěvků připadajících na příjemce a bylo zjištěno, že totéž platilo během období šetření.
V této souvislosti bylo zvažováno, že příspěvek připadá na příjemce v okamžiku, kdy je podle tohoto režimu provedena vývozní transakce.
V tomto okamžiku se VI zříká celních poplatků, čímž vzniká finanční příspěvek ve smyslu čl. 2 odst.
1 písm. a) podbodu ii) základního nařízení. Jak je uvedeno ve výše uvedeném 15. bodu odůvodnění, jakmile celní orgány vydají prohlášení o nakládce pro vývoz uvádějící mimo jiné i výši úvěru DEPBS, která bude pro tuto vývozní transakci poskytnuta, nemá VI žádnou volnost, zda subvenci udělit či nikoli, a nemá ani volnost vzhledem k výši subvence.
Navíc, jak je uvedeno výše ve stejném bodu odůvodnění, žádná změna sazby DEPBS mezi skutečným vývozem a vydáním licence DEPBS nemá zpětný vliv na výši poskytnutého příspěvku.
Jak je dále uvedeno výše v 16. bodu odůvodnění, mohou společnosti podle účetních norem Indie zaúčtovat úvěry DEPBS na akruálním základě jako příjem v okamžiku vývozní transakce.
Na závěr, vzhledem ke skutečnosti, že si je společnost vědoma, že dostane subvenci na základě režimu DEPBS a také příspěvky na základě jiných režimů, je z hlediska konkurenceschopnosti ve výhodnějším postavení, protože může na subvence reagovat nabídkou nižších cen.
(22) Důvodem pro uložení vyrovnávacího cla je však náprava nerovných obchodních praktik na základě nedovoleného konkurenčního zvýhodnění.
Z hlediska výše uvedené skutečnosti se považuje za vhodné zhodnotit příspěvek v rámci DEPBS jako součet úvěrů získaných při všech vývozních transakcích provedených podle tohoto režimu během období šetření. Podle čl.
7 odst. 1 písm. a) základního nařízení byly poplatky nezbytně vzniklé k získání subvence sníženy.
(23) Žadatel tvrdil, že pro výpočet rozpětí subvence jsou v tomto šetření relevantní pouze úvěry DEPBS vzniklé při vývozních transakcích dotčeného výrobku.
V DEPBS však neexistuje žádný závazek omezující používání úvěrů DEPBS na bezcelní dovoz vstupního materiálu v souvislosti s konkrétním výrobkem.
Naopak, úvěry DEPBS jsou volně převoditelné, mohou být dokonce i prodány a použity pro dovoz jakéhokoli neomezeně dováženého zboží (vstupní materiály dotčeného výrobku patří do této kategorie) s výjimkou investičního majetku.
V důsledku toho může dotčený výrobek využívat všech vytvořených úvěrů DEPBS.
(24) Žadatel dále tvrdil, že by daň z obratu splatná při převodu úvěrů DEPBS měla být při stanovení výše subvence odečtena jako náklad.
Daň z obratu však není náklad, který nutně vzniká pro oprávnění k získání subvence nebo pro získání subvence ve smyslu čl. 7 odst.
1 písm. a) základního nařízení. Daň z obratu je pouze důsledkem čistě komerčního rozhodnutí zbavit se již získaného úvěru DEPBS tím, že se prodá místo toho, aby se použil bez daně z obratu pro úhradu cel splatných pro další dovozy.
Poplatky za žádost o získání úvěrů DEPBS však byly chápány jako nutné náklady a byly odečteny.
(25) Částka celkové subvence (čitatel) byla přidělena pro celkové vývozní prodeje během zkoumaného období šetření (jmenovatel) podle čl. 7 odst.
2 základního nařízení, protože tato subvence nebyla poskytnuta pro množství, která byla zpracována, vyrobena, vyvezena nebo přepravena. Rozpětí subvence pro žadatele podle tohoto režimu bylo 3,3 %.
2.1.2. Režim osvobození od daně z příjmu ("ITES")
(26) Bylo stanoveno, že žadatel získá příspěvek spočívající v částečném osvobození od daně z příjmu na zisky z vývozních prodejů během zkoumaného období šetření.
Právní základ tohoto osvobození je stanoven v oddílu 80HHC zákona o dani z příjmu z roku 1961.
(27) Oddíl 80HHC zákona o dani z příjmu z roku 1961 byl pro vyměřovací období 2005–2006 (tzn. pro finanční rok od 1. dubna 2004 do 31. března 2005) zrušen.
V důsledku toho nepřinese tento režim žadatelům po 31. březnu 2004 žádné výhody. Podle čl.
15 odst. 1 základního nařízení není proto tento režim vyrovnáván.
2.2. Režimy původně šetřené, které však společnost nepoužívá
2.2.1. Režim Passbook ("RPB")
(28) Bylo zjištěno, že žadatel nezískal příspěvky na základě RPB, který byl dne 1. března 1997 zrušen a nahrazen svým následným režimem DEPBS.
2.2.2. Režim Export Promotion Capital Goods ("REPCG")
(29) Bylo zjištěno, že žadatel nedovezl v rámci režimu REPCG žádný investiční majetek, a proto tento režim nevyužil.
2.2.3. Oblasti pracující pro vývoz ("OPV")/vývozně zaměřené jednotky ("VZJ")
(30) Bylo zjištěno, že se žadatel nenacházel v OPV a nepracoval podle režimu VZJ, a proto tento režim nevyužil.
2.3. Další režimy, které žadatel využíval pro dotčený výrobek a které byly shledány za vyrovnatelné: Režim zálohových licencí na fyzické vývozy ("ALS" pro fyzické vývozy)
Právní základ
(31) Bylo zjištěno, že žadatel získal během zkoumaného období šetření podle tohoto režimu příspěvky.
Podrobný popis režimu je součástí odstavců 4.1.1 až 4.1.7 politiky EXIM 02-07 a kapitol 4.1 až 4.30 HOP I 02-07.
Způsobilost
(32) Pro tento režim jsou způsobilí výrobci–vývozci a prodejci–vývozci "vázaní na" podporující zpracovatele.
Praktické provedení
(33) ALS pro fyzické vývozy umožňuje bezcelní dovoz vstupních materiálů, které musejí být fyzicky obsaženy ve výsledném vyváženém zboží.
Za účelem ověření indickými orgány je vývozce právně vázán vést "pravdivé a řádné účetnictví spotřeby a využívání dováženého zboží v souladu s licencí" ve stanoveném formátu (kapitola 4.30 a dodatek 18 HOP I 02-07), tzn. rejstřík skutečné spotřeby.
Dovozní příspěvek i vývozní povinnost, které z hlediska objemu a hodnoty stanoví VI, jsou zdokumentovány na licenci.
Kromě toho mají být odpovídající transakce v době vývozu a dovozu zdokumentovány státními úředníky odpovídajícími za licenci.
Objem vývozu povolený podle tohoto režimu určuje VI na základě standardních norem, tzn. SION, které mají odrážet nejúčinnější možné využití pro vytvoření referenčního množství výsledného vyváženého výrobku.
Normy SION, které existují pro většinu výrobků včetně dotčeného výrobku, jsou zveřejněny v HOP II 02-07.
Dovážené vstupní materiály nejsou převoditelné a musejí být použity pro výrobu výsledného vyváženého výrobku.
Vývozní povinnost musí být splněna v předem stanoveném časovém rámci (18 měsíců se dvěma možnými prodlouženími v délce 6 měsíců pro každý z nich).
(34) V průběhu zkoumaného šetření bylo zjištěno, že vstupní materiály bezcelně dovážené žadatelem na základě tohoto režimu podle dovozního příspěvku SION přesáhly materiál potřebný k vytvoření referenčního množství vyváženého výrobku.
SION pro dotčený výrobek proto nebyl dostatečně přesný.
Žadatel navíc nevedl rejstřík skutečné spotřeby podle své reálné spotřeby.
Místo toho do rejstříku nesprávně zaznamenával spotřebu podle velkorysejších norem SION stanovených VI, přestože ve skutečnosti spotřeboval pro referenční vývozní výrobu méně vstupního materiálu.
Žadatel ani VI nebyli schopni prokázat, že osvobození od dovozního cla nevedlo k nadměrnému vrácení.
Závěr
(35) Osvobození od vývozních cel je subvence ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. a) podbodu ii) a čl. 2 odst. 2 základního rozhodnutí, tzn. finanční příspěvek VI, jímž byl žadatel zvýhodněn. Kromě toho jsou ALS pro fyzické vývozy subvencí stanovenou zákonem v závislosti na vývozní výkonnosti, a proto jsou považovány za specifické a vyrovnatelné podle čl. 3 odst. 4 písm. a) základního nařízení.
(36) Tento režim nelze považovat za povolený režim navracení nebo navracení u náhradních vstupů ve smyslu čl. 2 odst.
1 písm. a) podbodu ii) základního nařízení. Nevyhovuje přísným pravidlům stanoveným v příloze I podbodu i), příloze II (definice a pravidla pro navracení) a příloze III (definice a pravidla pro navracení u náhradních vstupů) základního nařízení.
VI účinně neuplatnila svůj ověřovací systém nebo postup, jímž by se potvrdilo, zda a v jakých dávkách byly vstupy spotřebovány při výrobě vyváženého výrobku (příloha II část II bod 4 základního nařízení) a u režimů navracení u náhradních vstupů (příloha III část II bod 2 základního nařízení).
Normy SION pro dotčený výrobek nebyly dostatečně přesné a nelze je považovat za ověřovací systém skutečné spotřeby.
Nebyla provedena účinná kontrola založená na správně vedeném rejstříku skutečné spotřeby.
VI neprovedla ani další přezkoumání na základě skutečných vstupů, který by běžně měl být při absenci účinně použitého ověřovacího systému proveden (příloha II část II bod 5 a příloha III část II bod 3 základního nařízení), ani neprokázala, že nedošlo k nadměrnému vrácení.
(37) Po zveřejnění žadatel prohlásil, že ALS pro fyzické vývozy fungovaly jako povolený režim navracení nebo navracení u náhradních vstupů.
Aniž by poskytl nový konkrétní důkaz nebo zdůvodnění svých nároků, odůvodňoval své jednání tím, že VI provedla správné ověření v souladu se základním nařízením.
Za tímto účelem žadatel odkazoval na následující prvky ověření, které měla VI k dispozici: údajné přesné normy SION pro dotčený výrobek, množstevní informace o vstupním materiálu a výsledných výrobcích ve vývozních a dovozních dokladech (prohlášení o nakládce pro vývoz, dovozní celní prohlášení), dovozní rejstřík vývozních a dovozních závazků podle ALS pro fyzické vývozy, rejstřík skutečné spotřeby (viz výše 33. bod odůvodnění), Certifikační knihu vývozu oprávněného ke clu ("DEECB") a další ověřovací mechanismy, které používají indické orgány pro správu spotřebních daní (např. ochranná opatření, aby nebyly požadovány žádné úvěry na spotřební daň na vstupní materiály (úvěry "CENVAT") neoprávněně pro vstupní materiál dovážený bez cla podle ALS).
Dále argumentoval tím, že Komise měla číselně vyjádřit nepřesnost norem SION.
Kromě toho žadatel tvrdil, že není třeba prokazovat u každé dodávky spojení mezi dováženými materiály a výslednými výrobky, aby byl ověřovací systém v souladu se základním nařízením.
Závěrem žadatel prohlásil, že Komise je vázána výsledky minulých šetření, a nemůže proto použít vyrovnávácí opatření na režim ALS.
(38) Postoj žadatele souhrnně popsaný výše v 37. bodu odůvodnění nemění závěry Komise týkající se ALS pro fyzické vývozy.
Žadatel nevyvrátil, že v tomto případě podle skutečnosti, nikoli podle práva, VI účinně nepoužila ověřovací systém skutečné spotřeby.
Během šetření bylo na základě údajů o skutečné spotřebě, které poskytl žadatel, zjištěno, že SION pro dotčený výrobek není dostatečně přesná (viz 34. bod odůvodnění výše).
Žadatel si je této skutečnosti vědom, a potvrdil to během šetření prováděného ověřovacím týmem.
Úkolem Komise není zjistit přesnou míru nepřesnosti SION, ale pouze na základě dostatečných důkazů vyvrátit údajnou přesnost standardních norem.
Žadatel dále neposkytl žádný důkaz, že vedl záznamy nebo jinou dokumentaci pro účely ověření ALS provedeného VI, které odrážejí jeho skutečnou spotřebu, tzn. nejen standardní očekávanou spotřebu.
Pro účely ověření množství spotřebovaného při vývozu výrobků tedy VI vycházela z nepřesných standardních norem.
To Komise považuje za nedostatečné ke splnění požadavků účinného ověřovacího systému podle příloh II a III základního nařízení.
(39) Žadatel nezdůvodnil, že kontroly spotřební daně úvěrů CENVAT poskytují jakékoli informace o souvislosti mezi vstupním materiálem a výslednými vyváženými výrobky.
V důsledku toho Komise tyto kontroly nepovažuje za součást ověřovacího systému podle příloh II a III základního nařízení.
Politikou EXIM 02-07 byla dále zrušena DEECB, a tak již nemůže tvořit vhodný ověřovací prvek, na rozdíl od tvrzení žadatele.
Kromě tohoto nebylo zdůvodněno, že skutečné údaje o spotřebě žadatel zaznamenal do DEECB.
Nebyl poskytnut žádný důkaz o tom, že VI účinně použila jakýkoli jiný režim pro zjištění souvislosti mezi dovezenými vstupními materiály a výslednými vyváženými výrobky s potřebnou přesností, tzn. jiným způsobem než na základě příliš velkorysých standardních norem.
V tomto smyslu by mělo být uvedeno, že ověřovací systém by měl být vždy založen na konkrétní dodávce, aby odrážel normu stanovenou politikou EXIM 02-07, jak je uvedeno výše v 33. bodu odůvodnění.
Jen taková norma navíc umožňuje kontrolním orgánům ověřit, zda jsou splněna přísná pravidla pro režim navracení nebo navracení u náhradních vstupů.
Mělo by být připomenuto, že podle přílohy I pásm. i) základního nařízení je systém navracení povolen jen v konkrétních případech a mimo jiné pouze během dvouletého období mezi dovozem náhradních vstupů a vývozem.
(40) Závěrem, Komise není vázána žádným precedentem vztahujícím se k ALS pro fyzické vývozy.
Režim nebyl nikdy analyzován na základě skutečností srovnatelných s fakty zjištěnými v průběhu tohoto šetření, zejména z hlediska nepřesnosti SION pro dotčený výrobek.
(41) V důsledku absence povoleného režimu navracení nebo navracení u náhradních vstupů spočívá vyrovnatelný příspěvek v osvobození od celkových dovozních cel běžně splatných při dovozu.
Výpočet částky subvence
(42) Částka subvence byla vypočtena na základě osvobození od dovozního cla (základního cla a dalšího zvláštního dodatečného cla) za materiál dovezený na základě ALS pro fyzické vývozy pro dotčený výrobek během období kontrolního šetření s poplatky nezbytně vzniklými k získání subvence a odečtenými podle čl. 7 odst. 1 písm. a) základního nařízení (čitatel). Tato částka byla propočtena na celkový vývozní obrat vytvořený dotčeným výrobkem během zkoumaného období šetření podle čl. 7 odst. 2 základního nařízení (jmenovatel), neboť tato subvence nebyla přidělena vzhledem k množství zpracovanému, vyrobenému, vyvezenému nebo přepravenému. Na základě toho byla získána subvence ve výši 22 %.
3. Celková výše částky vyrovnatelných subvencí
(43) S přihlédnutím k poznatkům týkajícím se výše uvedených režimů je částka vyrovnatelných subvencí pro žadatele následující:
(%) _BAR_
_BAR_ DEPBS _BAR_ ALS _BAR_ CELKEM _BAR_
Nestor Pharmaceuticals Ltd. _BAR_ 3,3 _BAR_ 22 _BAR_ 25,3 _BAR_
15 odst. 1 základního nařízení by částka vyrovnávacího cla měla být nižší než celková částka vyrovnatelných subvencí, pokud by toto nižší clo mělo být odpovídající pro odstranění újmy způsobené průmyslovému odvětví Společenství.
V původním šetření byla stanovena průměrná úroveň odstranění újmy ve výši 14,6 %.
Žadatel nepožadoval přezkoumání zjištění o újmě. Proto částka vyrovnávacího cla v současném přezkumu nesmí překročit původně stanovené limity úrovně odstranění újmy.
E. UKONČENÍ URYCHLENÉHO PŘEZKUMU
(45) Na základě zjištění plynoucích z tohoto kontrolního šetření se má za to, že dovoz dotčených výrobků vyrobených a vyvezených žadatelem do Společenství by měl dále podléhat vyrovnávací celní sazbě odpovídající úrovni odstranění újmy, jak byla stanovena během původního šetření.
(46) Vzhledem k tomu, že je tato celní sazba již použitelná na všechny společnosti, které nebyly jednotlivě zmíněny v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2164/98, toto nařízení by nemělo být změněno. Urychlený přezkum týkající se žadatele by měl být proto ukončen.
F. ZVEŘEJNĚNÍ
(47) Žadatel a VI byli informováni o základních skutečnostech a úvahách, z nichž vyšel záměr ukončit urychlený přezkum.
Byl jim také dán přiměřený čas, aby se vyjádřili.
VI žádné vyjádření neposkytla.
Poznámky žadatele ke zveřejnění, které se týkají pouze ALS pro fyzické vývozy, byly zohledněny, jak je uvedeno výše v 37. až 40. bodu odůvodnění,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Jediný článek
Ukončuje se urychlený přezkum nařízení (ES) č. 2164/98 týkající se společnosti Nestor Pharmaceuticals Limited.
Rozhodnutí Komise
ze dne 3. prosince 2004,
kterým se mění rozhodnutí 2003/526/ES, pokud jde o opatření pro tlumení klasického moru prasat v Severním Porýní – Vestfálsku v Německu a na Slovensku
(oznámeno pod číslem K(2004) 4506)
(Text s významem pro EHP)
(2004/831/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], a zejména na čl. 10 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V reakci na vypuknutí klasického moru prasat v některých členských státech bylo přijato rozhodnutí Komise 2003/526/ES ze dne 18. července 2003 o ochranných opatřeních proti klasickému moru prasat v některých členských státech [2].
Toto rozhodnutí stanovilo určitá dodatečná opatření pro tlumení této choroby.
(2) Situace klasického moru prasat v Severním Porýní – Vestfálsku v Německu se značně zlepšila.
Proto by se opatření přijatá rozhodnutím 2003/526/ES týkající se Severního Porýní – Vestfálska neměla dále používat.
(3) Nedávno byl případ klasického moru prasat zjištěn v populaci divokých prasat na Slovensku v oblasti Velkého Krtíše, kde se dříve choroba nevyskytovala.
Aby se zohlednila epidemiologická situace v tomto členském státě, je toto rozhodnutí 2003/526/ES třeba změnit.
(4) V souvislosti s celkovou situací této choroby ve Francii, Německu a Lucembursku je vhodné platnost směrnice 2003/526/ES prodloužit.
(5) Rozhodnutí 2003/526/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem pozměněno.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2003/526/ES se mění takto:
1. V článku 11 se datum " 31. října 2004" nahrazuje datem " 30. dubna 2005".
2. Příloha rozhodnutí 2003/526/ES se mění takto:
- v části I bodu 1 se zrušuje oddíl A,
- část II se nahrazuje tímto:
"Oblasti Slovenska podle článků 2, 3, 5, 7 a 8:
Regionální veterinární a potravinové správy (RVPS) Trnava (s působností v okresech Piešťany, Hlohovec a Trnava); Levice (s působností v okrese Levice); Nitra (s působností v okresech Nitra a Zlaté Moravce); Topoľčany (s působností v okrese Topoľčany); Nové Mesto nad Váhom (s působností v okrese Nové Mesto nad Váhom); Trenčín (s působností v okresech Trenčín a Bánovce nad Bebravou), Prievidza (s působností v okresech Prievidza a Partizánske); Púchov (s působností v okresech Púchov a Ilava); Žiar nad Hronom (s působností v okresech Žiar nad Hronom, Žarnovica a Banská Štiavnica); Zvolen (s působností v okresech Zvolen a Detva); Banská Bystrica (s působností v okresech Banská Bystrica a Brezno); Lučenec (s působností v okresech Lučenec a Poltár); Veľký Krtíš."
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 3. prosince 2004,
kterým se schvalují plány eradikace klasického moru v populaci divokých prasat a nouzového očkování takových prasat v severních Vogézách ve Francii
(oznámeno pod číslem K(2004) 4538)
(Pouze francouzské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2004/832/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2001/89/EHS ze dne 23. října 2001 o opatřeních Společenství pro tlumení klasického moru prasat [1], a zejména na druhý pododstavec čl. 16 odst. 1 a čl. 20 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V roce 2002 byl potvrzen klasický mor prasat v populaci divokých prasat v departementech Moselle a Meurthe-et-Moselle ve Francii.
Tehdy se uvedená choroba týkala pouze oblasti Thionvillu ležícího v severní části departementu Moselle.
Zdá se, že v této oblasti je choroba plně pod kontrolou.
(2) Rozhodnutím Komise 2002/626/ES [2] byl schválen plán eradikace klasického moru prasat v populaci divokých prasat v departementech Moselle a Meurthe-et-Moselle, který předložila Francie.
(3) Francie rovněž zahájila intenzivní program sledování klasického moru prasat v populacích divokých prasat v departementech Ardeny, Meurthe-et-Moselle, Moselle a Bas-Rhin, které hraničí s Belgií, Německem a Lucemburskem.
Tento program stále probíhá.
(4) Klasický mor prasat byl později potvrzen rovněž v oblasti Bas-Rhin, odkud se rozšířil do severovýchodní části Moselle v oblasti severních Vogéz.
Zjistilo se, že tuto druhou epidemii způsobil jiný kmen viru a že se vyvíjela jinak než epidemie, jejíž výskyt byl potvrzen v oblasti Thionvillu.
(5) V souvislosti s tím nyní Francie předložila ke schválení plán eradikace klasického moru prasat v populaci divokých prasat v oblasti severních Vogéz.
Jelikož tento členský stát zamýšlí zavést v této oblasti očkování divokých prasat, předložil rovněž ke schválení plán nouzového očkování.
(6) Francouzské orgány povolily použití živé oslabené očkovací látky proti klasickému moru prasat (kmen C) za účelem vytvoření imunity u divokých prasat prostřednictvím orálních návnad.
(7) Plány eradikace klasického moru v populaci divokých prasat a nouzového očkování takových prasat v severních Vogézách, které předložila Francie, byly přezkoumány a došlo se k závěru, že jsou v souladu se směrnicí 2001/89/ES.
(8) Z důvodu transparentnosti je vhodné v této směrnici vymezit zeměpisnou oblast, v níž mají být plány eradikace a nouzového očkování prováděny.
(9) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Schvaluje se plán eradikace klasického moru v populaci divokých prasat v oblasti vymezené v bodě 1 přílohy, který předložila Francie.
Článek 2
Schvaluje se plán nouzového očkování divokých prasat v oblasti vymezené v bodě 2 přílohy, který předložila Francie.
Článek 3
Francie neprodleně přijme opatření nezbytná pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím a tato opatření zveřejní. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno Francouzské republice.
Rozhodnutí Rady 2004/833/SZBP
ze dne 2. prosince 2004
o provádění společné akce 2002/589/SZBP s ohledem na příspěvek Evropské unie Hospodářskému společenství států západní Afriky (ECOWAS) v rámci moratoria na ruční palné a lehké zbraně
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na společnou akci Rady 2002/589/SZBP ze dne 12. července 2002 o příspěvku Evropské unie k boji proti destabilizujícímu hromadění a šíření ručních palných a lehkých zbraní [1], a zejména na článek 3 uvedené společné akce ve spojení s čl. 23 odst. 2 Smlouvy o Evropské unii,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nadměrné a nekontrolované hromadění a šíření ručních palných a lehkých zbraní ohrožuje mír a bezpečnost a omezuje perspektivy udržitelného rozvoje, což je skutečností zejména v západní Africe.
(2) Při prosazování cílů stanovených v článku 1 společné akce 2002/589/SZBP Evropská unie zamýšlí jednat na příslušných mezinárodních fórech za účelem podpory opatření k nastolení důvěry.
V tomto smyslu je uvedené rozhodnutí určeno k provádění společné akce 2002/589/SZBP.
(3) Evropská unie se domnívá, že finanční příspěvek a technická pomoc by mohly přispět ke konsolidaci iniciativy Hospodářského společenství států západní Afriky v oblasti ručních palných a lehkých zbraní.
(4) Evropská unie proto zamýšlí poskytnout Hospodářskému společenství států západní Afriky finanční a technickou pomoc v souladu s hlavou II společné akce 2002/589/SZBP,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
1. Evropská unie přispívá k uskutečňování projektů v rámci moratoria Hospodářského společenství států západní Afriky na dovoz, vývoz a výrobu ručních palných a lehkých zbraní.
2. Za tímto účelem Evropská unie poskytne finanční příspěvek a technickou pomoc na vytvoření jednotky lehkých zbraní v rámci technického sekretariátu Hospodářského společenství států západní Afriky a na přeměnu moratoria v úmluvu o ručních palných a lehkých zbraních mezi státy Hospodářského společenství států západní Afriky.
Podrobný popis této pomoci je stanoven v příloze.
Článek 2
1. Za účelem dosažení cílů uvedených v článku 1 určí předsednictví ředitele projektu, který bude působit v Abuji v Nigérii.
2. Ředitel projektu plní své úkoly pod vedením předsednictví.
3. Ředitel projektu podává pravidelně zprávy Radě nebo jejím orgánům určeným prostřednictvím předsednictví, jemuž je nápomocen generální tajemník, vysoký představitel pro SZBP.
4. Ředitel projektu při plnění svých činností v případě potřeby spolupracuje s misemi členských států a Komise na místě.
Článek 3
Provádění finančních opatření tohoto rozhodnutí je svěřeno Komisi.
Komise za tímto účelem uzavře s Hospodářským společenstvím států západní Afriky finanční dohodu o podmínkách použití příspěvku Evropské unie, který bude ve formě grantu.
Tato pomoc bude během dvanáctiměsíčního období použita zejména k uhrazení platů, cestovních nákladů, potřeb a zařízení nezbytných ke zřízení jednotky lehkých zbraní v rámci technického sekretariátu Hospodářského společenství států západní Afriky a na přeměnu moratoria v úmluvu o ručních palných a lehkých zbraních mezi státy Hospodářského společenství států západní Afriky.
V této finanční dohodě, která bude muset být uzavřena, bude ujednáno, že Hospodářské společenství států západní Afriky zajistí, aby příspěvek Evropské unie na projekt byl podle jeho rozsahu dostatečně zviditelněn.
Článek 4
1. Finanční referenční částka pro účely uvedené v článku 1 činí 515000 eur.
Předsednictví a Komise předkládají příslušným útvarům Rady pravidelné zprávy o soudržnosti činností Evropské unie v oblasti ručních palných a lehkých zbraní, zejména s ohledem na její politiku rozvoje, v souladu s čl. 9 odst.
1 společné akce 2002/589/SZBP. Komise předkládá zejména zprávy o hlediscích uvedených v první větě článku 3.
Tyto informace musí být zejména založeny na pravidelných zprávách poskytnutých Hospodářským společenstvím států západní Afriky v rámci jeho smluvního vztahu s Komisí.
Článek 5
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem jeho přijetí.
Jeho použitelnost končí dnem 31. prosince 2005.
Článek 6
Toto rozhodnutí bude přezkoumáno ve lhůtě šesti měsíců ode dne jeho přijetí.
Článek 7
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Komise
ze dne 7. května 2004
související s režimem příspěvků, které Španělsko zamýšlí poskytnout organizacím producentů olivového oleje
(oznámeno pod číslem K(2004) 1630)
(Pouze španělské znění je závazné)
(2004/834/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropských společenství, a zejména čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na to, že zúčastněné strany prezentovaly své připomínky v souladu s už zmiňovaným článkem [1], a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. PROCES
(1) Dopisem z 5. června 2001 kompetentní španělské úřady potvrdily Komisi pomoc organizacím producentů olivového oleje exponovaným v rozhodnutí o započetí procesu, v souladu s tím, co bylo uvedeno v čl. 88 odst. 3 Smlouvy.
(2) Prostřednictvím faxů z 28. června a 12. září 2001, z 29. ledna a 29. dubna 2002 Komise požadovala doplňující informaci, která jí byla odeslána dopisy z 27. července 2001 a 17. ledna, 4. března a 12. června 2002.
V dopise z 12. června 2002 kompetentní španělské úřady potvrdily, že poskytnutá informace byla kompletní a postačující, a žádaly Komisi, aby co nejdříve přijala rozhodnutí v souvislosti s její kompatibilitou.
(3) Dopisem z 17. července 2002 informovala Komise Španělsko o svém rozhodnutí začít proces, předvídaný v čl. 88 odst. 2 Smlouvy, ohledně tohoto režimu příspěvků.
(4) Rozhodnutí Komise začít proces bylo publikováno v Úředním věstníku Evropských společenství [2].
Komise pozvala zúčastněné strany na prezentaci jejich připomínek k dotyčným příspěvkům.
(5) Dopisem z 24. září 2002 Španělsko rozposlalo sérii připomínek.
(6) Komise obdržela připomínky také od části zúčastněných stran. Tyto připomínky předala Španělsku a dala mu možnost se k nim vyjádřit.
II. DETAILNÍ OPIS POMOCI
(7) Označení, režim: režim příspěvků ve prospěch organizací produkujících olivový olej.
(8) Předpoklad: pro rok 2001 20 milionů peset (120200 EUR).
(9) Trvání: na dobu neurčitou.
(10) Uživatelé: čtyři organizace z Extremadury produkující olivový olej.
(11) Předmět pomoci: podporovat tyto organizace, aby se zaobíraly vedením příspěvků na produkci olivového oleje.
(12) Možné odezvy na pomoc: falšování kompetence, napomáháním jistým produkcím olivového oleje a porušení ustanovení příslušné společné obchodní organizace.
(13) Intenzita pomoci, subvenční ceny, akumulace: mezi 1500 a 2000 pesetami za žádost projednávanou organizací.
(14) V následujícím textu jsou opsány důvody, které vedly k započetí procesu.
(15) Projekt Notifikovaného autonomního dekretu stanovuje povolení příspěvků organizacím producentů olivového oleje, které se zhostí vedení a kontroly těchto příspěvků na produkci oleje a stolních oliv.
Příspěvky nabydou formy subvence vypočítané ve vztahu k množství projednávaných žádostí.
Tyto organizace vykonávají administrativní činnosti a nezaobírají se obchodováním s olejem.
(16) Uživatelé jsou podle španělských úřadů čtyři organizace, které seskupují 11500 producentů.
Tyto organizace jsou uznané podle nařízení Rady č. 136/66/EHS ze dne 22. září 1966 o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky [3].
(17) Pro prvních 1200 odeslaných žádostí je příspěvek 1500 peset (9,02 EUR), částka, jež se může zvětšit, pokud se množství projednávaných žádostí zvýší v porovnání s předcházejícím rokem, kdy příspěvek činil mezi 1600 (9,62 EUR) a 2000 pesetami (12,02 EUR) za žádost.
Od 1200. žádosti je příspěvek od 2000 peset (12,02 EUR) za žádost.
(18) Financování těchto organizací je upraveno nařízením č. 136/66/EHS, které povoluje v článku 20d, aby se 0,8 % částky příspěvku na produkci předplácelo uznaným organizacím a společenstvím s cílem přispět k financování nákladů, které zapřičiňuje soubor jejich aktivit.
(19) Podle španělských úřadů se v současnosti v oblasti Extremadury organizacím nehradí již zmiňovaných 0,8 %, ale jen přibližně 0,6 %.
To je způsobeno dvěma faktory:
- prvním je enormní rozdíl v úhradě zálohy na zmiňovaných 0,8 % mezi organizacemi a společenstvími organizací, konkrétně podle nařízení Komise (ES) č. 647/2001 [4], které ustanovuje pro hospodářský rok 2000/01 obnosy stanovené v čl. 21 odst. 1 písm. a) a b) nařízení Komise (ES) č. 2366/98 [5], kterým se stanoví pravidla pro režim podpory produkcepro hospodářské roky 1998/99 až 2000/01; daný rozdíl jsou 2 EUR na žádost ve prospěch společenství organizací. Španělsko je jediným státem Unie, ve kterém takováto výhoda pro společenství organizací existuje,
- druhým faktorem je pozdější rozdělení salda 0,8 % podle jiného, odlišného parametru – množství projednávaných žádostí za každou organizaci, čímž se vytvářejí rozdíly mezi regiony.
(20) Podle španělských úřadů jsou organizace producentů olivového oleje účinným nástrojem pro řízení příspěvků na produkci, ale v regionu Extremadury se většina žádostí o příspěvky uskutečňuje individuální cestou.
Analyzované příspěvky umožní zvýšit počet organizací a množství členů v již existujících organizacích.
(21) Trvání režimu příspěvků je stanoveno na dobu neurčitou, přičemž na rok 2001 je jeho předpokládaná výše 20 milionů peset (120200 EUR).
(22) V počátcích procesu Komise konstatovala následující skutečnosti:
(23) Nařízení Rady č. 136/66/EHS povoluje v článku 20d, aby se 0,8 % úhrady příspěvků na produkci předplácelo uznaným organizacím a společenstvím s cílem přispět k financování nákladů vyplývajících z jejich činnosti. Navíc čl. 11 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 2261/84 ze dne 17. července 1984, kterým se stanoví obecná pravidla pro poskytování podpory produkce olivového oleje a podpory organizacím producentů olivového oleje [6], pro organizace producentů ustanovuje, že členské státy – producenti se ujistí, že množství určená pro společenství a organizace producentů jsou těmito využívána jen pro účely financování aktivit, které jim přináležejí v souladu s komunitární legislativou a mimo jiné zahrnují i prezentaci žádostí o příspěvky od vlastních členů. Čl. 11 odst. 3 předpokládá, že pokud se částky nevyužijí celé, nebo se v souladu s odstavcem 2 využijí částečně, budou muset být uhrazeny členskému státu a odečítají se z nákladů financovaných z Evropského zemědělského fondu orientace a záruk.
(24) Udělení státního příspěvku organizacím producentů navíc k již udělenému příspěvku stanovenému komunitární normou není touto normou stanoveno a mohlo by způsobovat pokřivení hospodářské soutěže a také možnou diskriminaci ostatních producentů Unie.
Ty organizace producentů, které se zabývají řízením příspěvků, by těžily ze dvou příspěvků: jednoho komunitárního a navíc ještě jednoho státního.
Uvážíme-li vliv řízení příspěvků na produkci, můžeme předpokládat vznik výhody pro producenty, kteří jsou začleněni v organizacích profitujících z těchto příspěvků, ve srovnání s producenty, kteří v takovéto organizaci integrováni nejsou, anebo jsou začleněni v jiných organizacích, které nedostávají státní příspěvky.
To se stane především v případě, kdy celková částka pobíraných příspěvků převýší výdaje správy příspěvků a přebytek se nasměruje na producenty anebo na aktivity ve prospěch producentů.
Navíc by producenti či organizace nemající prospěch ze státní pomoci mohli být povinni hradit část výdajů správy žádostí o příspěvky, což by neměli dělat oproti producentům začleněným v organizacích profitujících z příspěvků.
(25) Vzhledem k tomu, že španělské úřady ve svém dopisu z 12. června 2002 uznaly, že poskytnutá informace byla kompletní a postačující, a žádaly Komisi, aby co nejdříve přijala rozhodnutí vzhledem na její kompatibilitu, Komise by měla přijmout rozhodnutí na základě dostupné informace.
(26) Na základě dostupné informace Komise uznala, že předpokládané příspěvky se jeví jako státní příspěvky na zlepšení finanční situace organizací producentů olivového oleje a žádným způsobem nepřispívají k rozvoji sektoru (bod 3.5 směrnice Společenství o státních příspěvcích do zemědělského sektoru [7]).
Proto byly v této fázi tyto příspěvky považovány za příspěvky na fungování, které se neslučují s pravidly společného obchodu.
Tento typ příspěvků nemá žádný trvalý vliv na rozvoj sektoru a jeho bezprostřední účinek zmizí vlastním opatřením (viz výrok Tribunálu první instance z 8. června 1995 v případu T-459/93, Siemens S.A. versus Komise [8]).
Tyto příspěvky vedou přímo ke zlepšení možností produkce a prodeje produktů části podporovaných obchodníků ve vztahu k těm, kteří ze srovnatelných příspěvků (na území státu, anebo v ostatních členských státech) neprofitují.
(27) Taktéž bylo stanoveno, že tyto příspěvky organizacím producentů olivového oleje se budou vztahovat na jeden produkt, totiž olivový olej, společně s organizací společného obchodu, upravenou nařízením č. 136/66/EHS, která je ve výhradní kompetenci Unie a do jejíhož fungování mohou členské státy zasahovat jen v omezené míře.
Opakované rozhodnutí Justičního tribunálu Evropské Unie (viz inter alia výrok z 26. června 1979 v případu 177/78 – Pigs and Bacon versus Mc Carren [9]) ustanovuje, že organizace společného obchodu musí byt považovány za kompletní a vyčerpávající systémy, které vylučují jakoukoliv pravomoc členských států na přijetí opatření, která by mohla ustanovit výjimky anebo je poškodit.
Proto je dobré v této fázi tyto příspěvky považovat za porušení smlouvy organizací společného obchodu a následně komunitární normy.
(28) Komise tomuto problému věnovala pozornost a v počáteční fázi procesu ustanovila, že se nejeví jako pravděpodobné, aby se analyzované příspěvky mohly využít na některou z výjimek stanovených v čl. 87 odst. 3 Smlouvy. Následovně rozhodla započít proces ustanovený v čl. 88 odst. 2 a naléhala na Španělsko, aby prezentovalo svoje připomínky a zjednodušilo celou správu vyhodnocování příspěvků.
III. KOMENTÁŘE ŠPANĚLSKA
(29) Dopisem z 24. září 2002 Španělsko prohlašuje následující:
(30) Dotyčné příspěvky se opírají o nařízení č. 136/66/EHS, (ES) č.2366/1998 a (ES) č. 674/2001, obsažené v rámci organizace společného obchodu, vycházejí jako kompatibilní s články 87 a 88 Smlouvy.
(31) Projekt Dekretu nebyl publikován, následkem čehož nebyl doveden do konce.
IV. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(32) Organizace producentů olivového oleje z Extremadury (OPRACOLEX) zformulovala připomínky k procesu.
(33) Účastníky těchto příspěvků jsou čtyři organizace, které podle OPRACOLEXU seskupují 11500 producentů.
Tyto organizace vykonávají činnost administrativního charakteru, spočívající ve správě příspěvků na produkci olivového oleje a stolních oliv a v jejich kontrole.
(34) OPRACOLEX zvažuje, že tyto příspěvky nevniknou do okruhu aplikacečl. odst. 187 Smlouvy.
Tento vyžaduje, aby účastníky byly podniky ve smyslu společností, které vykonávají ekonomickou činnost, čímž jsou vyřazena opatření připadající na jiné typy účastníků.
Činnost vyvíjená OPRACOLEXEM v oblasti správy kontrolních úkolů potřebných na přidělení příspěvků na produkci ustanovených v komunitární normě nemá výdělečný charakter a mezi jejími cíly není žádný z oblasti hospodářské exploatace.
Tato činnost nemůže být klasifikována jako podnikatelská činnost, a proto musí být vyňata z rámce aplikace článku 87 Smlouvy.
(35) Aktivity vyvíjené OPRACOLEXem nefalšují kompetence ani neovlivňují obchodní výměny.
Jedná se o aktivity bez jakékoliv odezvy v obchodě a následkem toho nemohou být v žádném případě považovány za pomoc, která by mohla vést k tvoření efektů v obchodu mezi členskými státy.
(36) Příspěvky v plné výši směrují na administrativní činnost organizace, aniž by existovala možnost nasměrování "choulostivého" zůstatku do produkce.
Pomoc představuje benefit určený ke kompenzaci nevýhod regionu Extremadury, jakými jsou například úroveň vzdělání a formování pracovníků apod. Jedná se tedy o pomoc s tendencí být prospěšnou pro obzvláště znevýhodněný region.
(37) Ze všeho uvedeného vysvítá, že je nepravděpodobné, aby součet pobíraných příspěvků převyšoval součet výdajů na správu příspěvků.
OPRACOLEX v níže uvedené tabulce zjednodušil roční shrnutí své bilance příjmů a výdajů z let 1999, 2000 a 2001.
Z něj je zjevné, že výdaje převyšují příjmy, takže organizace závisí hlavně na úvěrech, a že příspěvky v žádném případě neprodukují "choulostivý" přebytek, který by mohl být rozdělen mezi producenty začleněné v organizaci OPRACOLEX.
Rozdíl mezi příjmy a výdaji je hrazen členy prostřednictvím ročních rozšíření, co předpokládá snížení příjmů pro tyto.
v (EUR) _BAR_
_BAR_ Bilance rok 1999 _BAR_ Bilance rok 2000 _BAR_ Bilance rok 2001 _BAR_
Pomoc jako součet příspěvků na produkci _BAR_ 15090,58 _BAR_ 59606,87 _BAR_ 0 _BAR_
Výdaje na správu a fungování organizace _BAR_ 136819,32 _BAR_ 193868,87 _BAR_ 172423,29 _BAR_
Připravené úvěry _BAR_ 58977,47 _BAR_ 63733,58 _BAR_ 115765,80 _BAR_
(38) Navíc tyto příspěvky za předpokladu, že se uvažuje, že vstoupí do rámce čl. 87 odst. 1 Smlouvy, by se podle OPRACOLEXU mohly v každém případě s ohledem na výjimku stanovenou v čl. 87 odst. 3 písm. a) využít jako příspěvky směrující na ekonomický rozvoj regionů, ve kterých je abnormálně nízká životní úroveň.
(39) S ohledem na to se Extremadura považuje za region, kterému může být poskytnuta výjimka podle čl. 87 odst.
2 písm. a) [11] Smlouvy. Tato pomoc přispívá k rozvoji Extremadury z následujících důvodů:
- umožňuje zlepšit kontrolu úředních jednání potřebných na obdržení příspěvků; bez domněnky příspěvků na produkci, přispívá k zlepšení situace producentů olivového oleje obzvláště znevýhodněného regionu, poskytujíc jim možnost počítat se spoluprací v tak důležitém ohledu, jako je správa příspěvků,
- OPRACOLEX se zhostí ekonomické pomoci, která mu umožní hradit alespoň část výdajů na fungování; bez pomoci by nemohl existovat, zbavením společníků správy příspěvků, kterou jim momentálně nabízí,
- tato pomoc, co se OPRACOLEXU týče, by měla trvalé účinky na situaci jejích společníků, protože by zahrnovala, že OPRACOLEX může existovat, umožňujíc tak, že producenti olivového oleje mohou s tímto společenstvím i nadále počítat.
V. VYHODNOCENÍ PŘÍSPĚVKŮ
Čl. 87 odst. 1 Smlouvy
(40) Podle ustanovení čl. 87 odst. 1 Smlouvy jsou příspěvky udělené státy anebo stáními fondy v jakékoli formě neslučitelné se společným obchodem v míře, v jaké zasahují do obchodních výměn mezi členskými státy, falšováním anebo hrozícím falšováním kompetencí, upřednostňováním určitých podniků nebo výrob.
(41) Články 87 a 88 Smlouvy se aplikují na všechny zemědělské produkty uvedené v jejich příloze I, které jsou podrobeny organizaci společného obchodu.
Olivový olej je produkt, který je podroben organizaci společného obchodu. Články 87 a 88 Smlouvy se proto vztahují na olivový olej.
(42) Příjemci tohoto režimu příspěvků jsou organizace producentů uznaných nařízením č.136/66/EHS. Tyto organizace producentů musí v souladu s čl.
20 odst. 1 písm. c) nařízení:
"a) být složeny ze samostatných pěstitelů anebo organizací produkce a hodnocení oliv a olivového oleje, které seskupují výlučně pěstitele oliv;
b) být v podmínkách kontroly produkce oliv a oleje svých členů;
c) v případě že tvoří část uznané organizace:
- mají být zplnomocněny předkládat žádosti o příspěvek na produkci za všechny členy – pěstitele oliv,
- mají být oprávněny přijmout příspěvky a přidělit každému svému členu část, která mu přísluší;
d) v případě, že tvoří část společenství, mají být oprávněny předložit společenství žádosti o příspěvky s náhledem na prezentaci, vztah s produkcí každého člena – pěstitele oliv;
e) splňovat minimální počet členů anebo reprezentovat alespoň stanovené minimální procento pěstitelů oliv anebo produkce oleje v regionu, ve kterém jsou založeny;
f) vyloučit z veškeré své činnosti jakoukoliv diskriminaci, založenou na národnosti anebo místě založení, mezi producenty, kteří by se mohli stát členy;
g) zahrnout do svých stanov ustanovení pro garantování toho, že členové organizace, kteří se chtějí vzdát členství, tak mohou učinit".
(43) Aktivity vyvíjené organizacemi přijímajícími tyto příspěvky jsou specifikovány v článku 20c nařízení č. 136/66/EHS.
Tyto aktivity sestávají z administrativních úkolů, správy a kontroly komunitární pomoci produkci olivového oleje.
Tyto aktivity mohou být provozovány jen organizacemi producentů uznanými každým členským státem v souladu s nařízením č. 136/66/EHS.
Z tohoto důvodu by bylo nemožné, aby tyto aktivity, zahrnující kontrolu producentů, byly vykonávané jinými institucemi či organizacemi producentů jiného členského státu.
(44) Organizace přijímající tyto příspěvky předkládají žádost o příspěvek na produkci pro členy – pěstitele oliv a kontrolují produkci oliv a oleje svých členů.
Tyto organizace vyvíjejí svou činnost ve prospěch producentů olivového oleje.
(45) OPRACOLEX ve svých připomínkách poskytl opis ročního shrnutí bilance příjmů a výdajů organizace za roky 1999, 2000 a 2001.
Z těchto informací vyplývá, že výdaje převyšují příjmy, takže organizace závisí hlavně na úvěrech a že příspěvky v žádném případě nevyprodukují přebytek.
Rozdíl mezi příjmy a výdaji je hrazen členy prostřednictvím ročních rozšíření.
Tyto příspěvky proto umožní snížit anebo dokonce odstranit přínosy členů organizaci dostávající příspěvky.
(46) Z těchto odůvodnění vyplývá, že skutečný prospěch z příspěvků mají producenti, kteří profitují z nižších měsíčních rozšíření.
Státní financování služeb, které snižují obvyklé náklady na fungování zemědělců, představuje pomoc zemědělcům (viz výrok Justičního tribunálu z 20. listopadu 2003 v případu C-126/01, Ministère de l'Économie, des Finances et de l'Industrie versus GEMO SA [12]).
(47) Dotyčné příspěvky přiznávají svým beneficientům určitou výhodu, která spočívá ve snížení nákladů, které normálně zatěžují jejich rozpočet.
Jsou udělovány státem anebo ze státních zdrojů.
Jsou specifické anebo selektivní v tom smyslu, že zvýhodňují určené podniky anebo produkce, konkrétně producenty olivového oleje.
(48) Ve světle získané zkušenosti Komise usoudila, že velice nízké příspěvky udělované sektoru zemědělství nesplňují kriteria čl. 87 odst.
1 Smlouvy pro splnění jistých podmínek. Tyto jsou tehdy, když částka příspěvků přijatých individuálními producenty olivového oleje je nízká a globální částka příspěvků poskytnutých zemědělskému sektoru nepřevyšuje malé procento hodnoty produkce.
(49) Ve všeobecnosti, zemědělská produkce Unie je charakteristická tím, že jeden produkt je produkován velkým množstvím malých producentů, kteří vyrábějí do velké míry statky vyměnitelné v rámci organizací společného obchodu.
Z tohoto důvodu by efekt nízkých dávek příspěvků poskytovaných jednotlivým producentům během určitého daného období měl souviset s hodnotou zemědělské produkce sektoru v tom období.
(50) Příspěvky, které nepřevyšují maximální limit 3000 EUR na účastníka za dobu 3 let, přičemž celková dávka vyplacených příspěvků všem podnikům během 3 let je nižší než maximální limit 0,3 % zemědělské produkce za rok 2001 (pro Španělsko to bylo 106755000 EUR), neovlivňují obchod mezi členskými státy a ani nefalšují, anebo se nepokoušejí falšovat kompetence, a proto nevstupují do rámce platnosti čl. 87 odst. 1 Smlouvy.
(51) Tento závěr nebude aplikovaný na příspěvky, jejichž dávka se fixuje na základ ceny anebo množství prodaných produktů, na příspěvky na činnosti spojené s vývozem, speciálně příspěvky přímo navázané na exportní množství, příspěvky na založení a provoz distribuční sítě anebo na příspěvky na ostatní běžné výdaje spojené s exportní činností a příspěvky závisející na upřednostnění použití domácích produktů na úkor produktů importovaných.
(52) Předpoklad stanovený na aktuální režim příspěvků je ve výši 120000 EUR na rok.
Když pak počet producentů, kteří se ho účastní, činí 11500, výška příspěvků na účastníka je 10,4 EUR.
Závěr
(53) S ohledem na sníženou dávku příspěvků na účastníka a na metodu udílení příspěvků Komise soudí, že tyto příspěvky nevejdou do rámce aplikace čl. 87 odst. 1 Smlouvy.
VI. ZÁVĚRY
(54) Tyto příspěvky nespadají pod čl. 87 odst. 1 Smlouvy,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Režim státních příspěvků, které Španělsko předpokládá udělit ve prospěch organizací producentů olivového oleje ustanovených v projektu Autonomní notifikovaný dekret nepředstavují příspěvky upravené čl. 87 odst. 1 Smlouvy.
Proto se povoluje vykonávání daného režimu příspěvků.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Španělskému království.
Rozhodnutí Komise
ze dne 3. prosince 2004,
kterým se schvalují plány týkající se schvalování zařízení pro obchod s drůbeží a násadovými vejci uvnitř Společenství
(oznámeno pod číslem K(2004) 4544)
(Text s významem pro EHP)
(2004/835/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/539/EHS ze dne 15. října 1990 o veterinárních podmínkách pro obchod s drůbeží a násadovými vejci uvnitř Společenství a jejich dovoz ze třetích zemí [1], a zejména na čl. 3 odst. 2 a 3,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutími Komise 92/139/EHS [2], 92/140/EHS [3], 92/141/EHS [4], 92/281/EHS [5], 92/282/EHS [6], 92/283/EHS [7], 92/342/EHS [8], 92/344/EHS [9], 92/345/EHS [10], 92/379/EHS [11], 92/480/EHS [12], 94/964/ES [13] a 95/141/ES [14] se schvalují plány týkající se zařízení pro obchod s drůbeží a násadovými vejci uvnitř Společenství, které předložilo Dánsko, Irsko, Francie, Spojené království, Portugalsko, Nizozemsko, Německo, Řecko, Španělsko, Belgie, Itálie, Finsko a Švédsko.
(2) V souvislosti s vývojem v odvětví drůbeže byly tyto členské státy a Rakousko požádány, aby plány aktualizovaly a znovu je předložily Komisi.
(3) Česká republika, Estonsko, Kypr, Lotyšsko, Litva, Maďarsko, Malta, Polsko, Slovinsko a Slovensko předložily Komisi plány týkající se schvalování zařízení pro obchod s drůbeží a násadovými vejci uvnitř Společenství.
(4) Tyto plány splňují kritéria stanovená směrnicí 90/539/EHS a při účinném provádění umožní dosažení vytyčeného cíle.
(5) Z důvodu jasnosti a důslednosti právních předpisů Společenství by pozměněné plány předložené členskými státy a plány předložené novými členskými státy a Rakouskem měly být schváleny.
(6) Rozhodnutí 92/139/EHS, 92/140/EHS, 92/141/EHS, 92/281/EHS, 92/282/EHS, 92/283/EHS, 92/342/EHS, 92/344/EHS, 92/345/EHS, 92/379/EHS, 92/480/EHS, 94/964/ES a 95/141/ES by měla být proto zrušena a nahrazena tímto rozhodnutím.
(7) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Schvalují se plány a pozměněné plány týkající se schvalování zařízení pro obchod s drůbeží a násadovými vejci uvnitř Společenství předložené členskými státy uvedenými v příloze.
Článek 2
Rozhodnutí 92/139/EHS, 92/140/EHS, 92/141/EHS, 92/281/EHS, 92/282/EHS, 92/283/EHS, 92/342/EHS, 92/344/EHS, 92/345/EHS, 92/379/EHS, 92/480/EHS, 94/964/ES a 95/141/ES se zrušují.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 6. prosince 2004,
kterým se mění a opravuje rozhodnutí 2004/4/ES, kterým se členské státy opravňují k přijetí dočasných mimořádných opatření proti šíření Pseudomonas solanacearum (Smith) Smith vůči Egyptu
(oznámeno pod číslem K(2004) 4602)
(2004/836/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2000/29/ES ze dne 8. května 2000 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství [1], a zejména na čl. 16 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle rozhodnutí Komise 2004/4/ES [2] nesmějí být hlízy Solanum tuberosum L. pocházející z Egypta v zásadě dováženy do Společenství.
Pro dovozní období 2003/04 se však při splnění zvláštních podmínek dovoz těchto hlíz povoluje z "oblastí prostých škodlivého organismu".
(2) Během dovozního období 2003/04 bylo zaznamenáno několik zachycení Pseudomonas solanacearum (Smith) Smith a sám Egypt se rozhodl od 9. dubna 2004 veškerý vývoz egyptských brambor do Společenství zakázat.
(3) Situace byla znovu vyhodnocena.
Egypt informoval Komisi, že přijímá přísná opatření proti producentům, inspektorům, vývozcům a balírnám, které porušují předpisy Egypta týkající se vývozu brambor do Společenství.
Byla přijata doplňující opatření týkající se identifikace oblastí prostých škodlivého organismu, omezení doby platnosti rostlinolékařského osvědčení z 15 na 7 dní, zvýšení počtu inspektorů, přísnějších pravidel pro označování pytlů úředními návěskami, jakož i přísnějších pravidel pro společnosti, které chtějí vyvážet brambory do Společenství.
(4) Komise na základě informací dodaných Egyptem zjistila, že při splnění zvláštních podmínek nehrozí nebezpečí rozšíření Pseudomonas solanacearum (Smith) Smith v důsledku dovozu hlíz Solanum tuberosum L. z oblastí Egypta prostých škodlivého organismu do Společenství.
Dovoz hlíz Solanum tuberosum L. pocházejících z Egypta do Společenství by měl být proto pro dovozní období 2004/05 povolen.
(5) Kromě toho by měly být opraveny některé textové chyby.
(6) Rozhodnutí 2004/4/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem pozměněno.
(7) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2004/4/ES se mění takto:
1. Článek 2 se mění takto:
a) v odstavci 1 se slova "2003/04" nahrazují slovy "2004/05";
b) v odstavci 2 se slova "2003/04" nahrazují slovy "2004/05".
2. V článku 3 se slova "2003/04" nahrazují slovy "2004/05".
3. V článku 4 se slova "do 30. srpna 2004" nahrazují slovy "do 30. srpna 2005".
4. V článku 7 se slova "do 30. září 2004" nahrazují slovy "do 30. září 2005".
5. Příloha se mění takto:
a) v bodu 1 písm. a) se zrušují slova "jak potvrdila Komise";
b) v bodu 1 písm. b) podbodu iii) se slova "2003/04" nahrazují slovy "2004/05";
c) v bodu 1 písm. b) podbodu iii) druhé odrážce se slova "do 1. ledna 2004" nahrazují slovy "do 1. ledna 2005";
d) v bodu 1 písm. b) se podbod x) nahrazuje tímto:
"x) zřetelně a pod kontrolou příslušných egyptských orgánů označeny na každém pytli, jenž bude zapečetěn, úřední návěskou, na které je nesmazatelným tiskem vyznačen příslušný úřední číselný kód uvedený na seznamu "oblastí uznaných za prosté škodlivého organismu", vypracovaném podle článku 2 tohoto rozhodnutí, a příslušné číslo partie;"
e) v bodu 1 písm. b) podbodu xii) se slova "do 1. ledna 2004" nahrazují slovy "do 1. ledna 2005";
f) v bodu 5 druhém pododstavci se slova "2003/04" nahrazují slovy "2004/05".
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady 2004/837/SZBP
ze dne 6. prosince 2004,
kterým se provádí společná akce 2002/210/SZBP o Policejní misi Evropské unie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na společnou akci Rady 2002/210/SZBP ze dne 11. března 2002 o Policejní misi Evropské unie (EUPM) [1], a zejména na čl. 9 odst. 1 uvedené společné akce ve spojení s čl. 23 odst. 2 druhou odrážkou Smlouvy o Evropské unii,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
1. Částka 17410000 EUR, ze které se hradí operativní náklady policejní mise Evropské unie v roce 2005, se financuje společně ze souhrnného rozpočtu Evropské unie.
2. Na správu výdajů financovaných ze souhrnného rozpočtu Evropské unie uvedených v odstavci 1 se vztahují rozpočtové postupy a pravidla Společenství s tou výjimkou, že žádné předběžné financování nezůstává ve vlastnictví Společenství.
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
Článek 3
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Komise
ze dne 10. prosince 2003
o státních podporách prováděných Francií ve prospěch France 2 a France 3
(oznámeno pod číslem K(2003) 4497)
(Pouze francouzské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2004/838/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s uvedenými ustanoveními [1] a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1) Dne 10. března 1993 předložila Télévision Française 1 SA (dále jen TF1) Komisi stížnost, která se týká způsobů financování a provozování veřejnoprávních televizních kanálů France 2 a France 3 [2]. Tato stížnost se zakládá na porušení článku 81, čl.
86 odst. 1 a článku 87 Smlouvy.
(2) Podle článku 81 Smlouvy se TF1 domnívá, že France 2 a France 3 provedly určité množství jednání ve vzájemné shodě, jejichž cílem a účinkem bylo omezení hospodářské soutěže.
TF1 podle článku 86 Smlouvy dokládá, že francouzský stát trvá na opatřeních, která jsou v protikladu se zásadou rovného zacházení mezi veřejnými a soukromými podniky, a na opatřeních, která prosazují nebo podporují protisoutěžní dohody.
Konečně na základě článku 87 Smlouvy TF1 tvrdí, že poplatek za právo užívat televizní přijímače, různé podpory a kapitálové příspěvky a také oprávnění k deficitu, které France 2 a France 3 získaly na počátku 90. let, jsou státními podporami.
TF1 rovněž hodnotí jako opatření s účinkem rovnocenným státní podpoře skutečnost, že Nejvyšší rada pro audiovizuální vysílání (dále jen NRAV) nemůže uložit veřejnoprávním televizním kanálům peněžité sankce.
TF1 se domnívá, že tyto státní podpory umožnily veřejnoprávním televizním kanálům, aby se osvobodily od jakéhokoliv tlaku obchodní rentability a zvyšovaly nabídky při nákupu televizních práv a dosahovaly vyvolávacích cen a umělých snížení svých reklamních bloků nebo sponzorských činností.
(3) Dne 16. července 1993 zaslala Komise žádost o informace TF1, která odpověděla dopisem ze dne 30. září 1993.
Dne 12. srpna 1993 byla zaslána žádost o informace francouzským orgánům, které odpověděly dopisem ze dne 9. prosince 1993.
(4) Dne 17. března 1994 zaslala TF1 Komisi dopis uvádějící hlavní údaje obsažené ve stížnosti.
(5) Dopisem ze dne 23. září 1994 a v dokumentu ze dne 12. prosince 1994 poskytla TF1 doplňující informace.
Ve stejném období se konalo několik setkání mezi zástupci Komise a zástupci TF1.
(6) V dopise ze dne 9. června 1995 vyjádřila TF1 znepokojení nad zkoumáním stížnosti.
Komise v dopise ze dne 5. července 1995 odpověděla, že studie, kterou si objednala k otázce financování veřejnoprávní televize ve všech členských státech, není stále k dispozici.
(7) Dopisem ze dne 3. října 1995 požadovala TF1 na Komisi, aby jednala.
Tato dopisem ze dne 11. prosince 1995 uvědomila tazatele, že dopisem ze dne 21. listopadu 1995 požádala francouzské orgány o další informace.
V dokumentu ze dne 27. listopadu 1995 uvedla TF1 doplňující informace.
(8) Dne 2. února 1996 podala TF1 žalobu pro nečinnost proti Komisi k Soudu prvního stupně Evropských společenství.
(9) Dopisem ze dne 16. února 1996 odpověděly francouzské orgány na požadavek o informace, který jim byl zaslán dne 21. listopadu 1995.
Dopisy ze dne 22. února, 28. června, 4. a 18. října 1996 zaslala Komise francouzským orgánům nové žádosti o informace.
Tyto odpověděly různými dopisy a faxy s daty 21. března, 28. března, 12. dubna, 18. července a 20. prosince 1996.
(10) Dopisem ze dne 10. března 1997 zaslala TF1 Komisi doplněk ke své původní stížnosti.
(11) V dopise zaslaném TF1 dne 15. května 1997 Komise usoudila, že žádné státní opatření neporušilo článek 86 ve spojení s články 81 a 82 Smlouvy.
(12) Dopisem ze dne 21. října 1997 uvedly francouzské orgány Komisi doplňující informace.
(13) Dne 10. července 1998 se konala schůzka mezi Komisí a TF1.
(14) Rozhodnutím přijatým dne 2. února 1999 zamítla Komise důvody uvedené ve stížnosti TF1, které byly založeny na článcích 81 a 82 Smlouvy.
(15) Dne 26. února 1999 zaslala Komise francouzským orgánům příkaz k poskytnutí informací, které odpověděly dopisem ze dne 29. dubna 1999.
(16) Se vstupem Amsterodamské smlouvy v platnost dne 1. května 1999 byl ke Smlouvě připojen Protokol o systému veřejnoprávního vysílání v členských státech (dále jen "protokol").
(17) Dne 3. června 1999 odsoudil Soud prvního stupně Komisi za nečinnost poté, co zjistil, že Komise upustila od přijetí rozhodnutí o části stížnosti TF1, která se týká státních podpor [3].
(18) Dopisem ze dne 27. září 1999 Komise uvědomila Francii o svém rozhodnutí zahájit řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy proti podporám na investice přijatým France 2 a France 3 a také proti kapitálovým příspěvkům obdrženým France 2 v letech 1988 až 1994.
(19) Rozhodnutí Komise zahájit řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropských společenství [4].
Komise vyzvala zúčastněné strany, aby k dotyčným opatřením podaly své připomínky.
(20) Dne 19. listopadu se konala schůzka mezi francouzskými orgány a Komisí.
Francouzské orgány předložily své připomínky dopisem ze dne 10. prosince 1999.
Dne 1. února 2000 zaslala Komisi své připomínky Asociace evropských komerčních televizí (dále jen ACT).
Na tyto připomínky odpověděly francouzské orgány dopisem ze dne 15. června 2000.
(21) Dne 10. února 2000 se konala schůzka mezi Komisí a zástupci TF1, poté dne 6. dubna a dne 2. října 2000 mezi Komisí, zástupci francouzských orgánů a France Télévisions.
(22) Sdělení Komise o používání pravidel týkajících se státních podpor [5] na veřejnoprávní provozovatele vysílání (dále jen "sdělení") bylo zveřejněno 15. listopadu 2001.
Vymezuje zásady, které Komise hodlá sledovat při zkoumání opatření veřejného financování odsouhlasených veřejnoprávním televizním stanicím.
(23) Dopisy ze dne 29. července, 18. října a 16. prosince 2002, poté ze dne 21. ledna, 20. března a 15. dubna 2003 požádala Komise francouzské orgány o nové informace.
Tyto odpověděly dopisy ze dne 19. srpna 2002, poté ze dne 2. ledna, 11. února, 12. února, 19. května, 26. srpna a 7. listopadu 2003.
(24) Kromě toho se dne 20. listopadu 2002 a dne 11. června 2003 konaly schůzky mezi Komisí a zástupci francouzských orgánů a France Télévisions; dne 14. dubna 2003 se konala schůzka mezi Komisí a zástupci TF1.
(25) Toto rozhodnutí pojednává pouze o finančních opatřeních, která byla předmětem rozhodnutí o zahájení řízení, tzn. o podporách na investice přijatých France 2 a France 3, jakož i o kapitálových příspěvcích obdržených France 2 v letech 1988 až 1994.
Toto rozhodnutí se netýká poplatku za právo užívat televizní přijímače, zavedeného francouzským zákonem č. 49-1032 ze dne 30. července 1949, neboť byl vyloučen z rozhodnutí o zahájení řízení.
(26) Aby však měla Komise ucelený názor na finanční vztahy mezi francouzským státem a veřejnoprávními televizními kanály France 2 a France 3 v období, na něž se vztahuje toto rozhodnutí, musí vzít v úvahu nejen podpory na investice a kapitálové příspěvky, ale také poplatek.
Proto bude Komise v tomto rozhodnutí odkazovat na tento poplatek, pokud to bude nutné pro její analýzu finančních opatření uvedených v 25. bodu odůvodnění.
II. PODROBNÝ POPIS DOTYČNÝCH OPATŘENÍ
(27) Způsob financování France 2 a France 3 je smíšený, pokud je založen zároveň na poplatku, prostředcích z reklamy a sponzorských prostředcích.
Poplatek je běžným veřejným financováním francouzských veřejnoprávních televizních kanálů.
V období 1988–1994 však využívaly France 2 a France 3 podpory na investice a France 2 využívala kapitálové příspěvky.
A. Podpory na investice a jiné podpory
(28) Od roku 1988 do roku 1994 obdržely televizní kanály France 2 a France 3, a to každý, od státu podpory na investice a jiné podpory uvedené v tabulkách 1 a 2.
+++++ TABLE +++++
+++++ TABLE +++++
B. Kapitálové příspěvky
(29) V uvedeném období využil televizní kanál France 2 rovněž tři kapitálové příspěvky.
První kapitálový příspěvek poskytl stát v roce 1991 ve výši 500 milionů FRF, druhý v roce 1993 ve výši 55 milionů FRF a třetí v roce 1994 ve výši 355 milionů FRF.
(30) Po ověření a s výjimkou poplatku neobdržely televizní kanály France 2 a France 3 další veřejné finance, které by jim umožňovaly financování jejich činnosti.
III. PŘIPOMÍNKY TŘETÍ ZÚČASTNĚNÉ STRANY
(31) V rámci formálního vyšetřovacího řízení obdržela Komise dopisem ze dne 1. února 2000 připomínky ACT, která zastupuje největší podíl komerčních televizních kanálů ve Společenství.
(32) ACT se předběžně domnívá, že soukromé televizní kanály TF1, M6 a Canal+ si uložily plnit povinnosti veřejné služby, aniž by obdržely státní finanční náhradu, a proto povinnosti veřejné služby, které spočívají na France 2 a France 3, nijak neospravedlňují jejich veřejné financování.
Ostatně lituje, že některé informace, jako jsou dodatečné náklady vynaložené veřejnoprávními televizními kanály na jejich veřejné služby nebo na obsah reorganizačního plánu televizních kanálů, nejsou uvedeny v rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení.
Naproti tomu potvrzuje analýzu Komise, co se týče účinku dotyčných podpor na hospodářskou soutěž a jejich vlivu na obchod mezi členskými státy.
(33) ACT především tvrdí, že od liberalizace audiovizuálního odvětví je poplatek státní podporou a že se jedná o podporu novou, neboť poplatek je vyplácen televizním kanálům každý rok.
Dochází z toho k závěru, že by Komise měla zahrnout poplatek mezi opatření, která jsou předmětem formálního vyšetřovacího řízení.
Kromě toho se domnívá, že poplatek nemůže být prohlášen za slučitelný se společným trhem na základě čl. 87 odst.
3 písm. c) Smlouvy ani na základě čl. 86 odst.
2 Smlouvy. Veřejné financování France 2 a France 3 se jí totiž zdá neoprávněné, jakmile soukromé televizní kanály mají podobné povinnosti veřejných služeb, jako jsou povinnosti veřejnoprávních televizních kanálů, aniž by se na ně zato vztahovala stejná státní finanční podpora.
(34) Pokud se jedná o dotyčné podpory na investice a kapitálové příspěvky, domnívá se ACT, že tyto podpory nejsou spojeny s přesným kulturním projektem a nemohou být proto oprávněné na základě čl. 87 odst.
3 písm. d) Smlouvy. Rovněž má za to, že představují provozní podpory a že osvobození stanovené pro podpory na záchranu a restrukturalizaci podniků, které mají obtíže, nelze v tomto případě uplatňovat, pokud francouzské orgány nesdělily Komisi plán restrukturalizace televizních kanálů.
(35) Konečně poté, co byla připomenuta metodologie, kterou musí Komise při posuzování státní podpory sledovat s ohledem na čl. 86 odst.
2 Smlouvy, se ACT domnívá, že podpory na investice a kapitálové příspěvky zkoumané v tomto případě nevyhovují kritériím stanoveným v uvedeném článku, pokud se jedná o mimořádné, dočasné podpory a pokud nebyly vyplaceny za účelem financovat dodatečné veřejné služby.
(36) Závěrem tedy ACT žádá Komisi, aby přijala záporné konečné rozhodnutí vzhledem k podporám na investice vyplaceným France 2 a France 3 a kapitálovým příspěvkům vyplaceným France 2, aby zahájila formální vyšetřovací řízení proti poplatku a poskytla jí co nejúplnější informace, co se týče povinností veřejných služeb obou televizních kanálů a obsahu jejich reorganizačního plánu.
IV. PŘIPOMÍNKY FRANCIE
A. O zahájení formálního vyšetřovacího řízení
(37) Francouzské orgány sdělily své připomínky k zahájení formálního vyšetřovacího řízení dopisem ze dne 10. prosince 1999.
Uvádějí, že jejich dopisy ze dne 20. prosince 1996 a 29. dubna 1999 tvoří nedílnou součást těchto připomínek.
Rozpracování zahrnutá v těchto dvou dopisech zde budou shrnuta, pouze pokud již nejsou uvedena v dopise ze dne 10. prosince 1999.
(38) Francouzské orgány se nejprve vrací k důsledkům liberalizace audiovizuálního odvětví.
Uznávají, že privatizace TF1 násilně a nečekaně oslabila ekonomickou rovnováhu France 2, jelikož se TF1 od roku 1987 silně zvýšily příjmy z reklamy, zatímco růst příjmů z reklamy France 2 byl narušen.
Francouzské orgány uvádějí dvojí vysvětlení tohoto vývoje: na jedné straně byla programová skladba TF1 z komerčních důvodů zaměřena na diváky typu "žena v domácnosti mladší padesáti let" a diváky, o něž se nejvíce zajímají inzerenti, zatímco veřejnoprávní vysílající organizace se zaměřují na široký a ve svém složení rozdílný okruh diváků; na straně druhé právní předpisy stanoví pro veřejnoprávní vysílající organizace omezenější přístup ke zdrojům z reklamy než pro soukromé vysílající organizace.
(39) Kromě toho náklady na nákup a produkci programů zaznamenaly silnou inflaci.
Počet vysílajících organizací se v průběhu čtyř let zdvojnásobil, na trhu s programy se zvýšila konkurence, zatímco nové vysílající organizace přispívaly na tento trh dodatečnou hotovostí.
Výsledek – náklady na programy jakéhokoliv druhu se zvýšily.
S cílem vyrovnat tuto inflaci čerpaly dva veřejnoprávní televizní kanály ze svých zásob programů.
Tím, že tyto programy využívaly menší finanční prostředky a často méně obnovitelné, se staly méně atraktivními, což vedlo zejména k propadu počtu diváků televizního kanálu France 2, a tedy ke snížení jeho zdrojů z reklamy.
Snížení zdrojů z reklamy a zdražení nákladů se tak projevilo zhoršením zdravého finančního stavu těchto dvou veřejnoprávních televizních kanálů.
(40) Francouzské orgány tvrdí že stát byl nucen zasáhnout, aby se zajistilo trvání veřejnoprávních televizních kanálů a jejich veřejných služeb, a umožnilo se tak zachování plurality. Tyto veřejné služby se projevují v obecné povinnosti týkající se kvality a ve zvláštním programovém složení.
Vyplývají z koncepce, podle níž existence veřejnoprávních televizních kanálů se všeobecným zaměřením a shromažďujících dost rozdílnou veřejnost je nezbytnou podmínkou plurality informací, rozmanitosti programů a rozlišené podpory audiovizuální a filmové tvorby.
Provádění těchto služeb představuje pro veřejnoprávní televizní kanály dodatečné náklady a zároveň ušlý zisk z reklamy. Od roku 1988 do roku 1994 došlo k takovému zhoršení jejich ekonomické situace, které v daném případě ohrožovalo jejich existenci a také poškozovalo řádné plnění jejich veřejných služeb.
Stát tedy musel zasáhnout ve formě podpor na investice a kapitálových příspěvků.
Živelný růst poplatku nemohl totiž zaplnit rychlý růst nákladů na programy a zastavit ekonomický úpadek televizních kanálů. Francouzské orgány považuji zásah státu ve prospěch France 2 a France 3 za slučitelný se společným trhem jak na základě čl.
86 odst. 2, tak na základě čl.
87 odst. 3 písm. c) Smlouvy a s hlavními zásadami podpor na záchranu a restrukturalizaci podniků, které mají obtíže [8].
(41) Francouzské orgány odůvodňují vyplacené podpory na investice pro France 2 a France 3 nezbytností pomoci televizním kanálům čelit zvýšení nákladů na programy.
Ostatně na základě auditu kanceláře Coopers & Lybrand připravily oba veřejnoprávní televizní kanály v červenci 1991 strategický plán, který obsahuje pro každý televizní kanál návrh vnitřní reorganizace a sociální plán k vytvoření úspor a který stanoví strategii s cílem lépe odpovědět na očekávání televizních diváků a který přitom potvrzuje jejich zvláštnost veřejnoprávního televizního kanálu.
Stát doprovodil provádění tohoto strategického plánu dodatečnými financemi ve formě již zmíněných podpor na investice a pro France 2 kapitálovým příspěvkem, aby vyrovnal strukturu bilanční sumy France 2.
Tento první příspěvek ve výši 500 milionů FRF se ukázal jako nedostatečný, stát se rozhodl poskytnout France 2 další dva kapitálové příspěvky v roce 1993 a 1994, ten poslední byl proveden na základě nového auditu kanceláře Coopers & Lybrand a byl provázen novým úsporným plánem.
Tato rekapitalizační opatření umožnila ozdravit finanční situaci France 2.
Francouzské orgány se domnívají, že uvedená finanční opatření umožnila dvěma veřejnoprávním televizním kanálům přizpůsobit se novému prostředí hospodářské soutěže.
(42) Francouzské orgány připomínají, že tyto podpory ve prospěch veřejnoprávních televizních kanálů jsou poskytnuty ve všeobecné souvislosti opětovného vymezení jejich veřejných služeb a jejich vztahů se státem prostřednictvím uzavření cílových smluv.
(43) Francouzské orgány konečně uvádějí, že trhy s televizními diváky, programy a audiovizuální reklamou představují trhy s národním rozměrem a vytýkají Komisi, že neprokázala, jak byl obchod uvnitř Společenství ovlivněn těmito státními finančními opatřeními.
(44) Francouzské orgány uvedly připomínky k postavení France 2 a France 3 na trzích, kde se nabývají audiovizuální a reklamní práva, ve své odpovědi ze dne 29. dubna 1999.
Uvádějí, že veřejnoprávní televizní kanály nejsou na trhu, kde se nabývají audiovizuální a reklamní práva, s to ohrozit postavení komerčních televizních kanálů, pokud jsou jejich finanční možnosti menší nebo pokud jejich sestavení programu odpovídá požadavku náročnosti a rozmanitosti, zatímco komerční televizní kanály předkládají divákům pouze atraktivní programy.
Francouzské orgány rovněž popírají, že by France 2 a France 3 měly "uměle nízkou" politiku sazeb při prodeji reklamních časů.
Zejména zdůraznily, že prodejní ceny za reklamní časy France 2 jsou celkově nižší pouze o 5 až 10 % než prodejní ceny TF1, zatímco reklamní bloky France 2 jsou dvakrát méně účinnější.
Rozdíl skutečně dosahovaných cen mezi dvěma veřejnoprávními televizními kanály a TF1 by pouze odrážel rozdílnou účinnost reklamních bloků.
B. O připomínkách ACT
(45) Francouzské orgány zaslaly dopisem ze dne 15. června 2000 Komisi svá vyjádření k připomínkám ACT.
Připomínají své stanovisko, podle něhož poplatek tvoří stávající podporu, a popírají, že by soukromé televizní kanály vysílající pomocí pozemních systémů podléhaly povinnostem, které jsou srovnatelné s povinnostmi veřejnoprávních televizních kanálů.
Potvrzují svou analýzu, podle níž jsou podpory na investice a kapitálové příspěvky, které jsou předmětem tohoto rozhodnutí, slučitelné se společným trhem na základě čl. 86 odst.
87 odst. 3 písm. c) Smlouvy a uvádějí, že nepožadovaly použití čl.
3 písm. d), který se týká podpor učených na pomoc kultuře. Konečně uvádějí, že je na Komisi, aby posoudila, zda informace, které má k dispozici, jsou dostačující k ukončení řízení a zda mohou být ACT předány veřejné dokumenty.
V. POSOUZENÍ DANÝCH OPATŘENÍ
(46) Ustanovení čl. 87 odst. 1 Smlouvy uvádí, že "podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné se společným trhem, nestanoví-li tato smlouva jinak".
(47) Dále, aby finanční opatření tvořilo státní podporu ve smyslu čl. 87 odst.
1 Smlouvy, musí být splněny tyto podmínky:
- podpora musí být poskytnuta členským státem nebo ze státních prostředků,
- podpora musí zvýhodňovat určité podniky nebo určitá odvětví, a tak narušovat nebo hrozit narušením hospodářské soutěže,
- podpora musí ovlivňovat obchod mezi členskými státy.
A. O státních prostředcích
(48) Podpory a kapitálové příspěvky, které jsou předmětem tohoto rozhodnutí, pocházejí ze státního rozpočtu.
Poskytnutí těchto podpor nebo těchto příspěvků vyplývalo buď z právního aktu, nebo ze správního aktu.
O charakteru státních prostředků dotyčných opatření a jejich přičtení státu tak není pochyb.
B. O selektivní výhodě a narušení hospodářské soutěže
(49) Veškeré podpory, které obdržely France 2 a France 3 od roku 1988 do roku 1994, tvořily pro dva veřejnoprávní televizní kanály finanční prostředky, které mohly využívat na financování své činnosti nebo na investice a které obdržely, aniž by musely čerpat ze svých vlastních prostředků nebo si půjčovat na trhu.
Tyto podpory tedy představovaly výhodu.
Tato výhoda je navíc selektivní, protože ji využívaly pouze tyto dva veřejnoprávní televizní kanály, a ne všichni provozovatelé televize, ať už veřejní nebo soukromí.
(50) V období 1988–1994 stát rovněž vložil do France 2 tři kapitálové příspěvky.
Komise má obvykle za to, že kapitálový vklad státu do podniku nepředstavuje pro podnik selektivní výhodu, pokud se tento vklad uskuteční za okolností, které by byly přijatelné pro soukromého investora, působícího za obvyklých podmínek tržního hospodářství.
Tuto zkoušku soukromého investora v tržním hospodářství lze z téhož důvodu uplatňovat pouze na investice v obchodních činnostech, v nichž se počítá s obvyklou návratností.
Činností France 2 je v daném případě koncepce a sestavení programu televizních vysílání v souladu se službami, které byly France 2 svěřeny státem, a velká část činnosti tohoto televizního kanálu je proto přímo financována státem prostřednictvím poplatku.
Cílem sestavení jeho programu není maximalizace obchodních příjmů.
Při vložení kapitálu do France 2 nebylo tedy hlavním cílem státu získat optimální výnos.
Stát se při poskytnutí kapitálových příspěvků France 2 neřídil důvody soukromého investora v tržním hospodářství.
Francouzské orgány zdůraznily ve svých připomínkách ze dne 20. prosince 1996 a 29. dubna 1999 argument, podle kterého stát jednal jako soukromý investor v tržním hospodářství.
Ukazuje se však jako protikladné v některých připomínkách tvrdit, že stát jednal jako soukromý investor v tržním hospodářství, a v připomínkách k zahájení formálního vyšetřovacího řízení, že při zásahu státu ve prospěch France 2 byla dodržena kritéria hlavních zásad týkajících se podpor na záchranu a restrukturalizaci podniků, které mají obtíže.
Hlavní zásady se totiž použijí, jedná-li se o otázku podpor na záchranu nebo restrukturalizaci, a ne o zásahy odpovídající zásahům soukromého investora v tržním hospodářství.
(51) Francouzské orgány nicméně připomněly podobnost jejich chování k France 2 s chováním soukromého investora v tržním hospodářství; je třeba analyzovat tento argument.
S cílem posoudit, zda jsou kapitálové příspěvky poskytnuty za obvyklých tržních podmínek, je třeba analyzovat hospodářské výsledky příjemce v průběhu období předcházejícího poskytnutí kapitálových příspěvků, jakož i finanční vyhlídky stanovené na základě odhadů trhu.
V daném případě ukazuje tabulka 3, jaké byly čisté zisky France 2 před a po poskytnutí tří kapitálových příspěvků.
+++++ TABLE +++++
(52) Jak vyplývá z tabulky 3, televizní kanál France 2 nebyl v období kapitálových příspěvků výnosný.
Francouzské orgány nemohly na základě předchozích výsledků France 2 počítat s přiměřenou mírou výnosu z jejich investice.
Také nemohly na základě finančních vyhlídek podniku nebo odhadů trhu počítat s obvyklou návratností investice.
Jestliže je pravda, že se životaschopnost France 2 po několika ztrátových letech opět obnovila od roku 1992, byly malé zisky dosažené televizním kanálem možné pouze díky dodatečným kapitálovým příspěvkům, které byly schváleny státem v letech 1993 a 1994.
Proto nelze přijmout argument francouzských orgánů, podle něhož mají být kapitálové příspěvky poskytnuté France 2 považovány za obvyklou tržní investici.
(53) Komise má tedy za to, že soukromý investor v tržním hospodářství by neposkytl France 2 kapitálové příspěvky rovnocenné příspěvkům, které vložil stát v roce 1991, 1993 a 1994.
V tomto ohledu tedy představují, pokud jde o France 2, výhodu selektivního přírůstku, protože France 2 je jediným televizním kanálem, který měl výhodu takových kapitálových vkladů k financování své činnosti.
(54) Kromě toho je třeba přezkoumat, zda je splněna podmínka, která se týká schválené výhody, vzhledem ke kumulativním podmínkám stanoveným Soudním dvorem Evropských společenství v rozsudku Altmark [9].
Jsou to tyto podmínky:
- podnik požívající výhody byl skutečně pověřen plněním povinností veřejných služeb a tyto povinnosti byly jasně vymezeny,
- parametry, na základě kterých je vypočítáno vyrovnání, byly objektivním a průhledným způsobem předběžně stanoveny, aby se předešlo tomu, že by zahrnovalo ekonomické zvýhodnění, které by ve srovnání s konkurenčními podniky podporovalo podnik požívající výhody,
- vyrovnání nepřesáhne výši nezbytnou k pokrytí všech nebo části nákladů, vzniklých plněním povinností veřejných služeb, včetně příslušných příjmů a také přiměřeného zisku při plnění těchto povinností,
- pokud nebyl výběr podniku proveden v rámci řízení při zadávání veřejných zakázek, byla úroveň nezbytného vyrovnání stanovena na základě analýzy nákladů, které by průměrný, řádně řízený a příslušným způsobem vybavený podnik vynaložil k plnění těchto povinností, včetně příslušných příjmů a také přiměřeného zisku při plnění těchto povinností.
(55) V daném případě Komise uznává, že druhá podmínka, stanovená rozsudkem Altmark, není splněna.
Podpory na investice a kapitálové příspěvky jsou totiž konkrétní podpůrná opatření poskytnutá francouzským státem France 2 a France 3, aby jim umožnila čelit zhoršení jejich ekonomické situace.
Tato financování byla poskytnuta pouze a posteriori a s cílem čelit nepředvídané situaci.
Nejedná se tedy o financování poskytnuté podle předem objektivně a průhledně stanovených parametrů.
(56) Dále, pokud se jedná o čtvrtou podmínku, stanovenou rozsudkem Altmark, Komise konstatuje, že televizní kanály, kterým francouzské orgány svěřily provádění veřejných služeb, nebyly vybrány podle řízení při zadávání veřejných zakázek.
Kromě toho nebyla úroveň poskytnutého finančního vyrovnání dvěma veřejnoprávním televizním kanálům stanovena na základě analýzy nákladů, které by průměrný, řádně řízený a příslušným způsobem vybavený podnik vynaložil k plnění svých veřejných služeb.
(57) Jelikož nejsou splněny kumulativní podmínky stanovené rozsudkem Altmark, Komise konstatuje, že podpory a kapitálové příspěvky, které jsou předmětem tohoto rozhodnutí, představovaly pro France 2 a France 3 selektivní výhodu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy.
(58) Kromě toho podle ustálené judikatury Soudního dvora [10], jakákoli státní podpora, která posiluje postavení podniku vzhledem k dalším konkurenčním podnikům při obchodu uvnitř Společenství, narušuje hospodářskou soutěž.
V roce 1988, kdy začala Komise zkoumat tuto věc, bylo audiovizuální odvětví ve Francii otevřeno konkurenci.
France 2 a France 3 konkurovaly dalším televizním provozovatelům a finanční výhoda, která se na ně vztahovala prostřednictvím finančních opatření, jež jsou předmětem tohoto rozhodnutí, nezbytně udržovala nebo posilovala jejich postavení ve srovnání s postavením k jejich konkurentů.
Finanční opatření, jichž využívaly, tedy způsobila narušení hospodářské soutěže ve smyslu čl. 87 odst.
C. Ovlivnění obchodu
(59) Státní finanční opatření představuje státní podporu ve smyslu čl. 87 odst.
1 Smlouvy, pouze pokud skutečně nebo potenciálně ovlivňuje obchod mezi členskými státy. Pokud finanční podpora poskytnutá státem posiluje postavení jednoho podniku ve srovnání s ostatními konkurenčními podniky v obchodu uvnitř Společenství, je třeba obchod považovat za ovlivněný státní podporou [11].
Soudní dvůr rozpracoval široký výklad pojmu ovlivnění. Tak skutečnost, že se samotný dotyčný podnik neúčastní vývozu, nevylučuje, že by byl obchod ovlivněn.
Pokud totiž členský stát poskytne podniku podporu, může být vnitřní činnost považována za zachovanou nebo zvýšenou, což pak snižuje vyhlídky podniků usazených v ostatních členských státech usadit se na tomto trhu.
Podpora tedy umožňuje zachovat část trhu, kterou by mohli ovládnout konkurenti usazení v ostatních členských státech [12].
(60) Ve světle této judikatury Komise uvádí , že "lze tedy mít obecně za to, že financování organizací pro veřejnoprávní vysílání státem ovlivňuje obchod mezi členskými státy.
Zřejmým případem je nákup a prodej vysílacích práv, které se často provádějí v mezinárodnímu měřítku.
Rovněž reklama v případě veřejnoprávních vysílajících organizací oprávněných k prodeji reklamních časů, má přeshraniční dopad, zejména v jazykově homogenních oblastech, které se rozkládají na obou stranách vnitrostátních hranic.
Složení akcionářů komerčních vysílajících organizací může být rovněž rozšířeno na více členských států" [13].
(61) Komise dlouze rozpracovala tuto otázku ovlivnění obchodu ve svém příkazu k poskytnutí informací [14] a v rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení.
Trhy, kde se nabývají audiovizuální práva a prodávají programy, mají mezinárodní rozměr, i když se práva a programy obecně nabývají pro určený zeměpisný trh.
Finanční prostředky schválené France 2 a France 3 jim poskytly dodatečné konkurenční prostředky k nabytí audiovizuálních práv a k investici do programů, které byly poté uvedeny do prodeje.
Daná podpůrná opatření kromě toho postavila France 2 a France 3 do výhodnějšího postavení, než měly jejich konkurenti ze Společenství a snížila jejich možnosti natolik, aby se mohli usadit ve Francii.
K tomu je třeba poznamenat, že na část období zkoumaného v tomto rozhodnutí byla audiovizuální skupina působící v několika členských státech akcionářem francouzského televizního kanálu La Cinq, který v roce 1992 vyhlásil úpadek.
(62) Proto podpory a kapitálové příspěvky, jichž využívaly France 2 a France 3, ovlivnily ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy obchod mezi členskými státy.
(63) S ohledem na uvedená odůvodnění, je třeba dojít k závěru, že podpory vyplacené francouzskými orgány France 2 a France 3, jakož i kapitálové příspěvky vložené do France 2 od roku 1988 do roku 1994 představují státní podporu ve smyslu Smlouvy.
VI. PŘIDĚLENÍ POSKYTOVÁNÍ SLUŽBY OBECNÉHO HOSPODÁŘSKÉHO ZÁJMU FRANCE 2 A FRANCE 3
86 odst. 2 Smlouvy říká, že "podniky pověřené poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu nebo ty, které mají povahu fiskálního monopolu, podléhají pravidlům obsaženým v této smlouvě, zejména pravidlům hospodářské soutěže, pokud uplatnění těchto pravidel nebrání právně nebo fakticky plnění zvláštních úkolů, které jim byly svěřeny.
Rozvoj obchodu nesmí být dotčen v míře, která by byla v rozporu se zájmem Společenství".
(65) Podle ustálené judikatury představuje článek 86 Smlouvy, pokud jde o podniky pověřené poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu, odchylku od zákazu státních podpor [15].
Rozsudek Altmark mlčky potvrzuje, že státní podpora, která vyrovnává náklady vynaložené podnikem na poskytování služby obecného hospodářského zájmu může být prohlášena za slučitelnou se společným trhem, pokud jsou dodrženy podmínky stanovené čl. 86 odst.
(66) V souladu s ustálenou judikaturou [16] představuje článek 86 Smlouvy odchylné ustanovení, které musí být vykládáno restriktivním způsobem.
Soud přesně stanovil, že aby se na nějaké opatření mohla vztahovat uvedená odchylka, je nutné, aby se sloučily tyto podmínky:
- dotyčná služba musí být službou obecného hospodářského zájmu a musí být jako taková členským státem jasně vymezena,
- dotyčný podnik musí být členským státem výslovně pověřen poskytováním uvedené služby,
- uplatňování pravidel hospodářské soutěže Smlouvy musí bránit plnění zvláštního úkolu, který byl podniku svěřen, a odchylka nesmí ovlivňovat rozvoj obchodu v míře, která by byla v rozporu se zájmem Společenství.
(67) Sdělení stanoví zásady a metody, které Komise hodlá sledovat, aby dbala o dodržování těchto podmínek v oblasti vysílání.
V daném případě tak musí Komise stanovit, že:
- činnost televizních kanálů France 2 a France 3 představuje činnost veřejné služby a že jejich veřejné služby jsou jasně vymezeny (definice),
- France 2 a France 3 byly pověřeny těmito veřejnými službami úředním aktem (pověření a dohled),
- finanční vyrovnání, které jim byla poskytnuto, je úměrné čistým nákladům na jejich činnost veřejné služby (proporcionalita).
(68) V rámci své analýzy musí Komise rovněž vzít v úvahu protokol.
Ten připomíná, že veřejnoprávní vysílání je přímo spjato s demokratickými, společenskými a kulturními potřebami každé společnosti a s potřebou zachovat mediální pluralitu.
Přesněji stanoví, že členské státy mají pravomoc "financovat veřejnoprávní vysílání, pokud je takové financování poskytováno organizacím pro veřejnoprávní vysílání k plnění veřejných služeb, jak jsou svěřeny, vymezeny a organizovány v každém členském státě, a pokud takové financování neovlivňuje obchodní podmínky a hospodářskou soutěž ve Společenství v míře, která by byla v rozporu se společným zájmem, přičemž se přihlíží k plnění veřejné služby".
A. Definice veřejných služeb France 2 a France 3
(69) Na základě protokolu a sdělení připadá definice veřejných služeb na členské státy.
Sdělení uvádí, že "vzhledem ke zvláštnímu charakteru odvětví vysílání může být "široká" definice, svěřující dané organizaci pro veřejnoprávní vysílání úkol poskytovat vyvážený a pestrý programu podle jejího zmocnění a zachovat přitom určitou míru sledovanosti, považována s ohledem na výkladová ustanovení protokolu za legitimní vzhledem k čl. 86 odst.
2 Smlouvy, pokud by se týkala zároveň zajištění uspokojování demokratických, společenských a kulturních potřeb společnosti a zaručení pluralismu, včetně kulturní a jazykové rozmanitosti [17]".
Nakonec je třeba připomenout, že v oblasti definice veřejných služeb v odvětví vysílání se úloha Komise omezuje na kontrolu zjevné chyby [18].
(70) Článek 48 francouzského zákona č. 86-1067 ze dne 30. září 1986 o svobodě komunikace odkazuje na "vzdělávací, kulturní a společenskou úlohu" televizních kanálů France 2 a France 3. Články 54, 55 a 56 uvedeného zákona přesně stanoví některé úkoly France 2 nebo France 3 v oblasti šíření vládních prohlášení, parlamentních jednání a vysílání věnovaných politickému vzdělávání, odborovým a profesním organizacím, jakož i náboženským vyznáním zastoupeným ve Francii.
(71) Veřejné služby France 2 a France 3 jsou dále pro každý televizní kanál podrobně popsány v seznamu úkolů a povinností.
Článek 3 seznamu úkolů a povinností France 2 ze dne 28. srpna 1987 stanoví, že "společnost koncipuje a sestavuje program svých vysílání se snahou přinášet všem složkám veřejnosti informace, kulturní obohacení a zábavu na základě kulturní, vzdělávací a společenské úlohy, která je jí zákonem určena", a že "svými programy zajišťuje zejména zdůraznění kulturního dědictví a podílí se na jeho obohacování audiovizuální tvorbou, kterou nabízí ve svém vysílání".
Článek 3 seznamu úkolů a povinností France 3 rovněž ze dne 28. srpna 1987 uvádí tyto dva pododstavce a doplňuje třetí, podle něhož "společnost koncipuje a sestavuje program svých vysílání o životě v regionech a přitom zejména podporuje vyjádření a informovanost o kulturních, společenských a profesních společenstvích a duchovních a filozofických skupinách".
(72) Asi ve dvaceti článcích se pak přesněji popisuje obsah těchto veřejných služeb: pluralitní vyjádření myšlenkových a názorových proudů; čestnost, nezávislost a pluralita informací; přizpůsobení se technologickým změnám; úprava programů pro neslyšící a nedoslýchavé osoby; šíření vládních sdělení, hlavních parlamentních jednání, vysílání věnovaných politickému vzdělávání, odborovým a profesním organizacím a hlavním náboženským vyznáním zastoupeným ve Francii; šíření zpráv věnovaných velkým vnitrostátním záležitostem, bezpečnosti silničního provozu a vysílání zaměřených na informovanost spotřebitelů; šíření vzdělávacích a společenských vysílání; povinnosti týkající se šíření a povahy dokumentů, informativních programů, programů o divadle, hudbě, tanci, zábavných programů, sportovních programů, vysílání pro děti a mládež a hrané tvorby.
(73) Seznam úkolů a povinností France 2 a France 3 ze dne 16. září 1994, který nahradil seznam z roku 1987, opětovně potvrzuje tyto veřejné služby.
V úvodu seznamu úkolů a povinností se uvádí, že „národní televizní společnosti (France 2 a France 3) vytvářejí televizi pro všechny občany.
Proto se snaží shromáždit nejširší veřejnost a přitom potvrdit svou osobnost zvláštní nabídkou programů, která má čtyři hlavní charakteristické rysy:
- při provádění kulturní, vzdělávací a společenské úlohy, kterou jim určuje zákon, přinášejí tyto televizní kanály veřejnosti informace, kulturní obohacení a zábavu a přitom stále respektují lidskou osobnost,
- zajišťují pluralitu svých programů a přitom používají všechny žánry a otevírají se celé veřejnosti,
- sestavení programu, které nabízejí, je zvláště bohaté a rozmanité v oblasti kulturních vysílání a programů pro mládež,
- vykonávají významnou činnost v televizní tvorbě tím, že se snaží o inovace, věnují neustálou pozornost scénářům a podporují uskutečňování původních produkcí, které se snaží zdůraznit zejména francouzské kulturní dědictví.
V tom spočívá poslání národních televizních společností, aby byly odkazem na oblast etiky, kvality a fantazie.
V tomto směru pečují o to, aby se vyhnuly jakékoliv vulgárnosti.
Pozornost, kterou věnují svým divákům, vyjadřuje spíše "požadavek veřejnosti než vůli ke komerčnímu výkonu".
V úvodu seznamu úkolů a povinností France 2 se tento televizní kanál dále popisuje jako "jediný výhradně všeobecný televizní kanál veřejného sektoru", jehož posláním je zasáhnout "širokou veřejnost, které nabízí rozmanitou a vyváženou programovou skladbu", zatímco se v úvodu seznamu úkolů a povinností France 3 uvádí, že tento televizní kanál "potvrzuje své zvláštní poslání regionálního a místního televizního kanálu" a dává přednost "decentralizovaným zprávám a regionálním událostem".
Jako v seznamech úkolů a povinností ze dne 28. srpna 1987 je poté asi ve dvaceti článcích podrobněji rozepsán obsah těchto veřejných služeb.
(74) Komise má za to, že veřejné služby, které jsou svěřeny France 2 a France 3, odpovídají službě obecného hospodářského zájmu ve smyslu čl. 86 odst.
2 Smlouvy. Tyto veřejné služby jsou jasně vymezeny a jsou legitimní, pokud jsou zaměřeny zároveň na zajištění uspokojování demokratických, společenských a kulturních potřeb společnosti a zaručení pluralismu, včetně kulturní a jazykové rozmanitosti, ve smyslu protokolu.
Komise kromě toho konstatuje, že tyto veřejné služby zahrnují koncepci a šíření všech programů vysílaných France 2 a France 3.
Činnost veřejné služby těchto dvou televizních kanálů spočívá takto v koncepci a šíření všech jejich programů.
Některé veřejné služby jsou ovšem obecné a spíše kvalitativní povahy, ale Komise s přihlédnutím k výkladovým ustanovením protokolu považuje tuto "širokou" definici za legitimní.
Komise má konečně za to, že tato definice veřejných služeb neobsahuje žádnou zjevnou chybu.
(75) Seznamy úkolů a povinností dvou veřejnoprávních televizních kanálů rovněž obsahují ustanovení, která se týkají kvót vysílání kinematografické a audiovizuální tvorby "v původním francouzském jazyce" a financování koprodukcí kinematografických děl.
Jedná se o právní ustanovení týkající se všech provozovatelů bezplatného pozemního vysílání.
Vzhledem k tomu, že tato opatření nejsou zahrnuta do oblasti přezkoumání tohoto rozhodnutí, není toto rozhodnutí dotčeno případnou analýzou výhod poskytnutých takto odvětví audiovizuální a kinematografické produkce.
B. Pověření a dohled
(76) Dotyčné veřejné služby byly France 2 a France 3 svěřeny prostřednictvím úředních aktů, protože vyplývají ze zákona č. 86-1067, jakož i ze seznamů úkolů a povinností ze dne 28. srpna 1987, poté ze dne 16. září 1994, přijatých dekretem předsedy vlády.
Tyto seznamy úkolů a povinností stanoví, že některé povinnosti se upřesňují ročními opatřeními.
Seznamy úkolů a povinností ze dne 16. září 1994 mimo jiné uvádějí, že povinnosti a zásady, které zmiňují, jsou v případě potřeby upřesněny v cílových smlouvách uzavřených mezi státem a televizními kanály.
(77) Francouzské orgány zřídily různé prostředky dohledu nad plněním veřejných služeb ze strany France 2 a France 3.
Dva veřejnoprávní televizní kanály zasílají každým rokem ministrovi odpovědnému za komunikaci a Nejvyšší radě pro audiovizuální vysílání zprávu o provádění ustanovení uvedených v jejich seznamech úkolů a povinností.
Nejvyšší rada pro audiovizuální vysílání vydává každý rok veřejnou zprávu, ve které u každého televizního kanálu hodnotí dodržování jednotlivých článků seznamu úkolů a povinností.
V případě závažného neplnění veřejných služeb ze strany televizního kanálu zašle Nejvyšší rada pro audiovizuální vysílání veřejné připomínky správní radě.
(78) Kromě toho v souladu s článkem 53 zákona č. 86-1067 parlament hlasuje o rozpočtu veřejnoprávních televizních kanálů na základě zprávy připravené na každém shromáždění členem finančního výboru.
Zpravodaj může, pokud to považuje za nezbytné, komentovat plnění veřejných služeb televizními kanály.
(79) Je třeba konečně poznamenat, že z dvanácti členů správní rady každého televizního kanálu jsou dva členové parlamentu, čtyři zástupci státu a čtyři kvalifikované osobnosti.
Těchto deset osob nesouvisí s televizním kanálem a mohou tedy bez výhrad vyjadřovat své připomínky, pokud jde o plnění veřejných služeb.
C. Proporcionalita financování činnosti veřejné služby
a) Hodnocení vyrovnání poskytnutého státem na náklady činnosti veřejné služby
(80) Komise musí zhodnotit, zda podpory vyplacené France 2 a France 3 jsou úměrné nákladům na jejich činnost veřejné služby.
Podle sdělení "aby bylo dodrženo kritérium proporcionality, je nezbytné, aby podpory státu nepřesáhly čisté náklady veřejné služby vzhledem k ostatním přímým nebo nepřímým příjmům získaným z této veřejné služby.
Proto čisté zisky, které komerční činnosti získají z veřejné služby, budou vzaty v úvahu při hodnocení proporcionality podpory [19]".
(81) Je třeba poznamenat, že, pokud sdělení v tomto ohledu odkazuje na směrnici Komise 80/723/EHS ze dne 25. června 1980 o průhlednosti finančních vztahů mezi členskými státy a veřejnými podniky [20] a na povinnost oddělených účtů zavedenou touto směrnicí, se tato povinnost neuplatňovala na odvětví televizního vysílání během období, kterého se týká toto rozhodnutí.
(82) Sdělení je neutrální s ohledem na prostředky vybrané členskými státy k financování televizí, kterým byly svěřeny veřejné služby.
Francouzské orgány se rozhodly pro smíšené financování, které je založeno zároveň na veřejných prostředcích a komerčních zdrojích.
Příjmy z reklamy a ze sponzorování představují téměř celkovou částku těchto komerčních zdrojů, z distribučních činností plynou pouze okrajové příjmy.
Pokud se jedná o veřejné prostředky, poplatek tvoří obvyklé veřejné financování France 2 a France 3.
Avšak v období 1988 až 1994 poskytly francouzské orgány televizním kanálům France 2 a France 3 kromě poplatku také podpory uvedené v tabulkách 1 a 2.
(83) Francouzské orgány rovněž poskytly France 2 tři kapitálové příspěvky.
Od roku 1988 do roku 1991 televizní kanál nahromadil takové ztráty, že v roce 1991 byl v souladu s článkem 241 francouzského zákona č. 66-537 ze dne 24. července 1966 povinen navýšit, poté snížit svůj základní kapitál, aby vyrovnal velkou část svých ztrát a opětovně obnovil úroveň svého vlastního jmění ve výši poloviny svého základního kapitálu.
Během této operace vložil francouzský stát 500 milionů FRF do France 2.
Tato operace stačila k zajištění pokračování činnosti televizního kanálu na krátké období, ale neumožnila opětovné nastolení trvalé rovnováhy mezi vlastním kapitálem a bankovním zadlužením.
Stát tedy musel v roce 1993 a 1994 poskytnout dva nové kapitálové příspěvky v celkové výši 410 milionů FRF.
(84) V rámci přezkoumání kritéria proporcionality je Komise povinna prověřit, že souhrn veřejných financování vybraných France 2 a France 3 od roku 1988 do roku 1994, tzn. státní podpory podle tohoto rozhodnutí, ale také poplatek a podpory na vybavení, nepřesahují čisté náklady na jejich činnost veřejné služby.
(85) Předběžně je třeba poznamenat, že v daném případě France 2 a France 3 obdržely v období 1988–1994 veřejné prostředky, které vycházejí z různé účetní logiky.
Poplatek je totiž určen k vyrovnání ročních výdajů vynaložených oběma veřejnoprávními televizními kanály při provádění jejich činnosti veřejné služby; proto jsou zapsány na ročním základě do výsledovky.
Naproti tomu kapitálové příspěvky a podpory jsou zapsány v rozvaze.
Kapitálové příspěvky totiž představují mimořádné vklady, které sloužily k úhradě předchozích deficitů, nahromaděných za několik účetních období.
Stejně tak podpory na investice a na vybavení umožňují financovat investice, které budou použity, a tudíž odepsány v několika účetních obdobích.
Podpory jsou tedy uváděny ve výsledovce podle téhož harmonogramu jako odpisy investic.
Pokud se pro výpočet vyrovnání nákladů veřejné služby smíchají položky z rozvahy (podpory) a položky z výsledovky (odpisy zahrnuté v celkových výdajích účetního období), je nutné přistupovat kumulativně ke střednědobému nebo dlouhodobému období, neboť je možné mít za to, že zapsání podpor (uvedených ve výsledovce) a zapsání podpor (uvedených v rozvaze) budou směřovat ke stejným částkám.
Jelikož se formální vyšetřovací řízení týká let 1988–1994, bude se brát v úvahu toto kumulativní období.
(86) France 2 a France 3 řídí buď interně, nebo prostřednictvím poboček činnost veřejné služby a zároveň komerční činnosti.
Pouze náklady na činnost veřejné služby televizních kanálů, zahrnující veškeré náklady nezbytné pro koncepci a vysílání jejich programů, mohou být finančně vyrovnány státem.
Celkové výdaje účetního období každého televizního kanálu tedy zahrnují výdaje spojené s činností veřejné služby, ale také výdaje spojené s komerčními činnostmi.
Čisté náklady na činnost veřejné služby každého televizního kanálu se tedy získají, jak je stanoveno ve sdělení, tak, že se z jejich celkových výdajů účetního období odečtou veškeré výdaje spojené s komerčními činnostmi, ať už byly řízeny interně nebo prostřednictvím poboček, jakož i čisté zisky z těchto činností (hlavně příjmy z reklamy a sponzorování).
V dotyčném období 1988–1994, jak je uvedeno v tabulce 4, dosahují tak kumulované čisté náklady na činnost veřejné služby 15,69 miliard FRF u France 2 a 20,89 miliard FRF u France 3 [21].
+++++ TABLE +++++
(87) Tyto čisté náklady na veřejnou službu musejí být poté srovnány s úhrnem veřejných financování získaných televizními kanály s cílem zhodnotit, zda finanční vyrovnání od státu přesáhlo nebo nepřesáhlo tyto náklady.
Jelikož poplatek na jedné straně a podpory a kapitálové příspěvky na straně druhé se řídí různými účetními logikami, je nezbytné postupně předkládat zůstatky vyrovnání nákladů na činnost veřejné služby podle zúčtovaných veřejných financování.
V období 1988–1994 vybraly televizní kanály France 2 a France 3, pokud jde o poplatek, první z nich 12,12 miliardy FRF a druhý 20,17 miliardy FRF [22].
Podle analýzy odpovídající přístupu "výsledovka" se tak ukazuje, že France 2 a France 3 obdržely souhrnně částečné vyrovnání, a to první ve výši 3,57 miliardy FRF a druhý 718,6 milionu FRF.
(88) Od nynějška je třeba porovnávat tyto částky částečného vyrovnání s dodatečnými veřejnými prostředky zapsanými v rozvaze.
Tyto dodatečné prostředky jsou vytvářeny jednak podporami na vybavení a jednak podporami na investice, jinými podporami a kapitálovými příspěvky, které jsou předmětem tohoto řízení.
Kumulativně dosahují 1,91 miliardy FRF u France 2 a 633,5 milionu FRF u France 3.
Kromě toho nesmějí být do čistých nákladů na činnost veřejné služby zahrnuty kapitálové vklady, jakož i zálohy na běžných účtech neuhrazené pobočkám dvou veřejnoprávních televizních kanálů, které vykazují komerční činnosti (115,2 milionů FRF u France 2 a 25,9 milionů FRF u France 3).
(89) Při zúčtování těchto dodatečných prostředků se ukazuje, že France 2 a France 3 získaly v období 1988–1994 částečné vyrovnání.
Toto částečné vyrovnání dosahuje 1,54 miliardy FRF u France 2 a 59,2 milionu FRF u France 3.
b) Hodnocení chování France 2 a France 3 na trhu s prodejem reklamních časů
(90) Komise musí podle sdělení rovněž ověřit, že na úrovni komerčních činností vnitřně spojených s činností veřejné služby nedošlo k žádnému narušení hospodářské soutěže, které by nebylo nezbytné k plnění veřejných služeb.
K takovému narušení by došlo, pokud by France 2 a France 3, jisté si tím, že jejich nižší komerční příjmy budou vyrovnány státem, snížily prodejní ceny za reklamní časy, a tak snížily příjmy svých konkurentů.
(91) TF1 ve své stížnosti zdůrazňuje tento argument a tvrdí, že díky státním podporám, které využívají, televizní kanály France 2 a France 3 tím, že nejsou "pod tlakem rentability jako jejich konkurenti, mohou dosahovat nabídkových cen a umělých snížení svých reklamních bloků nebo svých sponzorských akcí, aby si udržely inzerenty".
(92) Komise na základě informací, které má k dispozici, neobjevila žádný přesvědčivý údaj, který by potvrzoval argument TF1.
Rozdíl mezi prodejními cenami reklamních bloků TF1 a reklamních bloků France 2 a France 3 se vysvětluje ne nekomerčním chováním dvou veřejnoprávních televizních kanálů, ale rozdílem účinnosti reklamních bloků TF1 oproti blokům veřejnoprávních televizních kanálů.
(93) Inzerenti se v odvětví televizní reklamy především zajímají o sledovanost reklamních bloků u žen v domácnosti mladších 50 let.
Tato sledovanost se měří pomocí pojmu "Gross Rating Point" (GRP, ukazatel mediálního tlaku), definovaného jako průměrný počet kontaktů v reklamní kampani získaných u 100 osob cílové populace.
Za provedený kontakt se pokládá, je-li osoba jednou v daném okamžiku vystavena vysílané zprávě.
(94) Inzerenti pro svou reklamu vyhledávají nejúčinnější časy, které v daném okamžiku zajišťují nejlepší pokrytí u cílové populace.
Z toho vyplývá, že čím je sledovanost vysílání větší, s tím vyšší platbou jednotkové ceny za kontakt (cena GRP) souhlasí inzerenti.
Za účinnost vysílání je také příplatek.
(95) Tabulka 6 uvádí pro každý televizní kanál průměrný ukazatel GRP a průměrnou cenu GRP během dne se zaměřením na ženy v domácnosti ve věku od 15 do 49 let.
+++++ TABLE +++++
(96) Tabulka 7 uvádí pro každý televizní kanál průměrný ukazatel GRP a průměrnou cenu GRP v době vysoké sledovanosti (19–22 hodin) se zaměřením na ženy v domácnosti ve věku od 15 do 49 let.
+++++ TABLE +++++
(97) Protisoutěžní chování veřejnoprávních televizních kanálů na trhu s prodejem reklamních časů by bylo zjištěno, pokud by s přihlédnutím ke skutečnosti, že vyšší průměrný ukazatel GRP způsobuje vyšší cenu GRP (příplatek za účinnost), byly ceny GRP dosahované veřejnoprávními televizními kanály znatelně nižší než ceny dosahované TF1 a M6.
Na základě údajů uvedených v tabulkách 6 a 7 to není tento případ.
Je pravda, že z nich v podstatě vyplývá, jak zdůrazňuje TF1, že jeho cena GRP je vyšší než ceny France 2 nebo France 3, které jsou vyšší než ceny M6.
Rovněž z nich vyplývá, že průměrný ukazatel GRP TF1 je vždy jednoznačně vyšší než GRP France 2 nebo France 3.
Od roku 1990 do roku 1994 se během celého dne průměrný ukazatel GRP TF1 pohybuje od 4,7 do 5,8 bodu, zatímco u France 2 se pohybuje od 2,4 do 3 bodů, u France 3 od 1,6 do 2,3 bodu a u M6 od 1,9 do 2 bodů. V době velké sledovanosti se průměrný ukazatel GRP u TF1 pohybuje od 10,3 do 12,8 bodu, zatímco u France 2 se pohybuje od 5,7 do 6,1 bodu, u France 3 od 3,4 do 4,1 bodu a u M6 od 3,4 do 4,4 bodu.
Nicméně rozdíl mezi cenami GRP u TF1 a těchto dvou veřejnoprávních televizních kanálů není neúměrný, pokud se porovnává s rozdílem mezi cenami GRP u TF1 a M6. V průměru lze pozorovat snížení cen GRP u France 2, France 3 a M6 okolo 83 EUR za jednotku GRP ve srovnání s cenou GRP u TF1 ve dvou dotyčných obdobích (průběh celého dne a doba velké sledovanosti).
Lze tedy konstatovat, že France 2 a France 3 nefakturovaly prodej svých reklamních časů za uměle nízkou cenu.
(98) Níže uvedené grafy pro ilustraci představují údaje, které se týkají cen GRP a průměrného ukazatele GRP televizních kanálů, jak jsou uvedeny v tabulkách 6 a 7 s rozlišením mezi průměrem během dne a v době velké sledovanosti.
Omezený počet (pět) bodů, které má k dispozici každý televizní kanál, a jejich slabý rozptyl umožňuje ukázat souhrn pěti let a čtyř televizních kanálů na jednom grafu.
Poměr mezi cenou GRP a průměrným ukazatelem GRP v průběhu celého dne (1990--1994)Průměrný ukazatel GRPPřímka poklesuCena GRP (EUR)
Poměr mezi cenou GRP a průměrným ukazatelem GRP v době velké sledovanosti (1990--1994)Průměrný ukazatel GRPPřímka poklesuCena GRP (EUR)
(99) Tyto dva grafy ukazují, že existuje pozitivní korelace mezi průměrným ukazatelem GRP a cenou GRP, což potvrzuje skutečnost, že existuje příplatek za účinnost: kanál s vyšším ukazatelem GRP má vyšší cenu GRP.
Tato korelace je v grafu znázorněna lineární přímkou poklesu ceny GRP na průměrný ukazatel GRP, která vyjadřuje "průměrný" vztah mezi cenou GRP a ukazatelem GRP všech televizních kanálů v daném období.
Kromě toho z těchto dvou grafů vyplývá, že ceny dosahované France 2 a France 3 nejsou znatelně nižší než ceny dosahované TF1 a M6 s přihlédnutím k účinku příplatku za účinnost.
Ve skutečnosti je u France 2 a France 3 několik bodů, které se nacházejí na spodní straně přímky poklesu, avšak jsou jí velmi blízko.
Mimo jiné lze konstatovat, že některé ceny France 3 jsou vyšší než ceny M6 s přibližně stejným ukazatelem GRP.
(100) Závěrem lze říci, že ceny dosahované France 2 a France 3 mezi rokem 1990 a 1994 se neukazují jako znatelně nižší než ceny dosahované TF1 a M6.
Vyšší cena reklamních bloků TF1 se vysvětluje účinností reklamních bloků tohoto televizního kanálu, a ne komerčním chováním veřejnoprávních televizních kanálů.
Francouzská rada pro hospodářskou soutěž v rozhodnutí z roku 2001, které se týká prodeje reklamních časů, ostatně dospěla ke stejnému závěru [24].
(101) Komise závěrem konstatuje, že veřejná financování poskytnutá v období 1988–1994 francouzskými orgány France 2 a France 3 bylo jednak nižší než náklady na jejich činnost veřejné služby a že jednak neexistuje žádný ukazatel, který by prokazoval protisoutěžní chování veřejnoprávních televizních kanálů na trhu s prodejem reklamních časů.
Komise se proto domnívá, že státní financování činnosti veřejné služby France 2 a France 3 vyhovuje podmínce proporcionality.
(102) Komise uznává, že v daném případě jsou sloučeny tři podmínky pro uplatňování odchylky stanovené v čl. 86 odst. 2 Smlouvy.
VII. ZÁVĚR
(103) Komise podle své analýzy má za to, že státní podpory, které jsou předmětem tohoto formálního vyšetřovacího řízení, jsou slučitelné se společným trhem na základě čl. 86 odst. 2 Smlouvy,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Podpory na investice vyplacené Francií televizním kanálům France 2 a France 3, jakož i kapitálové příspěvky prováděné Francií ve prospěch France 2 v letech 1988 až 1994 představují státní podpory slučitelné se společným trhem na základě čl. 86 odst. 2 Smlouvy.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Francouzské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 3. prosince 2004,
kterým se stanoví podmínky pro neobchodní přesun štěňat a koťat ze třetích zemí do Společenství
(oznámeno pod číslem K(2004) 4546)
(Text s významem pro EHP)
(2004/839/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 998/2003 ze dne 26. května 2003 o veterinárních podmínkách pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu a o změně směrnice Rady 92/65/EHS [1], a zejména na čl. 8 odst. 3 písm. c) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 998/2003 stanoví podmínky pro nekomerční přesuny psů a koček ze třetích zemí do Společenství.
Tyto podmínky se liší v závislosti na statutu třetí země původu a členského státu určení.
(2) Ustanovení čl. 8 odst. 3 písm. c) nařízení (ES) č. 998/2003 stanoví, že by se měly určit podmínky pro vstup neočkovaných psů a koček mladších než tři měsíce ze třetích zemí uvedených v částech B a C přílohy II nařízení.
(3) Tyto podmínky by měly být stejné jako podmínky pro přesun neočkovaných štěňat a koťat mezi členskými státy.
(4) Vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č. 998/2003 se již uplatňuje a v zájmu evropských vlastníků zvířat v zájmovém chovu by se toto rozhodnutí mělo uplatňovat neprodleně.
(5) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Členské státy mohou povolit dovézt na své území kočky a psy mladší než tři měsíce neočkované proti vzteklině ze třetích zemí uvedených v částech B a C přílohy II nařízení (ES) č. 998/2003 za podmínek přinejmenším stejných, jako jsou podmínky stanovené v čl. 5 odst. 2 uvedeného nařízení.
2. Následný přesun zvířete dovezeného podle odstavce 1 do jiného členského státu se zakazuje, s výjimkou případů, kdy zvíře bude za podmínek stanovených v čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 988/2003 přesunuto do jiného členského státu, než které jsou uvedeny v části A přílohy II uvedeného nařízení.
Následný přesun zvířete dovezeného podle odstavce 1 do jiného členského státu uvedeného v části A přílohy II uvedeného nařízení se uskuteční za podmínek stanovených v článku 6 odst.1 nařízení (ES) č. 998/2003, jakmile dotyčné zvíře dosáhne tří měsíců věku.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 11. prosince 2004.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 30. listopadu 2004,
kterým se schvalují programy pro eradikaci a sledování některých chorob zvířat a kontroly zaměřené na prevenci zoonóz předložené členskými státy pro rok 2005 a kterým se stanoví výše finančního příspěvku Společenství
(oznámeno pod číslem K(2004) 4600)
(2004/840/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [1], a zejména na čl. 24 odst. 6, články 29 a 32 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí 90/424/EHS stanoví možnost finančního příspěvku Společenství na eradikaci a sledování chorob zvířat a na kontroly zaměřené na prevenci zoonóz.
(2) Členské státy předložily programy pro eradikaci a sledování některých chorob zvířat, jakož i pro prevenci zoonóz na svém území.
(3) Po prověření těchto programů byly tyto programy shledány v souladu s relevantními veterinárními předpisy Společenství a zejména s kritérii Společenství, která se týkají eradikace těchto chorob, v souladu s rozhodnutím Rady 90/638/EHS ze dne 27. listopadu 1990, kterým se stanoví kritéria Společenství pro eradikaci a sledování některých chorob zvířat [2].
(4) Tyto programy jsou uvedeny na seznamu programů stanoveném rozhodnutím Komise 2004/695/ES ze dne 14. října 2004 o seznamech programů pro eradikaci a sledování chorob zvířat a o kontrolách zaměřených na prevenci zoonóz, které mohou obdržet finanční příspěvek Společenství v roce 2005 [3].
(5) S ohledem na význam těchto programů pro dosažení cílů Společenství v oblasti veřejného zdraví a zdraví zvířat je vhodné stanovit finanční příspěvek Společenství na 50 % nákladů, které vynaloží dotčený členský stát na opatření uvedená v tomto rozhodnutí až do výše maximální částky pro každý program.
(6) Podle nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 ze dne 17. května 1999 o financování společné zemědělské politiky [4] se programy pro sledování a eradikaci chorob zvířat financují ze Záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu; pro účely finanční kontroly se použije článek 8 a článek 9 nařízení (ES) č.
(7) Finanční příspěvek Společenství by měl být poskytnut na základě podmínky, že plánované činnosti jsou efektivně prováděny a že příslušné orgány poskytují všechny nezbytné informace ve lhůtách stanovených v tomto rozhodnutí.
(8) Je nutné vyjasnit směnný kurz, který bude používán pro převod žádostí o platby, které budou předloženy v národních měnách, jak je to definováno v čl. 1 písm. 1 d) nařízení Rady (ES) č. 2799/98 ze dne 15. prosince 1998 o agromonetární úpravě pro euro [5].
(9) Některé z těchto programů by měly být schváleny, aniž je dotčeno rozhodnutí Komise o pravidlech pro eradikaci příslušných chorob na základě vědeckého doporučení.
(10) Opatření stanovená v tomto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
KAPITOLA I
Vzteklina
Článek 1
1. Program pro eradikaci vztekliny předložený Rakouskem se schvaluje na období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví na 50 % nákladů, které budou vynaloženy Rakouskem na nákup a distribuci očkovací látky a očkovacích návnad pro program uvedený v odstavci 1, a nepřesáhne částku 180000 EUR.
Článek 2
1. Program pro eradikaci vztekliny předložený Českou republikou se schvaluje na období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví na 50 % nákladů, které budou vynaloženy Českou republikou na nákup a distribuci očkovací látky a očkovacích návnad pro program uvedený v odstavci 1, a nepřesáhne částku 400000 EUR.
Článek 3
1. Program pro eradikaci vztekliny předložený Německem se schvaluje na období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví na 50 % nákladů, které budou vynaloženy Německem na nákup a distribuci očkovací látky a očkovacích návnad pro program uvedený v odstavci 1, a nepřesáhne částku 400000 EUR.
Článek 4
1. Program pro eradikaci vztekliny předložený Finskem se schvaluje na období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví na 50 % nákladů, které budou vynaloženy Finskem na nákup a distribuci očkovací látky a očkovacích návnad pro program uvedený v odstavci 1, a nepřesáhne částku 100000 EUR.
Článek 5
1. Program pro eradikaci vztekliny předložený Litvou se schvaluje na období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví na 50 % nákladů, které budou vynaloženy Litvou na nákup a distribuci očkovací látky a očkovacích návnad pro program uvedený v odstavci 1, a nepřesáhne částku 900000 EUR.
Článek 6
1. Program pro eradikaci vztekliny předložený Polskem se schvaluje na období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví na 50 % nákladů, které budou vynaloženy Polskem na nákup a distribuci očkovací látky a očkovacích návnad pro program uvedený v odstavci 1, a nepřesáhne částku 1500000 EUR.
Článek 7
1. Program pro eradikaci vztekliny předložený Slovinskem se schvaluje na období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví na 50 % nákladů, které budou vynaloženy Slovinskem na nákup a distribuci očkovací látky a očkovacích návnad pro program uvedený v odstavci 1, a nepřesáhne částku 200000 EUR.
Článek 8
1. Program pro eradikaci vztekliny předložený Slovenskem se schvaluje na období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví na 50 % nákladů, které budou vynaloženy Slovenskou republikou na nákup a distribuci očkovací látky a očkovacích návnad pro program uvedený v odstavci 1, a nepřesáhne částku 400000 EUR.
KAPITOLA II
Brucelóza skotu
Článek 9
1. Program pro eradikaci brucelózy skotu předložený Kyprem se schvaluje na období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví na 50 % nákladů, které budou vynaloženy Kyprem na program uvedený v odstavci 1, a nepřesáhne částku 100000 EUR.
Uděluje se na:
a) náklady na laboratorní testy;
b) odškodnění pro vlastníky za usmrcení zvířat na základě tohoto programu.
Článek 10
1. Program pro eradikaci brucelózy skotu předložený Řeckem se schvaluje na období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví na 50 % nákladů, které budou vynaloženy Řeckem na program uvedený v odstavci 1, a nepřesáhne částku 100000 EUR.
Uděluje se na:
a) nákup očkovací látky;
b) náklady na laboratorní testy;
c) odškodnění pro vlastníky za usmrcení zvířat na základě tohoto programu.
Článek 11
1. Program pro eradikaci brucelózy skotu předložený Španělskem se schvaluje na období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví na 50 % nákladů, které budou vynaloženy Španělskem na program uvedený v odstavci 1, a nepřesáhne částku 5000000 EUR.
Uděluje se na:
a) nákup očkovací látky;
b) náklady na laboratorní testy;
c) odškodnění pro vlastníky za usmrcení zvířat na základě tohoto programu.
Článek 12
1. Program pro eradikaci brucelózy skotu předložený Irskem se schvaluje na období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví na 50 % nákladů, které budou vynaloženy Irskem na program uvedený v odstavci 1, a nepřesáhne částku 5000000 EUR. Uděluje se na:
a) náklady na laboratorní testy;
b) odškodnění pro vlastníky za usmrcení zvířat na základě tohoto programu.
Článek 13
1. Program pro eradikaci brucelózy skotu předložený Itálií se schvaluje na období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví na 50 % nákladů, které budou vynaloženy Itálií na program uvedený v odstavci 1, a nepřesáhne částku 3000000 EUR. Uděluje se na:
a) nákup očkovací látky;
b) náklady na laboratorní testy;
c) odškodnění pro vlastníky za usmrcení zvířat na základě tohoto programu.
Článek 14
1. Program pro eradikaci brucelózy skotu předložený Polskem se schvaluje na období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví na 50 % nákladů, které budou vynaloženy Polskem na program uvedený v odstavci 1, a nepřesáhne částku 800000 EUR.
Uděluje se na:
a) náklady na laboratorní testy;
b) odškodnění pro vlastníky za usmrcení zvířat na základě tohoto programu.
Článek 15
1. Program pro eradikaci brucelózy skotu předložený Portugalskem se schvaluje na období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví na 50 % nákladů, které budou vynaloženy Portugalskem na program uvedený v odstavci 1, a nepřesáhne částku 1800000 EUR.
Uděluje se na:
a) nákup očkovací látky;
b) náklady na laboratorní testy;
c) odškodnění pro vlastníky za usmrcení zvířat na základě tohoto programu.
Článek 16
1. Program pro eradikaci brucelózy skotu předložený Spojeným královstvím se schvaluje na období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví na 50 % nákladů, které budou vynaloženy Spojeným královstvím na program uvedený v odstavci 1, a nepřesáhne částku 5000000 EUR. Uděluje se na:
a) náklady na laboratorní testy;
b) odškodnění pro vlastníky za usmrcení zvířat na základě tohoto programu.
KAPITOLA III
Tuberkulóza skotu
Článek 17
1. Program pro eradikaci tuberkulózy skotu předložený Kyprem se schvaluje na období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví na 50 % nákladů, které budou vynaloženy Kyprem na program uvedený v odstavci 1, a nepřesáhne částku 5000 EUR.
Uděluje se na:
a) náklady na tuberkulinaci;
b) náklady na laboratorní testy;
c) odškodnění pro vlastníky za usmrcení zvířat na základě tohoto programu.
Článek 18
1. Program pro eradikaci tuberkulózy skotu předložený Řeckem se schvaluje na období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví na 50 % nákladů, které budou vynaloženy Řeckem na program uvedený v odstavci 1, a nepřesáhne částku 100000 EUR.
Uděluje se na:
a) náklady na tuberkulinaci;
b) náklady na laboratorní testy;
c) odškodnění pro vlastníky za usmrcení zvířat na základě tohoto programu.
Článek 19
1. Program pro eradikaci tuberkulózy skotu předložený Španělskem se schvaluje na období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví na 50 % nákladů, které budou vynaloženy Španělskem na program uvedený v odstavci 1, a nepřesáhne částku 4000000 EUR.
Uděluje se na:
a) náklady na tuberkulinaci;
b) náklady na laboratorní testy;
c) odškodnění pro vlastníky za usmrcení zvířat na základě tohoto programu.
Článek 20
1. Program pro eradikaci tuberkulózy skotu předložený Itálií se schvaluje na období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví na 50 % nákladů, které budou vynaloženy Itálií na program uvedený v odstavci 1, a nepřesáhne částku 2500000 EUR.
Uděluje se na:
a) náklady na tuberkulinaci;
b) náklady na laboratorní testy;
c) odškodnění pro vlastníky za usmrcení zvířat na základě tohoto programu.
Článek 21
1. Program pro eradikaci tuberkulózy skotu předložený Polskem se schvaluje na období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví na 50 % nákladů, které budou vynaloženy Polskem na program uvedený v odstavci 1, a nepřesáhne částku 700000 EUR.
Uděluje se na:
a) náklady na tuberkulinaci;
b) náklady na laboratorní testy;
c) odškodnění pro vlastníky za usmrcení zvířat na základě tohoto programu.
Článek 22
1. Program pro eradikaci tuberkulózy skotu předložený Portugalskem se schvaluje na období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví na 50 % nákladů, které budou vynaloženy Portugalskem na program uvedený v odstavci 1, a nepřesáhne částku 250000 EUR.
Uděluje se na:
a) náklady na tuberkulinaci;
b) náklady na laboratorní testy;
c) odškodnění pro vlastníky za usmrcení zvířat na základě tohoto programu.
KAPITOLA IV
Enzootická leukóza skotu
Článek 23
1. Program pro eradikaci enzootické leukózy skotu předložený Estonskem se schvaluje na období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společensrtví se stanoví na 50 % nákladů, které budou vynaloženy Estonskem na program uvedený v odstavci 1, a nepřesáhne částku 25000 EUR.
Uděluje se na:
a) náklady na laboratorní testy;
b) odškodnění pro vlastníky za usmrcení zvířat na základě tohoto programu.
Článek 24
1. Program pro eradikaci enzootické leukózy skotu předložený Itálií se schvaluje na období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví na 50 % nákladů, které budou vynaloženy Itálií na program uvedený v odstavci 1, a nepřesáhne částku 250000 EUR. Uděluje se na:
a) náklady na laboratorní testy;
b) odškodnění pro vlastníky za usmrcení zvířat na základě tohoto programu.
Článek 25
1. Program pro eradikaci enzootické leukózy skotu předložený Litvou se schvaluje na období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví na 50 % nákladů, které budou vynaloženy Litvou na program uvedený v odstavci 1, a nepřesáhne částku 200000 EUR.
Uděluje se na:
a) náklady na laboratorní testy;
b) odškodnění pro vlastníky za usmrcení zvířat na základě tohoto programu.
Článek 26
1. Program pro eradikaci enzootické leukózy skotu předložený Lotyšskem se schvaluje na období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví na 50 % nákladů, které budou vynaloženy Lotyšskem na program uvedený v odstavci 1, a nepřesáhne částku 100000 EUR.
Uděluje se na:
a) náklady na laboratorní testy;
b) odškodnění pro vlastníky za usmrcení zvířat na základě tohoto programu.
Článek 27
1. Program pro eradikaci enzootické leukózy skotu předložený Portugalskem se schvaluje na období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví na 50 % nákladů, které budou vynaloženy Portugalskem na program uvedený v odstavci 1, a nepřesáhne částku 200000 EUR.
Uděluje se na:
a) náklady na laboratorní testy;
b) odškodnění pro vlastníky za usmrcení zvířat na základě tohoto programu.
KAPITOLA V
Brucelóza ovcí a koz
Článek 28
1. Program pro eradikaci brucelózy ovcí a koz předložený Kyprem se schvaluje na období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví na 50 % nákladů, které budou vynaloženy Kyprem na program uvedený v odstavci 1, a nepřesáhne částku 175000 EUR.
Uděluje se na:
a) náklady na laboratorní testy;
b) odškodnění pro vlastníky za usmrcení zvířat na základě tohoto programu.
Článek 29
1. Program pro eradikaci brucelózy ovcí a koz předložený Řeckem se schvaluje na období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví na 50 % nákladů, které budou vynaloženy Řeckem na program uvedený v odstavci 1, a nepřesáhne částku 800000 EUR.
Uděluje se na:
a) nákup očkovací látky;
b) platy smluvních veterinárních lékařů speciálně najatých pro tento program.
Článek 30
1. Program pro eradikaci brucelózy ovcí a koz předložený Španělskem se schvaluje na období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví na 50 % nákladů, které budou vynaloženy Španělskem na program uvedený v odstavci 1, a nepřesáhne částku 6500000 EUR.
Uděluje se na:
a) nákup očkovací látky;
b) náklady na laboratorní testy;
c) odškodnění pro vlastníky za usmrcení zvířat na základě tohoto programu.
Článek 31
1. Program pro eradikaci brucelózy ovcí a koz předložený Francií se schvaluje na období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví na 50 % nákladů, které budou vynaloženy Francií na program uvedený v odstavci 1, a nepřesáhne částku 300000 EUR.
Uděluje se na:
a) nákup očkovací látky;
b) náklady na laboratorní testy;
c) odškodnění pro vlastníky za usmrcení zvířat na základě tohoto programu.
Článek 32
1. Program pro eradikaci brucelózy ovcí a koz předložený Itálií se schvaluje na období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví na 50 % nákladů, které budou vynaloženy Itálií na program uvedený v odstavci 1, a nepřesáhne částku 4500000 EUR. Uděluje se na:
a) nákup očkovací látky;
b) náklady na laboratorní testy;
c) odškodnění pro vlastníky za usmrcení zvířat na základě tohoto programu.
Článek 33
1. Program pro eradikaci brucelózy ovcí a koz předložený Portugalskem se schvaluje na období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví na 50 % nákladů, které budou vynaloženy Portugalskem na program uvedený v odstavci 1, a nepřesáhne částku 1700000 EUR.
Uděluje se na:
a) nákup očkovací látky;
b) náklady na laboratorní testy;
c) odškodnění pro vlastníky za usmrcení zvířat na základě tohoto programu.
KAPITOLA VI
Katarální horečka ovcí
Článek 34
1. Program pro eradikaci a sledování katarální horečky ovcí předložený Španělskem se schvaluje na období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví na 50 % nákladů na sérologické a entomologické testy a nákladů na pasti, které budou vynaloženy Španělskem na program uvedený v odstavci 1, a nepřesáhne částku 25000 EUR.
Článek 35
1. Program pro eradikaci a sledování katarální horečky ovcí předložený Francií se schvaluje na období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví na 50 % nákladů na sérologické a entomologické testy a nákladů na pasti, které budou vynaloženy Francií na program uvedený v odstavci 1, a nepřesáhne částku 50000 EUR.
Článek 36
1. Program pro eradikaci a sledování katarální horečky ovcí předložený Itálií se schvaluje na období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví na 50 % nákladů na sérologické a entomologické testy a nákladů na pasti, které budou vynaloženy Itálií na program uvedený v odstavci 1, a nepřesáhne částku 400000 EUR.
KAPITOLA VII
Salmonelózy u drůbeže
Článek 37
1. Program pro tlumení salmonelóz u plemenné drůbeže předložený Rakouskem se schvaluje na období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví na 50 % nákladů, které budou vynaloženy Rakouskem na program uvedený v odstavci 1, a nepřesáhne částku 70000 EUR.
Finanční příspěvek Společenství se uděluje na:
a) neškodné odstranění plemenné drůbeže nebo rozdíl mezi odhadovanou hodnotou takovéto plemenné drůbeže a výnosem z prodeje tepelně upraveného masa získaného z takovéto drůbeže;
b) neškodné odstranění inkubovaných násadových vajec;
c) neškodné odstranění neinkubovaných násadových vajec nebo rozdíl mezi odhadovanou hodnotou takovýchto neinkubovaných násadových vajec a výnosem z prodeje výrobků z tepelně upravených vajec získaných z těchto vajec;
d) nákup očkovacích látek, pokud to nezasahuje do provádění programu;
e) náklady na bakteriologické testy prováděné v rámci oficiálního odebírání vzorků, jak je to stanoveno v oddílu I přílohy III směrnice Rady 92/117/EHS [6] do maximální částky 5 EUR na jeden test, která bude nahrazena členskému státu.
Článek 38
1. Program pro tlumení salmonelóz u plemenné drůbeže předložený Belgií se schvaluje na období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví na 50 % nákladů, které budou vynaloženy Belgií na program uvedený v odstavci 1, a nepřesáhne částku 400000 EUR.
Finanční příspěvek Společenství se uděluje na:
a) neškodné odstranění plemenné drůbeže nebo rozdíl mezi odhadovanou hodnotou takovéto plemenné drůbeže a výnosem z prodeje tepelně upraveného masa získaného z takovéto drůbeže;
b) neškodné odstranění inkubovaných násadových vajec;
c) neškodné odstranění neinkubovaných násadových vajec nebo rozdíl mezi odhadovanou hodnotou takovýchto neinkubovaných násadových vajec a výnosem z prodeje výrobků z tepelně upravených vajec získaných z těchto vajec;
d) nákup očkovacích látek, pokud to nezasahuje do provádění programu;
e) náklady na bakteriologické testy prováděné v rámci oficiálního odebírání vzorků, jak je to stanoveno v oddílu I přílohy III směrnice 92/117/EHS do maximální částky 5 EUR na jeden test, která bude nahrazena členskému státu.
Článek 39
1. Program pro tlumení salmonelóz u plemenné drůbeže předložený Dánskem se schvaluje na období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví na 50 % nákladů, které budou vynaloženy Dánskem na program uvedený v odstavci 1, a nepřesáhne částku 110000 EUR.
Finanční příspěvek Společenství se uděluje na:
a) neškodné odstranění plemenné drůbeže nebo rozdíl mezi odhadovanou hodnotou takovéto plemenné drůbeže a výnosem z prodeje tepelně upraveného masa získaného z takovéto drůbeže;
b) neškodné odstranění inkubovaných násadových vajec;
c) neškodné odstranění neinkubovaných násadových vajec nebo rozdíl mezi odhadovanou hodnotou takovýchto neinkubovaných násadových vajec a výnosem z prodeje výrobků z tepelně upravených vajec získaných z těchto vajec;
d) nákup očkovacích látek, pokud to nezasahuje do provádění programu;
e) náklady na bakteriologické testy prováděné v rámci oficiálního odebírání vzorků, jak je to stanoveno v oddílu I přílohy III směrnice 92/117/EHS do maximální částky 5 EUR na jeden test, která bude nahrazena členskému státu.
Článek 40
1. Program pro tlumení salmonelóz u plemenné drůbeže předložený Francií se schvaluje na období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví na 50 % nákladů, které budou vynaloženy Francií na program uvedený v odstavci 1, a nepřesáhne částku 600000 EUR.
Finanční příspěvek Společenství se uděluje na:
a) neškodné odstranění plemenné drůbeže nebo rozdíl mezi odhadovanou hodnotou takovéto plemenné drůbeže a výnosem z prodeje tepelně upraveného masa získaného z takovéto drůbeže;
b) neškodné odstranění inkubovaných násadových vajec;
c) neškodné odstranění neinkubovaných násadových vajec nebo rozdíl mezi odhadovanou hodnotou takovýchto neinkubovaných násadových vajec a výnosem z prodeje výrobků z tepelně upravených vajec získaných z těchto vajec;
d) nákup očkovacích látek, pokud to nezasahuje do provádění programu;
e) náklady na bakteriologické testy prováděné v rámci oficiálního odebírání vzorků, jak je to stanoveno v oddílu I přílohy III směrnice 92/117/EHS do maximální částky 5 EUR na jeden test, která bude nahrazena členskému státu.
Článek 41
1. Program pro tlumení salmonelóz u plemenné drůbeže předložený Irskem se schvaluje na období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví na 50 % nákladů, které budou vynaloženy Irskem na program uvedený v odstavci 1, a nepřesáhne částku 50000 EUR.
Finanční příspěvek Společenství se uděluje na:
a) neškodné odstranění plemenné drůbeže nebo rozdíl mezi odhadovanou hodnotou takovéto plemenné drůbeže a výnosem z prodeje tepelně upraveného masa získaného z takovéto drůbeže;
b) neškodné odstranění inkubovaných násadových vajec;
c) neškodné odstranění neinkubovaných násadových vajec nebo rozdíl mezi odhadovanou hodnotou takovýchto neinkubovaných násadových vajec a výnosem z prodeje výrobků z tepelně upravených vajec získaných z těchto vajec;
d) nákup očkovacích látek, pokud to nezasahuje do provádění programu;
e) náklady na bakteriologické testy prováděné v rámci oficiálního odebírání vzorků, jak je to stanoveno v oddílu I přílohy III směrnice 92/117/EHS do maximální částky 5 EUR na jeden test, která bude nahrazena členskému státu.
Článek 42
1. Program pro tlumení salmonelóz u plemenné drůbeže předložený Itálií se schvaluje na období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví na 50 % nákladů, které budou vynaloženy Itálií na program uvedený v odstavci 1, a nepřesáhne částku 600000 EUR.
Finanční příspěvek Společenství se uděluje na:
a) neškodné odstranění plemenné drůbeže nebo rozdíl mezi odhadovanou hodnotou takovéto plemenné drůbeže a výnosem z prodeje tepelně upraveného masa získaného z takovéto drůbeže;
b) neškodné odstranění inkubovaných násadových vajec;
c) neškodné odstranění neinkubovaných násadových vajec nebo rozdíl mezi odhadovanou hodnotou takovýchto neinkubovaných násadových vajec a výnosem z prodeje výrobků z tepelně upravených vajec získaných z těchto vajec;
d) nákup očkovacích látek, pokud to nezasahuje do provádění programu;
e) náklady na bakteriologické testy prováděné v rámci oficiálního odebírání vzorků, jak je to stanoveno v oddílu I přílohy III směrnice 92/117/EHS do maximální částky 5 EUR na jeden test, která bude nahrazena členskému státu.
Článek 43
1. Program pro tlumení salmonelóz u plemenné drůbeže předložený Nizozemskem se schvaluje na období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví na 50 % nákladů, které budou vynaloženy Nizozemskem na program uvedený v odstavci 1, a nepřesáhne částku 350000 EUR.
Finanční příspěvek Společenství se uděluje na:
a) neškodné odstranění plemenné drůbeže nebo rozdíl mezi odhadovanou hodnotou takovéto plemenné drůbeže a výnosem z prodeje tepelně upraveného masa získaného z takovéto drůbeže;
b) neškodné odstranění inkubovaných násadových vajec;
c) neškodné odstranění neinkubovaných násadových vajec nebo rozdíl mezi odhadovanou hodnotou takovýchto neinkubovaných násadových vajec a výnosem z prodeje výrobků z tepelně upravených vajec získaných z těchto vajec;
d) nákup očkovacích látek, pokud to nezasahuje do provádění programu;
e) náklady na bakteriologické testy prováděné v rámci oficiálního odebírání vzorků, jak je to stanoveno v oddílu I přílohy III směrnice 92/117/EHS do maximální částky 5 EUR na jeden test, která bude nahrazena členskému státu.
Článek 44
1. Program pro tlumení salmonelóz u plemenné drůbeže předložený Slovenskem se schvaluje na období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví na 50 % nákladů, které budou vynaloženy Slovenskem republikou na program uvedený v odstavci 1, a nepřesáhne částku 100000 EUR.
Finanční příspěvek Společenství se uděluje na:
a) neškodné odstranění plemenné drůbeže nebo rozdíl mezi odhadovanou hodnotou takovéto plemenné drůbeže a výnosem z prodeje tepelně upraveného masa získaného z takovéto drůbeže;
b) neškodné odstranění inkubovaných násadových vajec;
c) neškodné odstranění neinkubovaných násadových vajec nebo rozdíl mezi odhadovanou hodnotou takovýchto neinkubovaných násadových vajec a výnosem z prodeje výrobků z tepelně upravených vajec získaných z těchto vajec;
d) nákup očkovacích látek, pokud to nezasahuje do provádění programu;
e) náklady na bakteriologické testy prováděné v rámci oficiálního odebírání vzorků, jak je to stanoveno v oddílu I přílohy III směrnice 92/117/EHS do maximální částky 5 EUR na jeden test, která bude nahrazena členskému státu.
KAPITOLA VIII
Vezikulární choroba prasat
Článek 45
1. Program pro eradikaci a sledování vezikulární choroby prasat předložený Itálií se schvaluje na období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví na 50 % nákladů na virologické a sérologické laboratorní testy a nákladů, které budou vynaloženy Itálií na odškodnění pro vlastníky za usmrcení zvířat na základě programu uvedeného v odstavci 1, a nepřesáhne částku 200000 EUR.
KAPITOLA IX
Klasický mor prasat
Článek 46
1. Program pro tlumení a sledování klasického moru prasat předložený Belgií se schvaluje na období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví na 50 % nákladů na virologické a sérologické testy prasat domácích a černé zvěře, které budou vynaloženy Belgií na základě programu uvedeného v odstavci 1, a nepřesáhne částku 15000 EUR.
Článek 47
1. Program pro tlumení a sledování klasického moru prasat předložený Českou republikou se schvaluje na období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví na 50 % nákladů na virologické a sérologické testy prasat domácích a černé zvěře, které budou vynaloženy Českou republikou na základě programu uvedeného v odstavci 1, a nepřesáhne částku 100000 EUR.
Článek 48
1. Program pro eradikaci a sledování klasického moru prasat předložený Německem se schvaluje na období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví na 50 % nákladů na virologické a sérologické testy prasat domácích a černé zvěře, které budou vynaloženy Německem na základě programu uvedeného v odstavci 1, a nepřesáhne částku 800000 EUR.
Článek 49
1. Program pro tlumení a sledování klasického moru prasat předložený Francií se schvaluje na období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví na 50 % nákladů na virologické a sérologické testy prasat domácích a černé zvěře, které budou vynaloženy Francií republikou na základě programu uvedeného v odstavci 1, a nepřesáhne částku 150000 EUR.
Článek 50
1. Program pro eradikaci a sledování klasického moru prasat předložený Lucemburskem se schvaluje na období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví na 50 % nákladů na virologické a sérologické testy prasat domácích a černé zvěře, které budou vynaloženy Lucemburskem na základě programu uvedeného v odstavci 1, a nepřesáhne částku 100000 EUR.
Článek 51
1. Program pro eradikaci a sledování klasického moru prasat předložený Slovinskem se schvaluje na období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví na 50 % nákladů na virologické a sérologické testy prasat domácích a černé zvěře, které budou vynaloženy Slovinskem na základě programu uvedeného v odstavci 1, a nepřesáhne částku 10000 EUR.
Článek 52
1. Program pro tlumení a sledování klasického moru prasat předložený Slovenskem se schvaluje na období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví na 50 % nákladů, které budou vynaloženy Slovenskem na základě programu uvedeného v odstavci 1, a nepřesáhne částku 200000 EUR.
Uděluje se na:
a) nákup a distribuci očkovacích látek;
b) náklady na virologické a sérologické testy domácích prasat a černé zvěře.
KAPITOLA X
Aujeszkyho choroba
Článek 53
1. Program pro eradikaci Aujeszkyho choroby předložený Belgií se schvaluje na období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví na 50 % nákladů na laboratorní testy, které budou vynaloženy Belgií na základě programu uvedeného v odstavci 1, a nepřesáhne částku 300000 EUR.
Článek 54
1. Program pro eradikaci Aujeszkyho choroby předložený Španělskem se schvaluje na období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví na 50 % nákladů na laboratorní testy, které budou vynaloženy Španělskem na základě programu uvedeného v odstavci 1, a nepřesáhne částku 250000 EUR.
Článek 55
1. Program pro eradikaci Aujeszkyho choroby předložený Maďarskem se schvaluje na období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví na 50 % nákladů na laboratorní testy, které budou vynaloženy Maďarskem na program uvedený v odstavci 1, a nepřesáhne částku 50000 EUR.
Článek 56
1. Program pro eradikaci Aujeszkyho choroby předložený Irskem se schvaluje na období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví na 50 % nákladů na laboratorní testy, které budou vynaloženy Irskem na program uvedený v odstavci 1, a nepřesáhne částku 50000 EUR.
Článek 57
1. Program pro eradikaci Aujeszkyho choroby předložený Portugalskem se schvaluje na období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví na 50 % nákladů na laboratorní testy, které budou vynaloženy Portugalskem na program uvedený v odstavci 1, a nepřesáhne částku 25000 EUR.
Článek 58
1. Program pro eradikaci Aujeszkyho choroby předložený Slovenskem se schvaluje na období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví na 50 % nákladů na laboratorní testy, které budou vynaloženy Slovenskem na program uvedený v odstavci 1, a nepřesáhne částku 25000 EUR.
KAPITOLA XI
Hydroperikartritida, babesióza a anaplasmóza
Článek 59
1. Program pro eradikaci hydroperikartritidy, babesiózy a anaplasmózy na Guadelupu předložený Francií se schvaluje na období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Program pro eradikaci hydroperikartritidy, babesiózy a anaplasmózy na Martiniku předložený Francií se schvaluje na období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
3. Program pro eradikaci hydroperikartritidy, babesiózy a anaplasmózy na Reunionu předložený Francií se schvaluje na období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
4. Finanční příspěvek Společenství se stanoví na 50 % nákladů, které budou vynaloženy Francií na programy uvedené v odstavci 1, 2 a 3, a nepřesáhne částku 150000 EUR.
KAPITOLA XII
Obecná a závěrečná ustanovení
Článek 60
1. Pro programy uvedené v článcích 9 až 33 jsou způsobilé náklady na odškodnění za usmrcení zvířat omezeny podle ustanovení v odstavci 2 a 3.
2. Průměrné odškodnění, které bude nahrazeno členským státům, bude vypočítáno na základě počtu usmrcených zvířat v členském státě a:
a) u skotu maximálně do částky 300 EUR za jedno zvíře;
b) u ovcí a koz maximálně do výše 35 EUR za jedno zvíře.
3. Maximální výše odškodnění, které bude nahrazeno členským státům za jedno zvíře, nepřekročí 1000 EUR u skotu a 100 EUR u ovcí a koz.
Článek 61
1. Maximální výše nákladů, které budou nahrazeny členským státům v rámci programů uvedených v článcích 9 až 33 a v článcích 53 až 58 nepřekročí:
+++++ TABLE +++++
Článek 62
Směnný kurz pro žádosti předložené v národní měně v měsíci "n" bude kurz platný desátý den měsíce "n+1" nebo v nejbližší předcházející den, pro který byl směnný kurz stanoven.
Článek 63
1. Finanční příspěvek Společenství na programy uvedené v článcích 1 až 59 budou poskytnuty, pokud bude jejich provádění v souladu s relevantními ustanoveními práva Společenství, včetně pravidel pro hospodářskou soutěž a pro zadávání veřejných zakázek a s výhradou podmínek stanovených pod písmeny a) až f):
a) uvedení v účinnost právních a správních předpisů pro provádění programu dotčeným členských státem do 1. ledna 2005;
b) odeslání předběžného technického a finančního hodnocení programu v souladu s čl. 24 odst. 7 rozhodnutí 90/424/EHS nejpozději do 1. června 2005;
c) odeslání prozatímní zprávy týkající se prvních šesti měsíců provádění programu nejpozději do čtyř týdnů po skončení prováděcího období, k němuž se zpráva vztahuje;
d) odeslání závěrečné zprávy o technickém provedení programu nejpozději do 1. června 2006, doplněné odůvodněnými doklady o vynaložených nákladech a dosažených výsledcích za období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005;
e) efektivní provádění programu;
f) pro tato opatření nebyl ani nebude vyžádán jiný příspěvek Společenství.
2. V případě, že některý členský stát nevyhoví pravidlům stanoveným v odstavci 1, Komise sníží příspěvek Společenství uvedenému členskému státu s ohledem na charakter a závažnost takovéhoto porušení předpisů a na finanční ztrátu utrpěnou Společenstvím.
Článek 64
Toto rozhodnutí se použije od 1. ledna 2005.
Článek 65
Toto rozhodnutí je určené členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 7. dubna 2004
vztahující se k řízení podle článku 81 Smlouvy ES ohledně případu COMP/A.38284/D2
Société Air France/Alitalia Linee Aeree Italiane S.p.A. [1]
(oznámeno pod číslem K(2004) 1307)
(Pouze anglické znění je závazné)
(2004/841/ES)
Dne 7. dubna 2004 přijala Komise rozhodnutí, kterým uděluje výjimku podle čl. 81 odst. 3 Smlouvy o kooperační dohodě mezi Air France (AF) a Alitalia (AZ).
Veřejná verze tohoto rozhodnutí je dostupná v angličtině, francouzštině a němčině (pouze anglické znění je závazné) na webových stránkách GŘ COMP na adrese http://europa.eu.int/comm/competition/index_en.html
1. SHRNUTÍ ŘÍZENÍ
(1) Dne 12. listopadu 2001 oznámily Air France (AF) a Alitalia (AZ) Komisi řadu dohod o spolupráci a požádaly o jejich zamítnutí podle čl. 3 odst. 2 nařízení Rady (EHS) č. 3975/87 a o výjimku podle článku 5 téhož nařízení [2].
(2) Dne 8. května 2002 byl přehled uvedených dohod zveřejněn v Úředním věstníku Evropských společenství a třetí strany byly vyzvány k zaslání svých stanovisek do 30 dnů v souladu s čl. 5 odst. 2 nařízení (EHS) č. 3975/87 [3]. V odpovědi na toto oznámení vyjádřila řada aerolinií zájem zahájit provoz na zmíněných linkách pod podmínkou, že překážky pro jejich vstup budou odstraněny adekvátními opatřeními.
(3) Dopis o vážných pochybnostech byl stranám Komisí poslán 1. července 2002, v němž je Komise informovala, že jejich dohody o spolupráci nemohou být schváleny v současné podobě.
(4) Na základě připomínek vyjádřených Komisí a po intenzivních jednáních navrhly strany závazky, které byly publikovány k okomentování v Úředním věstníku dne 9. prosince 2003 s odvoláním na čl. 16 odst. 3 nařízení (EHS) č. 3975/87 [4]. S ohledem na obdržená vysvětlení strany akceptovaly, že své závazky ještě zlepší.
(5) Zlepšené závazky, v souvislosti se skutečností, že na trh vstoupily další subjekty, jsou z hlediska podmínek soutěže uspokojivé.
Pod podmínkou, že strany budou souhlasit s těmito závazky, se Komise rozhodla udělit jejich dohodám o spolupráci výjimku na dobu šesti let.
2. DOHODY O SPOLUPRÁCI
(6) Na základě vzájemné spolupráce se strany budou snažit vypracovat rozsáhlou a dlouhodobou strategii bilaterální aliance, jejímž cílem bude především:
- vytvoření evropského vícestřediskového systému multi-hub, tj. několika středisek založených na stávajících střediscích stran na letištích Charles de Gaulle v Paříži, římského letiště Fiumicino a milánského letiště Malpensa za účelem propojení svých celosvětových sítí,
- koordinovat operace související s poskytováním služeb pasažérům, včetně sdílení kódů (code-sharing), koordinace svých sítí rezervací, prodeje, řízení tržeb, společného uznání příslušných Frequent Flyer programů, koordinace marketingu a sdílení společných prostor,
- spolupráce v ostatních oblastech, jako např. nákladní doprava, odbavování cestujících, údržba, zásobování, catering, informační technologie, rozvoj flotily letadel a jejich nákup, školení posádek a účtování tržeb.
(7) Tak jako je snahou Aliance vytvořit vícestřediskový systém mezi Air France a Alitalia, za účelem propojení jejich světových sítí, bude i těsnější spolupráce ve francouzsko-italském "svazku", který zahrnuje lety mezi Francií a Itálií zajišťované Air France nebo Alitalií, s výjimkou letů zv. beyond a behind, a to jak tuzemských, tak mezinárodních.
V tomto francouzsko-italském svazku se strany dohodly, nad rámec vzájemné koordinace v oblasti služeb pasažérům, jak bylo popsáno výše, také na frekvenci (letů) a na sdílení svých kapacit a příjmů.
3. POSOUZENÍ
(8) Aktivity plynoucí z těchto dohod zahrnují leteckou přepravu cestujících, leteckou přepravu zboží a související pozemní služby.
První předloha rozhodnutí o výjimce pouze pojmenovává oblasti spolupráce, tzn. letový řád pro osobní přepravu.
Letecká nákladní doprava je z této předlohy vyňata, protože strany dosud vyjednávají o rozsahu vzájemné spolupráce na tomto poli.
Předloha rozhodnutí také nepojednává o pozemních službách, protože na ně se nařízení (EHS) č. 3975/87 nevztahuje [5].
(9) Komise akceptuje také to, že Aliance všeobecně přispěje ke zlepšení nabídky a distribuci dopravních služeb a podpoří technický i ekonomický pokrok.
Dohoda o spolupráci by měla přinést všeobecný prospěch ve smyslu vytvoření širší světové sítě, která by nabídla cestujícím lepší služby rozšířenou nabídkou přímých i nepřímých letů.
Zatímco vzrůst velikosti aerolinek nevede nutně ke snižování nákladů, protože ty nezávisí bezpodmínečně na měřítku, úspory mohou být realizovány prostřednictvím vzrůstu dopravy v síti, lepším plánováním četnosti letů, vyšší obsazeností letů atd.
(10) Nicméně zákazníci mohou očekávat, že snížení nákladů se projeví snížením cen, pokud budou strany i nadále dostatečně nuceny se chovat konkurenčně tam, kde je konkurence kvůli Alianci omezena.
(11) To vede, podle posouzení Komise v článku 81, k tomu, že je zde riziko, že Aliance vyloučí soutěž v značné části služeb cestujícím v sedmičce párových letů ("Origin & Destination") [6], tzn. Paříž–Milán, Paříž–Řím, Paříž–Benátky, Paříž–Florencie, Paříž–Boloň, Paříž–Neapol a Paříž–Lyon.
Před Aliancí byly Air France a Alitalia dva hlavní operátoři na tomto výnosném trhu, kteří soutěžili "hlava proti hlavě".
V době ohlášení (Aliance) měly strany velký podíl trhu na těchto sedmi párových linkách "O & D". To vyhovovalo cestujícím, kteří kladou důraz na čas a flexibilitu, stejně jako cestujícím, pro které je důležitá cena letenky [7].
(12) Dále jsou strany, které mají silnou pozici na trhu, před vstupem nových subjektů chráněny významnými vstupními překážkami, které spočívají např. v nedostatku volných míst, tzv. slotů, na dotyčných letištích, frekvenci letů zajišťovaných stranami, ve vysokém podílu zákazníků, kterým záleží na čase, a poolingu programu Frequent Flyer.
(13) Dohoda o spolupráci tedy může být přijata jen na základě adekvátních opatření, jejichž hlavním cílem je odstranění stávajících vstupních překážek pro soutěžící a ujištění, že dotčeným cestujícím se dostane přiměřeného podílu výhod vyplývajících z této spolupráce.
4. ZÁVAZKY
(14) Na základě výhrad popsaných Komisí v dopise o závažných pochybnostech navrhly dotčené strany závazky, které byly publikovány k okomentování dne 9. prosince 2003.
Několik aerolinek a Úřad pro vzájemně výhodné obchodování Spojeného království podalo připomínky.
S ohledem na tyto připomínky přijaly dotčené strany řadu dalších závazků.
Zejména podmínky rozložení slotů na letišti CDG v Paříži byly podstatně změněny a omezení počtu slotů na letišti Orly bylo odstraněno.
Hlavní zásady těchto závazků jsou shrnuty níže.
Počet volných míst (slotů), které budou uvolněny
(15) Pro nápravu nedostatku slotů na přeplněných letištích se strany dohodly poskytnout svým konkurentům řadu volných míst na podporu novým službám na sedmi linkách, kde Komise uvedla obavy ze znevýhodnění konkurence.
Maximální počet slotů, které dotčené strany uvolní na jednotlivých linkách, je upřesněn v příloze rozhodnutí.
(16) Na základě rozsáhlého šetření francouzsko-italského trhu Komisí a po posouzení připomínek třetích stran, v odpověď na vyhlášku Komise v souladu s čl. 16 odst. 3 nařízení (EHS) č. 3975/87, je počet slotů, které se strany uvolily uvolnit na každé z dotčených tras, považován za dostatečný, aby umožnil účinnou konkurenci pro strany na lety přepravních letadel point-to-point. Cílem opatření je umožnit konkurenčním aerolinkám přepravovat v režimu point-to-point a zejména umožnit stranám konkurenceschopně soutěžit nabídkou letů O & D cestujícím, kterým záleží na úspoře času a na flexibilitě.
(17) Vzhledem k tomu, že je účinnější zvýšit frekvenci stávajících služeb, než založit úplně nové služby, a že zákazníci s nároky na čas a flexibilitu potřebují dostatečný počet každodenní frekvence letů, budou tyto sloty poskytnuty přednostně konkurentovi, který se zaváže k nejvyšší frekvenci na daných trasách (včetně stávajících služeb).
Uvolněné sloty na letištích v Paříži a Miláně
(18) Ze šetření francouzsko-italského trhu Komisí vyplývá, že letiště Charles de Gaulle (CDG) a Orly (ORY) jsou nahraditelná z hlediska poptávky po přepravních službách cestujícími O & D na daných trasách.
Totéž platí o letištích Linate a Malpensa v Miláně.
(19) Uplatnění zásady proporcionality by normálně znamenalo, že stranám bude dovoleno si vybrat, na kterých letištích se vzdají slotů, pokud by to dostatečně vyřešilo konkurenční obavy.
V daném případě, za účelem zajištění účinnosti daných opatření, však Komise zvážila, že co se týče pařížských letišť, měly by být sloty uvolněny za určitých podmínek také na letišti Orly, kde konkurenční linky služby již poskytují, tak aby mohly rozsah svých služeb ještě zvýšit.
Tímto se vysvětluje, proč je v závazcích stanoveno, že konkurent má právo obdržet sloty v Orly, pokud již služby z Orly na daných trasách poskytuje a všechny jeho lety obsluhující Paříž jsou provozovány právě z toho letiště.
(20) Z téhož důvodu je v závazcích stanoveno, že strany budou požádány uvolnit sloty na letišti Linate v Miláně pouze konkurentovi, který lety z Linate již provozuje a přeje si frekvenci letů na této trase rozšířit.
Další opatření
(21) Kromě (uvolnění) slotů obsahuje předloha rozhodnutí další opatření zaměřená na odstranění překážek vstupu.
(22) Některé z nich posílí vyměnitelnost, z hlediska zákazníka, mezi lety provozovanými stranami a lety provozovanými jejich konkurenty na dotčených trasách a pomohou novým subjektům získat minimální počet pasažérů potřebný o tomu, aby mohl začít provoz na těchto trasách.
Zejména se stanoví, že strany budou povinny umožnit novým subjektům podílet se na jejich Frequent Flyer programech, pokud si to budou přát.
Další závazek se týká mezilinkových dohod a dohod pro-rata, které umožní, aby cestující, který odletěl se stranami, se mohl vrátit s konkurentem a naopak, za použití jedné letenky.
(23) Strany se také zavázaly usnadnit uzavření intermodálních pasažérských dohod, v jejichž rámci budou poskytovat leteckodopravní služby jako součást plánu cest, které zahrnují přepravu po zemi či námořní, za účelem zajištění většího výběru intermodálních možností přepravy pro cestující.
Toto by např. umožnilo zákazníkům s časovými nároky kombinovat železniční přepravu jedním směrem s leteckou dopravou opačným směrem za výhodných podmínek.
(24) A konečně, závazky ukládají stranám povinnost udržovat frekvenci na určité úrovni (nařízení o zvýšení frekvence) během počátečního období, tak aby nové subjekty nebyly vytlačeny z trhu zanedlouho po vstupu.
5. ZÁVĚREM
(25) Z výše uvedeného vyplývá, že stranami předložené závazky jsou dostatečným řešením pro zajištění vzájemné konkurence na trzích a pro vyvrácení obav identifikovaných během šetření, neboť umožňují a usnadňují vstup třetích subjektů.
(26) Komise tudíž rozhodla v souladu s čl. 81 odst. 3 Smlouvy o ES a za předpokladu, že strany dodrží závazky uvedené v příloze, že čl. 81 odst. 1 Smlouvy o ES není použitelný pro smlouvu o spolupráci mezi Air France a Alitalií, jejíž existence byla Komisi oznámena dne 12. listopadu 2001, a to na období od 12. listopadu 2001 do 11. listopadu 2007.
[1] Zpráva úředníka pro slyšení uveřejněná
Rozhodnutí Komise
ze dne 1. prosince 2004
o prováděcích pravidlech, podle nichž mohou členské státy povolit uvádění na trh osiva těch odrůd, pro které byly předloženy žádosti o zapsání do katalogu odrůd druhů zemědělských rostlin druhů zeleniny členského státu
(oznámeno pod číslem K(2004) 4493)
(Text s významem pro EHP)
(2004/842/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 66/401/EHS ze dne 14. června 1966 o uvádění osiva pícnin na trh [1], a zejména na čl. 4a odst. 2 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 66/402/EHS ze dne 14. června 1966 o uvádění osiva obilovin na trh [2], a zejména na čl. 4a odst. 2 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 2002/54/ES ze dne 13. června 2002 o uvádění osiva řepy na trh [3], a zejména na čl. 6 odst. 2 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 2002/55/ES ze dne 13. června 2002 o uvádění osiva zeleniny na trh [4], a zejména na čl. 23 odst. 2 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 2002/56/ES ze dne 13. června 2002 o uvádění sadby brambor na trh [5], zejména na čl. 6 odst. 2 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 2002/57/ES ze dne 13. června 2002 o uvádění osiva olejnin a přadných rostlin na trh [6], zejména na čl. 6 odst. 2 uvedené směrnice;
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle směrnic 66/401/EHS, 66/402/EHS, 2002/54/ES, 2002/56/ES a 2002/57/ES mohou členské státy povolit producentům zemědělského osiva, aby na trh uváděli osivo těch odrůd, pro které byla předložena žádost o zapsání do katalogu daného členského státu, jak stanoví směrnice Rady 2002/53/ES ze dne 13. června 2002 o Společném katalogu odrůd zemědělských rostlin [7].
(2) Krom toho mohou členské státy podle směrnice 2002/55/ES povolit pěstitelům osiva zeleniny nebo jejich zástupcům, aby uváděli na trh osivo těch odrůd, pro které byla předložena žádost o zapsání do katalogu alespoň jednoho členského státu, jak stanoví daná směrnice.
(3) S cílem umožnit členským státům takové povolení udělit je třeba pro tyto směrnice stanovit prováděcí pravidla, která by se vztahovala zejména na účel těchto povolení a podmínky, za jakých je lze udělit, označování balení osiva návěskou a v případě zemědělského osiva i množství. Rovněž je vhodné, aby v případě odrůdy získané z geneticky modifikovaného organismu muselo být povoleno uvádění na trh tohoto geneticky modifikovaného organismu, a to v souladu s právními předpisy Společenství.
(4) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro osivo a sadbu v zemědělství, zahradnictví a lesnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
KAPITOLA I
Obecné ustanovení
Článek 1
Předmět rozhodnutí
Účelem tohoto rozhodnutí je stanovit pravidla, podle nichž mohou členské státy povolit uvádění na trh:
a) osiva odrůd druhů zemědělských rostlin, pro které byla danému členskému státu předložena žádost o zapsání do katalogu členského státu, jenž je stanoven v čl. 1 odst. 2 směrnice 2002/53/ES, pokud je dosaženo souladu s kapitolou II tohoto rozhodnutí, nebo
b) osiva odrůd druhů zeleniny, pro které byla alespoň v jednom členském státu předložena žádost o zapsání do katalogu členského státu, jenž je stanoven v čl. 3 odst. 3 směrnice 2002/55/ES, a pro které byly předloženy specifické technické údaje, pokud je dosaženo souladu s kapitolou III tohoto rozhodnutí.
KAPITOLA II
Druhy zemědělských rostlin
Článek 2
Povolení
1. Pokud jde o druhy zemědělských rostlin, na které se vztahují směrnice 66/401/EHS, 66/402/EHS, 2002/54/ES, 2002/56/ES a 2002/57/ES, mohou členské státy povolit producentům usazeným na jejich území, aby uváděli na trh osivo odrůd, pro které byla danému členskému státu předložena žádost o zapsání do katalogu odrůd druhů zemědělských rostlin členského státu (dále jen "katalog členského státu"), pokud je dosaženo souladu s články 3 až 18 tohoto rozhodnutí.
2. Členské státy zajistí, aby v případě udělení povolení v souladu s tímto rozhodnutím držitel povolení splnil jakékoli podmínky či omezení spojená s tímto povolením.
Článek 3
Žádost
1. O povolení může požádat osoba, která řádně předložila žádost o zapsání daných odrůd do katalogu členského státu (dále jen "žadatel", což zahrnuje i zástupce této osoby, pokud byl úředně pověřen).
2. Žadatel předloží tyto údaje:
a) plánované zkoušky a hodnocení;
b) název členského státu či států, kde budou tyto zkoušky a hodnocení provedeny;
c) popis odrůdy;
d) udržovací šlechtění odrůdy.
Článek 4
Účel
Povolení se udělí pouze pro testy a hodnocení prováděné v zemědělských podnicích s cílem získat informace o pěstování nebo použití odrůdy.
Článek 5
Technické podmínky
1. Osivo pícnin musí splňovat podmínky stanovené v přílohách I a II směrnice 66/401/EHS pro:
a) certifikované osivo (všechny druhy kromě Pisum sativum a Vicia faba) nebo
b) "certifikované osivo druhé generace" (Pisum sativum, Vicia faba).
2.
Osivo obilovin musí splňovat podmínky stanovené v přílohách I a II směrnice 66/402/EHS pro:
a) certifikované osivo (Phalaris canariensis, kromě hybridů, Secale cereale, Sorghum bicolor, Sorghum sudanense, Zea mays a hybridy Avena sativa, Hordeum vulgare, Oryza sativa, Triticum aestivum, Triticum durum, Triticum spelta a x Triticosecale kromě samosprašných odrůd) nebo
b) "certifikované osivo druhé generace" (Avena sativa, Hordeum vulgare, Oryza sativa, Triticum aestivum, Triticum durum, Triticum spelta a samosprašné odrůdy x Triticosecale, vždy kromě hybridů).
3. Osivo řepy musí splňovat podmínky stanovené v přílohách I směrnice 2002/54/ES pro certifikované osivo.
4. Sadba brambor musí splňovat podmínky stanovené v přílohách I a II směrnice 2002/56/ES pro certifikovanou sadbu brambor.
5. Osivo olejnin a přadných rostlin musí splňovat podmínky stanovené v přílohách I a II směrnice 2002/57/ES pro:
a) certifikované osivo (všechny druhy kromě Linum usitatissimum);
b) "certifikované osivo druhé a třetí generace" (Linum usitatissimum).
Článek 6
Zkoušky
1. Soulad s podmínkami uvedenými v článku 5 se posoudí:
a) v případě sadby brambor úředními zkouškami;
b) v ostatních případech úředními zkouškami nebo zkouškami provedenými pod úředním dohledem.
2. Pro účely posouzení souladu s podmínkami, pokud jde o odrůdovou pravost a odrůdovou čistotu, se použije popis odrůdy předložený žadatelem nebo případně prozatímní popis odrůdy vycházející z výsledků úředních zkoušek odlišnosti, stálosti a uniformity odrůdy, jak stanoví článek 7 směrnice 2002/53/ES.
3. Zkoušky se provádějí v souladu se stávajícími mezinárodními metodami, pokud tyto metody existují.
4. Při zkouškách se odebírají vzorky, a to úředně či pod úředním dohledem, nebo se v případě sadby brambor odebírají úředně v souladu s vhodnými metodami.
5. Vzorky se odebírají z homogenních partií.
6. Maximální hmotnost partie a minimální hmotnost vzorku jsou uvedeny:
a) pro osivo pícnin: v příloze III směrnice 66/401/EHS;
b) pro obiloviny: v příloze III směrnice 66/402/EHS;
c) pro řepu: v příloze II směrnice 2002/54/ES;
d) pro olejniny a přadné rostliny: v příloze III směrnice 2002/57/ES.
Článek 7
Množství
Množství povolená pro každou odrůdu nepřekročí následující podíly osiva stejného druhu využívané v členském státu či státech, pro který(é) je osivo určeno:
a) pro pšenici tvrdou 0,05 %;
b) pro hrách setý, bob polní, oves, ječmen a pšenici 0,3 %;
c) pro všechna ostatní osiva 0,1 %.
Pokud však tato množství nepostačují k výsevu na plochu 10 ha na každý členský stát, pro který je osivo určeno, je možné pro takovou oblast povolit potřebné množství.
Článek 8
Balení a uzavření
Osivo může být uváděno na trh pouze v uzavřených obalech či nádobách opatřených uzávěrem.
Balení osiva a nádoby se úředně nebo pod úředním dohledem uzavřou takovým způsobem, aby nemohly být otevřeny bez poškození uzavíracího systému nebo bez zanechání stop po manipulaci buď na úřední návěsce podle článku 9, nebo na balení.
Aby bylo uzavření zajištěno, musí uzavírací systém zahrnovat alespoň připevnění úřední návěsky, nebo úřední plomby.
V případě sadby brambor musejí být obaly nové a nádoba čistá.
Článek 9
Označení návěskou
1. Balení osiva se opatří úřední návěskou v jednom z úředních jazyků Společenství.
2. Návěska uvedená v odstavci 1 obsahuje tyto údaje:
a) certifikační orgán a členský stát nebo jejich značku;
b) číslo partie;
c) měsíc a rok uzavření;
d) druh osiva;
e) název odrůdy, pod kterým má osivo být uvedeno na trh (značku pěstitele, navrhovaný nebo schválený název), a úřední číslo žádosti o zapsání odrůdy do katalogu, pokud existuje;
f) označení "úředně nezapsaná odrůda";
g) označení "pouze pro zkoušky a hodnocení",
h) případně slova "geneticky modifikovaná odrůda";
i) velikost (pouze u sadby brambor);
j) deklarovanou čistou nebo hrubou hmotnost nebo deklarované množství čistých semen nebo případně klubíček;
k) pokud je vyznačena hmotnost a použijí se granulované pesticidy, granulovací látky nebo jiné tuhé doplňkové látky, druh těchto doplňkových látek a přibližný poměr mezi hmotností čistých semen, případně klubíček, a celkovou hmotností.
3. Návěska uvedená v odstavci 1 je oranžové barvy.
Článek 10
Chemické ošetření
Jakékoli provedené chemické ošetření se uvede buď na úřední návěsce stanovené v článku 9, nebo na návěsce dodavatele a na balení či uvnitř balení nebo na nádobě.
Článek 11
Doba platnosti povolení
Aniž jsou dotčeny články 13 a 14, jsou povolení udělená podle ustanovení tohoto rozhodnutí platná po dobu nepřekračující jeden rok a je možné je obnovit podle článku 12.
Článek 12
Obnovení povolení
1. Aniž jsou dotčeny články 13 a 14, je možné povolení uvedená v článku 2 obnovit vždy na dobu nepřesahující jeden rok.
2. K žádosti musejí být přiloženy tyto dokumenty:
a) odkaz na původní povolení;
b) jakékoli dostupné údaje, které doplňují již poskytnuté údaje, pokud jde o popis, udržovací šlechtění a/nebo pěstování nebo použití odrůdy, jež byla předmětem původního povolení;
c) důkaz o tom, že stále probíhá hodnocení provádění pro účely zapsání dané odrůdy do katalogu, nezískají-li je členské státy jiným způsobem.
Článek 13
Skončení platnosti
Povolení pozbudou platnosti, pokud je žádost o zapsání do katalogu členského státu stažena či zamítnuta, nebo pokud je odrůda zapsána do katalogu.
Článek 14
Ochranné ustanovení
Bez ohledu na povolení udělené podle článku 2 může členský stát zakázat používání odrůdy na celém svém území či jeho části, anebo může v případech uvedených v pododstavci c) stanovit podmínky pro využití produkce pěstování této odrůdy:
a) jestliže se prokáže, že by pěstování této odrůdy mohlo z rostlinolékařského hlediska nepříznivě ovlivňovat pěstování jiných odrůd nebo druhů, nebo
b) pokud úřední pěstitelské zkoušky prováděné v žádajícím členském státě prokáží, že odrůda v žádné části jeho území nepřináší výsledky odpovídající výsledkům dosaženým u srovnatelné odrůdy povolené na území tohoto členského státu, nebo pokud je všeobecně známo, že tato odrůda není v důsledku své formy nebo třídy zralosti vhodná k pěstování na žádné části jeho území, nebo
c) jestliže existují skutečné důvody pro domněnku, že odrůda ohrožuje lidské zdraví nebo životní prostředí.
Článek 15
Oznamovací povinnosti
1. Po udělení povolení může povolující členský stát požadovat po osobě, jíž bylo povolení uděleno, aby mu oznámila tyto informace:
a) výsledky zkoušek nebo hodnocení provedených v zemědělských podnicích s cílem shromáždit informace o pěstování nebo použití odrůdy;
b) množství osiva uvedeného na trh během povoleného období a členský stát, pro který bylo osivo určeno.
2. S informacemi uvedenými v odst. 1 bodu b) se zachází jako s důvěrnými informacemi.
Článek 16
Kontroly udržovacího šlechtění odrůdy
Povolující členský stát může provádět kontroly udržovacího šlechtění odrůdy.
Je-li udržovací šlechtění prováděno v jiném členském státě, než ve kterém byla odrůda povolena, poskytnou si dotčené členské státy při provádění nezbytných kontrol vzájemnou pomoc v administrativních otázkách.
Členský stát může uznat udržovací šlechtění prováděné ve třetí zemi, pokud bylo podle čl. 22 odst. 1 písm. b) směrnice 2002/53/ES rozhodnuto, že kontroly metod udržovacího šlechtění poskytují stejné záruky jako kontroly prováděné členskými státy.
Článek 17
Oznámení
Členské státy Komisi a sobě navzájem oznámí, že:
a) obdržely žádost, a to bezprostředně po jejím obdržení, nebo že žádost o povolení odmítly, a že
b) udělily, obnovily, zrušily či odebraly povolení.
Článek 18
Výměna informací
Členské státy použijí stávající elektronické systémy pro výměnu informací s cílem usnadnit výměnu informací v souvislosti se žádostí o zapsání odrůd do katalogu členského státu a o povolení odrůd osiva, které ještě zapsány nejsou.
Článek 19
Zveřejnění seznamu odrůd
Komise může na základě informací předložených členskými státy zveřejnit seznam povolených odrůd.
KAPITOLA III
Druhy zeleniny
Článek 20
Povolení
1. Pokud jde o druhy zeleniny, na které se vztahuje směrnice 2002/55/ES, mohou členské státy povolit producentům usazeným na jejich území, aby uváděli na trh osivo odrůd, pro které byla v alespoň jednom členském státu předložena žádost o zapsání do katalogu odrůd druhů zeleniny členského státu (dále jen "katalog členského státu") a pro které byly danému členskému státu či státům předloženy specifické technické údaje, pokud je dosaženo souladu s články 21 až 37 tohoto rozhodnutí.
2. Členské státy zajistí, aby v případě udělení povolení v souladu s tímto rozhodnutím držitel povolení splnil jakékoli podmínky či omezení spojená s tímto povolením.
Článek 21
Žádost
1. O povolení může požádat osoba, která řádně předložila žádost o zapsání daných odrůd do katalogu alespoň jednoho členského státu (dále jen "žadatel", což zahrnuje i zástupce této osoby, pokud byl úředně pověřen).
2. Žadatel předloží tyto údaje:
a) popis odrůdy;
b) udržovací šlechtění odrůdy.
Článek 22
Účel
Povolení se udělí pouze pro účely získávání poznatků na základě praktické zkušenosti během pěstování.
Článek 23
Technické podmínky
Osivo zeleniny musí splňovat podmínky stanovené v příloze II směrnice 2002/55/ES.
Článek 24
Zkoušky
1. Osivo rostlin podléhá namátkové následné úřední kontrole k ověření jeho odrůdové pravosti a odrůdové čistoty na základě popisu odrůdy předloženého žadatelem nebo případně prozatímního popisu odrůdy vycházejícího z výsledků úředních zkoušek odlišnosti, stálosti a uniformity odrůdy, jak stanoví článek 7 směrnice 2002/55/ES.
2. Vzorky se odebírají z homogenních partií.
3. Maximální hmotnost partie a minimální hmotnost vzorku jsou uvedeny v příloze III směrnice 2002/55/ES.
Článek 25
Geneticky modifikované odrůdy
V případě geneticky modifikované odrůdy se povolení udělí pouze tehdy, pokud byla přijata veškerá vhodná opatření k ochraně lidského zdraví a životního prostředí.
Geneticky modifikovaný materiál musí být buď povolen směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES [8], nebo nařízením (ES) č. 1829/2003.
Článek 26
Dodavatel
Osoby odpovědné za opatřování balení návěskou nebo za natištění či orazítkování oznámení na baleních mají za povinnost:
a) informovat členské státy o datu zahájení a ukončení své činnosti;
b) vést záznamy o všech partiích osiva a mít je k dispozici pro členské státy nejméně tři roky;
c) z každé partie určené k uvedení na trh odebrat vzorky a mít je k dispozici pro členské státy nejméně dva roky.
Činnosti uvedené v bodech b) a c) podléhají namátkovým úředním kontrolám.
Článek 27
Balení a uzavření
Osivo může být uváděno na trh pouze v uzavřených obalech opatřených uzávěrem.
Balení osiva se uzavřou takovým způsobem, aby nemohla být otevřena bez poškození uzavíracího systému nebo bez zanechání stop po manipulaci buď na úřední návěsce podle článku 28, nebo na balení.
Článek 28
Označení návěskou
1. Balení osiva se opatří návěskou dodavatele nebo natištěným či orazítkovaným oznámením v jednom z úředních jazyků Společenství.
2. Návěska uvedená v odstavci 1 obsahuje tyto údaje:
a) číslo partie;
b) měsíc a rok uzavření;
c) druh osiva;
d) název odrůdy, pod kterým má osivo být uvedeno na trh (značku pěstitele, navrhovaný nebo schválený název), a úřední číslo žádosti o zapsání odrůdy do katalogu, pokud existuje;
e) označení "úředně nezapsaná odrůda";
f) případně slova "geneticky modifikovaná odrůda";
g) deklarovanou čistou nebo hrubou hmotnost nebo deklarované množství čistých semen nebo případně klubíček;
h) pokud je vyznačena hmotnost a použijí se granulované pesticidy, granulovací látky nebo jiné tuhé doplňkové látky, druh těchto doplňkových látek a přibližný poměr mezi hmotností čistých semen, případně klubíček, a celkovou hmotností.
3. Návěska uvedená v odstavci 1 je oranžové barvy.
Článek 29
Chemické ošetření
Jakékoli provedené chemické ošetření se uvede buď na úřední návěsce stanovené v článku 28, nebo na balení či uvnitř balení.
Článek 30
Doba platnosti povolení
Aniž jsou dotčeny články 32 a 33, jsou povolení udělená podle ustanovení tohoto rozhodnutí platná po dobu nepřekračující jeden rok a je možné je obnovit podle článku 31.
Článek 31
Obnovení povolení
1. Aniž jsou dotčeny články 32 a 33, je možné povolení uvedená v článku 20 obnovit, a to nejvýše dvakrát na dobu nepřesahující jeden rok.
2. K žádosti musejí být přiloženy tyto dokumenty:
a) odkaz na původní povolení;
b) jakékoli dostupné údaje, které doplňují již poskytnuté údaje, pokud jde o popis, udržovací šlechtění a/nebo poznatky získané na základě praktické zkušenosti během pěstování odrůdy, jež byla předmětem původního povolení;
c) důkaz o tom, že stále probíhá hodnocení provádění pro účely zapsání dané odrůdy do katalogu, nezíská-li je členský stát jiným způsobem.
Článek 32
Skončení platnosti
Povolení pozbudou platnosti, pokud je žádost o zapsání do katalogu členského státu stažena či zamítnuta, nebo pokud je odrůda zapsána do katalogu.
Článek 33
Ochranné ustanovení
Bez ohledu na povolení udělené podle článku 20 může být členský stát zmocněn k tomu, aby zakázal používání odrůdy na celém svém území či jeho části, anebo v případech uvedených v odstavci b) stanovil podmínky pro využití produkce pěstování této odrůdy:
a) jestliže se prokáže, že by pěstování této odrůdy mohlo z rostlinolékařského hlediska nepříznivě ovlivňovat pěstování jiných odrůd nebo druhů, nebo
b) jestliže existují skutečné důvody pro domněnku, že odrůda ohrožuje lidské zdraví nebo životní prostředí.
Článek 34
Oznamovací povinnosti
1. Po udělení povolení může povolující členský stát požadovat po osobě, jíž bylo povolení uděleno, aby mu oznámila tyto informace:
a) poznatky získané na základě praktické zkušenosti během pěstování;
b) množství osiva uvedeného na trh během povoleného období a členský stát, pro který bylo osivo určeno.
2. S informacemi uvedenými v odst. 1 bodu b) se zachází jako s důvěrnými informacemi.
Článek 35
Kontroly udržovacího šlechtění odrůdy
Povolující členský stát může provádět kontroly udržovacího šlechtění odrůdy.
Je-li udržovací šlechtění prováděno v jiném členském státě, než ve kterém byla odrůda povolena, poskytnou si dotčené členské státy při provádění nezbytných kontrol vzájemnou pomoc v administrativních otázkách.
Členský stát může uznat udržovací šlechtění prováděné ve třetí zemi, pokud bylo podle čl. 37 odst. 1 písm. b) směrnice 2002/55/ES rozhodnuto, že kontroly metod udržovacího šlechtění poskytují stejné záruky jako kontroly prováděné členskými státy.
Článek 36
Oznámení
Členské státy Komisi a sobě navzájem oznámí, že:
a) obdržely žádost, a to bezprostředně po jejím obdržení, nebo že žádost o povolení odmítly a že
b) udělily, obnovily, zrušily či odebraly povolení.
Článek 37
Výměna informací
Členské státy použijí stávající elektronické systémy pro výměnu informací s cílem usnadnit výměnu informací v souvislosti se žádostí o zapsání odrůd do katalogu členského státu a o povolení odrůd osiva, které ještě zapsány nejsou.
Článek 38
Zveřejnění seznamu odrůd
Komise může na základě informací předložených členskými státy zveřejnit seznam povolených odrůd.
KAPITOLA IV
Článek 39
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady 2004/843/SZBP
ze dne 26. července 2004
o uzavření Dohody mezi Evropskou unií a Norským královstvím o bezpečnostních postupech pro výměnu utajovaných informací
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na články 24 a 38 této smlouvy,
s ohledem na doporučení předsednictví,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na zasedání ve dnech 27. a 28. listopadu 2003 se Rada rozhodla pověřit předsednictví, kterému je nápomocen generální tajemník, vysoký představitel, zahájením jednání s některými třetími státy v souladu s články 24 a 38 Smlouvy o Evropské unii s cílem, aby Evropská unie s každým z nich uzavřela dohodu o bezpečnostních postupech pro výměnu utajovaných informací.
(2) Na základě tohoto zmocnění k zahájení jednání sjednalo předsednictví, kterému byl nápomocen generální tajemník, vysoký představitel, dohodu s Norským královstvím o bezpečnostních postupech pro výměnu utajovaných informací.
(3) Uvedená dohoda by měla být schválena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda mezi Evropskou unií a Norským královstvím o bezpečnostních postupech pro výměnu utajovaných informací se schvaluje jménem Evropské unie.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat dohodu zavazující Evropskou unii.
Článek 3
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.
Článek 4
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Komise
ze dne 9. listopadu 2004,
kterým se zavádí standardní formulář pro žádosti o právní pomoc, v souladu se směrnicí Rady č. 2003/8/ES o zlepšení přístupu ke spravedlnosti v přeshraničních sporech stanovením minimálních společných pravidel pro právní pomoc v těchto sporech
(oznámeno pod číslem K(2004) 4285)
(2004/844/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady č. 2003/8/ES ze dne 27. ledna 2003 o zlepšení přístupu ke spravedlnosti v přeshraničních sporech stanovením minimálních společných pravidel pro právní pomoc v těchto sporech [1], a zejména na čl. 16 odst. 1 uvedené směrnice,
po konzultaci s výborem zřízeným v souladu s čl. 17 odst. 1 směrnice 2003/8/ES,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V ustanovení čl. 16 odst. 1 směrnice 2003/8/ES se stanoví, že Komise musí zavést standardní formulář pro žádosti o právní pomoc a pro předávání těchto žádostí.
(2) Standardní formulář pro předávání žádostí o právní pomoc mezi soudními orgány členských států byl zaveden rozhodnutím Komise K(2003) 1829 [2].
16 odst. 2 pododstavce 2 směrnice 2003/8/ES, bude standardní formulář pro žádosti o právní pomoc zaveden nejpozději do 30. listopadu 2004.
Uvedený formulář by se proto měl zavést tímto rozhodnutím.
(4) V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, se Dánsko nepodílí na přijímání směrnice 2003/8/ES, a proto pro Dánsko není toto rozhodnutí závazné ani použitelné,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Standardní formulář pro žádosti o právní pomoc, v souladu se směrnicí 2003/8/ES, je uveden v příloze.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 12. listopadu 2004,
kterým se povoluje uvedení na trh mléčných výrobků s přidanými rostlinnými steroly/rostlinnými stanoly jako nových potravin či nových složek potravin podle nařízení (ES) Evropského parlamentu a Rady č. 258/97
(oznámeno pod číslem K(2004) 4289)
(Pouze anglické znění je závazné)
(2004/845/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 258/97 ze dne 27. ledna 1997 o nových potravinách a nových složkách potravin [1], a zejména na článek 7 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 7. září 2000 Novartis (dnes Forbes Medi-Tech Inc.) požádala příslušné belgické úřady o uvedení mléčných výrobků s přidanými rostlinnými steroly na trh jako nových potravin či nových složek potravin.
(2) Dne 30. března 2001 příslušné belgické úřady vydaly svou zprávu o prvním posouzení.
(3) Ve zprávě o prvním posouzení příslušný belgický subjekt pro posuzování potravin dospěl k závěru, že je potřeba dalšího posouzení.
(4) Dne 27. dubna 2001 Komise zaslala zprávu o prvním posouzení všem členským státům.
(5) Vědecký výbor pro potraviny (SCF) ve stanovisku Obecné stanovisko k dlouhodobým účinkům zvýšeného příjmu rostlinných sterolů z nejrůznějších zdrojů potravy, zejména k účinkům na beta-karoten ze dne 26. září 2002 uvedl, že nebyl prokázán žádný další užitek z příjmu přesahujícího 3 g denně a že vysoký příjem může způsobit nežádoucí účinky, a proto bylo prozíravé vyvarovat se příjmu rostlinných sterolů nad 3 g denně. Navíc komise pro dietetické výrobky, výživu a alergie při Evropském úřadu pro bezpečnost potravin (EÚBP) ve stanovisku „na základě požadavku Komise v souvislosti se žádostí Forbes Medi-Tech o povolení mléčných nápojů s obsahem rostlinného sterolu jako nových potravin“ ze dne 25. listopadu 2003 se, pokud jde o uvedenou žádost, shodla se závěry stanoviska SCF k žádostem o povolování nejrůznějších potravin obohacených o rostlinný sterol ze dne 5. března 2003 a dospěla k závěru, že přidání rostlinných sterolů je bezpečné za předpokladu, že denní spotřeba nepřekročí 3g.
(6) Nařízení Komise (ES) č. 608/2004 [2] o označování potravin a složek potravin s přidanými estery rostlinného stanolu zajistí, aby spotřebitelům byla poskytnuta nezbytná informace tak, aby se vyhnuli nadměrnému příjmu rostlinných sterolů/rostlinných stanolů.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Potraviny a potravinové složky popsané v příloze 1 s přidanými rostlinnými steroly/rostlinnými stanoly určené v příloze 2 (dále jen "produkty") smí být uvedeny na trh Společenství.
Článek 2
Produkty budou předkládány takovým způsobem, aby mohly být snadno rozděleny na porce s maximálním obsahem buď 3 g (v případě jedné denní porce) nebo 1g (v případě tří denních porcí) přidaných rostlinných sterolů/rostlinných stanolů.
Množství rostlinných sterolů/rostlinných stanolů přidaných do jednoho nápojového výrobku nepřekročí 3 g.
Článek 3
Toto rozhodnutí je pro Forbes Medi-Tech Inc. 750 West Pender Street, Vancouver B.C. V6C 2T8, Kanada.
Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 846/2004/ES
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 157 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise, s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1], s ohledem na stanovisko Výboru regionů [2], v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutím 2000/821/ES [4] zavedla Rada program MEDIA Plus, který podporuje rozvoj, distribuci a propagaci evropských audiovizuálních projektů a měl by probíhat od 1. ledna 2001 do 31. prosince 2005.
(2) Je nezbytné zajistit návaznost politiky Společenství pro podporu evropského audiovizuálního sektoru s ohledem na cíle, které Společenství sleduje podle článku 157 Smlouvy.
ROZHODLY TAKTO:
Článek 1
2) V čl. 5 odst. 2 se referenční částka 350 milionů EUR nahrazuje částkou 453,60 milionů EUR, jež zahrnuje úpravu v důsledku rozšíření, která následovala po přezkoumání finančního výhledu.
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem zveřejnění
Rozhodnutí Rady
ze dne 25. října 2004
o podpisu Dohody mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis jménem Evropské unie a o prozatímním provádění některých jejích ustanovení
(2004/849/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na články 24 a 38 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Po zmocnění předsednictví, jemuž byla nápomocna Komise, byla dne 17. června 2002 dokončena jednání se švýcarskými orgány týkající se přidružení Švýcarska k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis.
(2) Dohoda, která byla parafována dne 25. června 2004, by měla být podepsána s výhradou pozdějšího uzavření.
(3) Dohoda stanoví prozatímní provádění některých svých ustanovení.
Je třeba tato ustanovení prozatímně provádět do vstupu dohody v platnost.
(4) V oblasti rozvoje schengenského acquis, která spadá pod hlavu VI Smlouvy o založení Evropského společenství, je vhodné zajistit, aby bylo rozhodnutí Rady 1999/437/ES ze dne 17. května 1999 o některých opatřeních pro uplatňování dohody uzavřené mezi Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto dvou států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis [1] od podpisu dohody obdobně použitelné na vztahy se Švýcarskem.
(5) Tímto rozhodnutím není dotčeno postavení Spojeného království v souladu s Protokolem o začlenění schengenského acquis do rámce Evropské unie, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, a s rozhodnutím Rady 2000/365/ES ze dne 29. května 2000 o žádosti Spojeného království Velké Británii a Severního Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis [2].
(6) Tímto rozhodnutím není dotčeno postavení Irska v souladu s Protokolem o začlenění schengenského acquis do rámce Evropské unie, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, a s rozhodnutím Rady 2002/192/ES ze dne 28. února 2002 o žádosti Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis [3],
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Podpis Dohody mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis a souvisejících dokumentů sestávajících ze závěrečného aktu, dohody ve formě výměny dopisů o výborech, které jsou nápomocny Evropské komisi při výkonu jejích výkonných pravomocí, a společného prohlášení o společných schůzích smíšených výborů se schvaluje jménem Evropské unie s výhradou jejich uzavření.
Znění dohody a souvisejících dokumentů se připojuje k tomuto rozhodnutí [4].
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat dohodu a související dokumenty jménem Společenství s výhradou jejich uzavření.
Článek 3
Toto rozhodnutí se vztahuje na oblasti, které upravují ustanovení uvedená v přílohách A a B dohody, a na jejich rozvoj, pokud tato ustanovení mají právní základ ve Smlouvě o založení Evropského společenství nebo pokud rozhodnutí 1999/436/ES [5] určilo, že mají takový právní základ.
Článek 4
1. Články 1 až 4 rozhodnutí Rady 1999/437/ES se použijí stejným způsobem i na přidružení Švýcarska k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis, které spadá pod hlavu VI Smlouvy o Evropské unii.
2. Dříve než se delegace zastupující členy Rady zúčastní rozhodování ve smíšeném výboru zřízeném dohodou v souladu s jejím čl.
7 odst. 4 a 5 a článkem 10, sejdou se
Rozhodnutí Komise
ze dne 3. prosince 2004,
kterým se mění přílohy I a II rozhodnutí 2002/308/ES o seznamech schválených oblastí a schválených rybích hospodářství, pokud jde o virovou hemoragickou septikémii (VHS) a infekční nekrózu krvetvorné tkáně (IHN) nebo o obě tyto nákazy
(oznámeno pod číslem K(2004) 4553)
(Text s významem pro EHP)
(2004/850/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/67/EHS ze dne 28. ledna 1991 o veterinárních předpisech pro uvádění živočichů pocházejících z akvakultury a produktů akvakultury na trh [1], a zejména na článek 5 a 6 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutím Komise 2002/308/ES [2] se zavádějí seznamy schválených oblastí a schválených rybích hospodářství v neschválených oblastech, pokud jde o některé nákazy ryb.
(2) Rakousko, Německo, Itálie a Španělsko předložily důkazy pro získání statusu schváleného hospodářství v neschválené oblasti, pokud jde o VHS a IHN, pro některá rybí hospodářství na svém území.
Z poskytnuté dokumentace vyplývá, že uvedená rybí hospodářství splňují požadavky článku 6 směrnice 91/67/EHS.
Mohou proto žádat o udělení statusu schválené oblasti a měly by být přidány na seznam schválených rybích hospodářství.
(3) Itálie oznámila pozitivní nález VHS v části jedné kontinentální oblasti, jež se dříve považovala za prostou této nákazy.
Tato zóna již proto nesplňuje požadavky článku 5 směrnice 91/67/EHS.
Status schválení by tudíž pro danou kontinentální zónu, pokud jde o VHS, měl být zrušen.
(4) Rozhodnutí 2002/308/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(5) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2002/308/ES se mění takto:
1. Příloha I se nahrazuje zněním uvedeným v příloze I tohoto rozhodnutí.
2. Příloha II se nahrazuje zněním uvedeným v příloze II tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 14. prosince 2004,
kterým se po třetí mění rozhodnutí 2004/122/ES o některých ochranných opatřeních proti influenze ptáků v některých asijských zemích
(oznámeno pod číslem K(2004) 4775)
(Text s významem pro EHP)
(2004/851/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991 kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [1], a zejména na čl. 18 odst. 7 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství [2], a zejména na čl. 22 odst. 6 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutím 2004/122/ES [3] přijala Komise ochranná opatření proti influenze ptáků v některých asijských zemích, konkrétně Kambodži, Indonésii, Japonsku, Laosu, Pákistánu, Čínské lidové republice včetně území Hongkongu, Jižní Koreji, Thajsku a Vietnamu.
(2) Dne 19. srpna 2004 ohlásila Malajsie vypuknutí influenzy ptáků, a proto Komise přijala rozhodnutí 2004/606/ES, kterým se podruhé mění rozhodnutí 2004/122/ES, za účelem uplatnění ochranných opatření rovněž na Malajsii.
(3) Vzhledem k situaci choroby ve většině zemí v oblasti, zejména s ohledem na pokračující výskyty infuenzy ptáků v Malajsii, Thajsku, Vietnamu, Čínské lidové republice a Indonésii je nezbytné platná ochranná opatření prodloužit.
(4) Některé výše uvedené země v současné době další vypuknutí choroby neohlásily; proto by měl být před prosincem 2004 jejich status týkající se influenzy ptáků přezkoumán.
(5) V rozhodnutí Komise 94/85/ES [4] je uvedena poloostrovní západní Malajsie, a je proto nezbytné omezit dovoz vajec k lidské spotřebě, neošetřených loveckých trofejí, syrového krmiva pro zvířata v zájmovém chovu a nezpracovaných krmných surovin obsahujících jakékoli části drůbeže z této oblasti Malajsie.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2004/122/ES se mění takto:
1. V článku 3 se za slova "Jižní Korea" vkládají slova "a Malajsie".
2. V článku 7 se datum " 15. prosince 2005" nahrazuje datem " 31. dubna 2005".
Článek 2
Členské státy změní opatření, která uplatňují na dovoz, aby byla v souladu s tímto rozhodnutím, a tato opatření poté neprodleně zveřejní.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 7. prosince 2004,
kterým se Francouzské republice a Italské republice povoluje uplatňovat opatření odchylující se od čl. 3 odst. 1 šesté směrnice (77/388/EHS) o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu
(2004/853/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na šestou směrnici Rady (77/388/EHS) ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně [1], a zejména na článek 27 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 27 směrnice 77/388/EHS může Rada jednomyslně na návrh Komise kterémukoli členskému státu povolit, aby zavedl zvláštní opatření odchylující se od ustanovení této směrnice, jejichž cílem je zjednodušit postup vyměřování daně nebo zabránit určitým druhům daňových úniků nebo vyhýbání se daňovým povinnostem.
(2) V žádosti podané Komisi a registrované generálním sekretariátem Komise dne 24. března 2004 požádaly vlády Francie a Itálie o povolení odchýlit se od článku 3 směrnice 77/388/EHS.
(3) V souladu s čl. 27 odst. 2 směrnice 77/388/EHS informovala Komise dopisem ze dne 1. června 2004 ostatní členské státy o žádosti podané vládami Francie a Itálie a dopisem ze dne 3. června 2004 oznámila Francouzské republice a Italské republice, že má k dispozici veškeré informace, které jsou podle jejího názoru nezbytné k posouzení žádosti.
(4) Francii a Itálii spojují dva tunely: Mont Blanc (Monte Bianco) a Fréjus.
Hranice mezi těmito dvěma státy se nachází uvnitř tunelu, ale bylo by nepraktické, aby se mýto vybíralo uvnitř. Stávající první odrážka čl.
3 odst. 1 směrnice 77/388/EHS stanoví, že se "… "územím členského státu" rozumí tuzemsko…".
Podle současných pravidel by se proto základ daně z mýta měl vztahovat k délce části tunelu, která patří danému členskému státu.
Protože by bylo nákladné a rušivé, kdyby měly oba členské státy vybírat své podíly na mýtu na obou stranách tunelu, vybírá se mýto při vjezdu do tunelu najednou.
Za každou cestu tunelem by měly být fakturovány dvě mýta a dvě různé sazby DPH: jednak pro území Francie a jednak pro území Itálie.
Navíc by pak měly být základ daně a DPH rozděleny mezi oba členské státy.
Z tohoto důvodu představuje DPH dodatečnou komplikaci v již tak složitém mechanismu finančních vyrovnávání, jež plynou ze sdílení provozních nákladů tunelu.
(5) Cílem odchylky požadované Francií a Itálií je získat povolení odchýlit se od článku 3 směrnice 77/388/EHS, pokud jde o tunel Mont Blanc (Monte Bianco) a tunel Fréjus.
(6) U obou tunelů mají oba státy v úmyslu považovat celkovou délku vozovky v tunelu za součást území státu, v němž daná cesta tunelem po vozovce začíná.
Francouzské orgány budou tudíž uplatňovat francouzskou DPH na celé mýto za všechny cesty tunelem, které začínají na francouzské straně. Tentýž mechanismus budou uplatňovat italské orgány na všechny cesty z italské strany.
(7) Tato odchylka má vliv pouze na vybírání mýta a má zjednodušit způsob, jakým je vyměřována a účtována DPH.
Neovlivní území DPH Itálie ani Francie pro účely jiných dodávek.
(8) Zamýšlené opatření je vypracováno tak, aby vyřešilo výše nastíněné problémy zjednodušením úpravy pro platbu daně, a je výlučně technické povahy.
Nemá nepříznivý dopad na vlastní zdroje Společenství vycházející z DPH, ani neovlivňuje výši daně splatné ve fázi konečné spotřeby.
(9) Protože jde o vymezení území pro účely DPH, která by měla zůstat nezměněna, měla by být požadovaná odchylka udělena na neomezenou dobu,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Odchylně od článku 3 směrnice 77/388/EHS se Francii a Itálii povoluje, aby vozovku v tunelech Mont Blanc (Monte Bianco) a Fréjus v celé délce považovaly za součást území toho členského státu, v němž cesta tunelem po vozovce začíná.
Článek 2
Článek 1 se vztahuje pouze na mýto za průjezd tunelem.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno Francouzské republice a Italské republice.
Rozhodnutí Rady
ze dne 7. prosince 2004,
kterým se mění rozhodnutí 2001/865/ES, kterým se Španělskému království povoluje uplatňovat opatření odchylující se od článku 11 šesté směrnice Rady (77/388/EHS) o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu
(2004/854/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na šestou směrnici Rady (77/388/EHS) ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně [1], a zejména na čl. 27 odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rada rozhodnutím 2001/865/ES [2] povolila Španělskému království odchylně od čl. 11 části A odst. 1 písm. a) směrnice 77/388/EHS zahrnout do základu daně splatné z dodání zboží nebo služeb hodnotu zlata použitého dodavatelem a poskytnutého příjemcem v případech, kdy je dodání zlata příjemci osvobozeno od daně v souladu s článkem 26b směrnice 77/388/EHS.
(2) Účelem této odchylky bylo zamezit zneužívání osvobození investičního zlata od daně, a tím předcházet určitým druhům daňových úniků nebo vyhýbání se daňovým povinnostem.
(3) Španělská vláda požádala dopisem registrovaným generálním sekretariátem Komise dne 4. srpna 2004 o prodloužení použitelnosti rozhodnutí 2001/865/ES, jíž pozbude dnem 31. prosince 2004.
27 odst. 2 směrnice 77/388/EHS informovala Komise dopisem ze dne 9. srpna 2004 ostatní členské státy o žádosti podané Španělským královstvím.
Dopisem ze dne 10. srpna 2004 oznámila Komise Španělskému království, že má k dispozici veškeré informace, které jsou podle jejího názoru nezbytné k posouzení žádosti.
(5) Podle španělských orgánů je odchylka povolená rozhodnutím 2001/865/ES při dosahování výše uvedených cílů účinná.
(6) Odchylky udělené podle článku 27 směrnice 77/388/EHS, jejichž účelem je předcházet vyhýbání se placení DPH ve spojitosti s osvobozením investičního zlata od daně, mohou být zahrnuty v budoucím návrhu směrnice, kterou se racionalizují některé odchylky udělené podle uvedeného článku.
(7) Je tudíž nezbytné prodloužit použitelnost odchylky povolené rozhodnutím 2001/865/ES až do dne vstupu v platnost směrnice, kterou se racionalizují odchylky udělené podle článku 27 směrnice 77/388/EHS, které čelí vyhýbání se placení DPH ve spojitosti s osvobozením investičního zlata od daně, nebo do 31. prosince 2009, podle toho, co nastane dříve.
(8) Tato odchylka nebude mít nepříznivý dopad na vlastní zdroje Společenství vycházející z DPH,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Článek 2 rozhodnutí 2001/865/ES se nahrazuje tímto:
"Článek 2
Povolení udělené podle článku 1 pozbývá použitelnosti dnem vstupu v platnost směrnice, kterou se racionalizují odchylky udělené podle článku 27 směrnice 77/388/EHS, které čelí vyhýbání se placení DPH ve spojitosti s osvobozením investičního zlata od daně, nebo dnem 31. prosince 2009, podle toho, co nastane dříve."
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Španělskému království.
Rozhodnutí Rady
ze dne 7. prosince 2004,
kterým se mění článek 3 rozhodnutí 98/198/ES, kterým se Spojenému království povoluje prodloužit použitelnost opatření odchylujícího se od článků 6 a 17 šesté směrnice Rady (77/388/EHS) o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu
(2004/855/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na šestou směrnici Rady (77/388/EHS) ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně [1], a zejména na čl. 27 odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 27 směrnice 77/388/EHS může Rada jednomyslně na návrh Komise kterémukoli členskému státu povolit, aby zavedl zvláštní opatření odchylující se od ustanovení této směrnice, jejichž cílem je zjednodušit postup vyměřování daně nebo zabránit určitým druhům daňových úniků nebo vyhýbání se daňovým povinnostem.
(2) Rozhodnutími 95/252/ES [2] a 98/198/ES [3] Rada povolila Spojenému království uplatňovat opatření odchylující se od článků 6 a 17 směrnice 77/388/EHS.
(3) Dopisem registrovaným generálním sekretariátem Komise dne 14. června 2004, který byl následně dne 7. července 2004 rozeslán všem členským státům, požádala vláda Spojeného království o prodloužení použitelnosti výše uvedené odchylky.
(4) Současná odchylka umožňuje Spojenému království omezit na 50 % právo nájemce nebo leasingového pořizovatele osobního automobilu odpočíst DPH z nákladů na nájem nebo leasing tohoto automobilu, je-li používán pro soukromé účely.
Rovněž Spojenému království umožňuje nepovažovat za poskytnutí služeb za protiplnění soukromé využívání podnikového osobního automobilu, který si najala nebo pořídila na leasing osoba podléhající dani.
Díky odchylce nemusí nájemce nebo leasingový pořizovatel vést záznamy o kilometrech najetých pro soukromé účely v podnikových automobilech a vypočítávat daň za skutečně ujeté kilometry pro soukromé účely v každém automobilu.
Proto je opatření zjednodušením, ale rovněž omezuje rozsah zneužívání prostřednictvím nesprávně vedených záznamů.
(5) Právní a skutkové okolnosti, které odůvodňovaly udělení povolení uplatňovat odchylující se opatření, se nezměnily a stále mají význam.
(6) S ohledem na návrhy Komise na změnu směrnice 77/388/ESS, pokud jde o omezení práva na odpočet DPH, je vhodné dobu použitelnosti povolení prodloužit, dokud takové změny nevstoupí v platnost.
Toto povolení však pozbude použitelnosti nejpozději dne 31. prosince 2007, pokud do tohoto dne uvedené změny v platnost nevstoupí, čímž se v daném čase umožní posoudit nezbytnost odchylky s ohledem na další diskuse o návrzích, které Rada povede.
(7) Prodloužení nebude mít dopad na vlastní zdroje Společenství vycházející z DPH,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Článek 3 rozhodnutí 98/198/ES se nahrazuje tímto:
"Článek 3
Toto povolení pozbývá použitelnosti dnem vstupu v platnost předpisů Společenství, které vymezují, jaké výdaje týkající se motorových silničních vozidel nejsou způsobilé pro úplný odpočet daně z přidané hodnoty, avšak nejpozději dnem 31. prosince 2007."
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Spojenému království Velké Británie a Severního Irska.
Rozhodnutí Rady
ze dne 7. prosince 2004,
kterým se mění rozhodnutí Rady 2000/746/ES, kterým se Francouzské republice povoluje uplatňovat opatření odchylující se od článku 11 šesté směrnice Rady (77/388/EHS) o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu
(2004/856/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na šestou směrnici Rady (77/388/EHS) ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně [1], a zejména na čl. 27 odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rada rozhodnutím 2000/746/ES [2] povolila Francouzské republice odchylně od čl. 11 části A odst. 1 písm. a) šesté směrnice o DPH zahrnout do základu daně splatné z dodání zboží nebo služeb hodnotu zlata použitého dodavatelem a poskytnutého příjemcem v případech, kdy je dodání zlata příjemci osvobozeno od daně v souladu s článkem 26b směrnice 77/388/EHS.
(2) Účelem této odchylky bylo zamezit zneužívání osvobození investičního zlata od daně, a tím předcházet určitým druhům daňových úniků nebo vyhýbání se daňovým povinnostem.
(3) Francouzská vláda požádala dopisem registrovaným generálním sekretariátem Komise dne 6. července 2004 o prodloužení použitelnosti rozhodnutí 2000/746/ES, jíž pozbude dnem 31. prosince 2004.
(4) V souladu s čl. 27 odst. 2 směrnice 77/388/EHS informovala Komise dopisem ze dne 10. srpna 2004 ostatní členské státy o žádosti podané Francouzskou republikou a oznámila Francouzské republice, že má k dispozici veškeré informace, které jsou podle jejího názoru nezbytné k posouzení žádosti.
(5) Podle francouzských orgánů je odchylka povolená rozhodnutím 2000/746/ES při dosahování výše uvedených cílů účinná.
(6) Odchylky udělené podle článku 27 směrnice 77/388/EHS, jejichž účelem je předcházet vyhýbání se placení DPH ve spojitosti s osvobozením investičního zlata od daně, mohou být zahrnuty v budoucím návrhu směrnice, kterou se racionalizují některé odchylky udělené podle uvedeného článku.
(7) Je tudíž nezbytné prodloužit použitelnost odchylky povolené rozhodnutím 2000/746/ES až do dne vstupu v platnost směrnice, kterou se racionalizují odchylky udělené podle článku 27 směrnice 77/388/EHS, které čelí vyhýbání se placení DPH ve spojitosti s osvobozením investičního zlata od daně, nebo do 31. prosince 2009, podle toho, co nastane dříve.
(8) Tato odchylka nebude mít nepříznivý dopad na vlastní zdroje Společenství vycházející z DPH,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Článek 2 rozhodnutí 2000/746/ES se nahrazuje tímto:
"Článek 2
Povolení udělené podle článku 1 pozbývá použitelnosti dnem vstupu v platnost směrnice, kterou se racionalizují odchylky udělené podle článku 27 směrnice 77/388/EHS, které čelí vyhýbání se placení DPH ve spojitosti s osvobozením investičního zlata od daně, nebo dnem 31. prosince 2009, podle toho, co nastane dříve."
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Francouzské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 8. prosince 2004,
kterým se mění rozhodnutí 97/222/ES, kterým se stanoví seznam třetích zemí, ze kterých členské státy povolují dovoz masných výrobků
(oznámeno pod číslem K(2004) 4563)
(Text s významem pro EHP)
(2004/857/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 72/462/EHS ze dne 12. prosince 1972 o veterinárních a hygienických otázkách dovozu skotu, prasat, ovcí a koz, čerstvého masa nebo masných výrobků ze třetích zemí [1], a zejména na čl. 3 odst. 1 a na článek 16 ve spojení s čl. 21a odst. 1 první odrážkou uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 92/118/EHS ze dne 17. prosince 1992 o veterinárních a hygienických předpisech pro obchod s produkty živočišného původu ve Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní předpisy Společenství uvedené v kapitole I přílohy A směrnice 89/662/EHS a pokud jde o patogenní původce směrnice 90/425/EHS [2], a zejména na čl. 10 odst. 2 písm. a) a odst. 3 písm. a) uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 2002/99/ES ze dne 16. prosince 2002, kterou se stanoví veterinární předpisy pro produkci, zpracování, distribuci a dovoz produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě [3], a zejména na čl. 8 odst. 1 a 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 97/222/ES [4] stanoví seznam třetích zemí nebo částí třetích zemí, ze kterých je povolen dovoz masných výrobků.
(2) S cílem zajistit transparentnost a harmonizaci kódů pro některé režimy ošetření uvedené v tabulkách v části II a III přílohy rozhodnutí 97/222/ES je třeba změnit a upřesnit některé poznámky pod čarou, které obsahují odkazy na původ a provenienci čerstvého masa.
(3) V popisu regionalizovaných území v části I přílohy rozhodnutí 97/222/ES jsou uvedeny neaktuální odkazy na právní předpisy, které jsou již zrušeny a nahrazeny novými akty.
Z toho důvodu je třeba tyto odkazy aktualizovat.
Odpovídající kódy území a režimů ošetření v části II přílohy rozhodnutí 97/222/ES by proto rovněž měly být odpovídajícím způsobem aktualizovány.
(4) Části I, II a IV přílohy rozhodnutí 97/222/ES by proto měly být odpovídajícím způsobem změněny.
(5) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a pro zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí Komise 97/222/ES se mění takto:
1. Část I přílohy se nahrazuje zněním uvedeným v příloze I tohoto rozhodnutí.
2. Část II přílohy se nahrazuje zněním uvedeným v příloze II tohoto rozhodnutí.
3. Část IV přílohy se nahrazuje zněním uvedeným v příloze III tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je použitelné ode dne 23. prosince 2004.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 15. prosince 2004
o zřízení výkonné agentury pro řízení akce Společenství v oblasti veřejného zdraví podle nařízení Rady (ES) č. 58/2003, nazvané "Výkonná agentura pro program veřejného zdraví"
(2004/858/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 58/2003 ze dne 19. prosince 2002, kterým se stanoví statut výkonných agentur pověřených některými úkoly správy programů Společenství [1], a zejména na čl. 3 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 58/2003 přenáší na Komisi pravomoc rozhodnout o vytvoření výkonných agentur v souladu s obecným statutem stanoveným uvedeným nařízením a o jejich pověření některými úkoly týkajícími se správy jednoho nebo více programů Společenství; tímto rozhodnutím není nijak dotčena oblast působnosti uvedeného nařízení.
(2) Vytvoření výkonné agentury má Komisi umožnit, aby se soustředila na své přednostní aktivity a funkce, které není možno přenést na někoho jiného, aniž ovšem přestane ovládat, kontrolovat a být celkově odpovědná za akce spravované výkonnými agenturami.
(3) Cílem správy programu akce Společenství v oblasti veřejného zdraví přijatém rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 1786/2002/ES [2] ze dne 23. září 2002 je provádění projektů technického charakteru, nezahrnuje přijímání politických rozhodnutí a požaduje vysokou úroveň odborných technických a finančních znalostí v průběhu celého projektu.
(4) Přenesení úkolů spojených s prováděním tohoto programu výkonné agentuře by mohlo být provedeno podle jasného oddělení etap plánování, které podléhá útvarům Komise, a provádění projektů, které by bylo svěřeno výkonné agentuře.
(5) Studie poměru nákladů a přínosů provedená za tímto účelem ukázala, že zřízení výkonné agentury by umožnilo zvýšit účinnost provádění programu veřejného zdraví při nižších nákladech.
Vychází se z vlastností tohoto programu, důraz je kladen na přenesení technických úkolů, hlavním úkolem je posílit spojení mezi uvedeným programem Společenství a společenstvími odborníků v členských státech.
(6) Aby mohla dosáhnout cílů stanovených a kontrolovaných Komisí, agentura bude muset vypracovat odborný posudek na vysoké úrovni.
Agentura také bude muset umožnit optimalizovat provádění programu tím, že bude přijímat pracovníky specializované na otázky veřejného zdraví.
(7) Mimo svých dlouhodobých úkolů bude agentura zlepšovat flexibilitu při provádění programu.
Roční pracovní program agentury umožní zejména zajistit její podporu při uskutečňování ročních priorit při provádění programu veřejného zdraví, které plánuje a o kterých rozhoduje Komise po stanovisku výboru programu.
(8) Správa založená na výsledcích získaných agenturou, při vytváření nutných koordinačních a kontrolních postupů a okruhů umožní zjednodušit podmínky při zavádění programu jednotlivými útvary Komise.
Útvary Komise budou moci využívat technické práce agentury, souběžně budou vhodným způsobem podnikat kroky, které předpokládají politické hodnocení.
Útvary Komise budou dále pracovat na úkolech spojených s prováděním programu, které by nebylo vhodné svěřovat agentuře.
(9) Spolupráce agentury s útvary Komise a plnění jejich zvláštních úkolů v oblasti šíření informací a podpory sítím musí umožnit zlepšení viditelnosti akce Společenství v oblasti veřejného zdraví.
(10) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Výboru výkonných agentur,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Vytvoření
1. Zřizuje se výkonná agentura pro správu programu Společenství v oblasti veřejného zdraví (dále jen "agentura"), jejíž statut je stanoven nařízením (ES) č. 58/2003.
2. Název agentury je "Výkonná agentura pro program veřejného zdraví".
Článek 2
Sídlo
Sídlo agentury je v Lucemburku.
Článek 3
Doba trvání agentury
Agentura je zřízena pro období, které začíná dnem 1. ledna 2005 a končí dnem 31. prosince 2010.
Článek 4
Cíle a úkoly
Agentura je pověřena, v rámci programu Společenství v oblasti veřejného zdraví, který je stanoven rozhodnutím č. 1786/2002/ES (dále jen "rámcové rozhodnutí"), prováděním úkolů týkajících se podpory Společenství podle programu, s výjimkou posuzování programu, legislativního monitorování nebo jakékoli jiné akce, která by mohla spadat výlučně do pravomocí Komise.
Agentura je pověřena zejména těmito úkoly:
a) správa všech fází cyklu programu veřejného zdraví, ve vztahu ke zvláštním projektům, na základě rozhodnutí č. 1786/2002/ES a pracovního plánu stanoveného v uvedeném rozhodnutí a přijatého Komisí, jako i nutné kontroly, přijetím odpovídajících rozhodnutí na základě pověřovacího aktu Komise;
b) přijímání nástrojů pro plnění rozpočtových příjmů a výdajů a výkon všech činností potřebných pro provádění programu veřejného zdraví na základě přenesených pravomocí Komise, a zejména činností souvisejících s přidělováním zakázek a grantů;
c) logistická, vědecká a technická podpora, zejména organizováním technických setkání (správa pracovních skupin odborníků), přípravných studií, seminářů nebo konferencí.
2. Rozhodnutí o přenesení pravomocí Komise podrobně definuje všechny úkoly svěřené agentuře.
Pro informaci je předáno výborům výkonných agentur.
Článek 5
Organizační struktura
1. Agentura je řízena řídícím výborem a ředitelem, kteří jsou jmenováni Komisí.
2. Členové řídícího výboru jsou jmenováni na dva roky.
3. Ředitel agentury je jmenován na čtyři roky.
Článek 6
Příspěvek
Agentura dostává příspěvek ze souhrnného rozpočtu Evropských společenství, čerpaný z finančních prostředků přidělených na program veřejného zdraví.
Článek 7
Dohled a zpráva o provádění
Agentura podléhá dohledu Komise a musí pravidelně předávat zprávu o provádění programů, které jsou jí svěřeny, podle postupů a četnosti stanovených v pověřovacím aktu.
Článek 8
Provádění provozního rozpočtu
Agentura provádí svůj provozní rozpočet podle ustanovení standardního finančního nařízení [3].
Rozhodnutí Rady
ze dne 25. října 2004
o uzavření dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Norským královstvím o Protokolu 2 ke dvoustranné dohodě o volném obchodu mezi Evropským hospodářským společenstvím a Norským královstvím
(Text s významem pro EHP)
(2004/859/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Protokol 2 ke dvoustranné dohodě mezi Evropským hospodářským společenstvím a Norským královstvím o volném obchodu [1] a protokol 3 k Dohodě o EHP ve znění rozhodnutí Smíšeného výboru EHP č. 140/2001 [2] upravují režim obchodu mezi smluvními stranami pro některé zemědělské produkty a zpracované zemědělské produkty.
(2) V době přijetí rozhodnutí č. 140/2001 vyhlásily ES a Norsko ve společném prohlášení, že musí být odstraněna nezemědělská složka cel u produktů uvedených v tabulce I protokolu 3.
Z tohoto důvodu byla dne 11. března 2004 ukončena jednání mezi představiteli Komise a Norska.
Nové celní koncese budou provedeny rozhodnutím Smíšeného výboru EHP, kterým se mění protokol 3 k Dohodě o EHP.
(3) Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Norským královstvím o Protokolu 2 ke dvoustranné dohodě mezi Evropským hospodářským společenstvím a Norským královstvím o volném obchodu byla sjednána také proto, aby vzala v úvahu výsledky uvedených jednání.
(4) Opatření nezbytná k provedení tohoto rozhodnutí by měla být přijata podle rozhodnutí Rady 1999/468/EHS ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [3].
(5) Uvedená dohoda by měla být schválena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Norským královstvím o Protokolu 2 ke dvoustranné dohodě mezi Evropským hospodářským společenstvím a Norským královstvím o volném obchodu se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat dohodu zavazující Společenství.
Článek 3
Opatření nezbytná k provedení tohoto rozhodnutí budou přijata postupem podle čl. 4 odst. 2.
Článek 4
1. Komisi je nápomocen Řídící výbor pro horizontální otázky týkající se obchodu se zpracovanými zemědělskými produkty, uvedený v článku 16 nařízení Rady (ES) č. 3448/93 [4] (dále jen "výbor").
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Rozhodnutí Rady
ze dne 25. října 2004
o podpisu Dohody mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis jménem Evropského společenství a o prozatímním provádění některých jejích ustanovení
(2004/860/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 62, čl. 63 první pododstavec bod 3 a články 66 a 95 ve spojení s čl. 300 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Po zmocnění Komise ze dne 17. června 2002 byla dokončena jednání se švýcarskými orgány týkající se přidružení Švýcarska k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis.
(2) Dohoda, která byla parafována dne 25. června 2004, by měla být podepsána s výhradou pozdějšího uzavření.
(3) Dohoda stanoví prozatímní provádění některých svých ustanovení.
Je třeba tato ustanovení prozatímně provádět do vstupu dohody v platnost.
(4) V oblasti rozvoje schengenského acquis, které spadá pod Smlouvu o založení Evropského společenství, je vhodné zajistit, aby bylo rozhodnutí Rady 1999/437/ES ze dne 17. května 1999 o některých opatřeních pro uplatňování Dohody uzavřené mezi Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto dvou států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis [1] od podpisu dohody obdobně použitelné na vztahy se Švýcarskem.
(5) Tímto rozhodnutím není dotčeno postavení Spojeného království v souladu s Protokolem o začlenění schengenského acquis do rámce Evropské unie, připojeným ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, a s rozhodnutím Rady 2000/365/ES ze dne 29. května 2000 o žádosti Spojeného království Velké Británie a Severního Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis [2].
(6) Tímto rozhodnutím není dotčeno postavení Irska v souladu s Protokolem o začlenění schengenského acquis do rámce Evropské unie, připojeným ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, a s rozhodnutím Rady 2002/192/ES ze dne 28. února 2002 o žádosti Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis [3].
(7) Tímto rozhodnutím není dotčeno postavení Dánska v souladu s Protokolem o postavení Dánska, připojeným ke Smlouvě o Evropské unii a Smlouvě o založení Evropského společenství,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Podpis Dohody mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis a souvisejících dokumentů sestávajících ze závěrečného aktu, dohody ve formě výměny dopisů o výborech, které jsou nápomocny Evropské komisi při výkonu jejích výkonných pravomocí, a společného prohlášení o společných schůzích smíšených výborů se schvaluje jménem Společenství s výhradou jejich uzavření.
Znění dohody a souvisejících dokumentů se připojuje k tomuto rozhodnutí. [4]
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat dohodu a související dokumenty jménem Společenství s výhradou jejich uzavření.
Článek 3
Toto rozhodnutí se vztahuje na oblasti, které upravují ustanovení uvedená v přílohách A a B dohody, a na jejich rozvoj, pokud tato ustanovení mají právní základ ve Smlouvě o založení Evropského společenství nebo pokud rozhodnutí 1999/436/ES [5] určilo, že mají takový právní základ.
Článek 4
1. Články 1 až 4 rozhodnutí Rady 1999/437/ES se použijí stejným způsobem i na přidružení Švýcarska k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis, které spadá pod Smlouvu o založení Evropského společenství.
2. Dříve než se delegace zastupující členy Rady zúčastní rozhodování ve smíšeném výboru zřízeném dohodou v souladu s jejím čl.
7 odst. 4 a 5 a článkem 10, sejdou se
Rozhodnutí Rady
ze dne 7. prosince 2004,
kterým se mění rozhodnutí Rady 2002/883/ES o poskytnutí další makrofinanční pomoci Bosně a Hercegovině
(2004/861/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 308 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Rady 2002/883/ES [3] ze dne 5. listopadu 2002 o poskytnutí další makrofinanční pomoci Bosně a Hercegovině zahrnuje úvěrovou složku ve výši maximálně 20 milionů EUR a grantovou složku ve výši maximálně 40 milionů EUR.
(2) V důsledku zpoždění provádění požadovaných politických reforem, které byly dohodnuty mezi Evropskou komisí a Bosnou a Hercegovinou, mohla být dosud uvolněna pouze první (15 milionů EUR) a druhá (20 milionů EUR) tranše.
Třetí a poslední tranše ve výši 25 milionů EUR zůstává stále ještě nevyplacena.
(3) Bosna a Hercegovina je odhodlána pokračovat v cestě hospodářské stabilizace a reforem.
Poté, co bylo v únoru roku 2004 úspěšně dosaženo cílů předchozí dohody o podpoře uzavřené s MMF, se uskutečnila jednání o novém podpůrném programu MMF.
(4) Vedle finanční podpory, kterou mohou poskytnout mezinárodní finanční instituce, země i nadále potřebuje vnější finanční podporu.
(5) Stávající rozhodnutí Rady 2002/883/ES by mělo být pozměněno, aby umožnilo přidělení a vyplacení grantových prostředků a úvěru po 9. listopadu 2004.
(6) Pro přijetí tohoto rozhodnutí nestanoví Smlouva jiné pravomoci než pravomoci uvedené v článku 308.
(7) Po konzultaci s Hospodářským a finančním výborem,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Jediný článek
V článku 6 rozhodnutí 2002/883/ES se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Použije se ode dne 8. listopadu 2004 do dne 30. června 2005."
Rozhodnutí Rady
ze dne 7. prosince 2004
o makrofinanční pomoci Srbsku a Černé Hoře a o změně rozhodnutí 2002/882/ES, kterým se poskytuje další makrofinanční pomoc Svazové republice Jugoslávie
(2004/862/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 308 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Rady 2002/882/ES ze dne 5. listopadu 2002, kterým se poskytuje další makrofinanční pomoc Svazové republice Jugoslávie [3], je určeno k zajištění trvale udržitelné situace v platební bilanci a posílení postavení země v oblasti finančních rezerv.
(2) V roce 2002 a 2003 byly v rámci této pomoci vyplaceny dvě tranše v celkové výši 105 milionů EUR.
V důsledku zpoždění v provádění dohodnutých strukturálních opatření není realizace třetí tranše (25 milionů EUR) stále dokončena.
Je nutné vyjednat a schválit podmínky, včetně politických podmínek, k vyplacení další částky 70 milionů EUR, o které bylo rozhodnuto v roce 2003.
(3) Orgány Srbska a Černé Hory jsou odhodlány prosazovat hospodářskou reformu a stabilizaci v rámci současného programu MMF, o čemž svědčí povzbudivé známky znovuoživení strukturálních reforem.
(4) Kromě pomoci, již mohou poskytnout mezinárodní finanční instituce, tato země potřebuje další vnější finanční podporu.
(5) Je třeba změnit rozhodnutí 2002/882/ES, aby bylo umožněno plnění závazků a vyplácení dotačních a úvěrových prostředků i po 9. listopadu 2004.
(6) Pro přijetí tohoto rozhodnutí Smlouva nestanoví jiné pravomoci než ty, které jsou uvedeny v článku 308.
(7) Po konzultaci s Hospodářským a finančním výborem,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
V článku 6 rozhodnutí 2002/882/ES se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Použije se ode dne 8. listopadu 2004 do dne 30. června 2006."
Rozhodnutí Komise
ze dne 30. listopadu 2004
o schválení programů eradikace a monitorování TSE některých členských států na rok 2005 a o stanovení výše finančního příspěvku Společenství
(oznámeno pod číslem K(2004) 4603)
(2004/863/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [1], a zejména na čl. 24 odst. 6 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí 90/424/EHS stanoví možnost finančního příspěvku Společenství na eradikaci a monitorování některých chorob zvířat.
(2) Většina členských států předložila Komisi programy eradikace a monitorování některých přenosných spongiformních encefalopatií (TSE).
(3) Po přezkoumání bylo zjištěno, že programy eradikace a monitorování TSE předložené členskými státy jsou ve shodě s rozhodnutím Rady 90/638/EHS ze dne 27. listopadu 1990, kterým se stanoví kritéria Společenství pro eradikaci a sledování některých chorob zvířat [2].
(4) Tyto programy jsou uvedeny na prioritním seznamu programů eradikace a monitorování některých TSE, na něž se vztahuje finanční příspěvek Společenství v roce 2005, který byl zřízen rozhodnutím Komise 2004/696/ES ze dne 14. října 2004 o seznamu programů eradikace a monitorování některých TSE, na něž se vztahuje finanční příspěvek Společenství v roce 2005 [3].
(5) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 ze dne 22. května 2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií [4] stanoví roční programy eradikace a monitorování TSE u skotu, ovcí a koz.
(6) Vzhledem k důležitosti eradikace a monitorování TSE pro dosažení cílů Společenství v oblasti zdraví zvířat a lidí je třeba uhradit 100 % nákladů zaplacených členskými státy za zrychlené testy TSE, až do nejvyšší částky za test a za program monitorování TSE.
(7) Ze stejného důvodu je vhodné uhradit 100 % laboratorních nákladů zaplacených členskými státy za provedení genotypových testů, až do nejvyšší částky za test a za program eradikace klusavky.
(8) Nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 ze dne 17. května 1999 o financování společné zemědělské politiky [5] stanoví, že programy eradikace a monitorování chorob zvířat jsou financovány záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu.
Pro účely finanční kontroly se použijí články 8 a 9 uvedeného nařízení.
(9) Finanční příspěvek Společenství by měl být udělen pouze za podmínky, že programy eradikace a monitorování TSE se provádějí řádně a že členské státy poskytují veškeré nezbytné informace ve lhůtách stanovených v tomto rozhodnutí.
(10) Je nezbytné upřesnit přepočítací koeficient, který se použije na žádosti o platby podané v národních měnách definovaných v čl. 1 písm. d) nařízení Rady (ES) č. 2799/98 o agromonetární úpravě pro euro [6].
(11) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
KAPITOLA I
Schválení programů monitorování TSE a finančního příspěvku na tyto programy
Článek 1
1. Program monitorování TSE předložený Belgií se schvaluje pro období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství nepřesáhne 3550000 EUR.
Článek 2
1. Program monitorování TSE předložený Českou republikou se schvaluje pro období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství nepřesáhne 1700000 EUR.
Článek 3
1. Program monitorování TSE předložený Dánskem se schvaluje pro období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství nepřesáhne 2375000 EUR.
Článek 4
1. Program monitorování TSE předložený Německem se schvaluje pro období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství nepřesáhne 15020000 EUR.
Článek 5
1. Program monitorování TSE předložený Estonskem se schvaluje pro období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství nepřesáhne 290000 EUR.
Článek 6
1. Program monitorování TSE předložený Řeckem se schvaluje pro období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství nepřesáhne 585000 EUR.
Článek 7
1. Program monitorování TSE předložený Španělskem se schvaluje pro období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství nepřesáhne 4780000 EUR.
Článek 8
1. Program monitorování TSE předložený Francií se schvaluje pro období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství nepřesáhne 24045000 EUR.
Článek 9
1. Program monitorování TSE předložený Irskem se schvaluje pro období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství nepřesáhne 6170000 EUR.
Článek 10
1. Program monitorování TSE předložený Itálií se schvaluje pro období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství nepřesáhne 6660000 EUR.
Článek 11
1. Program monitorování TSE předložený Kyprem se schvaluje pro období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství nepřesáhne 85000 EUR.
Článek 12
1. Program monitorování TSE předložený Litvou se schvaluje pro období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství nepřesáhne 835000 EUR.
Článek 13
1. Program monitorování TSE předložený Lucemburskem se schvaluje pro období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství nepřesáhne 145000 EUR.
Článek 14
1. Program monitorování TSE předložený Maďarskem se schvaluje pro období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství nepřesáhne 1085000 EUR.
Článek 15
1. Program monitorování TSE předložený Maltou se schvaluje pro období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství nepřesáhne 35000 EUR.
Článek 16
1. Program monitorování TSE předložený Nizozemskem se schvaluje pro období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství nepřesáhne 4270000 EUR.
Článek 17
1. Program monitorování TSE předložený Rakouskem se schvaluje pro období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství nepřesáhne 1920000 EUR.
Článek 18
1. Program monitorování TSE předložený Portugalskem se schvaluje pro období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství nepřesáhne 1135000 EUR.
Článek 19
1. Program monitorování TSE předložený Slovinskem se schvaluje pro období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství nepřesáhne 435000 EUR.
Článek 20
1. Program monitorování TSE předložený Finskem se schvaluje pro období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství nepřesáhne 1160000 EUR.
Článek 21
1. Program monitorování TSE předložený Švédskem se schvaluje pro období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství nepřesáhne 305000 EUR.
Článek 22
1. Program monitorování TSE předložený Spojeným královstvím se schvaluje pro období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství nepřesáhne 5570000 EUR.
Článek 23
Finanční příspěvek Společenství na programy monitorování TSE uvedené v článcích 1 až 22 je stanoven ve výši 100 % ceny bez DPH zaplacené příslušnými členskými státy za provedené testy, s výhradou maximální částky 8 eur za test v případě testů provedených od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005 na skotu, ovcích a kozách uvedených v příloze III nařízení (ES) č. 999/2001.
KAPITOLA II
Schválení programů eradikace BSE a finančního příspěvku na tyto programy
Článek 24
1. Program eradikace BSE předložený Belgií se schvaluje pro období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství nepřesáhne 250000 EUR.
Článek 25
1. Program eradikace BSE předložený Českou republikou se schvaluje pro období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství nepřesáhne 2500000 EUR.
Článek 26
1. Program eradikace BSE předložený Dánskem se schvaluje pro období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství nepřesáhne 200000 EUR.
Článek 27
1. Program eradikace BSE předložený Německem se schvaluje pro období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství nepřesáhne 875000 EUR.
Článek 28
1. Program eradikace BSE předložený Estonskem se schvaluje pro období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství nepřesáhne 25000 EUR.
Článek 29
1. Program eradikace BSE předložený Řeckem se schvaluje pro období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství nepřesáhne 150000 EUR.
Článek 30
1. Program eradikace BSE předložený Španělskem se schvaluje pro období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství nepřesáhne 1320000 EUR.
Článek 31
1. Program eradikace BSE předložený Francií se schvaluje pro období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství nepřesáhne 500000 EUR.
Článek 32
1. Program eradikace BSE předložený Irskem se schvaluje pro období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství nepřesáhne 4000000 EUR.
Článek 33
1. Program eradikace BSE předložený Itálií se schvaluje pro období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství nepřesáhne 205000 EUR.
Článek 34
1. Program eradikace BSE předložený Kyprem se schvaluje pro období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství nepřesáhne 25000 EUR.
Článek 35
1. Program eradikace BSE předložený Lucemburskem se schvaluje pro období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství nepřesáhne 150000 EUR.
Článek 36
1. Program eradikace BSE předložený Nizozemskem se schvaluje pro období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství nepřesáhne 450000 EUR.
Článek 37
1. Program eradikace BSE předložený Rakouskem se schvaluje pro období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství nepřesáhne 10000 EUR.
Článek 38
1. Program eradikace BSE předložený Portugalskem se schvaluje pro období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství nepřesáhne 975000 EUR.
Článek 39
1. Program eradikace BSE předložený Slovinskem se schvaluje pro období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství nepřesáhne 25000 EUR.
Článek 40
1. Program eradikace BSE předložený Slovenskou republikou se schvaluje pro období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství nepřesáhne 25000 EUR.
Článek 41
1. Program eradikace BSE předložený Finskem se schvaluje pro období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství nepřesáhne 25000 EUR.
Článek 42
1. Program eradikace BSE předložený Spojeným královstvím se schvaluje pro období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství nepřesáhne 4235000 EUR.
Článek 43
Finanční příspěvek Společenství na programy eradikace BSE uvedené v článcích 24 až 42 je stanoven ve výši 50 % nákladů zaplacených příslušnými členskými státy v souvislosti s odškodněním vlastníků za usmrcení a neškodné odstranění zvířat v souladu s jejich programem eradikace do maximální výše 500 EUR za zvíře.
KAPITOLA III
Schválení programů eradikace klusavky a finanční příspěvek na tyto programy
Článek 44
1. Program eradikace klusavky předložený Belgií se schvaluje pro období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství nepřesáhne 105000 EUR.
Článek 45
1. Program eradikace klusavky předložený Českou republikou se schvaluje pro období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství nepřesáhne 20000 EUR.
Článek 46
1. Program eradikace klusavky předložený Dánskem se schvaluje pro období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství nepřesáhne 5000 EUR.
Článek 47
1. Program eradikace klusavky předložený Německem se schvaluje pro období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství nepřesáhne 2275000 EUR.
Článek 48
1. Program eradikace klusavky předložený Estonskem se schvaluje pro období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství nepřesáhne 10000 EUR.
Článek 49
1. Program eradikace klusavky předložený Řeckem se schvaluje pro období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství nepřesáhne 1555000 EUR.
Článek 50
1. Program eradikace klusavky předložený Španělskem se schvaluje pro období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství nepřesáhne 9525000 EUR.
Článek 51
1. Program eradikace klusavky předložený Francií se schvaluje pro období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství nepřesáhne 1300000 EUR.
Článek 52
1. Program eradikace klusavky předložený Irskem se schvaluje pro období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství nepřesáhne 800000 EUR.
Článek 53
1. Program eradikace klusavky předložený Itálií se schvaluje pro období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství nepřesáhne 2485000 EUR.
Článek 54
1. Program eradikace klusavky předložený Kyprem se schvaluje pro období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství nepřesáhne 5565000 EUR.
Článek 55
1. Program eradikace klusavky předložený Lotyšskem se schvaluje pro období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství nepřesáhne 5000 EUR.
Článek 56
1. Program eradikace klusavky předložený Litvou se schvaluje pro období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství nepřesáhne 5000 EUR.
Článek 57
1. Program eradikace klusavky předložený Lucemburskem se schvaluje pro období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství nepřesáhne 35000 EUR.
Článek 58
1. Program eradikace klusavky předložený Maďarskem se schvaluje pro období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství nepřesáhne 5000 EUR.
Článek 59
1. Program eradikace klusavky předložený Nizozemskem se schvaluje pro období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství nepřesáhne 575000 EUR.
Článek 60
1. Program eradikace klusavky předložený Rakouskem se schvaluje pro období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství nepřesáhne 10000 EUR.
Článek 61
1. Program eradikace klusavky předložený Portugalskem se schvaluje pro období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství nepřesáhne 695000 EUR.
Článek 62
1. Program eradikace klusavky předložený Slovinskem se schvaluje pro období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství nepřesáhne 65000 EUR.
Článek 63
1. Program eradikace klusavky předložený Slovenskou republikou se schvaluje pro období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství nepřesáhne 340000 EUR.
Článek 64
1. Program eradikace klusavky předložený Finskem se schvaluje pro období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství nepřesáhne 5000 EUR.
Článek 65
1. Program eradikace klusavky předložený Švédskem se schvaluje pro období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství nepřesáhne 10000 EUR.
Článek 66
1. Program eradikace klusavky předložený Spojeným královstvím se schvaluje pro období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství nepřesáhne 7380000 EUR.
Článek 67
Finanční příspěvek Společenství na programy eradikace klusavky uvedené v článcích 44 až 66 je stanoven ve výši 50 % nákladů zaplacených členskými státy v souvislosti s odškodněním vlastníků za usmrcení a neškodné odstranění zvířat v souladu s jejich programem eradikace do maximální výše 50 EUR za zvíře, a 100 % nákladů bez DPH na genotypovou analýzu vzorků do maximální výše 10 EUR za genotypový test.
KAPITOLA IV
Podmínky pro udělení finančního příspěvku Společenství
Článek 68
Přepočítací koeficient, který se používá na žádosti podané v národní měně během měsíce "x", je koeficient platný desátý den měsíce "x + 1" nebo první den předcházející dnu, pro který je koeficient stanoven.
Článek 69
1. Finanční příspěvek Společenství na programy eradikace a monitorování TSE uvedené v článcích 1 až 66 se udělí za předpokladu, že provádění těchto programů probíhá ve shodě s odpovídajícími ustanoveními právních předpisů Společenství včetně pravidel hospodářské soutěže a výběru veřejných zakázek a pokud členský stát dodržuje níže uvedené podmínky:
a) právní a správní předpisy pro provádění programu eradikace a monitorování TSE vstoupí v platnost do 1. ledna 2005;
b) předání předběžného finančního a technického vyhodnocení programu se uskuteční nejpozději do 1. června 2005 v souladu s čl. 24 odst. 7 rozhodnutí 90/424/EHS;
c) zaslání zprávy Komisi o pokroku v programu monitorování TSE a zaplacených nákladech se zašle každý měsíc; zpráva se odešle nejpozději čtyři týdny po konci každého měsíce.
Zaplacené náklady budou předloženy v elektronické podobě v souladu s tabulkou uvedenou v příloze tohoto rozhodnutí;
d) zaslání závěrečné zprávy o technickém provedení programu eradikace a monitorování TSE, k němuž se připojí doklady o zaplacených nákladech a výsledcích dosažených během období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005, se zašle nejpozději do 1. června 2006;
e) program je prováděn účinně;
f) na tato opatření nebyl ani nebude vyžadován žádný jiný příspěvek Společenství.
2. V případě, že členský stát nebo dotyčný přistupující stát nedodrží tato pravidla, Komise sníží příspěvek Společenství s přihlédnutím k povaze a závažnosti porušení a k finanční ztrátě, která Společenství vznikla.
KAPITOLA V
Závěrečná ustanovení
Článek 70
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. ledna 2005.
Článek 71
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 16. prosince 2004,
kterým se mění rozhodnutí 1999/478/ES, kterým se obnovuje Poradní výbor pro rybolov a akvakulturu
(2004/864/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Pro Komisi je důležité, aby získala stanoviska dotčených kruhů k otázkám vyvolaným zavedením společné rybářské politiky (dále jen "SRP").
Poradní výbor v odvětví rybolovu (dále jen "PVR") byl zřízen rozhodnutím Komise 71/128/ES [1], jež bylo nahrazeno rozhodnutím Komise 1999/478/ES ze dne 14. července 1999, kterým se obnovuje Poradní výbor pro rybolov a akvakulturu (dále jen "PVRA") [2].
Složení PVRA je definováno v článku 3 rozhodnutí Komise 1999/478/ES.
(2) Rozhodnutí 1999/478/ES zřizuje čtyři pracovní skupiny, které připravují stanoviska výboru; pracovní skupina č.
2 má na starosti akvakulturu.
(3) Vzhledem k rychlému rozvoji evropské akvakultury v posledních letech je vhodné, aby zájmy tohoto odvětví byly v PVRA lépe zastoupeny.
Je proto třeba rozšířit složení výboru s cílem začlenit do něj místopředsedu pracovní skupiny č. 2.
Rozhodnutí 1999/478/ES by mělo být odpovídajícím způsobem pozměněno,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Článek 3 rozhodnutí Komise 1999/478/ES se mění takto:
a) První věta se nahrazuje tímto:
"Výbor se skládá z 21 členů (dále jen "členové")."
b) Odstavec 2 se nahrazuje tímto:
"2. Ve výboru zasedají rovněž: předseda a místopředseda výboru pro kolektivní vyjednávání o rybářství, předsedové a místopředsedové pracovních skupin č. 1, 2, 3 a 4 uvedených v článku 7."
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost třetím dnem po zveřejnění
Rozhodnutí Rady
ze dne 13. prosince 2004,
kterým se Rakouské republice povoluje uplatňovat opatření odchylující se od článku 17 šesté směrnice 77/388/EHS o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu
(2004/866/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na šestou směrnici Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu - Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně [1], a zejména na čl. 27 odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dopisem registrovaným generálním sekretariátem Komise dne 12. prosince 2003 požádaly rakouské orgány o povolení uplatnit zvláštní opatření odchylující se od článku 17 směrnice 77/388/EHS.
(2) Ostatní členské státy byly o této žádosti informovány dne 26. března 2004.
(3) Cílem odchylujícího se opatření je zcela vyloučit právo na odpočet daně z přidané hodnoty (DPH) u výdajů na zboží a služby, u kterých je procento jejich využití pro soukromé potřeby osoby povinné k dani nebo potřeby jejích zaměstnanců či obecně pro jiné než podnikové účely vyšší než 90 % jejich celkového využití.
Toto odchylující se opatření je odůvodněno potřebou zjednodušit výběr DPH.
(4) Je však třeba časově omezit platnost tohoto povolení do 31. prosince 2009.
Tato lhůta umožní posoudit vhodnost dalšího trvání odchylujícího se opatření na základě zkušenosti, kterou Rakousko učiní během tohoto období.
(5) Odchylující se opatření nemá nepříznivý dopad na vlastní zdroje Společenství vycházející z DPH,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Odchylně od čl. 17 odst. 2 směrnice 77/388/EHS se Rakouské republice povoluje vyloučit právo na odpočet DPH u výdajů na zboží a služby, u kterých je procento jejich využití pro soukromé potřeby osoby povinné k dani nebo potřeby jejích zaměstnanců či obecně pro jiné než podnikové účely vyšší než 90 % jejich celkového využití.
Článek 2
Použitelnost tohoto rozhodnutí končí dnem 31. prosince 2009.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno Rakouské republice.
Rozhodnutí Rady
ze dne 13. prosince 2004,
kterým se mění rozhodnutí 2002/463/ES o přijetí akčního programu pro správní spolupráci v oblasti vnějších hranic, víz, azylu a přistěhovalectví (program ARGO)
(2004/867/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 66 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
po konzultaci s Výborem regionů,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Hlavním cílem rozhodnutí 2002/463/ES [3] je podpora správní spolupráce v oblasti vnějších hranic, víz, azylu a přistěhovalectví.
(2) Ve sdělení Evropskému parlamentu a Radě ze dne 3. června 2003 o rozvoji společné politiky v oblasti nedovoleného přistěhovalectví, pašování a obchodování s lidmi, vnějších hranic a navracení osob bez oprávněného pobytu Komise navrhuje možnost přezkoumání programu ARGO pro poskytování finanční podpory na vnitrostátní projekty v oblasti vnějších hranic se zaměřením na konkrétní slabá strukturální místa ve strategických hraničních bodech, které by byly určeny dohodou s členskými státy na základě objektivních kritérií.
(3) Evropská rada na svém zasedání v Soluni vyzvala Komisi k přezkoumání možnosti přidělení finančních prostředků z okruhu 3 finančních výhledů v období let 2004-2006 na řešení nejnaléhavějších strukturálních potřeb a pokrytí širší definice solidarity, která by zahrnovala mimo jiné podporu Společenství na správu vnějších hranic.
(4) Rozpočtový orgán [4] podstatně navýšil rozpočtové položky přidělené programu ARGO na rok 2004 za účelem lepší správy vnějších hranic.
(5) Pro podporu obecných cílů programu ARGO je vhodné zvýšit počet opatření, která budou navržena v oblasti vnějších hranic a zavést nové typy opatření.
(6) Aby byl program přístupnější vnitrostátním správním orgánům, měly by být členské státy schopny navrhovat opatření, která nemusí nutně zahrnovat jiné členské státy, ale která přitom přispívají k obecným cílům a podporují činnosti v oblasti vnějších hranic stanovené v rozhodnutí č. 2002/463/ES.
(7) Měl by být stanoven orientační strop pro dostupné rozpočtové položky vyčleněné pro opatření prováděná jedním členským státem.
(8) Ustanovení týkající se konzultace s výborem ARGO, obsažená v rozhodnutí č. 2002/463/ES, musí být v souladu s novým finančním nařízením o souhrnném rozpočtu Evropské unie [5].
(9) V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, připojeného k Smlouvě o Evropské unii a k Smlouvě o založení Evropského společenství, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto rozhodnutí, a proto toto rozhodnutí není pro Dánsko závazné ani použitelné.
(10) V souladu s článkem 3 Protokolu o postavení Spojeného království a Irska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, oznámilo Spojené království své přání účastnit se přijímání a používání tohoto rozhodnutí.
(11) V souladu s článkem 1 Protokolu o postavení Spojeného království a Irska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, se Irsko neúčastní přijímání tohoto rozhodnutí.
Z toho důvodu, a aniž je dotčen článek 4 uvedeného protokolu, se ustanovení tohoto rozhodnutí na Irsko nepoužijí.
(12) Rozhodnutí 2002/463/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2002/463/ES se mění takto:
1. V článku 10 se vkládá nový odstavec, který zní:
"1a. Opatření uvedená v článku 8 a navrhovaná vnitrostátním subjektem některého z členských států, kterými se provádí jedna z činností v oblasti politiky uvedené v článku 4, jsou způsobilá pro spolufinancování z programu ARGO za těchto podmínek:
a) sledují jeden z obecných cílů uvedených v článku 3; a
b) přispívají k ucelené správě hranic tím, že se zaměřují na konkrétní slabá strukturální místa ve strategických hraničních bodech, stanovená na základě objektivních kritérií."
2. Článek 11 se mění takto:
a) v odstavcích 3, 4 a 6 se slova "čl. 10 odst. 1" nahrazují slovy "čl. 10 odst. 1 a 1a";
b) odstavec 5 se nahrazuje tímto:
"5. Rozhodnutí o přidělení příspěvků Společenství na opatření uvedená v čl. 10 odst. 1 a 1a jsou předmětem grantových dohod mezi Komisí a vnitrostátními subjekty navrhujícími opatření. Provádění těchto rozhodnutí a dohod podléhají finanční kontrole Komise a přezkoumání Účetním dvorem."
3. Článek 12 se mění takto:
a) v odstavci 3 se písmeno a) nahrazuje tímto:
"a) vypracovává roční pracovní program, který obsahuje konkrétní cíle, tématické priority, objektivní kritéria podle čl. 10 odst. 1a písm. b), vymezení orientačního maximálního podílu ročního rozpočtu, který je k dispozici pro opatření uvedená v čl. 10 odst. 1a, popis opatření uvedených v čl. 10 odst. 3, které Komise zamýšlí provádět a popřípadě přehled ostatních opatření.";
b) odstavec 4 se nahrazuje tímto:
"4. Roční pracovní program zahrnující opatření navrhovaná Komisí a zvláštní opatření podle článku 9 se přijímají postupem podle čl. 13 odst. 2.
Pokud jde o opatření podle čl. 10 odst. 1 a 1a, přehled vybraných opatření se přijímá postupem podle čl. 13 odst. 3."
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne zveřejnění
Rozhodnutí Komise
ze dne 29. listopadu 2004
o uzavření dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Chilskou republikou o změnách přílohy I dohody o obchodu s lihovinami a aromatizovanými nápoji v rámci dohody o přidružení mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Chilskou republikou na straně druhé, s ohledem na rozšíření
(2004/881/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2002/979/ES ze dne 18. listopadu 2002 o podpisu a prozatímním používání některých ustanovení dohody zakládající přidružení mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Chilskou republikou na straně druhé [1], a zejména na čl. 5 odst. 2 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) S ohledem na rozšíření je nezbytné změnit oddíl A přílohy I dohody o obchodu s lihovinami a aromatizovanými nápoji v rámci dohody o přidružení mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Chilskou republikou na straně druhé, aby se ochránily nové výrazy týkající se lihovin v nových členských státech, a to s účinností od 1. května 2004.
16 odst. 2 výše uvedené dohody vyjednaly dohodu ve formě výměny dopisů za účelem změny přílohy I oddílu A uvedené dohody.
Proto je třeba tuto výměnu dopisů schválit.
(3) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Prováděcího výboru pro lihoviny,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Společenství schvaluje dohodu ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Chilskou republikou o změnách přílohy I oddílu A dohody o obchodu s lihovinami a aromatizovanými nápoji v rámci dohody o přidružení mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Chilskou republikou na straně druhé.
Článek 2
Komisař pro zemědělství je oprávněn podepsat výměnu dopisů zavazující Společenství.
Rozhodnutí Komise
ze dne 3. prosince 2004
o změně přílohy I a II rozhodnutí Rady 79/542/EHS pokud jde o aktualizaci dovozních podmínek a vzorů veterinárních osvědčení pro maso volně žijící a farmové zvěře
(oznámeno pod číslem K(2004) 4554)
(Text s významem pro EHP)
(2004/882/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 72/462/EHS [1] ze dne 12. prosince 1972 o veterinárních a hygienických otázkách dovozu skotu, prasat a čerstvého masa ze třetích zemí, a zejména na poslední větu čl. 3 odst. 1, čl. 11 odst. 2 a čl. 16 odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 2002/99/ES ze dne 16. prosince 2002, kterou se stanoví veterinární předpisy pro produkci, zpracování, distribuci a dovoz produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě [2], a zejména na čl. 8 odst. 1 a 4 a čl. 9 odst. 4 písm. b) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Rady 79/542/EHS [3] ze dne 21. prosince 1979 obsahuje seznam třetích zemí nebo jejich částí a stanoví veterinární podmínky a podmínky pro zdraví veřejnosti a veterinární osvědčení pro dovoz určitých živých zvířat a jejich čerstvého masa do zemí Společenství.
(2) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 ze dne 22. května 2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií [4] bylo nedávno změněno nařízením Komise (ES) č.
1471/2004 [5] za účelem zahrnutí rizik souvisejících s chronickým chřadnutím volně žijících a farmových jelenovitých. Nařízení obsahuje požadavky ohledně dovozu čerstvého masa jelenovitých pocházejícího ze Spojených států a Kanady, které vstoupí v platnost k 1. lednu 2005.
(3) Je nutné sjednotit vzory veterinárních osvědčení "RUW" a "RUF" v příloze II rozhodnutí 79/542/EHS s aktualizovanými pravidly TSE.
(4) Chronické chřadnutí se týká jen určitých živočišných druhů.
Proto je vhodné přehodnotit stávající omezení dovozu "jiných přežvýkavců" z Kanady za účelem umožnění dovozu živých přežvýkavců s výjimkou druhu Cervidae (jelenovitých).
(5) Komise byla formálně požádána chilskými úřady, aby zařadila Chile mezi země s povolením vývozu čerstvého masa farmové černé zvěře.
Chile má povolení vyvážet prasatovité, nezdomácnělé prasatovité a maso z domácích prasat díky uspokojivé veterinární situaci v zemi, která byla posouzena několika inspekcemi Potravinového a veterinárního úřadu, a proto je vhodné uvést Chile do seznamu zemí vyvážejících maso farmových nezdomácnělých prasatovitých.
(6) Definice území Srbska a Černé Hory by mělo být přehodnoceno, aby plně odráželo usnesení Rady bezpečnosti Spojených národů 1244 ze dne 10. června 1999.
(7) Část 1 přílohy I a část 1 a část 2 přílohy II rozhodnutí 79/542/EHS by měly být odpovídajícím způsobem změněny.
(8) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Část 1 přílohy I rozhodnutí 79/542/EHS se nahrazuje zněním přílohy I tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Část 1 přílohy II rozhodnutí 79/542/EHS se nahrazuje zněním přílohy II tohoto rozhodnutí.
Článek 3
Část 2 přílohy II rozhodnutí 79/542/EHS se mění takto:
1.
"SG (doplňkové záruky)" se nahrazují zněním přílohy III tohoto rozhodnutí.
2. Vzory veterinárních osvědčení RUF a RUW se nahrazují vzory podle přílohy IV tohoto rozhodnutí.
Článek 4
Články 1 a 2 tohoto rozhodnutí se použijí ode dne 24. prosince 2004.
Článek 3 se použije od 1. ledna 2005.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 10. prosince 2004,
kterým se upravuje příloha směrnice Rady 95/57/ES o shromažďování statistických informací v oblasti cestovního ruchu, pokud jde o seznamy zemí
(oznámeno pod číslem K(2004) 4723)
(Text s významem pro EHP)
(2004/883/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 95/57/ES ze dne 23. listopadu 1995 o shromažďování statistických informací v oblasti cestovního ruchu [1], a zejména na čl. 3 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) S cílem usnadnit shromažďování harmonizovaných statistik a vzhledem k novým požadavkům týkajícím se údajů o nových zemích určení a původu v důsledku změn v cestovních zvyklostech je třeba aktualizovat seznamy zemí, které mají být používány při shromažďování údajů.
(2) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistické programy zřízeného rozhodnutím Rady 89/382/EHS, Euratom [2],
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha směrnice 95/57/ES se mění v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 13. prosince 2004
o jmenování rakouského náhradníka Výboru regionů
(2004/884/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 263 této smlouvy,
s ohledem na návrh rakouské vlády,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 22. ledna 2002 Rada rozhodla o jmenování členů a náhradníků Výboru regionů [1].
(2) Uvolnilo se místo náhradníka Výboru regionů po úmrtí Manfreda DÖRLERA, které bylo Radě oznámeno dne 6. října 2004,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Gebhard HALDER, Landtagspräsident, Vorarlberger Landtag, je jmenován náhradníkem Výboru regionů jako nástupce Manfreda DÖRLERA na zbývající část funkčního období, tedy do 25. ledna 2006.
Rozhodnutí Rady
ze dne 16. listopadu 2004
o uzavření dohody mezi Evropským společenstvím a vládou Čínské lidové republiky o spolupráci a vzájemné správní pomoci v celních otázkách
(2004/889/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména článek 133 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rada přijala v dubnu 1993 rozhodnutí, kterým zmocnila Komisi, aby jménem Společenství sjednala dohodu o spolupráci v celních otázkách s Kanadou, Hongkongem, Japonskem, Koreou a Spojenými státy americkými, které bylo v květnu 1997 rozšířeno na země ASEAN a Čínu.
(2) Dohoda mezi Evropským společenstvím a vládou Čínské lidové republiky o spolupráci a vzájemné správní pomoci v celních otázkách by měla být schválena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda mezi Evropským společenstvím a vládou Čínské lidové republiky o spolupráci a vzájemné správní pomoci v celních otázkách se schvaluje jménem Evropského společenství.
Znění dohody je připojeno k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Komise, které jsou nápomocni zástupci členských států, zastupuje Společenství ve Smíšeném výboru pro celní spolupráci zřízeném článkem 21 dohody.
Článek 3
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osoby zmocněné podepsat dohodu jménem Společenství a vyjádřit tím souhlas Společenství být dohodou vázáno.
Článek 4
Předseda Rady provede jménem Společenství oznámení podle článku 22 dohody [1].
Rozhodnutí Rady
ze dne 20. prosince 2004
o odstoupení Evropského společenství od Úmluvy o rybolovu a zachování živých zdrojů v Baltském moři a Velkém a Malém Beltu
(2004/890/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 ve spojení s čl. 300 odst. 2 a odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Společenství je smluvní stranou Úmluvy o rybolovu a zachování živých zdrojů v Baltském moři a Velkém a Malém Beltu [2] (dále jen "Gdaňská úmluva").
(2) Článek XIX Gdaňské úmluvy upravuje odstoupení smluvní strany od uvedené úmluvy.
(3) Estonsko, Lotyšsko, Litva a Polsko jsou povinny přijmout opatření nezbytná k odstoupení od Gdaňské úmluvy k 1. květnu 2004 nebo k nejbližšímu možnému pozdějšímu dni, v souladu s čl. 6 odst. 12 aktu o přistoupení z roku 2003.
(4) Po odstoupení výše uvedených nových členských států zůstanou Společenství a Ruská federace jedinými smluvními stranami Gdaňské úmluvy a přibližně 95 % oblasti uvedené úmluvy budou tvořit vody Společenství.
(5) Udržování mezinárodní rybolovné organizace pro účely řízení rybolovu ve vodách, které výhradně spadají pod pravomoc pouhých dvou stran, by bylo nepřiměřené a neúčinné.
Společenství by proto mělo od Gdaňské úmluvy odstoupit,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Evropské společenství odstupuje od Úmluvy o rybolovu a zachování živých zdrojů
Rozhodnutí Komise
ze dne 19. listopadu 2004,
kterým se ukončuje přezkoumání překážek obchodu spočívajících v obchodních postupech Kanady, pokud jde o zeměpisné označování vín [1]
(oznámeno pod číslem K(2004) 4388)
(2004/891/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3286/94 ze dne 22. prosince 1994, kterým se stanoví postupy Společenství v oblasti společné obchodní politiky k zajištění výkonu práv Společenství podle mezinárodních obchodních pravidel, zejména pravidel sjednaných v rámci Světové obchodní organizace [2], a zejména na čl. 11 odst. 1 uvedeného nařízení,
po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 6. prosince 2001 podala Conseil Interprofessionnel du vin de Bordeaux (CIVB) stížnost podle článku 4 nařízení (ES) č. 3286/94 (dále jen "nařízení").
(2) CIVB tvrdí, že odbytu Společenství, pokud jde o vína Bordeaux a Médoc, v Kanadě brání řada překážek ve smyslu čl. 2 odst. 1 nařízení, tedy "postup zavedený nebo zachovávaný třetí zemí, proti kterému přiznávají mezinárodní obchodní pravidla právo jednat".
(3) Údajná překážka obchodu vyplývá ze změny C-57 kanadského zákona o obchodních značkách, v jejímž důsledku přišla zeměpisná označení vín Bordeaux a Médoc o standardní ochranu odpovídající požadavkům na ochranu zeměpisného označení vín stanoveným v Dohodě WTO o obchodních aspektech práv k duševnímu vlastnictví (TRIPs).
(4) Komise rozhodla, že stížnost obsahuje dostatečné důkazy pro zahájení přezkoumání.
V Úředním věstníku Evropských společenství bylo zveřejněno náležité oznámení [3].
(5) Šetření potvrdilo právní tvrzení stěžovatele, že změna C-57 kanadského zákona o obchodních značkách poškozuje čl. 23 odst. 1 a 2 a čl. 24 odst. 3 (tzv. "doložka o pozastavení") dohody TRIPs a že tato porušení předpisů nelze odůvodnit na základě výjimky podle čl. 24 odst. 6 dohody TRIPs.
(6) Z přezkoumání rovněž vyplývá, že hrozí, že změna C-57 bude mít nepříznivé účinky na obchod stěžovatele ve smyslu čl. 2 odst. 4 a čl. 10 odst. 4 nařízení.
(7) Dne 12. února 2003 posoudil poradní výbor zřízený nařízením závěrečnou zprávu o přezkoumání.
(8) Dne 24. dubna 2003 parafovala Komise dvoustrannou dohodu s Kanadou o obchodu s vínem a lihovinami, která definitivně odstraňuje názvy vedené v Kanadě jako "obecné" ("generic"), včetně "Bordeaux", "Médoc" a "Medoc", a to počínaje vstupem dohody v platnost.
(9) Dne 9. července 2003 Komise rozhodla, že pozastaví [4] přezkoumání s cílem zcela je zastavit, jakmile Kanada skutečně odstraní uvedené názvy ze seznamu obecných názvů stanoveného ve změně C-57.
(10) Dne 30. července 2003 Rada jménem Evropského společenství schválila uzavření dohody s Kanadou o obchodu s vínem a lihovinami [5].
Dne 1. června 2004 vstoupila dvoustranná dohoda v platnost [6].
(11) Příkazem pozměňujícím pododdíly 11.18(3) a (4) zákona o obchodních značkách [7] Kanada odstranila názvy Bordeaux, Médoc a Medoc ze seznamu obecných názvů stanoveného ve změně C-57.
(12) Z tohoto důvodu je vhodné přezkoumání ukončit,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Přezkoumání překážek obchodu spočívajících v obchodních postupech Kanady, pokud jde o zeměpisné označování vín, se ukončuje.
Rozhodnutí Komise
ze dne 20. prosince 2004,
kterým se mění rozhodnutí 2004/614/ES týkající se doby použitelnosti ochranných opatření proti influenze ptáků v Jižní Africe
(oznámeno pod číslem K(2004) 5011)
(Text s významem pro EHP)
(2004/892/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [1], a zejména na čl. 18 odst. 7 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství [2], a zejména na čl. 22 odst. 6 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutím Komise 2004/614/ES ze dne 24. srpna 2004 o ochranných opatřeních proti vysoce patogenní influenze ptáků v Jihoafrické republice [3] přijala Komise ochranná opatření proti influenze ptáků v hejnech ptáků nadřádu běžci v Jižní Africe.
(2) Po zničení ptáků nadřádu běžci a dezinfekci zamořených pozemků by mělo uplynout nejméně šest měsíců, než mohou být znovu povoleny dovozy masa ptáků nadřádu běžci a jejich vajec z Jižní Afriky do Společenství.
S ohledem na situaci by měla být již přijatá ochranná opatření prodloužena.
(3) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V článku 7 rozhodnutí 2004/614/ES se datum " 1. ledna 2005" nahrazuje datem " 31. března 2005".
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 20. prosince 2004
o dočasném uvádění na trh určitého osiva druhu Secale cereale, které nevyhovuje požadavkům směrnice Rady 66/402/EHS
(oznámeno pod číslem K(2004) 5027)
(Text s významem pro EHP)
(2004/893/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 66/402/EHS ze dne 14. června 1966 o uvádění osiva obilovin na trh [1], a zejména na článek 17 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Množství dostupného osiva zimní odrůdy žita (Secale cereale) v Lotyšsku, které je vhodné pro domácí klimatické podmínky a vyhovuje požadavkům směrnice 66/402/EHS, není z důvodu přítomnosti škodlivého organismu Claviceps purpurea dostatečné, a nedovoluje proto pokrýt potřeby členského státu.
(2) Poptávku po osivu tohoto druhu není možné uspokojivě pokrýt osivem z jiných členských států nebo třetích zemí, které vyhovuje všem požadavkům směrnice Rady 66/402/EHS.
(3) Lotyšsko by proto mělo být oprávněno povolit na období, které končí dnem 30. listopadu 2004, uvádět na trh osivo uvedeného druhu, které vyhovuje méně přísným požadavkům.
(4) Bez ohledu na to, zda osivo bylo sklizeno v členském státu nebo ve třetí zemi spadající do působnosti rozhodnutí Rady 2003/17/ES ze dne 16. prosince 2002 o rovnocennosti inspekcí v terénu prováděných ve třetích zemích u množitelského porostu pro produkci osiva a o rovnocennosti osiva vyprodukovaného ve třetích zemích [2], by měly být ostatní členské státy, které mohou Lotyšsku dodat osivo uvedeného druhu, oprávněny povolit uvádění takového osiva na trh.
(5) Lotyšsko by mělo plnit úlohu koordinátora, aby zajistilo, že celkové množství osiva povoleného na základě tohoto rozhodnutí nepřesáhne maximální množství stanovené tímto rozhodnutím.
(6) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro osivo a sadbu v zemědělství, zahradnictví a lesnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Uvádění zimního žita, které z důvodu přítomnosti škodlivého organismu Claviceps purpurea nevyhovuje požadavkům směrnice 66/402/EHS, na trh ve Společenství se povoluje na období do 30. listopadu 2004 za podmínek stanovených v příloze tohoto rozhodnutí a pokud:
a) maximální počet sklerotií nebo fragmentů sklerotií organismu Claviceps purpurea ve vzorku o 500 gramech osiva kategorie "základní osivo" nebo "certifikované osivo" je 15;
b) na úřední návěsce je uveden počet sklerotií nebo fragmentů sklerotií organismu Claviceps purpurea ověřený úřední zkouškou provedenou podle čl. 2 odst. 1 oddíl E písm. d) směrnice 66/402/EHS;
c) osivo bylo poprvé uvedeno na trh v souladu s článkem 2 tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Dodavatel, který si přeje uvést na trh osivo uvedené v článku 1, požádá o povolení členský stát, ve kterém je usazen.
Dotyčný členský stát neudělí dodavateli povolení uvádět osivo na trh jen tehdy, když:
a) má dostatečné důkazy proto, aby pochyboval o schopnosti dodavatele uvést na trh množství osiva, pro které žádá o povolení, nebo
b) celkové množství, které by bylo povoleno uvést na trh na základě dotyčné odchylky, by překročilo maximální množství stanovené v příloze.
Článek 3
Při uplatňování tohoto rozhodnutí si členské státy poskytnou vzájemnou správní pomoc.
Lotyšsko jedná jako koordinující členský stát, aby zajistilo, že celkové povolené množství nepřesáhne maximální množství stanovené v příloze.
Členský stát, který obdrží žádost ve smyslu článku 2, neprodleně uvědomí koordinující členský stát o množství uvedeném v žádosti.
Koordinující členský stát neprodleně informuje členský stát, jemuž byla žádost podána, zda by udělení povolení mohlo mít za následek překročení maximálního množství.
Článek 4
Členské státy oznámí neprodleně Komisi a ostatním členským státům množství povolená k uvedení na trh podle tohoto rozhodnutí.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 20. prosince 2004
o dočasném uvádění na trh určitého osiva druhu Triticum aestivum, které nevyhovuje požadavkům směrnice Rady 66/402/EHS
(oznámeno pod číslem K(2004) 5028)
(Text s významem pro EHP)
(2004/894/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 66/402/ES ze dne 14. června 1966 o uvádění osiva obilovin na trh [1], a zejména na článek 17 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Množství dostupného osiva zimních odrůd pšenice (Triticum aestivum) v Dánsku, které je vhodné pro domácí klimatické podmínky a které vyhovuje požadavkům směrnice 66/402/EHS na klíčivost, není dostatečné, a proto nedovoluje pokrýt potřeby členského státu.
(2) Poptávku po osivu tohoto druhu není možné uspokojivě pokrýt osivem z jiných členských států nebo třetích zemí, které vyhovuje všem požadavkům směrnice Rady 66/402/EHS.
(3) Dánsko by proto mělo být oprávněno povolit na období, které končí dnem 30. listopadu 2004, uvádět na trh osivo uvedeného druhu, které vyhovuje méně přísným požadavkům.
(4) Bez ohledu na to, zda osivo bylo sklizeno v členském státu nebo ve třetí zemi spadající do působnosti rozhodnutí Rady 2003/17/ES ze dne 16. prosince 2002 o rovnocennosti inspekcí v terénu prováděných ve třetích zemích u množitelského porostu pro produkci osiva a o rovnocennosti osiva vyprodukovaného ve třetích zemích [2], by měly být ostatní členské státy, které mohou Dánsku dodat osivo uvedeného druhu, oprávněny povolit uvádění takového osiva na trh.
(5) Dánsko by mělo plnit úlohu koordinátora, aby zajistilo, že celkové množství osiva povoleného na základě tohoto rozhodnutí nepřesáhne maximální množství stanovené tímto rozhodnutím.
(6) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro osivo a sadbu v zemědělství, zahradnictví a lesnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Uvádění osiva zimní pšenice, jehož minimální klíčivost nevyhovuje požadavkům směrnice 66/402/EHS, na trh ve Společenství se povoluje na období do 30. listopadu 2004 za podmínek stanovených v příloze tohoto rozhodnutí a pokud:
a) klíčivost je nejméně 75 % klíčivosti čistého osiva;
b) na úřední návěsce je uvedena klíčivost ověřená úřední zkouškou provedenou podle čl. 2 odst. 1 oddíl F písm. d) a čl. 2 odst. 1 oddíl G písm. d) směrnice 66/402/EHS;
c) osivo bylo poprvé uvedeno na trh v souladu s článkem 2 tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Dodavatel, který si přeje uvést na trh osivo uvedené v článku 1, požádá o povolení členský stát, ve kterém je usazen.
Dotyčný členský stát neudělí dodavateli povolení uvádět osivo na trh jen tehdy, když:
a) má dostatečné důkazy proto, aby pochyboval o schopnosti dodavatele uvést na trh množství osiva, pro které žádá o povolení, nebo
b) celkové množství, které by bylo povoleno uvést na trh na základě dotyčné odchylky, by překročilo maximální množství stanovené v příloze.
Článek 3
Při uplatňování rozhodnutí si členské státy poskytnou vzájemnou správní pomoc.
Dánsko jedná jako koordinující členský stát, aby zajistilo, že celkové povolené množství nepřesáhne maximální množství stanovené v příloze.
Členský stát, který obdrží žádost ve smyslu článku 2, neprodleně uvědomí koordinující členský stát o množství uvedeném v žádosti.
Koordinující členský stát neprodleně informuje členský stát, jemuž byla žádost podána, zda by udělení povolení mohlo mít za následek překročení maximálního množství.
Článek 4
Členské státy oznámí neprodleně Komisi a ostatním členským státům množství povolená k uvedení na trh podle tohoto rozhodnutí.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 19. listopadu 2004
o uzavření Dohody mezi Evropským společenstvím a vládou Ukrajiny o obchodu s některými výrobky z oceli
(2004/895/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 ve spojení s čl. 300 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dohoda o partnerství a spolupráci mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy a Ukrajinou [1] vstoupila v platnost dnem 1. března 1998.
(2) Ustanovení čl. 22 odst. 1 dohody o partnerství a spolupráci stanoví, že se obchod s některými výrobky z oceli řídí hlavou III, kromě článku 14 uvedené dohody, a ustanoveními další dohody.
(3) V letech 1995-2001 byl obchod s některými výrobky z oceli předmětem dohod mezi stranami a v letech 2002, 2003 a 2004 podléhal zvláštnímu režimu.
Je proto vhodné tento režim, pokud jde o rok 2004, nahradit další dohodou, která zohlední vývoj vztahů mezi dotčenými stranami.
(4) Dohoda by měla být schválena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
1. Dohoda mezi Evropským společenstvím a vládou Ukrajiny o obchodu s některými výrobky z oceli se schvaluje jménem Společenství.
2. Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat dohodu zavazující Společenství.
Rozhodnutí Rady
ze dne 22. listopadu 2004
o podpisu a prozatímním provádění Protokolu k Dohodě o stabilizaci a přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií na straně druhé s ohledem na přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii
(2004/896/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 310 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem druhou větou této smlouvy,
s ohledem na smlouvu o přistoupení ze dne 16. dubna 2003, a zejména na čl. 2 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na akt o přistoupení připojený ke smlouvě o přistoupení, a zejména na čl. 6 odst. 2 tohoto aktu,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 29. září 2003 Rada zmocnila Komisi, aby jménem Společenství a jeho členských států sjednala s Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií protokol k dohodě o stabilizaci a přidružení, aby se zohlednilo přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii.
(2) Tato jednání byla úspěšně ukončena a protokol by měl být podepsán jménem Společenství a jeho členských států s výhradou pozdějšího uzavření.
(3) Části protokolu týkající se Společenství by se měly prozatímně provádět ode dne přistoupení až do skončení postupů pro jeho formální uzavření,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat Protokol k Dohodě o stabilizaci a přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií na straně druhé s ohledem na přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii jménem Společenství a jeho členských států s výhradou jeho uzavření.
Znění protokolu se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Než protokol vstoupí v platnost, provádějí se jeho části týkající se Společenství prozatímně od 1. května 2004.
Rozhodnutí Rady
ze dne 29. listopadu 2004
o podpisu Dohody mezi Evropským společenstvím a Lichtenštejnským knížectvím, kterou se stanoví opatření rovnocenná opatřením stanoveným směrnicí Rady 2003/48/ES o zdanění příjmů z úspor ve formě příjmů úrokového charakteru, a o schválení a podpisu doprovodného memoranda o porozumění
(2004/897/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 94 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 16. října 2001 zmocnila Rada Komisi k vyjednání vhodné dohody s Lichtenštejnským knížectvím, která by zajistila, že tento stát přijme opatření rovnocenná opatřením uplatňovaným v rámci Společenství pro zajištění účinného zdanění příjmů z úspor ve formě příjmů úrokového charakteru.
(2) Znění dohody, která je výsledkem těchto jednání, je v souladu se směrnicemi pro jednání vydanými Radou.
Toto znění je doprovázeno memorandem o porozumění mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy a Lichtenštejnským knížectvím.
(3) S výhradou pozdějšího přijetí rozhodnutí o uzavření dohody je žádoucí podepsat oba dokumenty, které byly parafovány dne 30. července 2004, a získat od Rady potvrzení o schválení memoranda o porozumění,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
S výhradou pozdějšího přijetí rozhodnutí o uzavření Dohody mezi Evropským společenstvím a Lichtenštejnským knížectvím, kterou se stanoví opatření rovnocenná opatřením stanoveným směrnicí Rady 2003/48/ES o zdanění příjmů z úspor ve formě příjmů úrokového charakteru, je předseda Rady zmocněn určit osoby oprávněné k podpisu dohody a doprovodného memoranda o porozumění a dopisů Evropského společenství, které mají být vyměněny podle čl. 21 odst. 2 dohody a posledního pododstavce memoranda o porozumění, jménem Evropského společenství.
Rada schvaluje memorandum o porozumění.
Znění dohody a memoranda o porozumění se připojují k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Komise
ze dne 23. prosince 2004,
kterým se mění rozhodnutí 2003/828/ES, pokud jde o přemísťování zvířat z uzavřených pásem ve Španělsku a Portugalsku a uvnitř těchto pásem vzhledem k ohniskům katarální horečky ovcí ve Španělsku
(oznámeno pod číslem K(2004) 5212)
(Text s významem pro EHP)
(2004/898/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2000/75/ES ze dne 20. listopadu 2000, kterou se stanoví zvláštní ustanovení týkající se tlumení a eradikace katarální horečky ovcí [1], a zejména na čl. 8 odst. 2 písm. d), čl. 9 odst. 1 písm. c) a článek 12 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 2004/762/ES [2] pozměnilo rozhodnutí 2003/828/ES ze dne 25. listopadu 2003 o ochranných pásmech a pásmech dozoru u katarální horečky ovcí [3] tím, že v souvislosti s výskytem katarální horečky ovcí ve Španělsku zřizuje uzavřené pásmo (pásmo F).
(2) Díky novým epizootickým, ekologickým a zeměpisným údajům je možné z těchto uzavřených pásem vyloučit určité regiony ve Španělsku.
(3) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2003/828/ES se mění takto:
V příloze I se zóna F nahrazuje tímto:
"Zóna F
ŠPANĚLSKO:
- provincie Cádiz, Málaga, Sevilla, Huelva, Córdoba, Cáceres, Badajoz,
- provincie Jaen (comarcas Jaen a Andujar),
- provincie Toledo (comarcas Oropesa, Talavera de la Reina, Belvis de Jara a Los Navalmorales),
- provincie Ciudad Real (comarcas Horcajo de los Montes, Piedrabuena, Almadén a Almodóvar del Campo).
PORTUGALSKO:
- regionální ředitelství pro zemědělství Alentejo: concelhos Niza, Castelo de Vide, Marvão, Ponte de Sôr, Crato, Portalegre, Alter-do-Chão, Avis, Mora, Sousel, Fronteira, Monforte, Arronches, Campo Maior, Elvas, Arraiolos, Estremoz, Borba, Vila Viçosa, Alandroal, Redondo, Évora, Portel, Reguengos de Monsaraz, Mourão, Moura, Barrancos; Mértola, Serpa, Beja, Vidigueira, Ferreira do Alentejo, Cuba, Alvito, Viana, Montemor-o-Novo, Vendas Novas, Alcácer do Sal (na východ od A2, freguesias Santa Susana, Santiago a Torrão) Gavião (feguesias Gavião, Atalaia, Margem a Comenda),
- regionální ředitelství pro zemědělství Ribatejo e Oeste: concelhos Montijo (freguesias Canha, S. Isidoro de Pegões a Pegões), Coruche, Salvaterra de Magos, Almeirim, Alpiarça, Chamusca, (freguesias Pinheiro Grande, Chamusca, Ulme, Vale de Cavalos, Chouto a Parreira), Constância (freguesia Sta Margarida de Coutada), Abrantes (freguesias Tramagal, S. Miguel do Rio Torto, Rossio ao Sul do Tejo, Pego, Concovoadas, Alvega, S. Facundo, Vale das Mós a Bemposta)."
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije od 27. prosince 2004.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady 2004/900/SZBP
ze dne 22. prosince 2004,
kterým se provádí společný postoj 2004/694/SZBP o dalších opatřeních na podporu účinného provádění mandátu Mezinárodního trestního tribunálu pro bývalou Jugoslávii (ICTY)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na společný postoj 2004/694/SZBP [1], a zejména na článek 2 tohoto společného postoje ve spojení s čl. 23 odst. 2 Smlouvy o Evropské unii,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Společným postojem 2004/694/SZBP přijala Rada opatření na zmrazení veškerých finančních prostředků a hospodářských zdrojů, které patří Radovanu Karadžićovi, Ratko Mladićovi a Ante Gotovinovi.
(2) Dne 15. listopadu 2004 přijala Rada rozhodnutí 2004/767/SZBP [2], kterým změnila seznam uvedený v příloze společného postoje 2004/694/SZBP.
(3) Dne 12. listopadu 2004 potvrdil Úřad prokurátora ICTY, že Miroslav BRALO je ve vyšetřovací vazbě tribunálu.
Dne 3. prosince 2004 potvrdil Úřad prokurátora, že Dragomir MILOŠEVIĆ je ve vyšetřovací vazbě ICTY.
Tyto dvě osoby by tedy měly být vyňaty ze seznamu uvedeného v příloze společného postoje 2004/694/SZBP.
(4) Seznam uvedený v příloze společného postoje 2004/694/SZBP by měl tedy být odpovídajícím způsobem změněn.
(5) K provedení tohoto rozhodnutí je třeba činnosti Společenství,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Seznam osob uvedený v příloze společného postoje 2004/694/SZBP se nahrazuje seznamem uvedeným v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.
Článek 3
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady 2004/901/SZBP
ze dne 22. prosince 2004,
kterým se mění rozhodnutí 1999/730/SZBP o provádění společné akce 1999/34/SZBP s ohledem na příspěvek Evropské unie k boji proti destabilizujícímu hromadění a šíření ručních palných zbraní a lehkých zbraní v Kambodži
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na společnou akci Rady 1999/34/SZBP ze dne 17. prosince 1998 o příspěvku Evropské unie k boji proti destabilizujícímu hromadění a šíření ručních palných zbraní a lehkých zbraní [1], a zejména na článek 6 této společné akce, ve spojení s čl. 23 odst. 2 Smlouvy o Evropské unii,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 15. listopadu 1999 přijala Rada rozhodnutí 1999/730/SZBP [2] o příspěvku Evropské unie k boji proti destabilizujícímu hromadění a šíření ručních palných zbraní a lehkých zbraní
Rozhodnutí Rady
ze dne 29. listopadu 2004
o podpisu Dohody mezi Evropským společenstvím a Republikou San Marino, kterou se stanoví opatření rovnocenná opatřením stanoveným směrnicí Rady 2003/48/ES o zdanění příjmů z úspor ve formě příjmů úrokového charakteru, a o schválení a podpisu doprovodného memoranda o porozumění
(2004/903/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 94 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 16. října 2001 zmocnila Rada Komisi k vyjednání dohody s Republikou San Marino, která by zajistila, že tento stát přijme opatření rovnocenná opatřením uplatňovaným v rámci Společenství pro zajištění účinného zdanění příjmů z úspor ve formě příjmů úrokového charakteru.
(2) Znění dohody, která je výsledkem těchto jednání, je v souladu se směrnicemi pro jednání vydanými Radou.
Toto znění je doprovázeno memorandem o porozumění mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy a Republikou San Marino.
(3) S výhradou pozdějšího přijetí rozhodnutí o uzavření dohody je žádoucí podepsat oba dokumenty, které byly parafovány dne 12. července 2004, a získat od Rady potvrzení o schválení memoranda o porozumění,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
S výhradou pozdějšího přijetí rozhodnutí o uzavření Dohody mezi Evropským společenstvím a Republikou San Marino, kterou se stanoví opatření rovnocenná opatřením stanoveným směrnicí Rady 2003/48/ES o zdanění příjmů z úspor ve formě příjmů úrokového charakteru, je předseda Rady zmocněn určit osoby oprávněné k podpisu dohody a doprovodného memoranda o porozumění a dopisů Evropského společenství, které mají být vyměněny podle čl. 21 odst. 2 dohody a posledního pododstavce memoranda o porozumění, jménem Evropského společenství.
Rada schvaluje memorandum o porozumění.
Znění dohody a memoranda o porozumění se připojují k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady
ze dne 2. prosince 2004
o zřízení Evropského fondu pro uprchlíky na období 2005 až 2010
(2004/904/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 63 odst. 2 písm. b) této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
po konzultaci s Výborem regionů,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Společná azylová politika, včetně společného evropského azylového systému, je součástí cíle Evropské unie spočívajícího v postupném vytvoření prostoru svobody, bezpečnosti a práva otevřeného těm, kdo pod tlakem okolností oprávněně hledají ochranu v Evropské unii.
(2) Provádění této politiky by mělo být založeno na solidaritě mezi členskými státy a vyžaduje existenci mechanismů k zajištění rovnováhy mezi členskými státy při vynakládání úsilí v souvislosti s přijímáním uprchlíků a vysídlených osob a s následky z toho plynoucími.
K tomuto účelu byl rozhodnutím 2000/596/ES [3] zřízen Evropský fond pro uprchlíky na období 2000–2004.
(3) K zajištění pokračující solidarity mezi členskými státy s ohledem na nedávno přijaté právní předpisy Společenství v oblasti azylu je třeba zřídit Evropský fond pro uprchlíky (dále jen "fond") na období 2005–2010, s přihlédnutím ke zkušenostem získaným při provádění první fáze fondu v období 2000–2004.
(4) Je nezbytné podporovat úsilí členských států poskytovat uprchlíkům a vysídleným osobám náležité podmínky přijetí a používat spravedlivé a účinné azylové řízení, aby byla chráněna práva osob, které potřebují mezinárodní ochranu.
(5) Začleňování uprchlíků do společnosti země, ve které se usadili, je jedním z cílů Ženevské úmluvy o právním postavení uprchlíků ze dne 28. července 1951, doplněné Newyorským protokolem ze dne 31. ledna 1967.
Těmto osobám musí být umožněno sdílet hodnoty stanovené v Listině základních práv Evropské unie.
Za tímto účelem je třeba podporovat akce členských států zaměřené na podporu jejich sociálního, ekonomického a kulturního začlenění, pokud přispívají k hospodářské a sociální soudržnosti, jejíž zachování a posilování je jedním z hlavních cílů Společenství uvedených v článku 2 a v čl. 3 odst.
(6) Je v zájmu členských států i dotčených osob, aby uprchlíci a vysídlené osoby, kterým je povoleno pobývat na území členských států, měli příležitost zabezpečit své potřeby vlastní prací v souladu s ustanoveními souvisejících právních předpisů Společenství.
(7) Jelikož opatření podporovaná strukturálními fondy a jinými opatřeními Společenství v oblasti vzdělávání a odborné přípravy nejsou sama o sobě dostačující pro podporu takového začleňování, je třeba podporovat zvláštní opatření umožňující uprchlíkům a vysídleným osobám plně využívat zaváděných programů.
(8) Je nezbytná konkrétní pomoc pro vytváření nebo zlepšování podmínek umožňujících uprchlíkům a vysídleným osobám rozhodnout se na základě všech dostupných informací, zda opustí území členských států a vrátí se do země původu, pokud si to přejí.
(9) Na akce, kterých se účastní subjekty dvou nebo více členských států, a akce v zájmu Společenství v této oblasti by mělo být možné poskytovat podporu z fondu a je třeba podporovat výměny mezi členskými státy, aby byly nalezeny a podporovány co nejúčinnější postupy.
(10) Je třeba vytvořit finanční rezervu pro provádění mimořádných opatření na poskytnutí dočasné ochrany v případě hromadného přílivu uprchlíků podle směrnice Rady 2001/55/ES ze dne 20. července 2001 o minimálních normách pro poskytování dočasné ochrany v případě hromadného přílivu vysídlených osob a o opatřeních k zajištění rovnováhy mezi členskými státy při vynakládání úsilí v souvislosti s přijetím těchto osob a s následky z toho plynoucími [4].
(11) Je třeba vymezit povinnosti Komise a povinnosti členských států při provádění a řízení fondu, aby bylo účinným a poměrným způsobem dosaženo finanční solidarity, s přihlédnutím ke zkušenostem získaným při provádění fondu v období 2000–2004.
Členské státy by měly pro tento účel určit příslušné vnitrostátní orgány, jejichž povinnosti je třeba stanovit.
(12) Podpora poskytovaná fondem bude účinněji a lépe zaměřena, bude-li spolufinancování způsobilých akcí založeno na dvou víceletých programech a na ročních pracovních programech vypracovaných každým členským státem s přihlédnutím k jeho situaci a potřebám.
(13) Je spravedlivé přidělit zdroje poměrně podle zatížení každého členského státu v závislosti na jeho úsilí při přijímání uprchlíků a vysídlených osob, včetně uprchlíků požívajících mezinárodní ochrany v rámci vnitrostátních programů.
(14) Opatření nezbytná k provedení tohoto rozhodnutí by měla být přijata podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [5].
(15) Jedním ze způsobů zajištění účinnosti akcí podporovaných fondem je účelné sledování.
Je třeba určit podmínky provádění tohoto sledování.
(16) Aniž je dotčena odpovědnost Komise v oblasti finanční kontroly, měla by být v této oblasti mezi členskými státy a Komisí vybudována spolupráce.
(17) Členské státy by měly poskytnout dostatečné záruky, pokud jde o způsob a kvalitu provádění.
Je třeba stanovit odpovědnost členských států při stíhání a nápravě nesrovnalostí a porušování právních předpisů a odpovědnost Komise v případě, kdy členské státy neplní své povinnosti.
(18) Účinnost a dopad akcí podporovaných fondem závisí rovněž na jejich hodnocení.
Je třeba jasně vymezit povinnosti členských států a Komise v této věci a postupy zajišťující spolehlivost hodnocení.
(19) Je třeba hodnotit akce s ohledem na jejich přezkoumání v polovině trvání a na hodnocení jejich dopadů a začlenit postup hodnocení do dozoru nad akcemi.
(20) Jelikož cílů tohoto rozhodnutí, totiž podpory rovnováhy mezi členskými státy při vynakládání úsilí v souvislosti s přijímáním uprchlíků a vysídlených osob, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jich může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto rozhodnutí rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(21) V souladu s článkem 3 Protokolu o postavení Spojeného království a Irska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, oznámilo Spojené království své přání účastnit se přijímání a používání tohoto rozhodnutí.
(22) V souladu s článkem 3 Protokolu o postavení Spojeného království a Irska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, oznámilo Irsko své přání účastnit se přijímání a používání tohoto rozhodnutí.
(23) V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto rozhodnutí, a proto pro ně není závazné ani použitelné,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
KAPITOLA I
CÍLE A ÚKOLY
Článek 1
Zřízení a účel
1. Tímto rozhodnutím se zřizuje Evropský fond pro uprchlíky (dále jen "fond") na období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2010.
2. Účelem fondu je spolufinancováním akcí stanovených tímto rozhodnutím podpořit a povzbudit úsilí, které členské státy vynakládají v souvislosti s přijímáním uprchlíků a vysídlených osob a s jeho důsledky, s ohledem na právní předpisy Společenství týkající se této otázky.
Článek 2
Finanční ustanovení
1. Finanční referenční částka pro provádění tohoto fondu od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2006 činí 114 milionů EUR.
2. Roční rozpočtové položky fondu schvaluje rozpočtový orgán v mezích finančního výhledu.
Článek 3
Skupiny, na které jsou akce zaměřeny
Pro účely tohoto rozhodnutí zahrnují skupiny, na které jsou akce zaměřeny, tyto kategorie:
1. všichni státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, kteří mají právní postavení vymezené Ženevskou úmluvou ze dne 28. července 1951 o právním postavení uprchlíků a protokolem k ní z roku 1961 a kterým je povoleno pobývat v tomto postavení v jednom ze členských států;
2. všichni státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, kteří požívají určitou formu doplňkové ochrany ve smyslu směrnice Rady 2004/83/ES ze dne 29. dubna 2004 o minimálních normách pro uznávání státních příslušníků třetích zemí nebo osob bez státní příslušnosti za uprchlíky nebo za osoby, které potřebují jinou mezinárodní ochranu, a pro jejich právní postavení a o obsahu udělené ochrany [6];
3. všichni státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, kteří požádali o jednu z forem ochrany podle bodů 1 a 2;
4. všichni státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, kteří požívají dočasné ochrany ve smyslu směrnice 2001/55/ES.
Článek 4
Akce
1. Fond podporuje akce v členských státech týkající se jedné nebo více těchto oblastí:
a) podmínky přijímání a azylové řízení;
b) začlenění osob uvedených v článku 3, jejichž pobyt v členském státě je trvalý a stálý;
c) dobrovolný návrat osob uvedených v článku 3, pokud nezískaly novou státní příslušnost a neopustily území daného členského státu.
2. Akce stanovené v odstavci 1 podporují zejména provádění souvisejících stávajících i budoucích právních předpisů Společenství v oblasti společného evropského azylového systému.
3. Akce zohledňují zvláštní situaci zranitelných osob, například nezletilých osob, nezletilých osob bez doprovodu, zdravotně postižených osob, starších osob, těhotných žen, rodičů samoživitelů s nezletilými dětmi a osob, které byly mučeny, znásilněny nebo vystaveny jiné závažné formě psychického, fyzického nebo sexuálního násilí.
Článek 5
Způsobilé vnitrostátní akce týkající se podmínek přijímání a azylového řízení
Způsobilé pro financování z fondu jsou akce týkající se podmínek přijímání a azylového řízení, a zejména tyto akce:
a) ubytovací infrastruktura nebo služby;
b) poskytování materiální pomoci a lékařské nebo psychologické péče;
c) sociální pomoc, informace nebo pomoc se správními postupy;
d) právní pomoc a jazyková pomoc;
e) vzdělávání, výuka jazyků a jiné iniciativy, které jsou v souladu s postavením dané osoby;
f) poskytování podpůrných služeb, jako jsou překlady a odborné vzdělávání, za účelem zlepšení podmínek přijímání a účinnosti a kvality azylového řízení;
g) informace pro místní společenství, která působí v součinnosti se společenstvími přijímanými hostitelskou zemí.
Článek 6
Způsobilé vnitrostátní akce týkající se začlenění
Způsobilé pro financování z fondu jsou akce týkající se začlenění osob uvedených v čl. 4 odst. 1 písm. b) a jejich rodinných příslušníků do společnosti členského státu, a zejména tyto akce:
a) poradenství a pomoc v oblastech, jako je ubytování, prostředky na živobytí, zapojení do trhu práce, lékařská, psychologická a sociální péče;
b) akce umožňující příjemcům přizpůsobit se společnosti členského státu ve společenském a kulturním smyslu a sdílet hodnoty zakotvené v Listině základních práv Evropské unie;
c) akce na podporu trvalé a udržitelné účasti v občanském a kulturním životě;
d) opatření zaměřená na všeobecné a odborné vzdělávání a uznávání kvalifikace a diplomů;
e) akce na podporu samostatnosti a umožnění těmto osobám, aby se staly samostatnými;
f) akce podporující účelný kontakt a konstruktivní dialog mezi těmito osobami a přijímací společností, včetně akcí na podporu zapojení klíčových partnerů, například široké veřejnosti, místních orgánů, sdružení pro uprchlíky, skupin dobrovolníků, sociálních partnerů a širší občanské společnosti;
g) opatření na podporu získávání kvalifikace těchto osob, včetně výuky jazyků;
h) akce na podporu rovného přístupu a rovných výsledků, pokud jde o jednání těchto osob s veřejnými institucemi.
Článek 7
Způsobilé vnitrostátní akce týkající se dobrovolného návratu
Způsobilé pro financování z fondu jsou akce týkající se dobrovolného návratu, a zejména tyto akce:
a) informace a poradenské služby týkající se iniciativ nebo programů pro dobrovolný návrat;
b) informace o situaci v zemi nebo regionu původu nebo dřívějšího obvyklého bydliště;
c) všeobecné nebo odborné vzdělávání a pomoc při opětovném začlenění;
d) akce společenství původu bydlících v Evropské unii za účelem usnadnění dobrovolného návratu osob uvedených v tomto rozhodnutí;
e) akce, které usnadňující organizaci a provádění vnitrostátních programů pro dobrovolný návrat.
Článek 8
Akce Společenství
1. Kromě projektů stanovených v článcích 5, 6 a 7 může být z podnětu Komise až 7 % dostupných zdrojů fondu použito na financování nadnárodních akcí nebo akcí v zájmu Společenství jako celku, které se týkají azylové politiky a opatření použitelných na uprchlíky a vysídlené osoby podle odstavce 2.
2. Způsobilé akce Společenství se týkají zejména těchto oblastí:
a) podpora spolupráce Společenství při provádění práva a osvědčených postupů Společenství;
b) podpora zřizování nadnárodních sítí spolupráce a pilotních projektů založených na nadnárodních partnerstvích mezi subjekty umístěnými ve dvou nebo více členských státech za účelem povzbuzení inovace, usnadnění výměny zkušeností a osvědčených postupů a zdokonalení azylové politiky;
c) podpora nadnárodních kampaní pro zvyšování povědomí o evropské azylové politice a o situaci a poměrech osob uvedených v článku 3;
d) podpora šíření a výměny informací, včetně použití informačních technologií a sdělovací techniky, o osvědčených postupech a veškerých ostatních aspektech fondu.
3. Roční pracovní program, který stanoví priority akcí Společenství, se přijímá postupem podle čl. 11 odst. 2.
Článek 9
Mimořádná opatření
1. V případě provádění mechanismů dočasné ochrany ve smyslu směrnice 2001/55/ES financuje fond rovněž opatření na pomoc členským státům, která jsou oddělená od akcí uvedených v článku 4 a která je doplňují.
2. Způsobilá mimořádná opatření se týkají těchto druhů akcí:
a) přijímání a ubytování;
b) poskytování prostředků na živobytí, včetně potravin a oděvů;
c) zdravotní, psychologická a jiná pomoc;
d) výdaje na zaměstnance a správní výdaje související s přijímáním dotyčných osob a prováděním opatření;
e) logistické výdaje a přepravní náklady.
KAPITOLA II
USTANOVENÍ O PROVÁDĚNÍ A ŘÍZENÍ
Článek 10
Provádění
Komise je příslušná pro provádění tohoto rozhodnutí a přijme nezbytná prováděcí pravidla.
Článek 11
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen výbor.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 3 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
4. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 12
Odpovědnost Komise a členských států
1. Komise
a) postupem podle čl. 11 odst. 2 přijímá obecné zásady pro stanovení priorit víceletých programů stanovených v článku 15 a oznamuje členským státům orientační finanční příděly fondu;
b) v rámci své odpovědnosti za plnění souhrnného rozpočtu Evropské unie zajišťuje, aby v členských státech existovaly a řádně fungovaly systémy řízení a kontroly a aby byly finanční prostředky Společenství použity řádně a účinně.
Tato opatření zahrnují předchozí kontroly dokladů a kontroly na místě týkající se prováděcích postupů, kontrolních systémů, účetních postupů a zadávání zakázek a přidělování podpory, které používají příslušné orgány.
Komise přezkoumává postupy nebo systémy vždy, když dojde k podstatným změnám;
c) provádí akce Společenství stanovené v článku 8.
2. Členské státy
a) odpovídají za provádění vnitrostátních akcí podporovaných fondem;
b) přijímají opatření, která jsou nutná pro účinné fungování fondu na vnitrostátní úrovni a která zahrnují všechny, jichž se azylová politika týká, v souladu s vnitrostátními postupy;
c) určí orgán příslušný pro řízení vnitrostátních projektů podporovaných fondem v souladu s použitelnými právními předpisy Společenství a zásadou řádného finančního řízení;
d) odpovídají v první řadě za finanční kontrolu akcí a zajišťují, aby systémy řízení a kontroly byly prováděny tak, aby bylo zaručeno řádné a účinné použití finančních prostředků Společenství.
Poskytnou Komisi popis těchto systémů;
e) osvědčují, že prohlášení o výdajích předložená Komisi jsou přesná, a zajišťují, aby vycházela z účetních systémů založených na podkladech, které lze ověřit.
f) spolupracují s Komisí při sběru statistických údajů potřebných pro provádění článku 17.
3. Komise ve spolupráci se členskými státy
a) přebírá odpovědnost za šíření výsledků akcí uskutečněných ve fázi fondu zahrnující období 2000 až 2004 a akcí, která mají být uskutečněny ve fázi zahrnující období 2005 až 2010;
b) zajišťuje poskytování náležitých informací o akcích podporovaných fondem, jejich publicitu a uskutečňování následných akcí;
c) zajišťuje, aby akce byly soudržné a doplňovaly další související politiky, nástroje a iniciativy Společenství.
Článek 13
Příslušné orgány
1. Každý členský stát určí příslušný orgán, který zajišťuje veškerou komunikaci s Komisí.
Tento orgán je funkční orgánem členského státu nebo vnitrostátním veřejným subjektem.
Příslušný orgán může veškeré své prováděcí úkoly nebo některé z nich přenést na jiný subjekt veřejné správy nebo soukromoprávní subjekt, který se řídí právem daného členského státu a který plní poslání veřejné služby.
Pokud členský stát určí jiný příslušný orgán než sám sebe, stanoví veškerá opatření, jimiž se řídí jeho vztahy s daným orgánem a vztahy daného orgánu s Komisí.
2. Subjekt určený jako příslušný orgán nebo jakýkoli orgán, na který jsou úkoly přeneseny, musí splňovat tyto minimální podmínky:
a) musí mít právní subjektivitu, kromě případů, kdy je funkčním orgánem členského státu;
b) musí mít finanční a řídící způsobilost úměrnou objemu finančních prostředků Společenství, které bude vyzván spravovat, a umožňující mu provádět své úkoly řádně v souladu s pravidly pro řízení fondů Společenství.
3. Úkoly příslušných orgánů zahrnují
a) konzultace s vhodnými partnery za účelem zavedení víceletého programu;
b) organizování a zveřejňování nabídkových řízení a výzev k podávání návrhů;
c) organizování výběrových a zadávacích řízení na spolufinancování fondem v souladu se zásadami transparentnosti a rovného zacházení a přijímání veškerých nutných opatření pro zamezení možnému střetu zájmů;
d) zajištění slučitelnosti a doplňkovosti mezi spolufinancováním z fondu a jiných souvisejících vnitrostátních finančních nástrojů a finančních nástrojů Společenství;
e) správní, smluvní a finanční řízení akcí;
f) informační a poradenskou činnost; šíření výsledků;
g) sledování a hodnocení;
h) spolupráci a styk s Komisí a příslušnými orgány v jiných členských státech.
4. Členský stát poskytne příslušnému orgánu nebo jakémukoli orgánu, na který jsou úkoly přeneseny, dostatečné zdroje, aby mohl trvale vykonávat své úkoly řádně po celou dobu provádění akcí financovaných fondem.
Prováděcí činnosti mohou být financovány na základě ustanovení o technické a správní pomoci podle článku 18.
5. Komise přijme postupem podle čl. 11 odst. 2 pravidla pro systémy řízení a kontroly členských států, včetně pravidel pro správní a finanční řízení vnitrostátních projektů spolufinancovaných fondem.
Článek 14
Kritéria výběru
Příslušný orgán vybírá projekty na základě těchto kritérií:
a) situace a požadavky v členském státě;
b) efektivnost nákladů s ohledem na počet osob, jichž se projekt týká;
c) zkušenosti, odborné znalosti, spolehlivost a finanční příspěvek organizace žádající o financování a všech partnerských organizací;
d) rozsah, v němž projekty doplňují jiné akce financované ze souhrnného rozpočtu Evropské unie nebo v rámci vnitrostátních programů.
KAPITOLA III
PROGRAMY
Článek 15
Víceleté programy
1. Akce jsou v členských státech prováděny na základě víceletého dvoufázového programu, přičemž každá fáze trvá tři roky (2005 až 2007 a 2008 až 2010).
2. Pro každou fázi programu předloží každý členský stát na základě obecných zásad pro stanovení priorit víceletých programů a orientačních finančních přídělů stanovených Komisí a uvedených v čl. 12 odst. 1 písm. a) návrh víceletého programu, který zahrnuje:
a) popis současné situace v členském státě, pokud jde o opatření v oblasti přijímání, azylového řízení, začlenění a dobrovolného návratu osob uvedených v článku 3;
b) analýzu požadavků v daném členském státě, pokud jde o přijímání, azylové řízení, začlenění a dobrovolný návrat, a uvedení operačních cílů dovolujících splnění těchto požadavků během doby pokryté programem;
c) předložení vhodné strategie za účelem dosažení těchto cílů a priority přikládané jejich dosažení, s ohledem na výsledky konzultace s partnery podle čl. 13 odst. 3 písm. a), a stručný popis navrhovaných kroků pro splnění priorit;
d) údaj o tom, zda je tato strategie slučitelná s jinými regionálními a celostátními nástroji a nástroji Společenství;
e) orientační finanční plán, který stanoví pro každou prioritu a každý rok navrhovaný finanční příspěvek fondu a celkovou částku veřejného nebo soukromého spolufinancování.
3. Členské státy předloží své návrhy víceletých programů nejpozději čtyři měsíce poté, co Komise stanoví obecné zásady a orientační finanční příděly pro dané období.
4. Komise schválí postupem podle čl. 11 odst. 3 návrhy víceletých programů do tří měsíců od jejich obdržení s ohledem na doporučení obsažená v obecných zásadách přijatých podle čl. 12 odst. 1 písm. a).
Článek 16
Roční programy
1. Víceleté programy schválené Komisí jsou prováděny prostřednictvím ročních pracovních programů.
2. Nejpozději 1. července každého roku poskytne Komise členským státům odhad částek, které jim budou přiděleny na následující rok z celkových rozpočtových položek přidělených v rámci ročního rozpočtového procesu, vypočítaných podle článku 17.
3. Nejpozději 1. listopadu každého roku předloží členské státy Komisi návrh ročního programu na následující rok vypracovaný v souladu se schváleným víceletým programem, který obsahuje:
a) obecná pravidla pro výběr projektů, které budou financovány na základě ročního programu, pokud se liší od pravidel stanovených ve víceletém programu;
b) popis úkolů, které má příslušný orgán splnit v rámci provádění ročního programu;
c) navrhované finanční rozdělení příspěvku fondu mezi jednotlivé akce programu a uvedení částky požadované k pokrytí technické a správní pomoci podle článku 18 za účelem provádění ročního programu.
4. Při posuzování návrhu členského státu přihlíží Komise ke konečné částce rozpočtových položek přidělených pro fond v rámci rozpočtového procesu a přijme rozhodnutí o spolufinancování fondem nejpozději 1. března daného roku.
Rozhodnutí uvádí částku přidělenou členskému státu a období, na které je výdaj způsobilý.
5. V případě významných změn ovlivňujících provádění ročního programu, které vedou k převodu finančních prostředků mezi akcemi přesahujících 10 % celkové částky přidělené členskému státu na daný rok, předloží tento členský stát Komisi ke schválení revidovaný roční program nejpozději v době předložení zprávy o pokroku uvedené v čl. 23 odst. 3.
Článek 17
Roční rozdělení finančních zdrojů na akce v členských státech podle článků 5, 6 a 7
1. Každý členský stát dostane z ročního přídělu fondu pevnou částku 300000 EUR.
Tato částka činí 500000 EUR ročně v letech 2005, 2006 a 2007 v souladu s novým finančním výhledem pro státy, které přistoupily k Evropské unii dne 1. května 2004.
2. Zbývající dostupné roční finanční zdroje se rozdělí mezi členské státy takto:
a) 30 % úměrně počtu osob přijatých v jedné z kategorií podle čl. 3 bodů 1 a 2 během předchozích tří let,
b) 70 % úměrně počtu osob podle čl. 3 bodů 3 a 4 registrovaných během předchozích tří let.
3. Referenčními hodnotami jsou poslední statistické údaje zveřejněné Statistickým úřadem Evropských společenství v souladu s právními předpisy Společenství o sběru a analýze údajů o azylu.
Článek 18
Technická a správní pomoc
Část ročního spolufinancování přiděleného členskému státu může být vyhrazena pro krytí nákladů na technickou a správní pomoc při přípravě, sledování a hodnocení akcí.
Roční částka vyhrazená pro technickou a správní pomoc nesmí přesáhnout 7 % celkového ročního spolufinancování přiděleného členskému státu plus 30000 EUR.
Článek 19
Zvláštní ustanovení o mimořádných opatřeních
1. Členské státy poskytnou Komisi prohlášení o svých potřebách a plán provádění mimořádných opatření podle článku 9, včetně popisu plánovaných opatření a subjektů příslušných pro jejich provádění.
2. Finanční pomoc z fondu na mimořádná opatření podle článku 9 je omezena na období šesti měsíců a nepřesáhne 80 % nákladů každého opatření.
3. Dostupné zdroje se rozdělují mezi členské státy podle počtu osob, které požívají dočasnou ochranu v jednotlivých členských státech podle čl. 9 odst. 1.
4. Použijí se čl. 20 odst. 1 a 2 a články 21 a 23 až 26.
KAPITOLA IV
FINANČNÍ ŘÍZENÍ A DOHLED
Článek 20
Struktura financování
1. Finanční účast fondu má formu nevratných dotací.
2. Akce podporované fondem jsou spolufinancovány z veřejných nebo soukromých zdrojů, jsou neziskové povahy a nejsou způsobilé k financování z jiných zdrojů zahrnutých v souhrnném rozpočtu Evropské unie.
3. Rozpočtové položky fondu doplňují veřejné nebo rovnocenné výdaje přidělené členskými státy na opatření, na něž se vztahuje toto rozhodnutí.
4. Příspěvek Společenství na podporu projektů nepřesáhne:
a) 50 % celkových nákladů konkrétní akce, pokud jde o akce prováděné v členském státě na základě článků 5, 6 a 7.
Tento podíl se může zvýšit na 60 % v případě zvlášť inovačních akcí, například akce uskutečňované nadnárodním partnerstvím nebo akce, do nichž jsou aktivně zapojeny osoby uvedené v článku 3 nebo organizace zřízené těmito cílovými skupinami, a zvyšuje se na 75 % v členských státech přijímajících podporu z Fondu soudržnosti;
b) 80 % celkových nákladů na konkrétní akce, pokud jde o výzvy k podávání návrhů v rámci akcí Společenství podle článku 8.
5. Finanční pomoc Společenství na akce podporované fondem se zpravidla poskytuje na období nejdéle tří let, s výhradou pravidelných zpráv o pokroku.
Článek 21
Způsobilost
1. Výdaje odpovídají platbám uskutečněným konečnými příjemci dotace.
Jsou doloženy potvrzenými fakturami nebo rovnocennými účetními doklady.
2. Na výdaje lze poskytnout podporu z fondu, pouze pokud jsou skutečně zaplaceny nejdříve 1. ledna roku uvedeného v rozhodnutí Komise o spolufinancování podle čl. 16 odst. 4.
3. Komise přijme postupem podle čl. 11 odst. 3 pravidla pro způsobilost výdajů v rámci akcí prováděných v členských státech na základě článků 5, 6 a 7 a spolufinancovaných fondem.
Článek 22
Závazky
Rozpočtové závazky Společenství se na základě rozhodnutí Komise o spolufinancování podle čl. 16 odst. 4 přijímají každý rok.
Článek 23
Platby
1. Příspěvek z fondu vyplácí Komise příslušnému orgánu v souladu s rozpočtovými závazky.
2. První záloha ve výši 50 % částky přidělené v ročním rozhodnutí Komise o spolufinancování fondem je vyplacena členskému státu do 60 dnů od přijetí rozhodnutí o spolufinancování.
3. Druhá záloha je vyplacena nejpozději tři měsíce poté, co Komise schválí zprávu o pokroku při provádění ročního pracovního programu a prohlášení o výdajích ve výši nejméně 70 % první zálohy.
Výše druhé zálohy vyplacené Komisí nepřesáhne 50 % celkové částky přidělené rozhodnutím o spolufinancování, a v žádném případě nepřesáhne zbývající částku finančních prostředků Společenství skutečně vložených členským státem na vybrané projekty na základě ročního programu po odečtení první zálohy.
4. Zůstatek se vyplatí nejpozději tři měsíce poté, co Komise schválí zprávu o konečném provedení ročního pracovního programu a prohlášení o výdajích podle čl. 24 odst. 3 a čl. 28 odst. 2; neučiní-li tak, je v téže lhůtě podána žádost o náhradu částek uvolněných na základě první nebo druhé zálohy, které přesahují konečné výdaje schválené v rámci fondu.
Článek 24
Prohlášení o výdajích
1. Příslušný orgán poskytne u veškerých výdajů, o nichž předkládá prohlášení Komisi, ujištění, že vnitrostátní prováděcí programy jsou řízeny v souladu s použitelnými právními předpisy Společenství a že finanční prostředky jsou použity v souladu se zásadou řádného finančního řízení.
2. Prohlášení o výdajích potvrdí jednotlivec nebo útvar organizačně nezávislý na jakémkoli povolovacím útvaru příslušného orgánu.
3. Do devíti měsíců od uplynutí lhůty pro uskutečnění výdajů stanovené v rozhodnutí o spolufinancování předloží příslušný orgán Komisi konečné prohlášení o výdajích.
Není-li v této lhůtě prohlášení o výdajích Komisi předloženo, ukončí Komise automaticky roční program a uvolní dotyčné rozpočtové položky.
Článek 25
Účetní kontrola a finanční opravy prováděné členskými státy
1. Aniž je dotčena odpovědnost Komise za plnění souhrnného rozpočtu Evropské unie, přebírají členské státy v prvním stupni odpovědnost za finanční kontrolu akcí.
K tomuto účelu přijmou opatření, která zahrnují:
a) na základě vhodného vzorku kontroly akcí zahrnující nejméně 10 % celkových způsobilých nákladů každého ročního prováděcího programu a kontroly reprezentativního vzorku schválených akcí.
Členské státy zajistí vhodné oddělení kontrol a postupů pro provádění nebo platby týkajících se akcí;
b) předcházení, zjišťování a opravy nesrovnalostí, přičemž o tom uvědomí Komisi v souladu s pravidly a průběžně informují Komisi o vývoji správních a soudních řízení;
c) spolupracují s Komisí, aby bylo zajištěno, že prostředky Společenství budou použity v souladu se zásadou řádného finančního řízení.
2. Při potvrzení nesrovnalosti provedou členské státy požadované finanční opravy, přičemž přihlédnou k tomu, zda se jedná o ojedinělý nebo opakující se případ. Opravy prováděné členským státem spočívají ve zrušení celého příspěvku Společenství nebo jeho části, a není-li částka vrácena ve lhůtě povolené příslušným členským státem, přičítá se úrok z prodlení ve výši stanovené v čl. 26 odst. 4.
3. Komise přijme postupem podle čl. 11 odst. 3 pravidla a postupy pro finanční opravy prováděné členskými státy v souvislosti s akcemi prováděnými v členských státech na základě článků 5, 6 a 7 a spolufinancovanými fondem.
Článek 26
Účetní kontrola a finanční opravy prováděné Komisí
1. Aniž jsou dotčeny pravomoci Účetního dvora nebo kontroly prováděné členskými státy v souladu s jejich vnitrostátními právními a správními předpisy, mohou úředníci nebo jiní zaměstnanci Komise provádět kontroly na místě, včetně kontrol reprezentativních vzorků, operací financovaných fondem a systémů řízení a kontroly a oznámí jejich provedení alespoň tři pracovní dny předem.
Komise o tom uvědomí dotyčný členský stát s cílem získat veškerou nezbytnou pomoc.
Úředníci nebo jiní zaměstnanci dotyčného členského státu se mohou těchto kontrol účastnit.
Komise může požádat dotyčný členský stát, aby provedl kontrolu na místě za účelem ověření řádnosti jedné nebo více transakcí.
Úředníci nebo jiní zaměstnanci Komise se mohou těchto kontrol účastnit.
2. Pokud po provedení nezbytných ověření dospěje Komise k závěru, že členský stát neplní své povinnosti podle článku 25, pozastaví výplatu zálohy nebo konečné platby v rámci spolufinancování dotyčných ročních programů fondem, pokud:
a) členský stát neprovádí akce v souladu s rozhodnutím o spolufinancování, nebo
b) celá akce nebo její část neodůvodňuje částečné ani úplné spolufinancování fondem, nebo
c) existují závažné nedostatky v systému řízení a kontroly, které by mohly vést k opakujícím se nesrovnalostem.
V těchto případech požádá Komise s uvedením důvodů členský stát, aby předložil připomínky a ve stanovené lhůtě provedl případné opravy.
3. Pokud po uplynutí lhůty stanovené Komisí není dosaženo dohody a členský stát neprovede opravy, může Komise s ohledem na případné připomínky členského státu do tří měsíců rozhodnout o:
a) snížení zálohy nebo konečné platby, nebo
b) provedení požadovaných finančních oprav tím, že zcela nebo zčásti zruší účast fondu na daných akcích.
Nedojde-li k rozhodnutí podle písmene a) nebo b), je pozastavení platby okamžitě ukončeno.
4. Každá neoprávněně přijatá částka, která má být vrácena, musí být vrácena Komisi.
Pokud nebyla dlužná částka vrácena ve lhůtě stanovené Komisí, je úročena za použití úrokové sazby Evropské centrální banky pro její hlavní refinanční operace v eurech plus tři a půl bodu.
Referenční sazba, na niž se zvýšení vztahuje, je sazba platná první den měsíce konce lhůty pro zaplacení, zveřejněná v řadě C Úředního věstníku Evropské unie.
5. Komise přijme postupem podle čl. 11 odst. 3 pravidla a postupy pro finanční opravy prováděné Komisí v souvislosti s akcemi prováděnými v členských státech na základě článků 5, 6 a 7 a spolufinancovanými fondem.
KAPITOLA V
SLEDOVÁNÍ, HODNOCENÍ A ZPRÁVY
Článek 27
Sledování a hodnocení
1. Komise ve spolupráci se členskými státy provádí pravidelné sledování fondu.
2. Komise v partnerství se členskými státy fond pravidelně hodnotí za účelem posouzení vhodnosti, účinnosti a dopadu akcí s ohledem na cíle uvedené v článku 1. Rovněž se hodnotí, jak se doplňují akce prováděné na základě financování fondem a akce prováděné na základě jiných souvisejících politik, nástrojů a iniciativ Společenství.
Článek 28
Zprávy
1. Příslušný orgán v každém členském státě přijme opatření nezbytná k zajištění sledování a hodnocení projektů.
Dohody a smlouvy, které uzavírá s organizacemi příslušnými pro provádění akcí, proto obsahují ustanovení stanovící povinnost pravidelně předkládat podrobné zprávy o pokroku provádění těchto akcí a podrobnou konečnou zprávu o provádění týkající se rozsahu, v němž bylo dosaženo stanovených cílů.
2. Nejpozději devět měsíců po lhůtě pro způsobilost výdajů stanovené v rozhodnutí o spolufinancování pro každý roční program předloží příslušný orgán Komisi konečnou zprávu o provádění a konečné prohlášení o výdajích podle čl. 24 odst. 3.
3. Členské státy předloží Komisi:
a) nejpozději 31. prosince 2006 hodnotící zprávu o provádění akcí spolufinancovaných fondem;
b) nejpozději 30. června 2009 a 30. června 2012 hodnotící zprávu o výsledcích a dopadu akcí spolufinancovaných fondem.
4. Komise předloží Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů:
a) nejpozději 30. dubna 2007 mezitímní zprávu o dosažených výsledcích a o kvalitativních a kvantitativních aspektech provádění fondu spolu s případnými navrhovanými změnami;
b) nejpozději 31. prosince 2009 mezitímní hodnotící zprávu a návrh týkající se dalšího rozvoje fondu;
c) nejpozději 31. prosince 2012 následnou hodnotící zprávu.
KAPITOLA VI
PŘECHODNÁ USTANOVENÍ
Článek 29
Víceletý program 2005 až 2007
Odchylně od článku 15 se na provádění víceletého programu pro období 2005 až 2007 vztahuje tento časový rozvrh:
a) nejpozději 31. ledna 2005 oznámí Komise členským státům obecné zásady plánování a uvede finanční částky, které jim přidělí;
b) nejpozději 1. května 2005 určí členské státy svůj příslušný orgán podle článku 13 a předloží návrh víceletého programu pro období 2005 až 2007 podle článku 15;
c) Komise schválí postupem podle čl. 11 odst. 3 víceleté programy nejpozději dva měsíce po obdržení návrhu víceletého programu.
Článek 30
Program pro rok 2005
Odchylně od článku 16 se na provádění rozpočtového roku 2005 vztahuje tento časový rozvrh:
a) do 31. ledna 2005 poskytne Komise členským státům odhad jim přidělených finančních částek;
b) do 1. června 2005 předloží členské státy Komisi návrh ročního programu podle článku 16; k návrhu budou připojeny podrobné informace o systému řízení a kontroly, které budou zavedeny pro zajištění řádného a účinného využití finančních prostředků Společenství;
c) Komise přijme rozhodnutí o spolufinancování poté, co Komise ověří aspekty naznačené v čl. 12 odst. 1 písm. b), a nejpozději dva měsíce po předložení návrhu ročního programu.
Na výdaje skutečně vyplacené v období od 1. ledna 2005 do dne přijetí rozhodnutí o spolufinancování lze poskytnout podporu z fondu.
KAPITOLA VII
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 31
Přezkum
Rada přezkoumá toto rozhodnutí na základě návrhu Komise do 31. prosince 2010.
Článek 32
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům v souladu se Smlouvou o založení Evropského společenství.
Rozhodnutí Komise
ze dne 14. prosince 2004,
kterým se stanoví pokyny pro oznamování nebezpečných spotřebitelských výrobků jejich výrobci a distributory příslušným orgánům členských států v souladu s čl. 5 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/95/ES
(oznámeno pod číslem K(2004) 4772)
(Text s významem pro EHP)
(2004/905/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2001/95/ES ze dne 3. prosince 2001 o obecné bezpečnosti výrobků [1], a zejména na druhý pododstavec čl. 5 odst. 3 uvedené směrnice,
po konzultaci s výborem zřízeným článkem 15 směrnice 2001/95/ES,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 2001/95/ES stanoví v čl. 5 odst. 3, že výrobci a distributoři jsou povinni uvědomit příslušné orgány, jestliže jsou si vědomi nebo by si na základě vlastních informací a informací, které mají jako subjekty z oboru k dispozici, měli být vědomi toho, že výrobek, který uvedli na trh, je podle definicí a kritérií uvedené směrnice nebezpečný.
(2) Odstavec 2 přílohy I směrnice 2001/95/ES vyžaduje, aby Komise, které je nápomocen výbor složený ze zástupců členských států, stanovila obsah a vytvořila jednotný formulář pro oznámení informací, které mají výrobci a distributoři předávat příslušným vnitrostátním orgánům o výrobcích, jež nesplňují obecné požadavky na bezpečnost, a zároveň zajistila účinnost a řádné fungování tohoto oznamovacího systému.
Komise musí zejména stanovit, nejspíše formou příručky, jednoduchá a jasná kritéria pro stanovení zvláštních podmínek týkajících se zejména ojedinělých okolností nebo výrobků, pro něž oznámení není podstatné.
(3) Povinnost informovat orgány o nebezpečných výrobcích je významným prvkem zlepšení dozoru nad trhem, protože umožňuje příslušným orgánům sledovat, zda společnosti přijaly vhodná opatření za účelem řešení rizik představovaných výrobkem již uvedeným na trh a za účelem nařízení nebo přijetí dodatečných opatření, je-li to nezbytné, pro odvrácení rizik.
(4) Aby se předešlo nadměrnému zatížení výrobců, distributorů a příslušných orgánů a aby se usnadnilo účinné uplatňování uvedené povinnosti, je vhodné stanovit kromě jednotného formuláře operační pokyny týkající se nejpodstatnějších oznamovacích kritérií a praktických aspektů oznamování, které jsou předkládány zejména za účelem pomoci výrobcům a distributorům při provádění ustanovení čl. 5 odst. 3 směrnice 2001/95/ES,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Komise tímto přijímá pokyny pro oznamování nebezpečných spotřebitelských výrobků jejich výrobci a distributory příslušným orgánům členských států v souladu s čl. 5 odst. 3 směrnice 2001/95/ES.
Tyto pokyny jsou uvedeny v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 23. prosince 2004
o jmenování členů Výboru vrchních inspektorů práce pro funkční období
(2004/906/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na rozhodnutí Komise 95/319/ES ze dne 12. července 1995 o zřízení Výboru vrchních inspektorů práce [1], a zejména na článek 5 uvedeného rozhodnutí,
s ohledem na rozhodnutí Komise K(2004) 1542 ze dne 27. dubna 2004 [2],
s ohledem na seznam kandidátů předložený deseti novými členskými státy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 5 odst. 1 uvedeného rozhodnutí stanoví, že výbor se skládá ze dvou zástupců každého členského státu.
(2) Ustanovení čl. 5 odst. 2 uvedeného rozhodnutí stanoví, že členy výboru jmenuje Komise na návrh členských států.
5 odst. 3 stanoví, že funkční období členů výboru činí tři roky a že členové mohou být jmenováni opakovaně.
Protože však současné funkční období členů výboru skončí 31. prosince 2006, je vhodné, aby členové z deseti nových členských států byli jmenováni pro funkční období končící k témuž datu.
(4) V důsledku přistoupení deseti nových členských států k Evropské unii k 1. květnu 2004 a na základě návrhu obdrženého od nich v souladu se zmíněným článkem 5 rozhodnutí 95/319/ES musí Komise jmenovat členy výboru, kteří budou zastupovat deset nových členských států, pro období od 1. května 2004 do 31. prosince 2006,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Jediný článek
Osoby uvedené v příloze tohoto rozhodnutí jsou jmenovány do funkce členů Výboru vrchních inspektorů práce (SLIC) pro období počínající dnem 1. května 2004 a končící dnem 31. prosince 2006.
Rozhodnutí Komise
ze dne 27. prosince 2004
o finančním příspěvku Společenství na uspořádání mezinárodního semináře o dobrých životních podmínkách zvířat v rámci dohody mezi Evropským společenstvím a Chile o hygienických a rostlinolékařských opatřeních použitelných při obchodu se zvířaty a živočišnými produkty, rostlinami, rostlinnými produkty a jiným zbožím a o dobrých životních podmínkách zvířat
(2004/907/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [1], a zejména na článek 20 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dohoda mezi Evropským společenstvím a Chile o hygienických a rostlinolékařských opatřeních použitelných při obchodu se zvířaty a živočišnými produkty, rostlinami, rostlinnými produkty a jiným zbožím a o dobrých životních podmínkách zvířat (dále jen "dohoda") obsahuje, s ohledem na význam dobrých životních podmínek zvířat a jeho souvislost s veterinárními záležitostmi, cíl stanovit normy pro dobré životní podmínky zvířat a přezkoumat je s přihlédnutím k vývoji v příslušných mezinárodních normalizačních organizacích.
Podle přílohy IC dohody se při tom jedná především o vypracování norem pro dobré životní podmínky zvířat týkajících se omračování a porážky zvířat.
(2) Zvláštní pracovní skupina pro dobré životní podmínky zvířat založená smíšeným řídícím výborem dohody dospěla k závěru, že pro lepší dosažení cílů by byla přínosem vzájemná výměna informací o vědeckých znalostech a navázání aktivních kontaktů mezi vědeckými pracovníky obou smluvních stran.
(3) Chilské ministerstvo zemědělství a delegace Evropské komise v Chile uspořádaly v listopadu 2004 v Santiagu v Chile mezinárodní seminář o dobrých životních podmínkách zvířat, jenž má v souladu s cílem dohody podpořit dosažení společného postoje zúčastněných stran v oblasti norem pro dobré životní podmínky zvířat.
(4) Podle rozhodnutí 90/424/EHS provádí Společenství technická a vědecká opatření nutná pro další rozvoj veterinárního práva Společenství, jakož i pro další rozvoj veterinárního vzdělávání nebo odborné přípravy.
(5) V souladu s povinností Společenství zohledňovat v plném rozsahu požadavky na dobré životní podmínky zvířat při formulování a provádění politik Společenství a s cílem dohody dosáhnout společného postoje zúčastněných stran v oblasti norem pro dobré životní podmínky zvířat týkajících se ochrany zvířat je vhodné, aby Společenství podpořilo uspořádání tohoto semináře, jehož výsledky budou přínosem pro další rozvoj veterinárního práva Společenství, jakož i pro další rozvoj veterinárního vzdělávání nebo odborné přípravy.
(6) S ohledem na další rozvoj veterinárního vzdělávání nebo odborné přípravy v oblasti dobrých životních podmínek zvířat je vhodné, aby Společenství podpořilo šíření výsledků semináře a uhradilo náklady spojené se zveřejněním a šířením vědeckých sborníků ze semináře, k čemuž bude vypsáno veřejné nabídkové řízení.
(7) Je vhodné, aby vyplacení těchto finančních prostředků koordinovala delegace Evropské komise v Chile, která je jedním z organizátorů semináře.
(8) Finanční prostředky potřebné k tomu, aby Společenství podpořilo uspořádání tohoto semináře, budou proto připraveny a poskytnuty v případě úspěšného průběhu plánovaného semináře.
(9) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Schvaluje se opatření na podporu uspořádání mezinárodního semináře o dobrých životních podmínkách zvířat v rámci dohody mezi Evropským společenstvím a Chile o hygienických a rostlinolékařských opatřeních použitelných při obchodu se zvířaty a živočišnými produkty, rostlinami, rostlinnými produkty a jiným zbožím a o dobrých životních podmínkách zvířat, které má být financováno z rozpočtové položky 17.04.02 z rozpočtu Evropské unie na rok 2004 v maximální výši 35000 EUR.
Náklady spojené se zveřejněním a šířením vědeckých sborníků ze semináře financované Společenstvím při tom nesmějí přesáhnout 35000 EUR.
Rozhodnutí Komise
ze dne 23. prosince 2004
o ochranných opatřeních proti newcastleské chorobě v Bulharsku
(oznámeno pod číslem K(2004) 5650)
(Text s významem pro EHP)
(2004/908/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [1], a zejména na čl. 18 odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství [2], a zejména na čl. 22 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Newcastleská choroba je vysoce nakažlivá virová choroba postihující drůbež a ptactvo, která může rychle nabýt epizootických rozměrů, a tím představovat vážné ohrožení zdraví zvířat a prudce snížit ziskovost drůbežářství.
(2) Existuje riziko, že původce choroby by mohl být prostřednictvím mezinárodního trhu zanesen do živé drůbeže a drůbežích produktů.
(3) Dne 23. prosince 2004 potvrdilo Bulharsko vypuknutí newcastleské choroby v regionu Kardjali.
(4) S ohledem na to, jaké riziko pro zdraví zvířat by zanesení choroby do Společenství představovalo, je vhodné formou okamžitého opatření dovoz živé drůbeže, ptáků nadřádu běžců, volně žijící i farmové pernaté zvěře a násadových vajec těchto druhů z Bulharska pozastavit.
(5) Kromě toho by měl být z Bulharska do Společenství pozastaven dovoz čerstvého masa drůbeže, ptáků nadřádu běžců a volně žijící i farmové pernaté zvěře, masných polotovarů a masných výrobků z masa těchto druhů nebo s jeho obsahem, pokud toto maso bylo získáno z ptáků usmrcených po 16. listopadu 2004.
(6) Rozhodnutí Komise 97/222/ES [3] stanoví seznam třetích zemí, z nichž mohou členské země dovoz masných výrobků povolit, a stanoví režimy ošetření, kterými by se zabránilo riziku přenosu choroby prostřednictvím takových výrobků.
Ošetření, jež je třeba u produktů provést, závisí na zdravotní situaci země původu s ohledem na druhy, z nichž bylo maso získáno; aby nedocházelo ke zbytečnému zatížení trhu, měl by být nadále povolován dovoz výrobků z drůbežího masa z Bulharska, které byly ošetřeny za teploty minimálně 70 °C.
(7) Jakmile Bulharsko sdělí další informace o situaci kolem choroby a o ochranných opatřeních přijatých v tomto směru, budou opatření přijatá na úrovni Společenství kvůli výskytu této choroby přezkoumána.
(8) Ustanovení tohoto rozhodnutí budou přezkoumána na příštím zasedání Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat, které je plánováno na 11. – 12. ledna 2005.
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členské státy pozastavují dovoz živé drůbeže, ptáků nadřádu běžců, volně žijící i farmové pernaté zvěře a násadových vajec těchto druhů z území Bulharska.
Článek 2
Členské státy pozastavují z území Bulharska dovoz:
- čerstvého masa drůbeže, ptáků nadřádu běžců, volně žijící i farmové pernaté zvěře a
- masných polotovarů a masných výrobků z masa těchto druhů nebo s jeho obsahem.
Článek 3
1. Odchylně od článku 2 povolují členské státy dovoz produktů uvedených v tomto článku, které byly získány z ptáků usmrcených před 16. listopadem 2004.
2. Ve veterinárním osvědčení, které doprovází zásilky produktů zmíněných v odstavci 1, musí být uvedeno toto:
"Čerstvé drůbeží maso/čerstvé maso ptáků nadřádu běžců/čerstvé maso volně žijící pernaté zvěře/čerstvé maso farmové pernaté zvěře/masné výrobky z masa drůbeže, ptáků nadřádu běžců, farmové nebo volně žijící pernaté zvěře nebo s obsahem masa těchto druhů/masné polotovary z masa drůbeže, ptáků nadřádu běžců, farmové nebo volně žijící pernaté zvěře nebo s obsahem masa těchto druhů [4] získané z ptáků usmrcených před 16. listopadem 2004 v souladu s čl. 3 odst. 1 rozhodnutí 2004/908/ES.
3. Odchylně od článku 2 povolují členské státy dovoz masných výrobků z masa drůbeže, ptáků nadřádu běžců, farmové nebo volně žijící pernaté zvěře nebo s obsahem masa těchto druhů, pokud maso těchto druhů prošlo speciálním ošetřením uvedeným v bodech B, C a D části IV přílohy nařízení 97/222/ES.
Článek 4
Členské státy změní opatření, která uplatňují na dovoz, aby byla v souladu s tímto rozhodnutím, a tato opatření poté neprodleně zveřejní.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 5
Toto rozhodnutí bude přezkoumáno v souvislosti s vývojem choroby a informacemi dodanými bulharskými veterinárními orgány na zasedání Stálého výboru plánovaném na 11. - 12. ledna 2005.
Článek 6
Toto rozhodnutí se použije do dne 31. ledna 2005.
Článek 7
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 26. dubna 2004
o uzavření dohod ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a jednak Barbadosem, Belize, Konžskou republikou, Fidži, Guyanskou kooperativní republikou, Republikou Pobřeží slonoviny, Jamajkou, Keňskou republikou, Madagaskarskou republikou, Malawiskou republikou, Mauricijskou republikou, Surinamskou republikou, Svatým Kryštofem a Nevisem, Svazijským královstvím, Sjednocenou republikou Tanzanie, Republikou Trinidad a Tobago, Ugandskou republikou, Zambijskou republikou, Zimbabwskou republikou a jednak Indickou republikou o zaručených cenách pro třtinový cukr pro dodací období 2003/2004 a 2004/2005
(2004/910/ES)
Znění tohoto aktu v českém jazyce bude zveřejněno ve zvláštním vydání Úředního věstníku Evropské unie obsahujícím dokumenty orgánů a Evropské centrální banky přijaté před 1. květnem 2004. Svazky tohoto vydání budou vytištěny postupně mezi 1. květnem a koncem roku 2004.
--------------------------------------------------
Rozhodnutí Rady
ze dne 2. června 2004
o podpisu a uzavření Dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací, kterou se stanoví opatření rovnocenná opatřením stanoveným směrnicí Rady 2003/48/ES o zdanění příjmů z úspor ve formě příjmů úrokového charakteru, a doprovodného memoranda o porozumění
(2004/911/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 94 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem, odst. 3 prvním pododstavcem a odst. 4 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 16. října 2001 zmocnila Rada Komisi k vyjednání vhodné dohody se Švýcarskou konfederací, která by zajistila, že Švýcarská konfederace přijme opatření rovnocenná opatřením uplatňovaným v rámci Společenství pro zajištění účinného zdanění příjmů z úspor ve formě příjmů úrokového charakteru.
(2) Ustanovení směrnice 2003/48/ES [2] se použijí za předpokladu, že Švýcarská konfederace bude používat opatření rovnocenná opatřením obsaženým v dané směrnici, a to v souladu s dohodou, kterou Švýcarská konfederace uzavře se Společenstvím.
(3) Společenství se rozhodlo vyhovět žádosti Švýcarské konfederace, aby byla do této dohody zahrnuta opatření rovnocenná režimům stanoveným směrnicí Rady 90/435/EHS ze dne 23. července 1990 o společném systému zdanění mateřských a dceřiných společností z různých členských států [3] a směrnicí Rady 2003/49/ES ze dne 3. června 2003 o společném systému zdanění úroků a licenčních poplatků mezi přidruženými společnostmi z různých členských států [4] v jejich původním znění.
(4) Dohoda a memorandum o porozumění by měly být jménem Společenství podepsány a schváleny.
(5) Je nezbytné stanovit jednoduchý a rychlý postup pro možné změny příloh I a II dohody,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací, kterou se stanoví opatření rovnocenná opatřením stanoveným směrnicí Rady 2003/48/ES o zdanění příjmů z úspor ve formě příjmů úrokového charakteru, a doprovodné memorandum o porozumění se schvalují jménem Společenství.
Znění dohody a doprovodného memoranda o porozumění se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Komise je zmocněna schválit jménem Společenství změny příloh k dohodě, které zajistí soulad těchto příloh s údaji týkajícími se příslušných orgánů a vyplývajícími z oznámení podle čl. 5 písm. a) směrnice 2003/48/ES a s údaji uvedenými v příloze k této směrnici.
Článek 3
Předseda Rady je zmocněn určit osoby oprávněné k podpisu dohody, doprovodného memoranda o porozumění a výměny dopisů uvedené v čl. 22 odst. 2 dohody jménem Společenství.
Článek 4
Předseda Rady provede oznámení podle čl. 17 odst.
1 dohody jménem Společenství [5].
Článek 5
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí rady
ze dne 25. října 2004
o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o dni provedení Dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací, kterou se stanoví opatření rovnocenná opatřením stanoveným směrnicí Rady 2003/48/ES ze dne 3. června 2004 o zdanění příjmů z úspor ve formě příjmů úrokového charakteru
(2004/912/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 94 ve spojení s čl. 300 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 17 odst. 2 Dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací, kterou se stanoví opatření rovnocenná opatřením stanoveným směrnicí Rady 2003/48/ES o zdanění příjmů z úspor ve formě příjmů úrokového charakteru stanoví, že s výhradou stanovených podmínek začnou Švýcarsko a případně Společenství tuto dohodu účinně provádět a uplatňovat od 1. ledna 2005.
(2) Podle čl. 18 odst. 1 je provádění dohody podmíněno přijetím a prováděním opatření, která odpovídají opatřením směrnice nebo dohody nebo jsou s nimi rovnocenná, závislými nebo přidruženými územími členských států a Spojenými státy americkými, Andorrou, Lichtenštejnskem, Monakem a San Marinem. Pokud podle čl. 18 odst. 2 smluvní strany nejméně šest měsíců před dnem uvedeným v čl. 17 odst. 2 ( 1. leden 2005) nerozhodnou o tom, že tato podmínka bude splněna, stanoví vzájemnou dohodou pro účely čl. 17 odst. 2 nové datum. Takové rozhodnutí přijato nebylo.
(3) Ne všechny dotyčné třetí země budou schopné provádět opatření podle čl. 18 odst. 1 od 1. ledna 2005. Kromě toho bude pro Švýcarsko možné provádět dohodu teprve od 1. července 2005, a to pokud budou k uvedenému dni splněny podmínky švýcarské ústavy. Zdá se, že všechny třetí země a závislá nebo přidružená území podle čl. 18 odst. 1 dohody budou rovněž schopné plnit podmínky uvedeného odstavce od 1. července 2005.
(4) Datum 1. července 2005 by tedy v souladu s čl. 18 odst. 2 dohody mělo být přijato jako nové datum pro účely čl. 17. odst. 2 dohody.
(5) Dohoda ve formě výměny dopisů, kterou se stanoví nový den provedení dohody o zdanění příjmů z úspor ve formě příjmů úrokového charakteru, by měla být schválena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o dni provedení Dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací, kterou se stanoví opatření rovnocenná opatřením stanoveným směrnicí Rady 2003/48/ES ze dne 3. června 2003 o zdanění příjmů z úspor ve formě příjmů úrokového charakteru, se schvaluje jménem Evropského společenství.
Znění dohody ve formě výměny dopisů se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat dohodu zavazující Společenství.
Rozhodnutí Komise
ze dne 16. prosince 2004,
kterým se mění rozhodnutí 2003/858/ES, pokud jde o dovoz živých ryb pocházejících z akvakultury a produktů z nich, určených k dalšímu zpracování nebo pro okamžitou lidskou spotřebu
(oznámeno pod číslem K(2004) 4560)
(Text s významem pro EHP)
(2004/914/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/67/EHS ze dne 28. ledna 1991 o veterinárních předpisech pro uvádění živočichů pocházejících z akvakultury a produktů akvakultury na trh [1], a zejména na čl. 20 odst. 1 a čl. 21 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí 2003/858/ES ze dne 21. listopadu 2003, kterým se stanoví veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz živých ryb, jejich jiker a gamet určených k chovu a živých ryb pocházejících z akvakultury a jejich produktů určených pro lidskou spotřebu [2], vymezuje konkrétní veterinární podmínky pro dovoz živých ryb a určitých produktů pocházejících z akvakultury do Společenství ze třetích zemí.
(2) Definice pojmu "chov" v rozhodnutí 2003/858/ES vedla k různým výkladům týkajícím se působnosti uvedeného rozhodnutí.
Z důvodu jasnosti by proto tato definice měla být upřesněna.
(3) Požadavky stanovené ve směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [3] se vztahují také na živé ryby dovážené za účelem lidské spotřeby.
Z důvodu jasnosti by měl být článek 4 rozhodnutí 2003/858/ES odpovídajícím způsobem změněn.
(4) Dovozní požadavky pro produkty rybolovu určené k dalšímu zpracování, uvedené v rozhodnutí 2003/858/ES, by se měly vztahovat na druhy vnímavé k chorobám uvedeným v seznamu II přílohy A směrnice 91/67/EHS nebo na choroby, které jsou ve Společenství považovány za exotické. Zkušenosti ukázaly, že tyto požadavky nejsou ve znění čl.
5 odst. 2 jasně popsány, a proto by tento článek měl být v zájmu jasnosti změněn.
(5) Nařízení Komise (ES) č. 282/2004 ze dne 18. února 2004, kterým se zavádí doklad pro celní prohlášení u zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a pro veterinární kontroly těchto zvířat [4], nahradilo rozhodnutí 92/527/EHS [5].
Pokud jsou živé ryby určeny pro chov nebo k doplnění stavů ryb, měl by se použít kontrolní postup v článku 8 směrnice Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [6], a oficiální veterinární lékař by měl náležitým způsobem vyplnit společný veterinární vstupní doklad uvedený v nařízení Komise (ES) č. 282/2004.
(6) Nařízení Komise (ES) č. 136/2004, kterým se stanoví postupy veterinárních kontrol produktů dovážených ze třetích zemí na stanovištích hraniční kontroly Společenství [7], nahradilo rozhodnutí 93/13/EHS [8].
Pokud jsou živé produkty pocházející z akvakultury určeny k dalšímu zpracování ve Společenství, měl by být použit kontrolní postup v článku 8 směrnice Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství [9], a oficiální veterinární lékař by měl náležitým způsobem vyplnit společný veterinární vstupní doklad uvedený v nařízení Komise (ES) č. 136/2004.
(7) Osvědčovací postupy stanovené v článku 7 rozhodnutí 2003/858/ES by měly být odpovídajícím způsobem změněny a měla by se zrušit příloha VI uvedeného rozhodnutí.
(8) Z důvodu zjednodušení a srozumitelnosti je nutné harmonizovat tvrzení o vzorových osvědčeních uvedená v přílohách rozhodnutí 2003/858/ES s tvrzeními o vzorových osvědčeních stanovených podle směrnice Rady 91/493/EHS.
Přílohy II, III, IV a V rozhodnutí 2003/858/ES by měly být odpovídajícím způsobem změněny.
(9) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2003/858/ES se mění takto:
1. Znění čl. 2 odst. 2 písm. g) se nahrazuje tímto:
"g) "chovem" se rozumí držení vodních živočichů v hospodářství."
2. Článek 4 se nahrazuje tímto:
"Článek 4
Podmínky týkající se dovozu živých ryb pocházejících z akvakultury pro lidskou spotřebu
Členské státy schvalují dovoz živých ryb pocházejících z akvakultury určených pro okamžitou lidskou spotřebu nebo k dalšímu zpracování před lidskou spotřebou na své území pouze, pokud:
a) ryby pocházejí ze třetích zemí schválených podle článku 11 směrnice 91/493/EHS a vyhovují požadavkům osvědčení o zdravotní nezávadnosti stanoveným v uvedené směrnici a
b) zásilka splňuje podmínky stanovené v čl. 3 odst. 1, nebo
c) se ryby zasílají přímo do schváleného dovozního střediska k porážce a odstranění vnitřností."
3. Znění čl. 5 odst. 2 se nahrazuje tímto:
"2. Členské státy zajišťují, aby se zpracovávání produktů rybolovu pocházejících z akvakultury druhů vnímavých k EHN, ISA, VHS a IHN provádělo ve schválených dovozních střediscích, ledaže:
a) rybám jsou odstraněny vnitřnosti před odesláním do Evropského společenství nebo
b) místo původu ve třetí zemi má vzhledem k EHN, ISA, VHS a IHN stejný nákazový status jako místo, kde mají být zpracovány."
4. Článek 6 se nahrazuje tímto:
"Článek 6
Podmínky dovozu živých ryb pocházejících z akvakultury pro okamžitou lidskou spotřebu
Členské státy schvalují dovoz produktů rybolovu pocházejících z akvakultury určených pro okamžitou lidskou spotřebu na své území pouze, pokud:
a) ryby pocházejí ze třetích zemí a provozoven schválených podle článku 11 směrnice 91/493/EHS a vyhovují požadavkům na osvědčení o zdravotní nezávadnosti stanoveným v uvedené směrnici a
b) zásilka obsahuje produkty rybolovu vhodné pro maloobchodní prodej do restaurací nebo přímo spotřebiteli bez dalšího zpracování, označené podle ustanovení směrnice Rady 91/493/ES, a
c) zásilka splňuje záruky, jak jsou stanoveny v osvědčení o zdravotní nezávadnosti vypracovaném ve shodě se vzorem v příloze V, s přihlédnutím k vysvětlivkám v příloze III."
5. Článek 7 se nahrazuje tímto:
"Článek 7
Kontrolní postupy
1. Živé ryby, jejich jikry a gamety dovážené pro chov a živé ryby pocházející z akvakultury dovážené k doplnění stavů ryb v rybářských oblastech vysazování a slovu podléhají veterinárním kontrolám na stanovištích hraniční kontroly v členských státech vstupu podle článku 8 směrnice 91/496/EHS a měl by být odpovídajícím způsobem vyplněn společný veterinární vstupní doklad uvedený v nařízení Komise (ES) č. 282/2004.
2. Živé ryby pocházející z akvakultury a produkty z nich dovážené pro okamžitou lidskou spotřebu nebo pro další zpracování před lidskou spotřebou podléhají veterinárním kontrolám na stanovištích hraniční kontroly v členských státech příjezdu podle článku 8 směrnice 97/78/ES a měl by být odpovídajícím způsobem vyplněn společný veterinární vstupní doklad uvedený v nařízení Komise (ES) č. 136/2004."
6. Článek 8 se nahrazuje tímto:
"Článek 8
Ochrana před kontaminací přírodních vod
1. Členské státy zajišťují, aby dovážené živé ryby pocházející z akvakultury určené pro lidskou spotřebu nebyly zaváděny do žádných přírodních vod na jejich území.
2. Členské státy zajišťují, aby dovážené produkty pocházející z akvakultury určené pro lidskou spotřebu nekontaminovaly žádné přírodní vody na jejich území.
3. Členské státy zajišťují, aby přepravní voda z dovážených zásilek nezpůsobila kontaminaci přírodních vod na jejich území."
7. Příloha II se nahrazuje zněním uvedeným v příloze I tohoto rozhodnutí.
8. Příloha III se nahrazuje zněním uvedeným v příloze II tohoto rozhodnutí.
9. Příloha IV se nahrazuje zněním uvedeným v příloze III tohoto rozhodnutí.
10. Příloha V se nahrazuje zněním uvedeným v příloze IV tohoto rozhodnutí.
11. Příloha VI se zrušuje.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 27. prosince 2004,
kterým se mění rozhodnutí 2001/497/ES, pokud jde o zavedení alternativního souboru standardních smluvních doložek pro předávání osobních údajů do třetích zemí
(oznámeno pod číslem K(2004) 5271)
(Text s významem pro EHP)
(2004/915/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů [1], a zejména na čl. 26 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Za účelem usnadnění toků údajů ze Společenství je žádoucí, aby správci údajů byli schopni globálně předávat údaje podle jednotného souboru pravidel ochrany údajů.
Neexistují-li normy globální ochrany údajů, poskytují standardní smluvní doložky důležitý nástroj umožňující předávání osobních údajů ze všech členských států podle společného souboru pravidel.
Rozhodnutí Komise 2001/497/ES ze dne 15. června 2001 o standardních smluvních doložkách pro předávání osobních údajů do třetích zemí podle směrnice 95/46/ES [2] proto stanoví modelový soubor standardních smluvních doložek, který zajišťuje dostatečná ochranná opatření pro předávání údajů do třetích zemí.
(2) Od přijetí uvedeného rozhodnutí bylo získáno mnoho zkušeností.
Navíc koalice podnikatelských asociací [3] předložila soubor alternativních standardních smluvních doložek navržených tak, aby zajišťovaly úroveň ochrany údajů shodnou s úrovní zajišťovanou souborem standardních smluvních doložek stanovených rozhodnutím 2001/497/ES, i když používá odlišné mechanismy.
(3) Jelikož je používání standardních smluvních doložek pro mezinárodní předávání údajů dobrovolné, neboť standardní smluvní doložky jsou podle směrnice 95/46/ES pouze jednou z několika možností pro zákonné předávání osobních údajů do třetí země, vývozci údajů ve Společenství a dovozci údajů ve třetích zemích by měli mít možnost si svobodně zvolit kterýkoli ze souborů standardních smluvních doložek nebo pro předávání údajů zvolit nějaký jiný právní základ.
Jelikož každý soubor jako celek tvoří model, nemělo by však být vývozcům údajů dovoleno tyto soubory měnit, ani je nijak zcela nebo částečně slučovat.
(4) Standardní smluvní doložky předložené podnikatelskými asociacemi mají za cíl zvýšit používání smluvních doložek ze strany hospodářských subjektů pomocí mechanismů, jako jsou pružnější požadavky na provádění kontrol či podrobnější pravidla pro právo na přístup.
(5) Mimoto, jako alternativu k systému společné a nerozdílné odpovědnosti podle rozhodnutí 2001/497/ES, obsahuje soubor, který je nyní předkládán, odpovědnostní režim založený na závazcích povinné péče, v němž jsou vývozce údajů a dovozce údajů odpovědni vůči subjektům údajů za vlastní porušení svých smluvních povinností; vývozce údajů je také odpovědný tehdy, pokud nevyvine přiměřené úsilí k tomu, aby určil, že je dovozce údajů schopen dostát svým právním závazkům vyplývajícím z doložek (culpa in eligendo) a subjekt údajů může v této souvislosti věc proti vývozci údajů předložit soudu.
Vynucení doložky I písm. b) nového souboru standardních smluvních doložek je v tomto ohledu zvláště důležité, konkrétně ve spojení s možností vývozce údajů provádět kontroly v prostorách dovozců údajů nebo požadovat důkaz o dostatečných finančních zdrojích ke splnění jejich odpovědností.
(6) Pokud jde o uplatňování práv oprávněné třetí strany ze strany subjektů údajů, je zajištěna větší angažovanost vývozce údajů při řešení stížností subjektů údajů, přičemž vývozce údajů je povinen se spojit s dovozcem údajů a, pokud je to nutné, vynutit splnění smlouvy v průběhu obvyklého období jednoho měsíce.
Pokud by vývozce údajů odmítl splnění smlouvy vynutit a porušování smlouvy dovozcem údajů by stále pokračovalo, pak subjekt údajů může vynutit splnění doložek proti dovozci údajů a případně jej žalovat v členském státě.
Tímto přijetím soudní příslušnosti a souhlasem dostát rozhodnutí příslušného soudu nebo úřadu pro ochranu údajů nejsou dotčena procesní práva dovozců údajů usazených ve třetích zemích, jako je právo na podání opravných prostředků.
(7) Aby se však předešlo zneužívání této dodatečné flexibility, je vhodné stanovit, aby úřady pro ochranu údajů mohly snadněji zakázat nebo pozastavit předávání údajů na základě nového souboru standardních smluvních doložek v těch případech, kdy vývozce údajů odmítá přijmout odpovídající opatření k vynucení plnění smluvních závazků ze strany dovozce údajů nebo pokud dovozce údajů odmítá spolupracovat v dobré víře s příslušnými orgány dozoru nad ochranou údajů.
(8) Standardní smluvní doložky se budou využívat, aniž je dotčeno používání vnitrostátních předpisů přijatých podle směrnice 95/46/ES nebo podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/58/ES ze dne 12. července 2002 o zpracování osobních údajů a ochraně soukromí v odvětví elektronických komunikací (směrnice o soukromí a elektronických komunikacích) [4], zvláště pokud jde o posílání obchodních sdělení pro účely přímého marketingu.
(9) Na tomto základě mohou být ochranná opatření obsažená v předložených standardních smluvních doložkách považována za dostatečná ve smyslu čl. 26 odst. 2 směrnice 95/46/ES.
(10) Pracovní skupina pro ochranu fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů, zřízená podle článku 29 směrnice 95/46/ES, předložila stanovisko [5] k úrovni ochrany poskytované podle předložených standardních smluvních doložek, k němuž bylo přihlédnuto.
(11) V zájmu posouzení uplatňování změn rozhodnutí 2001/497/ES je vhodné, aby je Komise tři roky po jejich oznámení členským státům vyhodnotila.
(12) Rozhodnutí 2001/497/ES by mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(13) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 31 směrnice 95/46/ES,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2001/497/ES se mění takto:
1. V článku 1 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"Správci údajů mohou volit mezi soubory I a II v příloze.
Nesmí však měnit doložky ani kombinovat jednotlivé doložky či soubory."
2. V článku 4 se odstavce 2 a 3 nahrazují tímto:
"2. Pro účely odstavce 1 jsou příslušné orgány pro ochranu údajů oprávněny, pokud správce údajů stanoví odpovídající ochranná opatření na základě standardních smluvních doložek obsažených v souboru II v příloze, uplatnit svou stávající pravomoc, aby zakázaly nebo pozastavily toky údajů v jednom z následujících případů:
a) dovozce údajů odmítá spolupracovat v dobré víře s orgány pro ochranu údajů nebo dostát svým jednoznačným závazkům podle smlouvy;
b) vývozce údajů odmítá přijmout vhodná opatření pro vynucení splnění smlouvy ze strany dovozce údajů v průběhu obvyklého období jednoho měsíce po upozornění vývozce údajů příslušným orgánem pro ochranu údajů.
Pro účely prvního pododstavce nezahrnuje odmítnutí dovozce údajů v rozporu s dobrou vírou nebo odmítnutí dovozce údajů vynutit splnění smlouvy případy, ve kterých by se spolupráce nebo vynucování plnění dostaly do konfliktu se závaznými požadavky vnitrostátních právních předpisů platných pro dovozce údajů, které nepřekračují rámec toho, co je v demokratické společnosti nezbytné na základě jednoho ze zájmů uvedených v čl. 13 odst. 1 směrnice 95/46/ES, přičemž se jedná zejména o sankce stanovené v mezinárodních a/nebo vnitrostátních aktech, požadavků na daňové vykazování nebo požadavků na vykazování v zájmu boje proti praní špinavých peněz.
Pro účely prvního pododstavce bodu a) může spolupráce zahrnovat zejména umožnění kontroly zařízení na zpracování údajů dovozce údajů nebo povinnost řídit se radami orgánu dozoru nad ochranou údajů ve Společenství.
3. Zákaz či pozastavení podle odstavců 1 a 2 musí být odvolány ihned poté, co pominou důvody pro zákaz nebo pozastavení.
4. Jakmile členské státy přijmou opatření podle odstavců 1, 2 a 3, informují neprodleně Komisi, která informace předá ostatním členským státům."
3. V článku 5 se první věta nahrazuje tímto:
"Komise vyhodnotí uplatňování tohoto rozhodnutí na základě dostupných informací tři roky po jeho oznámení a oznámení jeho případných změn členským státům."
4. Příloha se mění takto:
1. Za nadpis se vkládá slovo "SOUBOR I".
2. Doplňuje se text uvedený v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. dubna 2005.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 5. července 2004
o existenci nadměrného schodku v Řecku
(2004/917/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 104 odst. 6 této smlouvy,
s ohledem na doporučení Komise,
s ohledem na připomínky Řecka,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 104 Smlouvy se členské státy vyvarují nadměrných schodků veřejných financí.
(2) Pakt o stabilitě a růstu je založen na cíli zdravých veřejných financí jakožto prostředku posilujícím podmínky pro cenovou stabilitu a pro silný udržitelný růst přispívající k vytváření pracovních míst.
(3) Podle článku 104 upravujícího postup při nadměrném schodku musí být existence nadměrného schodku stanovena rozhodnutím; Protokol o postupu při nadměrném schodku připojený ke Smlouvě stanoví další opatření týkající se provádění postupu při nadměrném schodku. Nařízení Rady (ES) č.
3605/93 ze dne 22. listopadu 1993 o použití Protokolu o postupu při nadměrném schodku, připojeného ke Smlouvě o založení Evropského společenství [1], stanoví prováděcí pravidla a definice pro používání uvedeného protokolu.
(4) Podle čl. 104 odst. 5 Smlouvy má Komise předložit stanovisko Radě, pokud usoudí, že v členském státě existuje nebo může vzniknout nadměrný schodek. Komise předložila Radě takovéto stanovisko o Řecku dne 24. června 2004. Komise po přezkoumání všech rozhodujících faktorů, k nimž bylo přihlédnuto v její zprávě podle čl. 104 odst. 3, a s ohledem na stanovisko Hospodářského a finančního výboru podle čl. 104 odst. 4 došla ve svém stanovisku dne 24. června 2004 k závěru, že v Řecku existuje nadměrný schodek.
(5) Podle čl. 104 odst. 6 Smlouvy Rada zváží všechny připomínky, které dotčený členský stát případně učiní, a po celkovém zhodnocení rozhodne, zda existuje nadměrný schodek.
(6) Celkové hodnocení vede k následujícím závěrům: schodek veřejných financí v Řecku dosáhl 3,2 % HDP v roce 2003.
Překročení referenční hodnoty 3 % HDP stanovené Smlouvou v roce 2003 nevyplývalo ve smyslu Paktu o stabilitě a růstu z neobvyklé události, kterou řecké orgány nemohly ovlivnit, ani nevzniklo v důsledku prudkého hospodářského propadu.
Naopak k němu došlo v kontextu silného hospodářského růstu 4,2 % v roce 2003 a kladné mezery výstupu přibližně 1,5 % HDP.
Celkový schodek veřejných financí za rok 2003 je třeba porovnat s cílovým schodkem 0,9 % HDP stanoveným v aktualizovaném programu stability z prosince 2002.
Podle Komise lze tuto výraznou odchylku přisoudit mimořádným faktorům (překročení výdajů souvisejících s přípravou olympijských her a kompenzace za škody způsobené počasím), vyšším než plánovaným výdajům (sociální transfery a platy ve veřejném sektoru) a nižším příjmům (DPH, daně z příjmů a reklasifikace, jako finanční transakce, platby od Poštovní spořitelny vládě).
(7) Ve své jarní předpovědi z roku 2004 počítá Komise na základě předpokladu neměnné politiky a výše schodku za rok 2003 v hodnotě 2,95 % HDP, jak byla oznámena na konci března, s tím, že schodek veřejných financí v Řecku dosáhne v roce 2004 3,2 % HDP.
(8) Poměr schodku veřejných financí k HDP dosáhl 103 % HDP v roce 2003, což je výrazně nad referenční hodnotou 60 % stanovenou Smlouvou.
Navíc ve své jarní předpovědi z roku 2004 Komise počítá s tím, že poměr schodku se sníží pouze mírně na 102,8 % HDP v roce 2004, což je nad úrovní 98,3 % HDP oznámenou řeckými orgány dne 4. května 2004.
Vysoká úroveň veřejného zadlužení a jeho pomalé snižování vzbuzují obavy, zejména v době vysokého nominálního růstu a rozšiřující se kladné mezery výstupu.
(9) V současné době zůstává kvalita údajů o veřejných financích nejistá.
Údaj o schodku pro rok 2003 v hodnotě 3,2 % HDP podle oznámení ze dne 4. května je třeba porovnat se schodkem 1,7 % HDP oznámeným na začátku března, který byl na konci stejného měsíce po nové vládní iniciativě hloubkového auditu veřejných financí opraven na 2,95 % HDP.
Protože zůstávají nedořešené otázky o podkladových údajích, musí řecké orgány rychle vyřešit většinu zbývajících otázek v úzké spolupráci s Eurostatem.
A přestože Eurostat ověřil údaje uvedené v oznámení ze 4. května, je zcela zřejmé, že po podání obvyklého oznámení v září 2004 dojde k dalším výrazným opravám pro rok 2003 a předchozí roky, které budou ohledně schodků téměř jistě směrem nahoru.
Navíc se očekává, že tyto opravy budou mít vzestupný dopad na údaje o schodku za rok 2004,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Z celkového zhodnocení vyplývá, že
Rozhodnutí Rady
ze dne 5. července 2004
o existenci nadměrného schodku v Maďarsku
(2004/918/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 104 odst. 6 této smlouvy,
s ohledem na doporučení Komise,
s ohledem na připomínky Maďarska,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 104 Smlouvy se členské státy vyvarují nadměrných schodků veřejných financí; to se týká také členských států, na které se vztahuje výjimka, což je případ všech zemí, které se připojily k EU dne 1. května 2004.
(2) Pakt o stabilitě a růstu je založen na cíli zdravých veřejných financí jakožto prostředku posilujícího podmínky pro cenovou stabilitu a silný udržitelný růst přispívající k vytváření pracovních míst.
(3) Podle článku 104 upravujícího postup při nadměrném schodku musí být existence nadměrného schodku stanovena rozhodnutím a Protokol o postupu při nadměrném schodku připojený ke Smlouvě stanoví další opatření týkající se provádění postupu při nadměrném schodku.
Nařízení Rady (ES) č. 3605/93 ze dne 22. listopadu 1993 o použití Protokolu o postupu při nadměrném schodku, připojeného ke Smlouvě o založení Evropského společenství [1], stanoví prováděcí pravidla a definice pro používání uvedeného protokolu.
(4) Podle čl. 104 odst. 5 Smlouvy má Komise předložit stanovisko Radě, pokud usoudí, že v členském státě existuje nebo může vzniknout nadměrný schodek. Komise po přezkoumání všech rozhodujících faktorů, k nimž bylo přihlédnuto v její zprávě podle čl. 104 odst. 3, a s ohledem na stanovisko Hospodářského a finančního výboru podle čl. 104 odst. 4 došla ve svém stanovisku dne 24. června 2004 k závěru, že v Maďarsku existuje nadměrný schodek.
(5) Podle čl. 104 odst. 6 Smlouvy Rada zváží všechny připomínky, které dotčený členský stát případně učiní, a po celkovém zhodnocení rozhodne, zda existuje nadměrný schodek.
(6) Celkové zhodnocení vede k následujícím závěrům: celkový schodek veřejných financí v Maďarsku dosáhl v roce 2003 5,9 % HDP, což je nad úrovní referenční hodnoty 3 % HDP stanovené Smlouvou.
Překročení schodku veřejných financí přes referenční hodnotu nevyplývá z neobvyklé události, kterou maďarské orgány nemohly nikterak ovlivnit, ani není důsledkem prudkého hospodářského propadu ve smyslu Paktu o stabilitě a růstu.
Celkový schodek veřejných financí zůstane v roce 2004 pravděpodobně nad úrovní 3 % HDP.
Zejména podle jarní předpovědi Komise na rok 2004 dosáhne schodek v roce 2004 výše 4,9 % HDP, zatímco v maďarském konvergenčním programu se očekává schodek ve výši 4,6 % HDP.
Poměr zadlužení, který dosahoval v roce 2003 výše 59 %, zůstane v roce 2004 pravděpodobně těsně pod referenční hodnotou 60 % HDP stanovenou Smlouvou,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Z celkového zhodnocení vyplývá, že
Rozhodnutí Rady
ze dne 22. prosince 2004
o boji s trestnou činností s přeshraničním dopadem týkající se vozidel
(2004/919/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 30 odst. 1 písm. a) a čl. 34 odst. 2 písm. c) této smlouvy,
s ohledem na podnět Nizozemského království,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V členských státech Evropské unie dojde podle odhadu každý rok ke krádeži 1,2 milionu motorových vozidel.
(2) S těmito krádežemi je spojena značná škoda dosahující nejméně 15 miliard EUR ročně.
(3) Ke krádežím značné části těchto vozidel, odhadem 30 až 40 %, dochází prostřednictvím organizované trestné činnosti a následně jsou tato vozidla přestavována a vyvážena do jiných států v Evropské unii i mimo ni.
(4) Vedle hmotných škod tím u občanů dochází také k vážnému narušení smyslu pro spravedlnost a pocitu bezpečí.
Trestná činnost týkající se vozidel může být doprovázena vážnými formami násilí.
(5) To v důsledcích brání dosažení cíle podle článku 29 Smlouvy zajistit občanům vysokou úroveň bezpečí v prostoru svobody, bezpečnosti a práva.
(6) Rada přijala usnesení ze dne 27. května 1999 o boji proti mezinárodní trestné činnosti důkladnější kontrolou používaných tras [1].
(7) Trestná činnost týkající se vozidel může mít rovněž mezinárodní vazby na jiné formy trestné činnosti, jako například obchodování s drogami, střelnými zbraněmi a lidmi.
(8) Boj s trestnou činností týkající se vozidel je úkolem orgánů činných v trestním řízení jednotlivých členských států.
Pro vyřešení přeshraničních aspektů této formy trestné činnosti je však nutné a přiměřené zaujmout společný přístup zahrnující, je-li to prakticky možné a nezbytné, spolupráci mezi členskými státy a orgány činnými v trestním řízení v jednotlivých členských státech.
(9) Zvlášť důležitá je spolupráce mezi orgány činnými v trestním řízení a orgány příslušnými pro registraci vozidel, stejně jako poskytování informací dotčeným osobám.
(10) Stejně významná je spolupráce s Europolem, neboť Europol může poskytovat analýzy a zprávy k dané problematice.
(11) Evropská policejní akademie (EPA) nabízí policejním složkám v členských státech prostřednictvím Evropské policejní vzdělávací sítě (EPLN) funkci knihovny v oblasti trestné činnosti týkající se vozidel pro poradenské informace a odborné znalosti.
Prostřednictvím své diskusní funkce poskytuje EPLN také možnost výměny poznatků a zkušeností.
(12) V řadě členských států, které přistoupily ke smlouvě o Evropském informačním systému vozidel a řidičských oprávnění (EUCARIS) ze dne 29. června 2000, se zvýší intenzita boje proti trestné činnosti týkající se vozidel.
(13) Má-li být boj proti trestné činnosti s mezinárodním rozměrem týkající se vozidel účinný, bude třeba přijmout řadu konkrétních opatření,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto rozhodnutí se rozumí:
1. "vozidlem" motorové vozidlo, přívěs nebo karavan podle jejich definice v předpisech týkajících se Schengenského informačního systému (SIS);
2. "příslušnými vnitrostátními orgány" vnitrostátní orgány určené členskými státy pro účely tohoto rozhodnutí, jež mohou případně zahrnovat policejní, celní a soudní orgány a orgány pohraniční stráže.
Článek 2
Cíl
1. Cílem tohoto rozhodnutí je dosáhnout v rámci Evropské unie lepší spolupráce za účelem prevence a boje proti přeshraniční trestné činnosti týkající se vozidel.
2. Zvláštní pozornost se věnuje vztahu mezi krádeží vozidla a nedovoleným obchodem s automobily a mezi takovými formami organizované trestné činnosti, jako jsou obchodování s drogami, střelnými zbraněmi a lidmi.
Článek 3
Spolupráce mezi příslušnými vnitrostátními orgány
1. Členské státy přijmou v souladu se svým vnitrostátním právem opatření nezbytná pro posílení vzájemné spolupráce mezi příslušnými vnitrostátními orgány za účelem boje proti přeshraniční trestné činnosti týkající se vozidel, například prostřednictvím dohod o spolupráci.
2. Zvláštní pozornost se věnuje spolupráci z hlediska vývozních kontrol, s přihlédnutím k odpovídajícím pravomocím v členských státech.
Článek 4
Spolupráce mezi příslušnými orgány a soukromým sektorem
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření pro pořádání vhodných pravidelných konzultací mezi příslušnými vnitrostátními orgány v souladu s vnitrostátním právem a mohou do těchto konzultací zapojit zástupce soukromého sektoru (například majitele soukromých registrů pohřešovaných vozidel, pojistitele a zástupce obchodu s automobily) za účelem koordinace informací a zajištění vzájemného souladu činností v této oblasti.
2. Členské státy zjednoduší v souladu s vnitrostátním právem postupy pro rychlé navracení vozidel, která příslušné vnitrostátní orgány následně po jejich zabavení uvolnily.
Článek 5
Kontaktní místa pro trestnou činnost týkající se vozidel
1. Do 30 března 2005 určí členské státy v rámci svých orgánů činných v trestním řízení kontaktní místo pro boj s přeshraniční trestnou činností týkající se vozidel.
2. Členské státy pověří daná kontaktní místa výměnou zkušeností, odborných znalostí i obecných a technických informací souvisejících s trestnou činností týkající se vozidel na základě stávajících platných právních předpisů.
Výměna informací zahrnuje metody a osvědčené postupy prevence trestné činnosti týkající se vozidel.
Nezahrnuje výměnu osobních údajů.
3. Informace týkající se určených národních kontaktních míst, včetně následných změn, se oznámí generálnímu sekretariátu Rady pro účely jejich zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 6
Vydávání oznámení o odcizených vozidlech a osvědčení o registraci
1. Kdykoliv je ohlášeno odcizení vozidla, zanesou příslušné orgány členských států v souladu s vnitrostátním právem oznámení o odcizeném vozidle neprodleně do SIS, a je-li to možné, do databáze odcizených motorových vozidel Interpolu.
2. Jakmile důvod pro vydání oznámení o vozidle zanikne, členský stát, který oznámení vydal, dané oznámení z registru hledaných vozidel okamžitě vyjme.
3. Kdykoliv je ohlášeno odcizení osvědčení o registraci, zanesou příslušné orgány členských států v souladu s vnitrostátním právem oznámení o této skutečnosti do SIS.
Článek 7
Registrace
1. Každý členský stát zajistí, aby jeho příslušné orgány přijaly nezbytná opatření pro účely prevence zneužívání a krádeže dokladů o registraci vozidla.
2. Orgány činné v trestním řízení informují vnitrostátní orgány odpovědné za registraci vozidel o tom, zda je vozidlo nacházející se v procesu registrace vedeno jako odcizené.
Přístup do databází za tímto účelem se uskutečňuje při řádném dodržení ustanovení práva Společenství.
Článek 8
Prevence zneužívání osvědčení o registraci vozidla
1. Za účelem prevence zneužívání osvědčení o registraci vozidla zajistí každý členský stát v souladu se svým vnitrostátním právem, že jeho příslušné orgány přijmou opatření nezbytná pro odnětí osvědčení o registraci vozidla náležející jeho majiteli nebo držiteli, pokud bylo dané vozidlo vážně poškozeno při nehodě (celková ztráta).
2. Osvědčení o registraci se rovněž odejme v souladu s vnitrostátním právem v případě, kdy během kontroly orgánu činného v trestním řízení vzniklo podezření z porušení předpisů ve vztahu k identifikačnímu označení vozidla, například k identifikačnímu číslu vozidla.
3. Osvědčení o registraci se vrátí v souladu s vnitrostátním právem až po provedení kontroly a kladném ověření totožnosti vozidla.
Článek 9
Europol
Každý členský stát zajistí, aby jeho orgány činné v trestním řízení podle potřeby informovaly Europol v rámci jeho mandátu a úkolů o pachatelích trestné činnosti týkající se vozidel.
Článek 10
Podpora odborných znalostí a vzdělávání
Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zajistily, že vnitrostátní instituce odpovědné za vzdělávání zaměstnanců příslušných orgánů činných v trestním řízení ve svých učebních plánech, případně ve spolupráci s Evropskou policejní akademií, podpoří vzdělávání odborníků v oblasti prevence a odhalování trestné činnosti týkající se vozidel.
Toto vzdělávání může zahrnovat příspěvek Europolu v oblasti jeho působnosti.
Článek 11
Setkání kontaktních míst a výroční zpráva Radě
Nejméně jednou ročně se pod záštitou členského státu předsedajícího Radě uskuteční setkání kontaktních míst pro trestnou činnost týkající se vozidel.
K účasti na tomto jednání se přizve Europol.
Předsednictví předloží Radě zprávu o pokroku související praktické spolupráce mezi orgány činnými v trestním řízení.
Článek 12
Hodnocení
Rada vyhodnotí provádění tohoto rozhodnutí do 30. prosince 2007.
Článek 13
Nabytí účinku
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem zveřejnění
Rozhodnutí Komise
ze dne 20. prosince 2004,
kterým se pro souostroví Azory stanoví odchylka od některých ustanovení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/54/ES
(oznámeno pod číslem K(2004) 4880)
(pouze portugalské znění je závazné)
(2004/920/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2003/54/ES ze dne 26. června 2003 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 96/92/ES [1], a zejména na čl. 26 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 26 odst. 1 směrnice 2003/54/ES mohou členské státy, které prokáží, že provoz jejich malých izolovaných soustav má po vstupu této směrnice v platnost vážné obtíže, požádat o odchylky od příslušných ustanovení kapitol IV, V, VI, VII, jakož i o odchylky od kapitoly III v případě izolovaných mikrosoustav, pokud jde o rekonstrukci, modernizaci a rozšíření stávající kapacity; tyto odchylky může povolit Komise.
(2) Na základě čl. 26 odst. 1 směrnice 2003/54/ES podalo Portugalsko dne 29. června 2004 Komisi žádost o odchylku na dobu neurčitou od kapitol III, IV, V, VI, VII, pokud jde o souostroví Azory.
(3) Souostroví Azory se považuje za "izolovanou mikrosoustavu" ve smyslu čl. 2 bodu 27 směrnice 2003/54/ES.
(4) Zvláštní vlastnosti souostroví Azory – odlehlost, ostrovní povaha, malá rozloha, složitý povrch a podnebí – byly uznány čl. 299 odst. 2 Smlouvy o ES.
(5) Doklady připojené k žádosti Portugalska dostatečně prokazují, že vzhledem k malé produkci a vzájemné izolovanosti ostrovů je nemožné nebo prakticky neuskutečnitelné dosáhnout na trhu s elektřinou hospodářské soutěže.
V takové velmi malé soustavě je velmi často nemožné mít více než jedno výrobní zařízení na ostrov; v důsledku toho není přítomnost dalšího konkurenčního výrobce příliš pravděpodobná.
Velikost trhu bude stěží podnětem pro žádosti o povolení nebo nabídková řízení.
Rovněž zde neexistuje přenosová soustava vysokého napětí a bez hospodářské soutěže ve výrobě ztrácejí odůvodnění požadavky uvedené směrnice týkající se právního oddělení provozovatelů distribuční soustavy.
Tytéž úvahy se týkají přístupu třetích stran do soustavy.
(6) Komise posoudila odůvodnění žádosti Portugalska a dospěla k názoru, že odchylka ani podmínky pro její uplatnění nemají vliv na dosažení cílů uvedené směrnice.
(7) Nicméně je nezbytné vzít v úvahu případný střednědobý a dlouhodobý technologický vývoj, který může vést k podstatným změnám.
(8) Komise v souladu s čl. 26 odst. 1 směrnice 2003/54/ES provedla konzultace se všemi členskými státy,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Portugalské republice se pro devět ostrovů souostroví Azory povoluje odchylka od příslušných ustanovení kapitol IV, V, VI, VII, jakož i kapitoly III, pokud jde o rekonstrukci, modernizaci a rozšíření stávající kapacity.
Článek 2
Vývoj v energetickém odvětví sleduje portugalský energetický regulační orgán, který podá Komisi zprávu o jakékoli podstatné změně, v jejímž důsledku by mohlo být nezbytné povolenou odchylku přezkoumat.
První zpráva bude předložena čtyři roky po datu tohoto rozhodnutí, druhá zpráva devět let po uvedeném datu.
Článek 3
Tato odchylka se povoluje na dobu neurčitou.
Komise ji může přezkoumat, pokud v odvětví elektřiny na Azorech dojde k podstatným změnám.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno Portugalské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 27. prosince 2004
o financování průzkumu Eurobarometru ze strany Společenství týkající se postoje spotřebitelů k dobrým životním podmínkám farmových zvířat
(2004/921/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 týkající se výdajů ve veterinární oblasti [1], a zejména na článek 17 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle rozhodnutí Rady 90/424/EHS Společenství poskytne finanční příspěvek na zavedení informační politiky v oblasti ochrany zvířat.
(2) Tato informační politika zahrnuje mimo jiné i provedení studií nezbytných pro přípravu a rozvoj právních předpisů v oblasti ochrany zvířat.
(3) Provedení průzkumu hodnotícího postoj spotřebitelů k dobrým životním podmínkám farmových zvířat je součástí této informační politiky v oblasti ochrany zvířat a finanční zdroje nezbytné k tomu, aby Společenství tento průzkum provedlo, budou proto zapojeny a uděleny pod podmínkou, že plánovaný průzkum byl účinně proveden.
(4) Tento průzkum bude proveden formou zvláštní studie EUROBAROMETRU spadající do působnosti rámcové smlouvy [2] uzavřené mezi Evropským společenstvím zastoupeným Evropskou komisí a konsorciem TNS Opinion and Survey složeným z Taylor Nelson Sofres plc a EOS Gallup Europe a zastoupeným koordinačním centrem European Omnibus Survey "EOS Gallup Europe".
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Provedení průzkumu o postoji spotřebitelů k dobrým životním podmínkám farmových zvířat, financovaného z rozpočtové položky 17.04.02 z rozpočtu Evropské unie v maximální výši 200000 EUR, se tímto schvaluje.
Tento průzkum bude proveden formou zvláštní studie EUROBAROMETRU spadající do působnosti rámcové smlouvy uzavřené mezi Evropským společenstvím zastoupeným Evropskou komisí a konsorciem TNS Opinion and Survey složeným z Taylor Nelson Sofres plc a EOS Gallup Europe a zastoupeným koordinačním centrem European Omnibus Survey "EOS Gallup Europe".
Rozhodnutí Komise
ze dne 29. prosince 2004,
kterým se mění rozhodnutí 2003/746/ES a 2003/848/ES, pokud jde o přerozdělení finančního příspěvku Společenství na eradikaci a sledování TSE členským státům na rok 2004
(oznámeno pod číslem K(2004) 5396)
(2004/922/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [1], a zejména na čl. 24 odst. 5 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 2003/746/ES ze dne 14. října 2003 o seznamu programů sledování některých TSE, které mohou obdržet finanční příspěvek Společenství v roce 2004 [2] uvádí seznam programů předložených Komisi členskými státy, které mohou v roce 2004 obdržet finanční příspěvek Společenství za účelem sledování některých přenosných spongiformních encefalopatií (TSE).
Toto rozhodnutí rovněž stanoví navrhované sazby příspěvku a maximální výše příspěvku pro každý program.
(2) Rozhodnutí Komise 2003/848/ES ze dne 28. listopadu 2003 o schválení programů eradikace a sledování TSE členských států a některých přistupujících států na rok 2004 a o stanovení výše finančního příspěvku Společenství [3] schvaluje programy uvedené v rozhodnutí 2003/746/ES a stanoví maximální výše finančního příspěvku Společenství.
(3) Rozhodnutí 2003/848/ES stanoví povinnost členských států podávat Komisi zprávy o postupu programu.
Z rozboru těchto zpráv vyplývá, že některé členské státy nevyužijí celý příspěvek na rok 2004, zatímco jiné utratí víc než přidělenou částku.
(4) Výši finančního příspěvku Společenství na některé z těchto programů je proto nutné upravit.
Je vhodné přesunout finanční prostředky z programů členských států, které nevyužijí celý příděl, na státy, které spotřebují více.
Přerozdělení by mělo být založeno na nejnovějších informacích o skutečných výdajích v daných členských státech.
(5) Rozhodnutí 2003/746/ES a 2003/848/ES by měla být příslušným způsobem pozměněna.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha II rozhodnutí 2003/746/EHS se mění v souladu s přílohou II tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Rozhodnutí 2003/848/ES se mění takto:
1. V čl. 4 odst. 2 se slova "745000 EUR" nahrazují slovy "383000 EUR".
2. V čl. 6 odst. 2 se slova "21733000 EUR" nahrazují slovy "24735000 EUR".
3. V čl. 8 odst. 2 se slova "6283000 EUR" nahrazují slovy "6401000 EUR".
4. V čl. 10 odst. 2 se slova "4028000 EUR" nahrazují slovy "4346000 EUR".
5. V čl. 11 odst. 2 se slova "1675000 EUR" nahrazují slovy "1789000 EUR".
6. V čl. 12 odst. 2 se slova "1012000 EUR" nahrazují slovy "1177000 EUR".
7. V čl. 15 odst. 2 se slova "7726000 EUR" nahrazují slovy "4269000 EUR".
8. V čl. 17 odst. 2 se slova "103000 EUR" nahrazují slovy "159000 EUR".
9. V čl. 19 odst. 2 se slova "353000 EUR" nahrazují slovy "399000 EUR".
10. V čl. 21 odst. 2 se slova "5000 EUR" nahrazují slovy "1000 EUR".
11. V čl. 22 odst. 2 se slova "755000 EUR" nahrazují slovy "927000 EUR".
12. V čl. 24 odst. 2 se slova "435000 EUR" nahrazují slovy "573000 EUR".
13. V čl. 25 odst. 2 se slova "1160000 EUR" nahrazují slovy "3014000 EUR".
14. V čl. 26 odst. 2 se slova "490000 EUR" nahrazují slovy "1006000 EUR".
15. V čl. 27 odst. 2 se slova "3210000 EUR" nahrazují slovy "671000 EUR".
16. V čl. 28 odst. 2 se slova "675000 EUR" nahrazují slovy "704000 EUR".
17. V čl. 29 odst. 2 se slova "30000 EUR" nahrazují slovy "5000 EUR".
18. V čl. 30 odst. 2 se slova "255000 EUR" nahrazují slovy "275000 EUR".
19. V čl. 31 odst. 2 se slova "5000 EUR" nahrazují slovy "3000 EUR".
20. V čl. 32 odst. 2 se slova "5000 EUR" nahrazují slovy "34000 EUR".
21. V čl. 33 odst. 2 se slova "7460000 EUR" nahrazují slovy "6652000 EUR".
22. V čl. 34 odst. 2 se slova "740000 EUR" nahrazují slovy "1360000 EUR".
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 29. prosince 2004,
kterým se mění rozhodnutí 2003/743/ES a 2003/849/ES, pokud jde o přerozdělení finančního příspěvku Společenství poskytovaného určitým členským státům na programy eradikace a sledování chorob zvířat a na kontroly zaměřené na prevenci zoonóz na rok 2004
(oznámeno pod číslem K(2004) 5397)
(Text s významem pro EHP)
(2004/923/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [1], a zejména na čl. 24 odst. 5 a 6 a články 29 a 32 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí 90/424/EHS upravuje možnost finančního podílu Společenství na programech členských států zaměřených na eradikaci a sledování chorob zvířat a na kontroly zaměřené na prevenci zoonóz.
(2) Rozhodnutí Komise 2003/743/ES ze dne 14. října 2003 o seznamech programů eradikace a sledování chorob zvířat a o kontrolách zaměřených na prevenci zoonóz, na něž lze obdržet finanční příspěvek Společenství v roce 2004 [2], stanoví navrhovanou sazbu příspěvku a maximální výši finančního příspěvku Společenství pro každý program předložený členskými státy.
(3) Rozhodnutí Komise 2003/849/ES ze dne 28. listopadu 2003 o schválení programů eradikace a sledování určitých chorob zvířat a programů prevence zoonóz předložených členskými státy na rok 2004 a o stanovení výše finančního příspěvku Společenství [3] stanoví maximální výši finančního příspěvku Společenství na každý program předložený členskými státy.
(4) Komise provedla rozbor zpráv o výdajích na tyto programy předložených členskými státy.
Z rozboru těchto zpráv vyplývá, že některé členské státy nevyužijí celý příspěvek na rok 2004, zatímco jiné utratí víc než přidělenou částku.
(5) Výši finančního příspěvku Společenství na některé z těchto programů je proto nutné upravit.
Je vhodné přesunout finanční prostředky z programů členských států, které nevyužijí celý příděl, na státy, které jej překročí.
Přerozdělení by mělo být založeno na nejnovějších informacích o skutečných výdajích v daných členských státech.
(6) Rozhodnutí 2003/743/ES a 2003/849/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Přílohy I a II rozhodnutí č. 2003/743/EHS se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Rozhodnutí 2003/849/ES se mění takto:
1. V čl. 1 odst. 2 se slova "200000 EUR" nahrazují slovy "190000 EUR".
2. V čl. 2 odst. 2 se slova "650000 EUR" nahrazují slovy "700000 EUR".
3. V čl. 3 odst. 2 se slova "800000 EUR" nahrazují slovy "600000 EUR".
4. V čl. 4 odst. 2 se slova "70000 EUR" nahrazují slovy "80000 EUR".
5. V čl. 5 odst. 2 se slova "370000 EUR" nahrazují slovy "0 EUR".
6. V čl. 6 odst. 2 se slova "1800000 EUR" nahrazují slovy "1695000 EUR".
7. V čl. 7 odst. 2 se slova "110000 EUR" nahrazují slovy "0 EUR".
8. V čl. 8 odst. 2 se slova "400000 EUR" nahrazují slovy "410000 EUR".
9. V čl. 9 odst. 2 se slova "85000 EUR" nahrazují slovy "55000 EUR".
10. V čl. 11 odst. 2 se slova "4000000 EUR" nahrazují slovy "4150000 EUR".
11. V čl. 12 odst. 2 se slova "5000000 EUR" nahrazují slovy "5055000 EUR".
12. V čl. 13 odst. 2 se slova "1500000 EUR" nahrazují slovy "1545000 EUR".
13. V čl. 15 odst. 2 se slova "150000 EUR" nahrazují slovy "50000 EUR".
14. V čl. 16 odst. 2 se slova "1800000 EUR" nahrazují slovy "2000000 EUR".
15. V čl. 17 odst. 2 se slova "110000 EUR" nahrazují slovy "125000 EUR".
16. V čl. 18 odst. 2 se slova "2000000 EUR" nahrazují slovy "2700000 EUR".
17. V čl. 20 odst. 2 se slova "5000000 EUR" nahrazují slovy "4935000 EUR".
18. V čl. 22 odst. 2 se slova "1200000 EUR" nahrazují slovy "1900000 EUR".
19. V čl. 24 odst. 2 se slova "150000 EUR" nahrazují slovy "165000 EUR".
20. V čl. 25 odst. 2 se slova "400000 EUR" nahrazují slovy "540000 EUR".
21. V čl. 26 odst. 2 se slova "40000 EUR" nahrazují slovy "255000 EUR".
22. V čl. 28 odst. 2 se slova "100000 EUR" nahrazují slovy "110000 EUR".
23. V čl. 30 odst. 2 se slova "100000 EUR" nahrazují slovy "115000 EUR".
24. V čl. 33 odst. 2 se slova "725000 EUR" nahrazují slovy "195000 EUR".
25. V čl. 35 odst. 2 se slova "6500000 EUR" nahrazují slovy "6000000 EUR".
26. V čl. 36 odst. 2 se slova "300000 EUR" nahrazují slovy "395000 EUR".
27. V čl. 37 odst. 2 se slova "3500000 EUR" nahrazují slovy "4500000 EUR".
28. V čl. 38 odst. 2 se slova "17000 EUR" nahrazují slovy "2000 EUR".
29. V čl. 39 odst. 2 se slova "2000000 EUR" nahrazují slovy "1600000 EUR".
30. V čl. 40 odst. 2 se slova "70000 EUR" nahrazují slovy "0 EUR".
31. V čl. 41 odst. 2 se slova "150000 EUR" nahrazují slovy "355000 EUR".
32. V čl. 43 odst. 2 se slova "700000 EUR" nahrazují slovy "1205000 EUR".
33. V čl. 44 odst. 2 se slova "150000 EUR" nahrazují slovy "100000 EUR".
34. V čl. 45 odst. 2 se slova "260000 EUR" nahrazují slovy "210000 EUR".
35. V čl. 46 odst. 2 se slova "700000 EUR" nahrazují slovy "150000 EUR".
36. V čl. 47 odst. 2 se slova "90000 EUR" nahrazují slovy "100000 EUR".
37. V čl. 48 odst. 2 se slova "400000 EUR" nahrazují slovy "50000 EUR".
38. V čl. 49 odst. 2 se slova "400000 EUR" nahrazují slovy "200000 EUR".
39. V čl. 50 odst. 2 se slova "400000 EUR" nahrazují slovy "10000 EUR".
40. V čl. 54 odst. 2 se slova "75000 EUR" nahrazují slovy "95000 EUR".
41. V čl. 55 odst. 2 se slova "800000 EUR" nahrazují slovy "900000 EUR".
42. V čl. 58 odst. 2 se slova "30000 EUR" nahrazují slovy "25000 EUR".
43. V čl. 60 odst. 2 se slova "700000 EUR" nahrazují slovy "550000 EUR".
44. V čl. 62 odst. 2 se slova "100000 EUR" nahrazují slovy "160000 EUR".
45. V čl. 63 odst. 2 se slova "50000 EUR" nahrazují slovy "10000 EUR".
46. V čl. 65 odst. 2 se slova "5000 EUR" nahrazují slovy "0 EUR".
47. V čl. 67 odst. 2 se slova "60000 EUR" nahrazují slovy "30000 EUR".
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady 2004/924/SZBP
ze dne 22. listopadu 2004
o uzavření Dohody mezi Evropskou unií a Gruzií o postavení a činnosti mise Evropské unie na podporu právního státu v Gruzii EUJUST THEMIS
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 24 této smlouvy,
s ohledem na doporučení předsednictví,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 28. června 2004 přijala Rada společnou akci 2004/523/SZBP o misi Evropské unie na podporu právního státu v Gruzii EUJUST THEMIS [1].
(2) Článek 7 společné akce stanoví, že postavení personálu EUJUST THEMIS v Gruzii, případně včetně výsad, imunit a dalších záruk nutných pro provedení a řádné fungování EUJUST THEMIS, budou dohodnuty postupem podle článku 24 Smlouvy o Evropské unii.
(3) Na základě zmocnění, které Rada dne 28. června 2004 udělila generálnímu tajemníkovi/vysokému představiteli pro společnou zahraniční a bezpečnostní politiku, jež je nápomocen předsednictví, k zahájení jednání jeho jménem, sjednal generální tajemník/vysoký představitel dohodu s gruzínskou vládou o postavení a činnosti EUJUST THEMIS.
(4) Bez ohledu na čl. 10 odst. 4 dohody by zakázky na zboží a služby zadávané EUJUST THEMIS měly být v souladu se zásadami průhlednosti, úměrnosti, rovného zacházení a nepřípustnosti diskriminace.
(5) Tato dohoda by měla být schválena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda mezi Evropskou unií a Gruzií o postavení a činnosti mise Evropské unie na podporu právního státu
Rozhodnutí Rady
ze dne 22. prosince 2004,
kterým se mění rozhodnutí 2004/197/SZBP o vytvoření mechanismu pro správu financování společných nákladů operací Evropské unie v souvislosti s vojenstvím nebo obranou (ATHENA)
(2004/925/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 13 odst. 3 a čl. 28 odst. 3 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 23. února 2004 Rada přijala rozhodnutí Rady 2004/197/SZBP [1], které stanoví, že jeho první přezkum se uskuteční do konce roku 2004.
(2) Při přijetí společné akce 2004/570/SZBP dne 12. července 2004 o vojenské operaci Evropské unie v Bosně a Hercegovině [2] vzala Rada na vědomí potřebu posoudit při nadcházejícím přezkumu ATHENY řadu otázek.
(3) Rozhodnutí 2004/197/SZBP by tedy mělo být změněno,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Rozhodnutí 2004/197/SZBP se mění takto:
1) V článku 14 se
a) odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Kromě toho nese ATHENA společné operativní náklady podle přílohy II během období počínajícího dnem, kdy je pro danou operaci schválena koncepce řešení krize, a končícího dnem jmenování velitele operace.
Za určitých okolností může zvláštní výbor po konzultaci s Politickým a bezpečnostním výborem upravit dobu, během níž ATHENA nese tyto náklady."
b) doplňují nové odstavce, které znějí:
"6. Zvláštní výbor může v jednotlivých případech rozhodnout, že s ohledem na určité okolnosti se některé doplňkové náklady jiné než náklady podle přílohy III-B považují za společné náklady na danou operaci během její aktivní fáze.
7. Členské státy informují Radu a zvláštní výbor prostřednictvím správce o ujednáních pro sdílení nákladů, kterých se v rámci operace EU účastní."
2) V čl. 21 odst. 3 se doplňuje nová věta, která zní:
"Tyto návrhy jsou považovány za schválené, pokud do 15. března zvláštní výbor nerozhodne jinak."
3) V čl. 24 odst. 4 se doplňuje nová věta, která zní:
"Pokud je však operace plánována na dobu delší než šest měsíců, uhradí se zbývající částka příspěvků v půlročních splátkách.
V tom případě se první splátka uhradí do dvou měsíců od zahájení operace; druhá splátka se uhradí nejpozději ve lhůtě, kterou s ohledem na operativní potřeby stanoví zvláštní výbor na návrh správce.
Zvláštní výbor se může od těchto ustanovení odchýlit."
4) V článku 28 se dosavadní text označuje jako odstavec 1 a doplňuje se nový odstavec, který zní:
"2. Není-li platba opožděna o více než deset dnů, úroky z prodlení se neúčtují.
Je-li platba opožděna o více než deset dnů, účtují se úroky z prodlení za celou dobu zpoždění."
5) V článku 29 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"6. Zvláštní výbor může schválit pravidla pro provádění společných výdajů, která se odchylují od odstavce 4."
6) V článku 38 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"8. Každý členský stát účastnící se operace informuje správce každý rok do 31. března, případně prostřednictvím velitele operace, o doplňkových nákladech, jež mu vznikly v souvislosti s operací během předchozího rozpočtového roku.
Údaje se rozepíší tak, aby byly patrné hlavní výdajové položky.
Správce tyto údaje uspořádá, aby zvláštní výbor získal přehled o doplňkových nákladech operace."
7) V příloze II se první pododstavec nahrazuje tímto:
"Doplňkové náklady na dopravu a ubytování nezbytné pro průzkumné mise a přípravu ozbrojených sil (zejména u vyšetřovacích misí a průzkumu) s ohledem na určitou vojenskou operací Unie."
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2005.
Článek 3
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady
ze dne 22. prosince 2004
o uvedení v platnost částí schengenského acquis pro Spojené království Velké Británie a Severního Irska
(2004/926/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2000/365/ES ze dne 29. května 2000 o žádosti Spojeného království Velké Británie a Severního Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis [1], a zejména článek 6 UVEDENÉHO rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Spojené království vyjádřilo svůj záměr zahájit provádění částí schengenského acquis týkajících se soudní spolupráce, spolupráce v oblasti drog, článků 26 a 27 Schengenské úmluvy a policejní spolupráce.
(2) Spojené království uvedlo, že je připraveno uplatňovat všechna ustanovení schengenského acquis uvedená v článku 1 rozhodnutí Rady 2000/365/ES, s výjimkou ustanovení týkajících se Schengenského informačního systému.
(3) Spojené království bude pokračovat v přípravách na provedení odpovídajících ustanovení Schengenského informačního systému a na ochranu údajů.
(4) Spojenému království byl zaslán dotazník, odpovědi na něj byly zaznamenány a následně byla vykonána kontrolní a hodnotící návštěva Spojeného království v souladu s postupy pro oblast policejní spolupráce.
(5) Pokud jde o uplatňování schengenského acquis ve výše uvedených oblastech, prokázaly dotazník i návštěva, že požadavky týkající se právních předpisů, lidských zdrojů, výcviku, infrastruktury a materiálových zdrojů byly splněny.
(6) Podmínky pro provedení ustanovení schengenského acquis uvedených v čl. 1 písm. a) bodě i), písm. b), písm. c) bodě i) a písm. d) bodě i) rozhodnutí 2000/365/ES Spojeným královstvím byly splněny, a proto mohou být tato ustanovení a jejich pozdější rozvoj uvedena v platnost pro Spojené království.
(7) Rozhodnutí 2000/365/ES vymezuje v čl. 5 odst. 2, která ustanovení schengenského acquis se vztahují na Gibraltar.
(8) Byla uzavřena dohoda mezi Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o stanovení práv a povinností mezi Irskem a Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska na jedné straně a Islandskou republikou a Norským královstvím na straně druhé v oblastech schengenského acquis, které se vztahují na tyto státy [2].
Na základě článku 2 uvedené dohody byl smíšený výbor zřízený článkem 3 dohody uzavřené mezi Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto dvou států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis [3] konzultován k přípravě tohoto rozhodnutí v souladu s článkem 4 uvedené dohody,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Ustanovení uvedená v čl. 1 odst. a) bodě i), odst. b), odst. c) bodě i) a odst. d) bodě i) rozhodnutí 2000/365/ES se uvádějí v platnost pro Spojené království ode dne 1. ledna 2005.
Ustanovení uvedená v čl. 5 odst. 2 rozhodnutí 2000/365/ES se uvádějí v platnost pro Gibraltar ode dne 1. ledna 2005.
Ustanovení aktů rozvíjejících schengenské acquis přijatých po přijetí rozhodnutí 2000/365/ES a uvedených v příloze I se uvádějí v platnost pro Spojené království a pro Gibraltar ode dne 1. ledna 2005.
Ustanovení aktů rozvíjejících schengenské acquis příjatých po přijetí rozhodnutí 2000/365/ES a uvedených v příloze II se uvádějí v platnost pro Spojené království ode dne 1. ledna 2005.
Článek 2
Úřední sdělování a předávání rozhodnutí mezi gibraltarskými orgány, včetně justičních orgánů, a orgány členských států Evropské unie (s výjimkou Spojeného království) pro účely tohoto rozhodnutí se uskutečňuje postupem stanoveným v ujednáních týkajících se gibraltarských orgánů v souvislosti s nástroji EU a ES a souvisejícími smlouvami (viz příloha III tohoto rozhodnutí), která byla dohodnuta mezi Španělskem a Spojeným královstvím dne 19. dubna 2000 a sdělena členským státům a orgánům Evropské unie.
Článek 3
Toto rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění
Rozhodnutí Rady
ze dne 22. prosince 2004,
podle něhož se na určité oblasti obsažené v hlavě IV třetí části Smlouvy o založení Evropského společenství použije postup podle článku 251 uvedené smlouvy
(2004/927/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na druhou odrážku čl. 67 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě Amsterodamské smlouvy získalo Evropské společenství pravomoc přijímat opatření v oblasti vízové, azylové a přistěhovalecké politiky a jiných politik týkajících se volného pohybu osob, jak je stanoveno v hlavě IV třetí části Smlouvy o založení Evropského společenství (dále jen "Smlouva").
(2) Na základě článku 67 Smlouvy, zavedeného Amsterodamskou smlouvou, rozhodovala Rada o přijetí většiny zmíněných opatření po konzultaci s Evropským parlamentem jednomyslně.
(3) Podle druhé odrážky čl. 67 odst. 2 přijme Rada po přechodném období pěti let od vstupu Amsterodamské smlouvy v platnost a po konzultaci s Evropským parlamentem jednomyslně rozhodnutí, podle kterého se na všechny oblasti nebo na části oblastí, na které se vztahuje hlava IV, použije postup podle článku 251 Smlouvy.
(4) Podle čl. 67 odst. 5 Smlouvy, který byl doplněn Niceskou smlouvou, přijímá Rada postupem podle článku 251 opatření týkající se azylu uvedená v čl. 63 bodě 1 a bodě 2 písm. a), pokud Rada předtím přijala po konzultaci s Evropským parlamentem jednomyslně právní předpisy Společenství, které stanovily společná pravidla a základní zásady v těchto věcech, a rovněž opatření týkající se soudní spolupráce v občanských věcech uvedená v článku 65, s výjimkou záležitostí dotýkajících se rodinného práva; uvedená ustanovení nejsou tímto rozhodnutím dotčena.
(5) Navíc podle Protokolu k článku 67 Smlouvy o založení Evropského společenství, připojeného k uvedené smlouvě Niceskou smlouvou, přijímá Rada od 1. května 2004 opatření uvedená v článku 66 Smlouvy na návrh Komise a po konzultaci s Evropským parlamentem kvalifikovanou většinou; uvedený protokol není tímto rozhodnutím dotčen.
(6) Kromě toho, co vyplývá z Niceské smlouvy, požádala Evropská rada při přijímání "Haagského programu: Posílení svobody, bezpečnosti a práva v Evropské unii" na svém zasedání ve dnech 4. a 5. listopadu 2004 Radu, aby nejpozději do 1. dubna 2005 přijala rozhodnutí na základě čl. 67 odst. 2 Smlouvy, že je Rada povinna rozhodovat postupem stanoveným v článku 251, bude-li přijímat v souladu s judikaturou Soudního dvora týkající se volby právního základu pro akty Společenství opatření uvedená v čl. 62 bodě 1, bodě 2 písm. a) a bodě 3) a v čl. 63 bodě 2 písm. b) a bodě 3 písm. b) Smlouvy.
(7) Evropská rada nicméně vyjádřila názor, že dokud nevstoupí v platnost Smlouva o Ústavě pro Evropu, by Rada měla nadále rozhodovat po konzultaci s Evropským parlamentem jednomyslně, bude-li přijímat opatření v oblasti legální migrace státních příslušníků třetích zemí do členských států a mezi nimi uvedená v čl. 63 bodě 3 písm. a) a bodě 4 Smlouvy.
(8) Přechodem na spolurozhodovací postupy při přijímání opatření uvedených v čl. 62 bodě 1 Smlouvy není dotčena povinnost Rady rozhodovat jednomyslně při přijímání rozhodnutí uvedených v čl. 3 odst. 2 aktu o přistoupení z roku 2003, v čl. 15 odst. 1 Dohody mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis [1], v článku 4 Protokolu o začlenění schengenského acquis do rámce Evropské unie připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství a v jakékoli budoucí smlouvě o přistoupení.
(9) Přechodem na spolurozhodovací postupy při přijímání opatření uvedených v čl. 62 bodě 2 písm. a) Smlouvy není dotčena pravomoc členských států, pokud jde o zeměpisné vymezení jejich hranic v souladu s mezinárodním právem.
(10) Rada může přijímat stimulační opatření na podporu členských států při integraci příslušníků třetích zemí oprávněně pobývajících na jejich území, přičemž rozhoduje v souladu s odpovídajícím právním základem stanoveným ve Smlouvě.
(11) V důsledku přechodu na spolurozhodovací postupy při přijímání opatření uvedených v čl. 62 bodech 2 a 3 Smlouvy by se měla změnit nařízení, kterými se Radě vyhrazují prováděcí pravomoci v oblasti určitých podrobných předpisů a praktických postupů týkajících se posuzování žádostí o udělení víza a hraničních kontrol a ostrahy hranic, takovým způsobem, aby v uvedených případech byla Rada povinna rozhodovat kvalifikovanou většinou.
(12) V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství se Dánsko nepodílí na přijímání tohoto rozhodnutí, a proto pro ně není závazné ani použitelné.
(13) V souladu s článkem 3 Protokolu o postavení Spojeného království a Irska připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství oznámily tyto dva členské státy své přání účastnit se přijímání a používání tohoto rozhodnutí,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
1. Od 1. ledna 2005 bude Rada rozhodovat postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy, bude-li přijímat opatření uvedená v čl. 62 bodě 1, bodě 2 písm. a) a bodě 3 Smlouvy.
2. Od 1. ledna 2005 bude Rada rozhodovat postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy, bude-li přijímat opatření uvedená v čl. 63 bodě 2 písm. b) a bodě 3 písm. b) Smlouvy.
Článek 2
Článek 251 Smlouvy se použije u stanovisek Evropského parlamentu předaných Radě do 1. ledna 2005, jež se týkají návrhů opatření, u nichž Rada rozhoduje podle tohoto rozhodnutí postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy.
Článek 3
1. V čl. 1 odst. 1 a odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 789/2001 ze dne 24. dubna 2001, kterým se Radě vyhrazují prováděcí pravomoci v oblasti určitých podrobných předpisů a praktických postupů týkajících se posuzování žádostí o udělení víza [2], se slovo "jednomyslně" nahrazuje s účinkem od 1. ledna 2005 slovy "kvalifikovanou většinou".
2 V čl. 1 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 790/2001 ze dne 24. dubna 2001, kterým se Radě vyhrazují prováděcí pravomoci v oblasti určitých podrobných předpisů a praktických postupů týkajících se hraničních kontrol a ostrahy hranic [3], se slovo "jednomyslně" nahrazuje s účinkem od 1. ledna 2005 slovy "kvalifikovanou většinou".
Rozhodnutí Rady
ze dne 22. prosince 2004
o jmenování zvláštního koordinátora Paktu o stabilitě pro jihovýchodní Evropu
(2004/928/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1080/2000 ze dne 22. května 2000 o podpoře prozatímní mise Organizace spojených národů v Kosovu (UNMIK), úřadu vysokého zástupce v Bosně a Hercegovině (OHR) a Paktu o stabilitě pro jihovýchodní Evropu [1], a zejména na článek 1a uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 10. června 1999 se ministři zahraničních věcí členských států Evropské unie a Komise Evropských společenství spolu s ostatními účastníky Paktu o stabilitě pro jihovýchodní Evropu dohodli na vytvoření Paktu o stabilitě pro jihovýchodní Evropu (dále jen "pakt o stabilitě").
(2) Článek 1a nařízení (ES) č. 1080/2000 stanoví, že zvláštní koordinátor paktu o stabilitě je jmenován každoročně.
(3) Při jmenování je zvláštnímu koordinátorovi třeba udělit také mandát.
Zkušenosti ukázaly, že mandát stanovený v rozhodnutí Rady 2003/910/ES ze dne 22. prosince 2003 o jmenování zvláštního koordinátora Paktu o stabilitě pro jihovýchodní Evropu [2] na rok 2004 je vhodný.
(4) Je vhodné zřetelně vymezit pravomoci a obecné zásady pro koordinaci a podávání zpráv,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dr. Erhard BUSEK je jmenován zvláštním koordinátorem Paktu o stabilitě pro jihovýchodní Evropu.
Článek 2
Zvláštní koordinátor provádí úkoly uvedené v bodě 13 paktu o stabilitě ze dne 10. června 1999.
Článek 3
K dosažení cíle uvedeného v článku 2 se zvláštnímu koordinátorovi ukládají v rámci jeho mandátu tyto úkoly:
a) podporovat dosažení cílů paktu o stabilitě v rámci jednotlivých zemí a mezi jednotlivými zeměmi v případech, v nichž má pakt o stabilitě prokazatelně přidanou hodnotu;
b) předsedat regionálnímu kulatému stolu pro jihovýchodní Evropu;
c) udržovat úzké kontakty se všemi účastníky a se státy, organizacemi a institucemi paktu o stabilitě, jakož i s dotčenými regionálními iniciativami a organizacemi s ohledem na podporu regionální spolupráce a zvýšení vlastní odpovědnosti regionu;
d) úzce spolupracovat se všemi orgány Evropské unie a jejích členských států za účelem posílení úlohy Evropské unie v paktu o stabilitě podle bodů 18, 19 a 20 paktu o stabilitě a zajištění doplňkovosti mezi prací v rámci paktu o stabilitě a procesem stabilizace a přidružení;
e) organizovat pravidelná společná setkání s předsedajícími pracovních skupin za účelem zajištění celkové strategické koordinace a sekretariátu a nástrojů Regionálního kulatého stolu pro jihovýchodní Evropu;
f) pracovat na základě předem schváleného a s účastníky paktu o stabilitě projednaného seznamu přednostních opatření, která je nutno v roce 2005 provést pro pakt o stabilitě, a trvale vyhodnocovat způsoby práce a strukturu paktu o stabilitě pro zajištění ucelenosti a účelnosti využití zdrojů.
Článek 4
Zvláštní koordinátor uzavře s Komisí finanční dohodu.
Článek 5
Činnost zvláštního koordinátora je sladěna s činností generálního tajemníka, vysokého představitele pro společnou zahraniční a bezpečnostní politiku, předsednictví Rady a Komise, zejména v rámci neformálního konzultačního výboru.
Na místě samém je udržováno také úzké spojení s předsednictvím Rady, Komisí, vedoucími diplomatických zastoupení členských států, zvláštními zástupci Evropské unie a s Úřadem vysokého zástupce
Rozhodnutí Komise
ze dne 22. prosince 2004,
kterým se upravují opravné faktory použitelné od 1. února, 1. března, 1. dubna, 1. května a 1. června 2004 na odměny úředníků, smluvních a dočasných pracovníků Evropských společenství působících ve třetích zemích, a také na odměny části úředníků působících v deseti nových členských státech po dobu maximálně patnácti měsíců od vstupu těchto zemí do Evropské unie
(2004/929/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na služební řád úředníků Evropských společenství a režim použitelný na ostatní zaměstnance těchto Společenství, stanovené nařízením (EHS, Euratom, ESUO) č. 259/68 [1], a zejména na článek 13 druhý pododstavec přílohy X uvedeného nařízení,
s ohledem na Smlouvu o přistoupení deseti nových členských států, a zejména na čl. 33 odst. 4 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením (ES, Euratom) č. 1785/2004 [2] Rada stanovila, naposledy a v souladu s předchozím služebním řádem, postupem podle čl. 13 prvního pododstavce přílohy X tohoto služebního řádu, opravné faktory, které se od 1. ledna 2004 použijí na odměny vyplácené úředníkům Evropských společenství působícím ve třetích zemích v měnách těchto zemí.
(2) Od 1. února, 1. března, 1. dubna, 1. května a 1. června 2004 by některé z těchto opravných faktorů měly být upraveny v souladu s čl. 13 druhým pododstavcem přílohy X služebního řádu, jelikož ze statistických údajů, které má Komise k dispozici, vyplývá, že změna životních nákladů, měřená prostřednictvím opravného faktoru a příslušného směnného kurzu, je pro některé třetí země vyšší než 5 % od jejich posledního stanovení nebo úpravy,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
S účinností od 1. února, 1. března, 1. dubna, 1. května a 1. června 2004 se upravují opravné faktory použitelné na odměny úředníků, smluvních a dočasných pracovníků Evropských společenství působících ve třetích zemích, a také na odměny části úředníků působících v deseti nových členských státech po dobu maximálně patnácti měsíců od vstupu těchto zemí do Evropské unie, vyplácené v měnách těchto zemí tak, jak je stanoveno v příloze.
Směnné kurzy používané pro výpočet těchto odměn se stanoví v souladu s prováděcími pravidly k finančnímu nařízení a odpovídají datu uvedenému v prvním pododstavci.
Rozhodnutí Komise
ze dne 28. prosince 2004
o finančním příspěvku Společenství na plánované akce členských států při provádění programů kontrol, inspekcí a sledování v roce 2004 (druhá splátka)
(oznámeno pod číslem K(2004) 5310)
(2004/930/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2004/465/ES ze dne 29. dubna 2004 o finančním příspěvku Společenství na programy členských států týkající se kontroly v oblasti rybolovu [1], a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Členské státy předložily Komisi své programy kontroly v oblasti rybolovu pro období od 1. ledna 2004 do 31. prosince 2004 a připojily žádosti o finanční příspěvek Společenství na výdaje, které jim v souvislosti s prováděním těchto programů vzniknou.
(2) Pro financování z prostředků Společenství jsou způsobilé žádosti, které se týkají akcí uvedených v článku 4 rozhodnutí 2004/465/ES.
(3) Je vhodné stanovit maximální výše příspěvku Společenství poskytovaného na způsobilé výdaje v roce 2004 pro každou podporu udělenou členským státem akcím uvedeným v článku 4 rozhodnutí 2004/465/ES, dále míru, v jaké bude Společenství na tyto akce přispívat, a podmínky, za kterých budou výdaje členských států uhrazeny Společenstvím.
(4) Členské státy musejí v souladu s článkem 8 rozhodnutí 2004/465/ES uskutečnit své výdaje během období 12 měsíců od konce roku, ve kterém je jim oznámeno toto rozhodnutí.
Rovněž musejí plnit ustanovení tohoto rozhodnutí, pokud jde o zahájení projektů a předložení žádostí o uhrazení.
(5) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro rybolov a akvakulturu,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Předmět
Tímto rozhodnutím se stanoví výše finančního příspěvku Společenství pro každý členský stát, míra, v jaké Společenství finanční příspěvek poskytne, a podmínky, za nichž může být poskytnut příspěvek na akce uvedené v článku 4 rozhodnutí 2004/465/ES.
Článek 2
Elektronická zařízení na určování polohy
1. Výdaje vzniklé při nákupu elektronických zařízení na určování polohy, jež prostřednictvím systému satelitního sledování plavidel (VMS) umožní dálkové sledování plavidel středisky sledování lovišť, a při jejich instalaci na rybářská plavidla jsou způsobilé pro maximální finanční příspěvek ve výši 4500 EUR na plavidlo, přičemž platí meze stanovené v příloze I.
2. V rámci meze 4500 EUR uvedené v odstavci 1 se míra, v jaké Společenství poskytne finanční příspěvek na prvních 1500 EUR způsobilých výdajů, rovná 100 %.
3. Finanční příspěvek Společenství na způsobilé výdaje mezi 1500 až 4500 EUR na plavidlo dosahuje maximální výše 50 % těchto výdajů.
4. Elektronická zařízení na určování polohy by měla splňovat požadavky stanovené v nařízení Komise (ES) č. 2244/2003 ze dne 18. prosince 2003, kterým se stanoví pravidla pro systémy satelitního sledování plavidel [2].
Článek 3
Nové technologie a sítě informačních technologií
Výdaje vzniklé při nákupu a instalaci počítačové technologie, včetně výdajů na technickou pomoc s tím spojenou, a zřizování sítí informačních technologií s cílem umožnit účinnou a bezpečnou výměnu údajů souvisejících se sledováním, kontrolou rybolovných činností a dohledu nad nimi zakládají nárok na finanční příspěvek ve výši 50 % způsobilých nákladů, přičemž platí meze stanovené v příloze II.
Avšak investice související se stanicí pro přijímání a zpracování radarových údajů získaných ze satelitu umístěné na ostrově Kerguelen zakládají nárok na finanční příspěvek ve výši 40 % způsobilých nákladů, přičemž platí meze stanovené v příloze II.
Článek 4
Pilotní projekty v oblasti nových technologií
1. Výdaje vzniklé v důsledku pilotních projektů souvisejících se zaváděním nových technologií s cílem zlepšit monitorování rybolovných činností zakládají nárok na finanční příspěvek ve výši 50 % způsobilých nákladů, přičemž platí meze stanovené v příloze III.
2. Pilotní projekty by měly splňovat podmínky stanovené nařízením Komise (ES) č. 1461/2003 ze dne 18. srpna 2003, kterým se stanoví podmínky pro pilotní projekty elektronického přenosu informací o rybolovných činnostech a dálkového průzkumu [3].
Článek 5
Školení
Výdaje vzniklé v důsledku školení a výměnných programů pro státní zaměstnance pověřené sledováním, kontrolou a dohledem v oblasti rybolovu zakládají nárok na finanční příspěvek ve výši 50 % způsobilých nákladů, přičemž platí meze stanovené v příloze IV.
Článek 6
Pilotní programy inspekcí a pozorování
1. Výdaje vzniklé v důsledku pilotních programů inspekcí a pozorování zakládají nárok na finanční příspěvek ve výši 50 % způsobilých nákladů, přičemž platí meze stanovené v příloze V.
2. Tyto projekty by měly splňovat zejména podmínky stanovené nařízením Rady (ES) č. 812/2004 ze dne 26. dubna 2004, kterým se stanoví opatření týkající se náhodných úlovků kytovců při rybolovu a kterým se mění nařízení (ES) č. 88/98 [4].
Článek 7
Posouzení výdajů
Výdaje vzniklé v důsledku provádění systému, jímž se posuzují výdaje na kontrolu společné rybářské politiky, zakládají nárok na finanční příspěvek ve výši 50 % způsobilých nákladů, přičemž platí meze stanovené v příloze VI.
Článek 8
Nástroje pro semináře a média
Výdaje vzniklé v důsledku iniciativ, včetně nástrojů pro semináře a média, jejichž cílem je zvyšování povědomí rybářů a ostatních zúčastněných subjektů, jako jsou např. inspektoři, státní zástupci a soudci, i široké veřejnosti, pokud jde o potřebu bojovat proti nezodpovědnému a protiprávnímu rybolovu, zakládají nárok na finanční příspěvek ve výši 75 % způsobilých nákladů, přičemž platí meze stanovené v příloze VII.
Článek 9
Plavidla a letadla rybolovných hlídek
Výdaje související s nákupem a modernizací plavidel a letadel, které pro inspekce rybolovných činností a dohled nad nimi používají příslušné orgány členských států, zakládají v mezích stanovených v příloze VIII nárok na finanční příspěvek ve výši:
- 50 % způsobilých nákladů, které vznikly členským státům, jež přistoupily dne 1. května 2004,
- 25 % způsobilých nákladů, které vznikly ostatním členským státům.
Článek 10
Žádosti o uhrazení
Žádosti o uhrazení výdajů a o platbu záloh se řídí články 12 a 13 a částí C přílohy I rozhodnutí 2004/465/ES.
Článek 11
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Politického a bezpečnostního výboru EUPOL Kinshasa/1/2004
ze dne 9. prosince 2004
o jmenování vedoucího policejní mise EU v Kinshase (KDR), EUPOL "Kinshasa"
(2004/931/SZBP)
POLITICKÝ A BEZPEČNOSTNÍ VÝBOR,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 25 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na společnou akci Rady 2004/847/SZBP ze dne 9. prosince 2004 o zahájení policejní mise EU v Kinshase (KDR) [1], a zejména na články 5 a 8 této akce,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Články 5 a 8 společné akce 2004/847/SZBP stanoví, že Rada zmocňuje Politický a bezpečnostní výbor k přijímání příslušných rozhodnutí v souladu s článkem 25 Smlouvy o Evropské unii včetně pravomoci jmenovat vedoucího mise na návrh generálního tajemníka, vysokého představitele.
(2) Generální tajemník, vysoký představitel navrhl, aby byl jmenován Adílio CUSTÓDIO,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Adílio CUSTÓDIO je jmenován vedoucím policejní mise EU
Rozhodnutí Rady
ze dne 29. listopadu 2004
o jmenování člena Poradního výboru Zásobovací agentury Euratomu
(2004/C 305/01)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na čl. 54 odst. 2 a 3 této smlouvy,
s ohledem na článek X stano
Rozhodnutí Rady
ze dne 29. listopadu 2004
o jmenování člena Poradního výboru Zásobovací agentury Euratomu
(2004/C 305/02)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na čl. 54 odst. 2 a 3 této smlouvy,
s ohledem na článek X stano
Rozhodnutí Rady o jmenování členů Výboru pro vědu a techniku
(2004/C 311/02)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na článek 134 této smlouvy,
s ohledem na stanovisko Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutím ze dne 22. prosince 2003 [1] Rada jmenovala členy Výboru pro vědu a techniku na období od 1. dubna 2003 do 31. března 2008.
Na základě článku 50 Aktu o podmínkách přistoupení [2] však jejich funkční období skončilo dnem 1. května 2004 a měli by být jmenováni noví členové.
(2) Aby mohl Výbor pro vědu a techniku plně využívat široké škály odborných znalostí potřebných k plnění svých úkolů, může v souladu se svými vnitřními předpisy povolávat náhradníky k účasti na jeho schůzích,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Na období od 1. května 2004 do 30. dubna 2009 jsou členy Výboru pro vědu a techniku jmenováni:
Bertrand BARRE
Janis BERZINS
Sten BJURSTRÖM
Michel BOURGUIGNON
Udo BROCKMEIER
Leonidas CAMARINOPOULOS
Maurizio CUMO
Allan DUNCAN
Manfred HEINDLER
Sue ION
Michael KAUFMANN
Jorgen KJEMS
Zdeněk KŘÍŽ
Peter LIŠKA
Carlo LOMBARDI
José Maria MARTÍNEZ-VAL PENALOSA
Júlio Martins MONTALVAO E SILVA
Jerzy Wiktor NIEWODNICZAŃSKI
Tom O'FLAHERTY
Derek POOLEY
Enn REALO
Francesco ROMANELLI
Juan Antonio RUBIO RODRIGUEZ
Rainer SALOMAA
Jean-Paul SAMAIN
Edouard SINNER
Borut SMODIŠ
Zoltán SZATMÁRY
Eugenijus USPURAS
Theofiel VAN RENTERGEM
Carlos VARANDAS
Adrianus H. M.VERKOOIJEN
Andreas M.VERSTEEGH
Sándor ZOLETNIK
Rozhodnutí Rady
ze dne 2. prosince 2004,
kterým se mění rozhodnutí Rady ze dne 27. března 2000, kterým se zmocňuje ředitel Europolu k zahájení jednání o dohodách s třetími státy a subjekty mimo rámec EU
(2004/C 317/01)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na čl. 42 odst. 2, čl. 10 odst. 4 a článek 18 Úmluvy o zřízení Evropského policejního úřadu (Úmluva o Europolu) [1],
s ohledem na akt Rady ze dne 3. listopadu 1998, kterým se stanoví pravidla pro vnější vztahy Europolu s třetími státy a subjekty mimo rámec EU [2], a zejména na článek 2 uvedeného aktu,
s ohledem na akt Rady ze dne 3. listopadu 1998, kterým se stanoví pravidla pro přijímání informací Europolem od třetích stran [3], a zejména na článek 2 uvedeného aktu,
s ohledem na akt Rady ze dne 12. března 1999, kterým se přijímají pravidla pro předávání osobních údajů Europolem třetím státům a třetím subjektům [4], a zejména na články 2 a 3 uvedeného aktu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Operativní požadavky a potřeba účinně bojovat proti organizovaným formám trestné činnosti prostřednictvím Europolu vyžadují, aby do seznamu třetích států, s nimiž je ředitel Europolu zmocněn zahájit jednání, byla doplněna Austrálie.
(2) Rozhodnutí Rady ze dne 27. března 2000 [5] je proto třeba změnit,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Rozhodnutí Rady ze dne 27. března 2000 se mění takto:
V čl. 2 odst. 1 se pod nadpis "Třetí státy" doplňuje do abecedního seznamu tento stát:
"– Austrálie".
Článek 2
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady
ze dne 13. prosince 2004
o jmenování členů a náhradníků správní rady Evropské nadace pro zlepšení životních a pracovních podmínek
(2004/C 317/03)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1365/75 ze dne 26. května 1975 o založení Evropské nadace pro zlepšení životních a pracovních podmínek [1], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 1947/93 [2], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
s ohledem na kandidátské listiny předložené vládami členských států (ohledně zástupců vlád) a na kandidátské listiny předložené Komisí (ohledně zástupců organizací zaměstnanců a zaměstnavatelů),
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rada svým rozhodnutím ze dne 8. listopadu 2001 [3] a rozhodnutím ze dne 28. června 2004 [4] jmenovala členy a náhradníky správní rady Evropské nadace pro zlepšení životních a pracovních podmínek na dobu od 19. října 2001 do 18. října 2004.
(2) Je nutné jmenovat členy a náhradníky zastupující vlády členských států a organizace zaměstnanců a zaměstnavatelů na dobu tří let.
(3) Jmenování těchto zástupců do správní rady je povinností Komise,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Na dobu od 19. října 2004 do 18. října 2007 jsou jmenováni tito členové a náhradníci správní rady Evropské nadace pro zlepšení životních a pracovních podmínek:
I. ZÁSTUPCI VLÁDY
+++++ TABLE +++++
II. ZÁSTUPCI ORGANIZACÍ ZAMĚSTNANCŮ
+++++ TABLE +++++
III. ZÁSTUPCI ORGANIZACÍ ZAMĚSTNAVATELŮ
+++++ TABLE +++++
Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 2239/2004/ES
ze dne 17. listopadu 2004,
kterým se mění rozhodnutí Rady 1999/784/ES o účasti Společenství v Evropské audiovizuální observatoři
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 157 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
po konzultaci Výboru regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutím 1999/784/ES [4] Rada rozhodla, že za účelem podpory činnosti Evropské audiovizuální observatoře (dále jen "observatoř") by se Společenství mělo stát jejím členem.
Observatoř přispívá k posílení konkurenceschopnosti audiovizuálního průmyslu Společenství zlepšováním předávání informací průmyslu, zejména malým a středním podnikům, a podporou většího přehledu na trhu.
(2) Multimédia a nové technologie budou hrát v audiovizuálním odvětví stále větší roli.
Observatoř by mohla i nadále hrát významnou úlohu, pokud dojde v pravý čas k posílení její schopnosti sledovat tyto nové vývojové trendy.
(3) Přestože je volný pohyb osob, zboží a služeb zakotven ve Smlouvě, nedostatek informací o mnoha rozdílech ve vnitrostátních předpisech v oblasti daňového a pracovního práva působí jako překážka volného pohybu audiovizuálního zboží a služeb.
Observatoř by mohla nabídnout pozitivní přínos prostřednictvím shromažďování a poskytování odborných znalostí a systematických informací v oblasti daňového a pracovního práva, autorského práva a práva na ochranu spotřebitele.
(4) V návaznosti na usnesení Evropského parlamentu ze dne 4. září 2003 o televizi bez hranic, které vyzvalo k předkládání ročních srovnávacích zpráv o zpřístupňování digitální TV zdravotně postiženým, by observatoř měla být vyzvána, aby shromažďovala roční údaje o úrovni televizních služeb poskytovaných ve všech členských státech Evropské unie nebo Rady Evropy s cílem pomoci zdravotně postiženým, jako například titulků, zvukového popisu a znakové řeči.
(5) Ukázalo se, že účast Společenství v observatoři je pro podporu její činnosti účinná.
(6) Je vhodné v této účasti pokračovat po dobu potřebnou k tomu, aby observatoř přijala hlavní směry své budoucí činnosti od roku 2006 dále.
(7) Rozhodnutí 1999/784/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ:
Jediný článek
Článek 5 rozhodnutí 1999/784/ES se nahrazuje tímto:
"Článek 5
Toto rozhodnutí se použije do posledního dne posledního měsíce sedmého roku následujícího po roce jeho přijetí." Ve Bruselu dne 17. listopadu 2004. Za Evropský parlament předseda J. Borrell Fontelles Za Radu předseda A. Nicolaï -------------------------------------------------- [1] Úř. věst. C 98, 23.4.2004, s. 34. [2] Úř. věst. C 241, 28.9.2004, s. 15. [3] Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 21. dubna 2004 (dosud nezveřejněné
Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 2241/2004/ES
ze dne 15. prosince 2004
o jednotném rámci Společenství pro průhlednost v oblasti kvalifikací a schopností (Europass)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 149 a 150 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Větší průhlednost v oblasti kvalifikací a schopností usnadní v celé Evropě mobilitu za účelem celoživotního vzdělávání, čímž přispěje k rozvoji kvalitního vzdělávání a odborné přípravy a usnadní profesní mobilitu, jak mezi zeměmi, tak mezi jednotlivými odvětvími.
(2) Akční plán mobility [4] schválený Evropskou radou na zasedání v Nice ve dnech 7. až 9. prosince 2000 a doporučení Evropského parlamentu a Rady 2001/613/ES ze dne 10. července 2001 o mobilitě pro studenty, osoby absolvující odbornou přípravu, dobrovolníky, učitele a školitele uvnitř Společenství [5] doporučily, aby se zobecnilo používání dokladů pro průhlednost v oblasti kvalifikací a schopností s cílem vytvořit evropský prostor kvalifikací.
Akční plán Komise v oblasti dovedností a mobility vyzval k vytvoření a posílení nástrojů na podporu průhlednosti a uznávání kvalifikací s cílem usnadnit mobilitu v rámci jednotlivých odvětví a mezi nimi.
Evropská rada na svém zasedání v Barceloně ve dnech 15. a 16. března 2002 rovněž požadovala, aby byla přijata další opatření za účelem vytvoření nástrojů pro zvýšení průhlednosti v oblasti diplomů a kvalifikací.
Usnesení Rady ze dne 3. června 2002 o dovednostech a mobilitě [6] a ze dne 27. června 2002 o celoživotním vzdělávání [7] vyzývají k větší spolupráci, jejímž cílem je kromě jiného vytvoření rámce pro průhlednost a uznávání založeného na stávajících nástrojích.
(3) Usnesení Rady ze dne 19. prosince 2002 o podpoře posílené evropské spolupráce v oblasti odborného vzdělávání a odborné přípravy [8] vyzvalo k přijetí opatření, která by zvýšila průhlednost v oblasti odborného vzdělávání a přípravy, a to prostřednictvím provádění a racionalizace informačních nástrojů a sítí, včetně začlenění stávajících nástrojů do jednoho jednotného rámce.
Tento rámec by měl být tvořen souborem dokladů označených společnou značkou a společným logem, které by vycházely z odpovídajících informačních systémů a jejichž podporu by zajišťovaly opakované propagační akce na evropské a vnitrostátní úrovni.
(4) V posledních letech byla vytvořena řada nástrojů, jak na úrovni Společenství, tak na mezinárodní úrovni, napomáhajících evropským občanům při hledání zaměstnání nebo při žádosti o přijetí ke studiu lépe informovat o své kvalifikaci a svých schopnostech.
K těmto nástrojům patří společný evropský vzor životopisu (CV) navržený doporučením Komise 2002/236/ES ze dne 11. března 2002 [9], dodatek k diplomu doporučený Úmluvou o uznávání kvalifikací týkajících se vysokoškolského vzdělávání v evropském regionu, která byla přijata v Lisabonu dne 11. dubna 1997, průkaz o vzdělání Europass stanovený rozhodnutím Rady 1999/51/ES ze dne 21. prosince 1998 o podpoře evropských stáží týkajících se přípravy na povolání, včetně učňovského vzdělávání [10], dodatek k osvědčení a evropské jazykové portfolio vypracované Radou Evropy.
Tyto doklady je třeba začlenit do jednotného rámce.
(5) Je třeba, aby do jednotného rámce mohly být v budoucnu začleňovány další doklady slučitelné s jeho účelem, a to po stanovení prováděcí struktury a prováděcích postupů a po dosažení jejich funkčnosti.
Jednotný rámec by zejména mohl být dále rozšířen o doklad, jehož účelem je zaznamenat schopnosti držitele v oblasti informační technologie.
(6) Poskytování kvalitních informací a pokynů je významným faktorem pro dosažení větší průhlednosti v oblasti kvalifikací a schopností.
Stávající služby a sítě již hrají významnou roli, jež by mohla být posílena prostřednictvím užší spolupráce, aby se zvýšila přidaná hodnota opatření Společenství.
(7) Z tohoto důvodu je nutné zajistit, aby akce prováděné podle tohoto rozhodnutí byly v souladu s jinými příslušnými politikami, nástroji a akcemi a aby je doplňovaly. Na úrovni Společenství k těmto politikám a nástrojům patří Evropské středisko pro rozvoj odborného vzdělávání (Cedefop) zřízené nařízením Rady (EHS) č.
337/75 [11], Evropská nadace odborného vzdělávání zřízená nařízením Rady (EHS) č. 1360/90 [12] a Evropská síť služeb zaměstnanosti (EURES) zřízená rozhodnutím Komise 2003/8/ES ze dne 23. prosince 2003, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č.
1612/68, pokud jde o vyřizování nabídek volných pracovních míst a žádostí o zaměstnání [13]. Na mezinárodní úrovni rovněž existuje Evropská síť národních informačních středisek o uznávání vysokoškolské kvalifikace (ENIC), kterou zřídila Rada Evropy a Unesco.
(8) Průkaz o vzdělání Europass, zřízený rozhodnutím 1999/51/ES, by tedy měl být nahrazen obdobným dokladem širšího zaměření, který by sloužil k zaznamenání všech období nadnárodní mobility za účelem vzdělávání, bez ohledu na úroveň a cíl vzdělávání, jichž bylo dosaženo v rámci Evropy a jež splňují příslušná kritéria kvality.
(9) Europass by měl být prováděn vnitrostátními subjekty podle čl. 54 odst. 2 písm. c) a čl. 54 odst. 3 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [14].
(10) Možnost účastnit se tohoto systému by měly mít přistupující státy, země Evropského hospodářského prostoru, které nejsou členy Společenství, a kandidátské země ucházející se o členství v Evropské unii, a to v souladu s příslušnými ustanoveními, které jsou obsaženy v nástrojích upravujících vztahy mezi Evropským společenstvím a uvedenými zeměmi.
Také státní příslušníci třetích zemí, kteří mají bydliště v Evropské unii, by měli mít možnost tohoto systému využívat.
(11) Ve vztahu k tomuto rozhodnutí hrají významnou úlohu sociální partneři, kteří by se měli podílet na jeho provádění.
Poradní výbor pro odborné vzdělávání, zřízený rozhodnutím Rady 63/266/EHS ze dne 2. dubna 1963, kterým se stanoví obecné zásady pro provádění společné politiky odborného vzdělávání [15], který tvoří představitelé sociálních partnerů a vnitrostátních orgánů členských států, by měl být pravidelně informován o provádění tohoto rozhodnutí.
Sociální partneři na evropské úrovni a další příslušné zúčastněné strany, včetně vzdělávacích a školicích institucí, sehrají zvláštní úlohu z hlediska iniciativ týkajících se průhlednosti, které by v příhodné době mohly být začleněny do rámce Europassu.
(12) Jelikož cílů tohoto rozhodnutí, zejména zřízení jednotného rámce Společenství pro průhlednost v oblasti kvalifikací a schopností, nemůže být dosaženo uspokojivě na úrovni členských států a může jich být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto rozhodnutí rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(13) Opatření nezbytná k provedení tohoto rozhodnutí by měla být přijata podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [16].
(14) Rozhodnutí 1999/51/ES by mělo být zrušeno,
PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
Toto rozhodnutí stanoví jednotný rámec Společenství pro dosažení průhlednosti v oblasti kvalifikací a schopností vytvořením osobního a koordinovaného souboru dokladů, nazvaného "Europass", který mohou občané dobrovolně používat ke zlepšení způsobu, jak v Evropě sdělovat svoji kvalifikaci a své schopnosti a jak o nich informovat.
Používání Europassu nebo jakéhokoliv dokladu tvořícího součást Europassu neukládá žádné povinnosti ani neposkytuje žádná práva jiná než práva nebo povinnosti stanovené v tomto rozhodnutí.
Článek 2
Doklady Europassu
K dokladům Europassu patří:
a) Europass-životopis (dále jen "Europass-CV") uvedený v článku 5;
b) doklady uvedené v článcích 6 až 9;
c) jakékoliv další doklady schválené Komisí jako doklady Europassu v souladu s kritérii uvedenými v příloze I a v souladu s postupem uvedeným v čl. 4 odst 2.
Článek 3
Sociální partneři
Aniž je dotčen postup podle čl. 4 odst. 2, Komise konzultuje se sociálními partnery a jinými příslušnými zúčastněnými stranami na evropské úrovni, včetně vzdělávacích a školicích institucí.
Článek 4
Postup projednávání ve výboru
1. Pro účely čl. 2 písm. c) je Komisi nápomocen, v závislosti na povaze dotyčného dokladu, výbor Sokrates zřízený rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 253/2000/ES ze dne 24. ledna 2000, kterým se zavádí druhá fáze akčního programu Společenství v oblasti vzdělávání "Socrates" [17], nebo výbor Leonardo da Vinci zřízený rozhodnutím Rady 1999/382/ES ze dne 26. dubna 1999, kterým se zavádí druhá fáze akčního programu Společenství v oblasti odborného vzdělávání "Leonardo da Vinci" [18].
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 uvedeného rozhodnutí.
Článek 5
Europass-CV
Doklad Europass-CV poskytne občanům možnost uvést jasné a úplné údaje o své kvalifikaci a svých schopnostech.
Doklad Europass-CV musí splňovat náležitosti uvedené v příloze II.
Článek 6
Europass-mobilita
V dokladu Europass-mobilita se zaznamenávají doby studia, které jeho držitelé absolvovali v zemích jiných než vlastních.
Doklad Europass-mobilita musí splňovat náležitosti uvedené v příloze III.
Článek 7
Europass-dodatek k diplomu
Europass-dodatek k diplomu poskytuje informace o stupni vysokoškolského vzdělání, kterého jeho držitel dosáhl.
Europass-dodatek k diplomu musí splňovat náležitosti uvedené v příloze IV.
Článek 8
Europass-jazykové portfolio
Europass-jazykové portfolio poskytuje občanům možnost informovat o svých jazykových dovednostech.
Europass-jazykové portfolio musí splňovat náležitosti uvedené v příloze V.
Článek 9
Europass-dodatek k osvědčení
Europass-dodatek k osvědčení popisuje schopnosti a kvalifikaci uvedené v osvědčení o odborném vzdělání.
Europass-dodatek k osvědčení musí splňovat náležitosti uvedené v příloze VI.
Článek 10
Europass na internetu
Za účelem provádění tohoto rozhodnutí spolupracuje Komise a příslušné vnitrostátní orgány při vytváření a správě internetového informačního systému Europassu, který obsahuje prvky spravované na úrovni Společenství a prvky spravované na vnitrostátní úrovni.
Informační systém na podporu rámce Europassu musí splňovat náležitosti uvedené v příloze VII.
Článek 11
Národní střediska Europassu
1. Každý členský stát odpovídá za provádění tohoto rozhodnutí na vnitrostátní úrovni.
Za tímto účelem každý členský stát určí Národní středisko Europassu (NSE), které odpovídá za vnitrostátní koordinaci všech činností uvedených v tomto rozhodnutí a které nahradí stávající subjekty, jež v současné době vykonávají podobné činnosti, popřípadě rozšíří jejich působnost.
Zřizuje se evropská síť národních středisek Europassu.
Její činnost koordinuje Komise.
2. Národní střediska Europassu mají za úkol:
a) koordinovat ve spolupráci s příslušnými vnitrostátními subjekty činnosti související s poskytováním nebo vydáváním dokladů Europassu, popřípadě vykonávat tyto činnosti;
b) vytvořit a spravovat vnitrostátní informační systém v souladu s článkem 10;
c) podporovat používání Europassu, kromě jiného prostřednictvím služeb poskytovaných na internetu;
d) zajistit ve spolupráci s příslušnými vnitrostátními subjekty, aby občané měli k dispozici příslušné informace a pokyny týkající se Europassu a jeho dokladů;
e) usnadnit poskytování informací a pokynů ohledně vzdělávacích příležitostí v Evropě, ohledně výchovně vzdělávacích soustav, a ohledně jiných otázek souvisejících s mobilitou za účelem vzdělávání, zejména prostřednictvím úzké koordinace s příslušnými službami Společenství a vnitrostátními službami, popřípadě dát občanům k dispozici materiál se základními informacemi o mobilitě;
f) na vnitrostátní úrovni spravovat finanční podporu Společenství pro všechny činnosti související s tímto rozhodnutím;
g) zapojit se do evropské sítě NSE.
3. NSE je na vnitrostátní úrovni prováděcím subjektem v souladu s čl. 54 odst. 2 písm. c) a odst. 3 nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002.
Článek 12
Společné úkoly Komise a členských států
Komise a členské státy:
a) zajistí, aby na úrovni Společenství a na vnitrostátní úrovni byla prováděna odpovídající propagační a informační činnost, zaměřená mimo jiné na občany, vzdělávací a školicí zařízení, jakož i na sociální partnery a podniky včetně malých a středních podniků, s cílem podpořit a integrovat podle potřeby akce NSE;
b) zajistí, aby na odpovídající úrovni probíhala vhodná spolupráce s příslušnými službami, zejména službou EURES a jinými službami Společenství;
c) přijmou opatření na podporu rovných příležitostí, zejména zvyšováním informovanosti všech příslušných stran;
d) zajistí, aby se všechny zúčastněné strany, včetně vzdělávacích a školicích institucí a sociálních partnerů, podílely na provádění tohoto rozhodnutí;
e) zajistí, aby při všech činnostech souvisejících s prováděním tohoto rozhodnutí byla plně respektována příslušná ustanovení Společenství a vnitrostátní ustanovení týkající se zpracování osobních údajů a ochrany soukromí.
Článek 13
Úkoly Komise
1. Komise zajistí ve spolupráci s členskými státy, aby činnostech souvisejících s prováděním tohoto rozhodnutí byly celkově v souladu s jinými příslušnými politikami, nástroji a akcemi Společenství, zejména v oblasti vzdělávání, odborné přípravy, mládeže, zaměstnanosti, sociálního začlenění, výzkumu a technického rozvoje.
2. Při provádění tohoto rozhodnutí Komise zajistí odborné poradenství Evropského střediska pro rozvoj odborného vzdělávání (Cedefop) v souladu s nařízením (EHS) č. 337/75. Za stejných podmínek a v příslušných oblastech probíhá pod záštitou Komise koordinace s Evropskou nadací odborného vzdělávání podle nařízení (EHS) č. 1360/90.
3. Komise pravidelně informuje Evropský parlament a Radu, jakož i ostatní příslušné subjekty, a zejména Poradní výbor pro odborné vzdělávání, o provádění tohoto rozhodnutí.
Článek 14
Zúčastněné země
1. Činností uvedených v tomto rozhodnutí se mohou účastnit přistupující státy a země Evropského hospodářského prostoru, které nejsou členy Společenství, v souladu s podmínkami stanovenými v dohodě o EHP.
2. Zúčastnit se mohou rovněž kandidátské země ucházející se o přistoupení k Evropské unii v souladu s příslušnými evropskými dohodami.
Článek 15
Hodnocení
Do 1. ledna 2008 a poté každé čtyři roky předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě hodnotící zprávu o provádění tohoto rozhodnutí, založenou na hodnocení vypracovaném nezávislým subjektem.
Článek 16
Finanční ustanovení
Roční rozpočtové položky schvaluje rozpočtový orgán v mezích finančního výhledu.
Výdaje související s tímto rozhodnutím se spravují podle ustanovení přílohy VIII.
Článek 17
Zrušení
Zrušuje se rozhodnutí 1999/51/ES.
Článek 18
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2005.
Článek 19
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům. Ve Štrasburku dne 15. prosince 2004
Společný postoj Rady 2004/293/SZBP
ze dne 30. března 2004,
kterým se obnovují opatření na podporu účinného provádění mandátu Mezinárodního trestního tribunálu pro bývalou Jugoslávii (ICTY)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 15 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 16. dubna 2003 přijala Rada společný postoj 2003/280/SZBP na podporu účinného provádění mandátu Mezinárodního trestního tribunálu pro bývalou Jugoslávii (ICTY) [1].
(2) Dne 27. června 2003 přijala Rada rozhodnutí 2003/484/SZBP [2], kterým se provádí společný postoj 2003/280/SZBP prostřednictvím nahrazení seznamu osob obsaženého v příloze společného postoje seznamem obsaženým v příloze uvedeného rozhodnutí.
(3) Použitelnost společného postoje Rady 2003/280/SZBP končí dnem 15. dubna 2004.
(4) Osoby obžalované ICTY jsou stále na svobodě a existují důkazy, že je jim napomáháno v jejich snaze unikat i nadále spravedlnosti.
(5) Z těchto důvodů Rada považuje za nezbytné prodloužit společný postoj 2003/280/SZBP na dalších 12 měsíců a aktualizovat seznam osob, na které se uvedený společný postoj vztahuje,
PŘIJALA TENTO SPOLEČNÝ POSTOJ:
Článek 1
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zabránily vstupu na svá území nebo průjezdu přes ně osobám uvedeným v příloze, které jsou zapojeny do činností napomáhajících osobám na svobodě pokračovat v unikání spravedlnosti za zločiny, z nichž je ICTY obžaloval, nebo jinak jednají takovým způsobem, který by mohl bránit účinnému provádění mandátu ICTY.
2. Odstavec 1 nezavazuje členský stát k odepření vstupu na své území svým vlastním státním příslušníkům.
3. Odstavcem 1 nejsou dotčeny případy, kdy členský stát plní závazky mezinárodního práva
a) jako hostitelská země mezinárodní mezivládní organizace,
b) jako hostitelská země mezinárodní konference svolané Organizací spojených národů nebo konané pod její záštitou nebo
c) v rámci mnohostranné dohody přiznávající výsady a imunity.
V každém takovém případě je Rada řádně informována.
4. Odstavec 3 se použije rovněž v případech, kdy je členský stát hostitelskou zemí Organizace pro bezpečnost a spolupráci v Evropě (OBSE).
5. Členské státy mohou udělit výjimky z opatření přijatých podle odstavce 1, jestliže je cesta odůvodněna naléhavou humanitární potřebou nebo účastí na mezivládních jednáních včetně těch, která podporuje Evropská unie, na kterých je veden dialog, který přímo podporuje ICTY při provádění jeho mandátu.
6. Členský stát, který hodlá udělit výjimky uvedené v odstavci 5, to oznámí písemně Radě.
Výjimka se považuje za udělenou, pokud jeden nebo více členů Rady nevznese písemnou námitku do 48 hodin od obdržení oznámení o navrhované výjimce.
V případě, že jeden nebo více členů Rady vznese námitku, může Rada kvalifikovanou většinou rozhodnout o udělení navrhované výjimky.
7. Pokud členský stát na základě odstavců 3, 4, 5 a 6 povolí pro své území vstup nebo průjezd osobám uvedeným v příloze, je povolení omezeno na účel, pro který je vydáno, a na osoby, kterých se týká.
Článek 2
Rada na návrh členského státu nebo Komise přijímá potřebné změny seznamu obsaženého v příloze.
Článek 3
Ke zvýšení účinku uvedených opatření Evropská unie povzbuzuje třetí země, aby přijaly omezující opatření podobná opatřením uvedeným v tomto společném postoji.
Článek 4
Tento společný postoj nabývá účinku dnem přijetí.
Použije se po dobu 12 měsíců.
Je průběžně přezkoumáván.
Jestliže Rada usoudí, že jeho cílů nebylo dosaženo, bude podle potřeby prodloužen nebo změněn.
Článek 5
Tento společný postoj bude zveřejněn
Společná akce Rady 2004/789/SZBP
ze dne 22. listopadu 2004
o prodloužení policejní mise Evropské unie v Bývalé jugoslávské republice Makedonie (EUPOL PROXIMA)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 14, čl. 25 třetí pododstavec, článek 26 a čl. 28 odst. 3 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle ochridské rámcové dohody je příspěvek Unie založen na širokém přístupu s činnostmi zaměřenými na celou řadu aspektů právního státu, včetně programů budování institucí a policejních činností, které by se měly vzájemně podporovat a posilovat.
Činnost Unie, podporovaná mimo jiné programy Společenství pro budování institucí podle nařízení CARDS, přispěje k celkovému mírovému řešení v Bývalé jugoslávské republice Makedonie a k úspěchu celkové politiky Unie v této oblasti, zejména procesu stabilizace a přidružení.
(2) Unie jmenovala zvláštního zástupce Evropské unie, aby tak přispěla ke konsolidaci mírového politického procesu a k úplnému provedení ochridské rámcové dohody a aby pomohla zajistit jednotnost vnější akce EU a koordinaci úsilí mezinárodního společenství na pomoc při provádění a trvalosti ustanovení uvedené rámcové dohody.
(3) Dne 26. září 2001 přijala Rada bezpečnosti OSN rezoluci 1371 (2001), ve které uvítala uzavření rámcové dohody a podpořila její plné uplatňování, mimo jiné i prostřednictvím úsilí EU.
(4) V zájmu zachování a rozvíjení významných výsledků dosažených v Bývalé jugoslávské republice Makedonie pomocí značného nasazení svého politického úsilí a zdrojů posílila EU svou úlohu v policejní práci, aby dále přispívala k zajištění stabilního bezpečného prostředí, které umožní vládě Bývalé jugoslávské republiky Makedonie provádět ochridskou rámcovou dohodu.
(5) Bezpečnostní situace v Bývalé jugoslávské republice Makedonie se od konfliktu v roce 2001 neustále zlepšuje.
V roce 2004 došlo k dalšímu posílení stability.
Byly učiněny kroky v přípravě a provádění hlavních reforem podle ochridské rámcové dohody a bylo vynaloženo úsilí na řešení dalších reformních priorit, včetně v oblasti právního státu.
Nelze však vyloučit zhoršení bezpečnostní situace, což by mohlo mít vážné důsledky pro mezinárodní bezpečnost.
Pokračující nasazení politického úsilí a zdrojů EU tak pomůže pevněji zakotvit stabilitu v zemi i v oblasti.
(6) Dne 16. září 2003 vyzvaly orgány Bývalé jugoslávské republiky Makedonie EU, aby převzala odpovědnost za zesílení policejní práce a rozmístění policejní mise EU (EUPOL PROXIMA).
(7) Společná akce Rady 2003/681/SZBP [1] ze dne 29. září 2003 zřídila EUPOL PROXIMA na období 12 měsíců od 15. prosince 2003 do 14. prosince 2004.
(8) Předseda vlády Bývalé jugoslávské republiky Makedonie pan Hari Kostov zaslal dne 1. října 2004 generálnímu tajemníkovi, vysokému představiteli dopis, ve kterém vyzývá EU, aby učinila potřebné kroky k prodloužení EUPOL PROXIMA po skončení jejího současného mandátu dne 14. prosince 2004 o 12 měsíců.
(9) Rada, berouc na vědomí dosažený pokrok, se dne 11. října 2004 dohodla na prodloužení EUPOL PROXIMA po skončení jejího současného mandátu dne 14. prosince 2004 o dalších 12 měsíců.
Rada se rovněž dohodla, že cílem prodloužené mise bude dále podporovat vytvoření výkonné a profesionální policejní služby založené na evropských standardech policejní práce.
Policejní odborníci EU, pod vedením zvláštního zástupce EU ve Skopje a v partnerství s orgány hostitelské vlády, budou nadále sledovat, napomáhat a radit policii země, zejména se zaměřením na střední a vyšší složky řízení, a tak přispívat k účinnějšímu boji proti organizovanému zločinu, vzrůstu důvěry veřejnosti v policejní práci a upevnění veřejného pořádku, a dále napomáhat vytvoření pohraniční policie.
(10) Politický a bezpečnostní výbor by měl nad EUPOL PROXIMA vykonávat politickou kontrolu a stanovit pro ni strategické řízení a přijímat odpovídající rozhodnutí podle čl. 25 třetího pododstavce Smlouvy o Evropské unii.
Politický a bezpečnostní výbor by měl být pravidelně informován o všech aspektech mise, včetně informování prostřednictvím informačních zasedání zvláštního zástupce EU, případně vedoucího mise/policejního komisaře.
(11) V souladu s pokyny ze zasedání Evropské rady v Nice ve dnech 7. až 9. prosince 2000 by tato společná akce měla určit úlohu generálního tajemníka, vysokého představitele v souladu s články 18 a 26 Smlouvy o Evropské unii při provádění opatření, která spadají do oblasti politické kontroly a strategického řízení vykonávaného Politickým a bezpečnostním výborem v souladu s článkem 25 Smlouvy o Evropské unii.
(12) Třetí státy by se měly podílet na operaci v souladu s pokyny stanovenými na zasedání Evropské rady v Nice.
(13) Podle čl. 14 odst. 1 Smlouvy o Evropské unii je třeba určit finanční referenční částku pro celou dobu provádění společné akce; určení finančních částek, které mají být financovány z rozpočtu Společenství, záleží na vůli legislativního orgánu a na dostupnosti rozpočtových prostředků na závazky během daného rozpočtového roku,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
Poslání
1. Evropská unie prodlužuje policejní misi Evropské unie (EUPOL PROXIMA) v Bývalé jugoslávské republice Makedonie od 15. prosince 2004 do 14. prosince 2005.
2. EUPOL PROXIMA působí v souladu s cíli a ostatními ustanoveními mandátu uvedeného v článku 3.
Článek 2
Plánování prodloužení
1. Současný policejní vedoucí mise zřídí jako přípravu na prodloužení mise pracovní skupinu v rámci mise, která se skládá z personálu nezbytného pro zajištění činností vyplývajících z potřeb prodloužení mise.
2. Souhrnné posouzení rizik bude provedeno jako priorita plánovacího procesu a může být podle potřeby aktualizováno.
3. Současný vedoucí mise vypracuje na základě koncepce operací (CONOPS) schválené Radou a na základě pokynů Politický a bezpečnostní výbor revidovaný operační plán (OPLAN) a zajistí všechny technické nástroje nezbytné k prodloužení EUPOL PROXIMA.
Revidovaný OPLAN zohlední souhrnné posouzení rizik.
4. Současný vedoucí mise při přípravě prodloužení mise, včetně zpracování revidovaného OPLAN, v případě potřeby konzultuje a koordinuje svoji činnost s projektem Evropské komise pro policejní reformu a s OBSE ve Skopje.
Článek 3
Mandát
EUPOL PROXIMA, v souladu s cíli ochridské rámcové dohody, v úzkém partnerství s příslušnými orgány a v rámci širšího pohledu z hlediska právního státu, v plné koordinaci a doplňkovosti s programy Společenství na budování institucí, s programy OBSE a s dvoustrannými programy, nadále sleduje, napomáhá a radí policii země se zaměřením na střední a vyšší složky řízení, a dále tak podle potřeby podporuje:
- upevnění veřejného pořádku, včetně boje proti organizovanému zločinu,
- praktické provádění komplexní reformy ministerstva vnitra, včetně policie,
- operativní přechod k pohraniční policii a vytvoření pohraniční policie jako součásti širšího úsilí EU podporovat integrovanou správu hranic,
- místní policii při budování důvěry u obyvatelstva,
- zesílení spolupráce se sousedními státy v oblasti policejní práce.
Článek 4
Struktura
EUPOL PROXIMA je v zásadě strukturována takto:
a) hlavní štáb ve Skopje, složený z vedoucího mise/policejního komisaře a personálu podle definice v revidovaném OPLAN;
b) jedna ústřední jednotka spolupůsobící na úrovni ministerstva vnitra;
c) více jednotek spolupůsobících na vhodných úrovních v Bývalé jugoslávské republice Makedonie.
Článek 5
Vedoucí mise/policejní komisař
1. Vedoucí mise/policejní komisař vykonává operativní velení (OPCON) EUPOL PROXIMA a zajišťuje běžné řízení jejích operací.
2. Vedoucí mise/policejní komisař podepíše smlouvu s Komisí.
3. Všichni policejní úředníci zůstávají plně podřízeni velení příslušného vnitrostátního orgánu.
Vnitrostátní orgány převedou operativní velení (OPCON) na vedoucího mise EUPOL PROXIMA.
4. Vedoucí mise/policejní komisař odpovídá za kázeňské otázky týkající se personálu.
Kázeňské kroky vůči vysílanému personálu jsou v pravomoci příslušného vnitrostátního orgánu nebo orgánu EU.
Článek 6
Personál
1. Počet a pravomoci personálu EUPOL PROXIMA odpovídají mandátu uvedenému v článku 3 a struktuře uvedené v článku 4.
2. Policejní úředníky vysílají členské státy.
Každý členský stát nese náklady na policejní úředníky, které vyslal, včetně platů, nákladů na zdravotní péči a jiných příspěvků než denních diet, jakož i na výlohy na cestu do Bývalé jugoslávské republiky Makedonie a zpět.
3. EUPOL PROXIMA přijímá mezinárodní civilní personál a místní personál na smluvním základě podle potřeby.
4. Přispívající státy nebo orgány Společenství mohou též v případě potřeby vyslat mezinárodní civilní personál.
Každý přispívající stát nebo orgán Společenství nese náklady na vysílaný personál, včetně platů, nákladů na zdravotní péči a jiných příspěvků než denních diet, jakož i na výlohy na cestu do Bývalé jugoslávské republiky Makedonie a zpět.
Článek 7
Linie velení
EUPOL PROXIMA, jako součást širšího přístupu Evropské unie k podpoře právního státu v Bývalé jugoslávské republice Makedonie, má jakožto operace pro řešení krize jednotnou linii velení.
- Zvláštní zástupce Evropské unie podává Radě zprávy prostřednictvím generálního tajemníka, vysokého představitele.
- Politický a bezpečnostní výbor zajišťuje politickou kontrolu a strategické řízení.
- Vedoucí mise/policejní komisař řídí EUPOL PROXIMA a zajišťuje její běžné řízení.
- Vedoucí mise/policejní komisař podává zprávy generálnímu tajemníku, vysokému představiteli prostřednictvím zvláštního zástupce EU.
- Generální tajemník, vysoký představitel předává pokyny vedoucímu mise/policejnímu komisaři prostřednictvím zvláštního zástupce EU.
Článek 8
Politická kontrola a strategické řízení
1. Politický a bezpečnostní výbor vykonává v rámci pravomoci Rady politickou kontrolu a strategické řízení mise.
Rada zmocňuje Politický a bezpečnostní výbor k přijímání vhodných rozhodnutí v souladu s článkem 25 Smlouvy o EU.
Toto oprávnění zahrnuje pravomoci ke jmenování vedoucího mise na návrh generálního tajemníka, vysokého představitele, schválení a změně revidovaného OPLAN a linie velení.
Rozhodovací pravomoc, pokud jde o cíle a ukončení operace, zůstává svěřena Radě, které je nápomocen generální tajemník/vysoký představitel.
2. Zvláštní představitel EU zajišťuje policejnímu vedoucímu mise místní politické vedení.
Zvláštní zástupce EU zajišťuje koordinaci s dalšími subjekty EU, jakož i vztahy s orgány a sdělovacími prostředky hostitelské strany.
3. Politický a bezpečnostní výbor podává pravidelně zprávy Radě.
4. Policejní vedoucí mise podává pravidelně zprávy o provádění mise Politickému a bezpečnostnímu výboru.
Politický a bezpečnostní výbor může podle potřeby přizvat policejního vedoucího mise na svá jednání.
Článek 9
Účast třetích států
1. Aniž je dotčena rozhodovací samostatnost EU a jednotný institucionální rámec Unie, jsou přistupující státy přizvány a jiné třetí státy mohou být přizvány, aby přispěly k EUPOL PROXIMA s tím, že ponesou náklady vzniklé v souvislosti s vysláním svých policejních úředníků anebo s jimi vyslaným mezinárodním civilním personálem, včetně platů, příspěvků a výloh na cestu do Bývalé jugoslávské republiky Makedonie a zpět, a že případně přispějí na běžné náklady EUPOL PROXIMA.
2. Aniž je dotčena rozhodovací samostatnost EU a jednotný institucionální rámec, mohou být k účasti na operaci přizvány třetí státy.
3. Rada pověřuje Politický a bezpečnostní výbor, aby přijímal na doporučení policejního vedoucího mise a Výboru pro civilní aspekty řešení krizí vhodná rozhodnutí o přijetí navrhovaných příspěvků.
4. Třetí státy přispívající na EUPOL PROXIMA mají ve vztahu k běžnému řízení operace stejná práva a povinnosti jako členské státy EU, které se operace účastní.
5. Politický a bezpečnostní výbor přijímá vhodná opatření ohledně náležitostí účasti a v případě potřeby je předloží Radě, včetně opatření týkajících se případné finanční účasti třetích států na společných nákladech.
6. Podrobná ujednání ve vztahu k účasti třetích států jsou podmíněna dohodou podle článku 24 Smlouvy o EU.
Generální tajemník, vysoký představitel, který je nápomocen předsednictví, může uvedená ujednání sjednat jménem předsednictví.
Článek 10
Finanční opatření
1. Finanční referenční částka určená na pokrytí výdajů prodloužené mise činí 15950000 pro závazky, z čehož 5000000 eur z rozpočtu na rok 2004 a 10950000 eur z rozpočtu na rok 2005.
2. Pokud jde o výdaje financované z rozpočtu Společenství,
a) jsou výdaje spravovány podle rozpočtových předpisů a postupů Evropského společenství s tou výjimkou, že žádné předběžné financování nezůstává ve vlastnictví Společenství.
Nabídkových řízení se mohou účastnit státní příslušníci třetích států;
b) policejní vedoucí mise podává Komisi, která nad ním vykonává dohled, úplné zprávy o činnostech vykonaných v rámci jeho smlouvy.
3. Finanční opatření respektují operativní požadavky EUPOL PROXIMA, včetně slučitelnosti vybavení a interoperability jejích týmů.
Článek 11
Akce Společenství
1. Rada bere na vědomí, že Komise bude nadále směřovat svou činnost k dosažení cílů této společné akce, případně prostřednictvím vhodných opatření Společenství.
2. Rada rovněž bere na vědomí, že ve Skopje i v Bruselu budou pokračovat vhodná koordinační ujednání.
Článek 12
Poskytování utajovaných skutečností
1. Generální tajemník, vysoký představitel je v souladu s bezpečnostními předpisy Rady oprávněn poskytovat NATO/KFOR a třetím stranám přidruženým k této společné akci utajované skutečnosti a dokumenty EU vytvořené pro účely operace až do úrovně "CONFIDENTIEL UE".
2. Generální tajemník, vysoký představitel je též v souladu s operativními potřebami mise a v souladu s bezpečnostními předpisy Rady oprávněn poskytovat OBSE utajované skutečnosti a dokumenty EU vytvořené pro účely operace až do úrovně "RESTREINT UE".
Za tím účelem budou vypracována místní ujednání.
3. V případě zvláštní a neodkladné operativní potřeby je v souladu s bezpečnostními předpisy Rady generální tajemník, vysoký představitel též oprávněn poskytnout hostitelskému státu utajované skutečnosti a dokumenty EU vytvořené pro účely operace až do úrovně "CONFIDENTIEL UE".
Ve všech ostatních případech se tyto skutečnosti a dokumenty poskytují hostitelskému státu vhodnými postupy na odpovídající úrovni spolupráce hostitelského státu s Evropskou unií.
4. Generální tajemník, vysoký představitel je oprávněn poskytnout třetím stranám přidruženým k této společné akci neutajované dokumenty EU o jednáních Rady týkajících se operace, na které se vztahuje služební tajemství podle čl. 6 odst. 1 jednacího řádu Rady.
Článek 13
Postavení personálu EUPOL PROXIMA
1. Postavení personálu EUPOL PROXIMA v Bývalé jugoslávské republice Makedonie, včetně výsad, imunit a dalších záruk nutných k úplnému provedení a hladkému průběhu EUPOL PROXIMA, je stanoveno v "Dohodě mezi Evropskou unií a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonie o postavení a činnosti policejní mise Evropské unie
Společná akce Rady 2004/794/SZBP
ze dne 22. listopadu 2004,
kterou se prodlužuje společná akce 2002/921/SZBP o prodloužení mandátu Pozorovatelské mise Evropské unie (EUMM)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 14 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 26. listopadu 2002 přijala Rada společnou akci 2002/921/SZBP o prodloužení mandátu Pozorovatelské mise Evropské unie [1] (EUMM).
(2) Dne 5. prosince 2003 přijala Rada společnou akci 2003/852/SZBP [2], kterou se prodlužuje společná akce 2002/921/SZBP a mandát EUMM do 31. prosince 2004.
(3) EUMM by měla pokračovat ve své činnosti na západním Balkánu na podporu politiky Evropské unie vůči tomuto regionu.
(4) Z tohoto důvodu by měl být mandát EUMM prodloužen a společná akce 2002/921/SZBP by měla být odpovídajícím způsobem prodloužena a změněna,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
Společná akce 2002/921/SZBP a mandát EUMM se prodlužují.
Článek 2
Společný postoj 2002/921/SZBP se mění takto:
a) v čl. 3 odst. 3 se datum " 30. září 2004" nahrazuje datem " 30. září 2005";
b) v čl. 6 odst. 1 se finanční referenční částka nahrazuje částkou 4186482 EUR;
c) v čl. 8 druhém pododstavci se datum " 31. prosince 2004" nahrazuje datem " 31. prosince 2005".
Článek 3
Tato společná akce vstupuje v platnost dnem přijetí.
Článek 4
Tato společná akce bude zveřejněna
Společná akce Rady 2004/796/SZBP
ze dne 22. listopadu 2004
na podporu fyzické ochrany jaderného areálu v Ruské federaci
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 14 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 24. června 2004 skončil program spolupráce Evropské unie zaměřený na nešíření jaderných zbraní a odzbrojení v Ruské federaci, přijatý v rámci společné strategie Evropské unie 1999/414/SZBP ze dne 4. června 1999 pro Rusko [1] a zřízený společnou akcí Rady 1999/878/SZBP [2].
(2) Evropská rada přijala dne 12. prosince 2003 strategii EU proti šíření zbraní hromadného ničení, která obsahuje v kapitole III seznam opatření pro boj proti tomuto šíření, jež je třeba přijmout v Evropské unii a ve třetích zemích.
(3) Podle kapitoly III strategie EU proti šíření zbraní hromadného ničení musí Evropská unie využívat všech nástrojů v ní obsažených k zabránění, odrazení, zastavení a vyloučení možnosti šíření, které celosvětově vyvolává znepokojení.
(4) Fyzická ochrana jaderných materiálů a zařízení včetně zastaralých reaktorů a vyhořelého paliva je jedním z konkrétních opatření obsažených ve strategii EU proti šíření zbraní hromadného ničení.
(5) Aby se zajistila provázanost zahraničních akcí Evropské unie, měly byt se její činnosti koordinovat s činnostmi Evropského společenství a členských států.
(6) Spolková republika Německo již provedla opatření na posílení fyzické ochrany ruských jaderných areálů,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
Cílem této společné akce je podpora projektu pro provádění opatření fyzické ochrany v moskevském Bočvarově institutu při Ruské federální agentuře pro atomovou energii.
Podrobný popis cílů a činností v rámci projektu je uveden v příloze I.
Článek 2
Za provádění společné akce odpovídá předsednictví, jemuž je nápomocen generální tajemník Rady, vysoký představitel pro SZBP.
Článek 3
Spolková republika Německo odpovídá za technické provádění této společné akce v rámci jejího dvoustranného programu v této oblasti.
Článek 4
1. Finanční referenční částka určená na krytí nákladů na provádění společné akce je 7937000 EUR.
2. Komise je pověřena kontrolou a hodnocením finančních aspektů provádění společné akce.
3. Na správu výdajů financovaných ze souhrnného rozpočtu Evropské unie uvedených v odstavci 1 se vztahují rozpočtové postupy a pravidla Společenství s tou výjimkou, že žádné předběžné financování nezůstává ve vlastnictví Společenství.
4. Komisi bude při plnění úkolů podle tohoto článku nápomocen jeden odborník, jehož zadání je stanoveno v příloze II.
Článek 5
Rada a Komise zajistí vhodnou koordinaci mezi společnou akcí, další pomocí Společenství a případnou další dvoustrannou pomocí poskytovanou členskými státy.
Článek 6
1. Předsednictví, jemuž je nápomocen generální tajemník Rady, vysoký představitel pro SZBP, podává Radě každých šest měsíců zprávu o provádění společné akce vycházející ze zpráv poskytovaných provádějícím subjektem uvedeným v bodu 5 přílohy I. Tyto zprávy rovněž hodnotí schopnost Ruské federace poskytovanou pomoc vstřebat a využít.
Komise je plně zapojena do předkládání zpráv a dalších souvisejících úkolů.
2. Rada může rozhodnout o pozastavení provádění projektu, pokud Ruská federace:
a) nebude plně spolupracovat při provádění společné akce;
b) neumožní Evropské unii sledování nebo hodnocení a kontrolu za tímto účelem;
c) nesplní své povinnosti vyplývající z dohody o partnerství a spolupráci, kterou se zakládá partnerství mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Ruskou federací na straně druhé [3].
Článek 7
Tato společná akce vstupuje v platnost dnem přijetí.
Její použitelnost končí tři roky ode dne přijetí, nerozhodne-li Rada jinak.
Článek 8
Tato společná akce bude zveřejněna
Společné akce Rady 2004/797/SZBP
ze dne 22. listopadu 2004
na podporu činnosti Organizace pro zákaz chemických zbraní (OPCW) v rámci provádění strategie EU proti šíření zbraní hromadného ničení
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 14 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská Rada přijala dne 12. prosince 2003 Strategii EU proti šíření zbraní hromadného ničení, která ve své kapitole III obsahuje seznam opatření pro boj proti tomuto šíření.
(2) Evropská unie aktivně provádí tuto strategii EU a zavádí opatření uvedená v její kapitole III, zejména opatření související s univerzalizací Úmluvy o chemických zbraních (CWC) a s poskytováním finančních zdrojů na podporu konkrétních projektů prováděných mnohostrannými institucemi.
(3) Cíle této strategie EU, jak jsou uvedeny v 2. bodu odůvodnění, doplňují cíle sledované Organizací pro zákaz chemických zbraní (OPCW) v souvislosti s její odpovědností za provádění CWC.
(4) Komise souhlasila s tím, aby byla pověřena dohledem nad řádným poskytováním příspěvku EU,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
1. Evropská unie podporuje činnosti Organizace pro zákaz chemických zbraní (OPCW) za účelem okamžitého a praktického provádění některých součástí strategie EU proti šíření zbraní hromadného ničení, s těmito cíli:
- podpora univerzality Úmluvy o chemických zbraních (CWC),
- podpora úplného provádění CWC státy, které jsou jejími stranami,
- mezinárodní spolupráce v oblasti chemických činností jako doplňující opatření k provádění CWC.
2. Projekty OPCW, které odpovídají opatřením strategie EU, jsou projekty, které mají za cíl zesílení:
- propagace CWC prostřednictvím provádění různých činností, včetně regionálních a subregionálních workshopů a seminářů, s cílem rozšířit počet členů OPCW,
- poskytování trvalé technické podpory státům, které jsou stranami úmluvy, jež o to požádají, za účelem zřízení vnitrostátních orgánů a jejich účinného fungování a za účelem přijetí vnitrostátních prováděcích právních předpisů podle CWC,
- mezinárodní spolupráce v oblasti chemických činností prostřednictvím výměny vědeckých a technických informací, chemických materiálů a zařízení pro účely, které nejsou podle CWC zakázány, v zájmu přispění k rozvoji kapacit pro provádění CWC ve státech, které jsou stranami úmluvy.
Podrobný popis výše uvedených projektů je uveden v příloze.
Článek 2
1. Finanční referenční částka pro tři projekty uvedené v čl. 1 odst. 2 činí 1841000 EUR.
2. Výdaje financované částkou stanovenou v odstavci 1 jsou spravovány v souladu s postupy a pravidly Evropského společenství použitelnými pro souhrnný rozpočet Evropské unie s výjimkou toho, že případné předběžné financování nezůstává majetkem Společenství.
3. Pro účely provádění projektů uvedených v článku 1 uzavře Komise finanční dohodu s OPCW o podmínkách použití příspěvku EU, který bude poskytnut ve formě grantu.
Tato finanční dohoda stanoví, že OPCW zajistí viditelnost příspěvku EU, která bude přiměřená jeho výši.
4. Komise v součinnosti s předsednictvím podává Radě zprávy o poskytování příspěvku EU.
Článek 3
Za provádění této společné akce odpovídá předsednictví Rady EU při plném zapojení Komise.
Komise je pověřena dohledem nad řádným poskytováním příspěvku EU uvedeného v článku 2.
Článek 4
Tato společná akce vstupuje v platnost dnem přijetí.
Její použitelnost končí jeden rok ode dne přijetí.
Článek 5
Tato společná akce bude zveřejněna
Společná akce Rady 2004/847/SZBP
ze dne 9. prosince 2004,
o policejní misi Evropské unie v Kinshase (KDR) týkající se integrované policejní jednotky (EUPOL "Kinshasa")
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 14, čl. 25 třetí pododstavec, článek 26 a čl. 28 odst. 3 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 26. ledna 2004 přijala Rada společný postoj 2004/85/SZBP o předcházení konfliktům v Africe, jejich zvládání a řešení [1].
(2) Evropská unie již přijala konkrétní opatření s cílem přispět k opětovnému nastolení bezpečnosti v Konžské demokratické republice (KDR), a to prostřednictvím operace Artemis provedené v KDR v průběhu roku 2003 v rámci společné akce 2003/423/SZBP ze dne 5. června 2003 o vojenské operaci Evropské unie v Konžské demokratické republice [2].
(3) Dne 14. prosince 2000 přijala Rada společnou akci 2000/792/SZBP [3] o jmenování pana Aldy Ajella zvláštním zástupcem Evropské unie pro oblast afrických Velkých jezer a o zrušení společné akce 96/250/SZBP.
Mandát zvláštního zástupce byl naposledy prodloužen společnou akcí 2004/530/SZBP [4].
(4) Dne 29. září 2003 přijala Rada společný postoj 2003/680/SZBP [5], kterým se mění společný postoj 2002/829/SZBP o dodávkách určitého vybavení do KDR.
(5) Celková a úplná dohoda o transformaci v Konžské demokratické republiky, podepsaná v Pretorii dne 17. prosince 2002, a memorandum o bezpečnosti a armádě ze dne 29. června 2003 stanovily zřízení integrované policejní jednotky (IPJ).
(6) Dne 28. července 2003 přijala Rada bezpečnosti OSN rezoluci č. 1493 (2003), ve které vyjadřuje uspokojení nad tím, že dne 4. dubna 2003 byla v Konžské demokratické republice přijata prozatímní ústava a že dne 30. června 2003 bylo oznámeno vytvoření vlády národní jednoty a transformace.
Rovněž vyzývá dárce, aby podpořili zřízení integrované konžské policejní jednotky, a schvaluje, aby mise Organizace spojených národů v KDR (MONUC) poskytla dodatečnou pomoc, která by mohla být potřebná pro její výcvik.
(7) Ve společném prohlášení o spolupráci mezi OSN a EU při řešení krizí ze dne 29. září 2003 přivítali generální tajemník OSN a předsednictví Rady Evropské unie stávající spolupráci mezi Organizací spojených národů a Evropskou unií v oblasti civilních a vojenských operací pro řešení krizí a posoudili způsoby, jakými lze pomoci zřídit integrovanou policejní jednotku v Kinshase, a zajistit tak bezpečnost pro přechodnou vládu a její orgány.
(8) Dne 20. října 2003 podala vláda KDR vysokému představiteli pro SZBP Evropské unie oficiální žádost o pomoc při zřízení integrované policejní jednotky, což by mělo přispět k zajištění ochrany státních institucí a posílení orgánů vnitřní bezpečnosti.
(9) Dne 15. prosince 2003 vyslovil Politický a bezpečnostní výbor souhlas s tím, že Evropská unie by měla podpořit zřízení integrované policejní jednotky ve třech fázích: rekonstrukce a renovace školicího střediska a poskytnutí základního vybavení; výcvik integrované policejní jednotky; a následná kontrola, monitorování a odborné vedení při konkrétním provádění mandátu integrované policejní jednotky po počáteční výcvikové fázi.
(10) Komise přijala rozhodnutí o financování z Evropského rozvojového fondu (ERF) pro projekt, který zahrnuje technickou pomoc, rekonstrukci školicího střediska a poskytnutí určitého vybavení pro integrovanou policejní jednotku, jakož i odpovídající výcvik.
(11) Dne 17. května 2004 přijala Rada společnou akci 2004/494/SZBP [6], v níž se Evropská unie zavazuje, že bude "podporovat prostřednictvím pomoci pro zřízení integrované policejní jednotky (IPJ) v Kinshase proces konsolidace vnitřní bezpečnosti v KDR, která představuje podstatný faktor pro mírový proces a rozvoj země."
Pro tento účel a kromě činností financovaných z ERF poskytla Evropská unie a její členské státy finanční nebo materiální prostředky, aby vláda KDR získala vybavení pro vymáhání práva, zbraně a střelivo, které byly shledány jako nezbytné pro zřízení integrované policejní jednotky.
(12) Dne 1. října 2004 přijala Rada bezpečnosti OSN rezoluci č. 1565 (2004), v níž rozhodla o prodloužení nasazení MONUC do 31. března 2005.
Rada bezpečnosti OSN také rozhodla, že MONUC bude mimo jiné mít mandát, aby na podporu vlády národní jednoty a transformace "přispívala k opatřením na zajištění bezpečnosti institucí a ochrany úředníků podílejících se na transformaci v Kinshase, dokud nebude integrovaná policejní jednotka připravena tento úkol převzít, a napomáhal konžským orgánům udržovat pořádek v jiných strategických oblastech."
(13) Současná bezpečnostní situace v KDR se může zhoršit, což by mohlo mít vážné důsledky pro proces upevňování demokracie, právního státu a mezinárodní i regionální bezpečnosti.
Pokračující závazek politické úsilí Evropské unie a poskytnutí zdrojů přispěje k zajištění stability v tomto regionu.
(14) Podle 12. bodu odůvodnění společné akce 2004/494/SZBP "Rada může rozhodnout, že projekt ERF a dodávky vybavení pro vymáhání práva, zbraní a střeliva integrované policejní jednotce musí být přiměřeně následovány prvkem evropské bezpečnostní a obranné politiky pro monitorování, odborného vedení a poradenství".
(15) Na zasedání dne 16. listopadu 2004 vyslovil Politický a bezpečnostní výbor souhlas s koncepcí, podle níž bude po projektu ERF následovat mise v rámci evropské bezpečnostní a obranné politiky.
(16) Dne 22. listopadu 2004 Rada zopakovala své odhodlání úzce spolupracovat s MONUC a poskytovat jí účinnou podporu, aby mohla plnit svůj mandát včetně policejního výcviku,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
Mise
1. Evropská unie zřizuje policejní misi Evropské unie (EUPOL "KINSHASA"), aby bylo zajištěno pokračování procesu, který zahájil projekt ERF uvedený ve společné akci 2004/494/SZBP a který zahrnuje zřízení integrované policejní jednotky (IPJ) v Kinshase (KDR) na počátku ledna roku 2005.
Před tímto datem, nejpozději 1. prosince 2004, se za účelem přípravy policejní mise vytvoří plánovací tým, který bude vykonávat činnost do zahájení mise.
2. EUPOL "KINSHASA" působí v souladu s cíli a ostatními ustanoveními, které jsou obsaženy v prohlášení o mandátu mise uvedeném v článku 3.
Článek 2
Plánovací fáze
1. Během plánovací fáze sestává plánovací tým z policejního vedoucího mise/vedoucího plánovacího týmu a z personálu nutného k plnění úkolů vyplývajících z potřeb mise.
2. Souhrnné posouzení rizika bude provedeno jako priorita plánovacího procesu a může být podle potřeby aktualizováno.
3. Generální sekretariát Rady vypracuje koncepci operací.
Plánovací tým potom vypracuje operační plán a určí všechny technické prostředky nutné k provedení EUPOL "KINSHASA".
Koncepce operací a operační plán vezmou v úvahu komplexní vyhodnocení rizika.
Koncepci operací a operační plán schvaluje Rada.
Článek 3
Prohlášení o mandátu mise
Evropská unie uskuteční policejní misi v Kinshase (KDR), jejímž cílem je monitorovat zřizování a počáteční fungování IPJ, odborně ji vést a poskytovat jí rady, aby tak bylo zajištěno, že IPJ vyvíjí činnost v souladu s výcvikem absolvovaným v akademickém středisku a s mezinárodními osvědčenými postupy v této oblasti.
Tyto činnosti budou zaměřeny na linii velení IPJ s cílem posílit řídící schopnost IPJ a monitorovat operativní jednotky při plnění jejích úkolů, odborně je vést a poskytovat jim rady.
Článek 4
Struktura mise
Misi tvoří velitelství umístěné na operativní základně IPJ.
Velitelství se skládá z kanceláře vedoucího mise, skupiny pro monitorování, odborné vedení a poradenství, skupiny pro správní podporu a styčných důstojníků pro styk s nejdůležitějšími činiteli z hlediska IPJ.
Článek 5
Vedoucí mise/policejní komisař
1. Na návrh generálního tajemníka, vysokého představitele jmenuje Politický a bezpečnostní výbor vedoucího mise/policejního komisaře.
Vedoucí mise/policejní komisař vykonává v EUPOL "KINSHASA" operativní velení a zajišťuje běžné řízení jejích operací.
2. Vedoucí mise/policejní komisař podepisuje smlouvu s Komisí.
3. Všichni policisté zůstávají plně pod velením příslušného vnitrostátního orgánu.
Vnitrostátní orgány přenášejí operativní velení na vedoucího EUPOL "KINSHASA".
4. Vedoucí mise/policejní komisař odpovídá za disciplinární dohled nad personálem.
Disciplinární řízení proti vyslanému personálu zahajuje příslušný vnitrostátní orgán nebo orgán Evropské unie.
Článek 6
Personál
1. Počet a pravomoci personálu EUPOL "KINSHASA" jsou v souladu s prohlášením o mandátu mise uvedeným v článku 3 a se strukturou mise uvedenou v článku 4.
2. Policisty vysílají členské státy.
Každý členský stát nese náklady na policisty, které vyslal, včetně platů, zdravotního pojištění, dávek jiných než denních dávek a příspěvků na bydlení a cestovních výdajů na cestu do KDR a zpět.
3. EUPOL "KINSHASA" přijímá podle potřeby mezinárodní civilní personál a místní personál na smluvním základě.
4. Přispívající státy nebo orgány Společenství mohou též v případě potřeby vyslat mezinárodní civilní personál.
Každý přispívající stát nebo orgán Společenství nese náklady na vyslaný personál, včetně platů, zdravotního pojištění, dávek jiných než denních dávek a příspěvků na bydlení a cestovních výdajů na cestu do KDR a zpět.
Článek 7
Linie velení
Struktura EUPOL "KINSHASA" má jako operace na řešení krize jednotnou linii velení.
- Zvláštní zástupce Evropské unie podává Radě zprávy prostřednictvím generálního tajemníka, vysokého představitele.
- Politický a bezpečnostní výbor zajišťuje politickou kontrolu a strategické řízení.
- Vedoucí mise/policejní komisař řídí EUPOL "KINSHASA" a zajišťuje její běžné řízení.
- Vedoucí mise/policejní komisař podává zprávy generálnímu tajemníku, vysokému představiteli prostřednictvím zvláštního zástupce EU.
- Generální tajemník, vysoký představitel dává pokyny vedoucímu mise/policejnímu komisaři prostřednictvím zvláštního zástupce EU.
Článek 8
Politická kontrola a strategické řízení
1. Politickou kontrolu a strategické řízení mise vykonává Politický a bezpečnostní výbor pod vedením Rady.
Rada zmocňuje Politický a bezpečnostní výbor k přijímání odpovídajících rozhodnutí v souladu s článkem 25 Smlouvy.
Toto zmocnění zahrnuje pravomoci měnit operační plán a linii velení.
Rozhodovací pravomoc, pokud jde o cíle a ukončení operace, má i nadále Rada, které je nápomocen generální tajemník, vysoký představitel.
2. Zvláštní zástupce EU vydává policejnímu vedoucímu mise pokyny v otázkách místní politiky.
Zvláštní zástupce EU zajišťuje koordinaci s dalšími zúčastněnými činiteli EU a vztahy s orgány hostitelského státu.
3. Politický a bezpečnostní výbor předkládá Radě pravidelné zprávy s přihlédnutím ke zprávám zvláštního zástupce EU.
4. Policejní vedoucí mise pravidelně předkládá zprávy o průběhu mise Politickému a bezpečnostnímu výboru.
Politický a bezpečnostní výbor může policejního vedoucího mise přizvat podle potřeby na svá jednání.
Článek 9
Účast třetích států
1. Aniž je dotčena rozhodovací samostatnost Evropské unie a jednotný institucionální rámec Unie, budou přistupující státy vyzvány a kandidátské a jiné třetí státy mohou být vyzvány, aby přispěly k EUPOL "KINSHASA" tím, že ponesou náklady na vyslání policistů nebo jimi vyslaného mezinárodního civilního personálu, včetně platů, dávek a cestovních výdajů na cestu do KDR a zpět, a že případně přispějí na provozní náklady EUPOL "KINSHASA".
2. Rada zmocňuje Politický a bezpečnostní výbor, aby na doporučení policejního vedoucího mise a Výboru pro civilní aspekty řešení krizí přijímal odpovídající rozhodnutí o přijetí navrhovaných příspěvků.
3. Třetí státy přispívající na EUPOL "KINSHASA" mají z hlediska běžného řízení operace stejná práva a stejné povinnosti jako členské státy Evropské unie, které se operace účastní.
4. Politický a bezpečnostní výbor přijme vhodná opatření s ohledem na ujednání týkající se účasti a v případě potřeby předloží návrh Radě, též o případné finanční účasti třetích států na společných nákladech.
5. Podrobná úprava účasti třetích států bude předmětem dohod podle článku 24 Smlouvy.
O této úpravě může jménem předsednictví jednat generální tajemník, vysoký představitel, který je nápomocen předsednictví.
Jestliže EU a třetí stát uzavřely dohodu, kterou se vytváří rámec pro účast třetího státu na operacích EU pro řešení krizí, použijí se v souvislosti s touto operací ustanovení takové dohody.
Článek 10
Finanční ujednání
1. Náklady na provedení této společné akce činí nejvýše 4370000 EUR určených na úhradu nákladů na plánovací fázi a na rok 2005.
2. Pokud jde o výdaje financované z rozpočtu Společenství,
a) výdaje se spravují podle pravidel a postupů Společenství použitelných pro rozpočet s tou výjimkou, že žádné předběžné financování nezůstává ve vlastnictví Společenství. Příslušníkům třetích států je umožněno účastnit se nabídkových řízení;
b) vedoucí plánovacího týmu/policejní vedoucí mise podává Komisi, která nad ním vykonává dohled, komplexní zprávy o činnostech vykonaných v rámci své smlouvy.
3. Finanční ujednání respektují operativní požadavky EUPOL "KINSHASA", včetně slučitelnosti vybavení a interoperability týmů.
Článek 11
Společenství a další příslušné akce
1. Rada bere na vědomí, že Komise zamýšlí směrovat svou činnost k dosahování cílů této společné akce, případně prostřednictvím vhodných opatření Společenství.
2. Rada rovněž bere na vědomí, že v Kinshase i v Bruselu je třeba zajistit koordinaci, mimo jiné s ohledem na případné budoucí projekty v rámci ERF, a brát při tom v úvahu stávající koordinační mechanismy.
Článek 12
Poskytování utajovaných skutečností
1. Generální tajemník, vysoký představitel je v souladu s bezpečnostními předpisy Rady oprávněn poskytovat třetím státům přidruženým k této společné akci utajované skutečnosti a dokumenty Evropské unie vytvořené pro účely operace až do úrovně "CONFIDENTIEL UE".
2. Generální tajemník, vysoký představitel je v souladu s operativními potřebami mise a v souladu s bezpečnostními předpisy Rady též oprávněn poskytovat OSN utajované skutečnosti a dokumenty Evropské unie vytvořené pro účely operace až do úrovně "RESTREINT UE".
Za tím účelem budou vypracována místní ujednání.
3. V případě zvláštní a neodkladné operativní potřeby je v souladu s bezpečnostními předpisy Rady generální tajemník, vysoký představitel též oprávněn poskytnout hostitelskému státu utajované skutečnosti a dokumenty Evropské unie vytvořené pro účely operace až do úrovně "CONFIDENTIEL UE".
Ve všech ostatních případech se tyto skutečnosti a dokumenty poskytují hostitelskému státu v souladu s postupy odpovídajícími úrovni spolupráce hostitelského státu s Evropskou unií.
4. Generální tajemník, vysoký představitel je oprávněn poskytnout třetím státům přidruženým k této společné akci neutajované dokumenty o jednáních Rady týkajících se operace, které jsou předmětem služebního tajemství podle čl. 6 odst. 1 jednacího řádu Rady.
Článek 13
Postavení personálu EUPOL "KINSHASA"
1. Postavení personálu EUPOL "KINSHASA" v KDR, včetně případných výsad, imunit a dalších záruk nutných k plnému provedení a řádnému fungování EUPOL "KINSHASA", bude dohodnuto postupem podle článku 24 Smlouvy.
Tuto dohodu může jménem předsednictví sjednat generální tajemník, vysoký představitel, který je předsednictví nápomocen.
2. Státní orgán nebo orgán EU, které vyslaly člena personálu, nesou odpovědnost za řešení veškerých stížností souvisejících s vysláním, které podá člen personálu nebo které se týkají člena personálu.
Za zahájení řízení proti vyslané osobě odpovídá dotyčný orgán státu nebo Společenství.
Článek 14
Vstup v platnost, trvání a výdaje
Tato společná akce vstupuje v platnost dnem přijetí.
Její použitelnost končí dnem 31. prosince 2005.
Výdaje jsou způsobilé ode dne přijetí společné akce.
Článek 15
Zveřejnění
Tato společná akce bude zveřejněna
Společný postoj Rady 2004/848/SZBP
ze dne 13. prosince 2004,
kterým se mění společný postoj 2004/661/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým představitelům Běloruska
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 15 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 24. září 2004 přijala Rada společný postoj 2004/661/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým představitelům Běloruska [1].
(2) Mezinárodní mise pro sledování voleb v Bělorusku došla k závěru, že při parlamentních volbách a referendu, které se konaly v Bělorusku dne 17. října 2004, nebyly zdaleka splněny hlavní závazky přijaté Běloruskem v rámci OBSE.
Evropská unie je toho názoru, že za nesrovnalosti při volbách zjištěné pozorovateli jsou přímo odpovědny běloruské orgány.
(3) Evropská unie rovněž poznamenává, že při pokojných demonstracích v Minsku konaných po volbách a referendu běloruská policie a další bezpečnostní síly brutálně napadly několik opozičních vůdců a zástupce sdělovacích prostředků.
(4) Z tohoto důvodu se Rada dne 22. listopadu 2004 rozhodla zavést omezení vstupu představitelů Běloruska, kteří jsou přímo odpovědní za podvodné volby a referendum, jakož i představitelů, kteří jsou odpovědní za vážné porušování lidských práv při represích proti pokojným demonstrantům.
(5) V této souvislosti Rada vyzvala téhož dne prezidenta Lukašenka a jeho vládu ke změně současné politiky a k zahájení základních demokratických a hospodářských reforem, které by přiblížily Bělorusko ke společným evropským hodnotám.
Rada dále konstatovala, že Evropská unie je nadále otevřena dialogu s Běloruskem o postupném rozvoji dvoustranných vztahů, jakmile běloruské orgány prokáží svými konkrétními akcemi upřímnou snahu se znovu zapojit.
Kromě toho Rada znovu potvrdila svou ochotu prohlubovat své vztahy s Běloruskem, včetně vztahů v rámci politiky dobrého sousedství v Evropě, jakmile běloruské orgány jasně prokáží svou snahu dodržovat demokratické hodnoty a právní stát.
(6) Rozsah omezujících opatření zavedených společným postojem 2004/661/SZBP by se proto měl rozšířit na osoby, které jsou přímo odpovědné za podvodné volby a referendum konané v Bělorusku dne 17. října 2004, a rovněž na osoby, které jsou odpovědné za závažné porušování lidských práv při represích proti pokojným demonstrantům po volbách a referendu v Bělorusku.
(7) Omezující opatření proti osobám přímo odpovědným za podvodné volby a referendum konané v Bělorusku dne 17. října 2004 a proti osobám odpovědným za vážné porušování lidských práv při represích proti pokojným demonstrantům po volbách a referendu by se měla přehodnotit s ohledem na reformy volebního řádu, které mají tento volební řád uvést v soulad se závazky v rámci OBSE a s dalšími mezinárodními standardy pro demokratické volby podle doporučení OBSE a Úřadu pro demokratické instituce a lidská práva (ODIHR), jakož i s ohledem na konkrétní činy orgánů prokazující respektování lidských práv při pokojných demonstracích,
PŘIJALA TENTO SPOLEČNÝ POSTOJ:
Článek 1
Společný postoj 2004/661/SZBP se mění takto:
1. V článku 1 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zabránily vstupu na svá území nebo průjezdu přes ně osobám, které jsou odpovědné:
- za to, že nezahájily nezávislé vyšetřování a stíhání údajných trestných činů, ačkoliv je to jejich povinností, a osoby, které jsou podle Pourgouridesovy zprávy považovány za hlavní postavy ve zmizení čtyř dobře známých osob v Bělorusku v létech 1999 a 2000 a v následném zakrytí tohoto činu vzhledem k tomu, že zjevně mařily spravedlnost. Seznam těchto osob je uveden v příloze I;
- za podvodné volby a referendum konané
Oprava k společnému postoji Rady 2004/848/SZBP ze dne 13. prosince 2004, kterým se mění společný postoj 2004/661/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým představitelům Běloruska
(Úředni věstník Evropské unie L 367 ze dne 14. prosince 2004)
"
"PŘÍLOHA II
Seznam osob podle čl. 1 odst. 1 druhé odrážky
1. Lidija Michajlovna JERMOŠINA, předsedkyně Ústřední volební komise Běloruska, narozená 29. ledna 1953 ve Slutsku (Minská oblast)
2. Jurij Nikolajevič PODOBED, podplukovník milice, Jednotka pro zvláštní účely (OMON), ministerstvo vnitra, narozen 5. března 1962 ve Slutsku (Minská oblast)."
"
--------------------------------------------------
Společný postoj Rady 2004/852/SZBP
ze dne 13. prosince 2004,
týkající se omezujících opatření proti Pobřeží slonoviny
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 15 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 15. listopadu 2004 přijala Rada bezpečnosti Organizace spojených národů rezoluci 1572 (2004) (dále jen "rezoluce Rady bezpečnosti OSN 1572 (2004)"), kterou se zakazují přímé či nepřímé dodávky, prodej nebo převod zbraní nebo souvisejícího materiálu, zejména vojenských letadel a vojenského vybavení, do Pobřeží slonoviny z území členských států nebo jejich státními příslušníky nebo za použití plavidel či letadel pod jejich vlajkou, bez ohledu na to, zda tyto zbraně a materiál pocházejí z jejich území či nikoli, jakož i jakákoli pomoc, poradenství nebo školení související s vojenskou činností.
(2) K provedení těchto opatření je třeba také zakázat financování nebo finanční pomoc související s vojenskou činností.
(3) Rezoluce Rady bezpečnosti OSN 1572 (2004) rovněž ukládá opatření k zamezení vstupu na území členských států nebo průjezdu přes ně všem osobám určeným výborem zřízeným podle odstavce 14 uvedené rezoluce (dále jen "výbor"), které znamenají hrozbu pro mír a proces národního usmíření v Pobřeží slonoviny, zejména těm, které blokují provádění dohod Linas-Marcoussis a Akkra III, a dalším osobám považovaným za osoby odpovědné za závažné porušení lidských práv a mezinárodního humanitárního práva v Pobřeží slonoviny na základě náležitých informací, dalším osobám, jež veřejně podněcují nenávist a násilí, a dalším osobám určeným výborem jako osoby porušující opatření uložená zbrojním embargem.
(4) Rezoluce Rady bezpečnosti OSN 1572 (2004) dále ukládá zmrazení finančních prostředků, dalších finančních aktiv a hospodářských zdrojů přímo nebo nepřímo vlastněných nebo ovládaných osobami, které jsou určeny výborem, nebo držených subjekty přímo nebo nepřímo vlastněnými nebo ovládanými osobami, které jednají jejich jménem nebo na jejich příkaz a které jsou určeny výborem, a stanovuje, že žádné finanční prostředky, finanční aktiva nebo hospodářské zdroje nesmějí být dány k dispozici těmto osobám nebo subjektům ani poskytnuty v jejich prospěch.
(5) Odstavec 19 rezoluce Rady bezpečnosti OSN 1572 (2004) stanovuje, že opatření týkající se vstupu na území členských států nebo průjezdu přes ně a zmrazení finančních prostředků, finančních aktiv a hospodářských zdrojů vstoupí v platnost dne 15. prosince 2004, pokud Rada bezpečnosti předtím nestanoví, že signatáři dohod Linas-Marcoussis a Akkra III splnili veškeré své závazky vyplývající z dohody Akkra III a pouští se do plného provádění dohody Linas-Marcoussis.
(6) Dne 22. listopadu 2004 Rada konstatovala, že za účelem dalšího přispívání k míru v Pobřeží slonoviny a zabránění destabilizace v subregionu, bude EU nadále podporovat iniciativy přijaté Hospodářským společenstvím států západní Afriky (ECOWAS) a Africkou unií (AU).
(7) Rada rovněž opětovně potvrdila jasný závazek EU podporovat veškerými vhodnými prostředky provádění dohod Linas-Marcoussis a Akkra.
(8) K provedení některých opatření je nezbytná akce Společenství,
PŘIJALA TENTO SPOLEČNÝ POSTOJ:
Článek 1
Pro účely tohoto společného postoje se "technickou pomocí" rozumí každá technická pomoc, která se týká oprav, vývoje, výroby, montáže, zkoušení, údržby nebo jiné technické služby a která může mít formu pokynů, poradenství, školení, předávání pracovních znalostí či dovedností nebo konzultací; technická pomoc zahrnuje též ústní formu pomoci.
Článek 2
1. Prodej, dodávky, převod nebo vývoz zbraní a souvisejícího materiálu všech typů, včetně zbraní a střeliva, vojenských vozidel a vojenského vybavení, polovojenského vybavení a náhradních dílů k výše uvedenému, jakož i vybavení, které může být použito k vnitřní represi, do Pobřeží slonoviny státními příslušníky členských států nebo z území členských států, ať z tohoto území pocházejí či nikoli, nebo za použití plavidel či letadel pod vlajkou členských států se zakazuje.
2. Rovněž se zakazuje:
a) poskytovat, prodávat, dodávat nebo převádět technickou pomoc, zprostředkovatelské nebo jiné služby související s vojenskou činností a s poskytováním, výrobou, údržbou a užíváním zbraní a souvisejícího materiálu všech typů, včetně zbraní a střeliva, vojenských vozidel a vojenského vybavení, polovojenského vybavení a náhradních dílů k výše uvedenému, jakož i vybavení, které může být použito k vnitřní represi, přímo či nepřímo jakékoli osobě nebo subjektu v Pobřeží slonoviny nebo pro použití v této zemi;
b) poskytovat financování nebo finanční pomoc související s vojenskou činností, zejména včetně finančních podpor, půjček a pojištění vývozních úvěrů, pro jakýkoli prodej, dodávku, převod nebo vývoz zbraní a souvisejícího materiálu, jakož i vybavení, které může být použito k vnitřní represi, přímo či nepřímo jakékoli osobě nebo subjektu v Pobřeží slonoviny nebo pro použití v této zemi.
Článek 3
1. Článek 2 se nevztahuje na:
a) dodávky a technickou pomoc určené výhradně k podpoře nebo pro použití operace Organizace spojených národů v Pobřeží slonoviny a francouzských ozbrojených sil, jež jim pomáhají,
- prodej, dodávky, převod nebo vývoz nesmrtícího vojenského vybavení určeného výhradně pro humanitární nebo ochranné účely, včetně vybavení určeného pro operace na řešení krizí EU, OSN, Africké unie a Hospodářského společenství států západní Afriky,
- financování a poskytování finanční pomoci související s takovým vybavením,
- poskytování technické pomoci a školení související s takovým vybavením, jak byly předem schváleny výborem,
c) prodej, dodávky, převod nebo vývoz ochranných oděvů, včetně neprůstřelných vest a vojenských přileb, dočasně vyvážených do Pobřeží slonoviny zaměstnanci OSN, zaměstnanci EU, Společenství nebo jeho členských států, zástupci sdělovacích prostředků a pracovníky humanitárních a rozvojových organizací a doprovodným personálem pouze pro jejich osobní potřeby,
d) prodej nebo zásoby dočasně převáděné nebo vyvážené do Pobřeží slonoviny ozbrojeným silám státu, jež provádí akce v souladu s mezinárodním právem, aby byla výhradně a přímo umožněna evakuace jeho státních příslušníků a těch osob, jež jsou v jeho konzulární působnosti v Pobřeží slonoviny, jak byly výboru předem oznámeny,
e) prodej, dodávky, převod nebo vývoz zbraní a souvisejícího materiálu a technické školení a pomoc určené výhradně pro pomoc nebo použití v procesu restrukturalizace obranných a bezpečnostních sil podle odst. 3 pododstavce f) dohody Linas-Marcoussis, jak byly předem schváleny výborem.
Článek 4
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zamezily vstupu na svá území nebo průjezdu přes ně osobám určeným výborem, jež představují hrozbu pro mír a proces národního usmíření v Pobřeží slonoviny, zejména těm, které blokují provádění dohod Linas-Marcoussis a Akkra III, dalším osobám považovaným za osoby odpovědné za závažné porušení lidských práv a mezinárodního humanitárního práva v Pobřeží slonoviny na základě náležitých informací, dalším osobám, jež veřejně podněcují nenávist a násilí, a dalším osobám určeným výborem jako osoby porušující opatření uložená odstavcem 7 rezoluce Rady bezpečnosti OSN 1572 (2004).
Dotčené osoby jsou uvedeny v příloze.
2. Odstavec 1 nezavazuje členské státy odmítnout vstup svých státních příslušníků na své území.
3. Odstavec 1 se nepoužije, pokud výbor stanoví, že je cesta odůvodněná na základě naléhavé humanitární potřeby, včetně náboženské povinnosti, nebo pokud výbor dojde k závěru, že by výjimka podpořila cíle rezolucí Rady bezpečnosti OSN, pokud jde o mír a národní usmíření v Pobřeží slonoviny a stabilitu v regionu.
4. Pokud členský stát podle odstavce 3 povolí osobám určeným výborem vstup na své území nebo průjezd přes ně, je toto povolení omezeno na účely, pro které bylo uděleno, a na osoby, kterých se týká.
Článek 5
1. Veškeré finanční prostředky, další finanční aktiva a hospodářské zdroje přímo nebo nepřímo vlastněné nebo ovládané osobami, které jsou určeny výborem, nebo držené subjekty přímo nebo nepřímo vlastněnými nebo ovládanými osobami, které jednají jejich jménem nebo na jejich příkaz a které jsou určeny výborem, se zmrazují.
2. Těmto osobám nebo subjektům určeným výborem nesmějí být přímo ani nepřímo dány k dispozici ani nesmějí být v jejich prospěch poskytnuty žádné finanční prostředky, finanční aktiva nebo hospodářské zdroje.
3. Výjimku lze udělit v případě finančních prostředků, dalších finančních aktiv nebo hospodářských zdrojů, které jsou:
a) nezbytné k hrazení základních výdajů, včetně úhrad za potraviny, nájemné nebo hypotéku, léky a lékařské ošetření, daně, pojistné a poplatky za veřejné služby,
b) určeny výlučně k hrazení přiměřených profesních odměn a náhradě výdajů vzniklých v souvislosti s poskytováním právních služeb,
c) určeny výlučně k hrazení poplatků nebo nákladů na služby, v souladu s vnitrostátními právními předpisy, na běžné vedení nebo správu zmrazených finančních prostředků, dalších finančních aktiv a hospodářských zdrojů,
za předpokladu, že dotyčný členský stát oznámil výboru svůj záměr povolit přístup k těmto finančním prostředkům, dalším finančním aktivům a hospodářským zdrojům a do dvou pracovních dnů od tohoto oznámení neobdržel od výboru zamítavé rozhodnutí,
d) nezbytné pro hrazení mimořádných výdajů, po oznámení dotyčného členského státu výše uvedenému výboru a po jejich schválení výborem,
e) předmětem soudcovského, správního nebo rozhodčího zástavního práva nebo rozhodnutí, v kterémžto případě mohou být finanční prostředky, další finanční aktiva a hospodářské zdroje použity k uspokojení pohledávek zajištěných takovým zástavním právem nebo k výkonu takových rozhodnutí, pokud zástavní právo bylo zřízeno nebo rozhodnutí vydáno přede dnem vydání rezoluce Rady bezpečnosti OSN 1572 a nejsou ve prospěch některé z osob uvedených v tomto článku a po oznámení dotyčného členského státu výboru.
4. Odstavec 2 se nevztahuje na připisování na zmrazené účty:
a) úroků nebo jiných výnosů z těchto účtů; nebo
b) plateb splatných podle smluv, dohod nebo závazků, které byly uzavřeny nebo vznikly přede dnem, od nějž se na tyto účty vztahují omezující opatření,
pokud se na tyto úroky, jiné výnosy a platby nadále vztahuje odstavec 1.
Článek 6
Rada vyhotoví seznam uvedený v příloze a provede změny tohoto seznamu na základě rozhodnutí výboru.
Článek 7
Tento společný postoj nabývá účinku dnem přijetí, s výjimkou opatření stanovených podle článků 4 a 5, jež se použijí ode dne 15. prosince 2004, ledaže by Rada rozhodla jinak na základě rozhodnutí Rady bezpečnosti o plnění podmínek stanovených v odstavci 19 rezoluce Rady bezpečnosti OSN 1572 (2004).
Článek 8
Tento společný postoj se použije do dne 15. prosince 2005.
Bude průběžně přezkoumáván.
Pokud bude mít Rada za to, že jeho cílů nebylo dosaženo, bude prodloužen či případně změněn.
Článek 9
Tento společný postoj bude zveřejněn
Společný postoj Rady 2004/902/SZBP
ze dne 22. prosince 2004,
kterým se prodlužuje společný postoj 2004/137/SZBP o omezujících opatřeních vůči Libérii
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 15 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 10. února 2004 přijala Rada společný postoj 2004/137/SZBP o omezujících opatřeních vůči Libérii [1], aby provedla opatření přijatá vůči Libérii podle rezoluce Rady bezpečnosti Organizace spojených národů 1521(2003).
(2) Společný postoj 2004/137/SZBP se použije do 22. prosince 2004.
(3) S ohledem na vývoj situace
Společná akce Rady 2004/909/SZBP
ze dne 26. listopadu 2004
o zřízení týmu odborníků pro případnou integrovanou misi Evropské unie v oblasti policie, podpory právního státu a civilní správy v Iráku
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na články 14 a 26 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská unie podporuje bezpečný, stabilní, jednotný, prosperující a demokratický Irák, pozitivně přispívající ke stabilitě dané oblasti.
EU podporuje irácký lid a iráckou prozatímní vládu v jejich úsilí o hospodářskou, sociální a politickou obnovu Iráku v rámci provádění rezoluce Rady bezpečnosti OSN 1546 ze dne 8. června 2004.
(2) Evropská rada přivítala dne 5. listopadu 2004 společnou vyšetřovací misi týkající se případné integrované policejní operace a operace na podporu právního státu v Iráku a posoudila její zprávu.
Evropská rada uznala důležitost posilování systému trestního soudnictví při respektování právního státu, lidských práv a základních svobod.
Vzala na vědomí přání iráckých orgánů, aby se EU v Iráku aktivněji zapojila, a že posílení trestního soudnictví by odpovídalo iráckým potřebám a prioritám.
(3) Evropská rada rozhodla, že do konce listopadu roku 2004 by měl být vyslán tým odborníků, který by pokračoval v dialogu s iráckými orgány a zahájil počáteční plánování případné integrované mise v oblasti policie, podpory právního státu a civilní správy, jejíž začátek se očekává po volbách, které se mají konat dne 30. ledna 2005, a který by zejména posoudil naléhavé bezpečnostní potřeby takové mise.
Měl by být podpořen také dialog s dalšími zeměmi v dané oblasti o těchto a dalších otázkách.
(4) Unie využije svého dialogu s Irákem a jeho sousedy k tomu, aby povzbudila pokračující regionální angažovanost a podporu větší bezpečnosti a politickému procesu a procesu obnovy v Iráku, jež jsou založeny na zásadách zahrnování, demokratických zásadách a respektování lidských práv a právního státu, jakož i podpory bezpečnosti a spolupráce v oblasti.
(5) Taková mise by měla být bezpečná, nezávislá a jasná, avšak měla by doplňovat a rozvíjet pokračující mezinárodní úsilí, jakož i rozvíjet součinnost stávajícího úsilí Společenství a členských států.
V souvislosti s misí v Iráku je třeba před přijetím jakéhokoli rozhodnutí vyřešit odpovídajícím způsobem všechny otázky bezpečnosti.
(6) S ohledem na stávající bezpečnostní situaci v Iráku a Bagdádu by se mělo o jakémkoli nasazení týmu odborníků nebo jeho částí v Iráku (včetně rozsahu a doby trvání takového nasazení) rozhodovat pouze na základě odpovídajícího bezpečnostního doporučení a hodnocení a za předpokladu, že byla přijata přiměřená bezpečnostní a logistická opatření pro minimalizaci rizika.
(7) Tým odborníků bude vykonávat svůj mandát za situace, která představuje hrozbu pro veřejný pořádek, osobní bezpečí a pro stabilitu Iráku a která by mohla ohrozit cíle společné zahraniční a bezpečnostní politiky stanovené v článku 11 Smlouvy o Evropské unii.
(8) V souladu s obecnými zásadami ze zasedání Evropské rady v Nice ve dnech 7. až 9. prosince 2000 by tato společná akce měla vymezit úlohu generálního tajemníka, vysokého představitele v souladu s články 18 a 26 Smlouvy o Evropské unii,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
Mise
1. Zřizuje se tým odborníků za účelem pokračování dialogu s iráckými orgány, zahájení počátečního plánování případné integrované mise v oblasti policie, podpory právního státu a civilní správy, jejíž začátek se očekává po volbách v lednu roku 2005, a zejména za účelem posouzení naléhavých bezpečnostních potřeb této mise.
Podporován bude také dialog s dalšími zeměmi v této oblasti o těchto a dalších otázkách.
2. Nasazení týmu odborníků proběhne do konce listopadu 2004.
3. Tým odborníků působí v souladu s pravomocemi stanovenými v článku 2.
Článek 2
Mandát
1. Nejpozději do konce ledna 2005 tým odborníků vypracuje zprávu, ve které stanoví podrobné návrhy k dosažení výše uvedených cílů.
Závěry zprávy se budou opírat o podrobnou analýzu proveditelnosti návrhů, jejich příspěvku ke stávajícím a plánovaným vnitrostátním a mezinárodním iniciativám v této oblasti, jakož i o podrobnou analýzu bezpečnostních omezení.
2. Tým odborníků založí počáteční plánování na prohlášení Evropské rady, že "ačkoli se Evropská rada domnívá, že by v současné době bylo možné provádět aktivity mimo Irák se zapojením styčných prvků v Iráku, souhlasí s tím, že pokud jde o misi uvnitř Iráku, musí být před přijetím jakéhokoli rozhodnutí patřičně vyřešeny veškeré otázky bezpečnosti".
Měl by být veden dialog s dalšími zeměmi v oblasti.
3. Zpráva by se měla zabývat zejména těmito body:
- komplexní a podrobnou analýzou bezpečnostní situace v Iráku, včetně podrobného posouzení hrozeb pro všechny aspekty případné mise v Iráku.
Analýza by měla vzít v úvahu nejnovější vývoj v zemi před předložením zprávy.
Měla by také zmínit krizový plán pro jakékoli části mise uvnitř Iráku v případě zhoršení bezpečnostní situace,
- oblastmi, ve kterých může být podáváno politické poradenství, a konkrétními cíli takového poradenství, jakož i povahou odborných znalostí nutných k jeho podávání,
- konkrétními požadavky na výcvik, přesnou cílovou skupinou takového výcviku a srovnáním výhod různých výcvikových modelů (včetně rozlišení výcviku uvnitř země a mimo zemi),
- důležitými mezinárodními normami (zejména normami OSN, Rady Evropy a OBSE), které by se měly odrazit ve výcvikovém materiálu,
- rozsahem spolupráce s OSN v souladu se společným prohlášením EU a OSN o řešení krizí,
- stávající nebo plánovanou pomocí od dárců v oblastech důležitých pro plánovanou operaci,
- vazbami na stávající rámce koordinace pomoci uvnitř Iráku a na vnitrostátní rozvojové rámce,
- možnými oblastmi nasazení uvnitř Iráku a mimo jeho území,
- časovým harmonogramem nasazení,
- personálními, logistickými, technickými a bezpečnostními požadavky,
- rozpočtovými položkami nutnými pro různé možnosti,
- nezbytnými body pro návrh dohod o postavení mise.
4. Tým odborníků povede příslušný dialog s iráckými orgány na vnitrostátní i regionální úrovni, orgány v rámci trestního soudnictví a s jinými důležitými subjekty.
Měl by zajistit pravidelný styk s iráckým ministerstvem pro plánování, které je odpovědné za celkovou koordinaci pomoci.
Tým také naváže úzký vztah s Úřadem Evropské komise pro Irák (nacházejícím se v současné době v Ammánu), s dvoustrannými programy členských států, Misí OSN pro pomoc Iráku (UNAMI) a Rozvojovou skupinou OSN, s jinými hlavními poskytovateli mezinárodní pomoci a s orgány v oblasti.
5. Tým odborníků sestává z malého pracovního jádra, které může být podle potřeby doplněno krátkodobou odbornou pomocí.
Článek 3
Vedoucí týmu odborníků a členové týmu odborníků
1. Vedoucím týmu odborníků je jmenován Pieter Feith.
Vybere členy týmu odborníků pod dohledem generálního tajemníka/vysokého představitele.
Vedoucí týmu odborníků konzultuje s Politickým a bezpečnostním výborem velikost a složení týmu odborníků.
2. Vedoucí týmu odborníků a jeho členové jsou vysíláni členskými státy nebo orgány EU.
Všichni členové týmu odborníků zůstávají v pravomoci vysílacího členského státu nebo orgánu EU a vykonávají své povinnosti a jednají v zájmu týmu odborníků.
Během výkonu mandátu i po jeho ukončení dodržují členové týmu odborníků nejvyšší stupeň mlčenlivosti, pokud jde o veškeré skutečnosti a informace týkající se týmu.
3. Členský stát nebo orgán EU, který vyslal člena personálu, je odpovědný za řešení veškerých stížností týkajících se vyslání, podaných kýmkoli nebo na kohokoli z personálu.
Dotyčný členský stát nebo orgán EU je odpovědný za podání žaloby na jimi vyslaného člena personálu.
4. Vedoucí týmu odborníků vede tým odborníků a vykonává jeho řízení.
Článek 4
Politický dohled a podávání zpráv
1. Vedoucí týmu odborníků jedná v rámci pravomoci generálního tajemníka, vysokého představitele a podává mu zprávy.
Politický a bezpečnostní výbor dostává od vedoucího týmu odborníků zprávy v pravidelných intervalech.
2. Politický a bezpečnostní výbor vykonává v rámci pravomoci Rady politickou kontrolu.
Politický a bezpečnostní výbor předkládá Radě v pravidelných intervalech zprávy.
Článek 5
Bezpečnost
1. Vedoucí týmu odborníků je za konzultací se zástupcem Bezpečnostního úřadu Rady účastnícím se mise odpovědný za zajištění souladu s minimálními bezpečnostními normami použitelnými pro tým odborníků.
2. Členské státy se snaží poskytnout týmu odborníků bezpečné ubytování, neprůstřelné vesty a vysokou ochranu uvnitř Iráku.
3. Vedoucí týmu odborníků konzultuje s Politickým a bezpečnostním výborem otázky bezpečnosti podle pokynů generálního tajemníka, vysokého představitele, které ovlivňují nasazení týmu.
Článek 6
Finanční opatření
1. Finanční referenční částka určená na pokrytí výdajů týmu odborníků činí 1058000 EUR.
2. Výdaje financované částkou stanovenou v odstavci 1 jsou spravovány v souladu s postupy a pravidly pro souhrnný rozpočet Evropské unie s výjimkou toho, že případné předběžné financování nezůstane majetkem Společenství.
3. Komise podepíše smlouvu s vedoucím týmu odborníků.
Vedoucí týmu podává Komisi, která nad ním vykonává dohled, úplné zprávy o rozpočtových aspektech činností vykonávaných v rámci své smlouvy.
Vedoucí týmu odborníků je odpovědný za veškeré výdaje Komisi.
4. Finanční opatření respektují operativní požadavky týmu odborníků, včetně požadavků týkajících se jeho bezpečnosti.
5. Výdaje jsou způsobilé počínaje dnem vstupu této společné akce v platnost.
Článek 7
Vstup v platnost
Tato společná akce vstupuje v platnost dnem přijetí.
Její použitelnost končí dnem 15. února 2005.
Článek 8
Zveřejnění
Tato společná akce bude zveřejněna
Rámcové rozhodnutí Rady 2004/757/SVV
ze dne 25. října 2004,
kterým se stanoví minimální ustanovení týkající se znaků skutkových podstat trestných činů a sankcí v oblasti nedovoleného obchodu s drogami
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 31 písm. e) a čl. 34 odst. 2 písm. b) této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nedovolený obchod s drogami ohrožuje zdraví, bezpečnost a kvalitu života občanů Evropské unie stejně jako legální hospodářskou činnost, stabilitu a bezpečnost členských států.
(2) Potřeba legislativní akce, jež by řešila nedovolený obchod s drogami, je zejména vyjádřena v akčním plánu Rady a Komise přijatém Radou ve složení pro spravedlnost a vnitřní věci ve Vídni dne 3. prosince 1998 o nejlepších způsobech provádění ustanovení Amsterodamské smlouvy týkajících se vytvoření prostoru svobody, bezpečnosti a práva [3], v závěrech jednání Evropské rady z Tampere ve dnech 15. a 16. října 1999, zejména v bodě 48 těchto závěrů, v protidrogové strategii EU (2000-2004) přijaté na zasedání Evropské rady v Helsinkách ve dnech 10. až 12. prosince 1999 a v protidrogovém akčním plánu EU (2000-2004) schváleném Evropskou radou na zasedání v Santa Maria de Feira ve dnech 19. a 20. června 2000.
(3) Je nezbytné přijmout minimální pravidla týkající se znaků skutkových podstat trestných činů nedovoleného obchodu s drogami a prekurzory, jež by na úrovni Unie umožnily společný přístup k boji proti takovému nedovolenému obchodu.
(4) V souladu se zásadou subsidiarity by se akce Evropské unie měla soustředit na nejzávažnější typy trestných činů souvisejících s drogami.
Vynětí určitých druhů jednání, která se vztahují k osobní spotřebě, z oblasti působnosti tohoto rámcového rozhodnutí, nepředstavuje pokyn Rady, jak by členské státy měly podobné případy ve svém vnitrostátním právu řešit.
(5) Sankce stanovené členskými státy by měly být účinné, přiměřené a odrazující a zahrnovat i trest odnětí svobody.
Při stanovení výše sankcí je třeba přihlédnout k okolnostem, jako je množství a druh obchodované drogy a zda byl trestný čin spáchán v rámci zločinného spolčení.
(6) Členské státy by měly mít možnost stanovit zmírnění trestních sankcí, pokud pachatel příslušným orgánům poskytne hodnotné informace.
(7) Je nezbytné přijmout opatření umožňující propadnutí výnosů z trestné činnosti uvedené v tomto rámcovém rozhodnutí.
(8) Měla by být přijata opatření pro zajištění toho, že právnické osoby lze činit odpovědnými za trestné činy uvedené v tomto rámcovém rozhodnutí, které jsou páchány v jejich prospěch.
(9) Účinnost snah zaměřených na řešení nedovoleného obchodu s drogami závisí zejména na harmonizaci vnitrostátních opatření, kterými se provádí toto rámcové rozhodnutí,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto rámcového rozhodnutí se rozumí:
1. "drogami": látky uvedené v těchto úmluvách OSN:
a) Jednotná úmluva o omamných látkách z roku 1961 (ve znění protokolu z roku 1972);
b) Vídeňská úmluva o psychotropních látkách z roku 1971.
Jsou zde rovněž zahrnuty látky podléhající kontrole na základě společné akce č. 97/396/SVV z 16. června 1997 o výměně informací, hodnocení rizika a kontrole nových syntetických drog [4];
2. "prekurzory": veškeré látky vyjmenované v právních předpisech Společenství, kterými se provádějí závazky vyplývající z článku 12 Úmluvy Organizace spojených národů ze dne 20. prosince 1988 proti nedovolenému obchodu s omamnými a psychotropními látkami;
3. "právnickou osobou": každý právní subjekt, který má takové postavení podle platných vnitrostátních právních předpisů, s výjimkou států nebo jiných veřejnoprávních subjektů vykonávajících veřejnou moc a veřejných mezinárodních organizací.
Článek 2
Trestné činy související s nedovoleným obchodem s drogami a prekursory
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby dále uvedené úmyslné jednání, je-li protiprávní, bylo trestné:
a) výroba, zhotovování, extrahování, příprava, nabízení, nabízení za účelem prodeje, šíření, prodej, dodávání za jakýchkoliv podmínek, překupnictví, zasílání, tranzitní přeprava, převážení, dovoz nebo vývoz drog;
b) pěstování opiového máku, keřů koky nebo rostlin Cannabis;
c) držení nebo nákup drog za účelem některýoh činností uvedených pod písmenem a);
d) zhotovování, převážení nebo šíření prekurzorů, pokud je známo, že jsou určeny k použití při nedovolené výrobě nebo zhotovení drog.
2. Jednání uvedené v odstavci 1 nespadá do oblasti působnosti tohoto rámcového rozhodnutí, pokud se ho pachatelé dopustí výhradně pro svou vlastní spotřebu, jak je vymezena vnitrostátními právními předpisy.
Článek 3
Návod, pomoc a pokus
1. Každý členský stát přijme opatření nezbytná k zajištění trestnosti návodu ke spáchání některého z trestných činů uvedených v článku 2, pomoci při jeho spáchání či pokusu o jeho spáchání.
2. Členský stát může z trestní odpovědnosti vyjmout pokus nabízet nebo připravovat drogy podle čl. 2 odst. 1 písm. a) a pokus o držení drog podle čl. 2 odst. 1 písm. c).
Článek 4
Sankce
1. Každý členský stát přijme opatření nezbytná k zajištění toho, aby za trestné činy uvedené v článcích 2 a 3 bylo možné uložit účinné, přiměřené a odrazující tresty.
Každý členský stát přijme nezbytná opatření, aby se na trestné činy uvedené v článku 2 vztahovaly tresty odnětí svobody v horní hranici trestní sazby nejméně 1 až 3 roky.
2. Každý členský stát přijme nezbytná opatření, aby se na trestné činy uvedené v čl. 2 odst. 1 písm. a), b) a c) vztahovaly tresty odnětí svobody v horní hranici trestní sazby nejméně 5 až 10 let za těchto okolností:
a) u trestného činu se jedná o velké množství drog;
b) u trestného činu se jedná o drogy, které nejvíce poškozují zdraví, nebo jeho následkem byla těžká újma na zdraví velkého počtu osob.
3. Každý členský stát přijme nezbytná opatření, aby se na trestné činy uvedené v odstavci 2 vztahovaly tresty odnětí svobody v horní hranici trestní sazby nejméně 10 let, pokud takový čin byl spáchán v rámci zločinného spolčení, jak je vymezeno ve společné akci 98/733/SVV ze dne 21. prosince 1998, kterou se stanoví, že účast na zločinném spolčení je v členských státech Evropské unie trestným činem [5].
4. Každý členský stát přijme nezbytná opatření, aby se na trestné činy uvedené v čl. 2 odst. 1 písm. d) vztahovaly tresty odnětí svobody v horní hranici trestní sazby nejméně 5 až 10 let, pokud takový čin byl spáchán v rámci zločinného spolčení, jak je vymezeno ve společné akci 98/733/SVV, s úmyslem použít prekurzory k výrobě nebo zhotovení drog za okolností uvedených v odst. 2 písm. a) nebo b).
5. Aniž jsou dotčena práva obětí a ostatních třetích stran jednajících v dobré víře, přijmou členské státy nezbytná opatření umožňující propadnutí látek, jež jsou předmětem trestných činů uvedených v článcích 2 a 3, nástrojů použitých nebo zamýšlených k použití při těchto trestných činech a výnosů z těchto trestných činů nebo propadnutí majetku v hodnotě odpovídající těmto výnosům, látkám nebo nástrojům.
Výrazy "propadnutí", "nástroje", "výnosy" a "majetek" mají stejný význam jako v článku 1 Úmluvy Rady Evropy o praní, vysledování, zajištění a propadnutí výnosů z trestné činnosti z roku 1990.
Článek 5
Zvláštní okolnosti
Aniž je dotčen článek 4, může každý členský stát přijmout opatření nezbytná ke zmírnění trestů uvedených v článku 4, pokud se pachatel:
a) zřekne trestné činnosti vztahující se k nedovolenému obchodu s drogami a prekurzory a
b) poskytne správním nebo justičním orgánům informace, které by jiným způsobem získat nemohly a které jim pomáhají
i) v zabránění nebo zmírnění účinků trestného činu,
ii) v identifikaci nebo soudním stíhání dalších pachatelů,
iii) v nalezení důkazů nebo
iv) v zabránění dalším trestným činům uvedeným v článcích 2 a 3.
Článek 6
Odpovědnost právnických osob
1. Každý členský stát přijme nezbytná opatření, aby zajistil, že právnické osoby lze činit odpovědnými za trestné činy uvedené v článcích 2 a 3, které v jejich prospěch spáchá jakákoliv osoba jednající samostatně nebo jako člen orgánu dotyčné právnické osoby, která v této právnické osobě působí ve vedoucím postavení na základě:
a) oprávnění zastupovat tuto právnickou osobu;
b) pravomoci přijímat rozhodnutí jménem této právnické osoby;
c) pravomoci vykonávat kontrolu v rámci této právnické osoby.
2. Kromě případů uvedených v odstavci 1 přijme každý členský stát opatření nezbytná k zajištění odpovědnosti právnických osob v případech, kdy nedostatek dohledu nebo kontroly ze strany osoby uvedené v odstavci 1 umožnil spáchání některého z trestných činů uvedených v článcích 2 a 3 ve prospěch uvedené právnické osoby osobou podřízenou osobě uvedené v odstavci 1.
3. Odpovědnost právnických osob podle odstavců 1 a 2 nevylučuje trestní stíhání fyzických osob, které jsou pachateli, návodci nebo pomocníky některého z trestných činů uvedených v článcích 2 a 3.
Článek 7
Sankce ukládané právnickým osobám
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby právnickou osobu odpovědnou podle čl. 6 odst. 1 bylo možné postihnout účinnými, přiměřenými a odrazujícími sankcemi, které zahrnují pokuty trestní nebo jiné povahy a mohou zahrnovat jiné sankce, například:
a) zbavení oprávnění na daňovou úlevu nebo jiné veřejné podpory nebo výhody;
b) dočasný nebo trvalý zákaz provozování obchodních činností;
c) uložení soudního dohledu;
d) zrušení rozhodnutím soudu;
e) dočasné nebo trvalé uzavření provozoven užitých pro spáchání trestného činu;
f) v souladu s čl. 4 odst. 5 propadnutí látek, jež jsou předmětem trestných činů uvedených v článcích 2 a 3, nástrojů používaných nebo zamýšlených k použití při těchto trestných činech a výnosů z těchto trestných činů nebo propadnutí majetku v hodnotě odpovídající těmto výnosům, látkám či nástrojům.
2. Každý členský stát přijme nezbytná opatření, aby právnickou osobu odpovědnou podle čl. 6 odst. 2 bylo možné postihnout účinnými, přiměřenými a odrazujícími sankcemi nebo opatřeními.
Článek 8
Soudní příslušnost a trestní stíhání
1. Každý členský stát přijme opatření nezbytná ke stanovení soudní příslušnosti svých soudů pro trestné činy uvedené v článcích 2 a 3, je-li:
a) trestný čin zcela nebo zčásti spáchán na jeho území;
b) pachatel jeho státním příslušníkem nebo
c) trestný čin spáchán ve prospěch právnické osoby usazené na území daného členského státu.
2. Členský stát může rozhodnout, že pokud je trestný čin spáchán mimo jeho území, pravidla pro stanovení soudní příslušnosti uvedená v odst. 1 písm. b) a c) nepoužije nebo je použije jen v určitých případech nebo za určitých okolností.
3. Členský stát, který v souladu se svými právními předpisy nevydává své státní příslušníky, přijme podle potřeby nezbytná opatření pro stanovení soudní příslušnosti a zahájení stíhání za trestný čin uvedený v článcích 2 a 3, je-li trestný čin spáchán jeho státním příslušníkem mimo území daného členského státu.
4. Členské státy uvědomí Generální sekretariát Rady a Komisi, pokud se rozhodnou použít odstavec 2, přičemž v případě potřeby uvedou, pro které konkrétní případy a okolnosti toto rozhodnutí platí.
Článek 9
Provádění a zprávy
1. Členské státy přijmou opatření nezbytná pro dosažení souladu s tímto rámcovým rozhodnutím nejpozději do 12. května 2006.
2. Ve lhůtě uvedené v odstavci 1 členské státy předloží Generálnímu sekretariátu Rady a Komisi znění předpisů, kterými ve svém vnitrostátním právu provádějí povinnosti, jež pro ně vyplývají z tohoto rámcového rozhodnutí.
Komise nejpozději do 12. května 2009 předloží zprávu Evropskému parlamentu a Radě o postupu provádění rámcového rozhodnutí, včetně jeho dopadu na soudní spolupráci v oblasti nedovoleného obchodu s drogami.
Na základě této zprávy Rada nejpozději do šesti měsíců od jejího předložení vyhodnotí, zda členské státy přijaly opatření nezbytná k dosažení souladu s tímto rámcovým rozhodnutím.
Článek 10
Územní působnost
Toto rámcové rozhodnutí se vztahuje na Gibraltar.
Článek 11
Vstup v platnost
Toto rámcové rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Doporučení Komise
ze dne 9. ledna 2004
o koordinovaném kontrolním programu Společenství pro rok 2004 k zajištění dodržování maximálních limitů reziduí pesticidů v obilovinách a v některých jiných produktech rostlinného původu a na jejich povrchu
(oznámeno pod číslem K(2003) 5400)
(Text s významem pro EHP)
(2004/74/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 86/362/EHS ze dne 24. července 1986 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v obilovinách a na jejich povrchu [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2003/113/ES [2], a zejména na čl. 7 odst. 2 písm. b) uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 90/642/EHS ze dne 27. listopadu 1990 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v některých produktech rostlinného původu, včetně ovoce a zeleniny, a na jejich povrchu [3], naposledy pozměněnou směrnicí 2003/113/ES, a zejména na čl. 4 odst. 2 písm. b) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Komise by měla postupně směřovat k vytvoření systému, který by umožnil provést odhad skutečné výše dietární expozice pesticidům.
Máli být možné provést reálné odhady, měly by být k dispozici údaje o sledování reziduí pesticidů v potravinách, které jsou hlavními složkami evropské stravy.
Obecně se má za to, že hlavní složky evropské stravy tvoří 20 až 30 potravin.
S ohledem na zdroje pro sledování reziduí pesticidů dostupné na vnitrostátní úrovni jsou členské státy schopny v rámci koordinovaného kontrolního programu analyzovat každý rok pouze vzorky osmi produktů.
Vývoj v používání pesticidů lze zaznamenat řádově za období tří let.
Proto by měly být jednotlivé pesticidy v zásadě sledovány ve 20 až 30 potravinách v řadě tříletých cyklů.
(2) V roce 2004 by měla být sledována rezidua všech pesticidů, na něž se vztahuje toto doporučení, což umožní použít tyto údaje k odhadu skutečné dietární expozice těmto pesticidům.
K počtu vzorků, který má být při každém kontrolním programu odebrán, je nezbytné přistupovat statisticky.
Takový přístup byl již vypracován Komisí pro CodexAlimentarius [4].
Z binomického rozdělení pravděpodobnosti lze vypočítat, že obsahuje-li méně než 1 % produktů rostlinného původu rezidua v množství překračujícím mez stanovitelnosti, poskytne vyšetření 613 vzorků jistotu vyšší než 99 %, že bude nalezen jeden vzorek obsahující rezidua pesticidu v množství překračujícím mez stanovitelnosti.
Odběr těchto vzorků by měl být rozdělen mezi členské státy podle počtu jejich obyvatel a spotřebitelů, přičemž by mělo být pro každý produkt odebráno nejméně 12 vzorků ročně.
(3) Komise zveřejnila nové pokyny týkající se postupů řízení jakosti u analýz reziduí pesticidů [5].
Bylo dohodnuto, že tyto pokyny budou v rámci možností používány analytickými laboratořemi členských států a na základě zkušeností z kontrolních programů neustále přezkoumávány.
(4) V čl. 4 odst. 2 písm. a) směrnice 90/642/EHS a v čl. 7 odst. 2 písm. a) směrnice 86/362/EHS se členským státům ukládá povinnost upřesnit kritéria uplatněná při vypracování jejich vnitrostátních inspekčních programů. Tyto informace by měly zahrnovat: i) kritéria použitá pro stanovení počtu vzorků, které mají být odebrány, a analýz, které mají být provedeny, dále použité vykazované hodnoty a kritéria, podle nichž byly vykazované hodnoty stanoveny; ii) podrobnosti o akreditaci laboratoří provádějících analýzy podle směrnice Rady 93/99/EHS ze dne 29. října 1993 o doplňujících opatřeních týkajících se úředního dozoru nad potravinami [6]; a iii) počet a povahu případů porušení limitů a přijatá opatření.
(5) Informace o výsledcích kontrolních programů jsou vhodné zejména pro zpracování, uchovávání a přenos pomocí elektronických nebo informačních prostředků.
Byly vytvořeny formáty pro předávání údajů elektronickou poštou členskými státy Komisi.
Členské státy by tedy měly být schopny předávat své zprávy Komisi ve standardním formátu.
Další vývoj takového standardního formátu zajistí nejlépe pokyny vypracované Komisí.
(6) Opatření tohoto doporučení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
DOPORUČUJE:
1. Komise vyzývá členské státy, aby odebraly a analyzovaly vzorky produktů pro kombinace produktů a reziduí pesticidů, které jsou uvedeny v příloze I, a to na základě počtu vzorků pro každý produkt, který je jim přidělen v příloze II, a přitom podle možnosti přihlédly k podílu, který na jejich vnitrostátním trhu zaujímají produkty Společenství, vnitrostátní produkty a produkty třetích zemí.
Pokud jde o pesticidy představující akutní riziko, jako např. organofosfáty, endosulfan a N-methylkarbamáty, měla by být u vybraných vzorků jablek, rajčat, salátu hlávkového, póru a kapusty hlávkové a zelí hlávkového rovněž provedena individuální analýza jednotek druhého laboratorního vzorku v případě, že je zjištěna přítomnost těchto pesticidů, a zejména v případě, jde-li o produkty jednoho producenta.
Počet jednotek musí být v souladu se směrnicí Komise 2002/63/ES [7].
Odeberou se dva vzorky.
Jestliže první laboratorní vzorek obsahuje detekovatelná rezidua dotyčného pesticidu, analyzují se jednotlivé jednotky druhého vzorku individuálně.
2. Komise vyzývá členské státy, aby nejpozději do 31. srpna 2005 podaly zprávy o výsledcích analýz zkoušených vzorků pro kombinace produktů a reziduí pesticidů uvedených v příloze I, v nichž uvedou:
a) použité analytické metody a dosažené vykazované hodnoty v souladu s postupy řízení jakosti analýzy reziduí pesticidů,
b) počet a povahu případů porušení limitů a přijatá opatření.
Zpráva, včetně elektronické verze, by měla být vytvořena ve formátu odpovídajícím pokynům [8], které Komise dala členským státům pro provádění jejích doporučení týkajících se koordinovaných kontrolních programů Společenství.
3. Komise vyzývá členské státy, aby nejpozději do 31. srpna 2005 zaslaly Komisi a všem ostatním členským státům všechny informace podle čl. 7 odst. 3 směrnice 86/362/EHS a čl. 4 odst. 3 směrnice 90/642/EHS, které se týkají kontrolního programu na rok 2004, aby bylo zajištěno alespoň kontrolními odběry dodržování maximálních limitů reziduí pesticidů. Členské státy zašlou zejména:
a) výsledky svých vnitrostátních programů týkajících se reziduí pesticidů,
b) informace o postupech řízení jakosti svých laboratoří, a zejména informace týkající se těch aspektů pokynů pro postupy řízení jakosti analýzy reziduí pesticidů, které nebyly schopny uplatnit nebo s jejichž uplatňováním měly potíže,
c) informace o akreditaci laboratoří provádějících analýzy podle článku 3 směrnice 93/99/EHS (včetně druhu akreditace, akreditačního orgánu a kopie osvědčení o akreditaci),
d) informace o zkouškách odborné způsobilosti a okružních testech, jichž se laboratoř účastnila.
4. Komise vyzývá členské státy, aby nejpozději do 30. září 2004 zaslaly Komisi návrhy svých vnitrostátních programů sledování maximálních limitů reziduí pesticidů stanovených směrnicemi 90/642/EHS a 86/362/EHS na rok 2005, včetně:
a) kritérií použitých pro stanovení počtu vzorků, které mají být odebrány, a analýz, které mají být provedeny,
b) použitých vykazovaných hodnot a kritérií, podle nichž byly vykazované hodnoty stanoveny, a
c) podrobností o akreditaci laboratoří provádějících analýzy podle směrnice Rady 93/99/EHS.
Doporučení Rady
ze dne 14. října 2004
o provádění politik zaměstnanosti členských států
(2004/741/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 128 odst. 4 této smlouvy,
s ohledem na doporučení Komise,
s ohledem na stanovisko Výboru pro zaměstnanost,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská strategie zaměstnanosti hraje hlavní úlohu při dosahování cílů lisabonské strategie týkajících se zaměstnanosti a trhu práce.
Úspěšné provedení lisabonské agendy vyžaduje, aby politiky zaměstnanosti členských států vyváženým způsobem zohledňovaly tři vzájemně se doplňující a podporující cíle plné zaměstnanosti, kvality pracovního místa a produktivity práce a sociální soudržnosti a sociální integrace.
K dosažení těchto cílů jsou nezbytné další strukturální reformy, které se soustředí na deset hlavních zvláštních priorit a na lepší správu.
(2) Reforma evropské strategie zaměstnanosti z roku 2003 zdůraznila význam střednědobého zaměření a provádění celého souboru politik doporučených v hlavních zásadách zaměstnanosti.
Hlavní zásady zaměstnanosti by měly být důkladně přezkoumávány pouze jednou za tři roky a jejich aktualizace během tohoto období by měla být přísně omezena.
(3) Rada přijala beze změny hlavní zásady politik zaměstnanosti členských států v roce 2004 rozhodnutím 2004/740/ES [1].
(4) Dne 22. července 2003 přijala Rada doporučení k provádění politik zaměstnanosti členských států [2].
Přezkoumání národních akčních plánů členských států pro zaměstnanost, uvedené ve společné zprávě o zaměstnanosti za roky 2003-2004, ukazuje, že členské státy a sociální partneři reagovali na tato doporučení Rady jen omezeně.
(5) Evropská úkolová skupina pro zaměstnanost doporučila, aby EU vydala doporučení členským státům důrazněji.
Prioritami by mělo být zlepšit adaptabilitu pracovníků a podniků; přilákat více lidí, aby vstoupili na trh práce a aby na něm zůstali; dbát na to, aby se práce vyplatila pro všechny; investovat více a účinněji do lidského kapitálu a celoživotního učení; a zajistit účinné provedení reforem prostřednictvím lepší správy.
Rada a Komise sdílejí toto hodnocení a začlenily politická poselství obsažená ve zprávě Evropské úkolové skupiny pro zaměstnanost do společné zprávy o zaměstnanosti.
(6) Základem pro formulování doporučení EU pro politiky zaměstnanosti členských států v roce 2004 je analýza provedení hlavních zásad a doporučení Rady z roku 2003 ve společné zprávě o zaměstnanosti a obecná poselství i poselství určená jednotlivým zemím obsažená ve zprávě Evropské úkolové skupiny pro zaměstnanost.
(7) Hlavní zásady zaměstnanosti se vztahují na nové členské státy ode dne jejich přistoupení.
Všechny nové členské státy informovaly v posledních letech o provedení společných hodnoticích dokumentů, které se vztahují na hlavní zásady zaměstnanosti.
Pro úspěšné pokračování probíhající reformy hospodářství musí většina nových členských států společně se sociálními partnery dále vyvíjet úsilí k modernizaci svých politik zaměstnanosti.
Je nezbytné vytvořit novou rovnováhu mezi pružností a bezpečností, zvýšit účast na zaměstnanosti a investice do lidského kapitálu prostřednictvím celoživotního učení a zlepšit ochranu zdraví při práci.
Sociální partnerství a významné zlepšení administrativní kapacity orgánů veřejné moci je ve většině nových členských států i nadále rozhodující k dosažení plné zaměstnanosti a účinnému využití podpory z Evropského sociálního fondu, hlavního nástroje pro investice do lidského kapitálu a celoživotního učení.
(8) Poselství určená jednotlivým zemím obsažená ve zprávě Evropské úkolové skupiny pro zaměstnanost jsou plně v souladu s posuzováním zpráv o provedení společných hodnoticích dokumentů a mohou sloužit jako vodítko pro provedení hlavních zásad zaměstnanosti v nových členských státech,
Doporučení Komise
ze dne 4. října 2004
o technických pokynech pro odběr vzorků a detekci geneticky modifikovaných organismů a materiálu vyrobeného z geneticky modifikovaných organismů nebo produktů s jejich obsahem podle nařízení (ES) č. 1830/2003
(Text s významem pro EHP)
(2004/787/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na druhou odrážku článku 211 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) Evropského parlamentu a Rady č. 1830/2003 ze dne 22. září 2003 o sledovatelnosti a označování modifikovaných organismů a sledovatelnosti potravin a krmiv vyrobených z geneticky modifikovaných organismů a o změně směrnice 2001/18/ES [1] stanoví systém předávání a uchovávání informací mezi provozovateli v každém stadiu uvádění na trh produktu sestávajícího z geneticky modifikovaných organismů nebo s jejich obsahem (dále jen "GMO") nebo potravin a krmiv vyrobených z GMO, ale nepožaduje, aby provozovatelé v každém stadiu uvádění na trh odebírali vzorky a testovali výrobky na výskyt GMO nebo materiálů z GMO vyrobených.
(2) Podle čl. 9 odst. 1 nařízení (ES) č. 1830/2003 se však po členských státech požaduje, aby zajistily, že za účelem dosažení souladu s uvedeným nařízením budou podle potřeby prováděny inspekce a další kontrolní opatření, včetně kontroly vzorků a testování (kvalitativního i kvantitativního).
(3) Aby se usnadnil koordinovaný přístup k těmto inspekcím a kontrolním opatřením, vyžaduje čl. 9 odst. 2 nařízení (ES) č. 1830/2003, aby byly stanoveny technické pokyny pro odběr vzorků a testování produktů za účelem detekce GMO a potravin a krmiv vyrobených z GMO.
(4) Tyto pokyny by se měly vztahovat na produkty, které získaly povolení k uvedení na trh, aniž je dotčen čl. 4 odst. 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES [2], pokud jde o GMO, které nejsou povoleny v Evropské unii.
(5) Odběr vzorků a detekce by měly být provedeny za použití řádných vědeckých a statistických protokolů, aby se tak dosáhlo příslušné spolehlivosti detekce GMO nebo materiálů z GMO vyrobených.
(6) Při vývoji pokynů byl konzultován výbor zřízený článkem 30 směrnice 2001/18/ES a byl brán ohled na práci vnitrostátních příslušných orgánů, Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat a referenční laboratoře Společenství.
(7) Pokud se požaduje velké množství geneticky nemodifikovaného osiva nebo jiných rostlinných rozmnožovacích materiálů, aby se splnily normy pro náhodný a technicky nevyhnutelný výskyt geneticky modifikovaného osiva a jiných rostlinných rozmnožovacích materiálů, měl by se v kontextu specifických právních předpisů týkajících se osiva a jiných rostlinných rozmnožovacích materiálů vytvořit protokol o odběru vzorků a testování na výskyt geneticky modifikovaného osiva a jiných rostlinných rozmnožovacích materiálů; náležitosti uvedeného protokolu by přitom případně mohly sloužit rovněž jako základ pro odběr vzorků a testování jiných geneticky modifikovaných druhů plodin, na které se nevztahují výše uvedené právní předpisy,
DOPORUČUJE:
I. OBECNÉ ZÁSADY
1. Pro účely splnění požadavků stanovených čl. 9 odst. 1 nařízení (ES) č. 1830/2003 vezmou členské státy v úvahu:
a) minulé působení provozovatelů s ohledem na plnění příslušných právních předpisů;
b) spolehlivost všech kontrol, které provozovatelé již uskutečnili;
c) situace, kde se předpokládá neplnění;
d) používání přiměřených prostředků k požadovaným cílům, a zejména v souvislosti se získanými zkušenostmi;
e) stupeň heterogenity a místo dodavatelského řetězce, ve kterém se testování provádí.
2. Úřední kontroly by měly být provedeny bez předchozího upozornění, kromě případů, kdy je nezbytné předchozí oznámení provozovatele.
3. Úřední kontroly by se měly provádět v jakékoli fázi výroby, zpracování, skladování a distribuce produktu, který obsahuje nebo může obsahovat GMO, nebo potravin a krmiv vyrobených z GMO, včetně místa vývozu [3].
4. Úřední kontroly by neměly dělat rozdíl mezi produkty určenými k vývozu ze Společenství a produkty určenými k uvedení na trh v rámci Společenství.
5. Provozovatelé, jejichž produkty jsou předmětem odběru vzorků a rozboru, by měly mít nárok na odvolání a žádost o druhé stanovisko.
Úřední orgány by měly shromáždit dostatečný počet kontrolních vzorků za účelem výkonu rozhodnutí a rozhodčího řízení, aby provozovateli zajistily právo na odvolání a poskytnutí druhého stanoviska, jak požadují vnitrostátní právní předpisy.
6. Vedle metod odběru vzorků doporučených v těchto pokynech lze použít jiné metody.
7. Vedle metod testování doporučených v těchto pokynech lze použít jiné metody za předpokladu, že takové metody jsou schváleny referenční laboratoří Společenství zřízenou nařízením (ES) č. 1829/2003.
8. Aniž jsou dotčeny zvláštní požadavky stanovené v právních předpisech EU týkajících se kontrol potravin, krmiv a jiných kontrol, a zejména ve směrnici 95/53/ES, kterou se stanoví zásady organizace úředních kontrol v oblasti výživy zvířat, ve směrnici 70/373/EHS o zavedení metod odběru vzorků a analytických metod Společenství pro úřední kontrolu krmiv, ve směrnici 89/397/EHS o úředním dozoru nad potravinami a ve směrnici 93/99/EHS o doplňujících opatřeních týkajících se úředního dozoru nad potravinami, zajistí členské státy provádění úředních kontrol za účelem dosažení cílů nařízení (ES) č. 1830/2003.
II. DEFINICE
a) Partie se definuje jako konkrétní a specifické množství materiálu.
Následující definice zohledňují typ materiálů, který tvoří partii, a jsou v souladu s ISTA, normami ISO 6644 a 13690 a FAO (Mezinárodní normy pro rostlinolékařská opatření):
Partie osiva : specifické množství osiva, fyzicky identifikovatelné a homogenní, které nepřesahuje maximální velikost partie, jak je definována ve směrnicích o osivech, a která tvoří celou zásilku, nebo její část.
Partie jiného rostlinného rozmnožovacího materiálu : počet jednotek téhož produktu identifikovatelný homogenitou složení, původu atd., který nepřesáhne maximální velikost partie, jak je definována v právních předpisech o jiném rostlinném rozmnožovacím materiálu, a který tvoří celou zásilku, nebo její část.
Partie potravin a krmných produktů : množství produktů odeslaných nebo obdržených najednou, na něž se vztahuje konkrétní smlouva nebo přepravní dokument.
b) Dílčí vzorek: stejné malé množství produktu odebrané z každého místa odběru vzorků v partii zahrnující celou hloubku partie (statický vzorek), nebo odebraný z proudu produktu v průběhu daného časového intervalu (odběr vzorků tekoucích produktů).
c) Dílčí vzorek k archivaci: vzorek uchovávaný po určité časové období pro účely dalších rozborů.
d) Souhrnný vzorek: množství produktu získané kombinováním a mícháním dílčích vzorků odebraných z určité partie.
e) Laboratorní vzorek: množství produktu odebrané ze souhrnného vzorku a určené k laboratorním inspekcím a testům.
f) Analytický vzorek: homogenizovaný laboratorní vzorek sestávající buď z celého laboratorního vzorku, nebo jeho reprezentativní části.
g) Kontrolní vzorek: vzorek uchovávaný po určité časové období za účelem stvrzení a rozhodčího řízení.
h) Procento geneticky modifikovaného DNA: procento počtu geneticky modifikovaných kopií DNA ve vztahu k počtu kopií DNA specifických pro cílový taxon vypočítané na základě haploidních genomů.
III. ZÁSADY PROTOKOLŮ O ODBĚRU VZORKŮ
1. Při kontrolách a inspekcích, zda provozovatelé plní podmínky článků 4 a 5 nařízení (ES) č. 1830/2003, vezmou členské státy v úvahu pokyny týkající se protokolů o odběru vzorků pro produkty vyrobené nebo sestávající z GMO nebo s jejich obsahem.
2. Další pomoc a pokyny o metodách odběru vzorků v rámci působnosti tohoto doporučení poskytne referenční laboratoř Společenství zřízená nařízením (ES) č. 1829/2003 a vnitrostátně určené laboratoře v rámci Evropské sítě laboratoří GMO (dále jen "ENGL").
3. Pro účely odhadu výskytu GMO by měly být použity harmonizované postupy odběru vzorků.
Tyto postupy se uplatní na partie osiva a jiného rostlinného rozmnožovacího materiálu, potravin, krmiva a zemědělských produktů.
4. Níže uvedené postupy odběru vzorků by měly zajistit, že shromážděné a analyzované vzorky jsou reprezentativní pro různé druhy zkoumaných produktů.
Vzhledem k tomu, že protokoly odběru vzorků na výskyt geneticky modifikovaného osiva a jiného rostlinného rozmnožovacího materiálu v partiích osiva by měly být vytvořeny podle zvláštních právních předpisů o osivu a jiných rozmnožovacích materiálech, strategie odběru vzorků pro hromadné produkty a potraviny a krmné produkty se řeší v oddělených sekcích, aby bylo možné zohlednit specifické vlastnosti produktů.
IV. PROTOKOLY ODBĚRU VZORKŮ
1. Odběr vzorků z partií osiva a jiných rostlinných rozmnožovacích materiálů
Tato sekce se zabývá detekcí geneticky modifikovaného osiva nebo jiného rostlinného rozmnožovacího materiálu v partiích osiva nebo jiného rostlinného rozmnožovacího materiálu geneticky nemodifikovaných variant nebo klonů a detekcí geneticky modifikovaného osiva nebo jiného rostlinného rozmnožovacího materiálu pocházejících z jiného transformačního postupu, než který byl určen pro partii osiva nebo jiného rostlinného rozmnožovacího materiálu geneticky modifikované varianty nebo klonu.
Vzorky by měly být odebírány v souladu se současnými mezinárodními metodami a případně z partií, jak je definováno ve směrnici Rady 66/401/EHS, 66/402/EHS, 68/193/EHS, 92/34/EHS, 98/56/EHS, 1999/105/ES, 2002/54/ES, 2002/55/ES, 2002/56/ES, 2002/57/ES.
Obecné zásady a metody odběru vzorků osiva a jiného rostlinného rozmnožovacího materiálu by měly být v souladu s pravidly Mezinárodní asociace testování osiva (ISTA) a Příručkou ISTA o odběru vzorků osiva.
Odběr vzorků a testování, které se mají používat pro osivo a jiný rostlinný rozmnožovací materiál, by měly splňovat požadavky uvedené ve zvláštních právních předpisech o osivu a jiném rostlinném rozmnožovacím materiálu, pokud jde o statistická rizika.
Stupeň kvality partie osiva a jiného rostlinného materiálu a s ním spojená statistická nejistota se definují ve vztahu k prahovým hodnotám GMO a s ohledem na procento počtu geneticky modifikovaných kopií DNA ve vztahu k počtu kopií DNA specifických pro cílový taxon vypočítané na základě haploidních genomů.
2. Odběr vzorků hromadných zemědělských produktů
Protokol o odběru vzorků je založen na dvoustupňovém postupu, který v nezbytných případech umožňuje získat odhady úrovní výskytu GMO spolu s tím spojenou nejistotou vyjádřenou jako směrodatná odchylka, aniž by vyvozoval jakékoli domněnky týkající se možné heterogenity GMO.
Aby byly možné odhady SO, měl by být v první řadě získán souhrnný vzorek a odvozený analytický vzorek by měl být analyzován na výskyt geneticky modifikovaných materiálů.
Pokud je získaný analytický výsledek blízko stanovené prahové hodnotě (± 50 % jeho hodnoty), doporučuje se analýza jednotlivých vzorků k archivaci, čímž by se získala míra spojené nejistoty.
Je třeba zohlednit tyto dokumenty:
a) ISO standard 6644 (2002);
b) ISO standard 13690 (1999);
c) ISO standard 5725 (1994);
d) ISO standard 2859 (1985);
e) ISO standard 542 (1990);
2.1. Protokol odběru vzorků z partií hromadných zemědělských produktů
Doporučuje se, aby se odběr vzorků hromadných produktů (zrnin, olejnatých semen) prováděl v souladu s obecnými zásadami a metodami odběru vzorků popsanými v normách ISO 6644 a 13690.
V případě tekoucích produktů by doba odběru vzorků měla být definována v souladu s normou ISO 6644 jako: celkový čas vyložení/celkový počet dílčích vzorků.
V případě statického odběru vzorků by dílčí vzorky měly být odebrány na specifických místech odběru vzorků.
Taková místa odběru vzorků by měla být jednotně rozložena v rámci celé partie v souladu se zásadami popsanými v normě ISO 13690.
Počet dílčích vzorků nebo míst odběru vzorků (pokud se kvůli vytvoření souhrnného vzorku odebírají dílčí vzorky a dílčí vzorky k archivaci) se definuje podle velikosti partie takto:
Velikost partie v tunách _BAR_ Velikost souhrnného vzorku v kg _BAR_ Počet dílčích vzorků _BAR_
≤ 50 _BAR_ 5 _BAR_ 10 _BAR_
100 _BAR_ 10 _BAR_ 20 _BAR_
250 _BAR_ 25 _BAR_ 50 _BAR_
≥ 500 _BAR_ 50 _BAR_ 100 _BAR_
V případě partií od 50 do 500 tun by velikost souhrnného vzorku měla tvořit 0,01 % z celkového objemu partie.
V případě partií menších než 50 tun by velikost souhrnného vzorku měla být 5 kg.
V případě partií větších než 500 tun by velikost souhrnného vzorku měla být 50 kg.
V každém intervalu odběru vzorků (systematický odběr vzorků) nebo na každém místě odběru vzorků by měl být odebrán dílčí vzorek o váze 1 kg, který se rozdělí na dvě části po 0,5 kg: jedna část se použije jako dílčí vzorek pro vytvoření souhrnného vzorku, druhá část se uloží jako dílčí vzorek k archivaci.
Odběr vzorků materiálů větších než zrna (např. ovoce, oddenky, brambory) by měl být prováděn v souladu s normou ISO 2859.
Odběr vzorků olejnatých semen by měl být provádět v souladu s normou ISO 542.
2.2. Protokol přípravy analytických vzorků
Doporučuje se vícestupňový protokol, kterým by se minimalizovaly náklady a maximalizovala statistická hodnota, podle předem definovaných stupňů přijatelnosti.
Nejdřív se, podle postupů popsaných v normách ISO 13690 a 6644, dílčí vzorky odebrané v souladu s pododdílem 2.1 spojí a dobře promíchají, čímž se vytvoří souhrnný vzorek.
Souhrnný vzorek se používá k vytvoření analytického vzorku, podle postupů popsaných v normách ISO 13690 a 6644, a pomocí "protokolů analytických testů/testovacích metod", jak stanoví oddíl V, se provede analýza na výskyt GMO.
Pokud je výsledek analýzy blízko stanoveného prahu (± 50 % jeho hodnoty), může být nezbytné provést odhad spojené nejistoty (protokol odhadu této nejistoty je stanoven v pododdíle 2.3).
2.3. Protokol odhadu nejistoty
Pokud existuje 20 nebo méně jednotlivých vzorků, jako v případě menších partií, měly by všechny vzorky být analyzovány zvlášť a mělo by se přijmout rozhodnutí o označení.
Pokud existuje více než 20 dílčích vzorků k archivaci, mělo by se náhodně vybrat 20 vzorků a jednotlivě je podrobit analýze na výskyt GMO.
Výsledky analýzy těchto 20 vzorků se použijí pro odhad obsahu GMO v partii a spojené nejistoty vyjádřené jako směrodatná odchylka.
Pokud je tato nejistota spojená s analýzou 20 vzorků přijatelná, není třeba provádět další analýzu zbývajících dílčích vzorků k archivaci.
Pokud však stupeň spojené nejistoty přijatelný není, musí se provést další analýza zbývajících dílčích vzorků k archivaci.
Počet dalších vzorků, které se mají analyzovat, se stanoví na případ od případu v závislosti na stupni nejistoty odhadnuté z prvních 20 vzorků.
Postupný analytický proces se zastaví pokaždé, když nastane jedna nebo obě následující situace;
- předpokládaný obsah GMO v partii (míněn předpokládaný obsah GMO v analyzovaných dílčích vzorcích k archivaci) je nad nebo pod prahem ± 50 % jeho hodnoty,
- nejistota spojená s měřením obsahu GMO v partii dosahuje přijatelné úrovně (± 50 % středního výsledku analýzy).
Pokud byly otestovány všechny vzorky, přijme se rozhodnutí o označení.
2.4. Protokol odběru vzorků z partií potravin a krmných produktů
Odběr vzorků balených potravin a krmných produktů se provádí v souladu s postupy popsanými v normě ISO 2859.
Odběr vzorků nebalených potravin a krmných produktů se provádí v souladu s protokolem popsaným v pododdíle 2.1.
V. PROTOKOLY ANALYTICKÝCH TESTŮ/TESTOVACÍ METODY
1. Další pomoc a pokyny o metodách testování v rámci působnosti tohoto doporučení poskytne referenční laboratoř Společenství zřízená nařízením (ES) č. 1829/2003 a vnitrostátně určené laboratoře v rámci ENGL.
2. Požadavky na laboratoř
Laboratoře členských států, které provádějí analýzy v souladu s tímto doporučením, by měly mít akreditaci podle EN ISO/IEC 17025/1999 nebo být povoleny v souladu s vhodným systémem a měly by se pravidelně účastnit zkušebních programů odborné způsobilosti organizovaných nebo koordinovaných vnitrostátně nebo mezinárodně uznávanými laboratořemi nebo vnitrostátními či mezinárodními subjekty.
Potraviny podrobené analýze v souladu s tímto doporučením se předloží laboratořím, které splňují článek 3 směrnice 93/99/EHS.
Analytické zkoumání vzorků se provádí v souladu s všeobecnou laboratoří a procesními požadavky z návrhu evropské normy prEN ISO 24276:2002.
3. Příprava analytického vzorku
Při odběru vzorků je cílem získat reprezentativní a homogenní laboratorní vzorek, aniž by při tom došlo ke druhotné kontaminaci.
Členské státy by měly používat návrh evropských norem prEN ISO 24276:2002 a prEN ISO 21571:2002, které navrhují strategie pro homogenitu laboratorního vzorku, redukci laboratorního vzorku na testovací vzorek, přípravu testovacího vzorku a extrakci cílového analytu.
Vzorky osiva se získávají v souladu s Mezinárodními pravidly pro testování osiva ISTA.
Vzorky rostlinného rozmnožovacího materiálu se získávají v souladu se současnými mezinárodními metodami, pokud takové metody existují.
4. Analytické testování
Současný stav vědeckých znalostí nedovoluje detekci a kvantifikaci všech GMO nebo potravin a krmných materiálů vyrobených z GMO, které byly schváleny k uvedení na trh, za použití jediné metody.
Stejně spolehlivých výsledků lze však pravděpodobně dosáhnout několika testovacími přístupy.
Tyto přístupy zahrnují jednu následující metodu, nebo jejich kombinaci:
a) kvalitativní metody, které mohou být specifické pro jednotlivé případy, konstrukty nebo jednotlivé genetické prvky;
b) kvantitativní metody, které mohou být specifické pro jednotlivé případy, konstrukty nebo jednotlivé genetické prvky.
Může být vhodné začít screeningovou metodou a vyzkoušet, zda jsou GMO přítomné, či nikoli.
Jestliže je výsledek pozitivní, měla by se provést specifická metoda pro genetický konstrukt a/nebo transformační postup.
Jestliže jsou na trhu různé GMO obsahující tentýž genetický konstrukt, výrazně se doporučuje použít specifickou metodu pro konkrétní případ.
Výsledky kvantitativní analýzy by se měly vyjadřovat jako procento počtu geneticky modifikovaných kopií DNA ve vztahu k počtu kopií DNA specifických pro cílový taxon vypočítané na základě haploidních genomů.
Kdykoli je to možné, měly by laboratoře použít metodu ověřenou v souladu s uznávanými kritérii (např. ISO 5725/1994 nebo harmonizovaný protokol IUPAC) a použít certifikovaný referenční materiál.
Aktualizovaný seznam ověřených metod, včetně ověřených metod oznámených Codex Alimentarius je k dispozici na internetové adrese (http://biotech.jrc.it).
5. Absence ověřených metod
Pokud nastane situace, že žádné ověřené metody neexistují, například ke zjištění, zda jsou, nebo nejsou přítomné GMO, měly by laboratoře členských států provést vnitřní ověření metody v souladu s mezinárodně uznávanými kritérii.
Pokud není k dispozici žádná ověřená metoda pro matrici v rámci analýzy, doporučuje se vybrat z databáze na internetové adrese http://biotech.jrc.it metodu, která byla ověřena na základě podobné matrice nebo surového materiálu.
Taková metoda by před přijetím měla být vyzkoušena na příslušné matrici.
6. Vyjádření a výklad výsledků analýzy
V případe kvalitativní metody je mezí detekce (LOD) nejnižší úroveň analytu, kterou lze spolehlivě detekovat, za předpokladu známého počtu genomových kopií cílového taxonu.
V případě kvantitativní metody je mezí kvantifikace (LOQ) nejnižší úroveň analytu, kterou lze spolehlivě kvantifikovat, za předpokladu známého počtu genomových kopií cílového taxonu.
Výsledy kvantitativní analýzy by se měly vyjádřit jako počet geneticky modifikovaných kopií DNA ve vztahu k počtu kopií DNA specifických pro cílový taxon vypočítaný na základě haploidních genomů.
Pokud je obsah geneticky modifikované cílové sekvence nižší než mez kvantifikace (LOQ), vyjádří se výsledky pouze kvalitativně.
Doporučuje se vykládat v souladu s pokyny stanovenými v návrhu evropské normy prEN ISO 24276:2002.
VI. ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Metody odběru vzorků a detekce, včetně příslušných protokolů a dokumentů, by měly být nadále vyvíjeny a zdokonalovány s ohledem na jakékoli změny prahů a prahových hodnot stanovených v článcích 12, 24 a 47 nařízení (ES) č.
1829/2003, čl.
21 odst.
2 a 3 směrnice 2001/18/ES a dalších právních předpisech Společenství, na zprávu podle článku 12 nařízení (ES) č.
1830/2003 týkající se provádění uvedeného nařízení, pokroky v technologii a vývoj na mezinárodních fórech.
Doporučení Komise
ze dne 14. prosince 2004
o podpoře vhodného systému odměňování členů správních orgánů společností kótovaných na burze
(Text s významem pro EHP)
(2004/913/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na druhou odrážku článku 211 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V květnu 2003 přijala Komise sdělení "Modernizace práva obchodních společností a zlepšení řízení a správy podniků v Evropské unii – Plán pro postup vpřed" [1].
Mezi řadou návrhů na posílení práv akcionářů a obměně představenstev akciových společností připravuje iniciativu zaměřenou na podporu vhodné normativní úpravy odměňování členů správních orgánů společností v členských zemích.
(2) Forma, struktura a výše odměn členů správních orgánů jsou v pravomoci společností a jejich akcionářů.
Měly by usnadnit nábor a udržení výkonných členů správních rad či členů představenstev majících způsobilost vyžadovanou pro řízení společnosti.
Ovšem odměňování je jednou z klíčových oblastí, kde může dojít u výkonných členů správních rad či členů představenstev ke střetu zájmů a kde je nutno mít na zřeteli zájmy akcionářů.
Systémy odměňování by proto měly podléhat vhodné kontrole řízení podniků založené na odpovídajících právech na informace.
V tomto ohledu je důležité plně respektovat rozdílnost různých způsobů řízení a správy podniků ve Společenství, která odráží pohledy různých členských států ohledně rolí obchodních společností a orgánů odpovědných za určení způsobu odměňování členů správních orgánů a za stanovení odměny pro jednotlivé členy.
(3) Poskytování přesných a včasných informací emitenty cenných papírů buduje trvalou důvěru investorů a tvoří důležitý nástroj podpory řádného řízení a správy podniků uvnitř Společenství.
Z tohoto důvodů je důležité, aby společnosti kótované na burze zajistily odpovídající transparentnost při jednání s investory do té míry, aby jim umožnily vyjádřit jejich názor.
(4) Při provádění tohoto doporučení by členské státy měly vzít v úvahu specifika subjektů kolektivního investování korporačního typu a předcházet zbytečnému nerovnému zacházení s rozličnými typy subjektů kolektivního investování.
Pokud jde o subjekty kolektivního investování, které jsou definovány ve směrnici Rady 85/611/EHS z 20. prosince 1985 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) [2], stanovuje již uvedená směrnice soubor specifických mechanismů pro řízení a správu podniku.
Aby však předešlo zbytečnému nerovnému zacházení s těmi subjekty kolektivního investování korporačního typu, které nepodléhají harmonizaci na úrovni Společenství, měly by vzít členské státy v úvahu, zda a do jaké míry jsou v těchto neharmonizovaných subjektech kolektivního investování uplatňovány stejné mechanismy řízení a správy podniku.
(5) Akcionáři by měl být poskytnut jasný a podrobný přehled o politice odměňování společnosti.
Takové uveřejnění by akcionářům umožnilo zhodnotit přístup společnosti k odměňování a posílit odpovědnost společnosti vůči nim.
Přehled by měl obsahovat položky týkající se náhrad.
Neměl by ovšem vést společnost k tomu, aby zpřístupnila veškeré informace obchodně citlivé povahy, které by mohly poškodit strategickou pozici společnosti.
(6) Měla by být rovněž zajištěna odpovídající transparentnost v oblasti politiky smluv se členy správních orgánů.
Měla by zahrnovat zpřístupnění informací týkajících se záležitostí, jako je výpovědní lhůta a odstupné podle těchto smluv, které jsou přímo spojeny s odměňováním členů správních orgánů.
(7) Aby se akcionářům poskytla účinná možnost vyjádření jejich názorů a příležitost probrat politiku odměňování na základě srozumitelně podaných informací bez nutnosti zahájení postupu předkládání návrhu akcionářů, měla by být politika odměňování výslovným bodem jednání výroční valné hromady.
(8) Za účelem posílení odpovědnosti by měla být politika odměňování předložena k hlasování na výroční valné hromadě.
Hlasování na této valné hromadě by mohlo mít doporučující charakter, aby nebyla narušena práva příslušných orgánů odpovědných za odměňování členů správních orgánů.
Doporučující hlasování by neukládalo žádnou povinnost změnit smluvní nároky členů správních orgánů, ani povinnost změnit politiku odměňování.
(9) Akcionářům by rovněž měly být poskytnuty informace, na jejichž základě mohou povolat jednotlivé členy správních orgánů k odpovědnosti za odměny, které vydělávají či vydělali.
Uveřejnění odměňování jednotlivých členů správních orgánů společnosti, a to jak členů představenstva či výkonných členů správní rady, tak nevýkonných členů správní rady či členů dozorčí rady, za předchozí finanční rok je proto důležité k tomu, aby akcionářům pomohlo zhodnotit odměňování ve světle celkové výkonnosti společnosti.
(10) Různé systémy odměňování, v jejichž rámci jsou členové správních orgánů odměňování formou akcií, opcemi na akcie či jakýmkoliv jiným právem získání akcií, nebo odměňováni na základě pohybu ceny akcií, a jakékoliv závažné změny těchto systémů by měly podléhat předchozímu schválení na výroční valné hromadě.
Schválení by se mělo týkat systému odměňování a pravidel používaných pro určení jednotlivých odměn podle daného systému, ale ne odměňování jednotlivých členů správních orgánů podle daného systému.
(11) Vzhledem k důležitosti otázky odměňování členů správních orgánů je vhodné sledovat provádění tohoto doporučení a v případě nedostatečného provádění zvážit další opatření,
DOPORUČUJE:
Oddíl I
Působnost a definice
1. Působnost
1.1 Členské státy by měly přijmout veškerá vhodná opatření k zajištění toho, aby společnosti kótované na burze, které mají zapsané sídlo na jejich území, dodržovaly toto doporučení.
Měly by však řádně zvážit specifika subjektů kolektivního investování korporačního typu ve smyslu směrnice Rady 85/611/EHS.
Členské státy by také měly vzít v úvahu specifika subjektů kolektivního investování korporačního typu, jejichž činnost uvedenými směrnicemi není upravena a jejichž jediným účelem je investování peněz získaných od investorů do široké škály aktiv a které neusilují o převzetí právní nebo řídící kontroly nad žádným z emitentů jejich základních investic.
1.2 Členské státy by měly rovněž přijmout vhodná opatření k zajištění toho, aby společnosti kótované na burze, které nejsou zapsány v některém členském státě, ale mají primární kotaci na regulovaném trhu zřízeném na jejich území, dodržovaly ustanovení tohoto doporučení.
1.3 Členské státy by měly zajistit, aby se toto doporučení vztahovalo na odměňování generálních ředitelů v případě, že nejsou členy správních, řídicích nebo dozorčích orgánů společností kótovaných na burze.
2. Definice pro účely tohoto doporučení
2.1 "Členem správního orgánu" se rozumí jakýkoliv člen správního, řídicího nebo dozorčího orgánu společnosti kótované na burze.
2.2 "Společností kótovanou na burze" se rozumí společnost, jejíž cenné papíry jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu ve smyslu směrnice 2004/39/ES v jednom nebo více členských státech.
Oddíl II
Politika odměňování
3. Uveřejňování politiky odměňování členů správních orgánů
3.1 Každá společnost kótovaná na burze by měla uveřejnit prohlášení o politice odměňování ve společnosti ("prohlášení o odměňování").
Mělo by být součástí samostatné zprávy o odměňování a/nebo být zahrnuto v roční účetní uzávěrce a výroční zprávě či v poznámkách k výroční účetní zprávě společnosti.
Prohlášení o odměňování by mělo být také zveřejněno na internetových stránkách společnosti kótované na burze.
3.2 Prohlášení o odměňování by se hlavně mělo zaměřit na politiku společnosti v oblasti odměňování členů správních orgánů pro následující finanční rok, případně další roky.
Také by mělo obsahovat přehled způsobu, jakým byla politika odměňování prováděna v předcházejícím finančním roce.
Zvláštní důraz by měl být kladen na významné změny v politice společnosti kótovaných na burze v oblasti odměňování v porovnání s předcházejícím finančním rokem.
3.3 Prohlášení o odměňování by mělo obsahovat alespoň tyto informace:
a) vysvětlení vzájemného vztahu proměnných a stálých složek odměňování členů správních orgánů;
b) dostatečné informace o výkonnostních kritériích, na kterých jsou založeny jakékoliv nároky na opce akcií, akcie či proměnné složky odměn;
c) dostatečné informace o vazbě mezi odměnami a výkonností;
d) hlavní parametry a důvody pro veškeré systémy ročních bonusů a jiné nepeněžité výhody;
e) popis hlavních znaků doplňkových důchodových systémů či systémů předčasného odchodu do důchodu pro členy správních orgánů.
Uveřejnění těchto informací v prohlášení o odměňování by nicméně nemělo zahrnovat uveřejnění informací obchodně citlivé povahy.
3.4 Prohlášení o odměňování by mělo také obsahovat a vysvětlovat politiku společností kótovaných na burze ohledně podmínek smluv pro členy představenstva či výkonné členy správní rady.
Mělo by mimo jiné obsahovat informace o délce platnosti smluv s členy představenstva či výkonnými členy správní rady, příslušných výpovědních lhůtách a podrobnostech úpravy odstupného a jiných plnění poskytovaných v souvislosti s předčasným ukončením smlouvy s uvedenými členy správních orgánů.
3.5 Informace související s přípravným a rozhodovacím postupem uplatňovaným při stanovování politiky společnosti kótované na burze v oblasti odměňování členů správních orgánů by měly být rovněž uveřejněny.
Měly by případně zahrnovat informace o pravomocech a složení výboru pro odměňování, jména externích poradců, jejichž služby byly využity pro stanovení politiky odměňování a role výročních valných hromad akcionářů.
4. Hlasování akcionářů
4.1 Aniž jsou dotčeny úlohy a organizace příslušných orgánů odpovědných za stanovení odměny členů správních orgánů, politika odměňování či každá významná změna v politice odměňování by měla být výslovným bodem jednání výroční valné hromady.
4.2 Aniž jsou dotčeny úlohy a organizace příslušných orgánů odpovědných za stanovení odměny správních orgánů, prohlášení o odměňování by mělo být předloženo akcionářům k hlasování na výroční valné hromadě.
Hlasování může mít poradní nebo závazný charakter.
Členské státy mohou ovšem stanovit, že se bude hlasovat pouze v případě, že o to požádají akcionáři reprezentující nejméně 25 % celkového počtu hlasů akcionářů přítomných či zastupovaných na výroční valné hromadě.
Tímto nicméně není dotčeno právo akcionářů předložit návrh usnesení v souladu s vnitrostátními předpisy.
4.3 Společnost kótovaná na burze by měla informovat akcionáře, kteří mají právo na zaslání oznámení o konání valné hromady, o úmyslu hlasovat o návrhu na schválení prohlášení o odměňování na výroční valné hromadě.
Oddíl III
Odměňování jednotlivých členů správních orgánů
5. Uveřejňování odměňování jednotlivých členů správních orgánů
5.1 Celkové odměny a další výhody poskytnuté jednotlivých členům správních orgánů v průběhu finančního roku by měly být podrobně uveřejněny v roční účetní uzávěrce či v poznámkách k roční účetní uzávěrce nebo případně ve zprávě o odměňování.
5.2 Roční účetní uzávěrka či poznámky k roční účetní uzávěrce nebo případně zpráva o odměňování by měly obsahovat alespoň informace uvedené v bodech 5.3 až 5.6 pro každou osobu, která byla členem správního orgánu společnosti kótované na burze po jakoukoliv dobu v příslušném finančním roce.
5.3 V souvislosti s odměnami a/nebo funkčními požitky je nutno předložit následující informace:
a) celková výše platu vyplaceného či dlužného členovi správního orgánu za služby vykonané v příslušném finančním roce, včetně případných odměn za účast na zasedání orgánu stanovených výroční valnou hromadou akcionářů;
b) odměny a výhody získané od jakéhokoliv podniku patřícího do stejné skupiny;
c) odměny vyplacené ve formě podílu na zisku a/nebo příplatků a důvody, proč byly tyto podíly na zisku a/nebo příplatky poskytnuty;
d) kde je taková platba právně umožněna, veškeré významné dodatečné odměny vyplacené členům správních orgánů za zvláštní služby nad rámec jejich obvyklých povinností;
e) vyplacené či nárokovatelné náhrady pro každého dřívějšího člena představenstva nebo výkonného člena správní rady v souvislosti s ukončením jeho činnosti během finančního roku;
f) odhad celkové výše nepeněžitých výhod považovaných za odměny jiných, než položky uvedené v písmenech a) až e).
5.4 V souvislosti s akciemi a/nebo právy na získání opce akcií a/nebo všemi ostatními pobídkovými systémy využívajícími akcií by měly být předloženy následující informace:
a) počet nabídnutých opcí akcií či akcií poskytnutých společností během příslušného finančního roku a jejich podmínky použití;
b) počet opcí akcií uplatněných během příslušného finančního roku a pro každou z nich počet akcií a realizační cena či hodnota úroků v pobídkovém systému využívajícím akcií na konci finančního roku;
c) počet opcí akcií neuplatněných ke konci finančního roku; jejich realizační cena, datum realizace a hlavní podmínky pro uplatnění práv;
d) všechny změny v ustanoveních a podmínkách existujících opcí akcií během finančního roku.
5.5 V souvislosti s doplňkovými penzijními systémy by měly být uveřejněny následující informace:
a) je-li penzijní systém systémem založeným na zisku, změny v nárůstu zisku členů správních orgánů dle tohoto systému v příslušném finančním roce;
b) je-li penzijní systém systémem založeným na příspěvcích, podrobnosti o příspěvcích vyplacených či dlužných společností danému členu správního orgánu během příslušného finančního roku.
5.6 Uveřejněny by měly být i částky, které společnost či jakákoliv pobočka či společnost zahrnutá v konsolidovaném ročním účetnictví společnosti vyplatila za půjčky, zálohy či záruky každé osobě, která byla členem správního orgánu po jakoukoliv dobu během příslušného finančního roku, včetně zbývajících částek a úroků, umožňuje-li vnitrostátní právo nebo statut společnosti kótované na burze poskytnutí takové platby.
Oddíl IV
Odměny formou akcií
6. Schválení akcionářů
6.1 Systémy, podle kterých jsou členové správních orgánů odměňováni formou akcií, opcí k akciím či jakýmkoliv jiným právem na získání akcií anebo odměňováni na základě pohybu ceny akcií, by měly podléhat předchozímu schválení akcionářů ve formě usnesení na výroční valné hromadě před jejich přijetím.
Schválení by se mělo týkat systému samotného a ne poskytování konkrétních výhod ve formě akcií dle daného systému jednotlivým členům správních orgánů.
6.2 Schválení výroční valnou hromadou by se mělo vyžadovat v těchto případech:
a) poskytnutí systémů založených na získání akcií pro členy správních orgánů, včetně opcí k akciím;
b) určení jejich maximálního počtu a hlavní podmínky postupu při jejich poskytování;
c) období, během něhož mohou být opce uplatněny;
d) případné podmínky pro každou následující změnu v realizační ceně opcí, je-li to právně možné;
e) jakékoliv jiné dlouhodobé pobídkové systémy, na něž mají členové správních orgánů nárok a které nejsou nabízeny za podobných podmínek ostatním zaměstnancům.
6.3 Výroční valná hromada by měla rovněž určit termín, do něhož může orgán odpovědný za odměňování členů správních orgánů přidělit tento typ odměn jednotlivým členům správních orgánů.
6.4 Všechny významné změny v ustanoveních a podmínkách těchto systémů by měly být rovněž předmětem schválení akcionářů formou usnesení na výroční valné hromadě před jejich přijetím.
V těchto případech by měli být akcionáři informováni o plném znění navrhovaných změn a mělo by jim být poskytnuto vysvětlení ohledně účinku navrhovaných změn.
6.5 Jakékoliv ujednání o opci na akcie za sníženou cenu, podle něhož jsou poskytnuta jakákoliv práva na upsání akcií za cenu nižší než tržní hodnota těchto akcií k datu určení ceny nebo nižší než průměrná tržní hodnota během několika dnů před datem určení realizační ceny, umožňuje-li je vnitrostátní právo či statut společnosti kótované na burze, by mělo být rovněž schváleno akcionáři.
6.6 Body 6.1 až 6.4 by se neměly vztahovat na systémy, které mohou za podobných podmínek využívat zaměstnanci společnosti kótované na burze nebo jakékoliv z jejích poboček, jejichž zaměstnanci se mohou účastnit na tomto systému a které byly schváleny výroční valnou hromadou.
Oddíl V
Informace a závěrečná ustanovení
7. Informace
7.1 Před výroční valnou hromadou, na níž je předkládán návrh usnesení v souladu s bodem 6.1 a v souladu s vnitrostátním právem a/nebo se statutem společnosti kótované na burze, by mělo být akcionářům poskytnuto informační sdělení související s tímto usnesením.
Mělo by obsahovat alespoň plný text systému odměňování formou akcií či popis jeho základních podmínek a jména účastníků systému.
Mělo by rovněž uvést vazby mezi systémem a obecnou politikou v oblasti odměňování členů správních orgánů.
Návrh usnesení by měl jasně odkazovat buď na systém samotný, nebo na shrnutí jeho základních podmínek.
7.2 Akcionářům by měly být rovněž zpřístupněny informace o tom, jak společnost hodlá získat akcie potřebné pro splnění jejích povinností dle pobídkových programů.
Zejména by mělo být jasně uvedeno, zda společnost hodlá nakoupit potřebné akcie na trhu, má tyto akcie v držení či zda hodlá vydat nové akcie.
7.3 Tato informace by měla také obsahovat přehled o nákladech na systém pro společnost s ohledem na předpokládané použití.
7.4 Tyto informace by měly být uveřejněny na internetových stránkách společnosti kótované na burze.
8. Závěrečná ustanovení
8.1 Členské státy se vyzývají, aby do 30. června 2006 přijaly nezbytná opatření pro podporu uplatňování zásad stanovených v tomto doporučení a aby sdělily Komisi opatření přijatá na základě tohoto doporučení, čímž umožní Komisi důkladně sledovat situaci a na základě sledování zhodnotit potřebu dalších opatření.
8.2 Toto doporučení je určeno členským státům.
Směrnice Komise 2004/1/ES
ze dne 6. ledna 2004,
kterou se mění směrnice 2002/72/ES, pokud jde o pozastavení používání azodikarboxamidu jako nadouvadla
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/109/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se materiálů a předmětů určených pro styk s potravinami [1], a zejména na článek 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnicí Komise 2002/72/ES ze dne 6. srpna 2002 o materiálech a předmětech z plastů určených pro styk s potravinami [2] je v souladu se stanoviskem Vědeckého výboru pro potraviny (SCF) povoleno použití azodikarboxamidu jako nadouvadla v materiálech a předmětech z plastů určených pro styk s potravinami.
(2) Azodikarboxamid se používá jako nadouvadlo při výrobě plastového těsnění kovových víček používaných pro uzavírání skleněných lahví.
Nová zjištění ukázala, že se azodikarboxamid při zahřívání během výroby pěnového těsnění a při sterilaci uzavřených skleněných lahví rozkládá na semikarbazid (SEM).
(3) Dne 8. července 2003 byl Evropský úřad pro bezpečnost potravin (dále jen "úřad") zástupci průmyslu informován, že SEM byl zjištěn v řadě potravin uzavřených do skleněných lahví.
Obsah SEM v těchto potravinách byl různý (až 25 μg/kg), přičemž nejvyšší koncentrace byla zjištěna v kojenecké výživě.
(4) Na základě stávajících vědeckých údajů včetně nedávného výzkumu zadaného úřadem dospěla vědecká komise pro potravinářské přídatné látky, látky určené k aromatizaci, pomocné látky a materiály přicházející do styku s potravinami (dále jen "komise") ve svém stanovisku ze dne 1. října 2003 k závěru, že SEM vykazuje u pokusných zvířat slabou karcinogenní aktivitu a slabou genotoxicitu in vitro, že však není možné na základě současných vědeckých znalostí stanovit, zda SEM představuje karcinogenní riziko pro člověka.
(5) Odborní skupina vytvořená ad hoc byla úřadem výslovně pověřena tím, aby poskytla další stanovisko k možnému riziku pro kojence, tedy pro skupinu spotřebitelů, u níž je možná expozice SEM v poměru k tělesné hmotnosti pravděpodobně nejvyšší.
Při hodnocení možných účinků SEM v kojenecké výživě přezkoumala odborná skupina jak toxikologické, tak i mikrobiologické a nutriční aspekty.
(6) Dne 9. října 2003 vydala odborná skupina stanovisko, podle nějž je s ohledem na současné dostupné informace o obsahu SEM v potravinách, o příjmu a o toxicitě riziko pro kojence i pro dospělé, kteří konzumují potraviny obsahující SEM, pravděpodobně velmi malé.
Komise však prohlásila, že přítomnost SEM v kojenecké výživě je nežádoucí, a doporučila preventivně omezit expozici SEM tak rychle, jak jen to bezpečně umožní technologický pokrok.
(7) Vzhledem k závěrům komise a odborné skupiny vytvořené ad hoc a k přetrvávající vědecké nejistotě je vhodné pozastavit používání azodikarboxamidu v souladu se zásadou prevence uvedenou v článku 7 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 [3] (o potravinovém právu) s cílem dosáhnout vysoké úrovně ochrany zdraví zvolené Společenstvím.
Dočasné vynětí azodikarboxamidu z nevyčerpávajícího seznamu přísad plně harmonizovaných na úrovni Společenství by mělo zůstat v platnosti po dobu, kdy Společenství hledá v jakémkoli zdroji úplnější informace, které by mohly zaplnit mezery v současných poznatcích o SEM.
(8) Komise byla informována o tom, že v blízké budoucnosti budou dostupná náhradní řešení za azodikarboxamid.
Pokud jde o možné nahrazení azodikarboxamidu v obalových materiálech pro kojeneckou výživu, je rozhodující před jejich zavedením pečlivě zvážit a zhodnotit neporušenost uzávěru, aby nebyla ohrožena mikrobiologická bezpečnost dotyčných potravin.
Je tudíž nezbytné stanovit přechodné období v délce 18 měsíců, aby bylo možné provést takové hodnocení během doby, která přihlíží k minimální době trvanlivosti těchto balených potravin.
(9) Toto přechodné období by mělo být stanoveno také pro materiály a předměty, které byly uvedeny do styku s potravinami před uplynutím lhůty pro provedení této směrnice.
(10) Přechodné období by mělo též zohlednit požadavky směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES ze dne 20. března 2000 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin, jejich obchodní úpravy a související reklamy [4].
(11) Směrnice 2002/72/ES by proto měla být změněna.
(12) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Pokud jde o přísadu azodikarboxamid s referenčním číslem 36640, nahrazuje se text v příloze III oddíle A sloupci 4 směrnice 2002/72/ES tímto:
"Pouze pro použití jako nadouvadlo. Použití zakázáno od 2. srpna 2005."
Článek 2
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 2. srpna 2005.
Členské státy neprodleně sdělí Komisi znění těchto právních předpisů a srovnávací tabulku mezi těmito předpisy a touto směrnicí.
2. Členské státy budou používat předpisy podle odstavce 1 tak, aby zakázaly uvádět na trh a dovážet do Společenství materiály a předměty z plastu, které jsou určeny pro styk s potravinami a nejsou v souladu s touto směrnicí od 2. srpna 2005.
Materiály a předměty, které byly naplněny před 2. srpnem 2005, mohou být nadále uváděny na trh za předpokladu, že je na těchto materiálech a předmětech uvedeno datum plnění.
Datum plnění může být nahrazeno jiným údajem za předpokladu, že tento údaj umožňuje zjistit datum plnění.
Na požádání musí být datum plnění sděleno příslušným orgánům a každé osobě, která dohlíží na dodržování požadavků této směrnice.
První a druhý pododstavec se použijí, aniž jsou dotčeny požadavky směrnice 2000/13/ES.
Opatření přijatá členskými státy podle odstavce 1 musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí takový odkaz být učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
3. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2004/2/ES
ze dne 9. ledna 2004,
kterou se mění směrnice Rady 86/362/EHS, 86/363/EHS a 90/642/EHS, pokud jde o maximální limity reziduí pro fenamifos
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 86/362/EHS ze dne 24. července 1986 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v obilovinách a na jejich povrchu [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2003/62/ES [2], a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 86/363/EHS ze dne 24. července 1986 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v potravinách živočišného původu a na jejich povrchu [3], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2003/60/ES [4], a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 90/642/EHS ze dne 27. listopadu 1990 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v některých produktech rostlinného původu, včetně ovoce a zeleniny, a na jejich povrchu [5], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2003/69/ES [6], a zejména na článek 7 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) U obilovin a produktů rostlinného původu, včetně ovoce a zeleniny, odrážejí maximální limity minimální použitá množství pesticidů potřebná pro dosažení účinné ochrany rostlin, aplikovaná takovým způsobem, aby množství reziduí bylo co nejmenší a bylo toxikologicky přijatelné, zejména s ohledem na ochranu životního prostředí a ochranu spotřebitelů z hlediska odhadu jejich dietárního příjmu.
U potravin živočišného původu odrážejí maximální limity reziduí spotřebu obilovin a produktů rostlinného původu ošetřených pesticidy u zvířat, přičemž se zohlední případné přímé důsledky použití veterinárních léčiv.
Maximální limity reziduí (MLR) stanovené na úrovni Společenství představují nejvyšší množství, která se mohou v komoditách vyskytovat, pokud producenti dodržely zásady správné zemědělské praxe.
(2) Maximální limity reziduí pesticidů jsou neustále přezkoumávány a s ohledem na nové informace a údaje měněny.
Maximální limity reziduí jsou stanoveny na úrovni meze stanovitelnosti, pokud povolená použití přípravků na ochranu rostlin nevedou k detekovatelným množstvím reziduí pesticidů v potravinách nebo na jejich povrchu, pokud nejsou povolena žádná použití, pokud nebyly pro použití, která byla povolena členskými státy, předloženy nezbytné údaje, nebo pokud jejich použití ve třetích zemích vedoucí k přítomnosti reziduí pesticidů v potravinách nebo na potravinách, které mohou být uváděny do oběhu na trhu ve Společenství, nebyla podložena nezbytnými údaji.
(3) Jeden členský stát informoval Komisi o svém přání přezkoumat v souladu s článkem 8 směrnice 90/642/EHS vnitrostátní maximální limity fenamifosu kvůli obavám z expozice spotřebitelů.
Komisi byl předložen návrh na přezkoumání maximálních limitů reziduí stanovených na úrovni Společenství.
(4) Celoživotní i krátkodobá dietární expozice spotřebitelů fenamifosu, na nějž se vztahuje tato směrnice, byla znovu posouzena a zhodnocena v souladu s postupy a praxí používanými ve Společenství, přičemž byly zohledněny pokyny vydané Světovou zdravotnickou organizací [7].
Bylo vypočteno, že maximální limity reziduí stanovené v této směrnici nevedou k nepřijatelné expozici spotřebitelů.
(5) Případná akutní expozice spotřebitelů těmto pesticidům prostřednictvím jednotlivých potravin, které mohou obsahovat jejich rezidua, byla posouzena a zhodnocena v souladu s postupy a praxí používanými v Evropské unii, přičemž byly zohledněny pokyny vydaná Světovou zdravotnickou organizací.
Byl učiněn závěr, že rezidua pesticidů v množství nepřevyšujícím maximální limity reziduí navržené v této směrnici nevyvolávají akutní toxické účinky.
(6) Prostřednictvím Světové obchodní organizace byly vedeny konzultace s obchodními partnery Společenství ohledně maximálních limitů reziduí navržených v této směrnici a jejich připomínky k těmto limitům byly zohledněny.
(7) Byla zohledněna stanoviska Vědeckého výboru pro rostliny, a zejména jeho rady a doporučení týkající se metodologie ochrany spotřebitelů zemědělských produktů ošetřených pesticidy.
(8) Přílohy směrnic 86/362/EHS, 86/363/EHS a 90/642/EHS by tedy měly být změněny.
(9) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Do tabulky v části A přílohy II směrnice 86/362/EHS se doplňují tyto řádky:
"Rezidua pesticidů _BAR_ Maximální limity v mg/kg _BAR_
Článek 2
Příloha II část B směrnice 86/363/EHS se doplňuje takto:
"Rezidua pesticidů _BAR_ Maximální limity (mg/kg) _BAR_
Článek 3
Příloha II směrnice 90/642/EHS se mění takto:
"Maximální limity reziduí pro fenamifos uvedené v příloze této směrnice se doplňují k maximálním limitům reziduí uvedeným v příloze II směrnice 90/642/EHS."
Článek 4
Členské státy přijmou a zveřejní právní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. července 2004.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Budou tyto předpisy používat od 1. srpna 2004.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 5
Tato směrnice vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/3/ES
ze dne 11. února 2004,
kterou se mění směrnice Rady 70/156/EHS a 80/1268/EHS, pokud jde o měření emisí oxidu uhličitého a spotřeby paliva vozidel kategorie N1
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Rady 80/1268/EHS ze dne 16. prosince 1980 o emisích oxidu uhličitého a spotřebě paliva motorových vozidel [4] je jednou ze zvláštních směrnic v rámci postupu schvalování typu zavedeného směrnicí Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [5].
(2) Komise ve sdělení Evropskému parlamentu a Radě "Politiky a opatření EU pro snižování emisí skleníkových plynů: k evropskému programu pro změnu klimatu (ECCP)" navrhuje strategii snižování emisí skleníkových plynů, včetně opatření v odvětví dopravy.
Zelená kniha "K evropské strategii bezpečnosti zásobování energií" rovněž nabádá k úsilí o snížení spotřeby paliva motorových vozidel.
(3) V rámci strategie Společenství pro snižování emisí oxidu uhličitého (CO2) z osobních automobilů, nastíněné ve sdělení Komise Evropskému parlamentu a Radě "Strategie Společenství pro snižování emisí CO2 z osobních automobilů a pro zlepšení hospodaření s palivy", byla jako základní nástroj použita harmonizovaná metodika měření podle směrnice 80/1268/EHS.
S cílem umožnit zavedení dalších opatření ke snižování spotřeby paliva a emisí CO2 lehkých užitkových vozidel je třeba rozšířit oblast působnosti uvedené směrnice tak, aby zahrnovala rovněž vozidla kategorie N1.
(4) V souladu s rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 1753/2000/ES ze dne 22. června 2000, kterým se zřizuje systém monitorování průměrných specifických emisí CO2 z nových osobních vozidel [6], vypracovala Komise studii o možnostech a účincích zavedení harmonizovaných postupů měření specifických emisí CO2 z vozidel kategorie N1.
Z tohoto hlediska se považuje za technicky přijatelné a za ekonomicky nejefektivnější používat emisní zkoušky podle směrnice Rady 70/220/EHS ze dne 20. března 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti znečišťování ovzduší emisemi z motorových vozidel [7] také pro měření spotřeby paliva a emisí CO2 uvedené kategorie vozidel.
(5) Mnoho výrobců malých sérií nakupuje od dodavatelů motory se schválením typu z hlediska emisí podle směrnice Rady 88/77/EHS ze dne 3. prosince 1987 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti emisím plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic ze vznětových motorů vozidel a emisím plynných znečišťujících látek ze zážehových motorů vozidel poháněných zemním plynem nebo zkapalněným ropným plynem [8].
Značný počet takových výrobců nemá nezbytnou infrastrukturu ani odborné znalosti k provádění zkoušek emisí výfukových plynů nebo CO2.
Je proto třeba výrobcům malých sérií udělovat výjimky, protože dodatečné výdaje, které by museli vynaložit, aby vyhověli této směrnici, by byly neúměrně vysoké.
(6) Tato opatření mají také dopad na přílohy směrnice 70/156/EHS.
(7) Směrnice 70/156/EHS a 80/1268/EHS by proto měly být odpovídajícím způsobem změněny,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 70/156/EHS se mění takto:
a) v příloze IV části I se řádek 39 nahrazuje tímto:
39.Emise CO2/spotřeba paliva _BAR_ 80/1268/EHS _BAR_ L 375, 31.12.1980, s. 36 _BAR_ x _BAR_ _BAR_ _BAR_ x" _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_
b) v ES prohlášení o shodě pro úplná nebo dokončená vozidla kategorií N1, N2 a N3 v příloze IX části I na straně 2 se doplňuje nový bod, který zní:
+++++ TIFF +++++
Článek 2
Přílohy I a II směrnice 80/1268/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 3
Nejpozději 19. února 2006 předloží Komise
a) studii o možnostech získávání reprezentativních údajů o emisích CO2 a spotřebě paliva pro dokončená vozidla schvalovaná jako typ ve více stupních a pro vozidla, jejichž emise jsou měřeny podle směrnice 88/77/EHS, aby se vzala v úvahu hlediska efektivnosti nákladů těchto měření,
b) vyhodnocení pojmu rodiny vozidel, který tato směrnice zavádí,
c) popřípadě výboru zřízenému článkem 13 směrnice 70/156/EHS návrhy opatření k přizpůsobení této směrnice technickému pokroku.
Článek 4
Jestliže vozidlo vyrobené specializovaným výrobcem nástavby odpovídá kritériím jedné z rodin vozidel výrobce základního vozidla, může výrobce nástavby použít údaje o spotřebě paliva a emisích CO2, které mu poskytne uvedený výrobce.
Článek 5
1. Od 19. února 2005 nesmějí členské státy pro vozidla kategorie N1 z důvodů týkajících se emisí CO2 nebo spotřeby paliva
a) odmítnout udělit ES schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu pro určitý typ motorového vozidla, ani
b) zakázat registraci, prodej nebo uvedení vozidel do provozu podle článku 7 směrnice 70/156/EHS,
pokud byly hodnoty emisí CO2 a spotřeby paliva stanoveny v souladu s požadavky směrnice 80/1268/EHS ve znění této směrnice.
2. Od 1. ledna 2005 pro vozidla kategorie N1 třídy I a od 1. ledna 2007 pro vozidla kategorie N1 třídy II a třídy III členské státy
a) nesmějí nadále udělovat ES schválení typu podle čl. 4 odst. 1 směrnice 70/156/EHS a
b) odmítnou udělit vnitrostátní schválení typu, s výjimkou případu, kdy se použije čl. 8 odst. 2 směrnice 70/156/EHS,
pokud nebyly hodnoty emisí CO2 a spotřeby paliva stanoveny v souladu s požadavky směrnice 80/1268/EHS ve znění této směrnice.
3. Od 1. ledna 2006 pro vozidla kategorie N1 třídy I a od 1. ledna 2008 pro vozidla kategorie N1 třídy II a třídy III členské státy
a) považují prohlášení o shodě doprovázející nová vozidla podle směrnice 70/156/EHS za neplatná pro účely čl. 7 odst. 1 uvedené směrnice a
b) zakáží registraci, prodej nebo uvedení do provozu nových vozidel, která nejsou doprovázena platným prohlášením o shodě podle směrnice 70/156/EHS, s výjimkou případu, kdy se použije čl. 8 odst. 2 uvedené směrnice,
pokud nebyly hodnoty emisí CO2 a spotřeby paliva stanoveny v souladu s požadavky směrnice 80/1268/EHS ve znění této směrnice.
4. U vozidel kategorie N1 schvalovaných ve více stupních se lhůty uvedené v odstavcích 2 a 3 prodlužují o dvanáct měsíců.
5. Pro účely tohoto článku se rozumí
- "vozidlem kategorie N1 třídy I" vozidlo kategorie N1 s referenční hmotností nepřevyšující 1305 kg,
- "vozidlem kategorie N1 třídy II" vozidlo kategorie N1 s referenční hmotností vyšší než 1305 kg, ale nepřevyšující 1760 kg,
- "vozidlem kategorie N1 třídy III" vozidlo kategorie N1 s referenční hmotností vyšší než 1760 kg.
Článek 6
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 19. února 2005.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 7
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 8
Tato směrnice je určena členským státům. Ve Štrasburku dne 11. února 2004.
Směrnice Komise 2004/4/ES
ze dne 15. ledna 2004,
kterou se mění směrnice 96/3/ES, kterou se stanoví odchylka od některých ustanovení směrnice Rady 93/43/EHS o hygieně potravin, pokud jde o námořní přepravu tekutých olejů a tuků bez obalu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 93/43/EHS ze dne 14. června 1993 o hygieně potravin [1], a zejména na čl. 3 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Je nezbytné změnit směrnici Komise 96/3/ES ze dne 26. ledna 1996, kterou se stanoví odchylka od některých ustanovení směrnice Rady 93/43/EHS o hygieně potravin, pokud jde o námořní přepravu tekutých olejů a tuků bez obalu [2], aby mohl být zohledněn vědecký vývoj.
(2) Na základě hodnocení provedených Vědeckým výborem pro potraviny, a zejména na základě jeho stanoviska ze dne 20. září 1996, ve znění ze dne 12. června 1997 (107. plenární zasedání), a na základě aktualizovaného stanoviska ze dne 4. dubna 2003 o možném riziku pro lidské zdraví plynoucím z přepravy olejů a tuků v lodních nádržích po látkách navržených jako přijatelné předcházející náklady je nezbytné změnit seznam přijatelných předcházejících nákladů stanovený v příloze směrnice 96/3/ES.
(3) V případě cyklohexanolu, 2,3butandiolu, isobutanolu a nonanu byly dostupné informace nedostatečné nebo vyžadovaly dodatečné vyjasnění, aby bylo možné důkladně vědecky zhodnotit toxikologické vlastnosti, takže Vědecký výbor pro potraviny nebyl schopen provést požadovaná hodnocení.
Vědecký výbor pro potraviny shledal tyto látky nepřijatelnými pro předcházející náklady, a látky by tedy měly být vypuštěny ze seznamu přijatelných předcházejících nákladů.
(4) V případě methylesterů mastných kyselin (laurátů, palmitátů, stearátů, oleátů), acetanhydridu, polyfosforečnanu amonného, tetrameru propylenu, propylalkoholu a křemičitanu sodného vedlo hodnocení Vědeckého výboru pro potraviny vzhledem k dostupným údajům k přijetí těchto látek jako předcházejících nákladů.
Tyto látky by tudíž měly být doplněny do seznamu přijatelných předcházejících nákladů.
(5) V případě isodekanolu, isononanolu, isooktanolu, zemního vosku, parafinu a bílých minerálních olejů nebyly dostupné informace dostatečné pro provedení úplného hodnocení.
Tyto látky však mohou být podle stanoviska Vědeckého výboru pro potraviny považovány za dočasně přijatelné jako předcházející náklady vzhledem k jejich nepravděpodobnému genotoxickému potenciálu, snadnému odstraňování pomocí postupů čištění nádrží a velmi malým množstvím reziduí předpokládaným v důsledku těchto faktorů a jejich pravděpodobného zředění.
(6) Tyto dočasně přijatelné látky by měly být ve vhodné lhůtě nově zhodnoceny na základě nových vědeckých údajů a příloha by měla být podle potřeby revidována.
Údaje nezbytné pro výše uvedené hodnocení by měli poskytnout zejména dotčení provozovatelé potravinářských podniků.
(7) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha směrnice 96/3/ES se nahrazuje přílohou této směrnice.
Článek 2
Látky isodekanol, isononanol, isooktanol, zemní vosk, parafin a bílé minerální oleje budou nově zhodnoceny na základě nových vědeckých údajů a příloha bude podle potřeby revidována do 31. prosince 2006.
Článek 3
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. června 2004.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí takový odkaz být učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2004/5/ES
ze dne 20. ledna 2004,
kterou se mění směrnice 2001/15/ES za účelem zařazení určitých látek do přílohy
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/398/EHS ze dne 3. května 1989 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se potravin určených pro zvláštní výživu [1], a zejména na čl. 4 odst. 2 uvedené směrnice,
po konzultaci s Vědeckým výborem pro potraviny nebo s Evropským úřadem pro bezpečnost potravin,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Komise 2001/15/ES ze dne 15. února 2001 o látkách, které mohou být pro zvláštní výživové účely přidávány do potravin pro zvláštní výživu [2], stanoví určité kategorie látek a pro každou z nich uvádí chemické látky, které mohou být použity při výrobě potravin pro zvláštní výživu.
Ukládá členským státům, aby zakázaly od 1. dubna 2004 obchodování s výrobky, které nejsou v souladu s uvedenou směrnicí.
(2) V době přijetí směrnice 2001/15/ES nemohl být určitý počet chemických látek, které byly přidávány pro zvláštní výživové účely do některých potravin pro zvláštní výživu a které byly na trhu v některých členských státech, zařazen do přílohy uvedené směrnice, neboť tyto látky dosud nebyly zhodnoceny Vědeckým výborem pro potraviny.
(3) Chemické látky, které byly od té doby zhodnoceny Vědeckým výborem pro potraviny nebo Evropským úřadem pro bezpečnost potravin a obdržely příznivé vědecké hodnocení, by měly být zařazeny do přílohy směrnice 2001/15/ES.
(4) Vzhledem k tomu, že výrobky obsahující tyto látky jsou na trhu v některých členských státech, je nezbytné provést tuto směrnici před 1. dubnem 2004, aby se tak předešlo použitelnosti zákazu stanoveného ve směrnici 2001/15/ES na tyto látky na omezenou dobu, neboť by to způsobilo nevhodné narušení trhu.
(5) Směrnice 2001/15/ES by proto měla být změněna.
(6) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha směrnice 2001/15/ES se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. března 2004.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi těmito předpisy a touto směrnicí.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2004/6/ES
ze dne 20. ledna 2004,
kterou se stanoví odchylka od směrnice 2001/15/ES za účelem odložení použití zákazu obchodování s určitými výrobky
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/398/EHS ze dne 3. května 1989 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se potravin určených pro zvláštní výživu [1], a zejména na čl. 4 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Komise 2001/15/ES ze dne 15. února 2001 o látkách, které mohou být pro zvláštní výživové účely přidávány do potravin pro zvláštní výživu [2], stanoví určité kategorie látek a pro každou z nich uvádí chemické látky, které mohou být použity při výrobě potravin pro zvláštní výživu.
Ukládá členským státům, aby zakázaly od 1. dubna 2004 obchodování s výrobky, které nejsou v souladu s uvedenou směrnicí.
(2) V době přijetí směrnice 2001/15/ES nemohl být určitý počet látek, které byly přidávány pro zvláštní výživové účely do některých potravin pro zvláštní výživu a které byly na trhu v některých členských státech, zařazen do přílohy uvedené směrnice, neboť tyto látky dosud nebyly zhodnoceny Vědeckým výborem pro potraviny.
(3) Do doby, než Evropský úřad pro bezpečnost potravin uzavře hodnocení těchto látek, mělo by být nadále povoleno jejich používání při výrobě výrobků, které byly uvedeny na trh před vstupem této směrnice v platnost.
(4) Vzhledem k datu 1. dubna 2004 stanovenému v čl. 3 písm. b) směrnice 2001/15/ES je nezbytné, aby byla tato směrnice provedena v krátké době.
(5) Měla by být tedy stanovena odchylka od směrnice 2001/15/ES.
(6) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Pokud se použijí požadavky čl. 1 odst. 1 prvního pododstavce směrnice 2001/15/ES, mohou členské státy odchylně od čl. 3 druhého pododstavce písm. b) směrnice 2001/15/ES na svém území do 31. prosince 2006 nadále povolovat obchodování s výrobky obsahujícími látky uvedené v příloze této směrnice za předpokladu, že
a) Evropský úřad pro bezpečnost potravin nevydal nepříznivé stanovisko, pokud jde o použití dotyčné látky při výrobě potravin pro zvláštní výživu, na které se vztahuje směrnice 2001/15/ES,
b) dotyčná látka je používána při výrobě jedné nebo více potravin pro zvláštní výživu, které jsou uváděny na trh Společenství ke dni vstupu této směrnice v platnost.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 31. března 2004.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi těmito předpisy a touto směrnicí.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Rady 2004/7/ES
ze dne 20. ledna 2004,
kterou se mění směrnice 77/388/EHS o společném systému daně z přidané hodnoty v souvislosti s postupem přijímání odchylek a se svěřením prováděcích pravomocí
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 93 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
vzhledem k k těmto důvodům:
(1) V článcích 27 a 30 směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně [3] – jsou uvedeny postupy, které mohou vést k tichému souhlasu Rady s opatřeními odchylujícími se od uvedené směrnice.
(2) Z důvodů průhlednosti a právní jistoty je vhodné dbát na to, aby každá odchylka podle článku 27 nebo 30 směrnice 77/388/EHS byla předmětem výslovného rozhodnutí přijatého Radou na návrh Komise.
(3) Možnost tichého souhlasu Rady po uplynutí určité lhůty by tudíž měla být zrušena.
(4) Aby se zabránilo tomu, že členský stát bude ponechán v nejistotě v souvislosti s tím, jak hodlá Komise naložit s jeho žádostí o povolení odchylky, měla by být stanovena lhůta, v níž by Komise musela Radě předložit buď návrh na povolení odchylky, nebo sdělení obsahující námitky.
(5) Aby členský stát mohl lépe sledovat vyřízení žádosti, kterou podal, měla by být Komise povinna tento členský stát uvědomit, jakmile bude mít k dispozici údaje, které jsou podle jejího názoru k posouzení žádosti potřebné, a předat žádost v původním jazyce ostatním členským státům.
(6) V čl. 27 odst. 1 druhé větě směrnice 77/388/EHS se poukazuje na to, že posouzení zanedbatelnosti vlivu zjednodušujícího opatření na výši daně splatné při konečné spotřebě se provádí celkově s ohledem na makroekonomické odhady pravděpodobného dopadu opatření na vlastní zdroje Společenství z daně z přidané hodnoty.
(7) Jelikož chybí mechanismus pro přijímání závazných opatření k provádění směrnice 77/388/EHS, není směrnice v členských státech používána jednotně.
(8) Pro lepší fungování vnitřního trhu je jednotné uplatňování systému daně z přidané hodnoty zásadní.
Zavedení postupu pro přijímání opatření zajišťujících řádné provádění stávajících předpisů by v tomto ohledu bylo významným pokrokem.
(9) Tato opatření by se měla týkat zejména problému dvojího zdanění u přeshraničních obchodních transakcí, který vzniká v důsledku toho, že jednotlivé členské státy nepoužívají jednotným způsobem ustanovení směrnice 77/388/EHS upravující místo dodání.
(10) Oblast působnosti jednotlivých prováděcích opatření by však měla zůstat omezena, jelikož by tato opatření měla sloužit pouze k tomu, aby vyjasnila obsah určitého ustanovení směrnice 77/388/EHS, nikoliv k tomu, aby se od takového ustanovení odchylovala.
(11) Přestože je oblast působnosti prováděcích opatření omezená, mají tato opatření rozpočtové dopady, které by mohly být pro jeden nebo více členských států významné.
(12) Dopady těchto opatření na rozpočty členských států jsou důvodem k tomu, aby si Rada vyhradila právo vykonávat pravomoci související s prováděním směrnice 77/388/EHS.
(13) Vzhledem k omezené oblasti působnosti navrhovaných opatření by prováděcí opatření ke směrnici 77/388/EHS měla přijmout Rada jednomyslně na návrh Komise.
(14) Jelikož cílů této směrnice nemůže být z výše uvedených důvodů uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jich může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(15) Směrnici 77/388/EHS je proto třeba odpovídajícím způsobem změnit,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 77/388/EHS se mění takto:
1. V článku 27 se odstavce 1, 2, 3 a 4 nahrazují tímto:
"1. Rada může jednomyslně na návrh Komise povolit kterémukoli členskému státu, aby zavedl zvláštní opatření odchylující se od ustanovení této směrnice, jejichž cílem je zjednodušit postup vyměřování daně nebo zabránit určitým druhům daňových úniků nebo vyhýbání se daňovým povinnostem.
Opatření zamýšlená ke zjednodušení postupu vyměřování daně smějí ovlivnit výši daňových příjmů členského státu vybranou při konečné spotřebě pouze v zanedbatelném rozsahu.
2. Členský stát, který hodlá zavést opatření uvedená v odstavci 1, zašle Komisi žádost a poskytne jí veškeré potřebné údaje.
Jestliže se Komise domnívá, že nemá k dispozici veškeré potřebné údaje, naváže do dvou měsíců od přijetí žádosti kontakt s příslušným členským státem a upřesní, které dodatečné údaje požaduje.
Jakmile má Komise k dispozici všechny údaje, které jsou podle jejího názoru k posouzení žádosti potřebné, uvědomí o tom do jednoho měsíce členský stát, který žádost podal, a předá žádost v původním jazyce ostatním členským státům.
3. Do tří měsíců od odeslání oznámení podle odstavce 2 poslední věty Komise předloží Radě příslušný návrh, nebo jí sdělí své námitky, pokud s povolením požadované odchylky nesouhlasí.
4. V každém případě musí být postup uvedený v odstavcích 2 a 3 ukončen do osmi měsíců od přijetí žádosti Komisí."
2. V hlavě XVII se doplňuje nový článek, který zní:
"Článek 29a
Prováděcí opatření
Rada přijme jednomyslně na návrh Komise opatření nezbytná k provedení této směrnice."
3. Článek 30 se nahrazuje tímto:
"Článek 30
Mezinárodní dohody
1. Rada může jednomyslně na návrh Komise povolit kterémukoli členskému státu, aby uzavřel s třetí zemí nebo s mezinárodní organizací dohodu, která obsahuje odchylky od této směrnice.
2. Členský stát, který hodlá uzavřít takovouto dohodu, zašle Komisi žádost a poskytne jí veškeré potřebné údaje.
Jestliže se Komise domnívá, že nemá k dispozici veškeré potřebné údaje, naváže do dvou měsíců od přijetí žádosti kontakt s příslušným členským státem a upřesní, které dodatečné údaje požaduje.
Jakmile má Komise k dispozici všechny údaje, které jsou podle jejího názoru k posouzení žádosti potřebné, uvědomí o tom do jednoho měsíce členský stát, který žádost podal, a předá žádost v původním jazyce ostatním členským státům.
3. Do tří měsíců od odeslání oznámení podle odstavce 2 poslední věty Komise předloží Radě příslušný návrh, nebo jí sdělí své námitky, pokud s povolením požadované odchylky nesouhlasí.
4. V každém případě musí být postup uvedený v odstavcích 2 a 3 ukončen do osmi měsíců od přijetí žádosti Komisí."
Článek 2
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/8/ES
ze dne 11. února 2004
o podpoře kombinované výroby tepla a elektřiny založené na poptávce po užitečném teple na vnitřním trhu s energií a o změně směrnice 92/42/EHS
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 175 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [3],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Možnosti kombinované výroby tepla a elektřiny pro dosahování úspor energie jsou ve Společenství v současnosti využívány nedostatečně.
Podpora vysoce účinné kombinované výroby založené na poptávce po užitečném teple je ve Společenství prioritou vzhledem k možným přínosům kombinované výroby tepla a elektřiny, pokud jde o úspory primární energie, vyloučení ztrát energie v rozvodné síti a snížení emisí, zejména emisí skleníkových plynů.
Kromě toho může efektivní využívání energie kombinovanou výrobou tepla a elektřiny pozitivně přispět také k bezpečnosti zásobování elektřinou a ke konkurenčnímu postavení Evropské unie a jejích členských států.
Proto je nezbytné přijmout opatření k zajištění lepšího využívání tohoto potenciálu na vnitřním trhu s energií.
(2) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/54/ES ze dne 26. června 2003 [5] stanoví společná pravidla pro výrobu, rozvod, distribuci a dodávky elektřiny na vnitřním trhu s elektřinou.
V této souvislosti přispívá rozvoj kombinované výroby tepla a elektřiny k posílení hospodářské soutěže i pro nové účastníky trhu.
(3) Zelená kniha nazvaná "K evropské strategii bezpečnosti zásobování energií" uvádí, že Evropská unie je krajně závislá na vnějších dodávkách energie, které představují v současnosti 50 % celkové potřeby, a pokud přetrvá dosavadní vývoj, budou muset pokrávat 70 % do roku 2030.
Závislost na dovozu a rostoucí podíly dovozu zvyšují riziko přerušení dodávek a potíží se zásobováním.
Bezpečnost zásobování by však neměla být chápána pouze jako otázka snížení závislosti na dovozu a zvýšení domácí výroby.
Bezpečnost zásobování energií vyžaduje širokou škálu programových iniciativ zaměřených mimo jiné na diverzifikaci zdrojů a technologií a lepší mezinárodní vztahy.
V zelené knize se dále zdůrazňuje, že bezpečnost zásobování energií je zásadní pro udržitelný rozvoj.
Dále obsahuje závěr, že přijetí nových opatření ke snížení poptávky po energii je velmi důležité nejen pro snížení závislosti na dovozu, ale i pro omezení emisí skleníkových plynů.
Evropský parlament ve svém usnesení ze dne 15. listopadu 2001 o zelené knize [6] požadoval přijmout opatření k podpoře přechodu k efektivním zařízením na výrobu energie, včetně kombinované výroby tepla a elektřiny.
(4) Ve sdělení Komise "Dlouhodobě udržitelný rozvoj v Evropě pro lepší svět – Strategie Evropské unie pro dlouhodobě udržitelný rozvoj", předneseném na zasedání Evropské rady ve dnech 15. a 16. června 2001 v Göteborgu, je za jednu z hlavních překážek udržitelného rozvoje označena změna klimatu a dále zdůrazněna nutnost zvýšení používání čisté energie a přijetí jasných opatření ke snížení poptávky po energii.
(5) Zvýšené využívání kombinované výroby tepla a elektřiny zaměřené na dosahování úspor primární energie by mohlo být důležitou součástí souboru opatření nezbytných ke splnění Kjótského protokolu k rámcové úmluvě OSN o změně klimatu a případných dalších souborů programových opatření ke splnění budoucích závazků.
Komise ve sdělení o realizaci první etapy evropského programu týkajícího se změn klimatu označila podporu kombinované výroby tepla a elektřiny za jedno z opatření nezbytných ke snížení emisí skleníkových plynů z energetických zařízení a ohlásila svůj záměr předložit v roce 2002 návrh směrnice o podpoře kombinované výroby tepla a elektřiny.
(6) Evropský parlament v usnesení ze dne 25. září 2002 o sdělení Komise o realizaci první etapy evropského programu týkajícího se změn klimatu [7] vítá myšlenku předložení návrhu na posílení opatření Společenství, která podpoří využívání kombinované výroby tepla a elektřiny a vyzývá k urychlenému přijetí směrnice o podpoře kombinované výroby tepla a elektřiny.
(7) Význam kombinované výroby tepla a elektřiny byl uznán také usnesením Rady ze dne 18. prosince 1997 [8] a usnesením Evropského parlamentu ze dne 15. května 1998 [9] o strategii Společenství na podporu kombinované výroby tepla a elektřiny.
(8) Rada v závěrech ze dne 30. května 2000 a ze dne 5. prosince 2000 schválila akční plán Komise týkající se energetické účinnosti a označila podporu kombinované výroby tepla a elektřiny za jednu z oblastí krátkodobých priorit.
Evropský parlament v usnesení ze dne 14. března 2001 o akčním plánu týkajícím se energetické účinnosti [10] vyzval Komisi, aby předložila návrhy na stanovení společných pravidel pro podporu kombinované výroby tepla a elektřiny, pokud je to odůvodněno z hlediska životního prostředí.
(9) Směrnice Rady 96/61/ES ze dne 24. září 1996 o integrované prevenci a omezování znečištění [11], směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/80/ES ze dne 23. října 2001 o omezení emisí některých znečišťujících látek do ovzduší z velkých spalovacích zařízení [12] a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/76/ES ze dne 4. prosince 2000 o spalování odpadů [13] zdůrazňují nezbytnost hodnotit možnosti kombinované výroby tepla a elektřiny v nových zařízeních.
(10) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/91/ES ze dne 16. prosince 2002 o energetické náročnosti budov [14] požaduje od členských států, aby zajistily, aby u nových budov s celkovou užitečnou podlahovou plochou více než 1000 m2 byla před zahájením výstavby uvážena a vzata v úvahu technická, environmentální a ekonomická proveditelnost alternativních systémů, například kombinované výroby tepla a elektřiny.
(11) Vysoce účinná kombinovaná výroba tepla a elektřiny je v této směrnici definovaná úsporami energie dosaženými kombinovanou výrobou oproti oddělené výrobě tepla a elektřiny.
"Vysoce účinnou kombinovanou výrobou tepla a elektřiny" se rozumějí úspory energie vyšší než 10 %.
Ke zvyšování úspor energie a k zamezení jejich ztrát musí být věnována největší pozornost provozním podmínkám kogeneračních jednotek.
(12) V souvislosti s hodnocením úspor primární energie je důležité brát v úvahu situaci členských států, ve kterých je převážná část spotřeby elektrické energie pokryta dovozem.
(13) V zájmu průhlednosti je důležité přijmout harmonizovanou základní definici kombinované výroby tepla a elektřiny.
Pokud jsou kogenerační jednotky zařízeny k oddělené výrobě elektřiny nebo tepla, neměla by být tato výroba označována jako kombinovaná výroba tepla a elektřiny pro účely vydání záruky původu a pro statistické účely.
(14) Aby bylo zajištěno, že podpora kombinované výroby tepla a elektřiny podle této směrnice bude založena na poptávce po užitečném teple a na úsporách primární energie, je nezbytné stanovit kritéria pro určování a hodnocení energetické účinnosti kombinované výroby tepla a elektřiny odvozené od základní definice.
(15) Obecným cílem této směrnice by mělo být stanovení harmonizované metody výpočtu elektřiny vyráběné kombinovanou výrobou tepla a elektřiny a nezbytných pokynů pro její provádění, a to s přihlédnutím k metodikám, jaké v současné době vypracovávají evropské subjekty pro normalizaci.
Tato metodika by měla být přizpůsobitelná, aby mohla zohledňovat technický pokrok.
Uplatňování výpočtů uvedených v přílohách II a III na mikrokogenerační jednotky by mohlo být v souladu se zásadou proporcionality založeno na hodnotách vyplývajících z procesu přezkoušení typu, ověřeného příslušným nezávislým subjektem.
(16) Definicemi kombinované výroby tepla a elektřiny a vysoce účinné kombinované výroby tepla a elektřiny používanými v této směrnici není dotčeno používání odlišných definic ve vnitrostátních právních předpisech vydaných pro jiné účely, než jsou účely uvedené v této směrnici.
Je vhodné používat také odpovídající definice uvedené ve směrnici 2003/54/ES a ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2001/77/ES ze dne 27. září 2001 o podpoře elektřiny vyrobené z obnovitelných zdrojů energie na vnitřním trhu s elektřinou [15].
(17) Měření výroby užitečného tepla na místě výroby v kogeneračních zařízeních podtrhuje potřebu zajistit, aby výhody kombinovaně vyrobeného užitečného tepla nebyly zmařeny ve velkých tepelných ztrátách distribučních sítí.
(18) Poměr elektřiny k teplu je technická charakteristika, kterou je třeba definovat za účelem výpočtu množství elektřiny vyráběné formou kombinované výroby.
(19) Pro účel této směrnice může definice "kogeneračních jednotek" zahrnovat také zařízení, ve kterém lze vyrábět pouze elektrickou energii nebo pouze tepelnou energii, např. jednotky pomocného spalování a dohořívací komory.
Výroba z takového zařízení by neměla být považována za kombinovanou výrobu tepla a elektřiny pro účel vydávání záruk původu a pro statistické účely.
(20) Definice "kogenerační jednotky malého výkonu" zahrnuje mimo jiné mikrokogenerační jednotky a kogenerační jednotky, které zásobují izolované oblasti nebo uspokojují omezenou domácnostní, obchodní anebo průmyslovou poptávku apod.
(21) Ke zvýšení průhlednosti pro spotřebitelský výběr mezi elektřinou vyráběnou kombinovanou formou a elektřinou vyráběnou pomocí jiných technologií je nezbytné zajistit, aby na mohl být základě harmonizovaných referenčních hodnot účinnosti zaručen původ vysoce účinné kombinované výroby tepla a elektřiny.
Systémy zaručující původ samy o sobě nezahrnují právo na požívání výhod vnitrostátních mechanismů podpory.
(22) Je důležité, aby na všechny formy elektřiny vyrobené vysoce účinnou kombinovanou formou mohly být vydávány záruky původu.
Je důležité zřetelně odlišovat záruky původu od zaměnitelných osvědčení.
(23) K zajištění zvýšeného proniknutí kombinované výroby tepla a elektřiny na trh ve střednědobém výhledu je třeba vyžadovat ode všech členských států, aby přijaly a zveřejnily zprávu analyzující možnosti dotyčného státu pro vysoce účinnou kombinovanou výrobu tepla a elektřiny a obsahující samostatnou studii překážek kombinované výroby tepla a elektřiny, jakož i opatření přijatá k zajištění spolehlivosti systému záruk.
(24) Veřejná podpora musí být v souladu s pokyny Společenství o státních podporách pro ochranu životního prostředí [16], včetně ustanovení o zákazu kumulace podpor.
Tyto pokyny v současnosti dovolují určité typy státní podpory, pokud lze prokázat, že tato opatření jsou prospěšná pro ochranu přírodního prostředí, protože účinnost konverze je zvláště vysoká nebo tato opatření dovolují snížit spotřebu energie nebo je tento výrobní proces méně škodlivým pro životní prostředí.
Tato podpora bude v některých případech nezbytná pro další využívání možností kombinované výroby tepla a elektřiny, zejména pro nezbytnost zahrnutí externích nákladů do nákladů vnitřních.
(25) Režimy státních podpor k prosazování kombinované výroby tepla a elektřiny by se měly zaměřit hlavně na podporu kombinované výroby založené na ekonomicky odůvodněné poptávce po teplu a chlazení.
(26) Členské státy provozují různé mechanismy podpory kombinované výroby tepla a elektřiny na vnitrostátní úrovni, včetně investiční podpory, osvobození od daně nebo snížení daně, zelených certifikátů a režimů přímé cenové podpory.
Jedním z důležitých prostředků pro dosažení cíle této směrnice je zaručit, za účelem zachování důvěry investorů, řádné fungování těchto mechanismů do zavedení harmonizovaného rámce Společenství.
Komise má v úmyslu sledovat tuto situaci a podat zprávu o získaných zkušenostech s uplatňováním režimů státních podpor.
(27) Na přenos a distribuci elektřiny vyráběné vysoce účinnou kombinovanou formou se vztahují čl. 7 odst. 1, 2 a 5 směrnice 2001/77/ES a odpovídající ustanovení směrnice 2003/54/ES. Pokud je provozovatel kombinovaného systému podle vnitrostátních právních předpisů oprávněným zákazníkem ve smyslu čl. 21 odst. 1 směrnice 2003/54/ES, měla by být cla vztahující se na nákup doplňkové elektřiny, kterou provozovatel kogeneračního systému někdy potřebuje, stanovena podle objektivních, průhledných a nediskriminačních kritérií. Přístup k rozvodné a přenosové síti elektřiny vyráběné vysoce účinnou kombinovanou výrobou může být s výhradou oznámení Komisi umožněn zvláště kogeneračním jednotkám malého výkonu a mikrokogeneračním jednotkám.
(28) Kogenerační jednotky do 400 kW, na které se vztahují definice směrnice Rady 92/42/EHS ze dne 21. května 1992 o požadavcích na účinnost nových teplovodních kotlů na kapalná nebo plynná paliva [17], zpravidla nemohou splnit požadavky minimální účinnosti stanovené v uvedené směrnici, a proto by měly být z uvedené směrnice vyloučeny.
(29) Je třeba brát v úvahu zvláštní strukturu odvětví kombinované výroby tepla a elektřiny, které zahrnuje mnoho malých a středních výrobců, zejména při přezkumu správních postupů pro udělování povolení k výstavbě nového kombinovaného zařízení.
(30) S ohledem na cíl této směrnice, kterým je vytvořit rámec pro podporu kombinované výroby tepla a elektřiny, je důležité zdůraznit nutnost stabilního hospodářského a správního prostředí pro investice do nových zařízení na kombinovanou výrobu.
Členské státy by měly být vyzvány, aby uspokojily tyto potřeby zavedením režimů podpor s alespoň čtyřletou dobou trvání a vyvarovaly se častých změn správních a jiných postupů.
Členské státy by dále měly být vyzvány k tomu, aby zajistily, že se státní režimy podpor řídí zásadou jejich postupného ukončování.
(31) Celková účinnost a dlouhodobá udržitelnost kombinované výroby tepla a elektřiny závisí na mnoha faktorech, zejména na použité technologii, druzích paliva, křivkách zatížení, velikosti jednotky a také na vlastnostech tepla.
Z praktických důvodů a na základě skutečnosti, že používání výroby tepla pro různé účely vyžaduje rozlišné úrovně teploty tepla a že tyto a další rozdíly ovlivňují účinnost kombinované výroby, je možné kombinovanou výrobu dělit na třídy – například na "průmyslovou kombinovanou výrobu", "teplárenskou kombinovanou výrobu" a "zemědělskou kombinovanou výrobu".
(32) Podle zásad subsidiarity a proporcionality, které jsou uvedeny v článku 5 Smlouvy, by obecné zásady vymezující rámec podpory kombinované výroby tepla a elektřiny na vnitřním trhu s energií měly být stanoveny na úrovni Společenství, avšak stanovení podrobných úprav provádění by mělo být ponecháno členským státům, aby si tak každý členský stát mohl zvolit režim, který nejlépe odpovídá jeho konkrétní situaci.
Tato směrnice se omezuje na minimum nutné k dosažení uvedených cílů a nepřekračuje rámec toho, co je pro tento účel nezbytné,
(33) Opatření nezbytná k provedení této směrnice by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [18],
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Účel
Účelem této směrnice je zvýšit energetickou účinnost a zlepšit bezpečnost zásobování vytvořením rámce pro podporu a rozvoj vysoce účinné kombinované výroby tepla a elektřiny na základě poptávky po užitečném teple a úspor primární energie na vnitřním trhu s energií s přihlédnutím ke konkrétním okolnostem dané země, a zvláště ke klimatickým a hospodářským podmínkám.
Článek 2
Oblast působnosti
Tato směrnice se vztahuje na kombinovanou výrobu tepla a elektřiny vymezenou v článku 3 a na technologie kombinované výroby tepla a elektřiny uvedené v příloze I.
Článek 3
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
a) "kombinovanou výrobou tepla a elektřiny" současná výroba tepelné energie a elektrické nebo mechanické energie v jednom procesu;
b) "užitečným teplem" teplo vyrobené v procesu kombinované výroby tepla a elektřiny k uspokojování ekonomicky odůvodněné poptávky po teplu a chlazení;
c) "ekonomicky odůvodněnou poptávkou" poptávka, která nepřekračuje potřeby tepla nebo chlazení a která by byla jinak uspokojována za tržních podmínek jinými procesy výroby energie než kombinovanou výrobou tepla a elektřiny;
d) "elektřinou pocházející z kombinované výroby tepla a elektřiny" elektřina vyrobená v procesu spojeném s výrobou užitečného tepla a vypočtená podle metodiky uvedené v příloze II;
e) "záložní elektřinou" elektřina dodávaná po rozvodné elektrické síti vždy, jakmile dojde k přerušení procesu kombinované výroby tepla a elektřiny, včetně dob údržby nebo výpadku provozu zařízení;
f) "doplňkovou elektřinou" elektřina dodávaná po rozvodné síti v případech, kdy je poptávka po elektrické energii vyšší než produkce elektřiny v procesu kombinované výroby tepla a elektřiny;
g) "celkovou účinností" roční objem výroby elektrické a mechanické energie a užitečného tepla dělený spotřebou paliva použitého k výrobě tepla v procesu kombinované výroby tepla a elektřiny a hrubé výroby elektrické a mechanické energie;
h) "účinností" účinnost vypočtená na základě "čistých kalorických hodnot" paliv (označovaných rovněž jako "nižší kalorické hodnoty");
i) "vysoce účinnou kombinovanou výrobou tepla a elektřiny" kombinovaná výroba tepla a elektřiny splňující kritéria přílohy III;
j) "referenční hodnotou účinnosti pro oddělenou výrobu" účinnost oddělených výrob tepla a elektřiny, které mají být nahrazeny procesem kombinované výroby tepla a elektřiny;
k) "poměrem elektrické energie a tepla" poměr mezi elektrickou energií vyráběnou kombinovanou výrobou a užitečným teplem při plném kombinovaném režimu na základě provozních dat konkrétní jednotky;
l) "kogenerační jednotkou" jednotka, která může pracovat v režimu kombinované výroby tepla a elektřiny;
m) "mikrokogenerační jednotkou" kogenerační jednotka s maximální kapacitou nižší než 50 kWe;
n) "kogenerační jednotkou malého výkonu" kogenerační jednotka s instalovanou kapacitou nižší než 1 MWe;
o) "produkcí kombinované výroby" objem elektrické a mechanické energie a užitečného tepla, které pocházejí z kombinované výroby tepla a elektřiny.
Kromě toho se použijí odpovídající definice uvedené ve směrnicích 2003/54/ES a 2001/77/ES.
Článek 4
Kritéria účinnosti kombinované výroby tepla a elektřiny
1. Pro určení účinnosti kombinované výroby tepla a elektřiny podle přílohy III stanoví Komise postupem podle čl. 14 odst. 2 a nejpozději do 21. února 2006 harmonizované referenční hodnoty účinnosti pro oddělené výroby elektřiny a tepla. Tyto harmonizované referenční hodnoty účinnosti se skládají z matricových hodnot odlišených podle zohledňovaných faktorů, včetně roku výstavby a druhů paliva, a musí se zakládat na řádně zdokumentovaném rozboru, který mimo jiné hodnotí provozní údaje za běžných provozních podmínek, přeshraniční výměnu elektřiny, palivové směsi a klimatické podmínky, jakož i použité technologie kombinované výroby podle zásad uvedených v příloze III.
2. Postupem podle čl. 14 odst. 2 Komise přezkoumá harmonizované referenční hodnoty účinnosti pro oddělenou výrobu elektřiny a tepla uvedené v odstavci 1 poprvé 21. února 2011 a následně každé čtyři roky, aby byl zohledněn technologický vývoj a změny distribuce zdrojů energie.
3. Členské státy, které provedou tuto směrnici před tím, než Komise stanoví sladěné referenční hodnoty účinnosti pro oddělenou výrobu elektřiny a tepla uvedené v odstavci 1, by měly ve lhůtě uvedené v odstavci 1 přijmout vnitrostátní referenční hodnoty účinnosti pro oddělenou výrobu elektřiny a tepla, které se mají používat pro výpočet úspor primární energie z kombinované výroby tepla a elektřiny podle metodiky uvedené v příloze III.
Článek 5
Záruka původu elektřiny z vysoce účinné kombinované výroby tepla a elektřiny
1. Na základě harmonizovaných referenčních hodnot účinnosti uvedených v čl. 4 odst. 1 zajistí členské státy do šesti měsíců od přijetí těchto hodnot, aby původ elektřiny vyrobené z vysoce účinné kombinované výroby tepla a elektřiny mohl být zaručen podle objektivních, průhledných a nediskriminačních kritérií stanovených každým členským státem. Členské státy zajistí, aby tato záruka původu elektřiny umožňovala výrobcům prokazovat, že elektřina, kterou prodávají, je vyrobena formou vysoce účinné kombinované výroby, a aby byla vydávána za tímto účelem na žádost výrobce.
2. Kontrolou otázek spojených se zárukami o původu uvedené v odstavci 1 mohou členské státy pověřit jeden nebo několik příslušných subjektů nezávislých na výrobních a distribučních činnostech.
3. Členské státy nebo příslušné subjekty zavedou vhodné mechanismy k zajišťování přesnosti a spolehlivosti záruk o původu a popíší ve zprávě podle čl. 10 odst. 1 opatření přijatá k zajištění spolehlivosti systému záruk.
4. Samotné režimy záruky původu nezahrnují právo na prospěch z vnitrostátních mechanismů podpory.
5. Záruka původu musí určit
- nižší kalorickou hodnotu zdroje paliva, z něhož je elektřina vyrobena, použití tepla vyrobeného společně s elektřinou, a dále datum a místo výroby,
- množství elektřiny z vysoce účinné kombinované výroby podle přílohy II, na kterou se vztahuje záruka,
- úspory primární energie vypočtené podle přílohy III a založené na harmonizovaných referenčních hodnotách stanovených Komisí, jak je uvedeno v čl. 4 odst. 1.
Členské státy mohou zahrnout do záruky původu další informace.
6. Záruky původu vydané podle odstavce 1 by měly být vzájemně uznávány členskými státy výlučně jako důkaz bodů uvedených v odstavci 5.
Každé odmítnutí uznání záruky původu jako důkazu, zejména z důvodů spojených se zamezení podvodům, musí být založeno na objektivních, průhledných a nediskriminačních kritériích.
V případě odmítnutí uznání záruky původu může Komise přinutit odmítající stranu, aby záruku uznala, zejména s ohledem na objektivní, průhledná a nediskriminační kritéria, na nichž se toto uznání zakládá.
Článek 6
Celostátní možnosti vysoce účinné kombinované výroby tepla a elektřiny
1. Členské státy provedou analýzu celostátních možností pro uplatňování vysoce účinné kombinované výroby tepla a elektřiny, včetně vysoce účinné kombinované mikrokogenerace.
2. Tato analýza musí
- být založena na řádných vědeckých údajích a splňovat kritéria uvedená v příloze IV,
- určit všechny možnosti pro poptávku po užitečném teple a chlazení, vhodný pro uplatňování vysoce účinné kombinované výroby tepla a elektřiny, jakož i dostupnost paliv a jiných zdrojů energie využívaných při kombinované výrobě tepla a elektřiny,
- zahrnovat oddělenou analýzu překážek, které mohou bránit realizaci celostátních možností vysoce účinné kombinované výroby tepla a elektřiny.
Tato analýza by se měla zabývat zejména překážkami, které souvisejí s cenami, palivovými náklady a dostupností paliv, překážkami souvisejícími se správními postupy a nedostatečným zahrnutím externích nákladů do cen energie.
3. Členské státy zhodnotí pokrok při zvyšování podílu vysoce účinné kombinované výroby tepla a elektřiny, nejpozději do 21. února 2007 a potom vždy po čtyřech letech na žádost Komise, vznesenou alespoň šest měsíců před daným termínem.
Článek 7
Režimy podpory
1. Členské státy zajistí, aby podpora pro kombinovanou výrobu tepla a elektřiny, pro existující i budoucí jednotky, byla založeny na poptávce po užitečném teple a na úsporách primární energie z hlediska dostupných možností snižování poptávky po energii pomocí jiných ekonomicky proveditelných opatření nebo opatření výhodných z hlediska životního prostředí, jako jsou jiná opatření energetické účinnosti.
2. Aniž jsou dotčeny články 87 a 88 Smlouvy, hodnotí Komise uplatňování mechanismů podpory používaných v členských státech, podle kterých provozovatel systému kombinované výroby obdrží na základě předpisů vydaných orgány veřejné moci přímou nebo nepřímou podporu, která může způsobit omezení obchodu.
Komise posoudí, zda tyto mechanismy přispívají k dosažení cílů uvedených v článku 6 a v čl. 174 odst. 1 Smlouvy.
3. Ve zprávě podle článku 11 předloží Komise řádně doloženou analýzu zkušeností, které byly získány při uplatňování různých mechanismů podpory uvedených v odstavci 2 tohoto článku.
Tato zpráva zhodnotí úspěšnost režimů podpory, včetně efektivnosti nákladů, při rozvoji vysoce účinné kombinované výroby tepla a elektřiny v souladu s celostátními možnostmi uvedenými v článku 6.
Zpráva dále přezkoumá, do jaké míry přispěly tyto režimy podpory k vytvoření stabilních podmínek pro investice do kombinované výroby tepla a elektřiny.
Článek 8
Systém elektrické přenosové a distribuční sítě a ceny
1. Na zajištění přenosu a distribuce elektrické energie, která pochází z vysoce účinné kombinované výroby, se vztahuje čl. 7 odst. 1, 2 a 5 směrnice 2001/77/ES a odpovídající ustanovení směrnice 2003/54/ES.
2. Dokud je provozovatel systému kombinované výroby podle vnitrostátních právních předpisů oprávněným zákazníkem ve smyslu čl. 21 odst. 1 směrnice 2003/54/ES, měly by členské státy přijmout nezbytná opatření, aby byly ceny pro nákup elektřiny pro výrobu záložní nebo doplňkové elektřiny stanoveny na základě zveřejněných sazeb a podmínek.
3. S výhradou oznámení Komisi mohou členské státy zejména usnadnit přístup k systému přenosové a distribuční sítě elektrické energie vyráběné vysoce účinnou kombinovanou formou v kogeneračních jednotkách malého výkonu a v mikrokogeneračních jednotkách.
Článek 9
Správní postupy
1. Členské státy nebo příslušné subjekty určené členskými státy hodnotí stávající právní a regulační rámec pro postupy schvalování nebo ostatní postupy stanovené v článku 6 směrnice 2003/54/ES, které se vztahují na vysoce účinné kogenerační jednotky.
Tato hodnocení se provádějí s cílem
a) podpořit navrhování kogeneračních jednotek odpovídajících ekonomicky odůvodněné poptávce po výrobě užitečného tepla a zamezit výrobu více tepla než užitečného tepla;
b) omezit právní a jiné překážky pro zvýšení kombinované výroby tepla a elektřiny;
c) zjednodušit a zrychlit postupy na vhodné správní úrovni;
d) zajistit, aby pravidla byla objektivní, průhledná a nediskriminační a plně zohledňovala zvláštnosti různých technologií kombinované výroby tepla a elektřiny.
2. Pokud je to na místě v souvislosti s vnitrostátními právními předpisy, členské státy informují o dosaženém stavu, zejména o
a) koordinaci jednotlivých správních orgánů, pokud jde o lhůty, přijímání a vyřizování žádostí o povolení;
b) vypracování případných pokynů pro činnosti uvedené v odstavci 1 a proveditelnosti zrychleného postupu plánování pro provozovatele kombinované výroby a
c) určení orgánů, které mají působit jako rozhodci ve sporech mezi orgány příslušnými pro vydávání povolení a žadateli o povolení.
Článek 10
Zprávy členských států
1. Členské státy zveřejní nejpozději do 21. února 2006 zprávu o výsledku analýzy a hodnocení provedených v souladu s čl. 5 odst. 3, čl. 6 odst. 1 a čl. 9 odst. 1 a 2.
2. Členské státy zveřejní zprávu s výsledkem hodnocení uvedeného v čl. 6 odst. 3, a to nejpozději do 21. února 2007 a potom vždy po čtyřech letech na žádost Komise vznesené alespoň šest měsíců před daným termínem.
3. Členské státy předají Komisi poprvé před koncem prosince 2004 údaje za rok 2003 a potom každoročně statistiky o celostátní výrobě elektřiny a tepla formou kombinované výroby, podle metodiky uvedené v příloze II.
Předávají také každoroční statistiky o kapacitách kombinované výroby tepla a elektřiny a o palivech používaných pro kombinovanou výrobu.
Členské státy mohou předávat také statistiky o úsporách primární energie dosažených uplatňováním kombinované výroby tepla a elektřiny, podle metodiky uvedené v příloze III.
Článek 11
Zprávy Komise
1. Na základě zpráv předložených podle článku 10 Komise přezkoumá uplatňování této směrnice a nejpozději do 21. února 2008 a pak vždy po čtyřech letech předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu o pokroku při provádění této směrnice.
Tato zpráva
a) posoudí dosažený pokrok ve využití celostátních možností vysoce účinné kombinované výroby tepla a elektřiny podle článku 6;
b) zhodnotí rozsah, v jakém jsou pravidla a postupy definování rámce podmínek pro kombinovanou výrobu tepla a elektřiny na vnitřním trhu s energií založeny na objektivních, průhledných a nediskriminačních kritériích, s přihlédnutím k přínosům kombinované výroby tepla a elektřiny;
c) prozkoumá zkušenosti získané se souběžným uplatňování různých mechanismů podpory kombinované výroby tepla a elektřiny;
d) přezkoumá referenční hodnoty účinnosti pro oddělenou výrobu na základě současných technologií.
V případě potřeby předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě spolu se zprávou další návrhy.
2. Při hodnocení pokroku uvedeného v odst. 1 písm. a) Komise posoudí, v jaké míře jsou celostátní možnosti vysoce účinné kombinované výroby uvedené v článku 6 uplatňovány nebo v jaké míře se jejich uplatnění předvídá s přihlédnutím k opatřením členských států, podmínkám, včetně klimatických podmínek, a dopadům vnitřního trhu s energií a vlivům jiných iniciativ Společenství, např. směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES [19].
Komise případně předloží Evropskému parlamentu a Radě další návrhy, zejména na přijetí akčního plánu pro rozvoj vysoce účinné kombinované výroby tepla a elektřiny ve Společenství.
3. Při hodnocení rozsahu další harmonizace metod výpočtu uvedených v čl. 4 odst. 1 zváží Komise vliv souběžného používání alternativních metod výpočtu v souladu s článkem 12 a přílohami II a III na vnitřní trh s energií, přičemž přihlédne také ke zkušenostem získaným při používání vnitrostátních mechanismů podpory.
Komise případně předloží Evropskému parlamentu a Radě návrhy na další harmonizaci metod výpočtu.
Článek 12
Alternativní metody výpočtu
1. Do konce roku 2010 a po předchozím schválení Komisí mohou členské státy používat jiné metody, než je metoda uvedená v příloze II písm. b), k odečtení případné výroby elektřiny, která nebyla vyrobena kombinovanou formou, z vykázaných údajů. Pro účely uvedené v čl. 5 odst. 1 a v čl. 10 odst. 3 se však množství elektřiny vyráběné kombinovanou formou určuje podle přílohy II.
2. Členské státy mohou vypočítat úspory primární energie z výroby tepla a elektrické a mechanické energie podle přílohy III písm. c), aniž by použily přílohu II, k vyloučení částí tepla a elektřiny u stejného procesu, které nepocházejí z kombinované výroby.
Tuto výrobu lze považovat za vysoce účinnou kombinovanou výrobu tepla a elektřiny, pokud splňuje kritéria účinnosti uvedená v příloze III písm. a) a pokud u kogenerační jednotky s kapacitou elektrické energie vyšší než 25 kW je celková účinnost vyšší než 70 %.
Specifikace množství elektřiny vyráběné formou kombinovanou formou v rámci takové produkce se však pro účely vydání záruky původu a pro statistické účely určuje podle přílohy II.
3. Do konce roku 2010 mohou členské státy stanovit kombinovanou výrobu tepla a elektřiny jako vysoce účinnou kombinovanou výrobu tepla a elektřiny pomocí alternativní metodiky bez ověřování, zda kombinovaná výroba splňuje kritéria uvedená v příloze III písm. a), pokud se na úrovni členských států prokáže, že kombinovaná výroba zjištěná takovou alternativní metodikou v průměru splňuje kritéria přílohy III písm. a).
Pokud je na tuto produkci vydána záruka původu, nesmí účinnost kombinované výroby uvedená v záruce překročit prahové hodnoty kritérií uvedených v příloze III písm. a), není-li výpočtem podle přílohy III prokázán opak.
Specifikace množství elektřiny vyráběné formou kombinovanou formou v rámci takové produkce se však pro účely vydání záruky původu a pro statistické účely určuje podle přílohy II.
Článek 13
Přezkum
1. Prahové hodnoty používané k výpočtu elektřiny vyráběné kombinovanou formou uvedené v příloze II písm. a) se přizpůsobují technickému pokroku postupem podle čl. 14 odst. 2.
2. Prahové hodnoty používané k výpočtu účinnosti kombinované výroby tepla a elektřiny a úspor primární energie uvedená v příloze III písm. a) se přizpůsobují technickému pokroku postupem podle čl. 14 odst. 2.
3. Pokyny pro určování poměru elektřiny k teplu uvedené v příloze II písm. d) se přizpůsobují technickému pokroku postupem podle čl. 14 odst. 2.
Článek 14
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen výbor.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 15
Provedení
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 21. února 2006.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 16
Změna směrnice 92/42/EHS
V čl. 3 odst. 1 směrnice 92/42/EHS se doplňuje nová odrážka, která zní:
"— kogenerační jednotky definované ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2004/8/ES ze dne 11. února 2004 o podpoře kombinované výroby založené na poptávce po užitečném teple na vnitřním trhu s energií [20]."
Článek 17
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 18
Určení
Tato směrnice je určena členským státům. Ve Štrasburku dne 11. února 2004.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/9/ES
ze dne 11. února 2004
o inspekci a ověřování správné laboratorní praxe (SLP)
(Kodifikované znění)
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Rady 88/320/EHS ze dne 7. června 1988 o kontrole a ověřování správné laboratorní praxe (SLP) [3] byla několikrát významně změněna.
V zájmu jasnosti a přehlednosti je vhodné uvedenou směrnici kodifikovat.
(2) Použití standardních organizačních postupů a podmínek, za kterých jsou plánovány, prováděny a zaznamenávány laboratorní studie neklinických zkoušek chemických látek na ochranu člověka, zvířat a životního prostředí, jakož i předávány informace o nich (dále jen "správná laboratorní praxe") (SLP), zajišťuje členským státům, že dosažené výsledky zkoušek jsou kvalitní.
(3) Rada Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (OECD) přijala v příloze 2 svého rozhodnutí ze dne 12. května 1981 o vzájemném uznávání údajů pro posuzování chemických látek zásady správné laboratorní praxe, které jsou přijaty v rámci Společenství a uvedeny ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2004/10/ES ze dne 11. února 2004 o harmonizaci právních a správních předpisů týkajících se používání zásad správné laboratorní praxe a ověřování jejich použití při zkouškách chemických látek [4].
(4) Při provádění zkoušek chemických látek je žádoucí, aby se neplýtvalo odbornými pracovními silami a zdroji zkušebních laboratoří kvůli nutnosti opakovat zkoušky z důvodu rozdílů v laboratorní praxi mezi jednotlivými členskými státy.
To platí zejména pro ochranu zvířat, kvůli níž je třeba omezit počet pokusů prováděných na zvířatech v souladu se směrnicí Rady 86/609/EHS ze dne 24. listopadu 1986 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se ochrany zvířat používaných pro pokusné a jiné vědecké účely [5].
Vzájemné uznávání výsledků zkoušek získaných použitím standardních a uznávaných metod je základní podmínkou pro snížení počtu pokusů v této oblasti.
(5) Pro uznávání údajů o zkouškách získaných v laboratořích jednoho členského státu v jiném členském státě je však nezbytné vytvořit harmonizovaný systém pro audit studií a inspekci laboratoří, který zajistí, aby laboratoře pracovaly v souladu se zásadami SLP.
(6) Členské státy jmenují orgány odpovědné za inspekci souladu se SLP.
(7) Výbor, jehož členové jsou jmenováni jednotlivými členskými státy, bude nápomocen Komisi při technickém provádění této směrnice a bude spolupracovat v jejím úsilí zaměřeném na podporu volného pohybu zboží prostřednictvím vzájemného uznávání postupů pro kontrolu souladu se SLP v členských státech.
Výbor zřízený na základě směrnice Rady 67/548/EHS ze dne 27. června 1967 o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek [6] může být pro tento účel využit.
(8) Výbor může být Komisi nápomocen nejen při uplatňování této směrnice, ale může rovněž přispět k výměně informací a zkušeností v této oblasti.
(9) Opatření nezbytná pro provedení této směrnice mají být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [7].
(10) Touto směrnicí nejsou dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení směrnic uvedených v příloze II části B,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Tato směrnice se použije na inspekci a ověřování organizačních procesů a podmínek, za kterých jsou v souladu s předpisy plánovány, prováděny, zaznamenávány neklinické zkoušky a předávány informace o nich u všech chemických látek (např. kosmetických přípravků, průmyslových chemických látek, léčiv, přídatných látek přidávaných do potravin a krmiv, pesticidů) za účelem posouzení účinků těchto výrobků na zdraví člověka, zvířat a na životní prostředí.
2. Pro účely této směrnice se "správnou laboratorní praxí" (SLP) rozumí laboratorní praxe podle zásad stanovených ve směrnici 2004/10/ES.
3. Tato směrnice se netýká výkladu a hodnocení výsledků zkoušek.
Článek 2
1. Postupem podle článku 3 budou členské státy ověřovat soulad se SLP ve zkušebních laboratořích na svém území, které prohlašují, že používají SLP při provádění zkoušek chemických látek.
2. V případě, že jsou ustanovení odstavce 1 splněna a výsledky inspekce a ověření jsou uspokojivé, může dotyčný členský stát použitím formulace "Posouzení souladu se SLP podle směrnice 2004/9/ES ze dne … (datum)" potvrdit prohlášení laboratoře, že laboratoř i prováděné zkoušky jsou v souladu se zásadami SLP.
Článek 3
1. Členské státy jmenují pro posouzení souladu se SLP orgány odpovědné za inspekci laboratoří na svých územích a za audit studií, které laboratoř provádí.
2. Orgány uvedené v odstavci 1 budou provádět inspekce v laboratořích a provádět audit studií podle ustanovení přílohy I.
Článek 4
1. Členské státy každoročně vypracují zprávu týkající se provádění SLP na svém území.
Tato zpráva obsahuje seznam laboratoří podrobených inspekci, datum provedení inspekce a stručné shrnutí výsledků inspekce.
2. Zprávy se každoročně předkládají Komisi nejpozději do 31. března.
Komise je poskytuje výboru podle čl. 7 odst.
1. Výbor může kromě informací uvedených v odstavci 1 tohoto článku požadovat další informace.
3. Členské státy zajistí, že citlivé informace obchodního charakteru a další důvěrné informace, ke kterým získají přístup při kontrole souladu se SLP, budou dostupné pouze Komisi, vnitrostátním inspekčním a jmenovaným orgánům, laboratoři nebo sponzorovi studie, jichž se konkrétní inspekce nebo audit studie přímo týká.
4. Názvy laboratoří, které jmenovaný orgán podrobil inspekci, jejich postoj ve vztahu k SLP a data provedení inspekce laboratoře nebo auditu studie se nepovažují za důvěrné.
Článek 5
1. Aniž je dotčeno ustanovení článku 6, jsou výsledky kontrol souladu laboratoří se SLP a auditů studií provedených jedním členským státem závazné pro ostatní členské státy.
2. Domnívá-li se členský stát, že laboratoř na jeho území prohlašující, že dodržuje SLP, ve skutečnosti SLP nedodržuje do té míry, že by mohla být ohrožena integrita nebo platnost provedených studií, oznámí to neprodleně Komisi.
Komise o této skutečnosti uvědomí ostatní členské státy.
Článek 6
1. Má-li členský stát dostatek důvodů domnívat se, že laboratoř na území jiného členského státu prohlašující, že pracuje v souladu se SLP, neprovádí zkoušky v souladu se SLP, může si od tohoto členského státu vyžádat další informace, a zejména může požadovat provedení auditu studie, popřípadě společně s novou inspekcí.
V případě, že dotyčné členské státy nedosáhnou dohody, uvědomí tyto státy neprodleně ostatní členské státy a Komisi s uvedením důvodů svého rozhodnutí.
2. Komise co nejdříve přezkoumá důvody předložené členskými státy ve výboru uvedeném v čl. 7 odst. 1; poté přijme vhodná opatření v souladu s postupem podle čl. 7 odst. 2. V této souvislosti může požádat o stanoviska expertů působících v pověřených orgánech členských států.
3. Dospěje-li Komise k názoru, že za účelem vyřešení záležitosti uvedené v odstavci 1 je nezbytné změnit tuto směrnici, zahájí postup podle čl. 7 odst. 2 s cílem přijmout takové změny.
Článek 7
1. Komisi je nápomocen výbor zřízený podle článku 29 směrnice 67/548/EHS, dále jen "výbor".
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
3. Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
4. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 8
1. Výbor může přezkoumat každou otázku týkající se provádění této směrnice, kterou mu předloží jeho předseda z vlastního podnětu nebo na žádost zástupce členského státu, zejména pokud jde o
- spolupráci orgánů jmenovaných členskými státy v technických a správních záležitostech souvisejících s prováděním SLP a
- výměnu informací o vzdělávání inspektorů.
2. Změny nezbytné pro přizpůsobení formulace uvedené v čl. 2 odst. 2 a v příloze I technickému pokroku se přijmou v souladu s postupem uvedeným v čl. 7 odst. 2.
Článek 9
Zrušuje se směrnice 88/320/EHS, aniž jsou dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení směrnic uvedených v příloze II, části B.
Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze III.
Článek 10
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/10/ES
ze dne 11. února 2004
o harmonizaci právních a správních předpisů týkajících se používání zásad správné laboratorní praxe a ověřování jejich používání při zkouškách chemických látek (kodifikované znění)
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Rady 87/18/EHS ze dne 18. prosince 1986 o harmonizaci právních a správních předpisů týkajících se používání zásad správné laboratorní praxe a ověřování jejich používání při zkouškách chemických látek [3] byla významně změněna.
V zájmu jasnosti a přehlednosti je vhodné uvedenou směrnici kodifikovat.
(2) Ve směrnici Rady 67/548/EHS ze dne 27. června 1967 o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek [4] se vyžaduje provádění zkoušek chemických látek, aby bylo možné stanovit jejich potenciální riziko pro člověka a životní prostředí.
(3) Pokud jsou účinné látky v prostředcích na ochranu rostlin podrobeny zkouškám, mají být tyto zkoušky prováděny v souladu se směrnicí 67/548/EHS.
(4) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/82/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se veterinárních léčivých přípravků [5] a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků [6] stanoví, že neklinické zkoušky farmaceutických výrobků se mají provádět v souladu se zásadami správné laboratorní praxe (SLP) platnými ve Společenství pro chemické látky, jejichž dodržování požadují též jiné právní předpisy Společenství.
(5) Metody používané pro tyto zkoušky jsou uvedeny v příloze V směrnice 67/548/EHS.
(6) Při provádění zkoušek stanovených směrnicí 67/548/EHS je nezbytné dodržovat zásady správné laboratorní praxe, aby byla zajištěna srovnatelnost a vysoká kvalita výsledků.
(7) S finančními zdroji vynakládanými na zkoušky se nesmí plýtvat opakováním zkoušek v důsledku rozdílů v laboratorní praxi mezi jednotlivými členskými státy.
(8) Rada Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (OECD) přijala rozhodnutí ze dne 12. května 1981 o vzájemném uznávaní údajů při hodnocení chemických výrobků.
Vydala doporučení ze dne 26. července 1983 o vzájemném uznávání shody se správnou laboratorní praxí.
Zásady SLP byly pozměněny rozhodnutím Rady OECD (C(97) 186 v konečném znění).
(9) Ochrana zvířat vyžaduje, aby byl omezen počet pokusů prováděných na zvířatech.
Vzájemné uznávání výsledků zkoušek získaných při použití standardních a uznávaných metod je základní podmínkou pro omezení počtu pokusů v této oblasti.
(10) Je nezbytné vypracovat postup umožňující rychlé přizpůsobení zásad SLP.
(11) Touto směrnicí nejsou dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení směrnic uvedených v příloze II části B,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Členské státy přijmou veškerá opatření nezbytná pro zajištění toho, aby laboratoře, které provádějí zkoušky chemických výrobků v souladu se směrnicí 67/548/EHS, dodržovaly zásady správné laboratorní praxe (SLP) stanovené v příloze I této směrnice.
2. Odstavec 1 se vztahuje také na jiné předpisy Společenství, které ukládají používání zásad správné laboratorní praxe při zkoušení chemických výrobků za účelem vyhodnocení jejich bezpečnosti pro člověka nebo pro životní prostředí.
Článek 2
Při předkládání výsledků musí laboratoře uvedené v článku 1 potvrdit, že zkoušky byly provedeny ve shodě se zásadami správné laboratorní praxe uvedenými ve zmíněném článku.
Článek 3
1. Členské státy přijmou opatření nezbytná pro ověřování shody se zásadami správné laboratorní praxe.
Tato opatření zahrnují zejména inspekce a kontroly studií v souladu s doporučeními OECD pro tuto oblast.
2. Členské státy oznámí Komisi název orgánu nebo názvy orgánů odpovědných za ověřování shody se zásadami správné laboratorní praxe podle odstavce 1.
Komise o tom uvědomí ostatní členské státy.
Článek 4
Přizpůsobení zásad SLP uvedených v článku 1 se přijímají postupem podle článku 29 směrnice 67/548/EHS.
Článek 5
1. Pokud předpisy Společenství vyžadují pro zkoušky chemických výrobků použití zásad správné laboratorní praxe po vstupu této směrnice v platnost, nesmějí členské státy zakázat, omezit nebo bránit uvedení chemických výrobků na trh z důvodů týkajících se zásad správné laboratorní praxe, pokud jsou zásady používané dotčenými laboratořemi v souladu se zásadami uvedenými v článku 1.
2. Pokud však členský stát na základě podrobných důkazů prokáže, že chemická látka, přestože byla hodnocena podle požadavků této směrnice, představuje na základě použití zásad správné laboratorní praxe a ověřování jejich použití při zkouškách chemických látek nebezpečí pro člověka a pro životní prostředí, může členský stát tuto látku na svém území dočasně zakázat nebo podrobit její uvádění na trh zvláštním podmínkám.
Neprodleně o tom uvědomí Komisi a ostatní členské státy a uvede důvody svého rozhodnutí.
Komise do šesti týdnů zahájí konzultace s dotčenými členskými státy, poté vydá stanovisko a neprodleně přijme vhodná opatření.
Pokud má Komise za to, že jsou nezbytné technické úpravy této směrnice, přijme tyto úpravy buď Komise, nebo Rada postupem uvedeným v článku 4.
V tomto případě členský stát, který přijal ochranná opatření, je může ponechat v platnosti, dokud uvedené úpravy nevstoupí v platnost.
Článek 6
Směrnice 87/18/EHS se zrušuje, aniž jsou dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení směrnic uvedených v příloze II části B.
Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze III.
Článek 7
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Evropského parlamentu a Rady (ES) 2004/11/ES
ze dne 11. února 2004,
kterou se mění směrnice Rady 92/24/EHS o omezovačích rychlosti nebo podobných palubních systémech omezení rychlosti u některých kategorií motorových vozidel
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Měla by být přijata opatření zajišťující řádné fungování vnitřního trhu.
(2) Směrnice Rady 92/24/EHS [2] je jednou ze zvláštních směrnic týkajících se postupu ES schvalování typu zavedeného směrnicí Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [3].
Ustanovení a definice směrnice 70/156/EHS týkající se vozidel, systémů vozidel, konstrukčních částí a samostatných technických celků se proto vztahují i na tuto směrnici.
(3) Omezovače rychlosti ve vozidlech s maximální hmotností nad 10 tun používaných k přepravě osob a zboží prokázaly pozitivní vliv na bezpečnost silničního provozu, snížily závažnost zranění při nehodách a vedly rovněž k nižší spotřebě paliva a snížení znečištění ovzduší.
(4) Působnost směrnice Rady 92/6/EHS ze dne 10. února 1992 o montáži a používání omezovačů rychlosti u určitých kategorií motorových vozidel ve Společenství [4] byla rozšířena na lehká motorová vozidla kategorií M2 a N2.
Je proto nezbytné změnit oblast působnosti směrnice 92/24/EHS, která se týká požadavků na konstrukci omezovačů rychlosti tak, aby se vztahovala na stejné kategorie motorových vozidel.
(5) Směrnice 92/24/EHS by proto měla být změněna,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 92/24/EHS se mění takto:
1. Článek 1 se nahrazuje tímto:
Pro účely této směrnice se rozumí
- "vozidlem" každé motorové vozidlo kategorie M2, M3, N2 nebo N3 podle přílohy II směrnice 70/156/EHS určené pro užití na silnici, které má nejméně čtyři kola a maximální konstrukční rychlost větší než 25 km/h,
- "omezovačem rychlosti" zařízení omezující rychlost a určené pro užití ve vozidle v oblasti působnosti této směrnice, pro které může být uděleno schválení typu samostatného technického celku podle směrnice 70/156/EHS.
Vestavěné systémy pro omezení maximální rychlosti vozidla, které jsou od počátku součástí konstrukce vozidel, musí splňovat stejné požadavky jako omezovače rychlosti."
2. V příloze I bodě 1.1 třetím pododstavci se první věta nahrazuje tímto:
"Účelem této směrnice je omezit maximální rychlost jízdy nákladních automobilů kategorií N2 a N3 a osobních automobilů kategorií M2 a M3 na určitou stanovenou hodnotu."
Článek 2
1. Od 17. listopadu 2004 nesmějí členské státy z důvodů, které se týkají omezovačů rychlosti nebo podobných systémů,
- odmítnout udělit ES schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu vozidla, omezovače rychlosti nebo palubního systému pro omezení rychlosti ani
- zakázat registraci, prodej nebo uvedení vozidla do provozu nebo odmítnout prodej nebo uvedení omezovače rychlosti nebo palubního systému pro omezení rychlosti do provozu,
jestliže vozidla, omezovače rychlosti nebo palubní systémy pro omezení rychlosti splňují požadavky směrnice 92/24/EHS.
2. Od 1. ledna 2005 musí členské státy z důvodů, které se týkají omezovačů rychlosti nebo palubních systémů pro omezení rychlosti, zakázat prodej, registraci nebo uvedení do provozu vozidel, omezovačů rychlosti nebo palubních systémů pro omezení rychlosti, které nesplňují požadavky směrnice 92/24/EHS.
Článek 3
1. Členské státy do 17. listopadu 2004 přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Budou používat tyto předpisy ode dne 18. listopadu 2004.
2. Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo takový odkaz musí být učiněn při jejich úředním zveřejnění.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
3. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/12/ES
ze dne 11. února 2004,
kterou se mění směrnice 94/62/ES o obalech a obalových odpadech
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 95 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy, na základě společného návrhu schváleného dohodovacím výborem dne 17. prosince 2003 [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle směrnice 94/62/ES [4] se má Rada nejpozději šest měsíců před ukončením pětileté etapy, která byla zahájena dnem, kdy uvedená směrnice měla být provedena ve vnitrostátním právu, usnést o cílech pro další pětiletou etapu.
(2) Definice "obalu" stanovená směrnicí 94/62/ES by měla být dále upřesněna zavedením některých kritérií a pomocí přílohy s názornými příklady.
Za účelem dosažení náročných cílů v oblasti recyklace je nezbytné povzbudit vývoj inovativních, k životnímu prostředí šetrných a únosných procesů recyklace.
Je třeba posoudit různé metody recyklace za účelem vypracování definic těchto metod.
(3) Cíle v oblasti recyklace pro každý specifický odpadní materiál by měly zohlednit posouzení životního cyklu a analýzu nákladů a přínosů, jež ukázaly jasné rozdíly jak v nákladech, tak v přínosech recyklace různých obalových materiálů, a měly by zlepšit soudržnost vnitřního trhu při recyklaci těchto materiálů.
(4) Využití a recyklace obalových odpadů by se měly dále zvyšovat, aby se omezil jejich vliv na životní prostředí.
(5) Některým členským státům, kterým bylo z důvodu jejich zvláštní situace umožněno odložit datum stanovené pro dosažení cílů v oblasti využití a recyklace stanovené směrnicí 94/62/ES, by měl být udělen další, ale omezený odklad.
(6) Evropský parlament, Rada a Komise se shodly na potřebě dočasných odchylek pro přistupující státy, pokud jde o cíle této směrnice.
Mělo by o tom být rozhodnuto na základě žádostí přistupujících států o odchylky, které by v zásadě platily pro Kypr, Českou republiku, Estonsko, Maďarsko, Litvu, Slovensko a Slovinsko nejdéle do roku 2012, pro Maltu do roku 2013, pro Polsko do roku 2014 a pro Lotyšsko do roku 2015.
(7) Tato dohoda bude vypracována vhodným právním postupem před uplynutím lhůty k provedení této směrnice.
(8) Nakládání s obaly a obalovými odpady vyžaduje, aby členské státy vytvořily systémy jejich vracení, sběru a využití.
Tyto systémy by měly být otevřeny účasti všech zúčastněných osob a měly by být koncipovány tak, aby v souladu se Smlouvou nevedly k diskriminaci dovážených výrobků a ke vzniku překážek obchodu nebo k narušování soutěže a aby zaručovaly co nejúplnější vracení obalů a obalových odpadů.
Měla by být vyloučena diskriminace materiálů na základě jejich hmotnosti.
Hospodářské subjekty, které jsou účastníky obalového řetězce, by měli společně nést sdílenou odpovědnost a zajistit, aby byl vliv obalů a obalových odpadů na životní prostředí během jejich životního cyklu co nejvíce snížen.
(9) Roční údaje o obalech a obalových odpadech na úrovni Společenství, včetně odpadů vyvážených mimo Společenství k recyklaci a k využití, jsou nezbytné pro sledování plnění cílů této směrnice.
To vyžaduje harmonizovaný způsob podávání zpráv a jasné pokyny pro poskytovatele údajů.
(10) Komise by měla zkoumat provádění této směrnice a její vliv jak na životní prostředí, tak na vnitřní trh, a podávat o tom zprávu.
Tato zpráva by se také měla týkat základních požadavků, opatření pro předcházení vzniku odpadů, případného obalového ukazatele, plánů prevence vzniku odpadů, opakovaného použití, odpovědnosti výrobce a těžkých kovů a měla by podle potřeby obsahovat návrhy na revizi.
(11) Členské státy by měly podporovat vhodné kampaně zaměřené na informování a zvýšení povědomí spotřebitele a povzbuzovat jiné nástroje prevence.
(12) Kromě dosahování cílů této směrnice v oblasti životního prostředí a v oblasti vnitřního trhu může mít recyklace rovněž vliv na vytváření pracovních míst, která jinde ve společnosti ubývají, a zabraňovat tak sociálnímu vyloučení.
(13) Jelikož cílů navrhovaného opatření, totiž harmonizace vnitrostátních cílů v oblasti recyklace obalových odpadů s ohledem na individuální situaci každého členského státu a dalšího vyjasnění definicí, nemůže být v uspokojivé míře dosaženo na úrovni členských států, a proto, z důvodu jejich rozsahu, jich může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku tato směrnice nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(14) Opatření nezbytná k provedení této směrnice by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [5].
(15) Směrnice 94/62/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 94/62/ES se mění takto:
1) V čl. 3 bodě 1 se doplňují nové pododstavce, které znějí:
"Definice "obalu" se dále zakládá na kritériích stanovených níže. Předměty uvedené v příloze I uvádějí názorné příklady použití těchto kritérií. i) Předměty se považují za obal, odpovídají-li, aniž jsou dotčeny jiné funkce, které by mohl obal také plnit, výše uvedené definici, je-li tento předmět nedílnou součástí výrobku, je zapotřebí k tomu, aby uzavíral, nesl nebo uchovával tento výrobek po celou dobu jeho životnosti a všechny části jsou určeny pro společné užívání, společnou spotřebu nebo společné odstranění.
ii) Předměty navržené a určené k tomu, aby byly plněny v místě prodeje, a "jednorázové" předměty prodávané, plněné nebo navržené a určené k plnění v místě prodeje se považují za obaly, pokud plní funkci obalu.
iii) Součásti obalu a pomocné prvky začleněné v obalu se považují za části obalu, v němž jsou začleněny.
Pomocné prvky, které jsou zavěšeny přímo na výrobku nebo jsou k výrobku připevněné a plní funkci obalu, se považují za obal, nejsouli nedílnou součástí tohoto výrobku a nejsou-li všechny části určeny k tomu, aby byly společně spotřebovány nebo odstraněny.
Komise případně v souladu s článkem 21 posoudí názorné příklady pro definici předmětů, které se považují za obaly, uvedené v příloze I a podle potřeby je revidují.
Přednostně se zabývá těmito předměty: pouzdry na CD a videokazety, květináči, trubicemi a válci, na kterých jsou navinuty flexibilní materiály, podkladovým papírem samolepicích štítků a balicím papírem."
2) Článek 4 se nahrazuje tímto:
"Článek 4
Prevence
1. Členské státy zajistí, aby vedle opatření k prevenci vzniku obalových odpadů, přijatých podle článku 9, byla prováděna další preventivní opatření.
Těmito dalšími opatřeními mohou být vnitrostátní programy, plány na zavedení odpovědnosti výrobce za minimalizaci vlivu obalů na životní prostředí nebo podobné akce, schvalované podle potřeby po konzultaci s hospodářskými subjekty a zaměřené na koordinaci a využívání řady podnětů rozvíjených v rámci členských států v oblasti prevence.
Tyto akce musí být v souladu s cíli této směrnice určenými v čl. 1 odst.
2. Komise je v souladu s článkem 10 nápomocna při podpoře prevence tím, že podporuje vývoj vhodných evropských norem.
Cílem těchto norem je minimalizace vlivu obalů na životní prostředí v souladu s články 9 a 10.
3. Komise podle potřeby předloží návrhy opatření, jimiž se posílí a dokončí prosazování základních požadavků a zajistí, že nový obal je uveden na trh pouze tehdy, přijal-li výrobce všechna nezbytná opatření k minimalizaci jeho vlivu na životní prostředí, aniž by to ovlivnilo základní funkce obalu."
3) Článek 6 se nahrazuje tímto:
"Článek 6
Využití a recyklace
1. K naplnění cílů této směrnice členské státy přijmou nezbytná opatření, aby na celém svém území dosáhly těchto cílů:
a) nejpozději 30. června 2001 bude alespoň 50 % a nejvýše 65 % hmotnosti obalových odpadů využíváno nebo spalováno ve spalovnách odpadu s energetickým využitím;
b) nejpozději 31. prosince 2008 bude alespoň 60 % hmotnosti obalových odpadů využíváno nebo spalováno ve spalovnách odpadu s energetickým využitím;
c) nejpozději 30. června 2001 bude recyklováno alespoň 25 % a nejvýše 45 % hmotnosti veškerých obalových materiálů obsažených v obalových odpadech, přičemž z každého obalového materiálu bude recyklováno alespoň 15 % hmotnosti;
d) nejpozději 31. prosince 2008 bude alespoň 55 % a nejvýše 80 % hmotnosti obalového odpadu recyklováno;
e) nejpozději 31. prosince 2008 bude dosaženo následujících minimálních cílů v oblasti recyklace materiálů obsažených v obalovém odpadu:
i) 60 % hmotnosti u skla;
ii) 60 % hmotnosti u papíru a lepenky;
iii) 50 % hmotnosti u kovů;
iv) 22,5 % hmotnosti u plastů, přičemž se jedná výhradně o plasty, které jsou recyklovány zpět na plasty;
v) 15 % hmotnosti u dřeva.
2. Obalové odpady vyvážené ze Společenství v souladu s nařízeními Rady (EHS) č. 259/93 [6], (ES) č. 1420/1999 [7] a nařízením Komise (ES) č. 1547/1999 [8] se zahrnují do plnění závazků a cílů podle odstavce 1 pouze tehdy, existují-li nezvratné důkazy, že se využití nebo recyklace provádějí za podmínek, které v zásadě odpovídají podmínkám předepsaným právními předpisy Společenství v této oblasti.
3. Členské státy případně podporují energetické využití, pokud je z ekologického hlediska a z hlediska nákladů a přínosů výhodnější než recyklace materiálu.
Toho by mohlo být dosaženo ponecháním dostatečného prostoru mezi vnitrostátními cíli v oblasti recyklace a v oblasti využití.
4. Členské státy případně podporují používání materiálů získaných recyklací obalových odpadů k výrobě obalů a dalších výrobků:
a) zlepšováním tržních podmínek pro takové materiály,
b) přezkoumáním stávajících předpisů, které brání použití těchto materiálů.
5. Nejpozději 31. prosince 2007 Evropský parlament a Rada na návrh Komise kvalifikovanou většinou stanoví cíle pro třetí pětiletou etapu pro léta 2009 až 2014 na základě praktických zkušeností získaných členskými státy při plnění cílů stanovených v odstavci 1 a na základě poznatků vědeckého výzkumu a vyhodnocovacích metod, například posuzování životního cyklu a analýzy nákladů a přínosů.
Tento proces se každých pět let opakuje.
6. Opatření a cíle podle odstavce 1 členské státy zveřejňují a stávají se předmětem informační kampaně pro veřejnost a hospodářské subjekty.
7. Řecko, Irsko a Portugalsko se mohou s ohledem na svou zvláštní situaci, totiž vzhledem k velkému počtu malých ostrovů, k existenci venkovských a horských oblastí a k současné nízké úrovni spotřeby obalů, rozhodnout, že
a) nejpozději 30. června 2001 dosáhnou nižších cílů, než jaké jsou uvedeny v odst. 1 písm. a) a c), přinejmenším však dosáhnou 25 % využití nebo spalování ve spalovnách s energetickým využitím;
b) zároveň odloží dosažení cílů podle odst. 1 písm. a) a c) na pozdější termín, avšak nejpozději na 31. prosince 2005;
c) odloží dosažení cílů podle odst. 1 písm. b), d) a e) na pozdější termín, který si zvolí, avšak nejpozději na 31. prosince 2011.
8. Komise co nejdříve, a nejpozději 30. června 2005, předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu o pokroku při provádění této směrnice a o jejím vlivu na životní prostředí a na fungování vnitřního trhu.
Zpráva zohlední individuální situaci v každém členském státě.
Bude obsahovat toto:
a) hodnocení účinnosti, plnění a prosazování základních požadavků;
b) další preventivní opatření, aby se co nejvíce omezil vliv obalu na životní prostředí, aniž by to ovlivnilo základní funkce obalu;
c) možný vývoj obalového environmentálního ukazatele s cílem jednodušeji a účinněji provádět prevenci vzniku obalových odpadů;
d) plány prevence vzniku obalových odpadů;
e) podporu opakovaného použití, a zejména srovnání nákladů a přínosů opakovaného použití a nákladů a přínosů recyklace;
f) odpovědnost výrobce včetně souvisejících finančních aspektů;
g) úsilí dále snižovat a popřípadě vyloučit těžké kovy a jiné nebezpečné látky z používání v obalech do roku 2010.
K této zprávě jsou podle potřeby připojeny návrhy na přezkum odpovídajících ustanovení této směrnice, pokud již takové návrhy nebyly předloženy.
9. Zpráva se zabývá otázkami uvedenými v odstavci 8 a jinými důležitými otázkami v rámci různých prvků Šestého akčního programu pro životní prostředí, zejména tématickou strategií recyklace a tématickou strategií udržitelného využívání zdrojů.
Komise a členské státy případně podporují potřeby studie a pilotní projekty týkající se odst. 8 písm. b), c), d), e) a f) a jiných nástrojů prevence.
10. Členským státům, které již zavedly nebo budou zavádět programy překračující maximální cíle podle odstavce 1 a které za tímto účelem zajišťují vhodné kapacity pro recyklaci a využití, se plnění těchto cílů v zájmu vysoké úrovně ochrany životního prostředí povoluje pod podmínkou, že tato opatření nevyvolají narušení vnitřního trhu a ostatním členským státům nebrání v dosažení souladu s touto směrnicí.
Členské státy o těchto opatřeních uvědomí Komisi.
Komise tato opatření potvrdí, jestliže ve spolupráci s členskými státy ověří, že neodporují výše uvedeným podmínkám a nepředstavují svévolný prostředek diskriminace nebo skryté omezení obchodu mezi členskými státy."
4) V článku 8 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Aby se usnadnil sběr, opakované použití a využití, včetně recyklace, obaly se označí, aby je daný průmysl mohl identifikovat a třídit podle typu použitého obalového materiálu nebo materiálů na základě rozhodnutí Komise 97/129/ES [9]
5) V článku 13 se doplňuje nový pododstavec, který zní: "Členské státy rovněž podpoří kampaně zaměřené na informování spotřebitelů a osvětové kampaně."
6) Článek 19 se nahrazuje tímto:
"Článek 19
Přizpůsobování vědeckotechnickému pokroku
Změny nezbytné k tomu, aby se identifikační systém (uvedený v čl. 8 odst. 2 a v čl. 10 druhém pododstavci poslední odrážce), formáty související s databázovým systémem (uvedené v čl. 12 odst. 3 a v příloze III) a rovněž názorné příklady pro definice obalu (uvedené v příloze I) přizpůsobily vědeckotechnickému pokroku jsou přijímány postupem podle čl. 21 odst. 2."
7) V článku 20 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Komise postupem pole článku 21 určí technická opatření nezbytná k řešení jakýchkoli obtíží, které vyvstanou při provádění této směrnice, zejména u inertních obalových materiálů uváděných v Evropské unii na trh ve velmi malých množstvích (tzn. v množství představujících přibližně 0,1 % hmotnosti), u primárních obalů zdravotnických prostředků a farmaceutických výrobků, u drobných obalů a u luxusních obalů."
8) Článek 21 se nahrazuje tímto:
"Článek 21
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen výbor.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES [10] s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád."
9) V článku 22 se vkládá nový odstavec, který zní:
"3a.
Pokud je cílů uvedených v článku 6 dosaženo, mohou členské státy provést článek 7 dohodami mezi příslušnými orgány a dotčenými hospodářskými odvětvími.
Takové dohody musí splňovat tyto požadavky:
a) musí být vynutitelné;
b) musí v nich být uvedeny cíle a odpovídající lhůty;
c) musí být zveřejněny ve vnitrostátním úředním věstníku nebo v úředním dokumentu přístupném veřejnosti ve stejné míře a musí být předány Komisi;
d) dosažené výsledky musí být pravidelně sledovány, musí být o nich podávány zprávy příslušným orgánům a Komisi a musí být zpřístupněny veřejnosti za podmínek stanovených v dohodě;
e) příslušné orgány zajistí, aby byl pokrok dosažený v rámci dohody posuzován;
f) v případě neplnění dohody provedou členské státy odpovídající ustanovení této směrnice právními nebo správními předpisy."
10) Příloha I se nahrazuje přílohou této směrnice.
Článek 2
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 18. srpna 2005.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům. Ve Štrasburku dne 11. února 2004.
Směrnice Komise 2004/13/ES
ze dne 29. ledna 2004,
kterou se mění směrnice 2002/16/ES o použití některých epoxyderivátů v materiálech a předmětech určených pro styk s potravinami
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/109/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se materiálů a předmětů určených pro styk s potravinami [1], a zejména na článek 3 uvedené směrnice,
po konzultaci s Evropským úřadem pro bezpečnost potravin,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Komise 2002/16/ES ze dne 20. února 2002 o použití určitých epoxyderivátů v materiálech a předmětech určených pro styk s potravinami [2] stanoví určitá pravidla týkající se použití nebo přítomnosti bis(2,3-epoxypropyl)ether 2,2bis[4(2,3epoxypropoxy)fenyl] propanu ("BADGE"), bis(2,3epoxypropyl)ethery bis(hydroxyfenyl)methanu ("BFDGE") a novolacglycidyletherů ("NOGE") a některých jejich derivátů v materiálech a předmětech určených pro styk s potravinami.
(2) V uvedené směrnici se stanoví, že BADGE může být používán nebo se může vyskytovat při výrobě těchto materiálů a předmětů pouze do 31. prosince 2004.
(3) Vědecký výbor pro potraviny (SCF) požádal o toxikologické údaje, aby mohl v určitých lhůtách provést hodnocení BADGE.
SCF rovněž požádal o předložení nových toxikologických údajů, aby mohl zhodnotit možnou karcinogenitu chlorovaných derivátů, které byly zahrnuty pod kvantitativní omezení použitelné na migraci BADGE podle přílohy I směrnice 2002/16/ES.
(4) Dne 4. prosince 2002 vzal SCF na vědomí negativní výsledky, pokud jde o možnou karcinogenitu chlorovaných derivátů BADGE, a nízkou úroveň expozice evropských spotřebitelů látce BADGE v důsledku podstatného snížení obsahu BADGE zjištěného v konzervovaných potravinách při nedávných průzkumech provedených členskými státy a Společným výzkumným střediskem Evropské komise.
Považuje se proto za přípustné prodloužit dočasné povolení pro BADGE o jeden rok do doby, než budou předloženy nové toxikologické údaje a než budou tyto údaje zhodnoceny Evropským úřadem pro bezpečnost potravin.
(5) Ve směrnici 2002/16/ES se stanoví, že požadavky uvedené směrnice, které se týkají BADGE, BFDGE a NOGE, se nevztahují na materiály a předměty opatřené povrchovým povlakem a na lepidla, které jsou uvedeny do styku s potravinami před 1. březnem 2003.
Tyto materiály a předměty mohou být nadále uváděny na trh, pokud je na těchto materiálech a předmětech vyznačeno datum plnění.
V zájmu jednoznačného výkladu, jakým způsobem má být datum plnění na materiálech a předmětech vyznačeno, je vhodné stanovit, že toto datum může být nahrazeno údajem o minimální trvanlivosti, jak je stanoven směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES [3], nebo jiným údajem, např. číslem šarže požadovaným směrnicí Rady 89/396/EHS [4] u potravin balených v takových materiálech a předmětech.
Je však nezbytné uvést tento údaj do souvislosti s datem plnění, aby bylo vždy možné zjistit datum plnění.
(6) Směrnice 2002/16/ES by proto měla být změněna.
(7) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 2002/16/ES se mění takto:
1) V čl. 2 odst. 2 se datum "31. prosince 2004" nahrazuje datem "31. prosince 2005".
2) Článek 5 se nahrazuje tímto:
"Článek 5
1. Články 2, 3 a 4 se nevztahují na materiály a předměty uvedené v čl. 1 odst. 1 druhém pododstavci písm. b) a c), které byly uvedeny do styku s potravinami před 1. březnem 2003.
Tyto materiály a předměty mohou být uváděny na trh, pokud je na těchto materiálech a předmětech vyznačeno datum plnění.
Datum plnění však může být nahrazeno jiným údajem za předpokladu, že tento údaj umožňuje zjistit datum plnění.
Datum plnění musí být na požádání sděleno příslušným orgánům a každé osobě, která dohlíží na dodržování požadavků této směrnice.
2. Odstavec 1 se použije, aniž jsou dotčeny požadavky směrnice 2000/13/ES."
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 29. ledna 2005.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi těmito předpisy a touto směrnicí.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2004/14/ES
ze dne 29. ledna 2004,
kterou se mění směrnice 93/10/EHS o materiálech a předmětech vyrobených z celofánu určených pro styk s potravinami
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/109/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se materiálů a předmětů určených pro styk s potravinami [1], ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1882/2003 [2], a zejména na článek 3 uvedené směrnice,
po konzultaci s Vědeckým výborem pro potraviny,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Komise 93/10/EHS ze dne 15. března 1993 o materiálech a předmětech vyrobených z celofánu určených pro styk s potravinami [3], ve znění směrnice 93/111/ES [4], se vztahuje na celofán a stanoví seznam povolených látek a omezení jejich použití.
Tato směrnice se vztahuje na povrchově neupravený celofán nebo celofán s povrchovou úpravou vyrobenou pouze z látek v ní uvedených.
(2) Vzhledem k technologickému vývoji je nezbytné povolit nový typ celofánu s povrchovou úpravou z plastu, který je kompostovatelný a biologicky rozložitelný.
Tento nový typ celofánu odpovídá požadavkům ochrany životního prostředí podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/62/ES ze dne 20. prosince 1994 o obalech a obalových odpadech [5], ve znění nařízení (ES) č.
1882/2003. Takové povolení je tedy v zájmu konzistentnosti právních předpisů Společenství.
(3) Zvláštní pravidla použitelná pro celofány by měla odpovídat povaze vrstvy, která je ve styku s potravinami.
Požadavky na celofány s povrchovou úpravou z plastu by se tedy měly lišit od požadavků na povrchově neupravené celofány nebo celofány s povrchovou úpravou na bázi celulosy.
(4) Při výrobě všech druhů celofánu, včetně celofánů s povrchovou úpravou z plastu, by měly být používány pouze povolené látky.
(5) V případě celofánů s povrchovou úpravou z plastu je vrstva přicházející do styku s potravinami tvořena materiálem podobným materiálům a předmětům z plastů určeným pro styk s potravinami.
Je tedy vhodné, aby se pravidla stanovená ve směrnici Komise 2002/72/ES ze dne 6. srpna 2002 o materiálech a předmětech z plastů určených pro styk s potravinami [6] vztahovala též na tyto fólie.
(6) V zájmu konzistentnosti právních předpisů Společenství by mělo být ověřování, zda jsou u celofánu s povrchovou úpravou dodrženy migrační limity stanovené ve směrnici 2002/72/ES, prováděno podle pravidel stanovených směrnicí Rady 82/711/EHS ze dne 18. října 1982, kterou se stanoví základní pravidla nezbytná pro zkoušení migrace složek z materiálů a předmětů z plastů určených pro styk s potravinami [7], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 97/48/ES [8], a podle směrnice Rady 85/572/EHS ze dne 19. prosince 1985, kterou se stanoví seznam simulantů pro použití při zkoušení migrace složek materiálů a předmětů z plastů určených pro styk s potravinami [9].
(7) Určitý počet polymerů používaných pro povrchovou úpravu by měl být vypuštěn ze seznamu povolených látek stanoveného ve směrnici 93/10/EHS, neboť podléhají pravidlům stanoveným ve směrnici 2002/72/ES, která jsou použitelná na celofány s povrchovou úpravou z plastu.
(8) Ze seznamu povolených látek stanoveného ve směrnici 93/10/EHS by měla být rovněž vypuštěna čtyři rozpouštědla, protože jsou k dispozici nové údaje, které prokazují riziko pro reprodukci, a protože se tato rozpouštědla pro výrobu celofánů již nepoužívají.
Kromě toho by měla být z uvedeného seznamu vypuštěna některá změkčovadla, která se již nepoužívají.
(9) Kromě toho by mělo být změněno omezení použití 2-ethylhexyldifenyl-fosfátu (synonymum: 2-ethylhexylester difenyl-fosfát) stanovené ve směrnici 93/10/EHS, aby bylo zohledněno stanovisko Vědeckého výboru pro potraviny ze dne 19. března 1998.
(10) Směrnice 93/10/EHS by proto měla být změněna.
(11) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat;
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 93/10/EHS se mění takto:
1) V čl. 1 odst. 3 se zrušuje písmeno a).
2) Vkládá se nový článek 1a, který zní:
"Článek 1a
Celofány uvedené v čl. 1 odst. 2 náleží k jednomu z těchto typů:
a) celofán bez povrchové úpravy,
b) celofán s povrchovou úpravou na bázi celulosy, nebo
c) celofán s povrchovou úpravou z plastu."
3) V článku 2 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Při výrobě celofánů uvedených v čl. 1a písm. a) a b) mohou být použity pouze látky nebo skupiny látek uvedené v příloze II, s výhradou omezení v ní stanovených."
4) Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 2a
1. Při výrobě celofánu uvedeného v čl. 1a písm. c) mohou být před provedením povrchové úpravy použity pouze látky nebo skupiny látek uvedené v první části přílohy II, s výhradou omezení v ní stanovených.
2. Při povrchové úpravě, která se použije u celofánu uvedeného v odstavci 1, mohou být použity pouze látky nebo skupiny látek uvedené v přílohách II až VI směrnice 2002/72/ES, s výhradou omezení v ní stanovených.
3. Aniž je dotčen odstavec 1, materiály a předměty vyrobené z celofánu uvedeného v čl. 1a písm. c) musí být v souladu s články 2, 7 a 8 směrnice 2002/72/ES."
5) Příloha II se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 29. července 2005.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi těmito předpisy a touto směrnicí.
Členské státy budou tyto předpisy uplatňovat tak, aby
a) povolily od 29. července 2005 uvádění na trh celofánu určeného pro styk s potravinami, který je v souladu s touto směrnicí, a jeho použití;
b) zakázaly od 29. ledna 2006 výrobu celofánu určeného pro styk s potravinami, který není v souladu s ustanoveními této směrnice, a jeho dovoz do Společenství.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Rady 2004/15/ES
ze dne 10. února 2004,
kterou se mění směrnice 77/388/EHS a prodlužuje se možnost členských států uplatňovat snížené sazby DPH na určité služby s vysokým podílem lidské práce
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 93 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 28 odst. 6 směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně [3] umožňuje, aby byly snížené sazby uvedené v čl. 12 odst. 3 písm. a) třetím pododstavci uplatňovány i na služby s vysokým podílem lidské práce, které jsou obsaženy v kategoriích stanovených v příloze K uvedené směrnice, po dobu nejvýše čtyř let v období od 1. ledna 2000 do 31. prosince 2003.
(2) Rozhodnutí Rady 2000/185/ES ze dne 28. února 2000, kterým se členským státům postupem podle čl. 28 odst. 6 směrnice 77/388/EHS povoluje uplatňovat sníženou sazbu DPH na některé služby s vysokým podílem lidské práce [4], povolilo některým členským státům uplatňovat do 31. prosince 2003 sníženou sazbu DPH na ty služby s vysokým podílem lidské práce, pro které podaly žádost.
(3) Na základě hodnotících zpráv předložených členskými státy, které sníženou sazbu uplatňovaly, předložila Komise svou celkovou hodnotící zprávu dne 2. června 2003.
(4) V souladu se svou strategií zaměřenou na zlepšení fungování systému DPH v rámci vnitřního trhu přijala Komise návrh na celkový přezkum snížených sazeb DPH za účelem jejich zjednodušení a racionalizace.
(5) Jelikož Rada dosud nedosáhla shody o obsahu uvedeného návrhu, měl by jí k tomu být poskytnut nezbytný čas, aby se zabránilo právní nejistotě od 1. ledna 2004; maximální doba používání tohoto opatření stanovená ve směrnici 77/388/EHS by měla proto být prodloužena.
(6) Aby se zajistilo souvislé používání čl. 28 odst. 6 směrnice 77/388/EHS, mělo by být stanoveno, že se tato směrnice použije se zpětnou působností.
(7) Provádění této směrnice žádným způsobem nemění právní předpisy členských států.
(8) Je proto třeba změnit odpovídajícím způsobem směrnici 77/388/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
V čl. 28 odst. 6 prvním pododstavci směrnice 77/388/EHS se slova "čtyř let v období od 1. ledna 2000 do 31. prosince 2003" nahrazují slovy "šesti let v období od 1. ledna 2000 do 31. prosince 2005".
Článek 2
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem přijetí.
Použije se ode dne 1. ledna 2004.
Článek 3
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Komise 2004/16/ES
ze dne 12. února 2004,
kterou se stanoví metody odběru vzorků a metody analýzy pro úřední kontrolu obsahu cínu v konzervovaných potravinách
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 85/591/EHS ze dne 20. prosince 1985 o zavedení metod Společenství pro odběr vzorků a analýzu pro sledování potravin určených k lidské spotřebě [1], ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1882/2003 [2], a zejména na článek 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 466/2001 ze dne 8. března 2001, kterým se stanoví maximální limity určitých kontaminujících látek v potravinách [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 242/2004 [4], stanoví maximální limity pro anorganický cín v konzervovaných potravinách a odkazuje na opatření, jimiž se stanoví metody odběru vzorků a analýzy, které mají být použity.
(2) Směrnice Rady 93/99/EHS ze dne 29. října 1993 o doplňujících opatřeních týkajících se úředního dozoru nad potravinami [5], ve znění nařízení (ES) č. 1882/2003, zavádí systém norem řízení jakosti pro laboratoře pověřené členskými státy úředním dozorem nad potravinami.
(3) Jeví se nezbytným stanovit obecná kritéria, která musí metody analýzy splňovat, aby se zajistilo, že laboratoře pověřené kontrolou budou používat metody analýzy se srovnatelnými pracovními charakteristikami.
Je rovněž velice důležité, aby výsledky analýz byly uváděny a vykládány jednotným způsobem, s cílem zajistit harmonizovaný přístup k provádění kontrol v celé Evropské unii.
Tato pravidla pro výklad jsou použitelná na výsledky analýzy získané u vzorků pro úřední kontrolu.
V případě analýzy pro ochranné nebo rozhodčí účely se použijí vnitrostátní předpisy.
(4) Ustanovení týkající se metod odběru vzorků a analýzy byla vypracována na základě současných znalostí a mohou být přizpůsobena tak, aby byl zohledněn pokrok ve vědeckých a technických znalostech.
Metody pro stanovení celkového obsahu cínu jsou vhodné pro kontrolu obsahu anorganického cínu.
Možná přítomnost organických forem cínu je považována za bezvýznamnou vzhledem k maximálním limitům stanoveným pro anorganický cín.
(5) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Členské státy přijmou veškerá opatření nezbytná k tomu, aby byly odběry vzorků pro úřední kontrolu obsahu cínu v potravinách prováděny metodami popsanými v příloze I této směrnice.
Článek 2
Členské státy přijmou veškerá opatření nezbytná k tomu, aby příprava vzorků a metody analýzy použité pro úřední kontrolu obsahu cínu v potravinách splňovaly kritéria popsaná v příloze II této směrnice.
Článek 3
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 31. prosince 2004.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi těmito předpisy a touto směrnicí.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES
ze dne 31. března 2004
o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 47 odst. 2 a články 55 a 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [3],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [4], s ohledem na společný návrh schválený dohodovacím výborem dne 9. prosince 2003,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) U příležitosti nových změn směrnice Rady 93/38/EHS ze dne 14. června 1993 o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v oblasti vodního hospodářství, energetiky, dopravy a telekomunikací [5], které jsou nutné ke splnění požadavků na zjednodušení a modernizaci vyjádřených zadavateli a hospodářskými subjekty v jejich reakcích na Zelenou knihu, kterou přijala Komise dne 27. listopadu 1996, by uvedená směrnice měla být v zájmu srozumitelnosti přepracována.
Tato směrnice je založena na judikatuře Evropského soudního dvora, zejména na judikatuře týkající se kritérií pro zadání zakázky, která upřesňuje možnosti zadavatelů vyhovět potřebám dotčené veřejnosti, včetně oblasti životního prostředí nebo sociální oblasti, budou-li tato kritéria spojena s předmětem zakázky, neponechají-li zadavateli neomezenou volnost výběru, budou-li výslovně uvedena a budou-li v souladu se základními zásadami uvedenými v devátém bodu odůvodnění.
(2) Významným důvodem pro zavedení pravidel pro koordinaci postupů při zadávání zakázek v těchto odvětvích je značné množství způsobů, kterými mohou vnitrostátní orgány ovlivnit jednání těchto subjektů, zejména prostřednictvím kapitálové účasti nebo zastoupením v jejich správních, řídících nebo dozorčích orgánech.
(3) Dalším z hlavních důvodů nezbytnosti koordinace postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v těchto odvětvích je uzavřený charakter trhů, na kterých působí, způsobený udělováním zvláštních nebo výlučných práv členskými státy na dodávky, obstarávání nebo využívání sítí pro poskytování dotčených služeb.
(4) Právní předpisy Společenství a zejména nařízení Rady (EHS) č. 3975/87 ze dne 14. prosince 1987, kterým se stanoví postup pro použití pravidel hospodářské soutěže pro podniky v odvětví letecké dopravy [6] a nařízení (EHS) č. 3976/87 ze dne 14. prosince 1987 o použití čl. 85 odst. 3 Smlouvy na určité kategorie dohod a jednání ve vzájemné shodě v odvětví letecké dopravy [7] jsou určeny k prohloubení hospodářské soutěže mezi subjekty, které nabízejí služby v letecké dopravě veřejnosti. Není proto vhodné zahrnout tyto subjekty do oblasti působnosti této směrnice. Se zřetelem ke konkurenčnímu postavení lodní dopravy Společenství by bylo též nevhodné podřídit zakázky zadávané v této oblasti pravidlům této směrnice.
(5) Oblast působnosti směrnice 98/38/EHS v současné době zahrnuje určité zakázky zadávané zadavateli působícími v odvětví telekomunikací.
Pro otevření tohoto odvětví byl přijat legislativní rámec obsažený ve čtvrté zprávě o provádění nařízení o telekomunikacích ze dne 25. listopadu 1998.
Jedním z jeho důsledků bylo zavedení účinné hospodářské soutěže, jak právní tak faktické, v tomto odvětví.
Pro informaci a s ohledem na tuto situaci zveřejnila Komise seznam telekomunikačních služeb [8], které již mohou být vyňaty z oblasti působnosti uvedené směrnice na základě jejího článku 8.
Další pokrok byl potvrzen v sedmé zprávě o provádění nařízení o telekomunikacích ze dne 26. listopadu 2001.
Není proto dále nutné upravovat nákupy prováděné subjekty působícími v tomto odvětví.
(6) Není proto dále vhodné zachovávat Poradní výbor pro zakázky v odvětví telekomunikací, zřízený směrnicí Rady 90/531/EHS ze dne 17. září 1990 o postupech při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a telekomunikací [9].
(7) Přesto je vhodné nadále dohlížet na vývoj v odvětví telekomunikací a znovu zvážit situaci, pokud by bylo zjištěno, že v tomto odvětví již není účinná hospodářská soutěž.
(8) Směrnice 93/38/EHS vyjímá ze své oblasti působnosti telefonní službu, dálnopis, mobilní telefonní, pagingové a družicové služby.
Tyto výjimky byly zavedeny pro zohlednění skutečnosti, že zmíněné služby by mohly být v dané zeměpisné oblasti často poskytovány pouze jedním poskytovatelem služeb vzhledem k nepřítomnosti účinné hospodářské soutěže a k existenci zvláštních nebo výlučných práv.
Zavedení účinné hospodářské soutěže v odvětví telekomunikací tyto výjimky zbavuje opodstatnění.
Je proto nezbytné zahrnout zakázky na uvedené telekomunikační služby do oblasti působnosti této směrnice.
(9) Pro zajištění otevřeného zadávání veřejných zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb v hospodářské soutěži je žádoucí, aby byla vypracována ustanovení, která zavádějí na úrovni Společenství koordinaci zakázek překračujících určitou hodnotu.
Tato koordinace je založena na požadavcích vyplývajících z článků 14, 28 a 49 Smlouvy o ES a článku 97 Smlouvy o Euratomu, zejména na zásadě rovného zacházení, přičemž zásada zákazu diskriminace je pouze jejím zvláštním vyjádřením, zásadě vzájemného uznávání, zásadě proporcionality, a zásadě transparentnosti.
Tato koordinace by s ohledem na druh odvětví, kterých se týká, měla při zachování uplatnění uvedených zásad vytvořit rámec pro zdravou obchodní praxi a měla by umožnit co největší pružnost.
Pokud jde o veřejné zakázky, jejichž hodnota je nižší než částka, pro kterou se použijí ustanovení o koordinaci Společenstvím, je vhodné připomenout judikaturu rozvinutou Evropským soudním dvorem, podle které se používají výše uvedená pravidla a zásady.
(10) Aby bylo dosaženo skutečné otevření trhu a přiměřená rovnováha při používání pravidel pro zadávání veřejných zakázek v odvětvích vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb, musí být subjekty, jež mají být zahrnuty, vymezeny na jiném základě než odkazem na jejich právní postavení.
Je proto třeba zajistit, aby nebylo ohroženo rovné zacházení se zadavateli z veřejného a soukromého sektoru.
Je rovněž třeba zajistit, aby v souladu s článkem 295 Smlouvy nebyla dotčena úprava vlastnictví uplatňovaná v členských státech
(11) Členské státy by měly zajistit, aby účast uchazeče, který je veřejnoprávním subjektem, v zadávacím řízení nezpůsobila narušení hospodářské soutěže ve vztahu k soukromoprávním uchazečům.
(12) Podle článku 6 Smlouvy jsou požadavky na ochranu životního prostředí zahrnuty do vymezení a provádění politik a činností Společenství uvedených v článku 3 Smlouvy, zejména s ohledem na podporu udržitelného rozvoje.
Tato směrnice proto upřesňuje, jak mohou zadavatelé přispět k ochraně životního prostředí a podpoře udržitelného rozvoje, a současně jim zajišťuje možnost získat pro své zakázky nejlepší poměr kvality a ceny.
(13) Nic v této směrnici by nemělo bránit zavedení nebo uplatňování opatření nutných k ochraně veřejné mravnosti, veřejného pořádku, veřejné bezpečnosti, zdraví, života lidí a zvířat, ochraně rostlin, zejména s ohledem na udržitelný rozvoj, za podmínky, že tato opatření jsou v souladu se Smlouvou.
(14) Rozhodnutí Rady 94/800/ES ze dne 22. prosince 1994 o uzavření dohod jménem Evropského společenství s ohledem na oblasti, které jsou v jeho působnosti, v rámci Uruguayského kola mnohostranných jednání (1986 – 1994) [10] schválilo zejména Dohodu WTO o vládních zakázkách (dále jen "Dohoda"), jejímž cílem je vytvořit mnohostranný rámec vyvážených práv a povinností týkajících se veřejných zakázek se záměrem dosáhnout liberalizace a rozšíření světového obchodu.
Se zřetelem k mezinárodním právům a závazkům, které vyplývají pro Společenství z přijetí Dohody, jsou opatření, která se mají vztahovat na uchazeče a výrobky ze signatářských třetích zemí, stanoveny Dohodou.
Dohoda nemá přímý účinek.
Zadavatelé, na které se Dohoda vztahuje, kteří splňují tuto směrnici a kteří ji uplatňují na hospodářské subjekty ze třetích zemí, které jsou signatáři Dohody, jednají tedy v souladu s Dohodou.
Je také vhodné, aby tato směrnice zaručovala hospodářským subjektům ze Společenství podmínky pro účast na veřejných zakázkách, které jsou stejně příznivé jako podmínky pro hospodářské subjekty ze třetích zemí, které jsou signatáři Dohody.
(15) Před zahájením zadávacího řízení mohou zadavatelé prostřednictvím "technického dialogu" vyhledávat nebo přijímat informace, které mohou použít při přípravě zadávací dokumentace za předpokladu, že tyto informace nebudou bránit hospodářské soutěži.
(16) S ohledem na rozmanitost zakázek na stavební práce by zadavatelům mělo být umožněno stanovit buď společné, nebo oddělené zadávání zakázek na návrh a provádění stavebních prací.
Záměrem této směrnice není předepsat společné nebo oddělené zadávání.
Rozhodnutí zadat zakázku společně nebo odděleně by mělo být založeno na kvalitativních a hospodářských kritériích, která mohou být vymezena vnitrostátním právem.
Zakázka může být považována za zakázku na stavební práce, pouze pokud její předmět zvláště zahrnuje provedení činností uvedených v příloze XII, a to i tehdy, když zakázka zahrnuje poskytování jiných služeb nezbytných k provedení těchto činností.
Zakázky na služby, zejména v oblasti správy majetku, mohou za určitých okolností zahrnovat stavební práce.
Pokud jsou však tyto stavební práce ve vztahu k hlavnímu předmětu zakázky pouze vedlejší a jsou jen jeho případným důsledkem nebo doplňkem, skutečnost, že jsou zahrnuty do zakázky, není důvodem, aby byla posuzována jako zakázka na stavební práce.
Pro účely výpočtu odhadované hodnoty zakázky na stavební práce je vhodné vzít za základ hodnotu samotných stavebních prací a případnou odhadovanou hodnotu dodávek a služeb, které zadavatelé dávají k dispozici zhotovitelům, do té míry, do jaké jsou tyto služby nebo dodávky nezbytné k provedení dotčených prací.
Mělo by být zřejmé, že pro účely tohoto odstavce jsou dotčenými službami služby, které poskytují zadavatelé prostřednictvím svých vlastních zaměstnanců.
Na druhou stranu výpočet hodnot zakázek na služby poskytnuté či neposkytnuté zhotoviteli na dodatečné provedení stavebních prací se řídí pravidly používanými na zakázky na služby.
(17) Pro účely použití procesních pravidel této směrnice a pro účely sledování je oblast služeb nejlépe znázorněna rozdělením do kategorií, které odpovídají určitým položkám jednotné nomenklatury, a jejich shromážděním ve dvou přílohách, XVII A a XVII B, podle režimu, kterému podléhají.
Pokud jde o služby uvedené v příloze XVII B, nemělo by být příslušnými ustanoveními této směrnice dotčeno použití zvláštních pravidel Společenství pro dané služby.
(18) Pokud jde o zakázky na služby, mělo by být úplné uplatňování této směrnice na přechodnou dobu omezeno na zadávání zakázek na ty služby, u kterých směrnice dovoluje, aby se v plné míře využil potenciál pro zvýšení přeshraničního obchodu.
Zakázky na jiné služby musí být po určitou dobu sledovány před tím, než bude přijato rozhodnutí o plném uplatňování této směrnice.
Z tohoto důvodu musí být vymezen mechanismus pro toto sledování.
Tento mechanismus by současně měl všem zájemcům umožnit přístup k odpovídajícím informacím.
(19) Je třeba vyhnout se překážkám volného poskytování služeb.
Poskytovatelé služeb proto mohou být buď fyzické, nebo právnické osoby.
Tato směrnice by však neměla být na vnitrostátní úrovni na újmu použití pravidel týkajících se podmínek pro výkon činnosti nebo povolání za předpokladu, že jsou slučitelná s právem Společenství.
(20) Neustále se vyvíjejí určité nové elektronické techniky nákupu.
Tyto techniky umožňují zvýšit hospodářskou soutěž a zlepšit efektivitu veřejných nákupů, zejména v oblasti časových a finančních úspor, které s sebou používání těchto technik přináší.
Zadavatelé mohou využívat elektronické techniky nákupu, je-li jejich využití v souladu s pra vidly této směrnice a se zásadami rovného zacházení, zákazu diskriminace a transparentnosti.
V tomto ohledu může mít nabídka podaná uchazečem, zejména podle rámcové dohody nebo pokud je použit dynamický nákupní systém, formu elektronického katalogu tohoto uchazeče, pokud tento katalog používá prostředky sdělování vybrané zadavatelem v souladu s článkem 48.
(21) S ohledem na rychlé rozšiřování elektronických systémů nákupu je vhodné zavést vhodná pravidla, která by zadavatelům umožnila plně využívat možností nabízených těmito systémy.
Za této situace je nezbytné definovat plně elektronický dynamický nákupní systém pro nákupy pro běžnou potřebu a stanovit zvláštní pravidla pro zavedení a provozování tohoto systému, aby bylo zajištěno rovné zacházení se všemi hospodářskými subjekty, které mají zájem se jej účastnit.
Každý hospodářský subjekt by měl mít možnost připojit se k takovému systému, pokud podal předběžnou nabídku v souladu se zadávací dokumentací a splňuje kritéria pro výběr.
Tato technika nákupů umožňuje zadavatelům, prostřednictvím vypracování seznamu již vybraných uchazečů a možností připojit se poskytnutou novým uchazečům, disponovat poměrně širokým spektrem nabídek díky použitým elektronickým prostředkům, a tudíž zajistit optimální využití finančních prostředků prostřednictvím široké hospodářské soutěže.
(22) Vzhledem k pravděpodobnému nárůstu elektronických dražeb je vhodné stanovit na úrovni Společenství definici těchto dražeb a stanovit pro ně zvláštní pravidla, aby bylo zajištěno, že budou probíhat plně v souladu se zásadami rovného zacházení, zákazu diskriminace a transparentnosti.
Proto je vhodné stanovit, aby se tyto elektronické dražby vztahovaly pouze na zakázky na stavební práce, dodávky a služby, pro které mohou být stanoveny přesné specifikace.
To může být zejména případ opakujících se zakázek na dodávky, stavební práce nebo služby.
Pro stejný účel musí být rovněž stanovena možnost určit pořadí uchazečů v kterékoli fázi elektronické dražby.
Používání elektronických dražeb umožňuje zadavatelům vyžadovat po uchazečích předložení nových snížených cen, a je-li zakázka zadána hospodářsky nejvýhodnější nabídce, rovněž zkvalitnění jiných prvků nabídky než cen.
Aby bylo zajištěno dodržení zásady transparentnosti, mohou být předmětem elektronických dražeb pouze prvky způsobilé k automatickému vyhodnocení elektronickými prostředky bez zásahu nebo vyhodnocování ze strany zadavatele, to znamená pouze prvky, které jsou kvantifikovatelné tak, že mohou být vyjádřeny v absolutních hodnotách nebo v procentech.
Naopak hlediska nabídek, která vyžadují vyhodnocení nekvantifikovatelných prvků, by neměla být předmětem elektronických dražeb.
V důsledku toho by určité zakázky na stavební práce a služby, jejichž předmětem jsou plnění týkající se duševního vlastnictví, jako je projekt díla, neměly být předmětem elektronických dražeb.
(23) V členských státech se rozvinuly určité techniky centralizace nákupů.
Několik veřejných zadavatelů je pověřeno provedením nákupů nebo zadáním veřejných zakázek nebo uzavřením rámcových dohod pro jiné zadavatele.
S ohledem na velké objemy nákupů tyto techniky umožňují zvýšit hospodářskou soutěž a zlepšit efektivitu veřejných nákupů.
Je proto vhodné stanovit na úrovni Společenství definici ústředních nákupních subjektů používanou zadavateli.
Rovněž by měly být vymezeny podmínky, za kterých mohou být v souladu se zásadami zákazu diskriminace a rovného zacházení zadavatelé, kteří nakupují stavební práce, dodávky nebo služby prostřednictvím ústředního nákupního subjektu, považováni za vyhovující této směrnici.
(24) Aby byly vzaty v úvahu rozdíly existující v jednotlivých členských státech, měla by být členským státům dána možnost výběru, zda zadavatelé budou moci využít ústřední nákupní subjekty, dynamické nákupní systémy nebo elektronické dražby, jak jsou definovány a upraveny touto směrnicí.
(25) Měl by být náležitě vymezen pojem zvláštní a výlučná práva.
Důsledkem tohoto vymezení je skutečnost, že možnost subjektu využít za účelem výstavby sítí nebo přístavních či letištních zařízení řízení o vyvlastnění nebo zřízení věcného břemene nebo použít prostor na povrchu, pod povrchem či nad povrchem veřejné komunikace netvoří sama o sobě výlučné či zvláštní právo ve smyslu této směrnice.
Ani skutečnost, že subjekt dodává pitnou vodu, elektřinu, plyn nebo teplo do sítě, jež je provozována subjektem, který požívá zvláštní nebo výlučná práva udělená příslušným orgánem daného členského státu, nepředstavuje sama o sobě zvláštní nebo výlučné právo ve smyslu této směrnice.
Stejně tak práva přiznaná členským státem v jakékoli formě, včetně koncesí, omezenému počtu podniků na základě objektivních, přiměřených a nediskriminačních kritérií, která umožňují každému zájemci, který je splňuje, využívat těchto práv, by neměla být považována za výlučná či zvláštní práva.
(26) Je vhodné, aby zadavatelé používali při svých činnostech v odvětví vodního hospodářství společné postupy zadávání zakázek a aby se tato pravidla rovněž používala, pokud veřejní zadavatelé ve smyslu této směrnice zadávají zakázky ohledně svých činností v oblasti projektování vodohospodářských staveb, zavlažování, odvodňování půdy nebo čištění a úpravy odpadních vod.
Avšak pravidla pro zadávání veřejných zakázek navržená pro dodávky zboží nejsou vhodná pro nákup vody, protože je třeba získávat vodu ze zdrojů v blízkosti místa, kde bude použita.
(27) Některé subjekty poskytující veřejnou autobusovou dopravu již byly vyňaty z oblasti působnosti směrnice 93/38/EHS.
Tyto subjekty by měly být též vyňaty z oblasti působnosti této směrnice.
Aby byla vyloučena existence velkého množství zvláštních úprav použitelných pouze na určitá odvětví, je vhodné, aby obecný postup, který umožňuje vzít v úvahu účinky otevření se hospodářské soutěži, byl použit rovněž na všechny subjekty poskytující autobusovou dopravu, které nebyly vyňaty z oblasti působnosti směrnice 93/38/EHS podle jejího čl. 2 odst.
(28) Vzhledem k pokračujícímu otevírání se poštovních služeb Společenství hospodářské soutěži a vzhledem ke skutečnosti, že tyto služby jsou poskytovány prostřednictvím sítě jak veřejnými zadavateli a veřejnými podniky, tak jinými podniky, je vhodné stanovit, že zakázky zadané zadavateli zajišťujícími poštovní služby budou podřízeny pravidlům této směrnice, včetně těch v článku 30, která, při zajištění použití zásad uvedených v devátém bodu odůvodnění, tvoří rámec pro zdravou obchodní praxi a umožní větší pružnost, než nabízí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby [11].
Pro definici dotyčných činností je vhodné zohlednit definice směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/67/ES ze dne 15. prosince 1997 o společných pravidlech pro rozvoj vnitřního trhu poštovních služeb Společenství a zvyšování kvality služby [12].
Ať je jejich právní postavení jakékoli, nejsou subjekty poskytující poštovní služby v současnosti podřízeny pravidlům stanoveným směrnicí 93/38/EHS.
Přizpůsobení postupů pro zadávání zakázek této směrnici by mohlo déle trvat těmto subjektům než subjektům, které jsou již podřízeny těmto pravidlům a které budou muset pouze přizpůsobit své postupy změnám, jež tato směrnice přináší.
Je proto vhodné povolit rozdílné použití směrnice podle lhůt nezbytných pro toto přizpůsobení.
S ohledem na rozdílnou situaci dotčených subjektů by členské státy měly mít možnost stanovit přechodné období pro používání pravidel této směrnice na zadavatele působící v odvětví poštovních služeb.
(29) Zakázky mohou být přiděleny pro uspokojení požadavků, které vyplývají z různých činností, jež mohou být podřízeny různým právním režimům.
Mělo by být upřesněno, že právní režim použitelný na jednu zakázku určenou k pokrytí více činností by měl být podřízen pravidlům použitelným na tu činnost, které je zakázka hlavně určena.
Stanovení, které činnosti je zakázka především určena, může být založeno na analýze potřeb, kterým musí konkrétní zakázka vyhovovat, uskutečněné zadavatelem za účelem odhadu hodnoty zakázky a vypracování zadávací dokumentace.
V některých případech, jako je nákup jednotlivého kusu vybavení určený k vykonávání činností, pro které nejsou k dispozici informace umožňující odhad odpovídající míry využití, by mohlo být objektivně nemožné stanovit které činnosti je zakázka hlavně určena.
Měla by být stanovena pravidla, která se v těchto případech použijí.
(30) Aniž jsou dotčeny mezinárodní závazky Společenství, je nutné zjednodušit provádění této směrnice, zejména zjednodušením prahových hodnot a stanovením použitelnosti ustanovení o informacích, které se poskytují účastníkům ohledně rozhodnutí učiněných v souvislosti s řízeními o zadávání zakázek a jejich výsledky, pro všechny zadavatele bez ohledu na odvětví, ve kterém působí.
Navíc by v souvislosti s měnovou unií takové prahové hodnoty měly být stanoveny v eurech takovým způsobem, který by zjednodušoval použití těchto ustanovení a zároveň zajistil soulad s prahovými hodnotami uvedenými v Dohodě, které jsou vyjádřeny ve zvláštních právech čerpání (ZPČ).
Za tímto účelem by měly být prahové hodnoty vyjádřené v eurech pravidelně přezkoumávány, aby se v případě nutnosti upravily podle možných negativních výkyvů v hodnotě eura ve vztahu k ZPČ.
Prahové hodnoty použitelné pro veřejné soutěže by měly být navíc shodné s prahovými hodnotami použitelnými pro zakázky na služby.
(31) Je třeba stanovit případy, ve kterých je možné upustit od použití opatření pro koordinaci postup z důvodu státní bezpečnosti nebo státního tajemství nebo z důvodu použití zvláštních pravidel pro zakázky, která vyplývají z mezinárodních dohod týkajících se rozmístění ozbrojených sil nebo která jsou vlastní mezinárodním organizacím.
(32) Je vhodné vyloučit určité zakázky na služby, dodávky a stavební práce zadávané přidruženému podniku, jehož hlavní činností je poskytování takových služeb, dodávek nebo stavebních prací, skupině, jejíž je součástí, a nikoli jejich nabízení na trhu.
Je též vhodné vyloučit určité zakázky na služby, dodávky a stavební práce zadané zadavatelem společnému podniku, který je složen za účelem vykonávání činností, na které se vztahuje tato směrnice, z více zadavatelů, mezi které tento zadavatel patří.
Je však nezbytné zajistit, že toto vyloučení nezpůsobí narušení hospodářské soutěže výhodné pro podniky nebo společné podniky, které jsou propojeny se zadavateli; je vhodné stanovit náležitý soubor pravidel, zejména pro maximální hranice, ve kterých mohou podniky obdržet část svého obratu z trhu a mimo které tyto podniky ztrácejí možnost získání zakázky bez výzvy k účasti v soutěži, pro složení společných podniků a stabilitu vazeb mezi těmito společnými podniky a zadavateli, ze kterých se skládají.
(33) V rámci služeb mají zakázky na nabývání nebo pronájem nemovitostí nebo práv k nim určité zvláštní rysy, které činí použití pravidel pro zadávání veřejných zakázek nevhodným.
(34) Rozhodčí a smírčí služby obvykle poskytují právnické nebo fyzické osoby, které jsou určeny nebo vybrány způsobem, který se nemůže řídit pravidly pro zadávání zakázek.
(35) V souladu s Dohodou nezahrnují finanční služby, na které se vztahuje tato směrnice, zakázky týkající se vydávání, nákupu, prodeje nebo převodu cenných papírů nebo jiných finančních nástrojů; zejména nejsou zahrnuty transakce zadavatelů, které mají za cíl peněžní či kapitálový zisk.
(36) Tato směrnice by se měla vztahovat na poskytování služeb, pouze pokud je založeno na smlouvě o zakázce.
(37) Podle článku 163 Smlouvy je podpora výzkumu a vývoje prostředkem k posílení vědecké a technologické základny průmyslu Společenství a otevření veřejných zakázek na služby přispívá k tomuto cíli.
Tato směrnice by se neměla vztahovat na spolufinancování programů výzkumu a vývoje: zakázky na výzkum a vývoj jiné než ty, u kterých dosažený prospěch připadá výhradně zadavateli, aby jej využil pro svou činnost za podmínky, že poskytovaná služba je zcela uhrazena zadavatelem, proto nejsou předmětem této směrnice.
(38) Aby se předešlo existenci velkého množství zvláštních úprav vztahujících se pouze na některá odvětví, měly by být současné zvláštní úpravy stanovené článkem 3 směrnice 93/38/EHS a článkem 12 směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/22/ES ze dne 30. května 1994 o podmínkách udělování a užívání povolení k vyhledávání, průzkumu a těžbě uhlovodíků [13], kterými se řídí subjekty využívající geografickou oblast za účelem vyhledávání nebo těžby ropy, zemního plynu, uhlí a jiných pevných paliv, nahrazeny obecným postupem umožňujícím vynětí odvětví přímo vystavených hospodářské soutěži. Musí však být zajištěno, že tím nebude dotčeno rozhodnutí Komise 93/676/EHS ze dne 10. prosince 1993, kterým se stanoví, že využívání geografických oblastí k průzkumu nebo těžbě ropy nebo zemního plynu nepředstavuje v Nizozemsku činnost definovanou čl. 2 odst. 2 písm. b) bodu i) směrnice Rady 90/531/EHS a že subjekty vykonávající takovouto činnost nejsou v Nizozemsku považovány za působící na základě zvláštních nebo výlučných práv ve smyslu čl. 2 odst. 3 písm. b) směrnice [14], rozhodnutí Komise 97/367/ES ze dne 30. května 1997, kterým se stanoví, že využívání geografických oblastí k průzkumu nebo těžbě ropy nebo zemního plynu nepředstavuje ve Spojeném království činnost definovanou čl. 2 odst. 2 písm. b) bodem i) směrnice Rady 93/38/EHS a že subjekty vykonávající takovouto činnost nejsou ve Spojeném království považovány za působící na základě zvláštních nebo výlučných práv ve smyslu čl. 2 odst. 3 písm. b) směrnice [15], rozhodnutí Komise 2002/205/ES ze dne 4. března 2002 na žádost Rakouska o použití zvláštního režimu stanoveného v článku 3 směrnice 98/38/EHS [16] a rozhodnutí Komise 2004/73/ES na žádost Německa o použití zvláštního postupu uvedeného v článku 3 směrnice 98/38/EHS [17].
(39) Zaměstnání a práce tvoří základní prvky pro zajištění rovnosti příležitostí pro všechny a přispívají k začlenění do společnosti.
V této souvislosti přispívají chráněné dílny a programy chráněného zaměstnání účinným způsobem k začlenění nebo k opětovnému začlenění zdravotně postižených osob do trhu práce.
Tyto dílny však nemusí být schopny získat zakázku za obvyklých podmínek hospodářské soutěže.
Je proto vhodné stanovit, že členské státy mohou vyhradit právo účasti v zadávacím řízení veřejných zakázek těmto dílnám nebo vyhradit plnění zakázky v rámci programů chráněného zaměstnání.
(40) Tato směrnice by se neměla vztahovat na zakázky určené k povolení výkonu činnosti uvedené v článcích 3 až 7 ani na veřejné soutěže na výkon takové činnosti, pokud je v členském státě, ve kterém je tato činnost vykonávána, přímo vystavena hospodářské soutěži na trzích, na které není omezen přístup.
Je tedy vhodné zavést postup použitelný na všechna odvětví uvedená v této směrnici, který by umožnil vzít v úvahu účinky otevření těchto odvětví hospodářské soutěži, současné nebo budoucí.
Takový postup by měl poskytnout dotčeným subjektům právní jistotu a vhodný rozhodovací proces, který by zajistil, v krátkých lhůtách, jednotné uplatňování práva Společenství v této oblasti.
(41) Přímé vystavení hospodářské soutěži by mělo být hodnoceno na základě objektivních kritérií, která vezmou v úvahu zvláštní rysy dotčeného odvětví.
U provádění a uplatňování odpovídajících právních předpisů Společenství, které otevírají určité odvětví nebo jeho část, se má za to, že zajišťují dostatečný předpoklad volného vstupu na dotčený trh.
Tyto odpovídající právní předpisy by měly být uvedeny v příloze, kterou může Komise aktualizovat.
Při aktualizaci bere Komise v úvahu zejména případné přijetí opatření, jejichž důsledkem je skutečné otevření jiných odvětví, než která jsou již uvedena v příloze XI, hospodářské soutěži, například otevření železniční dopravy.
Pokud volný přístup na daný trh nevychází z provádění odpovídajících právních předpisů Společenství, mělo by být prokázáno, že tento přístup je volný právně a fakticky.
Za tímto účelem tvoří uplatňování některé směrnice, jako je směrnice 94/22/ES, která otevírá hospodářské soutěži určité odvětví, na jiné odvětví, jako je odvětví uhlí, skutečnost, kterou je třeba vzít v úvahu pro účely článku 30.
(42) Technické specifikace vypracované kupujícími by měly umožnit otevření veřejných zakázek hospodářské soutěži.
S tímto cílem by mělo být možné podávat nabídky, které odrážejí rozmanitost technických řešení.
Proto by mělo být možné vypracovat technické specifikace vyjádřené praktickým výkonem a funkčními požadavky, a je-li činěn odkaz na evropskou normu, nebo pokud taková norma neexistuje, na normu vnitrostátní, měly by být nabídky založené na jiných rovnocenných řešeních, která splňují požadavky zadavatelů a jsou rovnocenná co se týče bezpečnosti, brány zadavateli v úvahu.
K prokázání rovnocennosti by uchazeči měli mít možnost využít jakéhokoli důkazu.
Zadavatelé by měli být schopni odůvodnit každé rozhodnutí, že v daném případě rovnocennost neexistuje.
Zadavatelé, kteří chtějí vymezit požadavky z hlediska životního prostředí v technických specifikacích dané zakázky, mohou stanovit požadavky z hlediska životního prostředí, jako je určitá výrobní metoda nebo konkrétní vliv skupin výrobků nebo služeb na životní prostředí.
Mohou, ale nejsou povinni, použít vhodné specifikace vymezené ekoznačkami, jako je evropská ekoznačka, mezinárodní ekoznačka, vnitrostátní ekoznačka nebo jakákoli jiná ekoznačka, za podmínky, že požadavky týkající se značky jsou stanoveny a přijaty na základě vědecké informace v řízení, kterého se mohou účastnit všechny dotčené subjekty, jako jsou orgány státní správy, spotřebitelé, výrobci, distributoři nebo organizace na ochranu životního prostředí, a za podmínky, že značka je přístupná a dostupná všem subjektům, které mají zájem.
Kdykoli je to možné, měli by zadavatelé stanovit technické specifikace tak, aby byla vzata v úvahu kritéria dostupnosti pro zdravotně postižené osoby nebo aby byly navrženy pro všechny uživatele.
Technické specifikace by měly být jasně uvedeny takovým způsobem, aby všichni uživatelé věděli, co požadavky stanovené zadavatelem zahrnují.
(43) Za účelem podpory přístupu malých a středních podniků na trh veřejných zakázek je vhodné začlenit ustanovení o subdodávkách.
(44) Podmínky plnění zakázky jsou slučitelné s touto směrnicí, pokud nejsou přímo nebo nepřímo diskriminační a pokud jsou uvedeny v oznámení sloužícím jako výzva k účasti v soutěži nebo jsou uvedeny v zadávací dokumentaci.
Mohou mít zejména za cíl podporu odborné přípravy na místě, zaměstnávání osob, které čelí zvláštním těžkostem v začlenění, boj proti nezaměstnanosti nebo ochranu životního prostředí.
Jako příklad je možné uvést požadavky – použitelné během uskutečňování zakázky – zaměstnat dlouhodobě nezaměstnané nebo provádět vzdělávací opatření pro nezaměstnané nebo pro mládež, dodržovat podstatu ustanovení základních úmluv Mezinárodní organizace práce (MOP) za předpokladu, že tato ustanovení nebyla provedena ve vnitrostátním právu, zaměstnat více tělesně postižených osob, než vyžadují vnitrostátní právní předpisy.
(45) Právní předpisy a kolektivní smlouvy jak na vnitrostátní úrovni, tak na úrovni Společenství, které platí v oblastech pracovních podmínek a bezpečnosti práce, se uplatňují v průběhu plnění zakázky za podmínky, že tato pravidla a jejich použití jsou v souladu s právem Společenství.
V přeshraničních situacích, kdy pracovníci z jednoho členského státu poskytují služby v jiném členském státě za účelem plnění zakázky, směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/71/ES ze dne 16.prosince 1996 o vysílání pra covníků v rámci poskytování služeb [18] stanoví minimální podmínky, které musí být v hostitelské zemi ve vztahu k těmto vyslaným pracovníkům splněny.
Jestliže vnitrostátní právo obsahuje ustanovení k tomuto účelu, může být nedodržení těchto závazků považováno za vážné pochybení nebo porušení práva, které se dotýká profesní etiky daného hospodářského subjektu, a může vést k vyloučení tohoto hospodářského subjektu ze zadávacího řízení veřejné zakázky.
(46) S přihlédnutím k novým informačním a komunikačním technologiím a ke zjednodušením, která mohou přinést při zveřejňování zakázek a z hlediska účinnosti a transparentnosti zadávacích řízení, by elektronické prostředky měly být postaveny na roveň tradičním prostředkům sdělování a výměny informací.
Vybrané prostředky a technologie by měly být co nejvíce slučitelné s technologiemi užívanými v ostatních členských státech.
(47) Užívání elektronických prostředků vede k úsporám času.
V důsledku toho by mělo být upraveno zkrácení minimálních lhůt, jsou-li používány elektronické prostředky, avšak s podmínkou, že jsou slučitelné se zvláštními způsoby přenosu stanovenými na úrovni Společenství.
Musí být však zajištěno, aby úhrnný účinek zkracování lhůt nevedl k příliš krátkým lhůtám.
(48) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/93/ES ze dne 13. prosince 1999 o zásadách Společenství pro elektronické podpisy [19] a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/31/ES ze dne 8. června 2000 o některých právních aspektech služeb informační společnosti, zejména elektronického obchodu, na vnitřním trhu (směrnice o elektronickém obchodu) [20] by se v souvislosti s touto směrnicí měly použít na přenos informací elektronickými prostředky.
Postupy pro zadávání veřejných zakázek a pravidla platná pro veřejné soutěže na služby vyžadují vyšší stupeň bezpečnosti a důvěrnosti, než vyžadují tyto směrnice.
Proto by měla zařízení pro elektronický příjem nabídek, žádostí o účast, plánů a projektů splňovat zvláštní dodatečné požadavky.
Za tímto účelem by mělo být co nejvíce podporováno použití elektronického podpisu, a zejména zaručeného elektronického podpisu.
Dobrovolné akreditační systémy by navíc mohly vytvářet příznivý rámec pro zvýšení úrovně poskytování osvědčovací služby pro tato zařízení.
(49) Je vhodné, aby byl účastník zadávacího řízení informován o rozhodnutích směřujících k uzavření rámcové dohody, zadání zakázky nebo opuštění řízení v dostatečně krátkých lhůtách, které neznemožní podání návrhu na přezkoumání; tato informace by tedy měla být poskytnuta tak rychle, jak je to jen možné, obecně tedy do 15 dnů po přijetí rozhodnutí.
(50) Je vhodné upřesnit, že zadavatelé, kteří stanoví kritéria pro výběr v otevřeném zadávacím řízení, tak musí činit podle objektivních pravidel a kritérií, a že rovněž kritéria pro výběr v omezeném zadávacím řízení a vyjednávacím řízení musí být objektivní.
Tato objektivní pravidla a kritéria, jakož i kritéria pro výběr, nemusí nutně obsahovat poměrnou váhu.
(51) Je důležité vzít v úvahu judikaturu Soudního dvora v případech, kdy se hospodářský subjekt dovolává hospodářského, finančního nebo technického postavení jiných subjektů, ať je právní povaha vazeb mezi jím samotným a těmito subjekty jakákoli, pro splnění kritérií pro výběr nebo, v rámci systému kvalifikace, na podporu svých žádostí o kvalifikaci.
V tomto případě je na hospodářském subjektu, aby prokázal, že bude skutečně disponovat těmito zdroji po celou dobu platnosti kvalifikace.
Pro účely této kvalifikace může zadavatel určit úroveň požadavků, které mají být splněny, a zejména, například pokud se tento subjekt odvolává na finanční schopnosti jiného subjektu, může vyžadovat, aby byl odpovědným tento jiný subjekt, a je-li to nezbytné, tak společně a nerozdílně.
Systémy kvalifikace by měly být používány v souladu s objektivními pravidly a kritérii, která se, dle výběru zadavatelů, mohou týkat schopností hospodářských subjektů nebo vlastností stavebních prací, dodávek nebo služeb zahrnutých do systému.
Pro účely kvalifikace mohou zadavatelé provádět vlastní zkoušky za účelem hodnocení vlastností dotčených stavebních prací, dodávek nebo služeb, zejména co se týče slučitelnosti a bezpečnosti.
(52) Pravidla Společenství o vzájemném uznávání diplomů, osvědčení a jiných dokladů o dosažené kvalifikaci se použijí v případě, že je doklad o určité kvalifikaci vyžadován pro účast v zadávacím řízení nebo v soutěži na určitý výkon.
(53) Ve vhodných případech, kdy povaha stavebních prací nebo služeb odůvodňuje použití opatření nebo systémů řízení z hlediska ochrany životního prostředí během plnění zakázky, může být použití takových opatření nebo systémů vyžadováno.
Systémy řízení z hlediska ochrany životníhoprostředí, nezávisle na jejich registraci v souladu s akty Společenství, jako je nařízení (ES) č. 761/2001 (EMAS) [21], mohou prokázat technickou způsobilost hospodářského subjektu provést zakázku.
Kromě toho by popis opatření provedených hospodářským subjektem k zajištění stejné úrovně ochrany životního prostředí měl být přijat jako alternativní důkazní prostředek k registrovaným systémům řízení z hlediska ochrany životního prostředí.
(54) Zadání veřejných zakázek hospodářským subjektům, které se účastnily na zločinném spolčení nebo které byly shledány vinnými z korupce nebo podvodu vůči finančním zájmům Evropských společenství nebo z praní peněz, by mělo být vyloučeno.
Vzhledem ke skutečnosti, že by zadavatelé, kteří nejsou veřejnými zadavateli, nemuseli mít přístup k nezpochybnitelným důkazům v tomto ohledu, je vhodné ponechat na těchto zadavatelích možnost výběru, zda použijí kritéria pro vyloučení uvedená v čl. 45 odst.
1 směrnice 2004/18/ES. Povinnost použít čl.
1 by tedy měla být omezena pouze na zadavatele, kteří jsou veřejnými zadavateli. Kde je to na místě, měli by zadavatelé od žadatelů o kvalifikaci, zájemců nebo uchazečů požadovat, aby předložili patřičné dokumenty a mohou, mají-li pochybnosti o osobní situaci hospodářského subjektu, požádat o spolupráci příslušné orgány daného členského státu.
K vyloučení těchto hospodářských subjektů by mělo dojít, jakmile se veřejný zadavatel dozví o rozhodnutí, které se týká takových protiprávních jednání, je vydáno v souladu s vnitrostátním právem a je pravomocné.
Pokud vnitrostátní právo obsahuje ustanovení za tímto účelem, může být nedodržení právních předpisů týkajících se životního prostředí nebo právních předpisů týkajících se protiprávních dohod v oblasti zakázek, které bylo předmětem pravomocného rozhodnutí nebo rozhodnutí s rovnocenným účinkem, považováno za protiprávní jednání týkající se profesní etiky hospodářského subjektu nebo za vážné pochybení.
Nedodržení vnitrostátních předpisů provádějících směrnice Rady 2000/78/ES [22] a 76/207/EHS [23], které se týkají rovného zacházení s pracovníky, jež bylo předmětem pravomocného rozhodnutí nebo rozhodnutí s rovnocenným účinkem, může být považováno za protiprávní jednání týkající se profesní etiky hospodářského subjektu nebo za vážné pochybení.
(55) Zakázky by měly být zadávány na základě objektivních kritérií, která zajistí dodržení zásad transparentnosti, zákazu diskriminace a rovného zacházení a zaručí, že nabídky budou posuzovány v podmínkách účinné hospodářské soutěže.
V důsledku toho je vhodné připustit použití pouze dvou kritérií: "nejnižší ceny" a "hospodářsky nejvýhodnější nabídky".
K zajištění dodržení zásady rovného zacházení při zadávání zakázek je vhodné stanovit povinnost – danou judikaturou – zajistit nezbytnou transparentnost, která umožní každému uchazeči, aby byl přiměřeně informován o kritériích a opatřeních, která budou použita pro určení hospodářsky nejvýhodnější nabídky. Je tedy na zadavatelích, aby uvedli kritéria pro zadání zakázky a poměrnou váhu přikládanou každému z těchto kritérií s dostatečným předstihem, aby je hospodářské subjekty znaly při vypracovávání svých nabídek.
Zadavatelé mohou upustit od uvedení poměrné váhy kritérií pro výběr v náležitě odůvodněných případech, pro které musí být schopni uvést důvody, pokud poměrná váha nemůže být stanovena předem, zejména z důvodu složitosti zakázky. V těchto případech musí uvést sestupné pořadí důležitosti kritérií.
Pokud se zadavatelé rozhodnou zadat zakázku podle hospodářsky nejvýhodnější nabídky, měli by nabídky posuzovat tak, aby určili, která z nich nabízí nejlepší poměr kvality a ceny. Proto by měli stanovit hospodářská a kvalitativní kritéria, která, brána jako celek, musí umožnit určit nabídku, která je pro zadavatele nejvýhodnější.
Stanovení těchto kritérií závisí na předmětu zakázky do té míry, do jaké musí tato kritéria umožnit jak vyhodnocení úrovně plnění, jakou každá nabídka nabízí vzhledem k předmětu zakázky, jak je definován v technických specifikacích, tak posoudit poměr kvality a ceny u každé nabídky.
Aby bylo zaručeno rovné zacházení, měly by kritéria pro zadání umožnit objektivní vyhodnocení a porovnání nabídek.
Jsou-li tyto podmínky splněny, mohou hospodářská a kvalitativní kritéria pro zadání zakázky, jako jsou požadavky z hlediska životního prostředí, umožnit zadavateli vyhovět potřebám dotčené veřejnosti, jak jsou uvedeny ve specifikacích zakázky.
Za stejných podmínek může zadavatel použít kritéria zaměřená na splnění sociálních požadavků, které odpovídají zejména potřebám – vymezeným ve specifikaci zakázky – zvláště znevýhodněných skupin osob, ke kterým náležejí příjemci nebo uživatelé stavebních prací, dodávek nebo služeb, které jsou předmětem zakázky.
(56) Kritérii pro zadání zakázky nesmí být dotčeno použití vnitrostátních předpisů, která se týkají odměn za určité služby, jako jsou služby poskytované architekty, inženýry nebo právníky.
(57) Nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1182/71 ze dne 3. června 1971, kterým se určují pravidla pro lhůty, data a termíny [24], by se mělo používat pro výpočet lhůt obsažených v této směrnici.
(58) Touto směrnicí nejsou dotčeny stávající mezinárodní závazky Společenství nebo členských států a není jí dotčeno uplatňování ustanovení Smlouvy, zejména jejích článků 81 a 86.
(59) Touto směrnicí by neměly být dotčeny povinnosti členských států, které se týkají lhůt pro provedení a použití směrnice 93/38/EHS, uvedených v příloze XXV.
(60) Opatření nezbytná k provedení této směrnice by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [25],
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
OBSAH
HLAVA I:
Kapitola I:
Článek 1 Kapitola II:
Oddíl 1:
Článek 2
Oddíl 2:
Článek 3
Článek 4
Článek 5
Článek 6
Článek 7
Článek 8
Článek 9
Kapitola III:
Článek 10
HLAVA II:
Kapitola I:
Článek 11
Článek 12
Článek 13
Článek 14
Článek 15
Kapitola II:
Oddíl 1:
Článek 16
Článek 17
Oddíl 2:
Pododdíl 1
Článek 18
Pododdíl 2 :
Článek 19
Článek 20
Článek 21
Článek 22
Článek 23
Pododdíl 3 :
Článek 24
Článek 25
Pododdíl 4 :
Článek 26
Pododdíl 5 :
Článek 27
Článek 28
Článek 29
Článek 30
Kapitola III:
Článek 31
Článek 32
Článek 33
Kapitola IV:
Článek 34
Článek 35
Článek 36
Článek 37
Článek 38
Článek 39
Kapitola V:
Článek 40
Kapitola VI:
Oddíl 1:
Článek 41
Článek 42
Článek 43
Článek 44
Oddíl 2:
Článek 45
Článek 46
Článek 47
Oddíl 3:
Článek 48
Článek 49
Článek 50
Kapitola VII:
Článek 51
Oddíl 1:
Článek 52
Článek 53
Článek 54
Oddíl 2:
Článek 55
Článek 56
Článek 57
Oddíl 3:
Článek 58
Článek 59
HLAVA III:
Článek 60
Článek 61
Článek 62
Článek 63
Článek 64
Článek 65
Článek 66
HLAVA IV:
Článek 67
Článek 68
Článek 69
Článek 70
Článek 71
Článek 72
Článek 73
Článek 74
Článek 75
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES
ze dne 31. března 2004
o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 47 odst. 2 a články 55 a 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [3],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [4], s ohledem na společný návrh schválený dohodovacím výborem dne 9. prosince 2003,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) U příležitosti nových změn směrnice Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby [5], směrnice Rady 93/36/EHS ze dne 14. června 1993 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na dodávky [6] a směrnice Rady 93/37/EHS ze dne 14. června 1993 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce [7], které jsou nutné ke splnění požadavků na zjednodušení a modernizaci vyjádřených veřejnými zadavateli a hospodářskými subjekty v jejich reakcích na Zelenou knihu, kterou přijala Komise dne 27. listopadu 1996, by uvedené směrnice měly být v zájmu srozumitelnosti přepracovány.
Tato směrnice je založena na judikatuře Evropského soudního dvora, zejména na judikatuře týkající se kritérií pro zadání zakázky, která upřesňuje možnosti veřejných zadavatelů vyhovět potřebám dotčené veřejnosti, včetně oblasti životního prostředí nebo sociální oblasti, budou-li tato kritéria budou spojena s předmětem zakázky, neponechají-li veřejnému zadavateli neomezenou volnost výběru, budou-li výslovně uvedena a budou-i v souladu se základními zásadami uvedenými ve druhém bodu odůvodnění.
(2) Zadávání zakázek sjednaných v členských státech jménem státu, regionálních nebo místních orgánů a jiných veřejnoprávních subjektů musí dodržovat zásady Smlouvy, zejména se zásadou volného pohybu zboží, zásadou svobody usazování a zásadou svobodného poskytování služeb a se zásadami z nich odvozenými, jako je zásada rovného zacházení, zásada zákazu diskriminace, zásada vzájemného uznávání, zásada proporcionality a zásada transparentnosti.
Pro veřejné zakázky, které převyšují určitou hodnotu, je žádoucí, aby byla vypracována ustanovení zavádějící na úrovni Společenství koordinaci vnitrostátních zadávacích řízení těchto zakázek, jež by byla založena na těchto zásadách, aby zajistila jejich účinnost a zaručila otevření zadávání veřejných zakázek hospodářské soutěži.
Tato koordinační ustanovení by proto měla být vykládána v souladu s výše uvedenými pravidly a zásadami, jakož i dalšími pravidly Smlouvy.
(3) Tato koordinační ustanovení by měla být v co nejvyšší míře v souladu s platnými postupy a zvyklostmi v jednotlivých členských státech.
(4) Členské státy by měly zajistit, aby účast uchazeče, který je veřejnoprávním subjektem, v zadávacím řízení veřejné zakázky nezpůsobila narušení hospodářské soutěže ve vztahu k soukromoprávním uchazečům.
(5) Podle článku 6 Smlouvy jsou požadavky na ochranu životního prostředí zahrnuty do vymezení a provádění politik a činností Společenství uvedených v článku 3 Smlouvy, zejména s ohledem na podporu udržitelného rozvoje.
Tato směrnice proto upřesňuje, jak mohou veřejní zadavatelé přispět k ochraně životního prostředí a podpoře udržitelného rozvoje, a současně jim zajišťuje možnost získat pro své zakázky nejlepší poměr kvality a ceny.
(6) Nic v této směrnici by nemělo bránit zavedení nebo uplatňování opatření nutných k ochraně veřejné mravnosti, veřejného pořádku, veřejné bezpečnosti, zdraví, života lidí a zvířat, ochraně rostlin, zejména s ohledem na udržitelný rozvoj, za podmínky, že tato opatření jsou v souladu se Smlouvou.
(7) Rozhodnutí Rady 94/800/ES ze dne 22. prosince 1994 o uzavření dohod jménem Evropského společenství s ohledem na oblasti, které jsou v jeho působnosti, v rámci Uruguayského kola mnohostranných jednání (1986 – 1994) [8] schválilo, pokud jde o záležitosti, které jsou v jeho působnosti, zejména Dohodu WTO o vládních zakázkách (dále jen "Dohoda"), jejímž cílem je vytvořit mnohostranný rámec vyvážených práv a povinností týkajících se veřejných zakázek se záměrem dosáhnout liberalizace a rozšíření světového obchodu.
Se zřetelem k mezinárodním právům a závazkům, které vyplývají pro Společenství z přijetí Dohody, jsou opatření, která se mají vztahovat na uchazeče a výrobky ze signatářských třetích zemí, stanoveny Dohodou.
Dohoda nemá přímý účinek.
Veřejní zadavatelé, na které se Dohoda vztahuje, kteří splňují tuto směrnici a kteří ji uplatňují na hospodářské subjekty ze třetích zemí, které jsou signatáři Dohody, jednají tedy v souladu s Dohodou.
Je také vhodné, aby tato směrnice zaručovala hospodářským subjektům ze Společenství podmínky pro účast na veřejných zakázkách, které jsou stejně příznivé jako podmínky pro hospodářské subjekty ze třetích zemí, které jsou signatáři Dohody.
(8) Před zahájením zadávacího řízení mohou veřejní zadavatelé prostřednictvím "technického dialogu" vyhledávat nebo přijímat informace, které mohou použít při přípravě zadávací dokumentace za předpokladu, že tyto informace nebudou bránit hospodářské soutěži.
(9) S ohledem na rozmanitost veřejných zakázek na stavební práce by veřejným zadavatelům mělo být umožněno stanovit buď společné, nebo oddělené zadávání zakázek na návrh a provádění stavebních prací.
Záměrem této směrnice není předepsat společné nebo oddělené zadávání.
Rozhodnutí zadat zakázku společně nebo odděleně by mělo být založeno na kvalitativních a hospodářských kritériích, která mohou být vymezena vnitrostátním právem.
(10) Zakázka může být považována za veřejnou zakázku na stavební práce, pouze pokud její předmět zvláště zahrnuje provedení činností uvedených v příloze I, a to i tehdy, když zakázka zahrnuje poskytování jiných služeb nezbytných k provedení těchto činností.
Veřejné zakázky na služby, zejména v oblasti správy majetku, mohou za určitých okolností zahrnovat stavební práce.
Pokud jsou však tyto stavební práce ve vztahu k hlavnímu předmětu zakázky pouze vedlejší a jsou jen jeho případným důsledkem nebo doplňkem, skutečnost, že jsou zahrnuty do zakázky, není důvodem, aby byla posuzována jako veřejná zakázka na stavební práce.
(11) Je vhodné stanovit na úrovni Společenství definici rámcových dohod a zvláštních pravidel pro rámcové dohody uzavřené pro zakázky spadající do oblasti působnosti této směrnice.
Podle těchto pravidel, pokud veřejný zadavatel uzavře v souladu s touto směrnicí rámcovou dohodu, jež se týká zejména zveřejňování, lhůt a podmínek pro podávání nabídek, může sjednat zakázky založené na této rámcové dohodě v době platnosti této dohody buď za použití podmínek stanovených v rámcové dohodě, nebo pokud nebyly všechny podmínky předem stanoveny v rámcové dohodě, obnovením soutěže mezi stranami rámcové dohody ve vztahu k těm podmínkám, které nebyly stanoveny.
Obnovení soutěže by mělo být v souladu s určitými pravidly, jejichž cílem je zaručit nezbytnou pružnost a dodržování obecných zásad, zejména zásady rovného zacházení.
Ze stejných důvodů by doba platnosti rámcové dohody měla být omezena a neměla by překročit čtyři roky, s výjimkou případů, které veřejní zadavatelé náležitě odůvodní.
(12) Neustále se vyvíjejí určité nové elektronické techniky nákupu.
Tyto techniky umožňují zvýšit hospodářskou soutěž a zlepšit efektivitu veřejných nákupů, zejména v oblasti časových a finančních úspor, které s sebou využívání těchto technik přináší.
Veřejní zadavatelé mohou využívat elektronické techniky nákupu, je-li jejich využití je v souladu s pravidly této směrnice a se zásadami rovného zacházení, zákazu diskriminace a transparentnosti.
V tomto ohledu může mít nabídka podaná uchazečem, zejména pokud byla soutěž obnovena podle rámcové dohody nebo je-li použit dynamický nákupní systém, formu elektronického katalogu tohoto uchazeče, pokud tento katalog používá prostředky sdělování vybrané veřejným zadavatelem v souladu s článkem 42.
(13) S ohledem na rychlé rozšiřování elektronických systémů nákupu je vhodné zavést vhodná pravidla, která by veřejným zadavatelům umožnila plně využívat možností nabízených těmito systémy.
Za této situace je nezbytné definovat plně elektronický dynamický nákupní systém pro nákupy pro běžnou potřebu a stanovit zvláštní pravidla pro zavedení a provozování tohoto systému, aby bylo zajištěno rovné zacházení se všemi hospodářskými subjekty, které mají zájem se jej účastnit.
Každý hospodářský subjekt by měl mít možnost připojit se k takovému systému, pokud podal předběžnou nabídku v souladu se zadávací dokumentací a splňuje kritéria pro výběr.
Tato technika nákupů umožňuje veřejným zadavatelům, prostřednictvím vypracování seznamu již vybraných uchazečů a možnosti připojit se poskytnuté novým uchazečům, disponovat poměrně širokým spektrem nabídek díky použitým elektronickým prostředkům, a tudíž zajistit optimální využití veřejných prostředků prostřednictvím široké hospodářské soutěže.
(14) Vzhledem k pravděpodobnému nárůstu elektronických dražeb je vhodné stanovit na úrovni Společenství definici těchto dražeb a stanovit pro ně zvláštní pravidla, aby bylo zajištěno, že budou probíhat plně v souladu se zásadami rovného zacházení, zákazu diskriminace a transparentnosti.
Proto je vhodné stanovit, aby se tyto elektronické dražby vztahovaly pouze na zakázky na stavební práce, dodávky a služby, pro které mohou být stanoveny přesné specifikace.
To může být zejména případ opakujících se zakázek na dodávky, stavební práce nebo služby.
Pro stejný účel musí být rovněž stanovena možnost určit pořadí uchazečů v kterékoli fázi elektronické dražby.
Používání elektronických dražeb umožňuje veřejným zadavatelům vyžadovat po uchazečích předložení nových snížených cen, a je-li zakázka zadána hospodářsky nejvýhodnější nabídce, rovněž zkvalitnění jiných prvků nabídky než cen.
Aby bylo zaručeno dodržení zásady transparentnosti, mohou být předmětem elektronických dražeb pouze prvky způsobilé k automatickému vyhodnocení elektronickými prostředky bez zásahu nebo vyhodnocování ze strany veřejného zadavatele, to znamená pouze prvky, které jsou kvantifikovatelné tak, že mohou být vyjádřeny v absolutních hodnotách nebo procentech.
Naopak hlediska nabídek, která vyžadují vyhodnocení nekvantifikovatelných prvků, by neměla být předmětem elektronických dražeb.
V důsledku toho by určité zakázky na stavební práce a služby, jejichž předmětem jsou plnění týkající se duševního vlastnictví, jako je projekt díla, neměly být předmětem elektronických dražeb.
(15) V členských státech se rozvinuly určité techniky centralizace nákupů.
Několik veřejných zadavatelů je pověřeno provedením nákupů nebo zadáním veřejných zakázek nebo uzavřením rámcových dohod pro jiné veřejné zadavatele.
S ohledem na velké objemy nákupů tyto techniky umožňují zvýšit hospodářskou soutěž a zlepšit efektivitu veřejných nákupů.
Je proto vhodné stanovit na úrovni Společenství definici ústředních nákupních subjektů používanou zadavateli.
Rovněž by měly být vymezeny podmínky, za kterých mohou být v souladu se zásadami zákazu diskriminace a rovného zacházení veřejní zadavatelé, kteří nakupují stavební práce, dodávky nebo služby prostřednictvím ústředního nákupního subjektu, považováni za vyhovující této směrnici.
(16) Aby byly vzaty v úvahu rozdíly existující v jednotlivých členských státech, měla by být členským státům dána možnost výběru, zda veřejní zadavatelé budou moci využít rámcové dohody, ústřední nákupní subjekty, dynamické nákupní systémy, elektronické dražby nebo soutěžní dialog, jak jsou definovány a upraveny touto směrnicí.
(17) Zvyšování počtu prahových hodnot pro použití koordinačních opatření je pro veřejné zadavatele zdrojem komplikací.
Navíc by tyto prahové hodnoty měly být s přihlédnutím k měnové unii stanoveny v eurech.
Z tohoto důvodu by prahové hodnoty v eurech měly být stanoveny takovým způsobem, aby zjednodušovaly použití těchto ustanovení a zároveň zajistily soulad s prahovými hodnotami upravenými v Dohodě, které jsou vyjádřeny ve zvláštních právech čerpání.
V této souvislosti by měla být přijata úprava pro pravidelné přezkoumávání těchto prahových hodnot vyjádřených v eurech, aby se, je-li to nutné, upravily podle případných odchylek v hodnotě eura ve vztahu ke zvláštním právům čerpání.
(18) Pro účely použití procesních pravidel této směrnice a pro účely sledování je oblast služeb nejlépe znázorněna rozdělením do kategorií, které odpovídají určitým položkám jednotné nomenklatury, a jejich shromážděním ve dvou přílohách, II A a II B, podle režimu, kterému podléhají.
Pokud jde o služby v příloze II B, nemělo by být příslušnými ustanoveními této směrnice dotčeno použití zvláštních pravidel Společenství pro dané služby.
(19) Pokud jde o veřejné zakázky na služby, mělo by být úplné uplatňování této směrnice na přechodnou dobu omezeno na zakázky, u kterých směrnice dovoluje, aby se v plné míře využil potenciál pro zvýšení přeshraničního obchodu.
Zakázky na jiné služby musí být po přechodnou dobu sledovány před tím, než bude přijato rozhodnutí o plném uplatňování této směrnice.
Z tohoto důvodu musí být vymezen mechanismus pro toto sledování.
Tento mechanismus by současně měl všem subjektům, které mají zájem, umožnit přístup k odpovídajícím informacím.
(20) Veřejné zakázky zadávané veřejnými zadavateli, kteří vyvíjejí činnost v odvětvích vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb, spadající do rámce těchto činností jsou upraveny směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb [9].
Zakázky, které zadávají veřejní zadavatelé v souvislosti se svými činnostmi v oblasti služeb pro námořní, pobřežní nebo říční dopravu, však musí patřit do oblasti působnosti této směrnice.
(21) S ohledem na stav účinné hospodářské soutěže na trhu v odvětví telekomunikací po zavedení pravidel zaměřených na liberalizaci tohoto odvětví by veřejné zakázky v této oblasti, které mají v první řadě veřejným zadavatelům umožnit vykonávat určitou činnost v odvětví telekomunikací, měly být z oblasti působnosti této směrnice vyloučeny.
Tyto činnosti jsou vymezeny v souladu s definicemi uvedenými v článcích 1, 2 a 8 směrnice Rady 93/38/EHS ze dne 14. června 1993 o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a telekomunikací [10] tak, že tato směrnice se nepoužije pro zakázky, které byly vyloučeny z oblasti působnosti směrnice 93/38EHS podle jejího článku 8.
(22) Je třeba stanovit případy, ve kterých je možné upustit od použití opatření pro koordinaci postup z důvodu státní bezpečnosti nebo státního tajemství nebo z důvodu použití zvláštních pravidel pro zakázky, která vyplývají z mezinárodních dohod týkajících se rozmístění ozbrojených sil nebo která jsou vlastní mezinárodním organizacím.
(23) Podle článku 163 Smlouvy je podpora výzkumu a technického vývoje prostředkem k posílení vědecké a technologické základny průmyslu Společenství a otevření veřejných zakázek na služby přispívá k tomuto cíli.
Tato směrnice by se neměla vztahovat na spolufinancování programů výzkumu a vývoje: zakázky na výzkum a vývoj jiné než ty, u kterých dosažený prospěch připadá výhradně veřejnému zadavateli, aby jej využil při provádění své činnosti za podmínky, že poskytovaná služba je zcela uhrazena veřejným zadavatelem, proto nejsou předmětem této směrnice.
(24) V rámci služeb mají zakázky na nabývání nebo pronájem nemovitostí nebo práv k nim určité zvláštní rysy, které činí použití pravidel pro zadávání veřejných zakázek nevhodným.
(25) Zadávání veřejných zakázek na určité audiovizuální služby v oblasti vysílání by mělo brát v úvahu význam kulturních a sociálních aspektů, což činí použití pravidel pro zadávání zakázek nevhodným.
Z tohoto důvodu je třeba stanovit výjimku pro veřejné zakázky na služby, jejichž cílem je nákup, příprava, výroba nebo společná výroba hotových programů, a jiné přípravné, jako jsou služby týkající se scénářů nebo uměleckých představení nezbytných pro výrobu programu, a pro zakázky týkající se vysílacích časů.
Tato výjimka by se však neměla vztahovat na dodávku technického zařízení nezbytného pro výrobu, společnou výrobu či vysílání těchto programů.
"Vysíláním" se rozumí přenos a šíření prostřednictvím jakékoli formy elektronické sítě.
(26) Rozhodčí a smírčí služby obvykle poskytují právnické nebo fyzické osoby, které jsou určeny nebo vybrány způsobem, který se nemůže řídit pravidly pro zadávání zakázek.
(27) V souladu s Dohodou nezahrnují finanční služby, na které se vztahuje tato směrnice, nástroje měnové politiky, směnné kursy, veřejný dluh, správu rezerv nebo jiné oblasti, týkající se transakcí s cennými papíry nebo jinými finančními nástroji, zejména transakcí veřejných zadava telů, které mají za cíl peněžní či kapitálový zisk.
Zakázky vztahující se k vydávání, nákupu, prodeji nebo převodu cenných papírů nebo jiných finančních nástrojů tedy nejsou zahrnuty.
Služby poskytované centrálními bankami jsou rovněž vyloučeny.
(28) Zaměstnání a práce tvoří základní prvky pro zajištění rovnosti příležitostí pro všechny a přispívají k začlenění do společnosti.
V této souvislosti přispívají chráněné dílny a programy chráněného zaměstnání účinným způsobem k začlenění nebo k opětovnému začlenění zdravotně postižených osob do trhu práce.
Tyto dílny však nemusí být schopny získat zakázku za obvyklých podmínek hospodářské soutěže.
V důsledku toho je vhodné stanovit, že členské státy mohou vyhradit pro tyto dílny právo účastnit se v zadávacím řízení veřejných zakázek nebo vyhradit plnění zakázky v rámci programů chráněného zaměstnání.
(29) Technické specifikace vypracované veřejnými kupujícími by měly umožnit otevření veřejných zakázek hospodářské soutěži.
S tímto cílem by mělo být možné podávat nabídky, které odrážejí rozmanitost technických řešení.
Proto by mělo být možné vypracovat technické specifikace vyjádřené praktickým výkonem a funkčními požadavky, a je-li činěn odkaz na evropskou normu, nebo pokud taková norma neexistuje, na normu vnitrostátní, měly by být nabídky založené na jiných rovnocenných řešeních brány veřejnými zadavateli v úvahu.
K prokázání rovnocennosti by uchazeči měli mít možnost využít jakéhokoli důkazu.
Veřejní zadavatelé by měli být schopni odůvodnit každé rozhodnutí, že v daném případě rovnocennost neexistuje.
Veřejní zadavatelé, kteří chtějí vymezit požadavky z hlediska životního prostředí v technických specifikacích dané zakázky, mohou stanovit požadavky z hlediska životního prostředí, jako je určitá výrobní metoda nebo konkrétní vliv skupin výrobků nebo služeb na životní prostředí.
Mohou, ale nejsou povinni, použít vhodné specifikace vymezené ekoznačkami, jako je evropská ekoznačka, mezinárodní ekoznačka, vnitrostátní ekoznačka nebo jakákoli jiná ekoznačka, za podmínky, že požadavky týkající se značky jsou stanoveny a přijaty na základě vědecké informace v řízení, kterého se mohou účastnit všechny dotčené subjekty, jako jsou orgány státní správy, spotřebitelé, výrobci, distributoři nebo organizace na ochranu životního prostředí, a za podmínky, že značka je přístupná a dostupná všem subjektům, které mají zájem.
Kdykoli je to možné, měli by veřejní zadavatelé stanovit technické specifikace tak, aby byla vzata v úvahu kritéria dostupnosti pro zdravotně postižené osoby nebo aby byly navrženy pro všechny uživatele.
Technické specifikace by měly být jasně uvedeny takovým způsobem, aby všichni uchazeči věděli, co požadavky stanovené veřejným zadavatelem zahrnují.
(30) Dodatečné informace týkající zakázky musí být uvedeny, jak je to obvyklé v členských státech, v zadávací dokumentaci pro každou zakázku nebo v jiném obdobném dokumentu.
(31) Veřejní zadavatelé, kteří provádějí obzvláště složité projekty, mohou, aniž by za to mohli být podrobeni kritice, zjistit, že je objektivně nemožné vymezit prostředky, které by splňovaly jejich potřeby, nebo prostředky k posouzení toho, co jim může trh nabídnout, pokud jde o technická řešení nebo finanční či právní řešení.
Tato situace může vzniknout zejména při provádění důležitých integrovaných projektů dopravní infrastruktury, rozsáhlých počítačových sítí nebo projektů se složitým a strukturovaným financováním, jejichž finanční a právní uspořádání nemůže být vymezeno předem.
V míře, v jaké použití otevřeného nebo omezeného řízení neumožňuje zadání takových zakázek, je potřebné přijmout takovou úpravu průběhu řízení, která zachová nejen hospodářskou soutěž mezi hospodářskými subjekty, ale i potřebu veřejných zadavatelů projednat s každým zájemcem všechny aspekty zakázky.
Takové řízení nesmí být použito způsobem, který by omezoval nebo narušoval hospodářskou soutěž, zejména změnami podstatných prvků zakázek nebo vnucováním nových podstatných prvků uchazeči nebo zapojením jakéhokoli jiného uchazeče než toho, který podal hospodářsky nejvýhodnější nabídku.
(32) Za účelem podpory přístupu malých a středních podniků na trh veřejných zakázek je vhodné začlenit ustanovení o subdodávkách.
(33) Podmínky plnění zakázky jsou slučitelné s touto směrnicí, pokud nejsou přímo nebo nepřímo diskriminační a pokud jsou uvedeny v oznámení o zakázce nebo v zadávací dokumentaci.
Mohou mít zejména za cíl podporu odborné přípravy na místě, zaměstnávání osob, které čelí zvláštním těžkostem v začlenění, boj proti nezaměstnanosti nebo ochranu životního prostředí.
Jako příklad je možné, mezi jiným, uvést požadavky – použitelné během plnění zakázky – zaměstnat dlouhodobě nezaměstnané nebo provádět vzdělávací opatření pro nezaměstnané nebo pro mládež, dodržovat podstatu ustanovení základních úmluv Mezinárodní organizace práce (MOP) za předpokladu, že tato ustanovení nebyla provedena ve vnitrostátním právu, zaměstnat více tělesně postižených osob, než vyžadují vnitrostátní právní předpisy.
(34) Právní předpisy a kolektivní smlouvy jak na vnitrostátní úrovni, tak na úrovni Společenství, které platí v oblasti pracovních podmínek a bezpečnosti práce, se uplatňují v průběhu plnění veřejné zakázky za podmínky, že tato pravidla a jejich použití jsou v souladu s právem Společenství.
V přeshraničních situacích, kdy pracovníci z jednoho členského státu poskytují služby v jiném členském státě za účelem plnění zakázky, směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/71/ES ze dne 16. prosince 1996 o vysílání pracovníků v rámci poskytování služeb [11] stanoví minimální podmínky, které musí být v hostitelské zemi ve vztahu k těmto vyslaným pracovníkům splněny.
Jestliže vnitrostátní právo obsahuje ustanovení k tomuto účelu, může být nedodržení těchto závazků považováno za vážné pochybení nebo porušení práva, které se dotýká profesní etiky daného hospodářského subjektu, a může vést k vyloučení tohoto hospodářského subjektu ze zadávacího řízení veřejné zakázky.
(35) S přihlédnutím k novým informačním a komunikačním technologiím a ke zjednodušením, která mohou přinést při zveřejňování zakázek a z hlediska účinnosti a transparentnosti zadávacích řízení, by elektronické prostředky měly být postaveny na roveň tradičním prostředkům sdělování a výměny informací.
Vybrané prostředky a technologie by měly být co nejvíce slučitelné s technologiemi užívanými v ostatních členských státech.
(36) K zajištění rozvoje účinné hospodářské soutěže v oblasti veřejných zakázek je nutné, aby oznámení o zakázce vypracovaná veřejnými zadavateli z členských států byla zveřejňována v celém Společenství.
Informace obsažené v těchto oznámeních musí umožnit hospodářským subjektům ve Společenství určit, zda o navržené zakázky mají zájem.
Za tímto účelem by mělo být subjektům poskytnuto dostatečné objasnění předmětu zakázky a podmínek, které jsou s ní spojeny.
Je proto třeba zajistit lepší zviditelnění veřejných oznámení prostřednictvím vhodných nástrojů, jakými jsou standardní formuláře pro oznámení o zakázce a nomenklatura Společného slovníku pro veřejné zakázky (Common Procurement Vocabulary, CPV), upravené v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2195/2002 [12], jako referenční nomenklatura pro veřejné zakázky.
V omezených řízeních je zveřejnění ještě výrazněji zaměřeno na to, aby zhotovitelům ze členských států umožnilo vyjádřit jejich zájem o zakázky tím, že se budou u veřejných zadavatelů ucházet o výzvu k podání nabídek podle požadovaných podmínek.
(37) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/93/ES ze dne 13. prosince 1999 o zásadách Společenství pro elektronické podpisy [13] a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/31/ES ze dne 8. června 2000 o některých právních aspektech služeb informační společnosti, zejména elektronického obchodu, na vnitřním trhu (směrnice o elektronickém obchodu) [14] by se v souvislosti s touto směrnicí měly použít pro přenos informací elektronickými prostředky.
Zadávací řízení veřejných zakázek a pravidla platná pro veřejné soutěže na služby vyžadují vyšší stupeň bezpečnosti a důvěrnosti, než vyžadují tyto směrnice.
Proto by měla zařízení pro elektronický příjem nabídek, žádostí o účast, plánů a projektů splňovat zvláštní dodatečné požadavky.
Za tímto účelem by mělo být co nejvíce podporováno použití elektronického podpisu, a zejména zaručeného elektronického podpisu.
Dobrovolné akreditační systémy by navíc mohly vytvářet příznivý rámec pro zvýšení úrovně poskytování osvědčovací služby pro tato zařízení.
(38) Užívání elektronických prostředků vede k úsporám času.
V důsledku toho by mělo být upraveno zkrácení minimálních lhůt, jsou-li používány elektronické prostředky, avšak s podmínkou, že jsou slučitelné se zvláštními způsoby přenosu stanovenými na úrovni Společenství.
(39) Ověřování vhodnosti uchazečů v otevřených řízeních a zájemců v omezených řízeních a vyjednávacích řízeních s zveřejněním oznámení o zakázce, jakož i v soutěžním dialogu, a jejich výběr by měly být prováděny za transparentních podmínek.
Za tímto účelem by měla být stanovena nediskriminační kritéria, která mohou veřejní zadavatelé použít při výběru soutěžitelů, a prostředky, které mohou použít k tomu, aby prokázali splnění těchto kritérií.
Ve stejném duchu transparentnosti by se od veřejného zadavatele mělo vyžadovat, aby jakmile je zakázka zařazena do soutěže, uvedl kritéria pro výběr, která použije, a úroveň zvláštní způsobilosti, kterou může nebo nemusí od hospodářských subjektů vyžadovat před jejich přijetím do zadávacího řízení.
(40) Veřejný zadavatel může omezit počet zájemců v omezených řízeních a vyjednávacích řízeních se zveřejněním oznámení o zakázce a v soutěžním dialogu.
Takové snížení počtu uchazečů by mělo být provedeno na základě objektivních kritérií uvedených v oznámení o zakázce.
Tato objektivní kritéria nemusí nezbytně obsahovat poměrnou váhu.
Pro kritéria vztahující se k osobní situaci hospodářského subjektu může postačit obecný odkaz v oznámení o zakázce na předpoklady subjektů uvedené v článku 45.
(41) V soutěžním dialogu a vyjednávacích řízeních se zveřejněním oznámení o zakázce by s ohledem na pružnost, která může být potřebná, jakož i na vysokou úroveň nákladů spojených s těmito metodami zadávání zakázek měli být veřejní zadavatelé oprávněni upravit řízení tak, aby bylo vedeno v navazujících fázích s cílem postupně a na základě předem uvedených kritérií pro zadání zakázky snižovat počet nabídek, o kterých povedou dialog nebo budou vyjednávat.
Snížení počtu by mělo, pokud to počet vhodných řešení nebo zájemců dovolí, zajistit skutečnou hospodářskou soutěž.
(42) Pravidla Společenství pro vzájemné uznávání diplomů, osvědčení a jiných dokladů o dosažené kvalifikaci se použijí v případě, že je doklad o určité kvalifikaci je vyžadován pro účast v zadávacím řízení nebo v soutěži na určitý výkon.
(43) Zadání veřejných zakázek hospodářským subjektům, které se účastnily na zločinném spolčení nebo které byly shledány vinnými z korupce nebo podvodu vůči finančním zájmům Evropských společenství nebo z praní peněz, by mělo být vyloučeno.
Je-li to vhodné, měli by veřejní zadavatelé od zájemců a uchazečů požadovat, aby předložili patřičné dokumenty, a mají-li pochybnosti o osobní situaci zájemce nebo uchazeče, požádat o spolupráci příslušné orgány daného členského státu.
K vyloučení těchto hospodářských subjektů by mělo dojít, jakmile se veřejný zadavatel dozví o rozhodnutí, které se týká takových protiprávních jednání, je vydáno v souladu s vnitrostátním právem a je pravomocné.
Pokud vnitrostátní právo obsahuje ustanovení za tímto účelem, může být nedodržení právních předpisů týkajících se životního prostředí nebo právních předpisů týkajících se protiprávních dohod v oblasti veřejných zakázek, které bylo předmětem pravomocného rozhodnutí nebo rozhodnutí s rovnocenným účinkem, považováno za protiprávní jednání týkající se profesní etiky hospodářského subjektu nebo za vážné pochybení.
Nedodržení vnitrostátních předpisů provádějících směrnice Rady 2000/78/ES [15] a 76/207/EHS [16], které se týkají rovného zacházení s pracovníky, které bylo předmětem pravomocného rozhodnutí nebo rozhodnutí s rovnocenným účinkem, může být považováno za protiprávní jednání týkající se profesní etiky hospodářského subjektu nebo za vážné pochybení.
(44) Ve vhodných případech, kdy povaha stavebních prací nebo služeb odůvodňuje použití opatření nebo systémů řízení z hlediska ochrany životního prostředí během plnění veřejné zakázky, může být použití takových opatření nebo systémů vyžadováno.
Systémy řízení z hlediska ochrany životního prostředí, nezávisle na jejich registraci v souladu s akty Společenství, jako je nařízení (ES) č. 761/2001 (EMAS) [17], mohou prokázat technickou způsobilost hospodářského subjektu provést zakázku.
Kromě toho by popis opatření provedených hospodářským subjektem k zajištění stejné úrovně ochrany životního prostředí měl být přijat jako alternativní důkazní prostředek k registrovaným systémům řízení z hlediska ochrany životního prostředí.
(45) Tato směrnice členským státům umožňuje sestavit úřední seznamy zhotovitelů, dodavatelů nebo poskytovatelů služeb nebo vytvořit systém osvědčení veřejnými či soukromými subjekty, a upravit účinky takové registrace nebo takového osvědčení na zadávací řízení v jiném členském státě.
Pokud jde o úřední seznam schválených hospodářských subjektů, je důležité vzít v úvahu judikaturu Soudního dvora v případech, kdy se hospodářský subjekt, který je součástí skupiny, odvolává na hospodářské, finanční nebo technické schopnosti jiných společností ve skupině na podporu své žádosti o registraci.
V tomto případě je na hospodářském subjektu, aby prokázal, že bude skutečně disponovat těmito zdroji po celou dobu platnosti regis trace.
Pro účely této registrace proto členský stát může určit úroveň požadavků, které mají být splněny, a zejména, například pokud se tento subjekt odvolává na finanční kapacitu jiné společnosti ve skupině, může vyžadovat, aby odpovědná byla tato společnost, a je-li to nezbytné, tak společně a nerozdílně.
(46) Zakázky by měly být zadávány na základě objektivních kritérií, která zajistí dodržení zásad transparentnosti, zákazu diskriminace a rovného zacházení a zaručí, že nabídky budou posuzovány v podmínkách účinné hospodářské soutěže.
V důsledku toho je vhodné připustit použití pouze dvou kritérií: "nejnižší ceny" a "hospodářsky nejvýhodnější nabídky".
K zajištění dodržení zásady rovného zacházení při zadávání zakázek je vhodné stanovit povinnost – danou judikaturou – zajistit nezbytnou transparentnost, která umožní každému uchazeči, aby byl přiměřeně informován o kritériích a opatřeních, která budou použita pro určení hospodářsky nejvýhodnější nabídky.
Je tedy na veřejných zadavatelích, aby uvedli kritéria pro zadání zakázky a poměrnou váhu přikládanou každému z těchto kritérií s dostatečným předstihem, aby je hospodářské subjekty znaly při vypracovávání svých nabídek.
Veřejní zadavatelé mohou upustit od uvedení poměrné váhy kritérií pro zadání zakázky v náležitě odůvodněných případech, pro které musí být schopni uvést důvody, pokud poměrná váha nemůže být stanovena předem, zejména z důvodu složitosti zakázky.
V těchto případech musí uvést sestupné pořadí důležitosti kritérií.
Pokud se veřejní zadavatelé rozhodnou zadat zakázku podle hospodářsky nejvýhodnější nabídky, měli by nabídky posuzovat tak, aby určili, která z nich nabízí nejlepší poměr kvality a ceny.
Proto by měly stanovit hospodářská a kvalitativní kritéria, která, brána jako celek, musí umožnit určit nabídku, která je pro veřejného zadavatele nejvýhodnější.
Stanovení těchto kritérií závisí na předmětu zakázky do té míry, do jaké musí tato kritéria umožnit jak vyhodnocení úrovně plnění, jakou každá nabídka nabízí vzhledem k předmětu zakázky, jak je definován v technických specifikacích, tak posoudit poměr kvality a ceny u každé nabídky.
Aby bylo zaručeno rovné zacházení, měla by kritéria pro zadání zakázky umožnit objektivní vyhodnocení a porovnání nabídek.
Jsou-li jsou tyto podmínky splněny, mohou hospodářská a kvalitativní kritéria pro zadání zakázky, jako je splnění požadavků z hlediska životního prostředí, veřejnému zadavateli umožnit vyhovět potřebám dotčené veřejnosti, jak jsou uvedeny ve specifikacích zakázky.
Za stejných podmínek může veřejný zadavatel použít kritéria zaměřená na splnění sociálních požadavků, které odpovídají zejména potřebám – vymezeným ve specifikacích zakázky – zvláště znevýhodněných skupin osob, ke kterým náležejí příjemci nebo uživatelé stavebních prací, dodávek nebo služeb, které jsou předmětem zakázky.
(47) V případě veřejných zakázek na služby nesmí být kritérii pro zadání zakázky dotčeno použití vnitrostátních předpisů, které se týkají odměn za určité služby, jako jsou služby poskytované architekty, inženýry nebo právníky, a pokud jde o veřejné zakázky na dodávky, použití vnitrostátních právních předpisů, které stanoví pevné ceny školních učebnic.
(48) Některé technické podmínky, a zejména podmínky týkající se oznámení, statistických zpráv a použité klasifikace a podmínky pro odkazy na takovou klasifikaci, bude nutné přijmout a doplnit s ohledem na měnící se technické požadavky.
Seznamy veřejných zadavatelů uvedené v přílohách budou rovněž muset být aktualizovány.
Je proto potřebné pro tento účel zavést pružný a rychlý schvalovací postup.
(49) Opatření nezbytná k provedení této směrnice by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [18].
(50) Nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1182/71 ze dne 3. června 1971, kterým se určují pravidla pro lhůty, data a termíny [19], by se mělo používat pro výpočet lhůt obsažených v této směrnici.
(51) Touto směrnicí by neměly být dotčeny povinnosti členských států, které se týkají lhůt pro provedení a použití směrnic 92/50/EHS, 93/36/EHS a 93/37/EHS, uvedených v příloze XI,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
OBSAH
Článek 1
— Definice
Článek 2
— Zásady zadávání zakázek
Článek 3
— Udělování zvláštních nebo výlučných práv: doložka o zákazu diskriminace
Článek 4
— Hospodářské subjekty
Článek 5
— Podmínky vztahující se k dohodám uzavřeným v rámci Světové obchodní organizace
Článek 6
— Důvěrnost
Článek 7
— Částky prahových hodnot pro veřejné zakázky
Článek 8
— Zakázky dotované z více než 50 % veřejnými zadavateli
Článek 9
— Metody výpočtu odhadované hodnoty veřejných zakázek, rámcových dohod a dynamických nákupních systémů
Článek 10
— Zadávání zakázek v oblasti obrany
Článek 11
— Veřejné zakázky zadávané a rámcové dohody uzavírané ústředními nákupními subjekty
Článek 12
— Zakázky v odvětvích vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb
Článek 13
— Zvláštní vyloučení v oblasti telekomunikací
Článek 14
— Tajné zakázky nebo zakázky vyžadující zvláštní bezpečnostní opatření
Článek 15
— Zakázky zadávané podle mezinárodních pravidel
Článek 16
— Zvláštní vyloučení
Článek 17
— Koncese na služby
Článek 18
— Zakázky na služby zadávané na základě výlučného práva
Článek 19
— Vyhrazené zakázky
Článek 20
— Zakázky na služby uvedené v příloze II A
Článek 21
— Zakázky na služby uvedené v příloze II B
Článek 22
— Smíšené zakázky na služby uvedené v příloze II A a služby uvedené v příloze II B
Článek 23
— Technické specifikace
Článek 24
— Varianty
Článek 25
— Subdodávky
Článek 26
— Podmínky plnění zakázky
Článek 27
— Povinnosti týkající se daní, ochrany životního prostředí, ochrany zaměstnanců a pracovních podmínek
Článek 28
— Použití otevřených, omezených a vyjednávacích řízení a soutěžního dialogu
Článek 29
— Soutěžní dialog
Článek 30
— Případy, které odůvodňují použití vyjednávacího řízení s předchozím zveřejněním oznámení o zakázce
Článek 31
— Případy, které odůvodňují použití vyjednávacího řízení bez zveřejnění oznámení o zakázce
Článek 32
— Rámcové dohody
Článek 33
— Dynamické nákupní systémy
Článek 34
— Veřejné zakázky na stavební práce: zvláštní pravidla pro dotované programy bytové výstavby
Článek 35
— Oznámení
Článek 36
— Forma a způsob zveřejňování oznámení
Článek 37
— Nepovinné zveřejnění
Článek 38
— Lhůty pro doručení žádostí o účast a pro doručení nabídek
Článek 39
— Otevřená řízení: zadávací dokumentace, dodatečné dokumenty a informace
Článek 40
— Výzvy k podání nabídek, účasti na dialogu nebo k vyjednávání
Článek 41
— Informování zájemců a uchazečů
Článek 42
— Pravidla pro sdělování
Článek 43
— Obsah zpráv
Článek 44
— Ověření vhodnosti a výběr účastníků, zadávání zakázek
Článek 45
— Osobní situace zájemce nebo uchazeče
Článek 46
— Vhodnost pro výkon odborné činnosti
Článek 47
— Hospodářské a finanční předpoklady
Článek 48
— Technická nebo odborná způsobilost
Článek 49
— Normy pro zajišťování jakosti
Článek 50
— Normy řízení z hlediska ochrany životního prostředí
Článek 51
— Dodatečná dokumentace a informace
Článek 52
— Úřední seznamy schválených hospodářských subjektů a osvědčení subjekty veřejného nebo soukromého práva
Článek 53
— Kritéria pro zadání zakázky
Článek 54
— Používání elektronických dražeb
Článek 55
— Mimořádně nízké nabídky
Článek 56
— Oblast působnosti
Článek 57
— Vyloučení z oblasti působnosti
Článek 58
— Zveřejnění oznámení o koncesích na stavební práce
Článek 59
— Lhůta
Článek 60
— Subdodávky
Článek 61
— Zadávání dodatečných stavebních prací koncesionáři
Článek 62
— Platná pravidla
Článek 63
— Pravidla pro zveřejnění: prahová hodnota a výjimky
Článek 64
— Zveřejnění oznámení
Článek 65
— Lhůta pro doručení žádostí o účast a pro doručení nabídek
Článek 66
— Obecná ustanovení
Článek 67
— Oblast působnosti
Článek 68
— Vyloučení z oblasti působnosti
Článek 69
— Oznámení
Článek 70
— Forma a způsob zveřejňování oznámení o veřejných soutěžích na určitý výkon
Článek 71
— Prostředky sdělování
Článek 72
— Výběr soutěžících
Článek 73
— Složení poroty
Článek 74
— Rozhodnutí poroty
Článek 75
— Statistické povinnosti
Článek 76
— Obsah statistické zprávy
Článek 77
— Poradní výbor
Článek 78
— Přezkoumání prahových hodnot
Článek 79
— Změny
Článek 80
— Provedení
Článek 81
— Mechanismy sledování
Článek 82
— Zrušení
Článek 83
— Vstup v platnost
Článek 84
— Určení
Směrnice Komise 2004/19/ES
ze dne 1. března 2004,
kterou se mění směrnice 2002/72/ES o materiálech a předmětech z plastů určených pro styk s potravinami
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/109/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se materiálů a předmětů určených pro styk s potravinami [1], a zejména na článek 3 uvedené směrnice,
po konzultaci s Evropským úřadem pro bezpečnost potravin,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Komise 2002/72/ES [2] stanoví pravidla pro materiály a předměty z plastů, které jsou určeny pro styk s potravinami.
(2) Směrnice 2002/72/ES vypracovává seznam monomerů a jiných výchozích látek, které smějí být použity pro výrobu materiálů a předmětů z plastů.
Na základě nových informací by měly být některé monomery dočasně povolené na vnitrostátní úrovni a některé nové monomery zařazeny do seznamu povolených látek Společenství, který je uveden v dotyčné směrnici.
(3) Směrnice 2002/72/ES rovněž obsahuje neúplný seznam přísad, které smějí být použity pro výrobu materiálů a předmětů z plastů.
Tento seznam by měl být změněn zařazením dalších přísad zhodnocených Evropským úřadem pro bezpečnost potravin (dále jen "úřad").
(4) U některých látek by měla být na základě nových informací, které jsou k dispozici, změněna omezení již stanovená na úrovni Společenství.
(5) Stávající seznam přísad není úplný, neboť neobsahuje všechny látky, které jsou v současné době povoleny v jednom nebo více členských státech.
Tyto látky nadále podléhají vnitrostátním právním předpisům až do přijetí rozhodnutí o jejich zařazení do seznamu Společenství.
(6) Stávající seznam přísad by se měl stát taxativním seznamem s cílem harmonizovat používání těchto přísad ve Společenství.
Pro látky, které jsou již uvedeny na trh v jednom nebo více členských státech, by měla být poskytnuta dostatečná lhůta pro předložení údajů nezbytných k tomu, aby mohl úřad provést hodnocení jejich bezpečnosti.
Konečný termín pro předložení těchto údajů by tedy měl být stanoven na 31. prosince 2006.
(7) Jestliže jsou údaje v souladu s požadavky úřadu, mělo by být možné nadále používat tyto přísady v souladu s vnitrostátními právními předpisy až do ukončení jejich hodnocení.
Nejsou-li údaje v souladu s požadavky úřadu nebo nejsou-li předloženy nejpozději do 31. prosince 2006, neměly by být tyto přísady zařazeny do prvního taxativního seznamu.
(8) Datum, do nějž by se měl stát seznam přísad taxativním seznamem, by mělo být stanoveno na nejpozději 31. prosince 2007, neboť nelze předvídat počet přísad, pro které budou předloženy úřadem požadované údaje.
Při stanovení tohoto data by měla být zohledněna doba, kterou potřebuje úřad k tomu, aby zhodnotil žádosti dodané včas.
(9) Některé látky používané při výrobě materiálů a předmětů z plastů určených pro styk s potravinami jsou rovněž přidávány přímo do potravin.
Tyto látky by neměly migrovat z materiálů nebo předmětů do potravin v množstvích, která by mohla překročit limity stanovené v platných právních předpisech týkajících se potravin nebo v této směrnici, podle toho, co stanoví nižší omezení.
V žádném případě by tyto látky neměly migrovat z materiálů nebo předmětů do potravin v množstvích, která mají technologickou funkci v konečné potravině.
Uživatelé materiálů a předmětů, které mohou uvolňovat látky do potravin, by měli být odpovídajícím způsobem informováni, aby byli schopni dodržet požadavky ostatních platných právních předpisů pro potraviny.
(10) Členské státy by si měly ponechat právo stanovit pravidla týkající se látek používaných jako účinné složky v aktivních materiálech a předmětech určených pro styk s potravinami, dokud nebudou přijaty předpisy Společenství.
(11) Směrnice 2002/72/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(12) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 2002/72/ES se mění takto:
1. V článku 3 se odstavce 1 a 2 nahrazují tímto:
"1. Pro výrobu materiálů a předmětů z plastů mohou být použity pouze monomery a výchozí látky uvedené v příloze II oddílu A, s výhradou omezení tam stanovených.
2. Odchylně od odstavce 1 mohou být do 31. prosince 2004 nadále používány monomery a jiné výchozí látky uvedené v příloze II oddílu B až do jejich zhodnocení Evropským úřadem pro potraviny (dále jen "úřad")."
2. Článek 4 se nahrazuje tímto:
"Článek 4
1. Seznam přísad, které smějí být použity pro výrobu materiálů a předmětů z plastů, je společně s omezeními nebo specifikacemi jejich použití uveden v příloze III.
Uvedený seznam se považuje za neúplný, dokud Komise nerozhodne v souladu s článkem 4a, že se tento seznam stává taxativním seznamem přísad povolených ve Společenství s vyloučením všech ostatních.
Komise stanoví nejpozději do 31. prosince 2007 datum, kdy se uvedený seznam stane taxativním seznamem.
2. Pro přísady uvedené v příloze III oddílu B se od 1. července 2006 se použije ověřování souladu se specifickými migračními limity v simulantu D nebo ve zkušebním médiu náhradních zkoušek, jak je stanoveno v čl. 3 odst. 1 druhém pododstavci směrnice 82/711/EHS a v článku 1 směrnice 85/572/EHS.
3. Seznamy v příloze III oddílech A a B dosud neobsahují tyto přísady:
a) přísady používané pouze při výrobě:
- povrchových nátěrů z pryskyřic nebo polymerů v kapalné, práškové nebo dispergované formě, jako jsou laky a nátěry,
- epoxidových pryskyřic,
- lepidel a povlaků zlepšujících přilnavost,
- tiskařských barev;
b) barviva;
c) rozpouštědla."
3. Vkládají se nové články, které znějí:
"Článek 4a
1. Nová přísada smí být doplněna do seznamu látek uvedeného v čl. 4 odst. 1 vždy po zhodnocení její bezpečnosti úřadem.
2. Členské státy zajistí, aby každá osoba mající zájem na zařazení přísady, která je již uvedena na trh v jednom nebo více členských státech, do seznamu uvedeného v čl. 4 odst. 1, předložila nejpozději do 31. prosince 2006 údaje nezbytné pro zhodnocení bezpečnosti přísady úřadem.
Při předkládání požadovaných údajů se žadatel opírá o "Pokyny Evropského úřadu pro bezpečnost potravin pro podání žádosti o posouzení bezpečnosti látky určené k použití v materiálech pro styk s potravinami před jejím povolením.";
3. Požádá-li úřad v průběhu zkoumání údajů uvedených v odstavci 2 o doplňující informace, smí být přísada při dodržení vnitrostátních právních předpisů nadále používána do doby, než úřad vydá stanovisko, pokud byly uvedené informace předloženy ve lhůtě stanovené úřadem.
4. Do 31. prosince 2007 Komise zřídí prozatímní seznam přísad, které mohou být při dodržení vnitrostátních právních předpisů nadále používány po 31. prosinci 2007 do doby, než je úřad zhodnotí.
5. Pro zařazení přísady do prozatímního seznamu musí být splněny tyto podmínky:
a) přísada musí být nejpozději 31. prosince 2006 povolena v jednom nebo více členských státech;
b) údaje uvedené v odstavci 2, které se týkají dotyčné přísady, musí být předloženy do 31. prosince 2006 v souladu s požadavky úřadu.
Článek 4b
Aniž je dotčen článek 4 směrnice 89/109/EHS, nesmějí členské státy po 31. prosinci 2006 povolit přísady uvedené v čl. 4 odst. 1, které nikdy nebyly zhodnoceny Vědeckým výborem pro potraviny ani úřadem."
4. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 5a
1. Přísady uvedené v článku 4, které jsou povoleny jako potravinářské přídatné látky směrnicí Rady 89/107/EHS [3] nebo jako látky určené k aromatizaci směrnicí Rady 88/388/EHS [4], nesmějí migrovat
a) do potravin v množstvích, která mají technologickou funkci v konečných potravinách;
b) do potravin, v nichž jsou povoleny jako potravinářské přídatné látky nebo látky určené k aromatizaci, v množstvích překračujících omezení stanovená ve směrnici 89/107/EHS nebo směrnici 88/388/EHS nebo v článku 4 této směrnice, podle toho, které z těchto omezení je nižší;
c) do potravin, v nichž nejsou povoleny jako potravinářské přídatné látky nebo látky určené k aromatizaci, v množstvích překračujících omezení stanovená v článku 4 této směrnice.
2. Materiály a předměty z plastů určené pro styk s potravinami a obsahující přísady uvedené v odstavci 1 musí být na všech obchodních stupních, kromě maloobchodu, opatřeny písemným prohlášením obsahujícím informace uvedené v čl. 9 odst. 1 písm. b).
3. Odchylně od odstavce 1 mohou látky uvedené v odst. 1 písm. a), jsou-li používány jako účinné složky v aktivních materiálech a předmětech určených pro styk s potravinami, podléhat vnitrostátním právním předpisům až do přijetí předpisů Společenství."
5. Článek 7 se nahrazuje tímto:
"Článek 7
Specifické migrační limity v seznamu uvedeném v příloze II a III jsou vyjádřeny v mg/kg.
V těchto případech jsou však tyto limity vyjádřeny v mg/dm2:
a) předměty, které jsou nádobami, nebo předměty, které jsou srovnatelné s nádobami nebo které lze naplnit, o objemu méně než 500 mililitrů nebo více než 10 litrů;
b) desky, fólie nebo jiné materiály či předměty, které nelze naplnit nebo u nichž nelze odhadnout poměr mezi velikostí povrchu materiálu či předmětu a množstvím potraviny, která je s ním ve styku.
V těchto případech se limity uvedené v příloze II a III a vyjádřené v mg/kg vydělí konvenčním přepočítávacím faktorem 6 za účelem vyjádření v mg/dm2."
6. V článku 8 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Ověření dodržení specifických migračních limitů podle odstavce 1 není povinné, pokud hodnota stanovení celkového migračního limitu naznačuje, že specifické migrační limity uvedené ve zmíněném odstavci nejsou překročeny."
7. Článek 9 se mění takto:
a) odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. Materiály a předměty z plastů určené pro styk s potravinami jsou na všech obchodních stupních, kromě maloobchodu, opatřeny písemným prohlášením, které
a) je v souladu s čl. 6 odst. 5 směrnice 89/109/EHS;
b) poskytuje pro látky, jejichž používání v potravinách podléhá omezení, přiměřené informace o úrovni jejich specifické migrace získané z experimentálních údajů nebo teoretických výpočtů a případně kritéria čistoty v souladu se směrnicemi Komise 95/31/ES [5], 95/45/ES [6] a 2002/82/ES [7], aby mohl uživatel těchto materiálů a předmětů dodržet příslušné předpisy Společenství, nebo pokud takové předpisy neexistují, vnitrostátní předpisy týkající se potravin."
b) odstavec 2 se zrušuje.
8. Přílohy II až VI se mění v souladu s přílohami I až V této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy přijmou a zveřejní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. září 2005.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi ustanoveními těchto předpisů a této směrnice.
Budou tyto předpisy používat tak, aby
a) povolily obchodování s materiály a předměty z plastů určenými pro styk s potravinami, které jsou v souladu s touto směrnicí, od 1. září 2005,
b) zakázaly výrobu materiálů a předmětů z plastů určených pro styk s potravinami, které nejsou v souladu s touto směrnicí, a jejich dovoz do Společenství od 1. března 2006.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem dne po vyhlášení
Směrnice Komise 2004/20/ES
ze dne 2. března 2004,
kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS za účelem zařazení účinné látky chlorprofamu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením Komise (EHS) č. 3600/92 ze dne 11. prosince 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro první etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [2], se zřizuje seznam účinných látek, které mají být zhodnoceny s ohledem na jejich možné zařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS. Tento seznam zahrnuje chlorprofam.
(2) Účinky chlorprofamu na lidské zdraví a na životní prostředí byly posouzeny v souladu s nařízením (EHS) č. 3600/92 pro rozsah použití navržených žadateli. Nařízením Komise (ES) č. 933/94 ze dne 27. dubna 1994, kterým se stanoví účinné látky přípravků na ochranu rostlin a jmenují členské státy zpravodajové pro provádění nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 [3], bylo členským státem zpravodajem jmenováno Nizozemsko. Nizozemsko předložilo dne 30. dubna 1996 Komisi příslušnou hodnotící zprávu a doporučení v souladu s čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EHS) č. 3600/92.
(3) Tato hodnotící zpráva byla posouzena členskými státy a Komisí v rámci Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat.
(4) Toto posouzení bylo dokončeno dne 28. listopadu 2003 formou zprávy Komise o posouzení chlorprofamu.
(5) Posouzení chlorprofamu neodhalilo žádné otevřené otázky nebo obavy, které by vyžadovaly konzultaci s Vědeckým výborem pro rostliny.
(6) Z různých zkoumání, která byla provedena, vyplynulo, že lze očekávat, že přípravky na ochranu rostlin obsahující chlorprofam obecně vyhoví požadavkům stanoveným v čl. 5 odst.
1 písm. a) a b) směrnice 91/414/EHS, zejména pokud jde o použití, která byla zkoumána a podrobně popsána ve zprávě Komise o přezkoumání. Je tedy vhodné zařadit chlorprofam do přílohy I a zajistit tak, aby ve všech členských státech mohla být povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících chlorprofam udělována v souladu s ustanoveními uvedené směrnice.
(7) Před zařazením účinné látky do přílohy I je třeba poskytnout členským státům a zúčastněným stranám přiměřené období, které jim umožní připravit se na plnění nových požadavků, které vyplynou ze zařazení.
(8) Po zařazení je třeba poskytnout členským státům přiměřené období, ve kterém provedou ustanovení směrnice 91/414/EHS, pokud jde o přípravky na ochranu rostlin obsahující chlorprofam, a zejména přezkoumají stávající povolení, aby se zajistilo splnění podmínek týkajících se těchto účinných látek, které jsou stanoveny v příloze I směrnice 91/414/EHS.
Pro předložení a hodnocení úplné dokumentace pro každý přípravek na ochranu rostlin by mělo být v souladu s jednotnými zásadami stanovenými ve směrnici 91/414/EHS poskytnuto delší období.
(9) Směrnice 91/414/EHS by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(10) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice 91/414/EHS se mění způsobem uvedeným v příloze této směrnice.
Článek 2
Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. července 2005.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi těmito předpisy a touto směrnicí.
Budou tyto předpisy používat od 1. srpna 2005.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
1. Členské státy přezkoumají povolení každého přípravku na ochranu rostlin obsahujícího chlorprofam, aby zajistily dodržení podmínek týkajících se chlorprofamu, které jsou stanoveny v příloze I směrnice 91/414/EHS.
V případě potřeby změní nebo odejmou povolení nejpozději do 31. července 2005.
2. Členské státy v souladu s jednotnými zásadami stanovenými v příloze VI směrnice 91/414/EHS nově zhodnotí každý přípravek obsahující chlorprofam, ať již jako jedinou účinnou látku, nebo jako jednu z více účinných látek, které byly všechny nejpozději do 31. ledna 2005 zařazeny do přílohy I směrnice 91/414/EHS, a to na základě dokumentace splňující požadavky přílohy III uvedené směrnice.
Na základě tohoto hodnocení určí, zda přípravek splňuje podmínky stanovené v čl. 4 odst.
1 písm. b), c), d) a e) směrnice 91/414/EHS. V případě potřeby změní nebo odejmou povolení nejpozději do 31. ledna 2009.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem 1. února 2005.
Článek 5
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Komise 2004/21/ES
ze dne 24. února 2004
o omezeních při uvádění azobarviv na trh a jejich používání (třinácté přizpůsobení směrnice Rady 76/769/EHS technickému pokroku)
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/61/ES ze dne 19. července 2002, kterou se podevatenácté mění směrnice Rady 76/769/EHS o omezeních při uvádění některých nebezpečných látek a přípravků na trh a jejich používání (azobarviva) [1], a zejména na článek 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle směrnice 2002/61/ES, kterou se podevatenácté mění směrnice Rady 76/769/EHS ze dne 27. července 1976 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se omezení uvádění některých nebezpečných látek a přípravků na trh a jejich používání [2], se nesmějí některá azobarviva používat ve výrobcích z textilu a kůže.
Tyto výrobky z textilu a kůže nesmějí být uváděny na trh, pokud nesplňují požadavky stanovené v uvedené směrnici.
(2) V článku 2 směrnice 2002/61/ES se požaduje, aby byly přijaty metody zkoušení pro použití bodu 43 přílohy I směrnice 76/769/EHS.
(3) Evropský výbor pro normalizaci (CEN) vyvinul zkušební metody, které by měly být použity pro zkoušení výrobků z textilu a kůže v souladu s bodem 43 přílohy I směrnice 76/769/EHS.
(4) Tato směrnice by měla být použitelná, aniž jsou dotčeny právní předpisy Společenství, kterými se stanoví minimální požadavky na ochranu pracovníků, zejména směrnice Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci [3] a směrnice Rady 90/394/EHS ze dne 28. června 1990 o ochraně zaměstnanců před riziky spojenými s expozicí karcinogenům při práci (šestá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS) [4].
(5) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobení směrnic pro odstranění technických překážek obchodu v oblasti nebezpečných látek a přípravků technickému pokroku,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice 76/769/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. prosince 2004.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/22/ES
ze dne 31. března 2004
o měřicích přístrojích
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 uvedené smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na řadu měřicích přístrojů se vztahují zvláštní směrnice přijaté na základě směrnice 71/316/EHS ze dne 26. července 1971 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se společných ustanovení pro měřicí přístroje a pro metody metrologické kontroly [4].
Zvláštní směrnice, které jsou technicky zastaralé, je třeba zrušit a nahradit samostatnou směrnicí, v souladu s usnesením Rady ze dne 7. května 1985 o novém přístupu k technické harmonizaci a normalizaci [5].
(2) Přesné a ověřitelné měřicí přístroje lze používat pro různá měření.
Ta měření, která odpovídají veřejnému zájmu, ochraně veřejného zdraví, bezpečnosti a pořádku, ochraně životního prostředí a spotřebitele, vybírání daní a poplatků a poctivého obchodování, a která různým způsobem, přímo nebo nepřímo, ovlivňují každodenní život občanů, mohou vyžadovat použití právně kontrolovaných měřících přístrojů.
(3) Právní metrologická kontrola nesmí vést k překážkám volného pohybu měřicích přístrojů.
Ustanovení, která se na ně vztahují, by měla být ve všech členských státech stejná a prokázání shody by mělo být přijato v rámci celého Společenství.
(4) Právní metrologická kontrola vyžaduje soulad se zvláštními požadavky na provoz.
Požadavky na provoz, které musí měřicí přístroje splňovat, by měly zajišťovat vysoký stupeň ochrany.
Posuzování shody musí poskytovat vysokou úroveň spolehlivosti.
(5) Členské státy by měly ukládat právní metrologickou kontrolu jako obecné pravidlo.
Je-li předepsána právní metrologická kontrola, je nutné používat pouze ty měřicí přístroje, které splňují společné požadavky na provoz.
(6) Zásada volného výběru zavedená touto směrnicí, podle které mohou členské státy vykonávat své právo rozhodnout, zda podřídí nebo nepodřídí regulaci měřicí přístroj, na nějž se vztahuje tato směrnice, by měla být použitelná pouze v takovém rozsahu, aby nezpůsobila nekalou hospodářskou soutěž.
(7) Odpovědnost výrobce za soulad s požadavky této směrnice by měla být výslovně stanovena.
(8) Provoz měřicích přístrojů je zvláště citlivý na okolní prostředí, zejména pak na elektromagnetické prostředí.
Odolnost měřicích přístrojů proti elektromagnetickému rušení tvoří nedílnou součást této směrnice. Požadavky na odolnost stanovené ve směrnici 89/336/EHS ze dne 3. května 1989 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se elektromagnetické kompatibility [6] by proto neměly být použitelné.
(9) Právní předpisy Společenství by měly stanovit základní požadavky, které nebrání technickému pokroku. Proto by právní požadavky měly být přednostně požadavky na provoz.
Ustanovení k odstranění technických překážek obchodu by měla být v souladu s usnesením Rady ze dne 7. května 1985 o novém přístupu k technické harmonizaci a normalizaci.
(10) Aby bylo možné vzít v úvahu rozdíly v klimatických podmínkách nebo různé úrovně ochrany spotřebitele, které mohou existovat na vnitrostátní úrovni, mohou základní požadavky vést ke stanovení tříd přesnosti nebo tříd prostředí.
(11) Aby se zjednodušila práce spočívající v prokazování shody se základními požadavky a aby bylo možné shodu posoudit, je vhodné mít harmonizované normy.
Tyto harmonizované normy jsou vypracovávány soukromoprávními subjekty a měly by si zachovat povahu nezávazných dokumentů.
Pro tento účel jsou Evropský výbor pro normalizaci (CEN), Evropský výbor pro normalizaci v elektrotechnice (CENELEC) a Evropský institut pro normalizaci v telekomunikacích (ETSI) uznány za subjekty příslušné k přijímání harmonizovaných norem v souladu s obecnými řídicími zásadami pro spolupráci mezi Komisí a evropskými normalizačními subjekty, které byly podepsány dne 13. listopadu 1984.
(12) Technické specifikace a požadavky na provoz v mezinárodně dohodnutých normativních dokumentech mohou být také zčásti nebo zcela v souladu se základními požadavky stanovenými touto směrnicí.
V takových případech může být používání těchto mezinárodně dohodnutých normativních dokumentů alternativou k používání harmonizovaných norem a za určitých podmínek zajišťuje předpoklad shody.
(13) Shoda se základními požadavky stanovenými v této směrnici může být rovněž zajištěná specifikacemi, které nejsou obsaženy v evropské technické normě nebo v mezinárodně dohodnutém normativním dokumentu.
Použití evropských technických norem nebo mezinárodně dohodnutých normativních dokumentů by proto mělo být volitelné.
(14) Posuzování shody přístrojových podskupin by se mělo provádět v souladu s toto směrnicí.
Jestliže se přístrojové podskupiny prodávají samostatně a nezávisle na přístroji, mělo by se posuzování shody provádět nezávisle na dotyčném přístroji.
(15) Stav techniky v oboru technologie měření podléhá neustálému vývoji, což může vyvolat změny v potřebách posuzování shody.
Pro každou kategorii měření, popřípadě pro přístrojové podskupiny, proto musí existovat vhodný postup nebo volba mezi různými postupy s rovnocennou náročností.
Přijaté postupy odpovídají postupům uvedeným v rozhodnutí Rady 93/465/EHS ze dne 22. července 1993 o modulech pro různé fáze postupů posuzování shody a o pravidlech pro připojování a používání označení shody CE, které jsou určeny k použití ve směrnicích technické harmonizace [7].
Aby však bylo možné vzít v úvahu specifická hlediska metrologické kontroly, je možné zavést u těchto modulů určité odchylky.
Je třeba připojit ustanovení týkající se připojování označení CE během výrobního procesu.
(16) Neustálý vývoj technologie měření a snahy zúčastněných osob zasahovat do osvědčování kladou důraz na potřebu zajistit pro průmyslové výrobky konzistentní postupy posuzování shody podle požadavků usnesení Rady ze dne 10. listopadu 2003 [8].
(17) Členské státy by neměly bránit uvádění měřicích přístrojů, které jsou opatřeny označením CE a doplňkovým metrologickým označením v souladu s touto směrnicí, na trh a do provozu.
(18) Členské státy by měly přijmout vhodná opatření, aby zabránily uvádění přístrojů, kterou nejsou ve shodě s touto směrnicí, na trh nebo do provozu.
K tomuto účelu je nezbytná odpovídající spolupráce mezi příslušnými orgány členských států, která by zajistila dosažení tohoto cíle v měřítku Společenství.
(19) Výrobci by měli být informováni o důvodech, které byly příčinou přijetí záporných rozhodnutí týkajících se jejich výrobků, a o jim dostupných opravných prostředcích.
(20) Výrobci by měli mít možnost během přechodného období vykonávat práva získaná před vstupem této směrnice v platnost.
(21) Vnitrostátní specifikace, které se týkají příslušných platných vnitrostátních požadavků, by neměly být v rozporu s ustanoveními této směrnice o uvádění do provozu.
(22) Opatření nezbytná k provedení této směrnice by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [9].
(23) Činnost Výboru pro měřicí přístroje by měla zahrnovat vhodné konzultace se zástupci zúčastněných osob.
(24) Směrnice 71/318/EHS, 71/319/EHS, 71/348/EHS, 73/362/EHS, 75/33/EHS, pokud jde o měřidla definovaná v příloze MI-001 této směrnice, 75/410/EHS, 76/891/EHS, 77/95/EHS, 77/313/EHS, 78/1031/EHS a 79/830/EHS by proto měly být zrušeny,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Oblast působnosti
Tato směrnice se vztahuje na zařízení a systémy s měřicí funkcí definované ve zvláštních přílohách pro přístroje, a sice pro vodoměry (MI-001), plynoměry a přepočítávače množství plynu (MI-002), elektroměry k měření činné energie (MI-003), měřiče tepla (MI-004), měřicí systémy pro kontinuální a dynamické měření množství kapalin jiných než voda (MI-005), váhy s automatickou činností (MI-006), taxametry (MI-007), hmotné měrky (MI-008), přístroje pro měření rozměrů (MI-009) a analyzátory výfukových plynů (MI-010).
Článek 2
1. Členské státy mohou nařídit použití měřicích přístrojů uvedených v článku 1 pro měřící práce z důvodů veřejného zájmu, ochrany veřejného zdraví, bezpečnosti, veřejného pořádku, ochrany životního prostředí, ochrany spotřebitelů, vybírání daní a poplatků a poctivého obchodování, jestliže to považují za důvodné.
2. Jestliže členské státy takové použití nenařídí, oznámí důvody svého rozhodnutí Komisi a ostatním členským státům.
Článek 3
Účel
Tato směrnice stanoví požadavky, které zařízení a systémy uvedené v článku 1 musí splňovat s ohledem na jejich uvádění na trh nebo do provozu pro práce uvedené v čl. 2 odst. 1.
Tato směrnice je zvláštní směrnicí, pokud jde o požadavky na elektromagnetickou odolnost ve smyslu čl. 2 odst.
2 směrnice 89/336/EHS. Směrnice 89/336/EHS se použije i nadále, pokud jde o požadavky týkající se elektromagnetického vyzařování.
Článek 4
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
a) "měřicím přístrojem" zařízení nebo systém s měřicí funkcí, na které se vztahují články 1 a 3;
b) "přístrojovou podskupinou" technické zařízení uvedené jako takové ve zvláštních přílohách, které pracuje nezávisle a tvoří měřicí přístroj společně
- s dalšími přístrojovými podskupinami, se kterými je kompatibilní, nebo
- s měřicím přístrojem, se kterým je kompatibilní;
c) "právní metrologickou kontrolou" kontrola měření v oblasti použití měřicího přístroje z důvodů veřejného zájmu, ochrany veřejného zdraví, bezpečnosti, veřejného pořádku, ochrany životního prostředí, vybírání daní a poplatků, ochrany spotřebitelů a poctivého obchodování;
d) "výrobcem" fyzická nebo právnická osoba odpovědná za shodu měřicího přístroje s touto směrnicí vzhledem k uvádění přístroje na trh pod vlastním jménem nebo uvádění přístroje do provozu pro vlastní potřebu;
e) "uvedením na trh" první zpřístupnění přístroje na trhu Společenství pro konečného uživatele, za úhradu nebo zdarma;
f) "uvedením do provozu" první použití přístroje určeného pro konečného uživatele pro určené účely;
g) "zplnomocněným zástupcem" fyzická nebo právnická osoba, která je usazená ve Společenství a byla písemnou formou pověřena výrobcem, aby jednala jeho jménem při určených pracích ve smyslu této směrnice;
h) "harmonizovanou normou" technická specifikace přijatá CEN, CENELEC nebo ETSI nebo společně dvěma nebo všemi těmito organizacemi na žádost Komise v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů [10] a která byla vypracována v souladu s obecnými řídicími zásadami, na kterých se shodla Komise s evropskými normalizačními organizacemi;
i) "normativním dokumentem" dokument, který obsahuje technické specifikace přijaté Mezinárodní organizací pro legální metrologii (OIML) a na který se vztahuje postup uvedený v čl. 16 odst. 1.
Článek 5
Použitelnost pro přístrojové podskupiny
Pokud existují zvláštní přílohy, které stanovují základní požadavky pro přístrojové podskupiny, uplatňují ustanovení této směrnice obdobně na tyto přístrojové podskupiny.
Přístrojové podskupiny a měřicí přístroje lze pro účely zjišťování shody posuzovat nezávisle a odděleně.
Článek 6
Základní požadavky a posuzování shody
1. Měřicí přístroj musí splňovat základní požadavky stanovené v příloze I a v příslušné zvláštní příloze pro daný přístroj.
Členské státy mohou vyžadovat, pokud je to nezbytné pro správné používání přístroje, aby informace uvedené v příloze I nebo v příslušných zvláštních přílohách pro přístroje byly poskytovány v úředním jazyce nebo jazycích členského státu, ve kterém se daný přístroj uvádí na trh.
2. Shoda měřicího přístroje se základními požadavky se posuzuje podle článku 9.
Článek 7
Označení shody
1. Shoda měřicího přístroje se všemi ustanoveními této směrnice musí být vyznačena umístěním označení CE a doplňkového metrologického označení v souladu s článkem 17.
2. Označení CE a doplňkové metrologické označení jsou připojovány výrobcem nebo na jeho odpovědnost.
Pokud je to odůvodněné, mohou být tato označení připojena na přístroj během výrobního procesu.
3. Je zakázáno připojovat na měřicí přístroj označení, které by mohlo uvádět třetí osoby v omyl ohledně významu a tvaru označení CE nebo doplňkového metrologického označení.
Na měřicí přístroj lze připevnit jakékoliv jiné označení za předpokladu, že tím není snížena viditelnost a čitelnost označení CE a doplňkového metrologického označení.
4. Pokud se na měřicí přístroj vztahují opatření přijatá podle jiných směrnic, které se týkají jiných hledisek a v nichž se rovněž stanoví připojení označení CE, vyjadřuje toto označení, že se u daného přístroje rovněž předpokládá shoda s požadavky těchto jiných směrnic.
V tom případě musí být v dokumentech, upozorněních nebo návodech, které jsou těmito směrnicemi vyžadovány a které jsou k měřicímu přístroji přiloženy, uvedeny odkazy na uvedené směrnice, jak byly zveřejněny v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 8
Uvádění na trh a do provozu
1. Členské státy nesmějí bránit z důvodů vyplývajících z této směrnice uvádění žádného měřicího přístroje, který je opatřen označením CE a doplňkovým metrologickým označením v souladu s článkem 7, na trh nebo do provozu.
2. Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření, aby zajistily, že měřicí přístroje smějí být uváděny na trh a do provozu pouze tehdy, jestliže splňují požadavky této směrnice.
3. Členský stát může požadovat, aby měřicí přístroj splňoval požadavky na uvedení do provozu, které jsou z hlediska místních klimatických podmínek odůvodněné.
V tom případě členský stát vybere z tabulky 1 přílohy I vhodnou dolní a horní mez teploty; kromě toho může stanovit vlhkost (s kondenzací nebo bez kondenzace) a uvést, zda se předpokládá umístění přístroje v otevřeném nebo uzavřeném prostoru.
4. Jestliže jsou pro měřicí přístroj definovány různé třídy přesnosti,
a) mohou zvláštní přílohy pro přístroje pod nadpisem "Uvedení do provozu" udávat třídu nebo třídy přesnosti, které se pro určité aplikace používají;
b) ve všech ostatních případech může členský stát určit třídy přesnosti v rámci definovaných tříd, které se mají používat pro určité aplikace, za předpokladu, že na svém území umožní používání všech tříd přesnosti.
V obou výše uvedených případech a) i b) může být používán měřicí přístroj s lepší třídou přesnosti, pokud se tak vlastník rozhodne.
5. Členské státy nesmějí na veletrzích, výstavách, předváděcích akcích a podobně bránit předvádění přístrojů, které nejsou ve shodě s touto směrnicí, za předpokladu, že tuto skutečnost a rovněž to, že je nelze uvádět na trh nebo do provozu, dokud nedosáhnou shody, jasně uvádí zřetelné označení.
Článek 9
Posuzování shody
Posuzování shody měřicího přístroje s příslušnými základními požadavky se provádí, podle volby výrobce, jedním z postupů posuzování shody uvedených ve zvláštní příloze pro přístroje.
Výrobce v případě potřeby poskytne podle článku 10 technickou dokumentaci ke specifickým přístrojům nebo skupině přístrojů.
Moduly pro posuzování shody, ze kterých se skládají příslušné postupy, jsou popsány v přílohách A až H1.
Záznamy a korespondence vztahující se k posuzování shody se vypracují v úředním jazyce nebo jazycích členského státu, ve kterém je oznámený subjekt provádějící postupy posuzování shody usazen, nebo v jazyce, který je pro tento subjekt přijatelný.
Článek 10
Technická dokumentace
1. Technická dokumentace musí srozumitelně vystihovat návrh, výrobu a funkci měřicího přístroje a musí umožňovat posouzení jeho shody s příslušnými požadavky této směrnice.
2. Technická dokumentace musí být dostatečně podrobná, aby byla zajištěna
- definice metrologických vlastností,
- reprodukovatelnost metrologických funkcí vyráběných přístrojů, jestliže jsou správně justovány pomocí vhodných určených prostředků,
- a celistvost přístroje.
3. Nakolik je to potřebné pro posuzování a identifikaci typu nebo přístroje, musí technická dokumentace obsahovat:
a) celkový popis přístroje;
b) koncepční návrh, výrobní výkresy a schémata součástí, přístrojových podskupin, obvodů atd.;
c) výrobní postupy zajišťující shodnost výroby;
d) popřípadě popis elektronických zařízení s výkresy, schématy, vývojovými diagramy logických obvodů a obecnými informacemi o vlastnostech a funkci prvků programového vybavení;
e) popisy a vysvětlivky potřebné pro pochopení písmen b), c) a d) včetně funkce přístroje;
f) seznam norem nebo normativních dokumentů podle článku 13, které byly zcela nebo zčásti použity;
g) popisy řešení zvolených pro splnění základních požadavků, pokud nebyly použity normy nebo normativní dokumenty podle článku 13;
h) výsledky konstrukčních výpočtů, provedených kontrol atd.;
i) v případě potřeby výsledky odpovídajících zkoušek dokazující, že typ nebo přístroje jsou v souladu
- s požadavky směrnice za deklarovaných stanovených pracovních podmínek a za stanovených rušení prostředí,
- se specifikacemi odolnosti pro plynoměry, vodoměry, měřiče tepla a pro měřicí systémy pro kapaliny jiné než voda;
j) osvědčení ES přezkoušení typu nebo osvědčení ES přezkoumání návrhu u přístrojů, které obsahují části shodné s těmi, které byly použity v návrhu.
4. Výrobce musí stanovit, kde mají být umístěny plomby a značky.
5. V případě potřeby musí výrobce stanovit podmínky pro kompatibilitu s rozhraními a přístrojovými podskupinami.
Článek 11
Oznámení
1. Členské státy oznamují ostatním členským státům a Komisi subjekty spadající do jejich pravomoci, které určily k provádění úkolů souvisejících s moduly posuzování shody podle článku 9, spolu s identifikačními čísly, která jim byla Komisí přidělena podle odstavce 4 tohoto článku, druh nebo druhy měřicích přístrojů, pro které byl každý ze subjektů určen, a popřípadě také třídy přesnosti přístrojů, měřicí rozsah, technologii měření a jakékoliv další vlastnosti přístroje, které omezují oblast působnosti oznámení.
2. Členské státy použijí pro určení těchto subjektů kritéria stanovená v článku 12.
U subjektů, které splňují kritéria uvedená ve vnitrostátních normách provádějících související harmonizované normy, na něž byly zveřejněny odkazy v Úředním věstníku Evropské unie, se předpokládá, že odpovídající kritéria splňují.
Členské státy zveřejní odkazy na tyto vnitrostátní normy.
Jestliže členský stát nezavedl pro úkoly uvedené v článku 2 vnitrostátní právní předpisy, ponechává si právo určit a oznamovat subjekt pro práce související s tímto přístrojem.
3. Členský stát, který subjekt oznámil,
- zajistí, aby tento subjekt i nadále splňoval kritéria stanovená v článku 12,
- vezme toto oznámení zpět, pokud zjistí, že daný subjekt již stanovená kritéria nesplňuje.
O každém zpětvzetí oznámení neprodleně uvědomí ostatní členské státy a Komisi.
4. Každému ze subjektů, které mají být oznámeny, přidělí Komise identifikační číslo.
Komise zveřejní seznam oznámených subjektů spolu s informacemi týkajícími se oblasti působnosti oznámení uvedené v odstavci 1 v řadě C Úředního věstníku Evropské unie a zajistí, aby byl tento seznam pravidelně aktualizován.
Článek 12
Kritéria, která musí určené subjekty splňovat
Členské státy musí při určení subjektů podle čl. 11 odst. 1 používat tato kritéria.
1. Subjektem, jeho ředitelem a pracovníky zapojenými do úkolů souvisejících s posuzováním shody nesmějí být osoby, které navrhují, vyrábějí, dodávají, instalují nebo používají měřicí přístroje, jejichž inspekci provádějí, ani zplnomocněný zástupce některé z těchto osob.
Nesmějí se podílet ani přímo, ani jako zástupci osob, které se na těchto činnostech podílejí, na návrhu, výrobě, prodeji ani údržbě přístrojů.
Předešlá kritéria však nijak nevylučují možnost výměny technických informací mezi výrobcem a uvedeným subjektem pro účely posuzování shody.
2. Subjekt, jeho ředitel a pracovníci zapojení do úkolů souvisejících s posuzováním shody nesmějí být vystaveni žádným tlakům a podnětům, zejména finančním, které by mohly ovlivnit jejich rozhodování nebo výsledky jejich posuzování shody, zejména ze strany osob nebo skupin osob, které mají na výsledcích posuzování zájem.
3. Úkoly související s posuzováním shody musí být prováděny na nejvyšší úrovni profesionální důvěryhodnosti a vyžadují maximální způsobilost v oblasti metrologie.
Jestliže si subjekt zajišťuje některé úkoly subdodavatelsky, musí nejprve zajistit, že subdodavatel splňuje ustanovení této směrnice, a zejména tohoto článku.
Subjekt musí uchovávat pro potřeby oznamujícího orgánu související dokumenty posuzující kvalifikace subdodavatelů a činnosti jimi prováděné podle této směrnice.
4. Subjekt musí být schopen provádět všechny úkoly posuzování shody, pro které byl určen, ať již tyto úkoly provádí subjekt samotný, nebo jsou prováděny jeho jménem a na jeho odpovědnost.
Musí mít k dispozici nezbytné pracovníky a musí mít přístup k potřebnému vybavení, aby mohl řádně vykonávat technické a administrativní úkony spojené s posuzováním shody.
5. Pracovníci subjektu musí mít
- řádné technické a odborné vzdělání zahrnující všechny úkony posuzování shody, pro které byl subjekt určen;
- dostatečné znalosti předpisů týkajících se úkonů, které provádějí, a náležité zkušenosti s těmito úkony;
- náležitou schopnost vypracovat osvědčení, záznamy a zprávy, jimiž se dokládají provedené úkony.
6. Musí být zaručena nestrannost subjektu, jeho ředitele a pracovníků.
Odměňování subjektu nesmí záviset na výsledcích provedených úkonů.
Odměňování ředitele subjektu a jeho pracovníků nesmí záviset na počtu provedených úkonů, ani na jejich výsledcích.
7. Subjekt uzavře pojištění zákonné odpovědnosti, pokud jeho zákonnou odpovědnost nepřevzal členský stát v souladu s vnitrostátními právními předpisy.
8. Ředitel subjektu a jeho pracovníci zachovávají profesní tajemství ohledně všech informací získaných při plnění svých povinnosti na základě této směrnice, s výjimkou styku s orgánem členského státu, který jej určil.
Článek 13
Harmonizované normy a normativní dokumenty
1. Členské státy předpokládají shodu se základními požadavky uvedenými v příloze I a v příslušných zvláštních přílohách pro přístroje u měřicího přístroje, který je v souladu s prvky vnitrostátních norem provádějících evropskou harmonizovanou normu vztahující se na příslušný měřicí přístroj, které odpovídají příslušným prvkům této evropské harmonizované normy, na niž byly zveřejněny odkazy v řadě C Úředního věstníku Evropské unie.
Jestliže měřicí přístroj splňuje prvky vnitrostátních norem uvedených v prvním pododstavci pouze částečně, předpokládají členské státy shodu s těmi základními požadavky, které odpovídají prvkům vnitrostátních norem, které přístroj splňuje.
Členské státy zveřejní odkazy na vnitrostátní normy uvedené v prvním pododstavci.
2. Členské státy předpokládají shodu se základními požadavky uvedenými v příloze I a v příslušných zvláštních přílohách pro přístroje u měřicího přístroje, který splňuje odpovídající části normativních dokumentů a seznamů uvedených v čl. 16 odst. 1 písm. a), na něž byly zveřejněny odkazy v řadě C Úředního věstníku Evropské unie.
Jestliže měřicí přístroj je v souladu s normativním dokumentem zmíněným v prvním pododstavci pouze částečně, předpokládají členské státy shodu s těmi základními požadavky, které odpovídají článkům normativního dokumentu, s kterými je přístroj v souladu.
Členské státy zveřejní odkazy na normativní dokument uvedený v prvním pododstavci.
3. Výrobce si může zvolit jakékoliv technické řešení, které splňuje základní požadavky uvedené v příloze I a v příslušných zvláštních směrnicích pro přístroje (MI-001 až MI-010).
Aby mohl výrobce využít předpoklad shody, musí navíc správně použít řešení uvedená buď v patřičných evropských harmonizovaných normách, nebo v odpovídajících částech normativních dokumentů a seznamů podle odstavců 1 a 2.
4. Členské státy předpokládají shodu s náležitými zkouškami uvedenými v čl. 10 písm. i), jestliže byl proveden odpovídající program zkoušek v souladu se souvisejícími dokumenty uvedenými v odstavcích 1 až 3 a jestliže výsledky zkoušek zajišťují shodu se základními požadavky.
Článek 14
Stálý výbor
13 odst. 1 zcela nesplňuje základní požadavky uvedené v příloze I a v příslušných zvláštních přílohách pro přístroje, přednese tento členský stát nebo Komise věc stálému výboru zřízenému článkem 5 směrnice 98/34/ES a uvede své důvody.
Výbor vydá stanovisko co nejdříve.
S ohledem na stanovisko výboru Komise uvědomí členské státy o tom, zda je či není nutné stáhnout odkazy na tyto vnitrostátní normy ze zveřejnění podle čl. 13 odst. 1 třetího pododstavce.
Článek 15
Výbor pro měřicí přístroje
1. Komisi je nápomocen Výbor pro měřicí přístroje.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 3 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článku 8 zmíněného rozhodnutí.
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
4. Výbor přijme svůj jednací řád.
5. Komise zajistí, že informace o zamýšlených opatřeních uvedených v článku 16 jsou v řádné lhůtě dostupné zúčastněným osobám.
Článek 16
Funkce výboru pro měřicí přístroje
1. Komise může na žádost členského státu nebo z vlastního podnětu postupem podle čl. 15 odst. 2 přijmout veškerá vhodná opatření, aby
a) určila normativní dokumenty zpracované OIML a vypracovala seznam částí těchto dokumentů, soulad s nimiž zajišťuje předpokládanou shodu s odpovídajícími základními požadavky této směrnice;
b) zveřejnila odkazy na normativní dokumenty a seznam uvedené v písmenu a) v řadě C Úředního věstníku Evropské unie.
2. Komise může na žádost členského státu nebo z vlastního podnětu a postupem podle čl. 15 odst. 3 přijmout veškerá vhodná opatření, aby změnila zvláštní přílohy pro přístroje (MI-001 až MI-010), pokud jde o
- maximální dovolené chyby a třídy přesnosti,
- stanovené pracovní podmínky,
- hodnoty kritické změny,
- rušení.
3. Jestliže má členský stát nebo Komise za to, že normativní dokument, na nějž byly v souladu s odst. 1 písm. b) zveřejněny odkazy v řadě C Úředního věstníku Evropské unie, zcela nesplňuje základní požadavky uvedené v příloze I a v příslušných zvláštních přílohách pro přístroje, přednese tento členský stát nebo Komise věc Výboru pro měřicí přístroje a uvede své důvody.
Komise postupem uvedeným v čl. 15 odst. 2 uvědomí členské státy o tom, zda je či není nutné stáhnout odkazy na tento normativní dokument ze zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.
4. Členské státy mohou přijmout vhodná opatření za účelem vedení konzultací se zúčastněnými osobami na vnitrostátní úrovni o činnosti OIML, která se týká oblasti působnosti této směrnice.
Článek 17
Označení
1. Označení CE uvedené v článku 7 se skládá z iniciál "CE" podle návrhu uvedeného v bodě I.B písm. d) přílohy rozhodnutí 93/465/EHS.
Označení CE musí být nejméně 5 mm vysoké.
2. Doplňkové metrologické označení se skládá z velkého písmene "M" a posledních dvou číslic roku, ve kterém byla značka připojena, ohraničených obdélníkem.
Výška obdélníku se rovná výšce označení CE.
Doplňkové metrologické označení následuje bezprostředně za označením CE.
3. Pokud to postup posuzování shody stanoví, následuje za označením CE a doplňkovým metrologickým označením identifikační číslo dotyčného oznamovaného subjektu uvedeného v článku 11.
4. Jestliže se měřicí přístroj skládá ze souboru zařízení, která však nejsou přístrojovými podskupinami, ale pracují dohromady, umístí se označení na hlavní zařízení přístroje.
Jestliže je měřicí přístroj příliš malý nebo citlivý na to, aby na něm mohlo být umístěno označení CE a doplňkové metrologické označení, umístí se tato označení na obal, pokud existuje, a na průvodní dokumenty, které jsou vyžadovány touto směrnicí.
5. Označení CE a doplňkové metrologické označení musí být nesmazatelné.
Identifikační číslo dotyčného oznamovaného subjektu musí být nesmazatelné anebo připojené tak, že je nelze bez poškození odstranit.
Všechna označení musí být jasně viditelná nebo snadno přístupná.
Článek 18
Dozor nad trhem a správní spolupráce
1. Členské státy přijmou veškerá vhodná opatření k zajištění toho, že měřicí přístroje, které podléhají právní metrologické kontrole a které nesplňují odpovídající ustanovení této směrnice, nebudou uváděny na trh nebo do provozu.
2. Příslušné orgány členských států si poskytují vzájemnou pomoc při plnění svých povinností souvisejících s prováděním dozoru nad trhem.
Příslušné orgány si vyměňují zejména
- informace o tom, v jakém rozsahu měřicí přístroje, které zkoušejí, splňují ustanovení této směrnice, a výsledky těchto zkoušek,
- osvědčení ES přezkoušení typu a přezkoumání návrhu a jejich přílohy vydané oznamovanými subjekty a doplňky, změny a odejmutí, které se týkají již vydaných osvědčení,
- schválení systémů jakosti vydaná oznámenými subjekty a informace o systémech jakosti, jejichž schválení bylo zamítnuto nebo staženo,
- zprávy o hodnocení zajišťovaném těmito oznamovanými subjekty, pokud jsou požadovány jinými orgány.
3. Členské státy zajistí, aby všechny nezbytné informace týkající se osvědčení a schválení systémů jakosti byly k dispozici subjektům, které oznámily.
4. Každý členský stát uvědomí ostatní členské státy a Komisi o tom, které příslušné orgány pro tuto výměnu informací určily.
Článek 19
Ochranná doložka
1. Jestliže členský stát zjistí, že celý měřicí přístroj určitého typu nebo jeho část, které jsou opatřeny označením CE a doplňkovým metrologickým označením a které jsou správně instalovány a používány v souladu s pokyny výrobce, nesplňují základní požadavky z hlediska metrologických funkcí stanovených v této směrnici, přijme veškerá vhodná opatření, aby stáhl tyto přístroje z trhu, zakázal nebo omezil jejich další uvádění na trh nebo zakázal nebo omezil jejich další používání.
Při rozhodování o výše zmíněných opatřeních musí členský stát zvážit, zda je neshoda systematické, nebo náhodné povahy.
Jestliže členský stát zjistí, že neshoda je systematické povahy, uvědomí neprodleně Komisi o přijatých opatřeních a uvede důvody svého rozhodnutí.
2. Komise neprodleně zahájí konzultace s dotčenými osobami.
a) Pokud Komise zjistí, že opatření přijatá příslušným členským státem jsou oprávněná, neprodleně o tom uvědomí tento členský stát a ostatní členské státy.
Příslušný členský stát přijme vhodná opatření proti tomu, kdo připojil příslušné označení, a uvědomí o tom Komisi a ostatní členské státy.
Jestliže je neshoda přisuzována nedostatkům v normách nebo normativních dokumentech, přednese Komise po konzultacích s dotčenými osobami záležitost co nejdříve příslušnému výboru uvedenému v článku 14 nebo 15.
b) Pokud Komise zjistí, že opatření přijatá členským státem nejsou důvodná, uvědomí o tom neprodleně tento členský stát a dotyčného výrobce nebo jeho zplnomocněného zástupce.
Komise zajistí, aby byly členské státy průběžně informovány o průběhu a výsledcích postupu.
Článek 20
Neoprávněně připojená označení
1. Jestliže členský stát zjistí, že označení CE a doplňkové metrologické označení byly připojeny neoprávněně, je výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce povinen
- zajistit, aby byl přístroj uveden ve shodu s ustanoveními o označení CE a o doplňkovém metrologickém označení, která nejsou zahrnuta v čl. 19 odst. 1, a
- ukončit porušování za podmínek uložených daným členským státem.
2. Pokud porušování uvedené v odstavci 1 přetrvává, přijme členský stát veškerá vhodná opatření, aby omezil nebo zakázal uvádění daného přístroje na trh nebo aby zajistil, že bude tento přístroj stažen z trhu, nebo aby zakázal nebo omezil jeho další používání v souladu s postupy uvedenými v článku 19.
Článek 21
Rozhodnutí mající za následek zamítnutí nebo omezení
Každé rozhodnutí přijaté podle této směrnice, které má za následek stažení měřicího přístroje z trhu nebo zákaz nebo omezení jeho uvádění na trh nebo do provozu, musí obsahovat přesné důvody, na kterých je založeno.
Toto rozhodnutí musí být bezodkladně oznámeno zúčastněným osobám, které musí být současně informovány o opravných prostředcích dostupných podle platných právních předpisů daného členské státu a o lhůtách pro jejich uplatnění.
Článek 22
Zrušení
Aniž je dotčen článek 23, zrušují se s účinkem od 30. října 2006 tyto směrnice:
- směrnice Rady 71/318/EHS ze dne 26. července 1971 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se plynoměrů [11],
- směrnice 71/319/EHS ze dne 26. července 1971 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se průtokoměrů pro kapaliny jiné než voda [12],
- směrnice 71/348/EHS ze dne 12. října 1971 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se přídavných zařízení k průtokoměrům pro kapaliny jiné než voda [13],
- směrnice 73/362/EHS ze dne 19. listopadu 1973 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se hmotných délkových měrek [14],
- směrnice 75/33/EHS ze dne 17. prosince 1974 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se vodoměrů na studenou vodu [15], pokud jde o měřidla definovaná v příloze MI-001 této směrnice,
- směrnice 75/410/EHS ze dne 24. června 1975 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se kontinuálních součtových měřících zařízení [16],
- směrnice 76/891/EHS ze dne 4. listopadu 1976 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se elektroměrů [17],
- směrnice 77/95/EHS ze dne 21. prosince 1976 o sbližování právních předpisů členských států týkajících taxametrů [18],
- směrnice 77/313/EHS ze dne 5. dubna 1977 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se měřicích systémů pro kapaliny jiné než voda [19],
- směrnice 78/1031/EHS ze dne 5. prosince 1978 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se automatických kontrolních a třídicích vážicích zařízení [20],
- směrnice 79/830/EHS ze dne 11. září 1979 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se vodoměrů na teplou vodu [21].
Článek 23
Přechodná ustanovení
Odchylně od čl. 8 odst. 2 umožní členské státy pro měřicí úkony, pro které předepsaly použití právně kontrolovaných měřicích přístrojů, uvádět na trh a do provozu měřicí přístroje, které vyhovují pravidlům platným před 30. říjnem 2006, až do uplynutí platnosti schválení typu těchto měřicích přístrojů, nebo v případě schválení typu s neomezenou platností po dobu nejdéle deseti let od 30. října 2006.
Článek 24
Provádění
1. Členské státy do 30. dubna 2006 přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Členské státy budou tyto předpisy používat ode dne 30. října 2006.
2. Členské státy sdělí Komisi znění ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 25
Ustanovení o revizi
Evropský parlament a Rada vyzývají Komisi, aby nejpozději do 30. dubna 2011 podala zprávu o provedení této směrnice, mimo jiné na základě zpráv poskytnutých členskými státy, a případně předložila návrh změn.
Evropský parlament a Rada vyzývají Komisi, aby zhodnotila, zda jsou postupy posuzování shody průmyslových výrobků správně používány, a případně navrhla změny, aby bylo zajištěno soustavné osvědčování.
Článek 26
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 27
Určení
Tato směrnice je určena členským státům. Ve Štrasburku dne 31. března 2004.
Směrnice Komise 2004/29/ES
ze dne 4. března 2004
o stanovení charakteristických znaků a minimálních požadavků pro zkoušení odrůd révy vinné
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 68/193/EHS ze dne 9. dubna 1968 o uvádění révového vegetativního množitelského materiálu na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí 2003/61/ES [2], a zejména na čl. 5d odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Komise 72/169/EHS ze dne 14. dubna 1972 o stanovení charakteristických znaků a minimálních požadavků pro zkoušení odrůd révy vinné [3] byla podstatným způsobem měněna [4].
Z důvodů srozumitelnosti a přehlednosti by měla být tato směrnice kodifikována.
(2) Podle směrnice 68/193/EHS jsou členské státy povinny vytvořit katalog odrůd, které jsou na jejich území povoleny za účelem uznávání a kontroly standardního množitelského materiálu.
(3) Odrůdy jsou povolovány na základě požadavků Společenství, jejichž splnění je stanoveno na základě úředních zkoušek, zejména pěstitelských zkoušek.
(4) Tyto zkoušky se musí vztahovat na dostatečné množství charakteristických znaků umožňujících odrůdy popsat.
(5) Je žádoucí stanovit na úrovni Společenství charakteristické znaky, na něž by se minimálně měly zkoušky vztahovat.
(6) Mimo to musí být stanoveny minimální požadavky pro provádění těchto zkoušek.
(7) Charakteristické znaky a minimální požadavky se stanoví s přihlédnutím k vědeckých a technických poznatkům.
(8) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro osivo a sadbu v zemědělství, zahradnictví a lesnictví.
(9) Touto směrnicí nejsou dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení směrnic stanovených v příloze III části B ve vnitrostátním právním řádu,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Členské státy vyžadují, aby se úřední zkoušky při povolování odrůdy révy vinné vztahovaly alespoň na charakteristické znaky uvedené v příloze I.
Dbají o to, aby při provádění zkoušek byly splněny minimální požadavky uvedené v příloze II.
Článek 2
Směrnice 72/169/EHS ve znění směrnice uvedené v příloze III části A se zrušuje, aniž jsou dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení směrnic stanovených v příloze III části B ve vnitrostátním právním řádu.
Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze IV.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2004/30/ES
ze dne 10. března 2004,
kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS za účelem zařazení účinných látek kyseliny benzoové, flazasulfuronu a pyraklostrobinu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
6 odst. 2 směrnice 91/414/EHS obdrželo Německo dne 25. května 1998 od společnosti Menno Chemie Vertriebs-Ges. žádost o zařazení účinné látky kyseliny benzoové do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
Rozhodnutím Komise 98/676/ES [2] bylo potvrzeno, že dokumentace je "úplná", tzn. že v zásadě vyhovuje požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze II a III směrnice 91/414/EHS.
(2) Španělsko obdrželo dne 16. prosince 1996 od společnosti ISK Biosciences Europe SA žádost podle čl. 6 odst.
2 směrnice 91/414/EHS týkající se flazasulfuronu. Tato žádost byla prohlášena za úplnou rozhodnutím Komise 97/865/ES [3].
(3) Německo obdrželo dne 28. února 2000 od společnosti BASFAG žádost podle čl. 6 odst.
2 směrnice 91/414/EHS týkající se pyraklostrobinu (dřívější název: BAS 500F). Tato žádost byla prohlášena za úplnou rozhodnutím Komise 2000/540/ES [4].
(4) Účinky těchto účinných látek na lidské zdraví a na životní prostředí byly posouzeny v souladu s čl. 6 odst.
2 a 4 směrnice 91/414/EHS pro použití navržená žadateli. Jmenované členské státy zpravodajové předložily Komisi návrhy hodnotících zpráv týkajících se těchto látek dne 22. listopadu 2000 (kyselina benzoová), 1. srpna 1999 (flazasulfuron) a 23. listopadu 2001 (pyraklostrobin).
(5) Návrhy hodnotících zpráv byly posouzeny členskými státy a Komisí v rámci Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat.
Posouzení byla dokončena dne 3. října 2003 formou zpráv Komise o posouzení kyseliny benzoové, flazasulfuronu a pyraklostrobinu.
(6) Posouzení kyseliny benzoové, flazasulfuronu a pyraklostrobinu neodhalilo žádné otevřené otázky nebo obavy, které by vyžadovaly konzultaci s Vědeckým výborem pro rostliny.
(7) Z různých zkoumání, která byla provedena, vyplynulo, že lze očekávat, že přípravky na ochranu rostlin obsahující dotyčné účinné látky obecně vyhoví požadavkům stanoveným v čl. 5 odst. 1 písm. a) a b) a v čl. 5 odst. 3 směrnice 91/414/EHS, zejména pokud jde o použití, která byla zkoumána a podrobně popsána ve zprávách Komise o posouzení. Je tedy vhodné zařadit kyselinu benzoovou, flazasulfuron a pyraklostrobin do přílohy I a zajistit tak, aby ve všech členských státech mohla být povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tyto účinné látky udělována v souladu s ustanoveními uvedené směrnice.
(8) Po zařazení je třeba členským státům poskytnout přiměřené období, ve kterém provedou ustanovení směrnice 91/414/EHS, pokud jde o přípravky na ochranu rostlin obsahující kyselinu benzoovou, flazasulfuron a pyraklostrobin, a zejména přezkoumají stávající dočasná povolení a nejpozději do konce tohoto období nahradí tato povolení konečnými povoleními nebo je v souladu s ustanoveními směrnice 91/414/EHS změní či odejmou.
(9) Směrnice 91/414/EHS by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(10) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice 91/414/EHS se mění způsobem uvedeným v příloze této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. listopadu 2004.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi těmito předpisy a touto směrnicí.
Budou tyto předpisy používat od 1. prosince 2004.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
1. Členské státy přezkoumají povolení každého přípravku na ochranu rostlin obsahujícího kyselinu benzoovou, flazasulfuron a pyraklostrobin, aby zajistily dodržení podmínek týkajících se těchto účinných látek, které jsou stanoveny v příloze I směrnice 91/414/EHS.
V případě potřeby změní nebo odejmou povolení v souladu se směrnicí 91/414/EHS nejpozději do 30. listopadu 2004.
2. Členské státy v souladu s jednotnými zásadami stanovenými v příloze VI směrnice 91/414/EHS nově zhodnotí každý přípravek obsahující kyselinu benzoovou, flazasulfuron a pyraklostrobin jako jedinou účinnou látku, a to na základě dokumentace splňující požadavky přílohy III uvedené směrnice.
Na základě tohoto hodnocení určí, zda přípravek splňuje podmínky stanovené v čl. 4 odst.
1 písm. b), c), d) a e) směrnice 91/414/EHS. V případě potřeby změní nebo odejmou povolení každého takového přípravku na ochranu rostlin nejpozději do 30. listopadu 2005.
3. Členské státy v souladu s jednotnými zásadami stanovenými v příloze VI směrnice 91/414/EHS nově zhodnotí každý přípravek obsahující kyselinu benzoovou, flazasulfuron a pyraklostrobin společně s jednou nebo více účinnými látkami, které jsou zařazeny do přílohy I směrnice 91/414/EHS, a to na základě dokumentace splňující požadavky přílohy III uvedené směrnice.
Na základě tohoto hodnocení určí, zda přípravek splňuje podmínky stanovené v čl. 4 odst.
1 písm. b), c), d) a e) směrnice 91/414/EHS. V případě potřeby změní nebo odejmou povolení každého takového přípravku na ochranu rostlin, a to do termínu, který byl pro takovou změnu nebo zrušení stanoven v příslušných směrnicích, kterými byla změněna příloha I za účelem doplnění příslušných látek.
Jsou-li v dotyčných směrnicích stanoveny různé termíny, je tímto termínem ten nejpozdější z určených termínů.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem 1. června 2004.
Článek 7
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Komise 2004/31/ES
ze dne 4. prosince 2003,
kterou se mění přílohy I, II, III, IV a V směrnice Rady 2000/29/ES o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2000/29/ES ze dne 8. května 2000 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství [1], a zejména na čl. 14 odst. 2 písm. c) a d) uvedené směrnice,
po konzultaci s dotyčnými členskými státy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Z údajů poskytnutých Švédskem na základě průzkumů vyplývá, že některé oblasti Švédska by neměly být nadále uznávány za chráněné zóny ohledně beet necrotic yellow vein virus.
(2) Podle směrnice 2000/29/ES je zakázáno dovážet do Společenství rostliny Vitis L., původem ze třetích zemí, kromě plodů.
(3) Z údajů poskytnutých Švýcarskem vyplývá, že Švýcarsko uplatňuje na dovoz rostlin Vitis L., kromě plodů, na své území a jejich přemisťování po něm opatření rovnocenná opatřením stanoveným směrnicí 2000/29/ES.
Proto by mělo být povoleno dovážet rostliny Vitis L., kromě plodů, pocházející ze Švýcarska, do Společenství.
(4) Podle směrnice 2000/29/ES je zakázáno dovážet do oblastí Společenství uznaných jako chráněné zóny ohledně Erwinia amylovora (Burr.)
Winsl. et al. hostitelské rostliny, kromě plodů a semen, tohoto škodlivého organismu, pocházející ze třetích zemí, kromě zemí, které byly uznány za prosté tohoto škodlivého organismu nebo v nichž byly stanoveny oblasti prosté tohoto škodlivého organismu.
(5) Z údajů poskytnutých Švýcarskem vyplývá, že Švýcarsko uplatňuje na dovoz hostitelských rostlin Erwinia amylovora (Burr.)
Winsl. et al., kromě plodů a semen, na své území a jejich přemisťování po něm opatření ve velké míře rovnocenná opatřením stanoveným směrnicí 2000/29/ES.
Proto by mělo být povoleno dovážet hostitelské rostliny Erwinia amylovora (Burr.)
Winsl. et al., kromě plodů a semen, a s výjimkou rostlin Cotoneaster Ehrh a Photinia davidiana (Dcne) Cardot, pocházející ze Švýcarska, do Společenství.
(6) Z údajů poskytnutých Itálií na základě průzkumů vyplývá, že některé oblasti v Itálii by neměly být nadále uznávány za "chráněné zóny" ohledně Erwinia amylovora (Burr.)
Winsl. et al.
(7) V důsledku tiskové chyby při přípravě směrnice 2003/116/ES byl v příloze IV části B směrnice 2000/29/ES chybně očíslován stávající bod 21.1.
(8) Současná ustanovení proti Tilletia indica Mitra by měla být změněna s přihlédnutím k aktualizovaným údajům o přítomnosti tohoto škodlivého organismu v Íránu.
(9) Směrnice 2000/29/ES by proto měla být změněna.
(10) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Přílohy I, II, III, IV a V směrnice 2000/29/ES se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 20. dubna 2004.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a poskytnou srovnávací tabulku mezi těmito předpisy a touto směrnicí.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2004/32/ES
ze dne 17. března 2004,
kterou se mění směrnice 2001/32/ES, pokud jde o některé chráněné zóny ve Společenství, v nichž je zdravotní stav rostlin vystaven zvláštnímu ohrožení
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2000/29/ES ze dne 8. května 2000 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství [1], a zejména na čl. 2 odst. 1 písm. h) první pododstavec uvedené směrnice,
s ohledem na žádosti Irska, Itálie, Rakouska a Švédska,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnicí Komise 2001/32/ES ze dne 8. května 2001, kterou se uznávají chráněné zóny ve Společenství, v nichž je zdravotní stav rostlin vystaven zvláštnímu ohrožení, a kterou se zrušuje směrnice 92/76/EHS [2], byly Irsko a některé oblasti Itálie a Rakouska prozatímně uznány za chráněnou zónu ohledně Erwinia amylowora (Burr.)
Winsl. et al. na období do 31. března 2004.
(2) Z údajů poskytnutých Irskem a Rakouskem na základě průzkumů vyplývá, že prozatímní uznání chráněných zón pro Irsko a Rakousko ohledně Erwinia amylowora (Burr.)
Winsl. et al. by mělo být prodlouženo na další omezené období.
(3) Z údajů poskytnutých Itálií na základě průzkumů vyplývá, že některé oblasti Itálie by neměly být nadále uznány za chráněné zóny ohledně Erwinia amylovora (Burr.)
Winsl. et al., zatímco jiné oblasti by měly být uznány za chráněné zóny ohledně Erwinia amylovora (Burr.)
Winsl. et al. na další omezené období.
(4) Směrnicí Komise 2001/32/ES byly některé oblasti Švédska prozatímně uznány za chráněné zóny ohledně beet necrotic yellow vein virus na období do 31. března 2004.
(5) Z údajů poskytnutých Švédskem na základě průzkumů vyplývá, že některé oblasti Švédska by neměly být nadále uznány za chráněné zóny ohledně beet necrotic yellow vein virus.
(6) Směrnice 2001/32/ES by proto měla být změněna.
(7) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Smģrnice 2001/32/ES se mģnķ takto:
1. článek 1 se mění takto:
a) druhý pododstavec se nahrazuje tímto:
"Pokud jde o písm. b) bod 2 přílohy, uznávají se uvedené zóny v Irsku, Itálii (Puglia, Emilia-Romagna: provincie Forlí-Cesena, Parma, Piacenza a Rimini; Lombardia; Trentino-Alto Adige: autonomní provincie Trento; Veneto: kromě v provincii Rovigo obcí Rovigo, Polesella, Villamarzana, Fratta Polesine, San Bellino, Badia Polesine, Trecenta, Ceneselli, Pontecchio Polesine, Arquà Polesine, Costa di Rovigo, Occhiobello, Lendinara, Canda, Ficarolo, Guarda Veneta, Frassinelle Polesine, Villanova del Ghebbo, Fiesso Umbertiano, Castelguglielmo, Bagnolo di Po, Giacciano con Baruchella, Bosaro, Canaro, Lusia, Pincara, Stienta, Gaiba, Salara a v provincii Padova obcí Castelbaldo, Barbona, Piacenza d'Adige, Vescovana, S. Urbano, Boara Pisani, Masi a v provincii Verona obcí Palù, Roverchiara, Legnago, Castagnaro, Ronco all'Adige, Villa Bartolomea, Oppeano, Terrazzo, Isola Rizza, Angiari), a pro Rakousko (Burgenland, Korutany, Dolní Rakousko, Tyrolsko (správní kraj Lienz), Štýrsko, Vídeň) do 31. března 2006.";
b) zrušuje se třetí pododstavec;
2. příloha se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 20. dubna 2004.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a poskytnou srovnávací tabulku mezi těmito předpisy a touto směrnicí.
Budou tyto předpisy používat od 21. dubna 2004.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské stįty oznįmķ Komisi znģnķ hlavnķch ustanovení svżch vnitrostįtnķch prįvnķch pųedpisł, které pųijaly v oblasti płsobnosti této smģrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2004/33/ES
ze dne 22. března 2004,
kterou se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/98/ES, pokud jde o některé technické požadavky na krev a krevní složky
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/98/ES ze dne 27. ledna 2003, kterou se stanoví standardy jakosti a bezpečnosti pro odběr, vyšetření, zpracování, skladování a distribuci lidské krve a krevních složek a kterou se mění směrnice 2001/83/ES [1], a zejména na čl. 29 druhý pododstavec písm. b) až g) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 2002/98/ES stanoví standardy jakosti a bezpečnosti pro odběr a vyšetření lidské krve a krevních složek, ať je jejich zamýšlený účel jakýkoliv, a pro jejich zpracování, skladování a distribuci, jsou-li určeny pro Transfúzi, aby byla zajištěna vysoká úroveň ochrany lidského zdraví.
(2) Směrnice 2002/98/ES vyžaduje stanovení specifických technických požadavků, aby se předešlo přenosu onemocnění krví a krevními složkami a aby se zajistila stejná úroveň bezpečnosti a jakosti.
(3) Tato směrnice stanoví takové technické požadavky, které zohledňují doporučení Rady 98/463/ES ze dne 29. června 1998 o vhodnosti dárců krve a krevní plazmy a vyšetřování darované krve v Evropském společenství [2], některá doporučení Rady Evropy, stanovisko Vědeckého výboru pro léčivé přípravky a zdravotnické prostředky, monografie Evropského lékopisu, zejména s ohledem na krev a krevní složky použité jako výchozí materiál pro výrobu hromadně vyráběných léčivých přípravků, a doporučení Světové zdravotnické organizace (WHO), stejně jako mezinárodní zkušenosti v této oblasti.
(4) Krev a krevní složky dovezené ze třetích zemí včetně těch, které se používají jako výchozí materiál nebo surovina pro výrobu léčivých přípravků pocházejících z lidské krve a lidské plazmy, by měly splňovat požadavky na jakost a bezpečnost stanovené touto směrnicí.
(5) Pokud jde o krev a krevní složky odebrané výlučně pro použití jako autologní Transfúze (autologní odběr), měly by být stanoveny specifické technické požadavky, jak je požadováno v čl. 2 odst.
2 směrnice 2002/98/ES. Takové odběry by měly být jasně označeny a uchovávány odděleně od ostatních odběrů, aby se zajistilo, že nebudou použity k Transfúzi pro jiné pacienty.
(6) Je třeba určit společné definice pro technickou terminologii, aby se zajistilo jednotné provádění směrnice 2002/98/ES.
(7) Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného směrnicí 2002/98/ES,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI
Článek 1
Definice
Pro účely této směrnice se použijí definice stanovené v příloze I.
Článek 2
Informace poskytované potenciálním dárcům
Členské státy zajistí, aby transfúzní zařízení poskytla potenciálním dárcům krve nebo krevních složek informace stanovené v části A přílohy II.
Článek 3
Informace požadované od dárců
Členské státy zajistí, aby dárci, kteří vyjádří svoji ochotu darovat krev nebo krevní složky, poskytli transfúznímu zařízení informace stanovené v části B přílohy II.
Článek 4
Způsobilost dárců
Transfúzní zařízení zajistí, aby dárci plné krve a krevních složek splňovali kritéria způsobilosti stanovená v příloze III.
Článek 5
Podmínky skladování, přepravy a distribuce krve a krevních složek
Transfúzní zařízení zajistí, aby podmínky skladování, přepravy a distribuce krve a krevních složek byly v souladu s požadavky stanovenými v příloze IV.
Článek 6
Požadavky na jakost a bezpečnost krve a krevních složek
Transfúzní zařízení zajistí, aby požadavky na jakost a bezpečnost krve a krevních složek byly v souladu s požadavky stanovenými v příloze V.
Článek 7
Autologní odběry
1. Transfúzní zařízení zajistí, aby autologní odběry byly v souladu s požadavky stanovenými směrnicí 2002/98/ES a specifickými požadavky stanovenými touto směrnicí.
2. Autologní odběry jsou jasně jako takové označené a jsou uchovávány odděleně od allogenních odběrů.
Článek 8
Validace
Členské státy zajistí, aby všechny zkoušky a procesy uvedené v přílohách II až V byly validovány.
Článek 9
Provedení
1. Aniž je dotčen článek 7 směrnice 2002/98/ES, uvedou členské státy v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 8. února 2005.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi těmito předpisy a touto směrnicí.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 10
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2004/34/ES
ze dne 23. března 2004,
kterou se mění přílohy I a II směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/74/ES o názvech textilií za účelem přizpůsobení technickému pokroku
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 96/74/ES ze dne 16. prosince 1996 o názvech textilií [1], a zejména na čl. 16 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 96/74/ES stanoví pravidla pro označování etiketou nebo označování výrobků pokud jde o obsah textilních vláken, aby bylo zajištěno, že zájmy spotřebitele budou chráněny.
Textilní výrobky mohou být uváděny na trh ve Společenství pouze tehdy, pokud budou vyhovovat ustanovením uvedené směrnice.
(2) S ohledem na nejnovější poznatky technické pracovní skupiny je nezbytné pro účely přizpůsobení směrnice 96/74/ES technickému pokroku doplnit vlákno polylaktid na seznam vláken stanoveného v přílohách I a II uvedené směrnice.
(3) Směrnice 96/74/ES by měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(4) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro směrnice o názvech a označování textilií etiketami,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 96/74/ES se mění takto:
1. V příloze I se vkládá nový řádek, který zní:
"33a _BAR_ Polylaktid _BAR_ vlákno z lineárních makromolekul, které mají v řetězci nejméně 85 % hmot. esterových jednotek kyseliny mléčné a jsou odvozeny od přírodních cukrů, jehož teplota tání je nejméně 135 °C." _BAR_
2. V příloze II se vkládá nová položka, která zní:
"33a _BAR_ Polylaktid _BAR_ 1,50." _BAR_
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do dne 1. března 2005.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi ustanoveními těchto předpisů a této směrnice.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/35/ES
ze dne 21. dubna 2004
o odpovědnosti za životní prostředí v souvislosti s prevencí a nápravou škod na životním prostředí
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství a zejména na čl. 175 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
po konzultacích Výboru regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3] s ohledem na společný návrh schválený dohodovacím výborem dne 10. března 2004,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ve Společenství v současné době existuje mnoho znečištěných míst, která představují značná zdravotní rizika, a ztráta biologické rozmanitosti se v posledních desetiletích dramaticky zrychluje.
Nečinnost může mít v budoucnosti za následek zvyšování počtu znečištěných míst a větší ztrátu biologické rozmanitosti.
Prevence a náprava škod na životním prostředí do té míry, do jaké je to možné, přispívají k naplňování cílů a zásad politiky ES v oblasti životního prostředí stanovených ve Smlouvě.
Při rozhodování o způsobu nápravy škod by měly být brány v úvahu místní podmínky.
(2) Prevence a náprava škod na životním prostředí by měly být prováděny na základě zásady "znečišťovatel platí", jak je stanoveno ve Smlouvě, a také v souladu se zásadou trvale udržitelného rozvoje.
Základní zásadou této směrnice by tudíž mělo být to, že provozovatel, jehož činnost způsobila škodu na životním prostředí nebo bezprostřední hrozbu takové škody, je finančně odpovědný; tím mají být provozovatelé nuceni přijímat opatření a rozvíjet postupy ke snižování rizik škod na životním prostředí, aby riziko jejich finanční odpovědnosti bylo sníženo.
(3) Jelikož cíle této směrnice, totiž zavedení společného rámce pro prevenci a nápravu škod na životním prostředí za náklady, které jsou přijatelné pro společnost, nemůže být dosaženo uspokojivě na úrovni členských států, a proto jich může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, a to z důvodu rozsahu této směrnice a jejích důsledků v souvislosti s ostatními právními předpisy Společenství, zejména se směrnicí Rady 79/409/EHS ze dne 2. dubna 1979 o ochraně volně žijících ptáků [4], směrnicí Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin [5] a směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES ze dne 23. října 2000, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky [6], může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nutné pro dosažení uvedeného cíle.
(4) Škody na životním prostředí zahrnují také škody způsobené vzduchem roznášenými částicemi, pokud poškozují vodu, půdu nebo chráněné druhy nebo přírodní stanoviště.
(5) Pojmy pomáhající řádnému výkladu používání systému stanoveného touto směrnicí by měly být vymezeny především v souvislosti s vymezením škod na životním prostředí.
Tam, kde se daný pojem odvozuje od jiných vhodných právních předpisů Společenství, by se měla používat stejná definice, aby bylo možné užívat společná kritéria a prosazovat jednotné používání.
(6) Chráněné druhy a přírodní stanoviště by také bylo možné vymezit odkazem na druhy a stanoviště chráněné na základě vnitrostátních předpisů týkajících se životního prostředí.
Měly by být nicméně brány v úvahu zvláštní situace, kdy právní předpisy Společenství nebo rovnocenné vnitrostátní právní předpisy umožňují některé odchylky z úrovně ochrany životního prostředí.
(7) Pro účely posouzení poškození půdy, jak je stanoveno v této směrnici, je při určování pravděpodobného rozsahu nepříznivého vlivu na lidské zdraví žádoucí využívat postupy používané při posuzování rizika.
(8) Tuto směrnici je třeba používat, pokud jde o škody na životním prostředí, na pracovní činnosti, které představují riziko pro lidské zdraví nebo životní prostředí.
Tyto činnosti by měly být určeny v zásadě odkazem na příslušné právní předpisy Společenství, které stanoví zákonné požadavky ve vztahu k některým činnostem nebo postupům, které jsou považovány za činnosti nebo postupy představující potenciální nebo skutečné riziko pro lidské zdraví nebo životní prostředí.
(9) Tuto směrnici je třeba také používat, pokud jde o škody na chráněných druzích a přírodních stanovištích, také na jakékoli pracovní činnosti jiné než ty, které jsou již přímo nebo nepřímo určeny odkazem na právní předpisy Společenství jakožto činnosti představující potenciální nebo skutečné riziko pro lidské zdraví nebo životní prostředí.
V takových případech by měl být provozovatel odpovědný pouze podle této směrnice, ať už jednal úmyslně nebo z nedbalosti.
(10) Výslovně by měla být brána v úvahu Smlouva o Euratomu a příslušné mezinárodní úmluvy a také právní předpisy Společenství, které upravují rozsáhleji a přísněji provozování kterékoli z činností spadajících do oblasti působnosti této směrnice.
Touto směrnicí, která nestanoví dodatečná pravidla pro kolizi norem, když vymezuje pravomoci příslušných orgánů, nejsou dotčena pravidla týkající se mezinárodní příslušnosti soudů, jak je stanoveno mimo jiné v nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti, uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech [7].
Tato směrnice se nepoužije na činnosti, jejichž hlavním účelem je sloužit národní obraně nebo mezinárodní bezpečnosti.
(11) Tato směrnice má za cíl předcházet škodám na životním prostředí a napravovat je a nijak se nedotýká práva na náhradu obvyklé škody, které zaručuje kterákoli příslušná mezinárodní dohoda upravující občanskoprávní odpovědnost.
(12) Mnoho členských států se účastní mezinárodních dohod týkajících se občanskoprávní odpovědnosti ve vztahu k zvláštním oblastem.
Tyto členské státy by měly být schopny v této účasti setrvat i po vstupu této směrnice v platnost a zároveň ostatní členské státy by neměly ztratit možnost svobodně se k těmto dohodám připojit.
(13) Ne všechny formy škod na životním prostředí lze napravit prostřednictvím odpovědnostního mechanismu.
Aby byl tento mechanismus účinný, musí existovat jeden nebo více identifikovatelných znečišťovatelů, škody by měly být konkrétní a kvantifikovatelné a mezi škodou a identifikovaným znečišťovatelem nebo znečišťovateli by měla být příčinná souvislost.
Právní odpovědnost není tedy vhodným nástrojem pro řešení znečištění, které je široce rozšířené a difúzní, takže není možné spojovat nepříznivé účinky na životní prostředí s jednáním nebo nečinností některých jednotlivců.
(14) Tato směrnice se nepoužije na případy zranění osob, na škody na soukromém majetku nebo na jakékoli hospodářské ztráty a nemá vliv na jakákoli práva týkající se těchto druhů škod.
(15) Jelikož prevence a náprava škod na životním prostředí je úkolem, který přímo přispívá k provádění politiky Společenství v oblasti životního prostředí, měly by orgány veřejné moci zajistit řádné provádění a vymáhání systému stanoveného touto směrnicí.
(16) Obnova životního prostředí by měla probíhat účinným způsobem zajišťujícím dosažení důležitých cílů v oblasti obnovy.
K tomuto účelu by měl být vymezen společný rámec a na jeho řádné používání by měl dohlížet příslušný orgán.
(17) Je třeba učinit vhodná opatření pro takové situace, kdy existence více škod na životním prostředí brání příslušným orgánům zajistit současné přijetí všech nezbytných nápravných opatření.
V takovém případě by měl být příslušný orgán oprávněn rozhodnout, která škoda na životním prostředí má být napravena jako první.
(18) V souladu se zásadou "znečišťovatel platí" by měl provozovatel, který způsobuje škody na životním prostředí nebo vytváří bezprostřední hrozbu takovéto škody, v zásadě nést náklady na nutná preventivní nebo nápravná opatření.
V případech, kdy místo provozovatele jedná příslušný orgán, a to buď sám, nebo prostřednictvím třetí strany, by měl tento orgán zajistit, aby jemu vzniklé náklady byly zpětně uhrazeny provozovatelem.
Je také vhodné, aby provozovatelé nesli v konečném důsledku náklady spojené s posuzováním škod na životním prostředí a v případě potřeby i s posuzováním bezprostřední hrozby výskytu takových škod.
(19) Členské státy mohou stanovit paušální výpočet správních nákladů, nákladů řízení a nákladů na vymáhání práva a jiných obecných nákladů, které je třeba nahradit.
(20) Provozovatel by neměl nést náklady na preventivní a nápravná opatření přijatá podle této směrnice v situacích, kdy škody nebo jejich bezprostřední hrozba jsou výsledkem některých událostí, které provozovatel nemůže ovlivnit.
Členské státy mohou dovolit, aby provozovatelé, kteří nejednali úmyslně, ani se nedopustili nedbalosti, nenesli náklady na nápravná opatření v situacích, kdy jsou dotyčné škody výsledkem emisí nebo výslovně schválených událostí, nebo v případě, že škodlivý účinek škod nemohl být známý v době, kdy k události nebo emisi došlo.
(21) Provozovatelé by měli nést náklady spojené s preventivními opatřeními, jestliže tato opatření musela být přijata jako samozřejmost s cílem splnit platné právní a správní předpisy upravující jejich činnost nebo podmínky jakéhokoli povolení nebo schválení.
(22) Členské státy mohou stanovit vnitrostátní pravidla týkající se rozvržení nákladů v případech více původců.
Členské státy mohou vzít v úvahu zejména zvláštní situaci uživatelů výrobků, kteří zřejmě nenesou odpovědnost za škody na životním prostředí za stejných podmínek jako výrobci těchto výrobků.
V tomto případě by mělo být v souladu s vnitrostátním právem určeno rozdělení odpovědnosti.
(23) Příslušné orgány by měly být oprávněny vymáhat náklady na preventivní nebo nápravná opatření od provozovatele v přiměřené době ode dne, kdy byla tato opatření ukončena.
(24) Je nezbytné zajistit, aby byly k dispozici prostředky k účinnému provádění a vymáhání a aby bylo současně zajištěno, že oprávněné zájmy dotyčných provozovatelů a dalších zúčastněných stran jsou přiměřeně uspokojeny.
Příslušné orgány by měly být pověřeny zvláštními úkoly spojenými s odpovídajícím správním rozhodováním a posuzováním; zejména se jedná o povinnost posoudit význam škod a určit, která nápravná opatření je třeba přijmout.
(25) Osoby postižené škodami na životním prostředí nebo pravděpodobně postižené osoby by měly být oprávněny požádat příslušný orgán, aby v jejich případě konal.
Ochrana životního prostředí je širokým zájmem, v jehož jméně vždy nejednají nebo nemohou jednat jednotlivci.
Proto by i nevládní organizace podporující ochranu životního prostředí měly mít příležitost řádně přispívat k účinnému provádění této směrnice.
(26) Dotčené fyzické nebo právnické osoby by měly mít přístup k řízením, ve kterých jsou přezkoumávána rozhodnutí, jednání nebo nečinnost příslušných orgánů.
(27) Členské státy by měly přijmout opatření na podporu využívání vhodného pojištění nebo jiné formy finančního zajištění ze strany provozovatelů a na podporu rozvoje finančně zabezpečovacích nástrojů a trhů, aby tak bylo zajištěno účinné pokrytí finančních závazků vyplývajících z této směrnice.
(28) Je-li škodami na životním prostředí dotčeno více členských států nebo je pravděpodobné, že se dotknou několika členských států, měly by tyto členské státy spolupracovat ve snaze zajistit řádná a účinná preventivní nebo nápravná opatření v souvislosti se škodou na životním prostředí.
Členské státy mohou usilovat o vymáhání nákladů na preventivní nebo nápravná opatření.
(29) Tato směrnice by neměla bránit členským státům v tom, aby zachovaly nebo přijaly přísnější předpisy týkající se prevence a nápravy škod na životním prostředí; ale neměla by rovněž členským státům bránit v přijímání vhodných opatření týkajících se případů, ve kterých mohou být náklady vymáhány dvakrát v případech, kdy by mohlo dojít k dvojímu vymáhání nákladů v důsledku souběžného postupu příslušného orgánu jednajícího podle této směrnice a osoby, jejíž majetek je dotčen škodami na životním prostředí.
(30) Škody způsobené před uplynutím lhůty k provedení této směrnice by neměly být pokryty touto směrnicí.
(31) Členské státy by měly podat Komisi zprávu o svých zkušenostech získaných při používání této směrnice, aby tak Komisi umožnily zvážit, s ohledem na dopad na trvale udržitelný rozvoj a budoucí rizika pro životní prostředí, vhodnost případného přezkumu této směrnice,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Předmět
Účelem této směrnice je vytvořit rámec odpovědnosti za životní prostředí založený na zásadě "znečišťovatel platí" s cílem předcházet škodám na životním prostředí a napravovat je.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se použijí tyto definice:
"škodami na životním prostředí" se rozumí a) škody na chráněných druzích a přírodních stanovištích, což jsou jakékoli škody, které mají závažné nepříznivé účinky na dosahování nebo zachovávání příznivého stavu ochrany takových stanovišť nebo druhů.
Význam takových účinků je posuzován podle základní podmínky, přičemž jsou zohledněna kritéria stanovená v příloze I.
Škody na chráněných druzích a přírodních stanovištích nezahrnují dříve určené nepříznivé účinky, které vyplývají z jednání provozovatele, které příslušné orgány výslovně schválily v souladu s prováděcími ustanoveními k čl. 6 odst. 3 a 4 nebo článku 16 směrnice 92/43/EHS nebo článku 9 směrnice 79/409/EHS, nebo v případě stanovišť a druhů, na které se nevztahuje právo Společenství, v souladu s obdobnými vnitrostátními předpisy na ochranu přírody;
b) škody na vodách, což jsou jakékoli škody, které mají závažný nepříznivý účinek na ekologický, chemický nebo kvantitativní stav nebo ekologický potenciál dotčených vod, jak je vymezen směrnicí 2000/60/ES, s výjimkou nepříznivých účinků v případech, kdy se uplatňuje čl. 4 odst. 7 uvedené směrnice;
c) škody na půdě, což je jakákoli kontaminace půdy, která představuje závažné riziko pro lidské zdraví, které je nepříznivě ovlivněno v důsledku přímého nebo nepřímého zavedení látek, přípravků, organismů nebo mikroorganismů do půdy, na půdu nebo pod povrch půdy;
"škodami" : se rozumí měřitelná nepříznivá změna v přírodním zdroji nebo měřitelné zhoršení přírodního zdroje, ke kterému může dojít přímo nebo nepřímo;
"chráněnými druhy a přírodními stanovišti" se rozumí a) druhy uvedené v čl. 4 odst.2 směrnice 79/409/EHS nebo uvedené v příloze I téže směrnice anebo uvedené v přílohách II a IV směrnice 92/43/EHS;
b) stanoviště druhů uvedených v čl. 4 odst. 2 směrnice 79/409/EHS nebo v příloze I téže směrnice nebo v příloze II směrnice 92/43/EHS a přírodní stanoviště uvedená v příloze I směrnice 92/43/EHS a místa rozmnožování nebo odpočinku druhů uvedených v příloze IV směrnice 92/43/EHS; a
c) určí-li tak členský stát, stanoviště nebo druhy, které nejsou uvedené v těchto přílohách a které dotčený členský stát určí pro účely obdobné účelům stanoveným v těchto dvou směrnicích;
"stavem ochrany" se rozumí a) v souvislosti s přírodním stanovištěm – souhrn vlivů, které působí na přírodní stanoviště a jeho typické druhy a které mohou ovlivnit jeho dlouhodobou přirozenou distribuci, strukturu a funkce i dlouhodobé přežití jeho typických druhů v rámci evropského území členských států, na které se vztahuje Smlouva, nebo území členského státu nebo oblasti přirozeného rozšíření daného stanoviště;
Stav přírodního stanoviště z hlediska ochrany se považuje za "příznivý", pokud:
- jeho přirozený areál rozšíření a plochy, které v rámci tohoto areálu pokrývá, jsou stabilní nebo se zvětšují a
- specifická struktura a funkce, které jsou nezbytné pro jeho dlouhodobé zachování, existují a budou pravděpodobně v dohledné době i nadále existovat a
- stav jeho typických druhů z hlediska ochrany je podle definice uvedené v písmenu b) příznivý;
b) v souvislosti s druhem – souhrn vlivů, které působí na daný druh a které mohou ovlivnit jeho dlouhodobou distribuci a hojnost jeho populací v rámci evropského území členských států, na které se vztahuje Smlouva, nebo území členského státu nebo oblasti přirozeného rozšíření daného druhu;
Stav druhu z hlediska ochrany bude považován za "příznivý", jestliže:
- údaje o populační dynamice příslušného druhu naznačují, že se dlouhodobě udržuje jako životaschopný prvek svého přírodního stanoviště,
- přirozený areál rozšíření druhu není a pravděpodobně nebude v dohledné budoucnosti omezen,
- existují a pravděpodobně budou v dohledné době i nadále existovat dostatečně velká stanoviště k dlouhodobému zachování jeho populací;
"vodami" : se rozumí všechny vody na které se vztahuje směrnice 2000/60/ES;
"provozovatelem" : se rozumí každá fyzická nebo právnická osoba, soukromá nebo veřejná, která provozuje nebo řídí pracovní činnost nebo - tam, kde to stanoví vnitrostátní právní řád - na kterou byla přenesena rozhodující hospodářská pravomoc nad technickým fungováním takové činnosti, včetně držitelů povolení nebo schválení takové činnosti, nebo osoba, která provádí přihlášení nebo oznámení takové činnosti;
"pracovní činností" : se rozumí jakákoli činnost vykonávaná v rámci hospodářské činnosti, obchodní činnosti nebo podnikání, bez ohledu na jejich soukromou nebo veřejnou, ziskovou nebo neziskovou povahu;
"emisemi" : se rozumí uvolňování látek, přípravků, organismů a mikroorganismů do prostředí v důsledku lidských činností;
"bezprostřední hrozbou škod" : se rozumí dostatečná pravděpodobnost, že v blízké budoucnosti dojde ke škodám na životním prostředí;
"preventivními opatřeními" : se rozumí opatření přijatá v důsledku události, jednání nebo opomenutí, které vedlo k bezprostřední hrozbě škod na životním prostředí, ve snaze předejít těmto škodám nebo je minimalizovat;
"nápravnými opatřeními" : se rozumí činnost nebo kombinace akcí, včetně provizorních opatření nebo opatření na zmírnění dopadů, jejichž cílem je obnovit, ozdravit nebo nahradit poškozené přírodní zdroje nebo jejich narušené funkce, anebo poskytnout rovnocennou alternativu těchto zdrojů nebo jejich funkcí ve smyslu přílohy II;
"přírodním zdrojem" : se rozumí chráněné druhy a přírodní stanoviště, voda a půda;
"funkcemi" a "funkcemi přírodních zdrojů" : se rozumí funkce zajišťované přírodním zdrojem ve prospěch jiného přírodního zdroje nebo veřejnosti;
"výchozími podmínkami" : rozumí podmínky přírodních zdrojů a jejich funkcí, které by existovaly v době poškození těchto zdrojů v případě, že by k poškození nedošlo, podle odhadu na základě nejlepších dostupných informací;
"obnovou" a "přirozenou obnovou" : rozumí, v případě vody, chráněných druhů a přírodních stanovišť, návrat poškozených přírodních zdrojů nebo jejich narušených funkcí do výchozích podmínek, a v případě poškození půdy, vyloučení jakéhokoli významného rizika nepříznivého účinku na lidské zdraví;
"náklady" : rozumí náklady, které jsou zdůvodněny potřebou zajistit řádné a účinné provádění této směrnice včetně nákladů na posouzení škod na životním prostředí, posouzení bezprostřední hrozby takových škod, nákladů na alternativy opatření, na administrativu, právní záležitosti a vymáhání, nákladů na sběr dat a dalších obecných nákladů, nákladů na sledování a kontrolu.
Článek 3
Oblast působnosti
1. Tato směrnice se vztahuje na:
a) škody na životním prostředí způsobené jakoukoli pracovní činností uvedenou v příloze III a na jakoukoli bezprostřední hrozbu takových škod, která se vyskytne z důvodu těchto činností,
b) škody na chráněných druzích a přírodních stanovištích způsobené jinou pracovní činností, než jaké jsou uvedené na seznamu v příloze III, a na jakoukoli bezprostřední hrozbu takových škod, která se vyskytne v souvislosti s kteroukoli z těchto činností, jednal-li provozovatel úmyslně nebo z nedbalosti.
2. Tato směrnice se použije, aniž jsou dotčeny přísnější předpisy Společenství upravující provozování kterékoli činnosti, která spadá do oblasti působnosti této směrnice, a aniž jsou dotčeny právní předpisy Společenství obsahující pravidla týkající se kompetenčních konfliktů.
3. Aniž jsou dotčeny příslušné vnitrostátní předpisy, nemají podle této směrnice soukromé strany právo na náhradu škod v důsledku škod na životním prostředí nebo bezprostřední hrozby takových škod.
Článek 4
Výjimky
1. Tato směrnice nepokrývá škody na životním prostředí nebo bezprostřední hrozby takových škod, jsou-li způsobeny:
a) ozbrojenými konflikty, nepřátelskou akcí, občanskou válkou nebo povstáním;
b) živelní událostí výjimečné a neodvratné povahy.
2. Tato směrnice se nevztahuje na škody na životním prostředí ani na jakoukoli bezprostřední hrozbu takových škod, které vznikly při události, za kterou spadá odpovědnost a náhrada škody do oblasti působnosti některé mezinárodní úmluvy uvedené v příloze IV, včetně jejich případných změn, platných v dotčeném členském státě.
3. Touto směrnicí nejsou dotčena práva provozovatele omezit svou odpovědnost v souladu s vnitrostátními právními předpisy, které provádí Úmluvu o omezení odpovědnosti za námořní nároky z roku 1976, včetně jejích případných změn, nebo Štrasburskou úmluvu o omezení odpovědnosti ve vnitrozemské plavbě z roku 1988, včetně jejích případných změn.
4. Tato směrnice se nevztahuje na taková jaderná nebezpečí nebo škody na životním prostředí nebo bezprostřední hrozbu takových škod, které mohou být způsobeny činnostmi zahrnutými ve Smlouvě o založení Evropského společenství pro atomovou energii nebo událostí či činnostmi, za které odpovědnost nebo náhrada škod kterých spadá do oblasti působnosti některého z mezinárodních nástrojů uvedených v příloze V, včetně jejich případných změn.
5. Tato směrnice se vztahuje pouze na škody na životním prostředí způsobené znečištěním neohraničené povahy a na bezprostřední hrozbu takových škod tam, kde je možné najít příčinnou souvislost mezi škodami a činnostmi jednotlivých provozovatelů.
6. Tato směrnice se nevztahuje na činnosti, jejichž hlavním účelem je sloužit národní obraně nebo mezinárodní bezpečnosti, ani na činnosti, jejichž jediným účelem je ochrana před přírodními katastrofami.
Článek 5
Preventivní opatření
1. V případě, že ke škodám na životním prostředí zatím nedošlo, ale existuje bezprostřední hrozba takových škod, přijme provozovatel neprodleně nezbytná preventivní opatření.
2. Členské státy stanoví, že v případě potřeby a rozhodně v případě, kdy bezprostřední hrozba škod na životním prostředí není ani přes preventivní opatření přijatá provozovatelem odvrácena, informuje provozovatel příslušný orgán co nejdříve o všech důležitých aspektech situace.
3. Příslušný orgán může kdykoli:
a) požádat provozovatele o poskytnutí informací o jakékoli bezprostřední hrozbě škod na životním prostředí nebo o podezření na takovou bezprostřední hrozbu;
b) požádat provozovatele, aby přijal nezbytná preventivní opatření;
c) udělit provozovateli instrukce, kterými se má řídit při přijímání nezbytných preventivních opatření; nebo
d) sám přijmout nezbytná preventivní opatření.
4. Příslušný orgán požaduje, aby preventivní opatření byla přijata provozovatelem.
Pokud provozovatel nesplní povinnosti uložené v odstavci 1 nebo odst. 3 písm. b) nebo c), nelze-li jej zjistit nebo nemusí nést náklady podle této směrnice, může příslušný orgán přijmout tato opatření sám.
Článek 6
Nápravná opatření
1. V případě, že došlo ke škodám na životním prostředí, informuje provozovatel neprodleně příslušný orgán o všech důležitých aspektech situace a přijme:
a) všechna proveditelná opatření s cílem okamžitě kontrolovat, omezit, odstranit nebo jinak zvládnout příslušné kontaminující látky nebo jakékoli jiné škodlivé faktory s cílem omezit další škody na životním prostředí a nepříznivé účinky na lidské zdraví nebo další narušení funkcí, nebo jim předcházet, a
b) nezbytná nápravná opatření v souladu s článkem 7.
2. Příslušný orgán může kdykoli:
a) požadovat, aby provozovatel poskytl doplňující informace o jakýchkoli škodách, ke kterým došlo;
b) sám učinit, nebo požádat provozovatele, aby učinil všechny proveditelné kroky, nebo dát provozovateli instrukce ohledně těchto kroků, a to vše s cílem okamžitě kontrolovat, izolovat, odstranit nebo jinak zvládnout příslušné kontaminující látky nebo jakékoli jiné škodlivé faktory a omezit tak další škody na životním prostředí a nepříznivé účinky na lidské zdraví nebo další narušení přírodních funkcí, nebo jim předcházet;
c) požádat provozovatele, aby přijal nezbytná nápravná opatření;
d) udělit provozovateli instrukce, kterými se bude řídit při přijímání nezbytných nápravných opatření; nebo
e) sám učinit nezbytná nápravná opatření.
3. Příslušný orgán požaduje, aby nápravná opatření byla přijata provozovatelem.
Pokud provozovatel nesplní povinnosti stanovené v odstavci 1 nebo odst. 2 písm. b), c) nebo d), nelze-li jej zjistit nebo se po něm nepožaduje, aby nesl náklady podle této směrnice, může příslušný orgán přijmout tato opatření sám, vyčerpal-li jiné možnosti.
Článek 7
Stanovení nápravných opatření
1. Provozovatelé zjistí, v souladu s přílohou II, možná nápravná opatření a předloží je příslušnému orgánu ke schválení, pokud příslušný orgán nepřijal opatření podle čl. 6 odst. 2 písm. e) a odst. 3.
2. Příslušný orgán rozhodne, která nápravná opatření podle přílohy II budou provedena, v případě potřeby ve spolupráci s příslušným provozovatelem.
3. Došlo-li k více případům škody na životním prostředí takovým způsobem, že příslušný orgán nemůže zajistit, aby všechna nezbytná nápravná opatření byla přijata současně, je příslušný orgán oprávněn rozhodnout, kterou škodu na životním prostředí je třeba napravit jako první.
Při tomto rozhodování bere příslušný orgán v úvahu mimo jiné povahu, rozsah a závažnost jednotlivých případů škod na životním prostředí a možnost přirozené nápravy.
Rizika pro lidské zdraví je třeba také zohlednit.
4. Příslušný orgán vyzve osoby uvedené v čl. 12 odst. 1, a v každém případě osoby, na jejichž pozemku by se měla provádět nápravná opatření, aby předložily svá vyjádření, a tato vyjádření zohlední.
Článek 8
Náklady na prevenci a nápravu škod
1. Provozovatel nese náklady na preventivní a nápravná opatření přijatá podle této směrnice.
2. S výhradou odstavců 3 a 4, vymáhá příslušný orgán, mimo jiné prostřednictvím zajištění majetku nebo jiných vhodných záruk, od provozovatele, který způsobil škody nebo bezprostřední hrozbu škod, náklady vynaložené v souvislosti s preventivními nebo nápravnými opatřeními přijatými podle této směrnice.
Příslušný orgán se může nicméně rozhodnout, že nebude vymáhat náklady v plné výši v případě, že výdaje na vymáhání by byly vyšší než získaná částka, nebo v případě, že provozovatele nelze zjistit.
3. Po provozovateli není požadováno, aby nesl náklady na preventivní nebo nápravná opatření přijatá podle této směrnice, pokud může prokázat, že škody na životním prostředí nebo bezprostřední hrozba takových škod:
a) byla způsobena třetí stranou a došlo k ní i přesto, že byla přijata vhodná bezpečnostní opatření, nebo
b) je důsledkem splnění závazného příkazu nebo pokynu orgánu veřejné moci, přičemž se nejedná o příkazy nebo pokyny vydané v důsledku emisí nebo událostí způsobené vlastní činností provozovatele.
V takových případech přijmou členské státy vhodná opatření umožňující provozovateli vymáhat vynaložené náklady.
4. Členské státy mohou dovolit provozovateli, aby nenesl náklady na nápravné opatření přijaté podle této směrnice, pokud provozovatel prokáže, že nejednal úmyslně ani z nedbalosti a že škody na životním prostředí byly způsobeny:
a) emisí nebo událostí, které na základě povolení uznaného nebo uděleného Společenstvím v souladu s právními a správními předpisy platnými v době emise nebo události k provedení zákonných opatření uvedených v příloze III, jsou výslovně povoleny a jejichž podmínky jsou v souladu s tímto povolením;
b) emisí nebo činností nebo způsobem používání výrobku v průběhu činnosti, u kterých provozovatel doloží, že podle stavu vědeckých a technických znalostí v době, kdy došlo k uvolnění emisí nebo k provádění činností, nebylo považováno za pravděpodobné, že by způsobily škody na životním prostředí.
5. Opatření přijatá příslušným orgánem na základě čl. 5 odst. 3 a 4 a čl. 6 odst. 2 a 3 se nedotýkají odpovědnosti příslušného provozovatele podle této směrnice a nedotýkají se ani článků 87 a 88 Smlouvy.
Článek 9
Rozdělení nákladů v případech způsobení škod více stranami
Touto směrnicí nejsou dotčena ustanovení vnitrostátních předpisů týkající se rozdělení nákladů v případech, kdy jsou škody způsobeny více stranami, a zejména týkající se rozdělení odpovědnosti mezi výrobce a uživatele výrobku.
Článek 10
Lhůta pro náhradu nákladů
Příslušný orgán je oprávněn zahájit řízení o náhradu nákladů vůči provozovateli, nebo případně vůči třetí straně, která zavinila škodu na životním prostředí nebo bezprostřední hrozbu takové škody, v souvislosti s jakýmikoli opatřeními přijatými v souvislosti s touto směrnicí, a to do pěti let ode dne, kdy byla tato opatření ukončena nebo kdy byl zjištěn odpovědný provozovatel nebo třetí strana, podle toho, kdo byl zjištěn později.
Článek 11
Příslušný orgán
1. Členské státy určí příslušný orgán nebo orgány odpovědné za plnění povinností stanovených touto směrnicí.
2. Příslušný orgán má povinnost stanovit, který provozovatel zavinil škody nebo bezprostřední hrozbu škod, posoudit význam škod a určit, která nápravná opatření by měla být přijata podle přílohy II.
Za tím účelem je příslušný orgán oprávněn po příslušném provozovateli požadovat, aby provedl své vlastní posouzení a poskytl všechny nezbytné informace a údaje.
3. Členský stát zajistí, aby příslušný orgán směl zplnomocnit třetí strany k provedení nezbytných preventivních nebo nápravných opatření, nebo provedení těchto opatření od třetí strany požadovat.
4. Jakékoli rozhodnutí přijaté na základě této směrnice, kterým se ukládají preventivní nebo nápravná opatření, uvádí přesné důvody, na kterých je založeno.
Takové rozhodnutí je neprodleně oznámeno dotčenému provozovateli, který je zároveň informován o opravných prostředcích, které má k dispozici podle právních předpisů platných v daném členském státě, a o lhůtách, kterým tyto opravné prostředky podléhají.
Článek 12
Žádost o opatření
1. Fyzické nebo právnické osoby:
a) dotčené škodami na životním prostředí nebo pravděpodobně dotčené osoby, nebo
b) mající dostatečný zájem na rozhodování o životním prostředí v souvislosti se škodami na životním prostředí, nebo
c) prohlašující, že došlo k porušení práva, je-li to požadováno správním právem procesním členského státu jako podmínka,
jsou oprávněny předložit příslušnému orgánu jakákoli vyjádření související s případy škod na životním prostředí nebo s bezprostřední hrozbou takových škod, jichž jsou si vědomy, a jsou oprávněny požadovat po příslušném orgánu, aby přijal opatření podle této směrnice.
Členské státy stanoví, co představuje "dostatečný zájem" a "porušení práva".
Za tímto účelem se zájem jakékoli nevládní organizace usilující o ochranu životního prostředí a splňující všechny požadavky vnitrostátního práva považuje za dostatečný pro účely pododstavce b).
Takové organizace jsou také považovány za nositele práv, která mohou být porušena ve smyslu pododstavce c).
2. Žádost o opatření je doprovázena relevantními informacemi a údaji, které podporují vyjádření předložené v souvislosti s dotčenou škodou na životním prostředí.
3. V případě, že žádost o opatření a přiložená vyjádření hodnověrně ukazují, že došlo ke škodám na životním prostředí, zváží příslušný orgán všechna taková prohlášení a žádosti o opatření.
Za těchto okolností poskytne příslušný orgán dotčenému provozovateli příležitost, aby oznámil své názory na danou žádost o akci a na prohlášení, která ji doprovázejí.
4. Příslušný orgán co nejdříve, a v každém případě v souladu s příslušnými ustanoveními vnitrostátního práva, informuje osoby uvedené v odstavci 1, které předložily svá vyjádření tomuto orgánu, o svém rozhodnutí přijmout nebo zamítnout danou žádost o opatření a toto rozhodnutí zdůvodní.
5. Členské státy mohou rozhodnout, že nebudou používat odstavce 1 a 4 v případech bezprostřední hrozby škod.
Článek 13
Přezkumná řízení
1. Osoby, na které odkazuje čl. 12 odst. 1, mají přístup k soudu nebo jinému nezávislému a nestrannému veřejnému orgánu, který je kompetentní přezkoumávat procesní a hmotněprávní zákonnost rozhodnutí, jednání nebo nečinnost příslušných orgánů podle této směrnice.
2. Touto směrnicí nejsou dotčena ustanovení vnitrostátního práva upravující přístup ke spravedlnosti a ustanovení požadující vyčerpání správních přezkumných postupů před soudním řízením.
Článek 14
Finanční zajištění
1. Členské státy přijmou opatření k podpoře rozvoje nástrojů finančního zajištění, včetně finančních mechanismů v případě platební neschopnosti, a trhů prostřednictvím vhodných hospodářských a finančních subjektů, a umožnit tak provozovatelům využití finančních záruk na pokrytí jejich závazků podle této směrnice.
2. Do 30. dubna 2010 Komise předloží zprávu o účinnosti směrnice z hlediska skutečné nápravy škod na životním prostředí, o dostupnosti a podmínkách pojištění a ostatních druhů finančního zajištění činností uvedených v příloze III za přijatelné ceny.
Zpráva bude v souvislosti s finančním zajištěním pojednávat také o těchto aspektech: postupný přístup, nejvyšší částka pro finanční záruky a vyloučení málo nebezpečných činností.
Na základě této zprávy a na základě rozšířeného posouzení vlivů, včetně analýzy poměru nákladů a výnosů, předloží Komise v případě potřeby návrhy na systém harmonizovaného povinného finančního zajištění.
Článek 15
Spolupráce členských států
1. V případě, že se škody na životním prostředí dotýkají několika členských států nebo je toto pravděpodobné, tyto členské státy spolupracují, a to i prostřednictvím vhodné výměny informací, ve snaze zajistit, aby byla přijata preventivní a v případě nutnosti i nápravná opatření v souvislosti s takovými škodami na životním prostředí.
2. Došlo-li ke škodám na životním prostředí, poskytne stát, z jehož území škody pocházejí, dostatečné informace členským státům, které mohou být dotčeny.
3. V případě, že členský stát zjistí v rámci svých hranic škody, které nebyly způsobeny v rámci jeho hranic, může to oznámit Komisi a všem ostatním dotčeným členským státům; může také poskytnout doporučení k přijetí preventivních nebo nápravných opatření a může usilovat, v souladu s touto směrnicí, o náhradu nákladů, které vynaložil v souvislosti s přijetím preventivních nebo nápravných opatření.
Článek 16
Vztah k vnitrostátnímu právu
1. Tato směrnice nebrání členským státům v zachování nebo přijetí přísnějších předpisů v souvislosti s prevencí a nápravou škod na životním prostředí, včetně stanovení dalších činností, které jsou předmětem požadavků této směrnice na prevenci a nápravu škod, a také stanovení dalších odpovědných stran.
2. Tato směrnice nebrání členským státům v přijetí vhodných opatření, jako je zákaz dvojí náhrady nákladů v souvislosti se situacemi, kdy by mohlo dojít k dvojí náhradě nákladů v důsledku souběžného postupu příslušného orgánu podle této směrnice a osoby, jejíž majetek je dotčen škodami na životním prostředí.
Článek 17
Časová působnost
Tato směrnice se nevztahuje na:
- škody způsobené emisemi, událostí nebo nehodou, ke kterým došlo před datem uvedeným v čl. 19 odst.1,
- škody způsobené emisemi, událostí nebo nehodou, ke kterým došlo po datu uvedeném v čl. 19 odst.1 jako důsledek konkrétní činnosti, která se stala a která byla ukončena před tímto datem,
- škody, uplynulo-li více než 30 let od doby, kdy došlo k emisím, události nebo nehodě, které způsobily tyto škody.
Článek 18
Zprávy a hodnocení
1. Členské státy podají nejpozději do 30. dubna 2013 Komisi zprávu o zkušenostech získaných při používání této směrnice.
Zprávy obsahují informace a údaje stanovené v příloze VI.
2. Na základě těchto zpráv Komise předloží nejpozději do 30. dubna 2014 Evropskému parlamentu a Radě zprávu, která bude obsahovat všechny příslušné návrhy na změny.
3. Zpráva uvedená odstavci 2 obsahuje hodnocení:
a) použití:
- čl. 4 odst. 2 a 4 ve vztahu k vyloučení znečištění, které je pokryto mezinárodními nástroji uvedenými v přílohách IV a V, z oblasti působnosti této směrnice, a
- čl. 4 odst. 3 ve vztahu k právu provozovatele omezit svou odpovědnost v souladu s mezinárodními úmluvami uvedenými v čl. 4 odst. 3.
Komise vezme v úvahu zkušenosti získané v rámci příslušných mezinárodních organizací, jako je Mezinárodní námořní organizace (IMO) a Euratom, a příslušných mezinárodních dohod stejně jako rozsah, v jakém vstoupily tyto nástroje v platnost nebo byly provedeny členskými státy nebo byly pozměněny, a vezme přitom v úvahu všechny vhodné případy škod na životním prostředí, které byly důsledkem takových činností, přijatá nápravná opatření a rozdíly mezi úrovní odpovědnosti v jednotlivých členských státech, a zváží vztahy mezi odpovědností vlastníků lodí a příspěvky odběratelů ropy a bude brát patřičný zřetel na všechny relevantní studie vypracované Mezinárodním fondem pro náhradu škod způsobených ropným znečištěním.
b) použití této směrnice na škody na životním prostředí, které byly způsobeny geneticky modifikovanými organismy (GMO), zejména s ohledem na zkušenosti získané v rámci příslušných mezinárodních organizací a úmluv, jako je Úmluva o biologické rozmanitosti a Cartagenský protokol o biologické bezpečnosti, i výsledků jakýchkoli případů škod na životním prostředí způsobených GMO;
c) použití této směrnice v souvislosti s chráněnými druhy a přírodními stanovišti;
d) nástrojů, které by mohly být způsobilé k začlenění do příloh III, IV a V.
Článek 19
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 30. dubna 2007.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice, spolu s tabulkou znázorňující, jakým způsobem ustanovení této směrnice odpovídají přijatým vnitrostátním předpisům.
Článek 20
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 21
Určení
Tato směrnice je určena členským státům. Ve Štrasburku dne 21. dubna 2004.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/36/ES
ze dne 21. dubna 2004
o bezpečnosti letadel třetích zemí, která používají letiště Společenství
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 80 odst. 2 uvedené smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy s ohledem na společný návrh schválený dohodovacím výborem dne 26. února 2004 [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Usnesení Evropského parlamentu ze dne 15. února 1996 o letecké havárii při pobřeží Dominikánské republiky [4] zdůraznilo potřebu, aby Společenství zaujalo aktivnější postoj a vypracovalo strategii k zlepšení bezpečnosti svých občanů, kteří cestují leteckou dopravou nebo žijí v blízkosti letišť.
(2) Komise předložila Evropskému parlamentu a Radě své sdělení nazvané "Vymezení strategie Společenství pro zvýšení letecké bezpečnosti".
(3) Z uvedeného sdělení jasně vyplývá, že bezpečnost může být účinně zvýšena tím, že se zajistí, aby letadla plně vyhovovala mezinárodním bezpečnostním normám obsaženým v přílohách k Mezinárodní úmluvě o civilním letectví, podepsané v Chicagu dne 7. prosince 1944 (dále jen "Chicagská úmluva").
(4) V zájmu stanovení a udržení vysoké jednotné úrovně bezpečnosti civilního letectví v Evropě by měl být ve Společenství zaveden harmonizovaný přístup pro účinné uplatňování mezinárodních bezpečnostních norem.
Za tímto účelem je nezbytné harmonizovat pravidla a postupy při prohlídkách na odbavovací ploše u letadel třetích zemí, která přistávají na letištích umístěných v členských státech.
(5) Harmonizovaným přístupem k účinnému uplatňování mezinárodních bezpečnostních norem členskými státy se zamezí narušování hospodářské soutěže.
Společný postoj k letadlům třetích zemí, která nevyhovují mezinárodním bezpečnostním normám, zlepší postavení členských států.
(6) Letadla přistávající v členských státech by měla v případě podezření, že nevyhovují mezinárodním bezpečnostním normám, projít prohlídkou.
(7) Prohlídky mohou být rovněž prováděny namátkově bez důvodného podezření, pokud je dodržováno právo Společenství a mezinárodní právo.
Prohlídky by měly být zejména prováděny nediskriminujícím způsobem.
(8) Prohlídky mohou být častější v případě letadel, u kterých byly již v minulosti často zjištěny závady, nebo u letadel, která patří leteckým společnostem, jejichž letadla často vyvolávají podezření.
(9) Informace shromážděné jedním z členských států by měly být poskytnuty ostatním členským státům, aby se zajistilo co nejúčinnější sledování plnění mezinárodních bezpečnostních předpisů u letadel třetích zemí.
(10) Z těchto důvodů je potřebné na úrovni Společenství stanovit postup hodnocení letadel třetích zemí a odpovídající mechanismy pro spolupráci mezi příslušnými orgány členských států při výměně informací.
(11) Citlivá povaha informací týkajících se bezpečnosti vyžaduje, aby členské státy v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy přijaly nezbytná opatření, která zajistí důvěrnost přijatých informací.
(12) Aniž je dotčeno právo veřejnosti na přístup k dokumentům Komise, vymezené nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise [5], měla by Komise přijmout opatření pro šíření těchto informací zúčastněným osobám a související podmínky.
(13) Pro letadla, u kterých je nezbytné nápravné opatření, by měl být v případě, že zjištěné nedostatky jednoznačně ohrožují bezpečnost, uložen zákaz letů do doby, než budou nedostatky v dodržování mezinárodních bezpečnostních norem napraveny.
(14) Není-li na letišti, kde je prováděna prohlídka, k dispozici odpovídající vybavení, je příslušný orgán povinen povolit přelet letadla na vhodné letiště za předpokladu, že jsou splněny podmínky pro bezpečný přelet.
(15) Při provádění úkolů podle této směrnice by měl být Komisi nápomocen výbor zřízený článkem 12 nařízení Rady (EHS) č. 3922/91 ze dne 16. prosince 1991 o harmonizaci technických požadavků a správních postupů v oblasti civilního letectví [6].
(16) Opatření nezbytná k provedení této směrnice by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [7].
(17) Komise by měla výboru zřízenému článkem 12 nařízení (EHS) č. 3922/91 zpřístupnit statistiky a informace shromážděné v souvislosti s jinými opatřeními Společenství, jež se týkají jednotlivých mimořádných událostí, které by mohly přispět k odhalení nedostatků přestavujících ohrožení bezpečnosti civilního letectví.
(18) Je nezbytné vzít v úvahu spolupráci a výměnu informací probíhající v rámci Sdružených leteckých úřadů (JAA) a Evropské konference pro civilní letectví (ECAC).
Dále má být co nejvíce využito stávajících odborných poznatků využívaných v postupech pro posuzování bezpečnosti zahraničních letadel (SAFA).
(19) V úvahu by mělo být bráno postavení Evropské agentury pro bezpečnost letectví (EASA) v rámci politiky bezpečnosti civilního letectví včetně zavádění postupů, které směřují ke stanovení a udržování vysoké jednotné úrovně bezpečnosti civilního letectví v Evropě.
(20) Dne 2. prosince 1987 byla mezi Španělským královstvím a Spojeným královstvím dohodnuta opatření pro hlubší spolupráci při užívání letiště Gibraltar společným prohlášením ministrů zahraničních věcí těchto dvou zemí; tato opatření však dosud nevstoupila v platnost,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Oblast působnosti a účel
1. V rámci celkové strategie Společenství, jejímž cílem je stanovit a udržovat vysokou jednotnou úroveň bezpečnosti civilního letectví v Evropě, zavádí tato směrnice harmonizovaný přístup k účinnému uplatňování mezinárodních norem bezpečnosti ve Společenství harmonizováním pravidel a postupů pro prohlídky letadel třetích zemí na odbavovací ploše, která přistávají na letištích umístěných v členských státech.
2. Touto směrnicí není dotčeno právo členských států provádět prohlídky, na které se nevztahuje tato směrnice, a právo uložit pro kterékoliv letadlo, které přistává na jejich letištích, v souladu s právem Společenství a mezinárodním právem zákaz pokračování letu nebo příletu nebo mu stanovit podmínky.
3. Z oblasti působnosti této směrnice jsou vyloučena státní letadla definovaná v Chicagské úmluvě a letadla o maximální vzletové hmotnosti nižší než 5700 kg, která neslouží k obchodní letecké dopravě.
4. Toto nařízení se použije pro letiště Gibraltar, aniž jsou dotčeny právní postoje Španělského království a Spojeného království ve sporu o svrchovanost nad územím, kde se letiště nachází.
5. Použitelnost této směrnice pro letiště Gibraltar se pozastavuje, dokud nebude zaveden režim stanovený ve společném prohlášení ministrů zahraničních věcí Španělského království a Spojeného království ze dne 2. prosince 1987.
Vlády Španělska a Spojeného království oznámí toto datum Radě.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
a) "zákazem letu" formální zákaz, kterým je letadlu zakázáno opustit letiště, a případné přijetí opatření pro jeho zadržení;
b) "mezinárodními bezpečnostními normami" bezpečnostní normy obsažené v Chicagské úmluvě a jejích přílohách ve znění platném v době prohlídky;
c) "prohlídkou na odbavovací ploše" prohlídka letadla třetí země v souladu s přílohou II;
d) "letadlem třetí země" letadlo, které není užíváno ani provozováno pod kontrolou příslušného orgánu členského státu.
Článek 3
Shromažďování informací
Členské státy zavedou mechanismus shromažďování veškerých informací, které jsou považovány za užitečné při plnění cíle uvedeného v článku 1, včetně:
a) důležitých bezpečnostních informací dostupných zejména:
- ze zpráv pilotů,
- ze zpráv organizace údržby letadel,
- ze zpráv o mimořádných událostech,
- od jiných subjektů, nezávislých na příslušných orgánech členských států,
- ze stížností;
b) informací o opatřeních, která jsou přijata následně po prohlídce na odbavovací ploše, například:
- letadlu je zakázán let,
- letadlu nebo provozovateli je zakázán přílet do členského státu,
- požadovaná nápravná opatření,
- spojení s příslušným orgánem provozovatele;
c) návazných informací, které se týkají provozovatele, například:
- přijatá nápravná opatření,
- opětovné zjištění nesrovnalostí.
Tyto informace se zaznamenají do standardního formuláře zprávy, který obsahuje položky uvedené ve vzorovém formuláři obsaženém v příloze I.
Článek 4
Prohlídka na odbavovací ploše
1. Každý členský stát stanoví vhodné prostředky, které umožní, aby letadla třetí země, která jsou podezřelá z nedodržování mezinárodních norem bezpečnosti a přistávají na kterémkoliv jejich letišti sloužící pro mezinárodní leteckou dopravu, podstoupila prohlídku na odbavovací ploše.
Při provádění těchto postupů věnuje příslušný orgán letadlům zvláštní pozornost:
- jestliže byla získána informace naznačující nedostatečné provádění údržby nebo zřejmé poškození nebo závady,
- jestliže byla obdržena zpráva o tom, že po vstupu do vzdušného prostoru členského státu prováděla neobvyklé manévry, které vyvolávají závažné bezpečnostní obavy,
- u kterých objevila předchozí prohlídka na odbavovací ploše závady, které vyvolávají závažné podezření, že letadlo nesplňuje mezinárodní bezpečnostní normy, a zároveň se členský stát obává, že závady dosud nebyly opraveny,
- jestliže je prokázáno, že příslušné orgány země zápisu letadla do rejstříku nevykonávají vždy náležitý bezpečnostní dozor, nebo
- jestliže informace shromážděné podle článku 3 vyvolávají odůvodněné znepokojení ve vztahu k provozovateli nebo jestliže předchozí prohlídka na odbavovací ploše týkající se letadla, které je užíváno stejným provozovatelem, objevila nedostatky.
2. Členské státy mohou stanovit pravidla, která umožní provádět namátkové prohlídky na odbavovací ploše bez zvláštního podezření za předpokladu, že tato pravidla jsou v souladu s mezinárodním právem a s právem Společenství.
Tento postup však musí být prováděn nediskriminujícím způsobem.
3. Členské státy zajistí, aby byly řádně prováděny prohlídky na odbavovací ploše a ostatní požadovaná opatření stálého dozoru podle čl. 8 odst. 3.
4. Prohlídky na odbavovací ploše se provádějí postupem popsaným v příloze II a pro výsledky se použije formulář zprávy o prohlídce na odbavovací ploše, který obsahuje přinejmenším údaje uvedené ve vzorovém formuláři obsaženém v příloze II.
Po dokončení prohlídky na odbavovací ploše je velitel letadla nebo zástupce provozovatele letadla vyrozuměn o výsledku prohlídky na odbavovací ploše a v případě zjištění závažné závady je zaslána zpráva provozovateli letadla a dotčeným příslušným orgánům.
5. Při provádění prohlídky na odbavovací ploše podle této směrnice vynaloží příslušné orgány veškeré možné úsilí, aby se vyhnuly nepřiměřenému zpoždění prohlíženého letadla.
Článek 5
Výměna informací
1. Příslušné orgány členských států se účastní vzájemné výměny informací.
Na požádání příslušného orgánu tyto informace obsahují seznam letišť dotčeného členského státu, která slouží pro mezinárodní letecké dopravě, spolu s uvedením počtu prohlídek na odbavovací ploše a počtu pohybů letadel třetích zemí na každém letišti v tomto seznamu pro každý kalendářní rok.
2. Všechny standardní zprávy podle článku 3 a zprávy o prohlídkách na odbavovací ploše podle čl. 4 odst. 4 jsou neprodleně předány Komisi a na požádání i příslušným orgánům členských států a Evropské agentuře pro bezpečnost v letectví (EASA).
3. Jestliže standardní zpráva prokáže možné ohrožení bezpečnosti nebo zpráva o prohlídce na odbavovací ploše prokáže, že letadlo nevyhovuje mezinárodním normám bezpečnosti a může představovat potenciální ohrožení bezpečnosti, je zpráva neprodleně sdělena všem příslušným orgánům členských států a Komisi.
Článek 6
Ochrana a šíření informací
1. V souladu se svými vnitrostátními právními předpisy přijmou členské státy nezbytná opatření k zajištění náležitého utajení informací, které obdrží podle článku 5.
Použijí tyto informace výlučně pro účely této směrnice.
2. Komise každoročně zveřejní zprávu v podobě souhrnných informací, která je dostupná veřejnosti a zúčastněným subjektům v odvětví a která obsahuje analýzu všech informací získaných v souladu s článkem 5.
Tato analýza musí být jednoduchá a snadno srozumitelná a musí uvádět, zda pro cestující leteckou dopravou existuje zvýšené bezpečnostní riziko.
V analýze nesmí být možné identifikovat zdroj informací.
3. Aniž je dotčeno právo veřejnosti na přístup k dokumentům Komise stanovené v nařízení (ES) č. 1049/2001, přijme Komise ze vlastního podnětu postupem podle čl. 10 odst. 2 opatření, aby byly zúčastněným osobám byly poskytovány informace podle odstavce 1, jakož i související podmínky. Tato opatření, která mohou být obecná nebo individuální, jsou založena na potřebě:
- poskytnout osobám a organizacím informace, které potřebují k zvýšení bezpečnosti civilního letectví,
- omezit šíření informací pouze na to, co je nezbytně požadováno pro účely jejích uživatelů, aby tím bylo zajištěno náležité utajení těchto informací.
4. Jestliže jsou informace týkající se nedostatků letadel předány dobrovolně, nesmí být ve zprávách o prohlídce na odbavovací ploše podle čl. 4 odst. 4 zdroj těchto informací identifikován.
Článek 7
Zákaz letů letadla
1. Jestliže nedodržení mezinárodních norem bezpečnosti prokazatelně ohrožuje bezpečnost letového provozu, musí provozovatel letadla učinit opatření k nápravě nedostatků před odletem.
Nemá-li příslušný orgán, který provádí prohlídku na odbavovací ploše, záruku, že nápravná opatření budou provedena před letem, zakáže let letadla až do odstranění nebezpečí a neprodleně uvědomí příslušné orgány dotyčného provozovatele a státu zápisu letadla do rejstříku.
2. Příslušný orgán členského státu provádějící prohlídku na odbavovací ploše může ve spolupráci se státem odpovídajícím za provoz dotčeného letadla nebo se státem zápisu letadla do rejstříku určit nezbytné podmínky, za kterých je letadlu povolen let na letiště, kde mohou být nedostatky napraveny.
Mají-li nedostatky vliv na platnost osvědčení o letové způsobilosti letadla, může být zákaz letů odvolán pouze za předpokladu, že provozovatel obdrží povolení od státu nebo států, přes které bude proveden přelet.
Článek 8
Opatření ke zvýšení bezpečnosti a prováděcí opatření
1. Členské státy podají Komisi zprávu o provozních opatřeních přijatých k plnění požadavků článků 3, 4 a 5.
2. Na základě informací shromážděných podle odstavce 1 může Komise postupem podle čl. 10 odst. 2 přijmout veškerá vhodná opatření, která usnadní provádění článků 3, 4 a 5, a zejména:
- stanoví seznam informací, které mají být shromažďovány,
- upřesní obsah a postupy prohlídek na odbavovací ploše,
- určí formát pro ukládání a šíření dat,
- zřídí nebo podporuje příslušné orgány pro řízení a využívání nástrojů nezbytných pro sběr a výměnu informací.
3. Na základě informací obdržených podle článků 3, 4 a 5 a postupem podle čl. 10 odst. 2 muže být rozhodnuto o náležité prohlídce na odbavovací ploše a jiných dozorových opatřeních, zejména vůči určitému provozovateli nebo vůči provozovatelům určité třetí země, dokud příslušný orgán této třetí země nepřijme uspokojivá nápravná opatření.
4. Komise může přijmout veškerá vhodná opatření ke spolupráci s třetími zeměmi a pomáhat jim při zlepšování jejich schopnosti dozoru nad bezpečností letového provozu.
Článek 9
Uložení zákazu nebo podmínek provozu
Jestliže členský stát rozhodne o zákazu příletu na své letiště nebo o uložení podmínek k provozu na svých letištích vůči určitému provozovateli nebo vůči provozovatelům určité třetí země, dokud příslušný orgán této třetí země nepřijme uspokojivá nápravná opatření:
a) oznámí tento členský stát Komisi přijatá opatření a Komise tuto informaci předá ostatním členským státům;
b) Komise může postupem podle čl. 10 odst. 3 vydat doporučení nebo přijmout opatření, která považuje za nezbytná; dále může rozšířit opatření oznámená podle písmene a) na celé Společenství na základě návrhu opatření, která mají být přijata, postupem podle čl. 10 odst. 2.
Článek 10
Postup výboru
1. Komisi je nápomocen výbor zřízený článkem 12 nařízení (EHS) 3922/91.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 3 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
4. Výbor přijme svůj jednací řád.
5. Komise může s výborem dále konzultovat jakoukoli jinou otázku, která se týká uplatňování této směrnice.
Článek 11
Provedení
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 30. dubna 2006.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu je stanoven členskými státy.
Článek 12
Změna příloh
Přílohy této směrnice mohou být změněny postupem podle čl. 10 odst. 2.
Článek 13
Zpráva
Do 30. dubna 2008 Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování této směrnice, a zejména článku 9. Tato zpráva vezme mimo jiné ohled na vývoj ve Společenství a na mezinárodní úrovni.
Zpráva může být doprovázena návrhy na změnu této směrnice.
Článek 14
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 15
Tato směrnice je určena členským státům. Ve Štrasburku dne 21. dubna 2004.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES
ze dne 21. dubna 2004
o trzích finančních nástrojů, o změně směrnice Rady 85/611/EHS a 93/6/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/12/ES a o zrušení směrnice Rady 93/22/EHS
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 47 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky [3],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Účelem směrnice Rady 93/22/EHS ze dne 10. května 1993 o investičních službách v oblasti cenných papírů [5] bylo stanovit podmínky, za kterých by povolené investiční podniky a banky mohly poskytovat zvláštní služby nebo zřizovat pobočky v jiných členských státech na základě povolení a pod dohledem domovské země.
Proto směrnice usilovala o harmonizaci požadavků na investiční podniky, pokud jde o počáteční povolení a provoz, včetně pravidel chování.
Rovněž stanovila harmonizaci některých podmínek pro fungování regulovaných trhů.
(2) V posledních letech začalo na finančních trzích aktivně působit více investorů, kterým se nabízí ještě komplexnější a širší soubor služeb a nástrojů.
Vzhledem k tomuto vývoji by měl být právní rámec Společenství rozšířit na všechny činnosti zaměřené na investory.
Proto je nutné stanovit stupeň harmonizace nezbytný k tomu, aby byla investorům nabízena vysoká úroveň ochrany a aby investiční podniky mohly poskytovat služby v celém Společenství, které je jednotným trhem, na základě dohledu domovské země.
Směrnice 93/22/EHS by proto měla být nahrazena směrnicí novou.
(3) V důsledku rostoucí závislosti investorů na individuálních doporučeních je vhodné zařadit poskytování investičního poradenství mezi investiční služby vyžadující povolení.
(4) Je vhodné do seznamu finančních nástrojů zařadit určité komoditní deriváty a jiné nástroje, které jsou vytvořeny a se kterými se obchoduje způsobem, jenž vyžaduje podobný typ regulace jako tradiční finanční nástroje.
(5) Je nutné vytvořit komplexní regulativní rámec upravující provádění transakcí s finančními nástroji bez ohledu na metody obchodování používané k uzavírání těchto transakcí, aby byla při provádění transakcí investory zajištěna vysoká kvalita a integrita i celková efektivita finančního systému.
Měl by být stanoven soudržný a s ohledem na rizika citlivý rámec pro regulaci hlavních mechanismů provádění příkazů, které jsou v současné době zastoupeny na evropském finančním trhu.
Je proto nutné vedle regulovaných trhů uznat i novou generaci organizovaných systémů obchodování, které by měly podléhat povinnostem zaměřeným na zachování efektivního a řádného fungování finančních trhů.
K vytvoření přiměřeného regulativního rámce by měla být do tohoto rámce zařazena i nová investiční služba, která se týká provozování mnohostranných systémů obchodování (dále jen "MTF").
(6) Měly by být vytvořeny a vzájemně úzce sladěny definice regulovaného trhu a MTF tak, aby bylo zřejmé, že plní stejnou funkci organizovaného obchodování.
Definice by měly vyloučit dvoustranné systémy, ve kterých investiční podnik vstupuje do každého obchodu na vlastní účet, a nikoli jako protistrana, která nenese riziko a vstupuje mezi kupujícího a prodávajícího.
Pojem "systém" zahrnuje jak veškeré trhy, které jsou tvořeny souborem pravidel a platformou pro obchodování, tak trhy, které fungují pouze na základě souboru pravidel.
Regulované trhy a MTF nemusí být provozovateli "technického" systému pro párování příkazů.
Trh, který je tvořen pouze souborem pravidel, jenž upravuje aspekty týkající se členství, přijímání nástrojů k obchodování, obchodování mezi členy, zpravodajské povinnosti a případně transparentnosti, je regulovaným trhem nebo MTF ve smyslu této směrnice a transakce uzavřené podle těchto pravidel se považují za uzavřené v systémech regulovaného trhu nebo MTF.
Pojem "nákupní a prodejní zájmy" je třeba chápat v širším smyslu, tedy tak, že zahrnuje příkazy, kotace a projevy zájmu.
Požadavek na to, aby byly tyto zájmy sdružovány v systému prostřednictvím pevných pravidel stanovených organizátorem systému znamená, že budou sdružovány podle pravidel systému nebo pomocí protokolů či vnitřních operačních postupů systému (včetně postupů obsažených v programovém vybavení počítačů).
Pojem "pevně stanovená pravidla" znamená, že tato pravidla neponechávají investičnímu podniku provozujícímu MTF žádnou volnost v rozhodování o tom, jak se mohou zájmy vzájemně ovlivňovat.
Uvedené definice vyžadují, aby se zájmy sdružovaly způsobem vedoucím k uzavření smlouvy, tedy aby realizace probíhala podle pravidel systému nebo pomocí protokolů nebo vnitřních operačních postupů systému.
(7) Účelem této směrnice je zahrnout podniky, jejichž obvyklým předmětem podnikání nebo činnosti je poskytovat investiční služby nebo vykonávat investiční činnost na profesionálním základě.
Z oblasti působnosti této směrnice by proto měly být vyňaty všechny osoby, které vykonávají jinou profesionální činnost.
(8) Oblast působnosti této směrnice by neměla zahrnovat osoby, které spravují vlastní majetek, a podniky, pokud neposkytují investiční služby ani nevykonávají investiční činnost kromě obchodování na vlastní účet, pokud nejsou tvůrci trhu nebo organizovaně, často a systematicky neobchodují na vlastní účet mimo regulovaný trh nebo MTF formou poskytování systému přístupného třetím osobám za účelem obchodování s nimi.
(9) Pokud tato směrnice odkazuje na osoby, měly by se tím rozumět osoby fyzické i právnické.
(10) Z oblasti působnosti této směrnice by měly být vyloučeny pojišťovny, které podléhají náležitému dozoru vykonávanému příslušnými orgány obezřetnostního dohledu a které spadají do oblasti působnosti směrnice Rady 64/225/EHS ze dne 25. února 1964 o odstranění omezení svobody usazování a volného pohybu služeb v oblasti zajištění a retrocese [6], první směrnice Rady 73/239/EHS ze dne 24. července 1973 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přístupu k činnosti v přímém pojištění jiném než životním a jejího výkonu [7] a směrnice Rady 2002/83/ES ze dne 5. listopadu 2002 o životním pojištění [8].
(11) Tato směrnice by se také neměla vztahovat na osoby, jež neposkytují investiční služby třetím osobám, ale jejichž činnost spočívá výhradně v poskytování investičních služeb vlastnímu mateřskému podniku, dceřinému podniku nebo jinému dceřinému podniku vlastního mateřského podniku.
(12) Z oblasti působnosti této směrnice by dále měly být vyloučeny osoby, které poskytují v rámci profesionální činnosti investiční služby pouze příležitostně, pokud je tato činnost upravena předpisy a dotyčné předpisy příležitostné poskytování investičních služeb nevylučují.
(13) Tato směrnice by se neměla vztahovat na osoby poskytující investiční služby, jež spočívají výhradně ve správě systému zaměstnanecké spoluúčasti, a které tudíž neposkytují investiční služby třetím osobám.
(14) Z oblasti působnosti této směrnice je nutné vyloučit centrální banky a další subjekty vykonávající podobné funkce, jakož i veřejné orgány pověřené řízením státního dluhu nebo do této oblasti zasahující, přičemž tento pojem zahrnuje i investice v této oblasti, s výjimkou subjektů, jež jsou částečně nebo zcela ve vlastnictví státu a jejichž úloha je obchodní nebo spojená s nabýváním majetkových účastí.
(15) Z oblasti působnosti této směrnice je rovněž nutné vyloučit subjekty kolektivního investování a penzijní fondy, bez ohledu na to, zda jsou koordinovány na úrovni Společenství, a depozitáře či správce těchto subjektů, protože jejich činnost podléhá zvláštním předpisům přímo této činnosti přizpůsobeným.
(16) Aby mohly využít vynětí z oblasti působnosti této směrnice, měly by dotyčné osoby trvale splňovat podmínky takových vynětí.
Zejména pokud osoba poskytuje investiční služby nebo vykonává investiční činnost a je vyňata z oblasti působnosti této směrnice, protože tyto služby nebo činnosti jsou ve vztahu k její hlavní činnosti při posuzování v rámci skupiny doplňkové, nemělo by se vynětí na tuto osobu vztahovat, jestliže poskytování těchto doplňkových služeb nebo činností přestane být doplňkové ve vztahu k hlavní činnosti.
(17) Pro zajištění ochrany investorů a stability finančního systému by měly osoby, které poskytují investiční služby nebo vykonávají investiční činnost spadající do oblasti působnosti této směrnice, podléhat povolení vydanému domovským členským státem.
(18) Úvěrové instituce povolené podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/12/ES ze dne 20. března 2000 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o jejím výkonu [9] by k poskytování investičních služeb nebo výkonu investiční činnosti neměly potřebovat další povolení podle této směrnice.
Pokud se úvěrová instituce rozhodne poskytovat investiční služby nebo vykonávat investiční činnost, měly by příslušné orgány před vydáním povolení ověřit, zda instituce splňuje odpovídající ustanovení této směrnice.
(19) Pokud investiční podnik poskytuje nepravidelně jednu nebo více investičních služeb, na které se nevztahuje jeho povolení, nebo vykonává jednu nebo více investičních činností, na které se nevztahuje jeho povolení, neměl by potřebovat další povolení podle této směrnice.
(20) Pro účely této směrnice by přijímání a předávání příkazů mělo zahrnovat také spojení dvou či více investorů i provádění transakcí mezi těmito investory.
(21) V souvislosti s nadcházející revizí rámce kapitálové přiměřenosti podle nové basilejské kapitálové dohody (Basilej II) členské státy uznávají potřebu znovu přezkoumat, zda investiční podniky, které provádějí příkazy klientů na principu párování příkazů, mají být považovány za podniky jednající na vlastní účet, a tedy podléhat dodatečným regulativním kapitálovým požadavkům.
(22) Zásady vzájemného uznávání a dohledu domovského členského státu vyžadují, aby příslušné orgány členských států nevydaly nebo odebraly povolení, pokud okolnosti, jako je obsah programu činnosti, zeměpisná lokalizace nebo činnost skutečně vykonávaná, jasně naznačují, že se investiční podnik rozhodl pro právní systém určitého členského státu jen proto, aby se vyhnul přísnějším normám platným v jiném členském státě, na jehož území hodlá vykonávat nebo kde vykonává větší část své činnosti.
Investiční podnik, který je právnickou osobou, by měl mít povolení vydané v členském státě, v němž má sídlo.
Investiční podnik, který není právnickou osobou, by měl mít povolení vydané v členském státě, v němž se nachází jeho ústředí Kromě toho by členské státy měly vyžadovat, aby se ústředí investičního podniku vždy nacházelo v jeho domovském členském státě a aby tam také skutečně vykonávalo činnost.
(23) Investiční podnik, který je držitelem povolení vydaného v jeho domovském členském státě, by měl být oprávněn poskytovat investiční služby nebo vykonávat investiční činnost v celém Společenství, aniž by musel žádat o zvláštní povolení u příslušného orgánu členského státu, ve kterém hodlá služby poskytovat nebo činnost vykonávat.
(24) Některé investiční podniky jsou od určitých povinností uložených směrnicí Rady 93/6/EHS ze dne 15. března 1993 o kapitálové přiměřenosti investičních podniků a úvěrových institucí [10] osvobozeny, a proto by měly mít povinnost udržovat určitou minimální výši kapitálu nebo pojištění odpovědnosti za škody při výkonu povolání nebo kombinaci obojího.
Při úpravách výše tohoto pojištění by měly být zohledněny úpravy provedené v rámci směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/92/ES ze dne 9. prosince 2002 o zprostředkování pojištění [11].
Tímto zvláštním zacházením pro účely kapitálové přiměřenosti by neměla být dotčena jakákoli rozhodnutí týkající se vhodného zacházení s těmito podniky v rámci budoucích změn právních předpisů Společenství o kapitálové přiměřenosti.
(25) Oblast působnosti obezřetnostní právní úpravy by se měla omezit pouze na subjekty, které z důvodu řízení obchodního portfolia na profesionálním základě představují pro ostatní účastníky trhu zdroj rizika protistrany, a proto by subjekty, které s finančními nástroji, včetně komoditních derivátů spadajících do této směrnice, obchodují na vlastní účet, i subjekty, které při posuzování v rámci skupiny poskytují v oblasti komoditních derivátů klientům své hlavní činnosti investiční služby jako služby doplňkové, pokud hlavní činností není poskytování investičních služeb ve smyslu této směrnice, měly být z oblasti působnosti této směrnice vyloučeny.
(26) Na ochranu vlastnictví investora i jiných obdobných práv investora týkajících se cenných papírů, jakož i jeho práv týkajících se peněžních prostředků svěřených podniku by se tato práva měla držet odděleně od prostředků podniku.
Tato zásada by však podniku neměla bránit v tom, aby vykonával činnost vlastním jménem, ale na účet investora, pokud to povaha transakce vyžaduje a pokud s tím investor souhlasí, například v případě půjčování cenných papírů.
(27) Pokud klient v souladu s právními předpisy Společenství, a zejména směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/47/ES ze dne 6. června 2002 o dohodách o finančním zajištění [12], převede plné vlastnické právo k finančním nástrojům nebo peněžním prostředkům na investiční podnik za účelem zajištění nebo jiného krytí současných nebo budoucích, skutečných, podmíněných či potenciálních závazků, neměly by být takové finanční nástroje nebo prostředky dále považovány za nástroje nebo prostředky náležející klientovi.
(28) Postupy povolování poboček investičních podniků v rámci Společenství, které jsou oprávněny působit ve třetích zemích, by měly pro tyto podniky zůstat i nadále v platnosti.
Tyto pobočky by ale neměly požívat volného pohybu služeb podle čl. 49 druhého pododstavce Smlouvy nebo práva usazování v jiných členských státech než v těch, ve kterých jsou usazeny.
Pro případy, kdy Společenství není vázáno žádnými dvoustrannými nebo mnohostrannými závazky, je vhodné stanovit postup, jenž by zajistil, aby se v dotyčných třetích zemích zacházelo s investičními podniky Společenství na základě vzájemnosti.
(29) Rozšiřující se spektrum činností, které mnohé investiční podniky vykonávají současně, zvyšuje potenciál vzniku střetu zájmů mezi různými činnostmi a zájmy klientů.
Je proto nutné stanovit pravidla k zajištění toho, že takové střety nepříznivě neovlivní zájmy klientů.
(30) Služba by se měla považovat za poskytovanou z podnětu klienta, pokud ji klient nepožaduje v reakci na sdělení, které je na něj osobně zaměřeno podnikem nebo na účet podniku a které obsahuje výzvu nebo se jej snaží ovlivnit v souvislosti s určitým finančním nástrojem nebo určitou transakcí.
Službu lze považovat za poskytovanou z podnětu klienta bez ohledu na to, zda ji klient požaduje na základě jakéhokoli sdělení propagujícího nebo nabízejícího finanční nástroje jakýmkoli způsobem, který je svou povahou obecný a určený veřejnosti či širší skupině nebo kategorii klientů nebo potenciálních klientů.
(31) Jedním z cílů této směrnice je ochrana investorů.
Opatření na ochranu investorů by měla být přizpůsobena specifickým rysům každé kategorie investorů (neprofesionální, profesionální a protistrany).
(32) Odchylně od zásady povolování, dohledu a vymáhání povinností domovským členským státem u provozování poboček je vhodné, aby za vymáhání určitých povinností uvedených v této směrnici v souvislosti s činnostmi prováděnými pobočkou na území, kde je umístěna, převzal odpovědnost příslušný orgán hostitelského členského státu, protože tento orgán je pobočce nejblíže a má lepší možnost odhalit případné porušení pravidel upravujících provoz pobočky a zasáhnout proti němu.
(33) K zajištění toho, že investiční podniky budou provádět příkazy klientů za podmínek nejpříznivějších pro klienta, je nutné investičním podnikům uložit účinnou povinnost "nejlepšího způsobu provedení".
Tato povinnost by měla platit pro podniky, který mají vůči klientovi smluvní nebo zprostředkovatelské závazky.
(34) Korektní hospodářská soutěž vyžaduje, aby účastníci trhu a investoři mohli porovnávat ceny, které musí jednotlivé systémy obchodování (tj. regulované trhy, MTF a zprostředkovatelé) zveřejňovat.
Proto se doporučuje, aby členské státy odstranily veškeré překážky, které by mohly bránit konsolidaci důležitých informací na evropské úrovni a jejich zveřejňování.
(35) Při navazování obchodního vztahu s klientem by měl investiční podnik moci klienta nebo potenciálního klienta žádat, aby současně vydal souhlas se způsobem provádění příkazů i s tím, že jeho příkazy mohou být provedeny mimo regulovaný trh nebo MTF.
(36) Osoby, které poskytují investiční služby na účet více než jednoho investičního podniku, by neměly být považovány za smluvní zástupce, ale za investiční podniky, pokud spadají do definice stanovené v této směrnici, s výjimkou určitých osob, které mohou být vyňaty.
(37) Touto směrnicí by neměla být dotčena práva smluvních zástupců vykonávat činnosti spadající do oblasti působnosti jiných směrnic a související činnosti týkající se finančních služeb či produktů nespadajících do oblasti působnosti této směrnice, včetně činností vykonávaných na účet částí stejné finanční skupiny.
(38) Tato směrnice by se neměla vztahovat na podmínky výkonu činnosti mimo prostory investičního podniku (přímý prodej).
(39) Příslušné orgány členských států by neměly vydat nebo by měly odebrat registraci, pokud skutečně vykonávané činnosti jasně naznačují, že se smluvní zástupce rozhodl pro právní systém určitého členského státu jen proto, aby se vyhnul přísnějším normám platným v jiném členském státě, na jehož území hodlá vykonávat nebo kde vykonává větší část své činnosti.
(40) Pro účely této směrnice by se způsobilé protistrany měly považovat za klienty.
(41) K zajištění toho, aby byla pravidla chování (včetně pravidel pro nejlepší způsob provedení a zpracování příkazů klientů) vymáhána ve vztahu k investorům, kteří tuto ochranu potřebují nejvíce, a s ohledem na zavedené tržní zvyklosti v celém Společenství je vhodné ujasnit, že v případě transakcí uzavřených nebo uskutečněných mezi způsobilými protistranami je možné se od pravidel chování odchýlit.
(42) U transakcí prováděných mezi způsobilými protistranami by povinnost sdělovat limitní příkazy klientů měla platit pouze v případě, že protistrana investičnímu podniku výslovně zasílá limitní příkaz k provedení transakce.
(43) Členské státy chrání právo na soukromí fyzických osob při zpracování osobních údajů v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů. [13]
(44) Vzhledem k dvojímu cíli ochrany investorů a zajištění řádného fungování trhu cenných papírů je nezbytné zajistit, aby transakce byly plně transparentní a aby pravidla pro regulované trhy stanovená za tímto účelem platila pro investiční podniky, pokud jsou činné na trhu.
Aby mohli investoři nebo účastníci trhu kdykoli vyhodnotit podmínky transakce s akciemi, kterou zvažují, a následně ověřit podmínky, ze kterých byla provedena, měla by být stanovena společná pravidla pro zveřejňování ukončených transakcí s akciemi a údajů o aktuálních příležitostech obchodů s akciemi.
Tato pravidla jsou nutná k zajištění účinné integrace akciových trhů členských států, k posílení efektivnosti celkového procesu tvorby cen akciových nástrojů a k podpoře účinného fungování povinností "nejlepšího způsobu provedení".
Dosažení těchto cílů vyžaduje komplexní transparentní režim platný pro všechny transakce s akciemi bez ohledu na to, zda je investiční podnik provádí na dvoustranném základě, nebo prostřednictvím regulovaných trhů nebo MTF.
Povinnosti investičních podniků z této směrnice kotovat nákupní a prodejní cenu a provést příkaz za kotovanou cenu nezbavují investiční podniky povinnosti přesměrovat příkaz do jiného místa provedení, pokud by taková internalizace mohla podniku bránit v plnění povinností "nejlepšího způsobu provedení".
(45) Členské státy by měly být schopny uplatňovat informační povinnost podle této směrnice u transakcí s finančními nástroji, které nejsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu.
(46) Členský stát se může rozhodnout uplatňovat požadavky na transparentnost před uskutečněním obchodu i po uskutečnění obchodu, jak je stanoví tato směrnice, na finanční nástroje jiné než akcie.
V tom případě by se tyto požadavky měly uplatňovat na všechny investiční podniky, jejichž je tento členský stát domovským členským státem, pro jejich činnost na území tohoto členského státu a pro činnosti přeshraniční v rámci volného pohybu služeb.
Tyto požadavky by se měly vztahovat i na činnosti prováděné v rámci území tohoto členského státu pobočkami zřízenými na jeho území investičních podniků povolených v jiném členském státě.
(47) Všechny investiční podniky by měly mít stejnou příležitost vstoupit nebo mít přístup na regulované trhy v celém Společenství.
Bez ohledu na způsob, jakým jsou transakce v současné době v členských státech organizovány, je důležité zrušit technická a právní omezení přístupu na regulované trhy.
(48) Aby bylo usnadněno dokončování přeshraničních transakcí, je vhodné stanovit, že investiční podniky mají přístup k systémům zúčtování a vypořádání v celém Společenství bez ohledu na to, zda byly transakce uzavřeny prostřednictvím regulovaných trhů v dotyčném členském státě.
Investiční podniky, které se chtějí přímo zapojit do systémů vypořádání v jiných členských státech, by měly splňovat provozní a obchodní požadavky členství a obezřetnostní opatření na podporu hladkého a řádného fungování finančních trhů.
(49) Povolení k provozování regulovaného trhu by mělo zahrnovat veškeré činnosti, které jsou přímo spojeny s oznámením, zpracováním, provedením, potvrzením a vykázáním příkazů od okamžiku přijetí těchto příkazů regulovaným trhem do okamžiku jejich předání k následnému dokončení, a dále činnosti spojené s přijetím finančních nástrojů k obchodování.
Povolení by mělo zahrnovat i transakce uzavřené prostřednictvím určených tvůrců trhu jmenovaných regulovaným trhem, pokud se tyto transakce provádějí v rámci systémů regulovaného trhu a v souladu s pravidly, která tyto systémy upravují.
Ne všechny transakce uzavřené členy nebo účastníky regulovaného trhu či MTF musí být považovány za uzavřené v systémech regulovaného trhu nebo MTF.
Transakce, které členové nebo účastníci uzavírají dvoustranně a které nesplňují všechny požadavky stanovené pro regulovaný trh nebo MTF touto směrnicí, by měly být pro účely definice systematického internalizátora považovány za transakce uzavřené mimo regulovaný trh nebo MTF.
V tom případě by povinnost investičních podniků zveřejňovat pevné kotace měla platit, pokud jsou splněny podmínky stanovené touto směrnicí.
(50) Systematičtí internalizátoři by se mohli rozhodnout zpřístupnit své kotace pouze neprofesionálním klientům, pouze profesionálním klientům nebo oběma skupinám.
Neměli by však mít možnost rozlišovat uvnitř těchto kategorií klientů.
(51) Článek 27 nestanoví systematickým internalizátorům povinnost zveřejňovat pevné kotace pro transakce přesahující standardní tržní objem.
(52) Pokud je investiční podnik systematickým internalizátorem jak pro akcie, tak pro jiné finanční nástroje, měly by se povinnost kotovat ceny vztahovat pouze na akcie, aniž je dotčen čtyřicátý šestý bod odůvodnění.
(53) Není účelem této směrnice požadovat uplatňování pravidel transparentnosti před uskutečněním obchodu na transakce prováděné na mimoburzovních trzích (OTC), k jejichž znakům patří to, že jsou účelové a nepravidelné, provádějí je profesionální protistrany a jsou součástí obchodního vztahu, který se sám vyznačuje obchody přesahujícími standardní tržní objemy, a že se obchody uskutečňují mimo systémy obvykle užívané dotčeným podnikem pro jeho činnost systematického internalizátora.
(54) Standardní tržní objem kterékoli třídy akcií by neměl být výrazně neúměrný kterékoli akcii zařazené do dané třídy.
(55) Revize směrnice 93/6/EHS by měla stanovit minimální kapitálové požadavky, které by měly regulované trhy plnit, aby získaly povolení, a přitom by se měla zohlednit specifická povaha rizik spojených s takovými trhy.
(56) Organizátoři regulovaného trhu by měli rovněž být schopni v souladu s odpovídajícími ustanoveními této směrnice provozovat MTF.
(57) Ustanoveními této směrnice o přijímání nástrojů k obchodování podle pravidel vymáhaných regulovaným trhem by nemělo být dotčeno použití směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/34/ES ze dne 28. května 2001 o přijetí cenných papírů ke kotování na burze cenných papírů a o informacích, které k nim mají být zveřejněny [14].
Regulovanému trhu by se nemělo bránit v uplatňování přísnějších požadavků na emitenty cenných papírů nebo nástrojů, které zvažuje přijmout k obchodování, než jsou požadavky podle této směrnice.
(58) Členské státy by měly být schopny pověřit různé příslušné orgány tím, aby tyto orgány vymáhaly plnění rozsáhlé šíře povinností stanovených touto směrnicí.
Tyto orgány by měly mít veřejnoprávní povahu zaručující jejich nezávislost na hospodářských subjektech a předcházející střetu zájmů.
V souladu s vnitrostátními právními předpisy by členské státy měly zajistit náležité financování příslušného orgánu.
Určení příslušných orgánů by nemělo vylučovat možnost přenesení úkolů na odpovědnost příslušného orgánu.
(59) Důvěrné informace získané kontaktním místem jednoho členského státu prostřednictvím kontaktního místa jiného členského státu by neměly být považovány za čistě vnitrostátní.
(60) Je nutné posílit sbližování pravomocí příslušných orgánů tak, aby byly vytvořeny předpoklady k dosažení stejné úrovně při vymáhání dodržován povinností po celém integrovaném finančním trhu.
Účinnost dohledu by měl zaručit společný minimální soubor pravomocí spolu s přiměřeným objemem prostředků.
(61) Na ochranu klientů, aniž je tím ovšem dotčeno jejich právo podávat žaloby k soudům, je vhodné, aby členské státy podporovaly veřejnoprávní či soukromoprávní subjekty zřízené za účelem mimosoudního urovnávání sporů a spolupracovaly při urovnávání přeshraničních sporů, s ohledem na doporučení Komise 98/257/ES ze dne 30. května 1998 o zásadách pro orgány příslušné pro mimosoudní urovnávání spotřebitelských sporů [15].
Při uplatňování ustanovení o postupech pro vyřizování stížností a zjednávání nápravy v rámci mimosoudního urovnávání sporů by členské státy měly být podporovány při využívání existujících mechanismů přeshraniční spolupráce, zejména sítě reklamací finančních služeb (FIN-Net).
(62) Každá výměna a každé předání údajů mezi příslušnými orgány, jinými orgány, subjekty nebo osobami by měly být v souladu s pravidly předávání osobních údajů stanovenými ve směrnici 95/46/ES.
(63) Je nezbytné posílit ustanovení o výměně informací mezi příslušnými orgány členských států a posílit vzájemnou povinnost pomoci a spolupráce mezi těmito orgány.
V souvislosti s narůstající přeshraniční činností by si příslušné orgány měly vzájemně poskytovat příslušné informace k výkonu svých funkcí, aby zajistily účinné uplatňování této směrnice, včetně situací, kdy se její skutečné nebo domnělé porušení může týkat orgánů dvou či více členských států.
Pro zajištění hladkého přenosu takových informací a ochrany individuálních práv je nezbytné při výměně informací přísně dodržovat služební tajemství.
(64) Rada na zasedání dne 17. července 2000 zřídila Výbor moudrých pro regulaci evropských trhů s cennými papíry.
Ve své závěrečné zprávě tento výbor navrhl zavedení nových legislativních technik vycházejících z čtyřúrovňového přístupu, jmenovitě z rámcových zásad, prováděcích opatření, spolupráce a vymáhání.
Úroveň 1, směrnice, by se měla omezit na stanovení obecných "rámcových" zásad, zatímco úroveň 2 by měla obsahovat technická prováděcí opatření přijímaná Komisí za pomoci výboru.
(65) Usnesení přijaté Evropskou radou na zasedání ve Stockholmu dne 23. března 2001 schválilo závěrečnou zprávu Výboru moudrých a navržený čtyřúrovňový přístup, aby učinilo postup při vypracovávání právních předpisů Společenství v oblasti cenných papírů účinnějším a transparentnějším.
(66) Podle stockholmského zasedání Evropské rady by se prováděcí opatření úrovně 2 měla používat častěji, aby se zajistilo udržení technických ustanovení v aktuálním stavu odpovídajícím vývoji trhu a dohledu, a měly by se stanovit lhůty pro všechny etapy prací patřících do úrovně 2.
(67) Usnesení Evropského parlamentu ze dne 5. února 2002 o provádění právních předpisů týkajících se finančních služeb rovněž schválilo zprávu Výboru moudrých na základě slavnostního prohlášení, které téhož dne před Parlamentem učinila Komise, a dopisu ze dne 2. října 2001 zaslaného komisařem pro vnitřní trh předsedovi parlamentního výboru pro hospodářské a měnové záležitosti o zárukách pro úlohu Evropského parlamentu v tomto procesu.
(68) Opatření nezbytná k provedení této směrnice by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [16].
(69) Evropskému parlamentu by měla být poskytnuta lhůta tří měsíců od prvního předání návrhu prováděcích opatření, aby jej mohl prozkoumat a vydat k němu stanovisko.
V naléhavých a řádně odůvodněných případech je však možné tuto lhůtu zkrátit.
Jestliže v této lhůtě Evropský parlament přijme usnesení, Komise by měla návrh opatření přezkoumat.
(70) Ke zohlednění dalšího vývoje na finančních trzích by Komise měla Evropskému parlamentu a Radě předkládat zprávy o uplatňování ustanovení týkajících se pojištění odpovědnosti za škody při výkonu povolání, působnosti pravidel transparentnosti a případného povolování specializovaných obchodníků s komoditními deriváty jako investičních podniků.
(71) Cíl spočívající ve vytvoření integrovaného finančního trhu, na kterém jsou investoři účinně chráněni a efektivita a integrita celkového trhu je zaručena, vyžaduje stanovení společných regulativních požadavků týkajících se investičních podniků bez ohledu na to, kde jsou ve Společenství povoleny, a upravujících fungování regulovaných trhů a jiných obchodních systémů tak, aby netransparentnost nebo narušení jednoho trhu nemohly podkopat účinné fungování evropského finančního systému jako celku.
Jelikož tohoto cíle může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
HLAVA I
DEFINICE A OBLAST PŮSOBNOSTI
Článek 1
Oblast působnosti
1. Tato směrnice se vztahuje na investiční podniky a regulované trhy.
2. Následující ustanovení se použijí rovněž na úvěrové instituce povolené podle směrnice 2000/12/ES při poskytování jedné nebo více investičních služeb nebo provádění investiční činnosti:
- čl. 2 odst. 2, články 11, 13 a 14,
- kapitola II hlavy II s výjimkou čl. 23 odst. 2 druhého pododstavce,
- kapitola III hlavy II s výjimkou čl. 31 odst. 2 až čl. 31 odst. 4 a čl. 32 odst. 2 až čl. 32 odst. 6, čl. 32 odst. 8 a čl. 32 odst. 9,
- články 48 až 53, 57, 61 a 62 a
- čl. 71 odst. 1.
Článek 2
Výjimky
1. Tato směrnice se nevztahuje na
a) pojišťovny vymezené v článku 1 směrnice 73/239/EHS nebo v článku 1 směrnice 2002/83/ES nebo podniky činné v oblasti zajištění a retrocese uvedené ve směrnici 64/225/EHS;
b) osoby, které poskytují investiční služby výhradně pro vlastní mateřský podnik, své dceřiné podniky nebo jiné dceřiné podniky vlastního mateřského podniku;
c) osoby poskytující investiční služby, pokud tuto činnost vykonávají příležitostně v rámci určité profesionální činnosti a tato činnost se řídí právními nebo správními předpisy nebo etickým kodexem pro dotyčný obor činnosti, které poskytování těchto služeb nevylučují;
d) osoby, které neposkytují žádné investiční služby ani nevykonávají žádné činnosti kromě obchodování na vlastní účet, pokud nejsou tvůrci trhu nebo organizovaně, často a systematicky neobchodují na vlastní účet mimo regulovaný trh nebo MTF formou poskytování systému přístupného třetím osobám za účelem obchodování s nimi;
e) osoby, jejichž investiční služby spočívají výhradně ve správě systémů zaměstnanecké spoluúčasti;
f) osoby, které poskytují investiční služby, jež spočívají jak ve správě systémů zaměstnanecké spoluúčasti, tak v poskytování investičních služeb výhradně pro vlastní mateřský podnik, své dceřiné podniky nebo jiné dceřiné podniky vlastního mateřského podniku;
g) členy Evropského systému centrálních bank a další vnitrostátní subjekty plnící podobné funkce a další veřejné subjekty pověřené správou veřejného dluhu nebo do správy veřejného dluhu zasahující;
h) subjekty kolektivního investování a penzijní fondy, bez ohledu na to, zda jsou koordinovány na úrovni Společenství, a depozitáře a správce těchto subjektů;
i) osoby, které na vlastní účet obchodují s finančními nástroji nebo poskytují investiční služby v oblasti komoditních derivátů nebo derivátových nástrojů uvedených v bodě 10 oddílu C přílohy I klientům své hlavní činnosti, pokud se při posuzování v rámci skupiny jedná vzhledem k hlavní činnosti o činnost doplňkovou a pokud hlavní činností není poskytování investičních služeb ve smyslu této směrnice nebo bankovních služeb ve smyslu směrnice 2000/12/ES;
j) osoby, které poskytují investiční poradenství v rámci provádění jiné profesionální činnosti, na niž se nevztahuje tato směrnice, pokud poskytování tohoto poradenství není odměňováno odděleně;
k) osoby, jejichž hlavní činnost spočívá v obchodování na vlastní účet s komoditami nebo komoditními deriváty.
Tato výjimka se nevztahuje na případy, kdy jsou osoby obchodující na vlastní účet s komoditami nebo komoditními deriváty součástí skupiny, jejíž hlavní činností je poskytování jiných investičních služeb ve smyslu této směrnice nebo bankovních služeb ve smyslu směrnice 2000/12/ES;
l) podniky, které poskytují investiční služby nebo provádějí investiční činnost spočívající výhradně v obchodování na vlastní účet na finančních termínových nebo opčních trzích nebo trzích jiných derivátů a na peněžních trzích, pokud je výhradním účelem této činnosti zajištění pozice na derivátových trzích, nebo podniky, které obchodují na účet jiných členů těchto trhů či pro ně vytvářejí ceny, jež jsou garantovány členy zúčtovacích systémů těchto trhů, kdy odpovědnost za zajištění plnění smluv uzavřených těmito podniky přebírají členové zúčtovacích systémů těchto trhů;
m) sdružení zřízená dánskými a finskými penzijními fondy výhradně s cílem správy majetku penzijních fondů zapojených do těchto sdružení;
n) "agenti di cambio", jejichž činnost a funkce se řídí článkem 201 italského zákonného dekretu č. 58 ze dne 24. února 1998.
2. Práva propůjčená touto směrnicí se nevztahují na služby poskytované v postavení protistrany při transakcích, které provádějí veřejné subjekty pověřené správou veřejného dluhu nebo členové Evropského systému centrálních bank v rámci plnění úkolů stanovených ve Smlouvě a ve statutu Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky nebo plnění rovnocenných funkcí podle vnitrostátních předpisů.
3. Ke zohlednění vývoje na finančních trzích a zajištění jednotného uplatňování této směrnice může Komise postupem podle čl. 64 odst. 2 ve věci výjimek uvedených v písmenech c), i) a k) vymezit kritéria k určení toho, kdy má být činnost považována na úrovni skupiny za doplňkovou k hlavní činnosti, i určení toho, kdy je činnost prováděna příležitostně.
Článek 3
Nepovinné výjimky
1. Členské státy se mohou rozhodnout, že tuto směrnici nebudou uplatňovat na osoby, pro které jsou domovským členským státem a které
- nesmějí držet peněžní prostředky nebo cenné papíry klientů, a které se proto nemohou vůči svým klientům zadlužit, a
- nesmějí poskytovat žádné investiční služby kromě přijímání a předávání příkazů v souvislosti s převoditelnými cennými papíry a podílovými jednotkami subjektů kolektivního investování a poskytování investičního poradenství ve vztahu k těmto finančním nástrojům a
- smějí při poskytování takových služeb předávat příkazy pouze
i) investičním podnikům povoleným v souladu s touto směrnicí;
ii) úvěrovým institucím povoleným v souladu se směrnicí 2000/12/ES;
iii) pobočkám investičních podniků nebo úvěrových institucí, které jsou povoleny ve třetí zemi a které podléhají a vyhovují pravidlům o obezřetnostním dohledu považovaným příslušnými orgány za alespoň tak přísné, jako jsou pravidla stanovená touto směrnicí, směrnicí 2000/12/ES nebo směrnicí 93/6/EHS;
iv) subjektům kolektivního investování, kterým bylo podle právních předpisů členského státu povoleno nabízet podílové jednotky veřejnosti, a správcům těchto podniků;
v) investičním podnikům s fixním kapitálem ve smyslu čl. 15 odst. 4 druhé směrnice Rady 77/91/EHS ze dne 13. prosince 1976 o koordinaci záruk, které jsou vyžadovány v členských státech ve smyslu čl. 58 druhého pododstavce Smlouvy od společností pro ochranu zájmů společníků a třetích osob při zakládání akciových společností a při udržování a změnách jejich základního kapitálu, v míře nezbytné k dosažení rovnocennosti jejich opatření [17], jejichž cenné papíry jsou kotovány nebo obchodovány na regulovaném trhu v některém členském státě;
za podmínky, že činnosti těchto osob jsou upraveny na vnitrostátní úrovni.
2. Osoby vyloučené z oblasti působnosti této směrnice podle odstavce 1 nepožívají volného pohybu služeb nebo výkonu činností ani svobody zřizování poboček ve smyslu článků 31 a 32.
Článek 4
Definice
1. Pro účely této směrnice se rozumí:
1) "investičním podnikem" právnická osoba, jejíž obvyklým předmětem činnosti či podnikání je poskytování jedné nebo více investičních služeb třetí osobě nebo provádění jedné nebo více investičních činností na profesionálním základě;
Do definice investičních podniků mohou členské státy zahrnout i podniky, které nejsou právnickými osobami, pokud
a) jejich právní statut zajišťuje zájmům třetích osob úroveň ochrany, která je rovnocenná ochraně poskytované právnickou osobou, a
b) podléhají obezřetnostnímu dohledu uzpůsobenému jejich právní formě.
Pokud však fyzická osoba poskytuje služby, jejichž součástí je i držení peněžních prostředků nebo převoditelných cenných papírů třetích osob, může být považována pro účely této směrnice za investiční podnik, pouze pokud splňuje, aniž jsou dotčeny ostatní požadavky předepsané touto směrnicí a směrnicí 93/6/EHS, tyto podmínky:
a) vlastnická práva třetích osob k nástrojům a prostředkům jsou chráněna, především pro případ nesolventnosti podniku nebo jeho vlastníků, konfiskace, vyrovnání nebo jakýchkoli jiných nároků uplatňovaných věřiteli podniku nebo jeho vlastníky,
b) podnik musí podléhat předpisům přijatým za účelem kontroly solventnosti podniku a jeho vlastníků,
c) roční účetní závěrky podniku musí být ověřována jednou nebo více osobami, které jsou k auditu účetnictví zmocněny podle vnitrostátního práva,
d) pokud má podnik pouze jediného vlastníka, musí tento vlastník přijmout opatření na ochranu investorů pro případ, že by podnik ukončil činnost následkem úmrtí vlastníka nebo jeho neschopnosti nebo v jakémkoli podobném případě;
2) "investičními službami a činnostmi" služby a činnosti, jež jsou uvedeny v oddíle A přílohy I a týkají se kteréhokoli z nástrojů uvedených v oddíle C přílohy I;
Komise postupem podle čl. 64 odst. 2 určí
- derivátové nástroje uvedené v bodě 7 oddílu C přílohy I, které mají znaky jiných derivátových finančních nástrojů, mimo jiné s ohledem na to, zda jsou zúčtovávány a vypořádávány prostřednictvím uznávaných zúčtovacích středisek nebo pomocí výzvy k dodatkové úhradě;
- derivátové nástroje uvedené v bodě 10 oddílu C přílohy I, které mají znaky jiných derivátových finančních nástrojů, mimo jiné s ohledem na to, zda jsou obchodovány na regulovaném trhu nebo MTF, zúčtovávány a vypořádávány prostřednictvím uznávaných zúčtovacích středisek nebo pomocí výzvy k dodatkové úhradě;
3) "doplňkovou službou" kterákoli ze služeb uvedených v oddíle B přílohy I;
4) "investičním poradenstvím" poskytování osobních doporučení klientovi na jeho žádost či z podnětu investičního podniku ohledně jedné či více transakcí týkajících se finančních nástrojů;
5) "prováděním příkazů na účet klientů" jednání k uzavření smlouvy o nákupu nebo prodeji jednoho či více finančních nástrojů na účet klientů;
6) "obchodováním na vlastní účet" obchodování za použití vlastního kapitálu podniku, které vede k uzavření transakcí ohledně jednoho nebo více finančních nástrojů;
7) "systematickým internalizátorem" investiční podnik, který organizovaně, často a systematicky obchoduje na vlastní účet prováděním příkazů klientů mimo regulovaný trh nebo MTF;
8) "tvůrcem trhu" osoba, která trvale působí na finančních trzích jako osoba ochotná obchodovat na vlastní účet formou nákupu a prodeje finančních nástrojů za použití vlastního kapitálu a za ceny, které si sama stanoví;
9) "správou portfolia" správa jednotlivých portfolií, s prostorem pro vlastní uvážení v rámci pověření od klientů, pokud tato portfolia zahrnují jeden nebo více finančních nástrojů;
10) "klientem" jakákoli fyzická nebo právnická osoba, které investiční podnik poskytuje investiční nebo doplňkové služby;
11) "profesionálním klientem" klient, který splňuje kritéria stanovená v příloze II;
12) "neprofesionálním klientem" klient, který není profesionálním klientem;
13) "organizátorem trhu" osoba nebo osoby řídící nebo vykonávající činnost regulovaného trhu.
Organizátorem trhu může být regulovaný trh sám;
14) "regulovaným trhem" mnohostranný systém, který provozuje nebo řídí organizátor trhu a který sdružuje nebo umožňuje sdružování početných zájmů třetích osob na nákupu či prodeji finančních nástrojů, uvnitř systému a v souladu s pevně stanovenými pravidly, způsobem, jenž vede k uzavření smlouvy týkající se finančních nástrojů přijatých k obchodování podle jeho pravidel nebo systémů, a který má povolení a funguje pravidelně a v souladu s hlavou III;
15) "mnohostranným systémem obchodování (multilateral trading facility – MTF)" mnohostranný systém, který provozuje investiční podnik nebo organizátor trhu a který sdružuje početné zájmy třetích osob na nákupu či prodeji finančních nástrojů – uvnitř systému a v souladu s pevně stanovenými pravidly – způsobem, který vede k uzavření smlouvy v souladu s ustanoveními hlavy II;
16) "limitním příkazem" příkaz k nákupu či prodeji finančního nástroje při stanoveném cenovém omezení nebo výhodněji a ve stanoveném objemu;
17) "finančními nástroji" nástroje uvedené v oddíle C přílohy I;
18) "převoditelnými cennými papíry" třídy cenných papírů, které jsou obchodovatelné na kapitálovém trhu (s výjimkou platebních nástrojů), například
a) akcie společností a další cenné papíry rovnocenné akciím společností, osobních společností či jiných subjektů včetně depozitních certifikátů k těmto akciím;
b) dluhopisy a jiné formy dluhových cenných papírů, včetně depozitních certifikátů k těmto cenným papírům;
c) všechny ostatní cenné papíry, se kterými je spojeno právo nabývat nebo prodávat takové převoditelné cenné papíry nebo ze kterých vyplývá právo na vypořádání v penězích, jež se určuje odkazem na převoditelné cenné papíry, měny, úrokové sazby nebo výnosy, komodity či jiné indexy či míry;
19) "nástroji peněžního trhu" typy nástrojů, s nimiž se obvykle obchoduje na peněžním trhu, například státní pokladniční poukázky, vkladové listy a obchodní cenné papíry, s výjimkou platebních nástrojů;
20) "domovským členským státem"
a) v případě investičních podniků
i) členský stát, kde se nachází ústředí investičního podniku, pokud je investiční podnik fyzickou osobou;
ii) členský stát, v němž má investiční podnik sídlo, pokud je investiční podnik právnickou osobou;
iii) členský stát, kde se nachází ústředí investičního podniku, pokud podle vnitrostátního práva dotyčného státu nemá investiční podnik sídlo;
b) v případě regulovaného trhu členský stát, v němž je regulovaný trh registrován, nebo pokud podle vnitrostátních právních předpisů nemá sídlo, členský stát, kde se nachází ústředí regulovaného trhu;
21) "hostitelským členským státem" členský stát jiný než domovský členský stát, v němž má investiční podnik pobočku nebo v němž poskytuje služby nebo vykonává činnost, nebo členský stát, v němž regulovaný trh činí vhodná opatření, kterými umožňuje dálkovým členům nebo účastníkům usazeným ve stejném členském státě přístup k obchodování ve svém systému;
22) "příslušným orgánem" orgán který každý členský stát určí v souladu s článkem 48, pokud tato směrnice nestanoví jinak;
23) "úvěrovými institucemi" úvěrové instituce ve smyslu směrnice 2000/12/ES;
24) "správcovskou společností SKIPCP" správcovská společnost vymezená ve směrnici Rady 85/611/EHS ze dne 20. prosince 1985 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) [18];
25) "smluvním zástupcem" fyzická nebo právnická osoba, která na plnou a bezpodmínečnou odpovědnost pouze jednoho investičního podniku, na jehož účet jedná, propaguje investice nebo doplňkové služby u klientů nebo potenciálních klientů, přijímá a předává pokyny nebo příkazy klientů v souvislosti s investičními službami nebo finančními nástroji, umísťuje finanční nástroje nebo poskytuje poradenství klientům nebo potenciálním klientům ohledně těchto finančních nástrojů nebo služeb;
26) "pobočkou" místo výkonu obchodní činnosti jiné než ústředí, které je součástí investičního podniku, nemá právní subjektivitu a poskytuje investiční služby nebo provádí investiční činnosti a které může rovněž provádět doplňkové služby, k nimž dostal investiční podnik povolení; všechna místa výkonu obchodní činnosti zřízená v tomtéž členském státě investičním podnikem s ústředím v jiném členském státě jsou považována za jedinou pobočku;
27) "kvalifikovanou účastí" přímá nebo nepřímá účast v investičním podniku představující nejméně 10 % základního kapitálu podniku nebo hlasovacích práv ve smyslu článku 92 směrnice 2001/34/ES nebo umožňující uplatňovat podstatný vliv na řízení investičního podniku, v němž má daná osoba účast;
28) "mateřským podnikem" mateřský podnik ve smyslu článků 1 a 2 sedmé směrnice Rady 83/349/EHS ze dne 13. června 1983 o konsolidovaných účetních závěrkách [19];
29) "dceřiným podnikem" dceřiný podnik ve smyslu článků 1 a 2 směrnice 83/349/EHS, včetně jakéhokoli dceřiného podniku patřícího dceřinému podniku mateřského podniku, jenž stojí v čele těchto podniků;
30) "kontrolou" kontrola ve smyslu článku 1 směrnice 83/349/EHS;
31) "úzkým propojením" stav, kdy jsou dvě nebo více fyzických či právnických osob spojeny
a) účastí, čímž se rozumí držení, přímé nebo kontrolou, nejméně 20 % hlasovacích práv nebo základního kapitálu některého podniku,
b) kontrolou, čímž se rozumí vztah mezi mateřským a dceřiným podnikem ve všech případech uvedených v čl. 1 odst. 1 a 2 směrnice 83/349/EHS nebo obdobný vztah mezi fyzickou či právnickou osobou a podnikem; dceřiný podnik jiného dceřiného podniku se rovněž považuje za dceřiný podnik mateřského podniku, který stojí v čele těchto podniků.
Stav, kdy jsou dvě nebo více fyzických či právnických osob trvale vázány k jedné a téže osobě vztahem kontroly, se rovněž považuje za úzké propojení mezi těmito osobami;
2. Ke zohlednění vývoje na finančních trzích a k zajištění jednotného uplatňování této směrnice může Komise postupem podle čl. 64 odst. 2 upřesnit definice uvedené v odstavci 1 tohoto článku.
HLAVA II
PODMÍNKY POVOLENÍ A ČINNOSTI PRO INVESTIČNÍ PODNIKY
KAPITOLA I
PODMÍNKY A POSTUPY PRO POVOLENÍ
Článek 5
Požadavek na povolení
1. Každý členský stát vyžaduje, aby poskytování investičních služeb nebo výkonu činností formou výkonu povolání nebo podnikání podléhalo předchozímu povolení v souladu s touto kapitolou.
Toto povolení vydává příslušný orgán domovského členského státu určený v souladu s článkem 48.
2. Odchylně od odstavce 1 povolí členské státy kterémukoli organizátorovi trhu provozovat MTF, pokud bylo ověřeno, že tento organizátor splňuje ustanovení této kapitoly s výjimkou článků 11 a 15.
3. Členské státy vytvoří rejstřík všech investičních podniků.
Tento rejstřík je veřejně přístupný a obsahuje údaje o službách nebo činnostech, pro něž má investiční podnik povolení.
Rejstřík se pravidelně se aktualizuje.
4. Každý členský stát vyžaduje, aby
- se ústředí každého investičního podniku, který je právnickou osobou, nacházelo v témže členském státě jako jeho sídlo,
- se ústředí každého investičního podniku, který není právnickou osobou, nebo každého investičního podniku, který je právnickou osobou, ale podle vnitrostátních právních předpisů dotyčného státu nemá sídlo, nacházelo v členském státě, v němž tento podnik skutečně vykonává činnost.
5. V případě investičních podniků, které poskytují pouze investiční poradenství nebo službu příjímání a předávání příkazů za podmínek stanovených v článku 3, mohou členské státy příslušnému orgánu povolit, aby přenesl na jiný subjekt správní, přípravné nebo doplňkové úkoly související s vydáváním povolení v souladu s podmínkami stanovenými v čl. 48 odst. 2.
Článek 6
Rozsah povolení
1. Domovský členský stát zajistí, aby byly v povolení uvedeny investiční služby nebo činnosti, které je investiční podnik oprávněn poskytovat nebo vykonávat.
Povolení se může vztahovat i na jednu nebo více doplňkových služeb uvedených v oddíle B přílohy I. V žádném případě však nesmí být povolení vydáno pouze k poskytování doplňkových služeb.
2. Investiční podnik, který usiluje o povolení k rozšíření své činnosti o další investiční služby, investiční činnosti nebo doplňkové služby, které v době prvního povolení nepředpokládal, podá žádost o rozšíření tohoto povolení.
3. Povolení je platné pro celé Společenství a umožňuje investičnímu podniku poskytovat služby nebo vykonávat činnosti, ke kterým povolení získal, v celém Společenství, a to buď prostřednictvím zřízení pobočky, nebo formou volného pohybu služeb.
Článek 7
Postupy vydávání povolení a zamítnutí žádostí o povolení
1. Příslušný orgán povolení nevydá, dokud nebude plně přesvědčen, že žadatel splňuje veškeré požadavky stanovené předpisy přijatými na základě této směrnice.
2. Investiční podnik poskytne veškeré údaje, včetně plánu činnosti, který uvádí mimo jiné typy předpokládaných obchodů a organizační struktura, nezbytné k tomu, aby se mohl příslušný orgán přesvědčit, že investiční podnik k okamžiku prvního povolení přijal veškerá opatření nutná ke splnění povinností podle této kapitoly.
3. Žadatel bude do šesti měsíců ode dne podání úplné žádosti informován, zda mu povolení bylo či nebylo vydáno.
Článek 8
Odnětí povolení
Příslušný orgán může odejmout povolení vydané investičnímu podniku, který
a) nevyužije povolení do 12 měsíců, výslovně se jej vzdá nebo déle než šest předchozích měsíců neposkytuje investiční služby či nevykonává investiční činnost, pokud dotyčný členský stát nestanoví, že v těchto případech povolení propadá;
b) získal povolení na základě nepravdivého prohlášení nebo jinými protiprávními prostředky;
c) již nesplňuje podmínky, za kterých bylo povolení vydáno, například podmínky stanovené ve směrnici 93/6/EHS;
d) vážně a systematicky porušuje předpisy přijaté na základě této směrnice, které upravují podmínky výkonu činnosti investičních podniků;
e) spadá mezi kterýkoli z případů, kdy vnitrostátní právo v souvislosti se záležitostmi mimo oblast působnosti této směrnice stanoví odnětí povolení.
Článek 9
Osoby, které skutečně řídí činnost
1. Členské státy vyžadují, aby osoby, které skutečně řídí činnost investičního podniku, měly dostatečně dobrou pověst a dostatečné množství zkušeností k zajištění řádného a obezřetného vedení investičního podniku.
Pokud o povolení k provozování MTF žádá organizátor trhu a osoby, které skutečně řídí činnost MTF, jsou totožné s osobami, které skutečně řídí činnost regulovaného trhu, má se za to, že tyto osoby splňují požadavky stanovené v prvním pododstavci.
2. Členské státy vyžadují, aby investiční podnik ohlašoval příslušnému orgánu veškeré změny svého vedení spolu se všemi údaji nutnými k posouzení toho, zda má nové vedení podniku dostatečně dobrou pověst a dostatečné množství zkušeností.
3. Příslušný orgán odmítne vydat povolení, pokud není přesvědčen o tom, že osoby, které budou skutečně řídit činnost investičního podniku, mají dostatečně dobrou pověst a dostatečné množství zkušeností, nebo pokud existují objektivní a prokazatelné důvody k domněnce, že navrhované změny vedení podniku představují ohrožení jeho řádného a obezřetného vedení.
4. Členské státy vyžadují, aby řízení investičního podniku prováděly alespoň dvě osoby splňující podmínky uvedené v odstavci 1.
Odchylně od prvního pododstavce mohou členské státy vydat povolení investičním podnikům, které jsou fyzickými osobami, nebo investičním podnikům, které jsou právnickými osobami řízenými v souladu se svými zakládacími dokumenty a vnitrostátním právem jedinou fyzickou osobou.
Členské státy však vyžadují, aby existovala jiná opatření, která zajistí řádné a obezřetné vedení těchto investičních podniků.
Článek 10
Akcionáři a členové s kvalifikovanou účastí
1. Příslušné orgány nevydají povolení k poskytování investičních služeb nebo výkonu investičních činností investičním podnikem, dokud nejsou informovány o totožnosti jeho akcionářů nebo členů, ať přímých či nepřímých, fyzických či právnických osob, které mají kvalifikované účasti, a o výši těchto kvalifikovaných účastí.
Příslušné orgány odmítnou vydat povolení, pokud s ohledem na potřebu zajistit řádné a obezřetné vedení investičního podniku nejsou přesvědčeny o vhodnosti výše zmíněných akcionářů či členů s kvalifikovanou účastí.
Pokud existují úzká propojení mezi investičním podnikem a jinými fyzickými nebo právnickými osobami, vydá příslušný orgán povolení pouze v případě, že tato propojení nebrání příslušnému orgánu v účinném dohledu.
2. Příslušný orgán odmítne vydat povolení, pokud právní a správní předpisy třetí země vztahující se na jednu nebo více fyzických či právnických osob, s nimiž je podnik úzce propojen, nebo obtíže spojené s jejich vymáháním brání příslušnému orgánu ve výkonu dohledu.
3. Členské státy vyžadují, aby každá fyzická nebo právnická osoba, která zamýšlí přímo či nepřímo nabýt kvalifikovanou účast v investičním podniku, nejprve v souladu s druhým pododstavcem uvědomila příslušný orgán o objemu výsledné kvalifikované účasti.
Takové osoby musí rovněž příslušné orgány uvědomit, pokud navrhnou zvýšit nebo snížit svou kvalifikovanou účast tak, že by podíl na hlasovacích právech nebo na základním kapitálu, který budou držet, dosáhl na úroveň, klesl pod úroveň nebo přesáhl úroveň 20 %, 33 % či 50 %, nebo že by se investiční podnik stal nebo by přestal být jejich dceřiným podnikem.
Aniž je dotčen odstavec 4, může příslušný orgán ve lhůtě do tří měsíců ode dne oznámení navrhovaného nabytí uvedeného v prvním pododstavci vznést proti takovému plánu námitky, pokud s ohledem na potřebu zajistit řádné a obezřetné vedení investičního podniku není přesvědčen o vhodnosti osob uvedených v prvním pododstavci.
Pokud proti takovému plánu nemá příslušný orgán námitek, může stanovit lhůtu pro jeho provedení.
4. Pokud je nabyvatelem majetkové účasti uvedené v odstavci 3 investiční podnik, úvěrová instituce, pojišťovna nebo správcovská společnost SKIPCP s povolením v jiném členském státě nebo mateřský podnik investičního podniku, úvěrové instituce, pojišťovny nebo správcovské společnosti SKIPCP s povolením v jiném členském státě nebo osoba kontrolující investiční podnik, úvěrovou instituci, pojišťovnu nebo správcovskou společnost SKIPCP s povolením v jiném členském státě a pokud by se následkem tohoto nabytí podnik stal dceřiným podnikem nabyvatele nebo by přešel pod jeho kontrolu, podléhá posouzení tohoto nabytí předchozí konzultaci podle článku 60.
5. Členské státy vyžadují, aby investiční podnik v případě, že se dozví o nabytí nebo pozbytí majetkových účastí na svém základním kapitálu, v jehož důsledku majetkové podíly přesáhnou prahové hodnoty uvedené v odst. 3 prvním pododstavci nebo pod ně klesnou, bez prodlení uvědomil příslušný orgán.
Alespoň jednou ročně rovněž investiční podniky sdělí příslušnému orgánu jména akcionářů a členů držících kvalifikované účasti a výši těchto účastí, jak vyplývá například z informací získaných na výroční valné hromadě akcionářů a členů nebo z plnění předpisů vztahujících se na společnosti, jejichž převoditelné cenné papíry jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu.
6. Členské státy vyžadují, aby v případech, kde by mohl vliv vykonávaný osobami uvedenými v odst. 1 prvním pododstavci poškodit řádné a obezřetné vedení investičního podniku, přijal příslušný orgán vhodná opatření, která by takové situaci zabránila.
Taková opatření mohou spočívat v žádosti o soudní příkazy nebo uvalení sankcí vůči řídícím pracovníkům a osobám odpovědným za řízení podniku nebo v pozastavení výkonu odpovídajících hlasovacích práv spojených s akciemi v držení dotyčných akcionářů nebo členů.
Podobná opatření se přijmou ve vztahu k osobám, jež neplní povinnost poskytovat předem informace o nabytí nebo zvýšení kvalifikované účasti.
Pokud je účast nabyta navzdory námitkám příslušných orgánů, přijmou členské státy bez ohledu na jiné sankce, které lze přijmout, opatření, jimiž pozastaví výkon odpovídajících hlasovacích práv, prohlásí provedené hlasování za neplatné nebo je případně zruší.
Článek 11
Členství v povoleném systému pro odškodnění investorů
Příslušný orgán ověří, zda subjekt, který žádá o povolení jako investiční podnik, plní v době vydání povolení své povinnosti ze směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/9/ES ze dne 3. března 1997 o systémech pro odškodnění investorů [20].
Článek 12
Počáteční kapitál
Členské státy zajistí, aby příslušné orgány nevydaly povolení, pokud investiční podnik nemá s ohledem na povahu dané investiční služby nebo činnosti dostatečný počáteční kapitál v souladu s požadavky směrnice 93/6/EHS.
Než bude provedena revize směrnice 93/6/EHS, podléhají investiční podniky uvedené v článku 67 kapitálovým požadavkům stanoveným v uvedeném článku.
Článek 13
Organizační požadavky
1. Domovský členský stát vyžaduje, aby investiční podniky splňovaly organizační požadavky stanovené v odstavcích 2 až 8.
2. Investiční podnik zavede vhodné strategie a postupy umožňující zajistit, že on sám i jeho řídící pracovníci, zaměstnanci a smluvní zástupci budou plnit povinnosti podle této směrnice a dodržovat odpovídající pravidla pro osobní transakce prováděné těmito osobami.
3. Investiční podnik udržuje a uplatňuje účinná organizační a administrativní opatření k tomu, aby přijímal veškerá přiměřená opatření k tomu, aby střety zájmů vymezené v článku 18 neovlivnily záporně zájmy jeho klientů.
4. Investiční podnik přijme přiměřená opatření k tomu, aby zajistil nepřerušené a řádné poskytování investičních služeb a výkon investičních činností.
K tomuto účelu využívá vhodné a přiměřené systémy, zdroje a postupy.
5. Pokud investiční podnik pověří plněním provozních úkolů, které jsou zásadní pro poskytování nepřerušených a uspokojivých služeb klientům a nepřerušený a uspokojivý výkon investičních činností, třetí osobu, přijme přiměřená opatření k vyloučení nepřiměřeného zvýšení provozního rizika.
Externí zajištění důležitých provozních funkcí nelze provádět způsobem, který by významně poškodil kvalitu vnitřní kontroly a schopnost osoby provádějící dohled sledovat, zda podnik řádně plní všechny povinnosti.
Investiční podnik musí mít řádné administrativní a účetní postupy, mechanismy vnitřní kontroly, účinné postupy k posouzení rizik a účinná kontrolní a ochranná opatření pro systémy zpracovávání dat.
6. Investiční podnik zajistí, aby o všech jím prováděných službách a transakcích byly vedeny záznamy, které příslušnému orgánu umožní sledovat plnění požadavků této směrnice, a zejména ověřit, zda investiční podnik plní všechny povinnosti vůči klientům nebo potenciálním klientům.
7. Pokud drží finanční nástroje, které patří klientům, přijme investiční podnik vhodná opatření, aby byla chráněna vlastnická práva klientů, především v případě nesolventnosti investičního podniku, a aby se zabránilo tomu, že investiční podnik použije těchto nástrojů na vlastní účet bez výslovného souhlasu klienta.
8. Pokud drží peněžní prostředky, které patří klientům, přijme investiční podnik vhodná opatření, aby byla chráněna práva klientů a zabránilo se investičnímu podniku, s výjimkou úvěrových institucí, používat peněžní prostředky klienta na vlastní účet.
9. V případě poboček investičních podniků vymáhá plnění povinnosti stanovené v odstavci 6, pokud jde o transakce prováděné pobočkou, příslušný orgán členského státu, ve kterém je pobočka umístěna, aniž je dotčena možnost příslušného orgánu domovského členského státu investičního podniku mít k příslušným záznamům přímý přístup.
10. Ke zohlednění technického vývoje na finančních trzích a k zajištění jednotného uplatňování odstavců 2 až 9 přijme Komise postupem podle čl. 64 odst. 2 prováděcí opatření upřesňující konkrétní organizační požadavky kladené na investiční podniky, které poskytují různé investiční služby nebo vykonávají různé investiční činnosti a poskytují doplňkové služby nebo jejich kombinaci.
Článek 14
Postup obchodování a dokončování transakcí v MTF
1. Členské státy kromě splnění požadavků stanovených v článku 13 vyžadují, aby investiční podniky nebo organizátoři trhu provozující MTF stanovili transparentní a pevná pravidla a postupy pro spravedlivé a řádné obchodování a stanovili objektivní kritéria pro účinné provádění příkazů.
2. Členské státy vyžadují, aby investiční podniky nebo organizátoři trhu provozující MTF stanovili transparentní pravidla pro kritéria určování finančních nástrojů, s nimiž lze v jejich systémech obchodovat.
Členské státy vyžadují, aby v případě potřeby investiční podniky nebo organizátoři trhu provozující MTF poskytli dostatečné, veřejně dostupné informace nebo umožnili k takovým informacím přístup, aby mohli uživatelé učinit investiční rozhodnutí, a to s přihlédnutím k povaze uživatelů i k typům obchodovaných nástrojů
3. Členské státy zajistí, aby se články 19, 21 a 22 nevztahovaly na transakce uzavřené podle pravidel MTF mezi jeho členy či účastníky nebo mezi MTF a jeho členy či účastníky v souvislosti s využíváním MTF.
Členové nebo účastníci MTF však musí plnit povinnosti stanovené v článcích 19, 21 a 22 ve vztahu ke svým klientům, pokud jednají na účet svých klientů a provádějí příkazy prostřednictvím systémů MTF.
4. Členské státy vyžadují, aby investiční podniky nebo organizátoři trhu provozující MTF na základě objektivních kritérií stanovili a udržovali transparentní pravidla přístupu k systému. Tato pravidla musí splňovat podmínky stanovené v čl. 42 odst. 3.
5. Členské státy vyžadují, aby investiční podniky nebo organizátoři trhu provozující MTF jasně informovali uživatele o tom, jakou má každý z nich odpovědnost za vypořádání transakcí prováděných v systému.
Členské státy dále vyžadují, aby investiční podniky nebo organizátoři trhu provozující MTF přijali nezbytná opatření umožňující efektivní vypořádávání transakcí uzavřených v rámci systémů MTF.
6. Pokud je v MTF bez souhlasu emitenta obchodován i převoditelný cenný papír, který byl přijat k obchodování na regulovaném trhu, nepodléhá emitent žádné povinnosti týkající se počátečního, průběžného nebo jednorázového účelového zveřejňování finančních údajů v souvislosti s MTF.
7. Členské státy vyžadují, aby každý investiční podnik nebo organizátor trhu provozující MTF ihned splnil veškeré pokyny vydané příslušným orgánem podle čl. 50 odst. 1 k pozastavení obchodování s finančním nástrojem nebo jeho stažení z obchodování.
Článek 15
Vztahy se třetími zeměmi
1. Členské státy uvědomí Komisi o veškerých potížích obecné povahy, s nimiž se jejich investiční podniky potýkají při svém usazování nebo poskytování investičních služeb nebo provádění investičních činností ve třetích zemích.
2. Pokud Komise na základě informací, které jí byly předány podle odstavce 1, shledá, že určitá třetí země neumožňuje investičním podnikům Společenství účinný přístup na trh srovnatelný s přístupem, který Společenství umožňuje investičním podnikům dotyčné třetí země, může předložit Radě návrhy, aby jí bylo uděleno odpovídající zmocnění pro jednání za účelem získání srovnatelných podmínek hospodářské soutěže pro investiční podniky Společenství.
Rada rozhoduje kvalifikovanou většinou.
3. Pokud Komise na základě informací, které jí byly předány podle odstavce 1, shledá, že se investičním podnikům Společenství v určité třetí zemi nedostává národního zacházení poskytujícího stejné konkurenční příležitosti, jaké mají investiční podniky dotyčné třetí země, a že nejsou splněny podmínky účinného přístupu na trh, může Komise zahájit jednání za účelem nápravy této situace.
64 odst. 2 kdykoli a současně se zahájením jednání rozhodnout, že příslušné orgány členských států musí omezit nebo pozastavit svá rozhodnutí o stávajících nebo budoucích žádostech o povolení a o nabývání majetkových účastí přímými nebo nepřímými mateřskými podniky podléhajícími právním předpisům dotyčné třetí země.
Tato omezení nebo pozastavení se nesmějí vztahovat na zakládání dceřiných podniků investičními podniky, které mají řádné povolení ve Společenství, nebo jejich dceřinými společnostmi ani na nabývání majetkových účastí takovými podniky nebo dceřinými společnostmi v investičních podnicích Společenství.
Trvání těchto opatření nesmí přesáhnout dobu tří měsíců.
Před koncem tříměsíčního období uvedeného ve druhém pododstavci a s ohledem na výsledky jednání může Komise postupem podle čl. 64 odst. 2 rozhodnout o prodloužení platnosti těchto opatření.
4. Pokud se Komise domnívá, že nastala jedna ze situací popsaných v odstavcích 2 a 3, členské státy ji na požádání uvědomí
a) o každé žádosti o povolení podniku, který je přímým či nepřímým dceřiným podnikem mateřského podniku řídícího se právem dotyčné třetí země;
b) kdykoli jsou v souladu s čl. 10 odst. 3 informovány, že takový mateřský podnik zamýšlí nabýt majetkovou účast v určitém investičním podniku Společenství tak, že by se z uvedeného podniku stal jeho dceřiný podnik.
Tato povinnost poskytnout informace zaniká, jakmile je dosaženo dohody s dotyčnou třetí zemí nebo jakmile přestanou platit opatření uvedená v odst. 3 druhém a třetím pododstavci.
5. Opatření přijatá podle tohoto článku musí být v souladu se závazky Společenství z veškerých dvoustranných nebo mnohostranných mezinárodních smluv, jimiž se řídí přístup k činnosti investičních podniků a její výkon.
KAPITOLA II
PROVOZNÍ PODMÍNKY INVESTIČNÍCH PODNIKŮ
Oddíl 1
Obecná ustanovení
Článek 16
Pravidelný přezkum podmínek prvního povolení
1. Členské státy vyžadují, aby investiční podnik povolený na jejich území nepřetržitě plnil podmínky stanovené v prvním povolení podle kapitoly I této hlavy.
2. Členské státy vyžadují, aby příslušné orgány stanovily vhodné metody ke sledování toho, zda investiční podniky plní svou povinnost podle odstavce 1.
Dále vyžadují, aby investiční podniky informovaly příslušné orgány o veškerých podstatných změnách podmínek prvního povolení.
3. V případě investičních podniků, které poskytují pouze investiční poradenství, mohou členské státy příslušnému orgánu povolit, aby správní, přípravné nebo doplňkové úkoly související s přezkumem podmínek prvního povolení přenesl za podmínek stanovených v čl. 48 odst. 2 na jiný subjekt.
Článek 17
Obecná povinnost trvalého dohledu
1. Členské státy zajistí, aby příslušné orgány sledovaly činnost investičních podniků, aby mohly posoudit plnění provozních podmínek stanovených v této směrnici.
Členské státy dále zajistí, aby byla přijata vhodná opatření umožňující příslušným orgánům získat údaje nezbytné k posouzení toho, zda investiční podniky tyto povinnosti plní.
2. V případě investičních podniků, které poskytují pouze investiční poradenství, mohou členské státy příslušnému orgánu povolit, aby správní, přípravné nebo doplňkové úkoly související s pravidelným sledováním provozních požadavků přenesl za podmínek stanovených v čl. 48 odst. 2 na jiný subjekt.
Článek 18
Střet zájmů
1. Členské státy vyžadují, aby investiční podniky přijaly veškerá přiměřená opatření ke zjištění střetů zájmů mezi podnikem, včetně jeho řídících pracovníků, zaměstnanců a smluvních zástupců nebo jakoukoli osobou s ním přímo nebo nepřímo spojenou kontrolou, a jeho klienty nebo mezi dvěma klienty, který vznikne v průběhu poskytování investičních a doplňkových služeb nebo jejich kombinace.
2. Pokud organizační nebo administrativní opatření přijatá investičním podnikem v souladu s čl. 13 odst. 3 k řízení střetu zájmů nejsou dostatečná k tomu, aby s přiměřenou jistotou zajistila, že rizikům poškození zájmů klientů bude zabráněno, sdělí jasně investiční podnik obecnou povahu nebo zdroje střetů zájmů klientovi předtím, než provede obchod jeho jménem.
3. Ke zohlednění technického vývoje na finančních trzích a k zajištění jednotného uplatňování odstavců 1 a 2 přijme Komise postupem podle čl. 64 odst. 2 prováděcí opatření týkající se
a) definování opatření, jejichž přijetí lze od investičních podniků přiměřeně očekávat, ke zjištění, předcházení, řízení nebo sdělení střetů zájmů při poskytování různých investičních a doplňkových služeb nebo jejich kombinace;
b) stanovení vhodných kritérií pro určení druhů střetů zájmů, jejichž existence může poškodit zájmy klientů nebo potenciálních klientů investičního podniku.
Oddíl 2
Ustanovení k zajištění ochrany investorů
Článek 19
Pravidla chování při poskytování investičních služeb klientům
1. Členské státy vyžadují, aby investiční podnik při poskytování investičních služeb nebo případných doplňkových služeb klientům jednal čestně, spravedlivě a profesionálně v souladu s nejlepšími zájmy svých klientů, a zejména dodržoval zásady stanovené v odstavcích 2 až 8.
2. Veškeré informace, včetně propagačních sdělení, určené investičním podnikem pro klienty nebo potenciální klienty, musí být korektní, jasné a neklamavé.
Propagační sdělení musí být možné jako taková jasně určit.
3. Klientům nebo potenciálním klientům se poskytují srozumitelné informace o
- investičním podniku a jeho službách;
- finančních nástrojích a navrhovaných investičních strategiích, jejichž součástí by měly být vhodné pokyny a upozornění týkající se rizik spojených s investicemi do těchto nástrojů nebo určitých investičních strategií;
- systémech provádění a
- nákladech a souvisejících poplatcích,
aby byli přiměřeně schopni pochopit povahu a rizika investiční služby i nabízeného určitého typu finančního nástroje, a následně učinit informované investiční rozhodnutí.
Tyto informace lze poskytovat ve standardizované formě.
4. Při poskytování investičního poradenství nebo správě portfolia získá investiční podnik nezbytné informace o znalostech a zkušenostech klienta nebo potenciálního klienta v oblasti investic, pokud jde o specifický druh produktu nebo služby, o jeho finanční situaci a o jeho investičních cílech, aby tak mohl klientovi nebo potenciálnímu klientovi doporučit investiční službu a finanční nástroje, které jsou pro něj vhodné.
5. Členské státy zajistí, aby investiční podniky při poskytování investičních služeb jiných než služeb uvedených v odstavci 4 požádaly klienta nebo potenciálního klienta o poskytnutí informací o jeho znalostech a zkušenostech v oblasti investic v souvislosti s určitým nabízeným nebo požadovaným produktem nebo službou, aby tak mohly posoudit, zda jsou navrhovaná investiční služba nebo navrhovaný investiční produkt pro klienta vhodné.
Pokud se investiční podnik na základě informací získaných podle předchozího pododstavce domnívá, že produkt nebo služba nejsou pro klienta nebo potenciálního klienta vhodné, upozorní jej.
Toto upozornění lze poskytnout ve standardizované formě.
Pokud se klient nebo potenciální klient rozhodne informace uvedené v prvním pododstavci neposkytnout nebo pokud o svých znalostech a zkušenostech poskytne nedostatečné informace, upozorní investiční podnik klienta nebo potenciálního klienta, že toto rozhodnutí investičnímu podniku neumožní určit, zda jsou pro něj navrhovaný produkt nebo navrhovaná služba vhodné.
Toto upozornění lze poskytnout ve standardizované formě.
6. Členské státy povolí investičním podnikům, aby při poskytování investičních služeb, které spočívají v provádění nebo přijímání a předávání příkazů klientů spolu s doplňkovými službami nebo bez nich, poskytovaly tyto investiční služby svým klientům, aniž by musely získat informace nebo provést rozhodnutí uvedené v odstavci 5, jsou-li splněny tyto podmínky:
- výše uvedené služby se týkají akcií přijatých k obchodování na regulovaném trhu nebo na rovnocenném trhu třetí země, nástrojů peněžního trhu, dluhopisů nebo jiných forem dluhových cenných papírů (kromě dluhopisů nebo cenných papírů zahrnujících derivátový nástroj), SKIPCP a jiných nekomplexních finančních nástrojů.
Trh třetí země se považuje za rovnocenný regulovanému trhu, pokud splňuje požadavky rovnocenné požadavkům stanoveným v hlavě III.
Komise zveřejní seznam trhů, které jsou považovány za rovnocenné.
Tento seznam se pravidelně aktualizuje;
- služba je poskytována z podnětu klienta nebo potenciálního klienta;
- klient nebo potenciální klient byl jasně informován o tom, že při poskytování této služby nemusí investiční podnik posuzovat vhodnost poskytovaného nebo nabízeného nástroje nebo poskytované nebo nabízené služby, a že proto klient nebo potenciální klient nepožívá odpovídající ochrany podle pravidel chování; toto upozornění lze poskytnout ve standardizované formě;
- investiční podnik splní své povinnosti podle článku 18.
7. Investiční podnik vytvoří záznamy, jejichž součástí jsou dokument nebo dokumenty sjednané mezi podnikem a klientem stanovující práva a povinnosti stran a další podmínky, za kterých podnik poskytuje služby klientovi.
Práva a povinnosti smluvních stran lze začlenit odkazem na jiné dokumenty nebo právní texty.
8. Klient musí od investičního podniku získat přiměřené zprávy o službách, které podnik svým klientům poskytuje.
Tyto zprávy zahrnují podle potřeby náklady spojené s transakcemi a službami prováděnými jménem klienta.
9. Pokud je investiční služba nabízena jako součást finančního produktu, který již podléhá jiným právním předpisům Společenství nebo společným evropským normám vztahujícím se na úvěrové instituce a spotřebitelské úvěry v souvislosti s hodnocením rizik klientů nebo požadavky na informace, nevztahují se na tuto službu další povinnosti podle tohoto článku.
10. K zajištění nutné ochrany investorů a jednotného uplatňování odstavců 1 až 8 přijme Komise postupem podle čl. 64 odst. 2 prováděcí opatření zaručující, že investiční podniky budou při poskytování investičních nebo doplňkových služeb svým klientům jednat v souladu se zásadami stanovenými v uvedených odstavcích. Tato prováděcí opatření přihlédnou k
a) povaze služby nebo služeb, které jsou klientovi nebo potenciálnímu klientovi nabízeny nebo poskytovány, s přihlédnutím ke druhu, předmětu, objemu a četnosti transakcí;
b) povaze nabízených nebo zvažovaných finančních nástrojů;
c) neprofesionální nebo profesionální povaze klienta nebo potenciálního klienta.
Článek 20
Poskytování služeb prostřednictvím jiného investičního podniku
Členské státy umožní, aby se investiční podnik, který prostřednictvím jiného investičního podniku obdrží příkaz k provedení investičních nebo doplňkových služeb jménem klienta, mohl spolehnout na informace klienta předané tímto jiným podnikem.
Za úplnost a přesnost předávaných informací zůstává odpovědný investiční podnik, který příkazy zprostředkovává.
Investiční podnik, který tímto způsobem obdrží příkaz k provedení služeb jménem klienta, se rovněž může spolehnout na veškerá doporučení o službě nebo transakci, která klientovi jiný investiční podnik poskytl.
Za vhodnost poskytnutých doporučení či rad pro klienta zůstává odpovědný investiční podnik, který příkazy zprostředkovává.
Investiční podnik, který obdrží příkazy nebo objednávky klienta prostřednictvím jiného investičního podniku, zůstává odpovědný za poskytnutí služby nebo uskutečnění transakce na základě těchto informací nebo doporučení v souladu s odpovídajícími ustanoveními této hlavy.
Článek 21
Povinnost provádět příkazy za podmínek nejvýhodnějších pro klienta
1. Členské státy vyžadují, aby investiční podniky přijaly veškerá přiměřená opatření k tomu, aby při provádění příkazů dosáhly nejlepšího možného výsledku pro své klienty vzhledem k ceně, nákladům, rychlosti, pravděpodobnosti realizace a vypořádání, objemu, povaze nebo jinému aspektu souvisejícímu s provedením příkazu.
Avšak pokaždé, kdy existuje ze strany klienta konkrétní pokyn, provede investiční podnik příkaz podle tohoto konkrétního pokynu.
2. Členské státy vyžadují, aby investiční podniky zavedly a uplatňovaly účinná opatření k plnění odstavce 1.
Členské státy zejména vyžadují, aby investiční podniky stanovily a používaly zásady provádění příkazů, které jim umožní v souladu s odstavcem 1 získat pro příkazy jejich klientů nejlepší možný výsledek.
3. Zásady provádění příkazů zahrnují pro každou třídu nástrojů údaje o různých systémech, kde investiční podniky příkazy svých klientů provádějí, a o faktorech ovlivňujících volbu systému provádění.
Zahrnuje alespoň ty systémy, které investičnímu podniku umožňují při provádění příkazů klientů trvale dosahovat nejlepšího možného výsledku.
Členské státy vyžadují, aby investiční podniky poskytovaly svým klientům vhodné informace o svých zásadách provádění příkazů.
Členské státy rovněž vyžadují, aby investiční podniky předem získaly souhlas svých klientů se zásadami provádění příkazů.
Pokud zásady provádění příkazů stanoví možnost, že příkazy klienta lze provést mimo regulovaný trh nebo MTF, vyžadují členské státy, aby investiční podnik o této možnosti klienta zvlášť informoval.
Členské státy vyžadují, aby investiční podniky získaly předem výslovný souhlas svých klientů, než jejich příkazy provedou mimo regulovaný trh nebo MTF.
Investiční podniky mohou tento souhlas získat buď formou obecné dohody, nebo pro jednotlivé transakce.
4. Členské státy vyžadují, aby investiční podniky sledovaly účinnost svých opatření a zásad provádění příkazů za účelem zjištění a případné nápravy jakýchkoli nedostatků.
Investiční podniky zejména pravidelně vyhodnocují, zda systémy provádění příkazů uvedené v zásadách provádění příkazů poskytují klientům nejlepší možný výsledek nebo zda jsou v opatřeních týkajících se provádění příkazů nutné změny.
Členské státy dále vyžadují, aby investiční podniky informovaly klienty o všech podstatných změnách svých opatření pro provádění příkazů nebo zásad provádění příkazů.
5. Členské státy vyžadují, aby byly investiční podniky schopny svým klientům na požádání prokázat, že jejich příkazy provedly v souladu se svými zásadami provádění příkazů.
6. K zajištění nutné ochrany investorů, spravedlivého a řádného fungování trhů a jednotného uplatňování odstavců 1, 3 a 4 přijme Komise postupem podle čl. 64 odst. 2 prováděcí opatření týkající se
a) kritérií pro určení relativního významu různých faktorů, které lze podle odstavce 1 brát v úvahu při určování nejlepšího možného výsledku vzhledem k velikosti a druhu příkazu a neprofesionální nebo profesionální povaze klienta;
b) faktorů, které může investiční podnik brát v úvahu při přezkumu svých opatření pro provádění příkazů, a okolností, za nichž mohou být změny těchto opatření vhodné.
Zejména jde o faktory k určení toho, které systémy umožňují investičním podnikům trvale získávat nejlepší možný výsledek při provádění příkazů klientů;
c) povahy a rozsahu informací, které mají být poskytnuty klientům o podnikových zásadách provádění příkazů podle odstavce 3.
Článek 22
Pravidla pro zpracování příkazů klientů
1. Členské státy vyžadují, aby investiční podniky, jež mají povolení provádět příkazy jménem klientů, zavedly postupy a opatření zajišťující neprodlené, spravedlivé a urychlené provedení příkazů klientů ve vztahu k příkazům ostatních klientů nebo obchodním zájmům investičního podniku.
Tyto postupy či opatření umožní provádění jinak srovnatelných příkazů klientů v závislosti okamžiku, kdy je investiční podnik obdržel.
2. Členské státy vyžadují, aby v případě limitního příkazu, který se týká akcií přijatých k obchodování na regulovaném trhu a který není za převažujících tržních podmínek okamžitě proveden, přijaly investiční podniky, pokud jim klient výslovně nedá jiný pokyn, opatření s cílem co nejdříve umožnit provedení tohoto příkazu okamžitým zveřejněním tohoto limitního příkazu klienta způsobem snadno přístupným ostatním účastníkům trhu.
Členské státy mohou rozhodnout, že investiční podniky tuto povinnost splní převedením limitního příkazu klienta na regulovaný trh nebo MTF.
Členské státy stanoví, že příslušné orgány mohou nevyžadovat zveřejnění limitního příkazu, který má ve srovnání s obvyklým tržním objemem určeným podle čl. 44 odst.
3. K zajištění toho, že opatření na ochranu investorů a spravedlivé a řádné fungování trhů budou zohledňovat technický vývoj na finančních trzích, a k zajištění jednotného uplatňování odstavců 1 a 2 přijme Komise postupem podle čl. 64 odst. 2 prováděcí opatření vymezující
a) podmínky a povahu postupů a opatření vedoucích k neprodlenému, spravedlivému a urychlenému provádění příkazů klientů, jakož i situace či druhy transakcí, u kterých se mohou investiční podniky přiměřeně odchýlit od neprodleného provedení, aby tak získaly podmínky pro klienty příznivější;
b) různé metody, na základě nichž lze mít za to, že investiční podnik splnil svou povinnost zveřejnit na trhu limitní příkazy klienta, které nejsou okamžitě proveditelné.
Článek 23
Povinnosti investičních podniků při využívání smluvních zástupců
1. Členské státy mohou rozhodnout, že umožní investičnímu podniku využívat smluvní zástupce pro účely podpory služeb investičního podniku, obstarávání obchodů nebo příjímání a předávání příkazů klientů nebo potenciálních klientů, umísťování finančních nástrojů a poskytování poradenství o finančních nástrojích a službách, které investiční podnik nabízí.
2. Členské státy vyžadují, aby v případě, že se investiční podnik rozhodne využít smluvního zástupce, byl tento podnik nadále plně a bezpodmínečně odpovědný za jakékoli jednání či opomenutí smluvního zástupce, pokud zástupce jedná na účet podniku.
Členské státy dále vyžadují, aby investiční podnik zajistil, že smluvní zástupce ve styku s jakýmkoli klientem nebo potenciálním klientem nebo před obchodováním s ním sdělí, v jaké funkci jedná a který podnik zastupuje.
Členské státy mohou v souladu s čl. 13 odst. 6, 7 a 8 povolit, aby smluvní zástupci registrovaní na jejich území nakládali s finančními prostředky nebo finančními nástroji klientů na účet a na plnou odpovědnost investičního podniku, za který na jejich území jednají, nebo v případě přeshraničních operací na území členského státu, který smluvnímu zástupci povolí nakládat s finančními prostředky klientů.
Členské státy vyžadují, aby investiční podniky sledovaly činnost svých smluvních zástupců způsobem, který zajistí, že budou v jednání prostřednictvím smluvních zástupců nadále plnit podmínky této směrnice.
3. Členské státy, které rozhodnou, že investičním podnikům povolí využívat smluvní zástupce, zřídí veřejný rejstřík.
Smluvní zástupci se zapisují do veřejného rejstříku v členském státě, v němž jsou usazeni.
Pokud členský stát, v němž je smluvní zástupce usazen, v souladu s odstavcem 1 rozhodl, že investičním podnikům s povolením od příslušných orgánů neumožní využívat smluvní zástupce, zapisují se tito smluvní zástupci u příslušného orgánu domovského členského státu investičního podniku, na jehož účet jednají.
Členské státy zajistí, aby smluvní zástupci byli do veřejného rejstříku zapsáni pouze tehdy, pokud je zjištěno, že mají dostatečně dobrou pověst a vhodné všeobecné, obchodní a odborné znalosti k tomu, aby mohli klientovi nebo potenciálnímu klientovi přesně sdělovat veškeré potřebné informace týkající se navrhované služby.
Členské státy mohou rozhodnout, že investiční podniky mohou ověřit, zda smluvní zástupci, které využívají, mají dostatečně dobrou pověst a znalosti podle třetího pododstavce.
Rejstřík se pravidelně aktualizuje.
Je veřejně přístupný.
4. Členské státy vyžadují, aby investiční podniky jmenující smluvní zástupce, přijaly vhodná opatření k tomu, aby předešly jakémukoli nepříznivému dopadu, který by činnost smluvního zástupce nespadající do oblasti působnosti této směrnice mohla mít na činnost prováděnou smluvním zástupcem na účet daného investičního podniku.
Členské státy mohou příslušným orgánům povolit, aby při registraci smluvních zástupců a sledování toho, zda smluvní zástupci splňují požadavky odstavce 3, spolupracovaly s investičními podniky a úvěrovými institucemi, jejich sdruženími a jinými subjekty.
Smluvní zástupci mohou být registrováni zejména investičním podnikem, úvěrovou institucí nebo jejich sdruženími a jinými subjekty pod dohledem příslušného orgánu.
5. Členské státy vyžadují, aby investiční podniky využívaly pouze smluvní zástupce zapsané ve veřejných rejstřících uvedených v odstavci 3.
6. Členské státy mohou zpřísnit požadavky stanovené v tomto článku nebo stanovit další požadavky na smluvní zástupce registrované na jejich území.
Článek 24
Transakce se způsobilými protistranami
1. Členské státy zajistí, aby investiční podniky s povolením provádět příkazy jménem klientů nebo obchodovat na vlastní účet nebo přijímat a předávat příkazy mohly vyvolat nebo uzavírat transakce se způsobilými protistranami, aniž by musely pro tyto transakce nebo jakékoli doplňující služby s těmito transakcemi přímo související splňovat povinnosti podle článků 19 a 21 a čl. 22 odst. 1.
2. Pro účely tohoto článku členské státy uznají jako způsobilé protistrany investiční podniky, úvěrové instituce, pojišťovny, SKIPCP a jejich správcovské společnosti, penzijní fondy a jejich správcovské společnosti, jiné finanční instituce povolené nebo regulované podle právních předpisů Společenství nebo vnitrostátních právních předpisů členského státu, podniky, na které se podle čl. 2 odst. 1 písm. k) a l) tato směrnice nevztahuje, vlády členských států a jejich orgány včetně veřejnoprávních subjektů pověřených správou veřejného dluhu, centrální banky a nadnárodní organizace.
Zařazením subjektu mezi způsobilé protistrany podle prvního pododstavce nejsou dotčena práva těchto subjektů žádat obecně nebo pro jednotlivé obchody o stejné zacházení jako s klienty, jejichž obchodní vztahy s investičním podnikem se řídí články 19, 21 a 22.
3. Členské státy mohou za způsobilé protistrany uznat i jiné podniky splňující předem určené přiměřené požadavky včetně množstevních prahových hodnot.
V případě transakce, u níž se potenciální protistrany nacházejí v různých členských státech, se investiční podnik podřídí postavení druhého podniku, jak je vymezují platné právní předpisy či opatření členského státu, ve kterém je tento druhý podnik usazen.
Členské státy zajistí, aby při uzavírání transakcí podle odstavce 1 s takovými podniky získal investiční podnik od budoucí protistrany výslovné potvrzení o tom, že souhlasí s tím, aby byla považována za způsobilou protistranu.
Členské státy umožní, aby investiční podnik získal toto potvrzení buď formou obecné dohody, nebo pro každou jednotlivou transakci.
4. Členské státy mohou za způsobilé protistrany uznat subjekty ze třetích zemí rovnocenné kategoriím subjektů uvedeným v odstavci 2.
Členské státy rovněž mohou za způsobilé protistrany uznat podniky ze třetích zemí, jak jsou uvedeny v odstavci 3, a to za stejných podmínek a se stejnými požadavky, jaké stanoví odstavec 3.
5. K zajištění jednotného uplatňování odstavců 2, 3 a 4 s ohledem na měnící se tržní praxi a k usnadnění účinného fungování jednotného trhu může Komise postupem podle čl. 64 odst. 2 přijmout prováděcí opatření vymezující
a) postupy pro žádost o zacházení jako s klientem v souladu s odstavcem 2,
b) postupy pro získání výslovného potvrzení od potenciálních protistran podle odstavce 3,
c) předem určené přiměřené požadavky včetně množstevních prahových hodnot umožňující, aby byl podnik považován za způsobilou protistranu podle odstavce 3.
Oddíl 3
Transparentnost a integrita trhu
Článek 25
Povinnost zachovat integritu trhů, předkládat hlášení o transakcích a vést záznamy
1. Aniž je dotčeno rozdělení odpovědnosti za kontrolu dodržování směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/6/ES ze dne 28. ledna 2003 o obchodování zasvěcených osob a manipulaci s trhem (zneužívání trhu) [21], zajistí členské státy přijetí vhodných opatření umožňujících příslušnému orgánu sledovat činnosti investičních podniků k zajištění toho, aby jednaly čestně, spravedlivě, profesionálně a způsobem podporujícím integritu trhu.
2. Členské státy vyžadují, aby investiční podniky uchovávaly nejméně po dobu pěti let pro příslušný orgán příslušné údaje týkající se všech transakcí s finančními nástroji, které provedly na vlastní účet nebo jménem klienta.
V případě transakcí provedených jménem klientů obsahují záznamy všechny informace o totožnosti klienta a informace požadované podle směrnice Rady 91/308/EHS ze dne 10. června 1991 o předcházení zneužití finančního systému k praní peněz [22].
3. Členské státy vyžadují, aby investiční podniky, které provádějí transakce s jakýmikoli finančními nástroji přijatými k obchodování na regulovaném trhu, předkládaly hlášení obsahující podrobnosti o takových transakcích příslušnému orgánu co nejrychleji, nejpozději do konce následujícího pracovního dne.
Tato povinnost platí bez ohledu na to, zda byly tyto transakce provedeny na regulovaném trhu.
Příslušné orgány přijmou v souladu s článkem 58 opatření nezbytná k zajištění toho, že tyto informace obdrží rovněž orgán příslušný trhu nejrelevantnějšího z hlediska likvidity těchto finančních nástrojů.
4. Hlášení obsahují zejména podrobnosti o názvech a číslech nakoupených nebo prodaných nástrojů, množství, data a časy uskutečnění a ceny transakcí a informace k identifikaci dotyčného investičního podniku.
5. Členské státy stanoví, že hlášení vypracovává pro příslušný orgán investiční podnik sám či třetí osoba jeho jménem nebo systém párování obchodů či zpravodajský systém, pokud je schválil příslušný orgán, nebo regulovaný trh nebo MTF, prostřednictvím jehož systémů byla transakce dokončena.
Pokud příslušnému orgánu podává hlášení o transakci přímo regulovaný trh, MTF nebo systém párování obchodů či zpravodajský systém schválený příslušným orgánem, lze od povinnosti investičního podniku stanovené v odstavci 3 upustit.
6. Jestliže se v souladu s čl. 32 odst. 7 hlášení podle tohoto článku předávají příslušnému orgánu hostitelského členského státu, předá tento orgán tyto informace příslušným orgánům domovského členského státu investičního podniku, pokud se tyto nerozhodnou, že si uvedené informace obdržet nepřejí.
7. K zajištění toho, že opatření na ochranu integrity trhu budou upravována způsobem zohledňujícím technický vývoj na finančních trzích, a k zajištění jednotného uplatňování odstavců 1 až 5, může Komise postupem podle čl. 64 odst. 2 přijmout prováděcí opatření vymezující metody a opatření pro ohlašování finančních transakcí, formu a obsah těchto hlášení a kritéria pro vymezení relevantního trhu v souladu s odstavcem 3.
Článek 26
Sledování, zda jsou dodržována pravidla MTF a další právní povinnosti
1. Členské státy vyžadují, aby investiční podniky a organizátoři trhu provozující MTF ve vztahu k MTF stanovili a udržovali účinná opatření a postupy pro pravidelné sledování toho, zda uživatelé dodržují jeho pravidla.
Investiční podniky a organizátoři trhu provozující MTF sledují transakce prováděné uživateli v rámci svých systémů, aby odhalili porušování těchto pravidel, veškeré obchodní podmínky narušující řádné fungování trhu nebo veškeré chování, které by mohlo svědčit o zneužívání trhu.
2. Členské státy vyžadují, aby investiční podniky a organizátoři trhu provozující MTF ohlašovali příslušnému orgánu významná porušení pravidel MTF nebo veškeré obchodní podmínky narušující řádné fungování trhu nebo veškeré chování, které by mohlo svědčit o zneužívání trhu.
Členské státy také vyžadují, aby investiční podniky a organizátoři trhu provozující MTF neprodleně podávali informace orgánu pověřenému vyšetřováním a stíháním zneužití trhu a poskytovali tomuto orgánu veškerou pomoc při vyšetřování a stíhání zneužití trhu, ke kterému došlo v jeho systémech nebo jejich prostřednictvím.
Článek 27
Povinnost investičních podniků zveřejňovat pevné kotace
1. Členské státy vyžadují, aby systematičtí internalizátoři akcií zveřejňovali pevné kotace akcií přijatých k obchodování na regulovaném trhu, pro které jsou systematickými internalizátory a pro které existuje likvidní trh.
V případě akcií, pro které neexistuje likvidní trh, sdělují systematičtí internalizátoři kotace svým klientům na požádání.
Tento článek se vztahuje na systematické internalizátory při obchodech s objemy nepřesahujícími standardní tržní objem.
Na systematické internalizátory, kteří obchodují pouze objemy o velikosti přesahující standardní tržní objem, se tento článek nevztahuje.
Systematičtí internalizátoři mohou rozhodnout o objemu nebo objemech transakcí, jejichž ceny budou kotovat.
Pro konkrétní akcii zahrnuje každá kotace pevnou kupní nebo prodejní cenu pro objem nebo objemy až do velikosti standardního tržního objemu pro třídu akcií, ke které daná akcie přísluší.
Kotace rovněž odrážejí převažující tržní podmínky pro tuto akcii.
Akcie se sdružují do tříd na základě aritmetického průměru hodnoty příkazů prováděných pro tuto akcii na trhu.
Standardním tržním objemem každé třídy akcií je objem představující aritmetický průměr hodnot příkazů provedených na trhu pro akcie patřící do každé třídy akcií.
Pro každou akcii se trh skládá ze všech příkazů provedených v souvislosti s danou akcií v Evropské unii kromě příkazů, které á ve srovnání s tržním objemem obvyklým pro danou akcii svým měřítkem velký rozsah.
2. Orgán příslušný pro trh nejrelevantnější z hlediska likvidity ve smyslu článku 25 stanoví nejméně jednou ročně na základě aritmetického průměru hodnot příkazů provedených na trhu pro danou akcii třídu akcií, ke které daná akcie přísluší.
Tyto informace se zpřístupňují všem účastníkům trhu.
3. Systematičtí internalizátoři své kotace zveřejňují pravidelně a průběžně během obvyklé doby obchodování.
Jsou oprávněni své kotace kdykoli aktualizovat.
Rovněž mohou za výjimečných podmínek na trhu své kotace stáhnout.
Kotace se zveřejňuje způsobem snadno dostupným pro ostatní účastníky trhu za přiměřených obchodních podmínek.
Systematičtí internalizátoři provádějí při dodržení článku 21 příkazy, které obdrží od neprofesionálních klientů v souvislosti s akciemi, pro které jsou systematickými internalizátory, za ceny kotované v okamžiku přijetí příkazu.
Systematičtí internalizátoři provádějí příkazy, které obdrží od profesionálních klientů v souvislosti s akciemi, pro které jsou systematickými internalizátory, za cenu kotovanou v okamžiku přijetí příkazu.
V odůvodněných případech však mohou tyto příkazy provádět za cenu lepší, pokud tato cena spadá do zveřejněného rozpětí blízkého podmínkám trhu a pokud jde o příkazy většího objemu, než je objem obvykle obchodovaný neprofesionálním klientem.
Kromě toho mohou systematičtí internalizátoři provádět příkazy, které obdrží od profesionálních klientů, za ceny odlišné od cen kotovaných, aniž by museli plnit podmínky stanovené ve čtvrtém pododstavci, a to u transakcí, u nichž je realizace několika cenných papírů součástí jedné transakce, nebo u příkazů, které podléhají podmínkám jiným než aktuální tržní cena.
Pokud systematický internalizátor, jenž uvádí pouze jednu kotaci nebo jehož nejvyšší kotace je nižší než standardní tržní objem, obdrží od klienta příkaz týkající se objemu vyššího, než je jím kotovaný objem, ale nižšího, než je standardní tržní objem, může se rozhodnout tu část příkazu, která přesahuje velikost jeho kotace, provést za předpokladu, že bude provedena za kotovanou cenu, není-li podle podmínek předchozích dvou pododstavců dovoleno něco jiného.
Pokud systematický internalizátor kotuje různé objemy a obdrží a rozhodne se provést příkaz spadající mezi tyto objemy, provede jej za jednu z kotovaných cen v souladu s článkem 22, není-li podle podmínek předchozích dvou pododstavců dovoleno něco jiného.
4. Příslušné orgány kontrolují,
a) zda investiční podniky pravidelně aktualizují kupní a prodejní ceny zveřejňované v souladu s odstavcem 1 a udržují ceny, které odrážejí převažující podmínky trhu;
b) zda investiční podniky splňují podmínky pro provedení za lepší ceny, jak je stanoveno v odst. 3 čtvrtém pododstavci.
5. Na základě svých obchodních politik a způsobem objektivním a nediskriminačním mohou systematičtí internalizátoři rozhodnout, kterým investorům umožní přístup ke svým kotacím.
Proto musí mít jasná pravidla pro přístup k jejich kotacím.
Systematičtí internalizátoři mohou odmítnout uzavřít nebo mohou ukončit obchodní vztahy s investory na základě zvážení činitelů obchodní povahy, jakými jsou například solventnost investora, riziko protistrany a konečné vypořádání transakce.
6. K omezení rizika hromadění transakcí stejného klienta mohou systematičtí internalizátoři nediskriminačním způsobem omezit počet transakcí od téhož klienta, ke kterým se za zveřejněných podmínek zaváží.
Rovněž mohou nediskriminačním způsobem a v souladu s článkem 22 omezit celkový počet současných transakcí různých klientů, avšak pouze v případě, kdy počet nebo objem příkazů ze strany klientů značně převyšuje normu.
7. K zajištění jednotného uplatňování odstavců 1 až 6 způsobem, který podporuje efektivní oceňování akcií a maximalizuje možnost investičních podniků dosáhnout pro jejich klienty nejlepších podmínek, přijme Komise postupem podle čl. 64 odst. 2 prováděcí opatření, která
a) stanoví kritéria pro používání odstavců 1 a 2;
b) stanoví kritéria pro určení, kdy se kotace zveřejňuje pravidelně a průběžně a je snadno dostupná, jakož i prostředky, kterými mohou investiční podniky splnit svou povinnost zveřejnit kotace, k nimž patří tyto možnosti:
i) prostřednictvím infrastruktury kteréhokoli regulovaného trhu, který přijal dotyčný nástroj k obchodování,
ii) využitím služeb třetí osoby,
iii) prostřednictvím vlastních opatření;
c) stanoví obecná kritéria pro určení toho, kdy je realizace několika cenných papírů součástí jediné transakce, nebo příkazů, které podléhají podmínkám jiným než aktuální tržní cena;
d) stanoví obecná kritéria pro určení toho, co lze považovat za výjimečné okolnosti na trhu umožňující stažení kotací, i podmínky aktualizace kotací;
e) stanoví kritéria pro určení toho, v jakém objemu obvykle obchoduje neprofesionální klient;
f) stanoví kritéria pro určení toho, co představuje značné překročení normy podle odstavce 6;
g) stanoví kritéria pro určení toho, kdy ceny spadají do zveřejněného rozpětí blízkého tržním podmínkám.
Článek 28
Zveřejnění informací prováděné investičními podniky po uskutečnění obchodu
1. Členské státy vyžadují, aby investiční podniky, které mimo regulovaný trh nebo MTF uzavírají na vlastní účet nebo jménem klientů transakce s akciemi přijatými k obchodování na regulovaném trhu, zveřejňovaly alespoň objem a cenu těchto transakcí, jakož i čas, kdy byly uzavřeny.
Tyto informace se zveřejňují v okamžiku co nejbližšímu reálnému času, za přiměřených obchodních podmínek a způsobem snadno dostupným ostatním účastníkům trhu.
2. Členské státy vyžadují, aby informace zveřejňované v souladu s odstavcem 1 a lhůty, v nichž jsou zveřejňovány, splňovaly požadavky přijaté podle článku 45.
Pokud opatření přijatá podle článku 45 stanoví pro určité kategorie transakcí s akciemi odklad v předávání zpráv, vztahuje se tato možnost obdobně na transakce uzavřené mimo regulované trhy nebo MTF.
3. K zajištění transparentního a řádného fungování trhů a jednotného uplatňování odstavce 1 přijme Komise postupem podle čl. 64 odst. 2 prováděcí opatření, která
a) stanoví, kterými prostředky mohou investiční podniky splnit své povinnosti podle odstavce 1, včetně těchto možností:
i) prostřednictvím infrastruktury jakéhokoli regulovaného trhu, který přijal daný nástroj k obchodování nebo prostřednictvím zařízení MTF, ve kterém je daná akcie obchodována,
ii) využitím služeb třetí osoby,
iii) prostřednictvím vlastních opatření;
b) vyjasní způsoby uplatňování povinnosti podle odstavce 1 na transakce zahrnující použití akcií pro účely zajištění, půjček či jiné účely, pokud směnu akcií ovlivňují faktory jiné než aktuální tržní hodnota akcie.
Článek 29
Požadavky na transparentnost MTF před uskutečněním obchodu
1. Členské státy vyžadují, aby investiční podniky a organizátoři trhu provozující MTF zveřejňovali alespoň aktuální kupní a prodejní ceny, jakož i intenzitu obchodních zájmů na těchto cenách, sdělované prostřednictvím jejich systémů pro akcie přijaté k obchodování na regulovaném trhu.
Členské státy stanoví, že tyto informace budou poskytovány veřejnosti za přiměřených obchodních podmínek a průběžně během obvyklé doby obchodování.
2. Členské státy zajistí, aby příslušné orgány mohly investičním podnikům nebo organizátorům trhu provozujícím MTF prominout povinnost zveřejňovat informace uvedené v odstavci 1 na základě tržního modelu nebo druhu a velikosti příkazů v případech vymezených v souladu s odstavcem 3.
Příslušné orgány mohou tuto povinnost prominout zejména u transakcí, které jsou rozsahem větší než obvyklý tržní objem pro dané akcie nebo daný druh akcií.
3. K zajištění jednotného uplatňování odstavců 1 a 2 přijme Komise postupem podle čl. 64 odst. 2 prováděcí opatření týkající se
a) rozsahu zveřejňovaných kupních a prodejních cen nebo kotací určených tvůrců trhu a intenzity obchodních zájmů na těchto cenách;
b) velikosti a druhu příkazů, pro které lze prominout zveřejnění informací před uskutečněním obchodu podle odstavce 2;
c) tržního modelu, u kterého lze prominout zveřejnění informací před uskutečněním obchodu podle odstavce 2, a zejména možnosti uplatňování této povinnosti na metody obchodování používané MTF, který v rámci svých pravidel uzavírá transakce odkazem na ceny stanovené mimo systémy MTF nebo periodickou aukcí.
S výjimkou případů odůvodněných zvláštní povahou MTF je obsah těchto prováděcích opatření rovnocenný obsahu prováděcích opatření stanovených v článku 44 pro regulované trhy.
Článek 30
Požadavky na transparentnost MTF po uskutečnění obchodu
1. Členské státy vyžadují, aby investiční podniky a organizátoři trhu provozující MTF zveřejňovali alespoň cenu, objem a čas transakcí provedených v rámci jejich systémů s akciemi přijatými k obchodování na regulovaném trhu.
Členské státy vyžadují, aby byly o těchto transakcích zveřejňovány podrobnosti, a to za přiměřených obchodních podmínek a v okamžiku co nejbližšímu reálnému času.
Tento požadavek se nevztahuje na podrobnosti o obchodech provedených v MTF zveřejňované v rámci systémů regulovaného trhu.
2. Členské státy zajistí, aby příslušný orgán mohl povolit investičním podnikům nebo organizátorům trhu provozujícím MTF odložit zveřejnění podrobností o transakcích na základě jejich druhu nebo objemu.
Příslušné orgány mohou povolit odklad zveřejnění zejména u transakcí, které jsou rozsahem větší, než je obvyklý tržní objem pro dané akcie nebo daný druh akcií.
Členské státy vyžadují, aby MTF získaly předem souhlas příslušného orgánu k navrhovanému opatření na odklad zveřejnění obchodu, a dále vyžadují, aby byla tato opatření jasně sdělena účastníkům trhu a investorům obecně.
3. K zajištění účinného a řádného fungování finančních trhů i jednotného uplatňování odstavců 1 a 2 přijme Komise postupem podle čl. 64 odst. 2 prováděcí opatření týkající se
a) rozsahu a obsahu informací, které mají být zveřejňovány;
b) podmínek, za kterých mohou investiční podniky nebo organizátoři trhu provozující MTF stanovit odklad zveřejnění obchodů, a kritérií uplatňovaných při rozhodování o transakcích, u kterých je z důvodu jejich objemu nebo druhu použitých akcií povolen odklad zveřejnění.
S výjimkou případů odůvodněných zvláštní povahou MTF je obsah těchto prováděcích opatření rovnocenný obsahu prováděcích opatření stanovených v článku 45 pro regulované trhy.
KAPITOLA III
PRÁVA INVESTIČNÍCH PODNIKŮ
Článek 31
Volný pohyb investičních služeb a výkon investiční činnosti
1. Členské státy zajistí, aby kterýkoli investiční podnik, který povolily a nad kterým vykonávají dohled příslušné orgány jiného členského státu v souladu s touto směrnicí a v případě úvěrových institucí v souladu se směrnicí 2000/12/ES mohl svobodně poskytovat investiční služby i doplňkové služby nebo vykonávat investiční činnost na jejich území, pokud tyto služby a činnosti spadají do oblasti, na kterou bylo povolení vydáno.
Doplňkové služby lze poskytovat pouze společně s investiční službou nebo činností.
Členské státy nekladou na takový investiční podnik nebo úvěrovou instituci žádné další požadavky týkající se věcí spadajících do oblasti působnosti této směrnice.
2. Investiční podnik, který má v úmyslu poprvé poskytnout služby nebo vykonat činnost na území jiného členského státu nebo který má v úmyslu změnit rozsah takto poskytovaných služeb nebo vykonaných činností, sdělí příslušným orgánům svého domovského členského státy tyto informace:
a) členský stát, ve kterém hodlá vykonávat činnost;
b) plán činnosti, v němž bude zejména uvedeno, které investiční služby nebo činnosti i doplňkové služby má v úmyslu poskytovat nebo vykonávat a zda na území členských států, ve kterých hodlá služby poskytovat, hodlá využívat smluvní zástupce.
Pokud investiční podnik hodlá využívat smluvní zástupce, sdělí příslušný orgán domovského členského státu investičního podniku na žádost příslušného orgánu hostitelského členského státu a v přiměřené lhůtě totožnost smluvních zástupců, které hodlá investiční podnik v tomto členském státě využívat.
Hostitelský členský stát může tyto informace zveřejnit.
3. Příslušný orgán domovského členského státu předá tyto informace do jednoho měsíce od jejich obdržení příslušnému orgánu hostitelského členského státu určenému jako kontaktní místo v souladu s čl. 56 odst. 1. Investiční podnik pak může začít v hostitelském členském státě poskytovat danou investiční službu nebo služby.
4. V případě změny kteréhokoli z údajů sdělených v souladu s odstavcem 2 ohlásí investiční podnik tuto změnu písemně příslušnému orgánu domovského členského státu nejméně jeden měsíc před provedením změny.
Příslušný orgán domovského členského státu o těchto změnách uvědomí příslušný orgán hostitelského členského státu.
5. Členské státy umožní bez dalších právních nebo správních požadavků investičním podnikům a organizátorům trhu, kteří provozují MTF, a z jiných členských států, aby na jejich území přijali vhodná opatření umožňující přístup k jejich systémům a jejich využití dálkovými uživateli nebo účastníky usazenými na území těchto členských států.
6. Investiční podnik nebo organizátor trhu, který provozuje MTF, sdělí příslušnému orgánu svého domovského členského státu, ve kterém členském státě hodlá tato opatření přijmout.
Příslušný orgán domovského členského státu MTF tuto informaci do jednoho měsíce sdělí členskému státu, ve kterém MTF hodlá tato opatření přijmout.
Příslušný orgán domovského členského státu MTF sdělí na žádost příslušného orgánu hostitelského členského státu MTF a v přiměřené lhůtě totožnost členů nebo účastníků MTF usazených v tomto členském státě.
Článek 32
Zřízení pobočky
1. Členské státy zajistí, aby investiční služby nebo činnosti i doplňkové služby mohly být na jejich území poskytovány nebo vykonávány v souladu s touto směrnicí a směrnicí 2000/12/ES prostřednictvím zřízení pobočky, pokud tyto služby a činnosti spadají do oblasti, na kterou bylo investičnímu podniku nebo úvěrové instituci v domovském členském státě vydáno povolení.
Doplňkové služby lze poskytovat pouze společně s investiční službou nebo činností.
Členské státy nekladou na organizaci a provoz takové pobočky žádné další požadavky týkající se věcí spadajících do oblasti působnosti této směrnice, mimo požadavky povolené podle odstavce 7.
2. Členské státy vyžadují, aby každý investiční podnik, který má v úmyslu zřídit pobočku na území jiného členského státu, nejprve uvědomil příslušný orgán svého domovského členského státu a poskytl mu tyto informace:
a) členské státy, na jejichž území hodlá zřídit pobočku;
b) plán činnosti, v němž bude mimo jiné uvedeno, které investiční služby nebo činnosti i doplňkové služby budou poskytovány nebo vykonávány, jaká bude organizační struktura pobočky, a informace o tom, zda pobočka hodlá využívat smluvní zástupce;
c) adresu v hostitelském členském státě, kde lze obdržet dokumentaci;
d) jména osob odpovědných za vedení pobočky.
Pokud investiční podnik využívá smluvního zástupce usazeného v členském státě mimo domovský členský stát investičního podniku, je tento smluvní zástupce postaven na úroveň pobočky, a vztahují se na něj proto ustanovení této směrnice, která se týkají se poboček.
3. Pokud příslušný orgán domovského členského státu nemá s přihlédnutím k předpokládaným činnostem žádný důvod zpochybnit přiměřenost správní struktury nebo finanční situaci investičního podniku, sdělí tyto informace do tří měsíců ode dne, kdy je obdrží, příslušnému orgánu hostitelského členského státu určenému v souladu s čl. 56 odst. 1 jako kontaktní místo a uvědomí v tomto smyslu dotyčný investiční podnik.
4. Kromě informací uvedených v odstavci 2 sdělí příslušný orgán domovského členského státu příslušnému orgánu hostitelského členského státu podrobné informace o akreditovaném systému odškodnění, jehož je investiční podnik členem v souladu se směrnicí 97/9/ES.
Dojde-li ke změně těchto údajů, uvědomí příslušný orgán domovského členského státu o této skutečnosti příslušný orgán hostitelského členského státu.
5. Pokud příslušný orgán domovského členského státu odmítne sdělit informace příslušnému orgánu hostitelského členského státu, zdůvodní své odmítnutí dotyčnému investičnímu podniku do tří měsíců ode dne, kdy veškeré informace obdržel.
6. Jakmile pobočka obdrží sdělení příslušného orgánu hostitelského členského státu nebo pokud takové sdělení od tohoto orgánu neobdrží nejpozději dva měsíce po předání sdělení příslušným orgánem domovského členského státu, může být pobočka zřízena a může zahájit činnost.
7. Příslušný orgán členského státu, ve kterém je pobočka umístěna, odpovídá za zajištění toho, že služby poskytované pobočkou na jeho území plní povinnosti stanovené v článcích 19, 21, 22, 25, 27 a 28 a v opatřeních přijatých na jejich základě.
Příslušný orgán členského státu, ve kterém se pobočka nachází, má právo prověřovat opatření přijatá pobočkou a požadovat změny, které jsou nezbytně nutné k tomu, aby příslušný orgán mohl vymáhat povinnosti podle článků 19, 21, 22, 25, 27 a 28 a podle opatření přijatých na jejich základě týkajících se služeb nebo činností poskytovaných pobočkou na jeho území.
8. Každý členský stát zajistí, aby v případě, že investiční podnik s povolením v jiném členském státě zřídil pobočku na jeho území, mohl příslušný orgán domovského členského státu investičního podniku při výkonu svých úkolů a po informování příslušného orgánu hostitelského členského státu provádět kontroly této pobočky na místě.
9. Pokud dojde ke změně údajů sdělovaných v souladu s odstavcem 2, uvědomí investiční podnik o této změně písemně příslušný orgán domovského členského státu nejméně jeden měsíc předtím, než se tato změna uskuteční.
Příslušný orgán domovského členského státu o této změně uvědomí příslušný orgán hostitelského členského státu.
Článek 33
Přístup na regulované trhy
1. Členské státy vyžadují, aby investiční podniky z jiných členských států, které mají povolení k provádění příkazů klientů nebo k obchodování na vlastní účet, měly právo stát se členem regulovaných trhů vytvořených na jejich území nebo na tyto trhy měly přístup, a to prostřednictvím kteréhokoli z těchto opatření:
a) přímo zřizováním poboček v hostitelských členských státech nebo
b) prostřednictvím dálkového členství v regulovaném trhu nebo dálkového přístupu na trh, aniž by tyto investiční podniky musely být usazeny v domovském členském státě regulovaného trhu, pokud obchodní postupy a systémy dotyčného trhu nevyžadují k uzavření transakcí na trhu fyzickou přítomnost.
2. Členské státy nekladou na investiční podniky uplatňující právo podle odstavce 1 žádné další regulativní nebo správní požadavky týkající se věcí spadajících do oblasti působnosti této směrnice.
Článek 34
Přístup k ústřední protistraně, systémům zúčtování a vypořádání a právo určení systému vypořádání
1. Členské státy vyžadují, aby investiční podniky z jiných členských států měly právo přístupu k ústřední protistraně a systémům zúčtování a vypořádání na jejich území pro účely dokončení nebo zajištění dokončení transakcí s finančními nástroji.
Členské státy vyžadují, aby přístup těchto investičních podniků k těmto systémům podléhal stejným nediskriminačním, transparentním a objektivním kritériím, jaká platí pro místní účastníky.
Členské státy neomezí využívání těchto systémů na zúčtování a vypořádání transakcí s finančními nástroji, se kterými se obchoduje na regulovaném trhu nebo v MTF na jejich území.
2. Členské státy vyžadují, aby regulované trhy na jejich území poskytly všem svým členům nebo účastníkům právo určit systém vypořádání transakcí s finančními nástroji, se kterými se na daném regulovaném trhu obchoduje, za předpokladu
a) vytvoření takových prostředků a vazeb mezi určeným systémem vypořádání a jakýmkoli jiným systémem nebo zařízením, které jsou nutné k zajištění účinného a hospodárného vypořádání dotyčné transakce, a
b) souhlasu příslušného orgánu příslušného pro dohled nad regulovaným trhem s tím, že technické podmínky pro vypořádání transakcí uzavřených na regulovaném trhu prostřednictvím jiného systému vypořádání, než je systém určený regulovaným trhem, umožňují hladké a řádné fungování finančních trhů.
Tímto hodnocením ze strany příslušného orgánu regulovaného trhu nejsou dotčeny pravomoci národních centrálních bank jako orgánů dohledu nad systémy vypořádání nebo jiných orgánů dohledu nad těmito systémy.
Příslušný orgán přihlíží i k dohledu nebo dozoru, který již tyto instituce vykonávají, aby předešel zbytečnému zdvojení kontroly.
3. Právy investičních podniků podle odstavců 1 a 2 nejsou dotčena práva organizátorů ústřední protistrany a systémů zúčtování a vypořádání odmítnout z oprávněných obchodních důvodů zpřístupnění požadovaných služeb.
Článek 35
Ustanovení o ústřední protistraně a zúčtování a vypořádání pro MTF
1. Členské státy nebrání investičním podnikům a organizátorům trhu provozujícím MTF v uzavírání vhodných dohod s ústřední protistranou nebo zúčtovacím střediskem a systémem vypořádání jiného členského státu za účelem zúčtování nebo vypořádání některých nebo všech obchodů uzavřených účastníky trhu v jejich systémech.
2. Orgán příslušný pro investiční podniky a organizátory trhu provozující MTF nesmí bránit využívání ústřední protistrany, zúčtovacích středisek nebo systémů vypořádání v jiném členském státě, pokud to není prokazatelně nezbytné pro udržení řádného fungování daného MTF a s přihlédnutím k podmínkám pro systémy vypořádání stanoveným v čl. 34 odst. 2.
Aby nedocházelo ke zbytečnému zdvojení kontroly, přihlíží příslušný orgán i k dohledu nebo dozoru nad systémy zúčtování a vypořádání, který již vykonávají národní centrální banky jako orgány dohledu nad systémy vypořádání nebo jiné orgány dohledu nad těmito systémy.
HLAVA III
REGULOVANÉ TRHY
Článek 36
Povolení a rozhodné právo
1. Členské státy vyhradí povolení působit jako regulovaný trh systémům, které splňují ustanovení této hlavy.
Povolení působit jako regulovaný trh se vydá pouze tehdy, pokud se příslušný orgán přesvědčí, že jak organizátor trhu, tak systémy regulovaného trhu splňují přinejmenším požadavky stanovené v této hlavě.
V případě regulovaného trhu, který je právnickou osobou a je řízen nebo provozován organizátorem trhu odlišným od regulovaného trhu samého, stanoví členské státy, jak mají být různé povinnosti uložené organizátorovi trhu podle této směrnice rozděleny mezi regulovaný trh a organizátora trhu.
Organizátor regulovaného trhu poskytne veškeré informace, včetně plánu činnosti uvádějícího mimo jiné druhy předpokládaných obchodů a organizační strukturu, nutné k tomu, aby se mohl příslušný orgán přesvědčit, že regulovaný trh provedl k okamžiku prvního povolení veškerá opatření nutná k tomu, aby splnil své povinnosti podle této hlavy.
2. Členské státy vyžadují, aby organizátor regulovaného trhu plnil úkoly týkající se organizace a provozu regulovaného trhu pod dohledem příslušného orgánu.
Členské státy zajistí, aby příslušné orgány pravidelně prověřovaly, zda regulované trhy dodržují tuto hlavu.
Rovněž zajistí, aby příslušné orgány sledovaly, zda regulované trhy plní nepřetržitě podmínky prvního povolení stanovené v této hlavě.
3. Členské státy zajistí, aby organizátor trhu odpovídal za zajištění toho, že regulovaný trh, který řídí, splňuje veškeré požadavky podle této hlavy.
Členské státy se rovněž ujistí, že je organizátor trhu oprávněn vykonávat práva odpovídající regulovanému trhu, který na základě této směrnice řídí.
4. Aniž jsou dotčena veškerá použitelná ustanovení směrnice 2003/6/ES, řídí se obchody prováděné v systémech regulovaného trhu veřejným právem domovského členského státu regulovaného trhu.
5. Příslušný orgán může odejmout povolení vydané regulovanému trhu, pokud tento trh
a) nevyužije povolení do dvanácti měsíců, výslovně se povolení vzdá nebo déle než předchozích šest měsíců nevykonává činnost, pokud dotyčný členský stát nestanoví, že v těchto případech povolení propadá;
b) získal povolení na základě nepravdivého prohlášení nebo jinými protiprávními prostředky;
c) již nesplňuje podmínky, za kterých bylo povolení vydáno;
d) vážně a systematicky porušuje předpisy přijaté na základě této směrnice;
e) spadá mezi kterýkoli z případů, kdy vnitrostátní právo stanoví odnětí povolení.
Článek 37
Požadavky na řízení regulovaného trhu
1. Členské státy vyžadují, aby osoby, které skutečně řídí činnosti a provoz regulovaného trhu, měly dostatečně dobrou pověst a dostatečné množství zkušeností k zajištění řádného a obezřetného řízení a provozu regulovaného trhu.
Členské státy rovněž vyžadují, aby organizátor regulovaného trhu sdělil příslušnému orgánu totožnost osob, které skutečně řídí činnosti a provoz regulovaného trhu, jakož i veškeré následné změny týkající se těchto osob.
Příslušný orgán odmítne schválit navrhované změny, pokud existují objektivní a prokazatelné důvody k domněnce, že ohrožují řádné a obezřetné řízení a provoz regulovaného trhu
2. Členské státy zajistí, aby byly při povolování regulovaného trhu osoba nebo osoby, které skutečně řídí činnosti a provoz regulovaného trhu již povoleného v souladu s podmínkami této směrnice, považovány za osoby splňující požadavky stanovené v odstavci 1.
Článek 38
Požadavky na osoby s významným vlivem na řízení regulovaného trhu
1. Členské státy vyžadují, aby byly osoby, které mohou díky svému postavení vykonávat přímo nebo nepřímo významný vliv na řízení regulovaného trhu, vhodné.
2. Členské státy vyžadují, aby organizátor regulovaného trhu
a) poskytl příslušnému orgánu a zveřejnil informace o vlastnictví regulovaného trhu nebo organizátora trhu, zejména totožnost všech osob, kterým jejich postavení umožňuje vykonávat významný vliv na řízení, a velikost jejich podílů;
b) informoval příslušný orgán a zveřejnil informace o každém převodu vlastnictví, který vede ke změně totožnosti osob s významným vlivem na provoz regulovaného trhu.
3. Příslušný orgán odmítne schválit navrhované změny kontrolních podílů regulovaného trhu nebo organizátora trhu, pokud existují objektivní a prokazatelné důvody k domněnce, že by tyto změny ohrozily řádné a obezřetné řízení regulovaného trhu.
Článek 39
Organizační požadavky
Členské státy vyžadují, aby regulovaný trh
a) přijal opatření k jasnému odhalování a řešení potenciálních negativních důsledků, které by na provoz regulovaného trhu nebo jeho účastníky mohl mít jakýkoli střet zájmů mezi zájmy regulovaného trhu, jeho vlastníků nebo jeho organizátora a řádným fungováním regulovaného trhu, zejména pokud by takový střet zájmů mohl být škodlivý pro plnění funkcí přenesených na regulovaný trh příslušným orgánem;
b) byl vhodně vybaven pro řízení rizik, kterým je vystaven, zaváděl vhodná opatření a systémy k odhalení všech významných rizik pro svůj provoz a zavedl účinná opatření ke zmírnění těchto rizik;
c) zavedl mechanismy k řádnému řízení technických operací systému, včetně účinných nouzových opatření pro případ narušení systémů obchodování;
d) vytvořil transparentní a pevně stanovená pravidla a postupy zajišťující spravedlivé a řádné obchodování a stanovící objektivní kritéria pro efektivní provádění příkazů;
e) měl účinné mechanismy umožňující efektivní a včasné dokončení transakcí prováděných v rámci svých systémů;
f) měl v době povolování i poté nepřetržitě k dispozici dostatečné finanční zdroje umožňující řádné fungování trhu s ohledem na povahu a rozsah transakcí uzavíraných na trhu a rozsah a stupeň rizik, kterým je vystaven.
Článek 40
Přijímání finančních nástrojů k obchodování
1. Členské státy vyžadují, aby regulované trhy měly jasná a transparentní pravidla pro přijímání finančních nástrojů k obchodování.
Tato pravidla zajistí, aby veškeré finanční nástroje přijaté k obchodování na regulovaném trhu mohly být obchodovány spravedlivě, řádně a efektivně a aby byly v případě převoditelných cenných papírů volně obchodovatelné.
2. V případě derivátů pravidla zejména zajistí, aby vlastnosti derivátové smlouvy umožňovaly řádné stanovení cen i efektivní vypořádání.
3. Kromě povinností stanovených v odstavcích 1 a 2 členské státy vyžadují, aby regulovaný trh vytvořil a udržoval účinné mechanismy ověření toho, zda emitenti převoditelných cenných papírů přijatých k obchodování na regulovaném trhu splňují povinnosti podle právních předpisů Společenství týkající se počátečního, průběžného nebo jednorázového účelového informování.
Členské státy zajistí, aby regulovaný trh stanovil mechanismy, které usnadní jeho členům nebo účastníkům získat přístup k informacím, které byly zveřejněny podle právních předpisů Společenství.
4. Členské státy zajistí, aby regulované trhy vytvořily mechanismy nezbytné k pravidelnému prošetřování, zda finanční nástroje, které přijímají k obchodování, splňují požadavky pro přijetí k obchodování.
5. Převoditelný cenný papír, který byl přijat k obchodování na regulovaném trhu, lze následně přijmout k obchodování na jiných regulovaných trzích, a to i bez souhlasu emitenta a v souladu s odpovídajícími ustanoveními směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/71/ES ze dne 4. listopadu 2003 o prospektu, který má být zveřejněn při veřejné nabídce nebo přijetí cenných papírů k obchodování, a o změně směrnice 2001/34/ES [23].
Tento jiný regulovaný trh uvědomí emitenta o tom, že jeho cenné papíry jsou na něm obchodovány.
Emitent není povinen poskytovat informace požadované podle odstavce 3 přímo kterémukoli regulovanému trhu, který přijal jeho cenné papíry k obchodování bez jeho souhlasu.
6. K zajištění jednotného uplatňování odstavců 1 až 5 přijme Komise postupem podle čl. 64 odst. 2 prováděcí opatření, která
a) stanoví znaky různých tříd nástrojů, které musí regulovaný trh brát v úvahu při posuzování toho, zda je nástroj emitován v souladu s podmínkami stanovenými v odst. 1 druhém pododstavci, aby mohl být přijat k obchodování na různých segmentech trhu, které regulovaný trh provozuje;
b) objasní opatření, která má regulovaný trh činit, aby byla jeho povinnost ověřit, že emitent převoditelného cenného papíru plní své povinnosti podle právních předpisů Společenství týkající se počátečního, průběžného nebo jednorázového účelového informování, považována za splněnou;
c) objasní mechanismy, které má regulovaný trh vytvořit podle odstavce 3, aby svým členům usnadnil přístup k informacím, které byly zveřejněny za podmínek stanovených právními předpisy Společenství.
Článek 41
Pozastavení obchodování s nástroji a stažení nástrojů z obchodování
1. Aniž je dotčeno právo příslušných orgánů podle čl. 50 odst. 2 písm. j) a k) požadovat pozastavení obchodování s nástrojem nebo stažení nástroje z obchodování, může organizátor regulovaného trhu pozastavit obchodování s finančním nástrojem nebo stáhnout z obchodování finanční nástroj, který již nesplňuje pravidla regulovaného trhu, pokud není pravděpodobné, že by takový krok způsobil závažnou škodu zájmům investorů nebo řádnému fungování trhu.
Bez ohledu na možnost organizátorů regulovaných trhů informovat přímo organizátory jiných regulovaných trhů vyžadují členské státy, aby organizátor regulovaného trhu, který pozastaví obchodování s finančním nástrojem nebo stáhne finanční nástroj z obchodování, toto rozhodnutí zveřejnil a sdělil související informace příslušnému orgánu.
Příslušný orgán uvědomí příslušné orgány ostatních členských států.
2. Příslušný orgán, který požaduje pozastavení obchodování s finančním nástrojem nebo stažení finančního nástroje z obchodování na jednom nebo více regulovaných trzích, své rozhodnutí ihned zveřejní a uvědomí o něm příslušné orgány ostatních členských států.
S výjimkou případů, kdy by to mohlo způsobit závažnou škodu zájmům investorů nebo řádnému fungování trhu, požádají příslušné orgány ostatních členských států o pozastavení obchodování s tímto finančním nástrojem nebo stažení tohoto finančního nástroje z obchodování na regulovaných trzích a MTF, jež jsou provozovány pod jejich dohledem.
Článek 42
Přístup na regulovaný trh
1. Členské státy vyžadují, aby regulovaný trh stanovil a dodržoval transparentní a nediskriminační pravidla založená na objektivních kritériích upravující přístup na regulovaný trh nebo členství v něm.
2. Tato pravidla stanoví veškeré povinnosti členů nebo účastníků vyplývající
a) z vytvoření a správy regulovaného trhu,
b) z pravidel pro transakce na trhu,
c) z profesionálních norem vztahujících se na zaměstnance investičních podniků nebo úvěrových institucí působících na trhu,
d) z podmínek stanovených podle odstavce 3pro členy nebo účastníky jiné než investiční podniky a úvěrové instituce,
e) z pravidel a postupů pro zúčtování a vypořádání transakcí uzavřených na regulovaném trhu.
3. Regulované trhy mohou přijmout za členy nebo účastníky investiční podniky, úvěrové instituce povolené podle směrnice 2000/12/ES a jiné osoby, které
a) jsou vhodné a náležitě způsobilé;
b) mají dostatečnou úroveň schopností a způsobilost k obchodování;
c) mají případně vhodnou organizační strukturu;
d) mají dostatečné zdroje pro úlohu, kterou mají plnit, s přihlédnutím k různým finančním mechanismům, které může regulovaný trh vytvořit, aby zaručil vhodné vypořádání transakcí.
4. Členské státy zajistí, aby u transakcí uzavřených na regulovaném trhu nebyli členové a účastníci povinni vzájemně uplatňovat povinnosti stanovené v článcích 19, 21 a 22.
Členové nebo účastníci regulovaného trhu však povinnosti stanovené v článcích 19, 21 a 22 uplatňují vůči svým klientům, pokud na jejich účet provádějí na regulovaném trhu jejich příkazy.
5. Členské státy zajistí, aby pravidla pro přístup na regulovaný trh nebo členství v něm stanovila přímou nebo dálkovou účast investičních podniků a úvěrových institucí.
6. Členské státy bez dalších právních nebo správních požadavků umožní regulovaným trhům z jiných členských států vytvořit na jejich území vhodné systémy usnadňující přístup na tyto trhy nebo obchodování na nich dálkovým členům nebo účastníkům usazeným na jejich území.
Regulovaný trh sdělí příslušnému orgánu svého domovského členského státu, ve kterém členském státě hodlá takové systémy vytvořit.
Příslušný orgán domovského členského státu tuto informaci sdělí do jednoho měsíce členskému státu, ve kterém daný regulovaný trh hodlá takové systémy vytvořit.
Příslušný orgán domovského členského státu regulovaného trhu sdělí na žádost příslušného orgánu hostitelského členského státu a v přiměřené lhůtě totožnost členů nebo účastníků regulovaného trhu usazených v tomto členském státě.
7. Členské státy vyžadují, aby organizátor regulovaného trhu pravidelně předával příslušnému orgánu regulovaného trhu seznam členů a účastníků regulovaného trhu.
Článek 43
Sledování, zda jsou dodržována pravidla regulovaného trhu a další právní povinnosti
1. Členské státy vyžadují, aby regulované trhy stanovily a udržovaly účinná opatření a postupy pro pravidelné sledování toho, zda jejich členové či účastníci dodržují pravidla regulovaného trhu.
Regulované trhy sledují transakce prováděné jejich členy či účastníky v rámci jejich systémů, aby odhalili porušování těchto pravidel, jakékoli obchodní podmínky narušující řádné fungování trhu nebo jakékoli chování, které by mohlo svědčit o zneužívání trhu.
2. Členské státy vyžadují, aby organizátoři regulovaných trhů ohlašovali příslušnému orgánu regulovaného trhu významná porušení svých pravidel nebo jakékoli obchodní podmínky narušující řádné fungování trhu nebo jakékoli chování, které by mohlo svědčit o zneužívání trhu.
Členské státy také vyžadují, aby organizátor regulovaného trhu podával neprodleně související informace orgánu pověřenému vyšetřováním a stíháním zneužití trhu na regulovaném trhu a poskytoval tomuto orgánu veškerou pomoc při vyšetřování a stíhání zneužití trhu, ke kterému došlo na regulovaném trhu nebo prostřednictvím jeho systémů.
Článek 44
Požadavky na transparentnost pro regulované trhy před uskutečněním obchodu
1. Členské státy vyžadují, aby regulované trhy zveřejňovaly alespoň aktuální kupní či prodejní ceny a intenzitu obchodních zájmů na těchto cenách, sdělované prostřednictvím jejich systémů pro akcie přijaté k obchodování.
Členské státy kromě toho požadují, aby byly tyto informace poskytovány veřejnosti za přiměřených obchodních podmínek a průběžně během obvyklé doby obchodování.
Regulované trhy mohou za přiměřených obchodních podmínek a na nediskriminačním základě umožnit investičním podnikům, které jsou povinny zveřejňovat své ceny akcií podle článku 27, přístup k mechanismům, jež využívají ke zveřejňování informací podle prvního pododstavce.
2. Členské státy zmocní příslušné orgány, aby mohly regulovaným trhům prominout povinnost zveřejňovat informace uvedené v odstavci 1 na základě tržního modelu nebo druhu a velikosti příkazů v případech vymezených v souladu s odstavcem 3.
Příslušné orgány mohou tuto povinnost prominout zejména u transakcí, které jsou rozsahem větší než obvyklý tržní objem pro dané akcie nebo daný druh akcií.
3. K zajištění jednotného uplatňování odstavců 1 a 2, přijme Komise postupem podle čl. 64 odst. 2 prováděcí opatření týkající se
a) rozsahu zveřejňovaných kupních a prodejních cen nebo kotací určených tvůrců trhu a intenzity obchodních zájmů na těchto cenách;
b) velikosti a druhu příkazů, pro které lze zveřejnění informací před uskutečněním obchodu podle odstavce 2 prominout;
c) tržního modelu, u kterého lze zveřejnění informací před uskutečněním obchodu podle odstavce 2 prominout, a zejména možnosti uplatňování této povinnosti na metody obchodování používané regulovanými trhy, které v rámci svých pravidel uzavírají transakce odkazem na ceny stanovené mimo regulovaný trh nebo periodickou aukcí.
Článek 45
Požadavky na transparentnost pro regulované trhy po uskutečnění obchodu
1. Členské státy vyžadují, aby regulované trhy zveřejňovaly alespoň cenu, objem a čas transakcí provedených s akciemi přijatými k obchodování.
Členské státy vyžadují, aby byly o těchto transakcích zveřejňovány podrobnosti, a to za přiměřených obchodních podmínek a v okamžiku co nejbližšímu reálnému času.
Regulované trhy mohou za přiměřených obchodních a podmínek a na nediskriminačním základě umožnit investičním podnikům, které jsou povinny zveřejňovat své ceny akcií podle článku 28, přístup k mechanismům, jež využívají ke zveřejňování informací podle prvního pododstavce.
2. Členské státy zmocní příslušný orgán, aby mohl povolit regulovaným trhům odložit zveřejnění podrobností o transakcích na základě druhu nebo objemu těchto transakcí.
Příslušné orgány mohou povolit odklad zveřejnění zejména u transakcí, které jsou rozsahem větší než obvyklý tržní objem pro dané akcie nebo daný druh akcií.
Členské státy vyžadují, aby regulované trhy získaly předem souhlas příslušného orgánu k navrhovanému opatření na odklad zveřejnění obchodu, a dále vyžadují, aby byla tato opatření jasně sdělena účastníkům trhu a investorům obecně.
3. K zajištění účinného a řádného fungování finančních trhů a jednotného uplatňování odstavců 1 a 2 přijme Komise postupem podle čl. 64 odst. 2 prováděcí opatření týkající se
a) rozsahu a obsahu informací, které mají být zveřejňovány;
b) podmínek, za kterých může regulovaný trh stanovit odklad zveřejnění obchodů, a kritéria uplatňovaná při rozhodování o transakcích, u kterých je z důvodu jejich objemu nebo druhu použitých akcií povolen odklad zveřejnění.
Článek 46
Ustanovení o ústřední protistraně a o zúčtování a vypořádání
1. Členské státy nebrání regulovaným trhům v uzavírání vhodných dohod s ústřední protistranou nebo zúčtovacím střediskem a systémem vypořádání jiného členského státu za účelem zúčtování nebo vypořádání některých nebo všech obchodů uzavřených účastníky trhů v jejich systémech.
2. Příslušný orgán regulovaného trhu nesmí bránit využívání ústřední protistrany, zúčtovacích středisek nebo systémů vypořádání v jiném členském státě, pokud to není prokazatelně nezbytné pro udržení řádného fungování daného regulovaného trhu a s ohledem na podmínky pro systémy vypořádání stanovené v čl. 34 odst. 2.
Aby nedocházelo ke zbytečnému zdvojení kontroly, přihlíží příslušný orgán i k dohledu nebo dozoru nad systémy zúčtování a vypořádání, který již vykonávají národní centrální banky jako orgány dohledu nad systémy vypořádání nebo jiné orgány dohledu nad těmito systémy.
Článek 47
Seznam regulovaných trhů
Každý členský stát vypracuje seznam regulovaných trhů, pro které je domovským členským státem, a předá tento seznam ostatním členským státům a Komisi.
Podobné sdělení se uskuteční při každé změně tohoto seznamu.
Komise seznam všech regulovaných trhů zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie a nejméně jednou ročně jej aktualizuje.
Komise seznam rovněž zveřejní na své internetové stránce a aktualizuje jej vždy, když jí členské státy sdělí změny svých seznamů.
HLAVA IV
PŘÍSLUŠNÉ ORGÁNY
KAPITOLA I
URČENÍ, PRAVOMOCI A POSTUPY PRO ZJEDNÁVÁNÍ NÁPRAVY
Článek 48
Určení příslušných orgánů
1. Každý členský stát určí příslušné orgány pověřené plněním určitých úkolů podle jednotlivých ustanovení této směrnice.
Členské státy sdělí Komisi a příslušným orgánům ostatních členských států, které příslušné orgány jsou pověřené plněním těchto úkolů a jak jsou tyto úkoly mezi ně rozděleny.
2. Příslušné orgány uvedené v odstavci 1 jsou orgány veřejné moci, aniž je tím dotčena možnost případně přenést úkoly na jiné subjekty, pokud to výslovně umožňují čl. 5 odst. 5, čl. 16 odst. 3, čl. 17 odst. 2 a čl. 23 odst. 4.
Žádné přenesení úkolů na subjekty jiné než orgány uvedené v odstavci 1 nesmí zahrnovat výkon veřejné moci nebo využití pravomocí volného rozhodování.
Členské státy vyžadují, aby před přenesením úkolů přijaly příslušné orgány veškerá přiměřená opatření, aby zajistily, že subjekt, na který mají být úkoly přeneseny, má schopnosti a zdroje nezbytné k účinnému plnění všech úkolů a že k přenesení úkolů dojde pouze tehdy, pokud byl vytvořen jasně vymezený a dokumenty podložený rámec pro výkon kteréhokoli z přenesených úkolů, který uvádí úkoly, jež mají být plněny, a podmínky, za nichž mají být prováděny.
Tyto podmínky zahrnují ustanovení zavazující dotčený subjekt jednat a být organizován tak, aby se předešlo střetu zájmů a aby informace získané při provádění svěřených úkolů nebyly využity nečestně nebo nebránily hospodářské soutěži.
V každém případě spočívá konečná odpovědnost za dohled nad dodržováním této směrnice a prováděcích předpisů k ní na příslušném orgánu nebo orgánech určených v souladu s odstavcem 1.
Členské státy uvědomí Komisi a příslušné orgány ostatních členských států o všech ujednáních uzavřených v souvislosti s přenesením úkolů, včetně přesných podmínek tohoto přenesení.
3. Komise nejméně jednou ročně zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie seznam příslušných orgánů uvedených v odstavci 1 a 2 na své internetové stránce a průběžně jej aktualizuje.
Článek 49
Spolupráce mezi orgány ve stejném členském státě
Jestliže členský stát určí k vymáhání některého ustanovení této směrnice více než jeden příslušný orgán, musí být úkoly každého z těchto orgánů jasně vymezeny a orgány musí úzce spolupracovat.
Každý členský stát vyžaduje, aby tato spolupráce rovněž probíhala mezi příslušnými orgány pro účely této směrnice a příslušnými orgány pověřenými v daném členském státě dohledem nad úvěrovými a jinými finančními institucemi, penzijními fondy, SKIPCP, zprostředkovateli pojištění a zajištění a pojišťovnami.
Členské státy vyžadují, aby si příslušné orgány vyměňovaly informace nezbytné nebo užitečné pro výkon svých úkolů a funkcí.
Článek 50
Pravomoci příslušných orgánů
1. Příslušné orgány musí mít veškeré dohlížecí a vyšetřovací pravomoci, které jsou pro výkon jejich úkolů nezbytné.
V mezích stanovených vnitrostátním právem vykonávají tyto pravomoci
a) přímo, nebo
b) ve spolupráci s dalšími orgány, nebo
c) v rámci své odpovědnosti přenesením na subjekty, na které byly úkoly přeneseny podle čl. 48 odst. 2, nebo
d) prostřednictvím dožádání u příslušných soudních orgánů.
2. Pravomoci uvedené v odstavci 1 jsou vykonávány v souladu s vnitrostátním právem a zahrnují přinejmenším právo
a) mít přístup k jakémukoli dokumentu v jakékoli formě a obdržet jeho kopii;
b) požadovat informace od kterékoli osoby a v případě nutnosti osobu předvolat a vyslechnout ji za účelem získání informací;
c) provádět kontroly na místě;
d) požadovat existující telefonní záznamy a existující záznamy o datovém provozu;
e) vyžadovat ukončení jakéhokoli jednání, které je v rozporu s předpisy přijatými k provedení této směrnice;
f) požádat o zmrazení nebo obstavení aktiv;
g) požádat o dočasný zákaz profesionální činnosti;
h) požadovat, aby auditoři povolených investičních podniků a regulovaných trhů poskytovali informace;
i) přijmout jakýkoli druh opatření k zajištění toho, že investiční podniky a regulované trhy budou nadále splňovat právní požadavky;
j) požadovat pozastavení obchodování s finančním nástrojem;
k) požadovat stažení finančního nástroje z obchodování na regulovaném trhu nebo z jiného systému obchodování;
l) postoupit věci k trestnímu stíhání;
m) umožnit auditorům nebo odborníkům provádět kontrolu či šetření.
Článek 51
Správní sankce
1. Aniž jsou dotčeny postupy pro odnětí povolení nebo právo členských států ukládat tresty, zajistí členské státy v souladu se svým vnitrostátním právem, aby mohla být přijata vhodná správní opatření nebo aby mohly být ukládány správní sankce osobám za porušení předpisů přijatých k provedení této směrnice.
Členské státy zajistí, aby tato opatření byla účinná, přiměřená a odrazující.
2. Členské státy stanoví sankce za neposkytnutí spolupráce při vyšetřování podle článku 50.
3. Členské státy zajistí, aby příslušný orgán mohl zveřejnit jakékoli opatření nebo jakoukoli sankci, která bude uložena za nedodržení předpisů přijatých při provádění této směrnice, ledaže by toto zveřejnění vážně ohrozilo finanční trhy nebo způsobilo neúměrnou škodu dotčeným osobám.
Článek 52
Opravné prostředky
1. Členské státy zajistí, aby každé rozhodnutí na základě právních a správních předpisů přijatých v souladu s touto směrnicí bylo řádně odůvodněno a aby bylo možné proti němu podat opravný prostředek k soudu.
Právo na podání opravného prostředku platí rovněž v případě, že do šesti měsíců od podání žádosti o povolení obsahující všechny požadované informace není vydáno žádné rozhodnutí.
2. Členské státy stanoví, že jeden nebo více níže uvedených orgánů určených vnitrostátním právem může v zájmu spotřebitelů a v souladu s vnitrostátním právem podat žalobu u soudů nebo příslušných správních orgánů, aby zajistil uplatňování vnitrostátních předpisů přijatých k provedení této směrnice:
a) orgány veřejné moci nebo jejich zástupci,
b) organizace spotřebitelů s oprávněným zájmem na ochraně spotřebitelů,
c) profesní organizace s oprávněným zájmem na ochraně svých členů.
Článek 53
Mimosoudní mechanismy pro stížnosti investorů
1. Členské státy podporují zavedení účinných postupů vyřizování stížností a zjednávání nápravy pro mimosoudní řešení spotřebitelských sporů v souvislosti s investičními a doplňkovými službami, které poskytují investiční podniky, popřípadě s využitím stávajících subjektů.
2. Členské státy zajistí, aby těmto subjektům právní předpisy nebránily v účinné spolupráci při řešení přeshraničních sporů.
Článek 54
Služební tajemství
1. Členské státy zajistí, aby příslušné orgány, všechny osoby, které pro příslušné orgány pracují nebo pracovaly, nebo subjekty, na které jsou přeneseny pravomoci podle čl. 48 odst. 2, jakož i auditoři a experti pověření příslušnými orgány, byli vázáni povinností zachovat služební tajemství. Nesmějí sdělit žádné osobě ani žádnému orgánu žádné důvěrné informace, které se dozvědí při plnění svých povinností, s výjimkou souhrnné či celkové formy tak, aby nebylo možno určit totožnost jednotlivých investičních podniků, organizátorů trhu, regulovaných trhů nebo jiné osoby, aniž jsou dotčeny případy, na něž se vztahuje trestní právo nebo jiná ustanovení této směrnice.
2. Byl-li však na investiční podnik, organizátora trhu nebo regulovaný trh vyhlášen konkurs nebo nařízena likvidace, lze důvěrné informace, které se netýkají třetích osob, sdělit v občanském soudním řízení, jestliže je to nutné k tomu, aby se řízení uskutečnilo.
3. Aniž jsou dotčeny případy upravené trestním právem, mohou příslušné orgány, subjekty nebo fyzické či právnické osoby jiné než příslušné orgány, které získají důvěrné informace podle této směrnice, tyto informace použít v případě příslušných orgánů v rámci působnosti této směrnice pouze k plnění svých povinností a výkonu svých funkcí nebo v případě jiných orgánů, subjektů nebo fyzických či právnických osob k účelu, ke kterému jim byly poskytnuty, nebo v rámci správních nebo soudních řízení, která s výkonem těchto funkcí konkrétně souvisejí.
Pokud s tím však příslušný orgán nebo jiný orgán, subjekt nebo osoba sdělující informace souhlasí, může orgán, který je obdržel, tyto informace použít pro jiné účely.
4. Veškeré důvěrné informace přijaté, vyměněné nebo předané podle této směrnice podléhají služebnímu tajemství podle tohoto článku.
Tento článek však nebrání příslušným orgánům ve výměně nebo předávání důvěrných informací v souladu s touto směrnicí nebo jinými směrnicemi vztahujícími se na investiční podniky, úvěrové instituce, penzijní fondy, SKIPCP, zprostředkovatele pojištění a zajištění, pojišťovny, regulované trhy nebo organizátory trhů či jiné subjekty se souhlasem příslušného orgánu nebo jiného orgánu, subjektu, fyzické či právnické osoby, které informace poskytly.
5. Tento článek nebrání příslušným orgánům, aby si v souladu s vnitrostátním právem vyměňovaly nebo předávaly důvěrné informace, které neobdržely od příslušného orgánu jiného členského státu.
Článek 55
Vztahy s auditory
1. Členské státy zajistí alespoň, aby každá osoba oprávněná ve smyslu osmé směrnice Rady 84/253/EHS ze dne 10. dubna 1984 o schvalování osob pověřených prováděním povinného auditu účetních dokumentů [24], která v investičním podniku plní úkol uvedený v článku 51 čtvrté směrnice Rady 78/660/EHS ze dne 25. července 1978 o ročních účetních závěrkách některých forem společností [25], článku 37 směrnice 83/349/EHS nebo článku 31 směrnice 85/611/EHS nebo jiný úkol stanovený právními předpisy, byla povinna bezodkladně sdělit příslušným orgánům každou skutečnost nebo rozhodnutí týkající se daného podniku, jež zjistí při plnění tohoto úkolu a jež by mohly
a) představovat závažné porušení právních nebo správních předpisů, které stanoví podmínky pro povolení nebo které výslovně upravují výkon činnosti investičních podniků;
b) narušit pokračování činnosti investičního podniku;
c) způsobit, že bude odmítnuto ověření účtů nebo k nim budou vysloveny výhrady.
Tato osoba má rovněž povinnost oznámit veškeré skutečnosti a rozhodnutí, jež zjistí při plnění jednoho z úkolů podle prvního pododstavce v podniku, který je v úzkém propojení s investičním podnikem, v němž tato osoba plní svůj úkol.
2. Sdělí-li osoby oprávněné ve smyslu směrnice 84/253/EHS v dobré víře příslušným orgánům jakékoli skutečnosti nebo rozhodnutí uvedené v odstavci 1, nepovažuje se to za porušení jakéhokoli omezení v poskytování informací, jak je stanoví smlouva nebo právní či správní předpis, a těmto osobám nevzniká žádná odpovědnost.
KAPITOLA II
SPOLUPRÁCE MEZI PŘÍSLUŠNÝMI ORGÁNY RŮZNÝCH ČLENSKÝCH STÁTŮ
Článek 56
Povinnost spolupracovat
1. Příslušné orgány různých členských států vzájemně spolupracují, kdykoli je to nezbytné pro účely plnění jejich úkolů podle této směrnice, a využívají své pravomoci stanovené v této směrnici nebo ve vnitrostátním právu.
Každý příslušný orgán poskytuje pomoc příslušným orgánům ostatních členských států.
Zejména si vyměňují informace a spolupracují při vyšetřování nebo činnostech dohledu.
K usnadnění a urychlení spolupráce, a zejména výměny informací, určí členské státy jediný příslušný orgán jako kontaktní místo pro účely této směrnice.
Členské státy sdělí Komisi a ostatním členským státům názvy orgánů, které určí k přijímání žádostí o výměnu informací nebo o spolupráci podle tohoto odstavce.
2. Pokud s přihlédnutím k situaci na trhu cenných papírů v hostitelském členském státě činnost regulovaného trhu, který v hostitelském členském státě vytvořil určité mechanismy, nabude značného významu pro fungování trhů cenných papírů a ochranu investorů v tomto v hostitelském členském státě, zavedou příslušné orgány regulovaného trhu domovského a hostitelského státu přiměřenou úpravu spolupráce.
3. Členské státy přijmou veškerá správní a organizační opatření, aby usnadnily pomoc stanovenou v odstavci 1.
Příslušné orgány mohou využít pro účely spolupráce svých pravomocí i v případech, kdy vyšetřované jednání nezakládá porušení předpisu platného v daném členském státě.
4. Pokud má příslušný orgán závažné důvody se domnívat, že subjekty, které nespadají pod jeho dohled, na území jiného členského státu jednají nebo jednaly v rozporu s touto směrnicí, informuje o tom co nejkonkrétněji příslušný orgán jiného členského státu.
Ten pak přijme vhodná opatření.
Vyrozumí rovněž informující příslušný orgán o výsledku opatření a v rámci možností o významném vývoji, k němuž došlo v mezidobí.
Tímto odstavcem nejsou dotčeny pravomoci příslušného orgánu, který informace předal.
5. K zajištění jednotného uplatňování odstavce 2, může Komise postupem podle čl. 64 odst. 2 přijmout prováděcí opatření, aby stanovila kritéria, podle nichž by bylo možné považovat činnost regulovaného trhu v hostitelském členském státě za činnost se značným významem pro fungování trhů cenných papírů, a aby stanovila ochranu investorů v tomto v hostitelském členském státě.
Článek 57
Spolupráce při dohledu, kontrole na místě nebo vyšetřování
Příslušný orgán jednoho členského státu může požádat o spolupráci příslušného orgánu jiného členského státu při dohledu nebo kontrole na místě nebo vyšetřování.
U investičních podniků, které jsou dálkovými členy regulovaného trhu, se může příslušný orgán regulovaného trhu rozhodnout je oslovit přímo, a v tom případě o tom uvědomí příslušný orgán domovského členského státu dálkového člena.
Pokud příslušný orgán obdrží žádost o kontrolu na místě nebo o vyšetřování, v rámci svých pravomocí
a) kontrolu nebo vyšetřování provede sám, nebo
b) umožní provést kontrolu nebo vyšetřování žádajícímu orgánu, nebo
c) umožní provést kontrolu nebo vyšetřování auditorům nebo odborníkům.
Článek 58
Výměna informací
1. Příslušné orgány členských států, které byly pro účely této směrnice v souladu s čl. 56 odst. 1 určeny jako kontaktní místa, si ihned vzájemně poskytnou informace vyžadované pro účely plnění úkolů příslušných orgánů určených v souladu s čl. 48 odst. 1 a stanovené v předpisech přijatých na základě této směrnice.
Příslušné orgány, které si podle této směrnice vyměňují informace s jinými příslušnými orgány, mohou v okamžiku sdělení informací uvést, že tyto informace nesmějí být bez jejich výslovného souhlasu zveřejněny, a v tom případě lze výměnu těchto informací provádět výhradně pro účely, pro které tyto orgány daly souhlas.
2. Příslušný orgán určený jako kontaktní místo může předávat informace získané podle odstavce 1 a článků 55 a 63 orgánům uvedeným v článku 49.
Jiným orgánům nebo fyzickým či právnickým osobám předá tyto informace pouze s výslovným souhlasem příslušných orgánů, které informace poskytly, a výhradně pro účely, pro které tyto orgány daly souhlas, s výjimkou řádně odůvodněných okolností.
V tom případě kontaktní místo ihned informuje kontaktní místo, které informace zaslalo.
3. Orgány uvedené v článku 49 a jiné orgány nebo fyzické či právnické osoby, které obdrží důvěrné informace podle odstavce 1 tohoto článku nebo podle článků 55 a 63, mohou tyto informace použít pouze při plnění svých úkolů, zejména
a) ke kontrole plnění podmínek, jimiž se řídí přístup k činnosti investičních podniků, a k usnadnění dohledu nad výkonem této činnosti na bázi jednotlivých podniků či na konsolidované bázi, a to zvláště s ohledem na požadavky kapitálové přiměřenosti uložené směrnicí 93/6/EHS, správní a účetní postupy a mechanismy vnitřní kontroly;
b) ke sledování řádného fungování obchodních míst;
c) k ukládání sankcí;
d) při správních opravných prostředcích proti rozhodnutím příslušných orgánů;
e) při soudních řízeních zahájených podle článku 52; nebo
f) v mimosoudním mechanismu pro stížnosti investorů podle článku 53.
4. Komise může postupem podle čl. 64 odst. 2 přijmout prováděcí opatření týkající se postupů pro výměnu informací mezi příslušnými orgány.
5. Tento článek a články 54 a 63 nebrání příslušnému orgánu, aby předával centrálním bankám, Evropskému systému centrálních bank a Evropské centrální bance jako měnovým orgánům a případě jiným orgánům veřejné moci příslušným pro dohled nad platebními systémy a systémy vypořádání důvěrné informace určené k plnění jejich úkolů; podobně mohou tyto orgány nebo instituce předávat příslušným orgánům informace, které mohou příslušné orgány potřebovat pro účely plnění svých funkcí podle této směrnice.
Článek 59
Odmítnutí spolupráce
Příslušný orgán může odmítnout vyhovět žádosti o spolupráci při provádění vyšetřování, kontroly na místě nebo dohledu podle článku 57 nebo o výměnu informací podle článku 58 pouze v případech, kdy
a) by takové vyšetřování, kontrola na místě či dohled nebo výměna informací mohly nepříznivě ovlivnit svrchovanost, bezpečnost nebo veřejný pořádek dožádaného státu;
b) již bylo zahájeno soudní řízení ve věci stejných činů a proti stejným osobám před orgány dožádaného členského státu;
c) v dožádaném členském státě již bylo ve vztahu ke stejným osobám za stejné činy vydáno pravomocné rozhodnutí.
V případě takového odmítnutí o něm příslušný orgán vyrozumí dožadující orgán a poskytne co nejpodrobnější informace.
Článek 60
Konzultace mezi příslušnými orgány před vydáním povolení
1. Příslušné orgány členského státu jsou konzultovány před vydáním povolení investičnímu podniku, který je
a) dceřiným podnikem investičního podniku nebo úvěrové instituce povolené v dotyčném členském státě; nebo
b) dceřiným podnikem mateřského podniku investičního podniku nebo úvěrové instituce povolené v dotyčném členském státě; nebo
c) kontrolován týmiž fyzickými či právnickými osobami jako investiční podnik nebo úvěrová instituce povolená v dotyčném členském státě.
2. Příslušný orgán členského státu příslušný pro dohled nad úvěrovými institucemi nebo pojišťovnami je konzultován před vydáním povolení investičnímu podniku, který je:
a) dceřiným podnikem úvěrové instituce nebo pojišťovny povolené ve Společenství; nebo
b) dceřiným podnikem mateřského podniku úvěrové instituce nebo pojišťovny povolené ve Společenství; nebo
c) kontrolován stejnou fyzickou nebo právnickou osobou jako úvěrová instituce nebo pojišťovna povolená ve Společenství.
3. Příslušné orgány uvedené v odstavcích 1 a 2 se vzájemně konzultují při posuzování vhodnosti akcionářů nebo členů a pověsti a zkušenosti osob, které skutečně řídí danou činnost a které se podílejí na vedení jiného subjektu ve stejné skupině.
Vyměňují si veškeré informace o vhodnosti akcionářů nebo členů a o pověsti a zkušenosti osob, které skutečně řídí danou činnost, jež jsou významné pro jiné dotčené příslušné orgány, pro vydávání povolení i pro průběžné hodnocení toho, zda jsou dodržovány provozní podmínky.
Článek 61
Pravomoci hostitelských členských států
1. Hostitelské členské státy mohou pro statistické účely vyžadovat ode všech investičních podniků s pobočkami na jejich území, aby jim o činnosti těchto poboček podávaly pravidelné zprávy.
2. Při výkonu svých pravomocí podle této směrnice mohou hostitelské členské státy od poboček investičních podniků vyžadovat, aby poskytovaly informace nezbytné ke kontrole dodržování norem hostitelského členského státu, které se na ně vztahují v případech stanovených v čl. 32 odst. 7. Tyto požadavky nesmějí být přísnější než povinnosti, které za účelem sledování toho, jak jsou dodržovány stejné normy, ukládá tento členský stát podnikům usazeným na jeho území.
Článek 62
Bezpečnostní opatření přijímaná hostitelskými členskými státy
1. Pokud má příslušný orgán hostitelského členského státu jasné a prokazatelné důvody se domnívat, že investiční podnik činný na jeho území v rámci volného pohybu služeb porušuje povinnosti vyplývající z předpisů přijatých na základě této směrnice nebo že investiční podnik, který má na jeho území pobočku, porušuje povinnosti vyplývající z předpisů přijatých na základě této směrnice, které nesvěřují pravomoc příslušnému orgánu hostitelského členského státu, postoupí tato zjištění příslušnému orgánu domovského členského státu.
Pokud i přes opatření přijatá příslušným orgánem domovského členského státu nebo proto, že se tato opatření ukáží jako nepřiměřená, jedná investiční podnik i nadále způsobem, který jasně poškozuje zájmy investorů hostitelského členského státu nebo řádné fungování trhů, přijme příslušný orgán hostitelského členského státu poté, co uvědomí příslušný orgán domovského členského státu, veškerá vhodná opatření nezbytná k ochraně investorů a k řádnému fungování trhů.
To zahrnuje možnost zabránit investičním podnikům, které se chovají protiprávně, v zahájení jakékoli další transakce na jeho území.
Komise je o takových opatřeních neprodleně informována.
2. Pokud příslušné orgány hostitelského členského státu zjistí, že investiční podnik, který má na jeho území pobočku, nedodržuje právní nebo správní předpisy přijaté v dotyčném státě na základě této směrnice, které svěřují pravomoc příslušným orgánům hostitelského členského státu, vyžadují, aby dotyčný investiční podnik tuto protiprávní situaci ukončil.
Pokud dotyčný investiční podnik nepodnikne potřebné kroky, přijmou příslušné orgány hostitelského členského státu veškerá vhodná opatření, aby zajistily, že dotyčný investiční podnik uvedenou protiprávní situaci ukončí.
Povaha těchto opatření je sdělena příslušným orgánům domovského členského státu.
Pokud i přes opatření přijatá hostitelským členským státem investiční podnik nadále porušuje právní nebo správní předpisy uvedené v prvním pododstavci platné v hostitelském členském státě, může tento hostitelský stát poté, co uvědomí příslušné orgány domovského členského státu, přijmout opatření nezbytná k tomu, aby zabránil dalšímu protiprávnímu jednání nebo za ně uložil sankce, a pokud je nutné, aby zabránil investičnímu podniku zahájit na jeho území další transakce.
Komise je o těchto opatřeních neprodleně informována.
3. Pokud má příslušný orgán hostitelského členského státu regulovaného trhu nebo MTF jasné a prokazatelné důvody se domnívat, že tento regulovaný trh nebo MTF porušuje povinnosti vyplývající z předpisů přijatých na základě této směrnice, postoupí tato zjištění příslušnému orgánu domovského členského státu regulovaného trhu nebo MTF.
Pokud i přes opatření přijatá příslušným orgánem domovského členského státu nebo proto, že se taková opatření ukáží jako nepřiměřená, jedná dotyčný regulovaný trh nebo MTF i nadále způsobem, který jasně poškozuje zájmy investorů nebo řádné fungování trhů hostitelského členského státu, přijme příslušný orgán hostitelského členského státu poté, co uvědomí příslušný orgán domovského členského státu, veškerá vhodná opatření nezbytná k ochraně investorů a k řádnému fungování trhů.
To zahrnuje možnost zabránit dotyčnému regulovanému trhu nebo MTF ve zpřístupnění jejich mechanismů dálkovým členům nebo účastníkům usazeným v hostitelském členském státě.
Komise je o těchto opatřeních neprodleně informována.
4. Každé opatření přijaté podle odstavců 1, 2 nebo 3, jež zahrnuje sankce nebo omezení činnosti investičního podniku nebo regulovaného trhu, musí být řádně odůvodněno a sděleno dotyčnému investičnímu podniku nebo dotyčnému regulovanému trhu.
KAPITOLA III
SPOLUPRÁCE SE TŘETÍMI ZEMĚMI
Článek 63
Výměna informací se třetími zeměmi
1. Členské státy mohou s příslušnými orgány třetích zemí uzavírat dohody o spolupráci upravující výměnu informací pouze tehdy, pokud je s ohledem na sdělované informace zaručena ochrana služebního tajemství alespoň na stejné úrovni jako podle článku 54.
Výměna informací musí být určena k plnění úkolů těchto příslušných orgánů.
Členské státy mohou do třetí země předávat osobní údaje v souladu s kapitolou IV směrnice 95/46/ES.
Členské státy mohou dohody o spolupráci upravující výměnu informací uzavírat rovněž s orgány, subjekty a fyzickými nebo právnickými osobami třetích zemí příslušnými pro
i) dohled nad úvěrovými institucemi, jinými finančními institucemi, pojišťovnami a finančními trhy;
ii) likvidaci a konkurs investičních podniků a i jiná podobná řízení;
iii) provádění povinných auditů účetnictví investičních podniků a jiných finančních institucí, úvěrových institucí a pojišťoven při výkonu dohledu nebo při plnění jejich úkolů v oblasti správy systémů odškodnění;
iv) dozor nad orgány, které se účastní likvidace a konkursu investičních podniků a podobných řízení;
v) dozor nad osobami pověřenými výkonem povinných auditů pojišťoven, úvěrových institucí, investičních podniků a jiných finančních institucí,
pouze tehdy, pokud je s ohledem na sdělované informace zaručena ochrana služebního tajemství alespoň na stejné úrovni jako podle článku 54.
Výměna informací musí být určena k plnění úkolů těchto orgánů, subjektů nebo fyzických či právnických osob.
2. Pokud informace pocházejí z jiného členského státu, smějí být poskytovány jen s výslovným souhlasem příslušného orgánu, který tyto informace předal, a případně pouze pro účely, pro které dal souhlas.
Totéž platí i pro informace poskytnuté příslušnými orgány třetí země.
HLAVA V
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 64
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen Evropský výbor pro cenné papíry, zřízený rozhodnutím Komise 2001/528/ES [26] (dále jen "výbor").
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí, pokud prováděcí opatření přijatá tímto postupem nemění základní ustanovení této směrnice.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Aniž jsou dotčena již přijatá prováděcí opatření, pozastaví se po uplynutí lhůty čtyř let po vstupu této směrnice v platnost uplatňování těch ustanovení směrnice, která vyžadují přijetí technických pravidel a rozhodnutí podle odstavce 2.
Na návrh Komise mohou Evropský parlament a Rada dotyčná ustanovení postupem podle článku 251 Smlouvy prodloužit, a k tomu účelu je před uplynutím uvedené lhůty přezkoumají.
Článek 65
Zprávy a přezkum
1. Do 30. dubna 2006 Komise na základě veřejné konzultace a po projednání s příslušnými orgány předá Evropskému parlamentu a Radě zprávu o možném rozšíření oblasti působnosti této směrnice, pokud jde o povinnosti související s transparentností před uskutečněním obchodu a po něm na transakce v jiných třídách finančních nástrojů než akcie .
2. Do 30. dubna 2007 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování článku 27.
3. Do 30. října 2007 Komise na základě veřejné konzultace a po projednání s příslušnými orgány předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu o
a) vhodnosti zachování výjimky podle čl. 2 odst. 1 písm. k) pro podniky, jejichž hlavní činností je obchodování komoditními deriváty na vlastní účet;
b) obsahu a formě vhodných požadavků na povolování investičních podniků jako investičních podniků ve smyslu této směrnice a na dohled nad nimi;
c) vhodnosti pravidel týkajících se využívání smluvních zástupců při provádění investičních služeb nebo činností, zejména pokud jde o dohled nad nimi;
d) vhodnosti zachování výjimky podle čl. 2 odst. 1 písm. i).
4. Do 30. října 2007 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o odstraňování překážek, které by mohly na evropské úrovni bránit konsolidaci údajů, jež musí systémy obchodování zveřejňovat.
5. Na základě zpráv uvedených v odstavcích 1 až 4 může Komise předložit návrhy na odpovídající změny této směrnice.
6. Do 30. dubna 2005 Komise po projednání s příslušnými orgány předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu o vhodnosti zachování požadavků na pojištění odpovědnosti za škody při výkonu povolání, které zprostředkovatelům ukládají právní předpisy Společenství.
Článek 66
Změna směrnice 85/611/EHS
V článku 5 směrnice 85/611/EHS se odstavec 4 nahrazuje tímto: "4. Ustanovení čl. 2 odst. 2 a články 12, 13 a 19 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES ze dne 21. dubna 2004 o trzích finančních nástrojů [27] se použijí na poskytování služeb uvedených v odstavci 3 tohoto článku správcovskými společnostmi."
Článek 67
Změna směrnice 93/6/EHS
Směrnice 93/6/EHS se mění takto:
1) V článku 2 se bod 2 se nahrazuje tímto: "2. investiční podniky jsou veškeré instituce, které odpovídají definici v čl.
4 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES [28] ze dne21. dubna 2004 o trzích finančních nástrojů [29] a které podléhají požadavkům stanoveným v téže směrnici, s výjimkou
a) úvěrových institucí,
b) místních podniků podle definice v bodě 20 a
c) podniků, které mají povolení pouze poskytovat investiční poradenství nebo přijímat a předávat příkazy od investorů, aniž přitom drží peníze nebo cenné papíry patřící jejich klientům, a které z toho důvodu nemohou nikdy být dlužníky svých klientů;"
2) V článku 3 se odstavec 4 nahrazuje tímto: "4. Podniky uvedené v čl. 2 odst. 2 písm. b) mají počáteční kapitál ve výši 50000 EUR, pokud požívají svobody usazování nebo volného pohybu služeb podle článku 31 nebo 32 směrnice 2004/39/ES."
3) V článku 3 se vkládají nové odstavce, které znějí: "4a. Než bude provedena revize směrnice 93/6/ES, mají podniky uvedené v čl. 2 odst. 2 písm. c)
a) počáteční kapitál ve výši 50000 EUR; nebo
b) pojištění odpovědnosti za škody při výkonu povolání, které pokrývá celé území Společenství, nebo jinou podobnou záruku proti odpovědnosti z porušení povinné péče při výkonu povolání, v hodnotě nejméně 1000000 EUR na jednu pojistnou událost a souhrnně 1500000 EUR na všechny pojistné události dohromady za jeden rok; nebo
c) kombinaci počátečního kapitálu a pojištění odpovědnosti za škody při výkonu povolání, ze které vyplývá rovnocenná výše krytí jako podle písmen a) nebo b).
Komise pravidelně přezkoumává částky uvedené v tomto odstavci, aby zohlednila změny evropského indexu spotřebitelských cen zveřejňovaného Eurostatem v souladu a současně s úpravami podle čl. 4 odst. 7 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/92/ES ze dne 9. prosince 2002 o zprostředkování pojištění [30].
4b. Pokud je investiční podnik uvedený v čl. 2 odst. 2 písm. c) registrován i podle směrnice 2002/92/ES, musí splňovat požadavek stanovený čl. 4 odst. 3 této směrnice, a kromě toho musí mít
a) počáteční kapitál ve výši 25000 EUR; nebo
b) pojištění odpovědnosti za škody při výkonu povolání, které pokrývá celé území Společenství, nebo jinou podobnou záruku proti odpovědnosti z porušení povinné péče při výkonu povolání, v hodnotě nejméně 500000 EUR na jednu pojistnou událost a souhrnně 750000 EUR na všechny pojistné události dohromady za jeden rok; nebo
c) kombinaci počátečního kapitálu a pojištění odpovědnosti za škody při výkonu povolání, ze které vyplývá rovnocenná výše krytí jako podle písmen a) nebo b)."
Článek 68
Změna směrnice 2000/12/ES
Příloha I směrnice 2000/12/ES se mění takto:
V příloze I se doplňuje nová věta, která zní: "Služby a činnosti uvedené v oddílech A a B přílohy I směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES ze dne 21. dubna 2004 o trzích finančních nástrojů, pokud odkazují na finanční nástroje uvedené v oddíle C přílohy I uvedené směrnice, podléhají vzájemnému uznání podle této směrnice."
Článek 69
Zrušení směrnice 93/22/EHS
Směrnice 93/22/EHS se zrušuje s účinkem od 30. dubna 2006.
Odkazy na směrnici 93/22/EHS se považují za odkazy na tuto směrnici.
Odkazy na pojmy definované ve směrnici 93/22/EHS nebo na její články se považují za odkazy na odpovídající pojmy definované v této směrnici nebo na odpovídající články této směrnice.
Článek 70
Provedení
Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 30. dubna 2006.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 71
Přechodná ustanovení
1. Investiční podniky, které ve svých domovských členských státech obdržely povolení k poskytování investičních služeb před 30. dubnem 2006, jsou považovány za podniky povolené i pro účely této směrnice, jestliže právní předpisy dotyčných členských států stanoví, že tyto podniky musí k zahájení takové činnosti vyhovět podmínkám srovnatelným s podmínkami stanovenými v článcích 9 až 14.
2. Regulovaný trh nebo organizátor trhu, který ve svém domovském členském státě obdržel povolení před 30. dubnem 2006, je považován za povolený i pro účely této směrnice, jestliže právní předpisy dotyčného členského státu stanoví, že regulovaný trh resp. organizátor trhu musí vyhovět podmínkám srovnatelným s podmínkami stanovenými v hlavě III.
3. Smluvní zástupci zapsaní ve veřejném rejstříku před 30 dubnem 2006 jsou považováni za registrované i pro účely této směrnice, jestliže právní předpisy dotyčných členských států stanoví, že smluvní zástupci musí vyhovět podmínkám srovnatelným s podmínkami stanovenými v článku 23.
4. Informace sdělené před 30. dubnem 2006 pro účely článků 17, 18 nebo 30 směrnice 93/22/EHS jsou považovány za sdělené pro účely článků 31 a 32 této směrnice.
5. každý existující systém, spadající do definice MTF provozovaného organizátorem regulovaného trhu, je povolen jako MTF na žádost organizátora regulovaného trhu za předpokladu, že splní pravidla rovnocenná pravidlům, která pro povolení a provozování MTF vyžaduje tato směrnice, a za předpokladu, že dotyčná žádost je podána před 30. říjnem 2007.
6. Investiční podniky mohou stávající profesionální klienty i nadále považovat za profesionální, pokud tuto kategorizaci investiční podnik provedl na základě vhodného posouzení odborných schopností, zkušeností a znalostí klienta, které vzhledem k povaze předpokládaných transakcí nebo služeb poskytne přiměřenou záruku toho, že klient je schopen činit vlastní investiční rozhodnutí a chápe související rizika.
Tyto investiční podniky informují své klienty o podmínkách stanovených ve směrnici pro kategorizaci klientů.
Článek 72
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 73
Určení
Tato směrnice je určena členským státům. Ve Štrasburku dne 21. dubna 2004.
Směrnice Rady 2004/56/ES
ze dne 21. dubna 2004,
kterou se mění směrnice 77/799/EHS o vzájemné pomoci mezi příslušnými orgány členských států v oblasti přímých daní, některých nepřímých daní a daní z pojistného
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 93 a 94 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Rady 77/799/EHS ze dne 19. prosince 1977 o vzájemné pomoci mezi příslušnými orgány členských států v oblasti přímých daní, některých nepřímých daní a daní z pojistného [3] stanovila základní pravidla pro správní spolupráci a výměnu údajů mezi členskými státy za účelem odhalování vyhýbání se daňovým povinnostem a daňových úniků, jejich předcházení, jakož i za účelem umožnit členským státům daň správně vyměřit.
Je tedy nezbytné tato pravidla zdokonalit, rozšířit a modernizovat.
(2) Pokud některý členský stát provádí šetření, aby získal údaje nezbytné k vyřízení žádosti o pomoc, mělo by se na něj nahlížet tak, že jedná za sebe; takto se na proces shromažďování údajů bude vztahovat pouze jeden soubor pravidel a šetření nebudou narušena zpožděními.
(3) Aby byl boj proti daňovým únikům účinný, není vhodné, aby členský stát, který získal údaje od jiného členského státu, musel následně žádat o povolení ke zveřejnění těchto údajů při veřejných soudních jednáních nebo v soudních rozsudcích.
(4) Je třeba jasně stanovit, že členský stát není povinen provádět šetření, aby získal údaje nezbytné k vyřízení žádosti o pomoc, pokud jeho právní předpisy nebo správní praxe neopravňují příslušné orgány tohoto členského státu k provedení takového šetření nebo ke shromažďování takových údajů.
(5) Příslušný orgán členského státu by měl mít možnost odmítnout poskytnutí údajů nebo pomoci, pokud dožadující členský stát není z faktických nebo právních důvodů schopen tentýž druh údajů sám poskytovat.
(6) Vzhledem k tomu, že právní předpisy některých členských států vyžadují, aby byl daňový poplatník informován o rozhodnutích a opatřeních, které se týkají jeho daňové povinnosti, a vzhledem k potížím z toho plynoucím pro daňové orgány, zejména pokud se daňový poplatník přestěhuje do jiného členského státu, je žádoucí, aby za těchto okolností mohly daňové orgány požádat o pomoc příslušné orgány členského státu, do kterého se osoba povinná k dani přestěhovala.
(7) Jelikož daňová situace jedné nebo více osob povinných k dani usazených v různých členských státech představuje často společný nebo doplňující zájem, je vhodné umožnit souběžné kontroly těchto osob dvěma nebo více členskými státy prostřednictvím společné dohody a na základě dobrovolnosti vždy, kdy se tyto kontroly jeví jako účinnější než kontroly prováděné pouze jedním členským státem.
(8) Návrh směrnice předložila Komise na základě článku 95 Smlouvy.
Jelikož se Rada domnívá, že se návrh směrnice týká harmonizace právních předpisů v oblasti přímých i nepřímých daní, a že by tedy měl být právní předpis přijat na základě článků 93 a 94 Smlouvy, konzultovala dopisem ze dne 12. listopadu 2003 Evropský parlament a uvědomila jej o svém záměru změnit právní základ.
(9) Směrnici 77/799/EHS je proto třeba odpovídajícím způsobem změnit,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 77/799/EHS se mění takto:
1. Ustanovení čl. 1 odst. 5 se mění takto:
a) text pod slovy "v Itálii" se nahrazuje tímto:
"Il Capo del Dipartimento per le Politiche Fiscali nebo jeho pověření zástupci"; b) text pod slovy
"ve Švédsku" se nahrazuje tímto:
"Chefen för Finansdepartementet nebo jeho pověřený zástupce".
2. V čl. 2 odst. 2 se doplňuje pododstavec, který zní: "K získání požadovaných údajů postupuje dožádaný orgán nebo správní orgán, na který se dožádaný orgán obrátí, jako by postupoval při plnění vlastních úkolů nebo na dožádání jiného orgánu svého členského státu."
3. Ustanovení čl. 7 odst. 1 se nahrazuje tímto:
"1. Všechny údaje, které členský stát obdrží podle této směrnice, musí být v tomto státě utajeny stejně jako údaje zjištěné podle jeho vnitrostátních předpisů.
V každém případě tyto údaje
- mohou být zpřístupněny jen osobám přímo zapojeným do vyměření daně nebo správního přezkoumání vyměření daně,
- mohou být dále sděleny jen v rámci soudního nebo správního řízení o sankcích, pokud se týká vyměření daně nebo přezkoumání vyměření daně, a to jen osobám přímo zúčastněným na tomto řízení; tyto údaje však mohou být zveřejněny při veřejném soudním jednání nebo v soudním rozsudku, pokud proti tomu příslušný úřad členského státu, který údaje poskytl, při jejich prvním předání nevznese námitku,
- nesmějí být za žádných okolností použity pro jiné účely než pro daňové účely nebo pro účely soudního nebo správního řízení o sankcích, pokud se týká vyměření daně nebo přezkoumání vyměření daně nebo s ním souvisí.
Dále mohou členské státy stanovit, že údaje uvedené v prvním pododstavci se použijí pro vyměření jiných dávek, cel nebo daní podle článku 2 směrnice 76/308/EHS [4]
4. Článek 8 se mění takto:
a) odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. Tato směrnice neukládá členskému státu, od kterého jsou údaje požadovány, aby provedl šetření nebo poskytnul údaje, pokud jeho právní předpisy nebo správní praxe neopravňují příslušné orgány tohoto členského státu k provedení takového šetření nebo ke shromažďování takových údajů.";
b) odstavec 3 se nahrazuje tímto:
"3. Příslušný orgán členského státu může odmítnout poskytnutí údajů, pokud dožadující členský stát není z faktických nebo právních důvodů schopen údaje stejného druhu sám poskytovat."
5. Vkládají se články 8a a 8b, které znějí:
"Článek 8a
Oznámení
1. Na žádost příslušného orgánu členského státu oznámí příslušný orgán jiného členského státu v souladu s platnými předpisy o oznamování podobných opatření existujícími v dožádaném členském státě všechna opatření a rozhodnutí, která vycházejí od správních orgánů dožadujícího členského státu a týkají se použití daňových předpisů v oblasti působnosti této směrnice na jeho území.
2. Žádosti o oznámení obsahují předmět oznamovaného opatření nebo rozhodnutí, jméno a adresu adresáta, jakož i další údaje umožňující identifikaci adresáta.
3. Dožádaný orgán bezodkladně uvědomí dožadující orgán o své reakci na žádost o oznámení a sám mu oznámí zejména datum, ke kterému bylo rozhodnutí nebo opatření oznámeno adresátovi.
Článek 8b
Souběžné kontroly
1. Pokud daňová situace jedné nebo více osob povinných k dani představuje společný nebo doplňující zájem dvou nebo více členských států, mohou se tyto státy dohodnout na provádění souběžných kontrol na vlastním území za účelem výměny takto získaných údajů, kdykoliv se tento postup jeví jako účinnější než kontroly prováděné pouze jedním členským státem samostatně.
2. Příslušný orgán každého členského státu nezávisle určí osoby povinné k dani, u kterých hodlá navrhnout souběžnou kontrolu.
Dále uvědomí příslušné orgány v jiných dotčených členských státech o případech, které by podle jeho názoru měly být předmětem souběžných kontrol.
Svou volbu v co nejširší možné míře zdůvodní a poskytne údaje, které vedly k jeho rozhodnutí.
Rovněž uvede dobu, po kterou by se měly tyto kontroly uskutečňovat.
3. Příslušný orgán každého dotčeného členského státu dále rozhodne, zda si přeje se souběžných kontrol zúčastnit.
Příslušný orgán, kterému byla souběžná kontrola navržena, svému protějšku potvrdí souhlas s provedením této kontroly, nebo mu sdělí odůvodněné odmítnutí této kontroly.
4. Každý příslušný orgán dotčených členských států jmenuje zástupce odpovědného za dohled nad kontrolou a za její koordinaci."
Článek 2
Členské státy přijmou nutná opatření, aby právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nabyly účinnosti nejpozději do 1. ledna 2005.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a poskytnou srovnávací tabulku mezi těmito předpisy a touto směrnicí.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Směrnice Komise 2004/57/ES
ze dne 23. dubna 2004
o identifikaci pyrotechnických předmětů a některého střeliva pro účely směrnice Rady 93/15/EHS o harmonizaci předpisů týkajících se uvádění na trh a dozoru nad výbušninami pro civilní použití
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 93/15/EHS ze dne 5. dubna 1993 o harmonizaci předpisů týkajících se uvádění na trh a dozoru nad výbušninami pro civilní použití [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 93/15/EHS se vztahuje na výbušné materiály a předměty, které jsou považovány za výbušniny v doporučeních Organizace spojených národů pro přepravu nebezpečných věcí a jsou zařazeny do třídy 1 těchto doporučení.
Pyrotechnické předměty jsou však z oblasti působnosti uvedené směrnice výslovně vyloučeny.
(2) S cílem zajistit jednotné uplatňování směrnice 93/15/EHS v celém Společenství je tedy nezbytné identifikovat předměty, které mají být považovány za pyrotechnické, a to odkazem na příslušná doporučení OSN.
(3) Některé předměty spadající do třídy 1 doporučení OSN mají dvojí užití, neboť mohou být použity buď jako výbušniny, nebo jako pyrotechnické předměty.
V zájmu jednotného uplatňování směrnice 93/15/EHS by měla být upravena identifikace těchto výrobků buď jako výbušnin, nebo jako pyrotechnických předmětů, podle jejich převládající povahy.
(4) Opatření uvedená v této směrnici jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 13 směrnice 93/15/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
V příloze I této směrnice jsou pro účely provádění čl. 1 odst. 3 druhé a částečně třetí odrážky směrnice 93/15/EHS uvedeny předměty považované v odpovídajících doporučeních OSN za pyrotechnické předměty nebo střelivo.
Článek 2
V příloze II této směrnice jsou uvedeny předměty, u nichž je třeba v souvislosti s uplatňováním čl. 1 odst. 3 druhé odrážky směrnice 93/15/EHS rozhodnout, zda se jedná o pyrotechnické předměty nebo o výbušniny.
Článek 3
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 31. prosince 2004.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů spolu se srovnávací tabulkou mezi jejich ustanoveními a ustanovením této směrnice.
Budou tyto předpisy používat od 31. ledna 2005.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2004/58/ES
ze dne 23. dubna 2004,
kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS za účelem zařazení účinných látek alfacypermethrinu, benalaxylu, bromoxynilu, desmedifamu, ioxynilu a fenmedifamu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením Komise (EHS) č. 3600/92 ze dne 11. prosince 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro první etapy pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [2], se zřizuje seznam účinných látek, které mají být zhodnoceny s ohledem na jejich možné zařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS. Tento seznam zahrnuje alfa-cypermethrin, benalaxyl, bromoxynil, desmedifam, ioxynil a fenmedifam.
(2) Účinky těchto účinných látek na lidské zdraví a na životní prostředí byly posouzeny v souladu s nařízením (EHS) č. 3600/92 pro rozsah použití navržených oznamovateli.
933/94 ze dne 27. dubna 1994, kterým se stanoví účinné látky přípravků na ochranu rostlin a jmenují členské státy zpravodajové pro provádění nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 [3], byly jmenovány níže uvedené členské státy zpravodajové, které v souladu s čl.
1 písm. c) nařízení (EHS) č. 3600/92 předložily Komisi příslušné hodnotící zprávy a doporučení.
Členským státem zpravodajem pro alfa-cypermethrin byla jmenována Belgie a všechny relevantní informace byly předloženy dne 16. září 1999.
Členským státem zpravodajem pro benalaxyl bylo jmenováno Portugalsko a všechny relevantní informace byly předloženy dne 27. dubna 2000.
Členským státem zpravodajem pro bromoxynil byla jmenována Francie a všechny relevantní informace byly předloženy dne 16. března 2000.
Členským státem zpravodajem pro desmedifam bylo jmenováno Finsko a všechny relevantní informace byly předloženy dne 8. května 2000.
Členským státem zpravodajem pro ioxynil byla jmenována Francie a všechny relevantní informace byly předloženy dne 16. března 2000. Členským státem zpravodajem pro fenmedifam bylo jmenováno Finsko a všechny relevantní informace byly předloženy dne 5. ledna 2000.
(3) Tyto hodnotící zprávy byly přezkoumány členskými státy a Komisí v rámci Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat.
(4) Přezkoumání všech účinných látek byla dokončena dne 13. února 2004 formou zpráv Komise o přezkoumání alfa-cypermethrinu, benalaxylu, bromoxynilu, desmedifamu, ioxynilu a fenmedifamu.
(5) Přezkoumání alfa-cypermethrinu, benalaxylu, bromoxynilu, desmedifamu, ioxynilu a fenmedifamu neodhalila žádné otevřené otázky nebo obavy, které by vyžadovaly konzultaci s Vědeckým výborem pro rostliny.
(6) Z různých zkoumání, která byla provedena, vyplynulo, že lze očekávat, že přípravky na ochranu rostlin obsahující alfa-cypermethrin, benalaxyl, bromoxynil, desmedifam, ioxynil a fenmedifam obecně vyhoví požadavkům stanoveným v čl. 5 odst.
1 písm. a) a b) směrnice 91/414/EHS, zejména pokud jde o použití, která byla zkoumána a podrobně popsána ve zprávě Komise o přezkoumání. Je tedy vhodné zařadit tyto účinné látky do přílohy I a zajistit tak, aby ve všech členských státech mohla být povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tyto účinné látky udělována v souladu s ustanoveními uvedené směrnice.
(7) Před zařazením účinné látky do přílohy I je třeba poskytnout členským státům a zúčastněným stranám přiměřené období, které jim umožní připravit se na plnění nových požadavků, které vyplynou ze zařazení.
(8) Po zařazení je třeba poskytnout členským státům přiměřené období, ve kterém provedou ustanovení směrnice 91/414/EHS, pokud jde o přípravky na ochranu rostlin obsahující alfa-cypermethrin, benalaxyl, bromoxynil, desmedifam, ioxynil nebo fenmedifam, a zejména přezkoumají stávající povolení, aby se zajistilo splnění podmínek týkajících se těchto účinných látek, které jsou stanoveny v příloze I směrnice 91/414/EHS.
Z důvodů efektivnosti a vzhledem ke krátkým lhůtám je vhodné, aby členský stát zpravodaj zajistil koordinaci takových přezkoumání mezi členskými státy.
Pro předložení a hodnocení úplné dokumentace každého přípravku na ochranu rostlin by mělo být v souladu s jednotnými zásadami stanovenými ve směrnici 91/414/EHS poskytnuto delší období.
(9) Směrnice 91/414/EHS by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(10) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice 91/414/EHS se mění způsobem uvedeným v příloze této směrnice.
Článek 2
Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. srpna 2005.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi těmito předpisy a touto směrnicí.
Budou tyto předpisy používat od 1. září 2005.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
1. Členské státy přezkoumají povolení každého přípravku na ochranu rostlin obsahujícího alfa-cypermethrin, benalaxyl, bromoxynil, desmedifam, ioxynil nebo fenmedifam, aby zajistily dodržení podmínek týkajících se těchto účinných látek, které jsou stanoveny v příloze I směrnice 91/414/EHS. V případě potřeby změní nebo odejmou povolení nejpozději do 31. srpna 2005.
Příslušné členské státy zpravodajové při provádění těchto přezkoumání zorganizují spolupráci mezi členskými státy.
2. Členské státy v souladu s jednotnými zásadami stanovenými v příloze VI směrnice 91/414/EHS nově zhodnotí každý přípravek obsahující alfa-cypermethrin, benalaxyl, bromoxynil, desmedifam, ioxynil nebo fenmedifam, ať už jako jedinou účinnou látku, nebo jako jednu z více účinných látek, které byly všechny nejpozději do 28. února 2005 zařazeny do přílohy I směrnice 91/414/EHS, a to na základě dokumentace splňující požadavky přílohy III směrnice 91/414/EHS. Na základě tohoto hodnocení určí, zda přípravek splňuje podmínky stanovené v čl. 4 odst. 1 písm. b), c), d) a e) směrnice 91/414/EHS.
Po tomto rozhodnutí členské státy
a) v případě přípravku obsahujícího alfa-cypermethrin, benalaxyl, bromoxynil, desmedifam, ioxynil nebo fenmedifam jako jedinou účinnou látku podle potřeby změní nebo odejmou povolení nejpozději do 28. února 2009, nebo
b) v případě přípravku obsahujícího alfa-cypermethrin, benalaxyl, bromoxynil, desmedifam, ioxynil nebo fenmedifam jako jednu z více účinných látek podle potřeby změní nebo odejmou povolení do 28. února 2009 nebo do data stanoveného pro takovou změnu nebo odnětí v příslušné směrnici nebo směrnicích, jimiž se příslušná látka nebo látky doplňují do přílohy I směrnice 91/414/EHS, podle toho, které ze dvou dat je pozdější.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem 1. března 2005.
Článek 5
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Rady 2004/67/ES
ze dne 26. dubna 2004
o opatřeních na zajištění bezpečnosti dodávek zemního plynu
(Text s významem pro EHP)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
po konzultaci s Výborem regionů,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Zemní plyn (dále jen "plyn") se stává stále významnější součástí v dodávkách energie ve Společenství, a jak je uvedeno v zelené knize "Směrem k evropské strategii pro zásobování energií", očekává se, že Evropská unie bude z dlouhodobého hlediska stále více závislá na plynu dováženém se zdrojů mimo Evropskou unii.
(2) V souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 98/30/ES ze dne 22. června 1998 o společných pravidlech pro vnitřní trh se zemním plynem [4] a směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/55/ES ze dne 26. června 2003 o společných pravidlech pro vnitřní trh se zemním plynem a o zrušení směrnice 98/30/ES [5] je trh s plynem v rámci Společenství postupně liberalizován.
V důsledku toho by v souvislosti s bezpečností dodávek mohly jakékoli těžkosti vedoucí ke snížení dodávek způsobit vážné narušení hospodářské činnosti Společenství. Z toho důvodu existuje stále větší potřeba zajistit bezpečnost dodávek plynu.
(3) Dotvoření vnitřního trhu s plynem nezbytně vyžaduje minimální společný přístup k bezpečnosti dodávek, především prostřednictvím transparentní a nediskriminující politiky v otázkách bezpečnosti dodávek, které budou slučitelné s požadavky takového trhu, aby se zabránilo jeho narušení.
Jasné vymezení postavení a odpovědnosti všech účastníků trhu má tedy zásadní význam pro zajištění bezpečnosti dodávek plynu a řádné fungování vnitřního trhu.
(4) Povinnosti spojené s bezpečností dodávek uložené firmám by neměly být na překážku řádnému fungování vnitřního trhu a neměly by představovat neodůvodněnou a nepřiměřenou zátěž pro účastníky trhu s plynem, včetně nových subjektů vstupujících na trh a malých účastníků trhu.
(5) S ohledem na rostoucí trh s plynem ve Společenství je důležité, aby byla udržována bezpečnost dodávek plynu, zejména ve vztahu k domácnostem.
(6) Průmysl a případně členské státy mohou vybírat z mnoha nástrojů ke splnění povinností spojených s bezpečností dodávek.
Dvoustranné dohody mezi členskými státy by mohly být jedním z prostředků, jak přispět k dosažení minimálních standardů bezpečnosti dodávek, s náležitým zřetelem na Smlouvu a sekundární právo, zejména čl. 3 odst.
(7) Indikativní minimální cíle pro skladování plynu by mohly být stanoveny na vnitrostátní úrovni nebo odvětvím průmyslu.
Má se za to, že by tím neměly vznikat žádné další investiční závazky.
(8) S ohledem na význam bezpečnosti dodávek plynu, zejména na základě dlouhodobých smluv, by Komise měla na základě zpráv předložených členskými státy sledovat vývoj na trhu s plynem.
(9) Aby byla uspokojena rostoucí poptávka po plynu a dosáhlo se diverzifikace dodávek plynu jako podmínky pro hospodářskou soutěž na vnitřním trhu s plynem, musí Společenství v průběhu nadcházejících desetiletí mobilizovat další výrazné objemy plynu, jejichž většina bude pocházet ze vzdálených zdrojů a bude přepravována na dlouhé vzdálenosti.
(10) Společenství má spolu s tranzitními zeměmi a zeměmi dodávajícími plyn zásadní společný zájem na zajištění pokračujících investic do infrastruktury pro dodávky plynu.
(11) Dlouhodobé smlouvy plnily velmi důležitou úlohu při zajišťování dodávek plynu pro Evropu a bude tomu tak i nadále.
Současná úroveň smluv je na úrovni Společenství dostatečná a očekává se, že tyto smlouvy budou i nadále výrazně přispívat k celkovým dodávkám plynu, pokud budou podniky nadále začleňovat tyto smlouvy do svého celkového portfolia smluv o dodávkách.
(12) Značného pokroku bylo dosaženo při rozvoji platforem likvidního obchodování a prostřednictvím programů uvolňování plynu na vnitrostátní úrovni.
Očekává se, že tato tendence bude pokračovat.
(13) Zavedení skutečné solidarity mezi členskými státy v závažných stavech nouze v souvislosti s dodávkami má zásadní význam, který se ještě zvětšuje s rostoucí vzájemnou závislostí členských států v otázkách bezpečnosti dodávek.
(14) Svrchovaná práva členských států týkající se jejich vlastních přírodních zdrojů nejsou touto směrnicí dotčena.
(15) Měla by být založena koordinační skupina pro otázky plynu, která by na úrovni Společenství usnadňovala koordinaci opatření v oblasti bezpečnosti dodávek v případě vážného narušení dodávek a která by také mohla napomáhat členským státům při koordinaci opatření přijímaných na vnitrostátní úrovni.
Dále by mohla zajišťovat pravidelnou výměnu informací o bezpečnosti dodávek plynu a zvažovat významná hlediska, která souvisejí se závažným narušením dodávek.
(16) Členské státy by měly přijmout a zveřejnit vnitrostátní předpisy pro stav nouze.
(17) Tato směrnice stanoví pravidla použitelná v případě závažného narušení dodávek. Předvídatelná délka takového narušení dodávek by měla pokrývat významné období přinejmenším osmi týdnů.
(18) Pokud jde o řešení závažného narušení dodávek, měla by tato směrnice stanovit mechanismus založený na třech fázích.
První fáze by zahrnula reakce odvětví na narušení dodávek; pokud toto nebude dostatečné, měly by členské státy přijmout opatření s cílem vyřešit narušení dodávek.
Pouze pokud by opatření přijatá v rámci první a druhé fáze selhala, měla by být přijata vhodná opatření na úrovni Společenství.
(19) Jelikož cíle této směrnice, totiž zajistit odpovídající úroveň bezpečnosti dodávek plynu, zejména v případě vážného narušení dodávek, a zároveň přispět k řádnému fungování vnitřního trhu s plynem, nemůže být za všech okolností uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, zejména s ohledem na rostoucí vzájemnou závislost členských států ohledně bezpečnosti dodávek plynu, a proto jej může být z důvodů rozsahu a účinků navrhované činnosti lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Účel
Tato směrnice zavádí opatření na zajištění odpovídající úrovně bezpečnosti dodávek plynu.
Tato opatření rovněž přispívají k řádnému fungování vnitřního trhu s plynem.
Zavádí společný rámec, ve kterém členské státy definují obecné, transparentní a nediskriminující politiky v oblasti bezpečnosti dodávek, slučitelné s požadavky vnitřního trhu s plynem zaměřeného na hospodářskou soutěž; vyjasňuje obecné postavení a odpovědnost různých účastníků trhu a uplatňuje konkrétní nediskriminující postupy pro bezpečnost dodávek plynu.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
1. "dlouhodobou smlouvou na dodávku plynu" smlouva na dodávku plynu uzavřená na dobu více než deseti let;
2. "závažným narušením dodávek" situace, kdy by Společenství hrozila ztráta více než 20 % jeho dodávek plynu ze třetích zemí a není pravděpodobné, že by tato situace na úrovni Společenství mohla být dostatečně zvládnuta pomocí vnitrostátních opatření.
Článek 3
Politiky v oblasti bezpečnosti dodávek plynu
1. Členské státy při zavádění svých obecných politik v oblasti zajišťování odpovídající úrovně bezpečnosti dodávek plynu stanoví postavení a odpovědnost různých účastníků trhu s plynem při naplňování těchto politik a určují přiměřené minimální standardy pro bezpečnost dodávek, které musí účastníci trhu s plynem v dotyčném členském státě splňovat.
Tyto standardy jsou uplatňovány nediskriminujícím a transparentním způsobem a jsou zveřejněny.
2. Členské státy přijmou vhodné předpisy, aby opatření stanovená v této směrnici nepředstavovala neodůvodněnou a nepřiměřenou zátěž pro účastníky trhu s plynem a aby byla v souladu s požadavky vnitřního trhu s plynem zaměřeného na hospodářskou soutěž.
3. Demonstrativní výčet nástrojů pro zajištění bezpečnosti dodávek plynu je uveden v příloze.
Článek 4
Bezpečnost dodávek pro některé zákazníky
1. Členské státy zajistí, aby dodávky pro domácnosti na jejich území byly v přiměřeném rozsahu chráněny, alespoň v případě
a) částečného narušení vnitrostátních dodávek plynu na dobu, kterou členský stát stanoví s ohledem na vnitrostátní podmínky;
b) mimořádně nízkých teplot v průběhu vnitrostátně stanoveného období poptávkových špiček;
c) období výjimečně vysoké poptávky po plynu v průběhu nejchladnějších období, ke kterým dochází podle statistik každých 20 let.
Tato kritéria jsou v této směrnici uváděna jako "standardy bezpečnosti dodávek".
2. Členské státy mohou rozšířit oblast působnosti odstavce 1 zejména na malé a střední podniky a další zákazníky, kteří nemohou přesunout svou spotřebu plynu na jiné zdroje energie, včetně opatření na bezpečnost svého vnitrostátního elektrického systému, pokud je závislý na dodávkách plynu.
3. Demonstrativní výčet v příloze uvádí příklady nástrojů, které mohou být využity pro dosažení standardů bezpečnosti dodávek.
4. Členské státy mohou s náležitým zřetelem na geologické podmínky svého území a na ekonomickou a technickou proveditelnost rovněž přijmout nezbytná opatření, aby zařízení na skladování plynu umístěná na jejich území přispívala ve vhodné míře k dosažení standardů bezpečnosti dodávek.
5. Pokud je k dispozici odpovídající úroveň vzájemného propojení, může členský stát přijmout vhodná opatření ve spolupráci s jiným členským státem, včetně dvoustranných dohod, s cílem dosáhnout standardů bezpečnosti dodávek s použitím zařízení na skladování plynu umístěných na území tohoto jiného členského státu.
Tato opatření, zejména dvoustranné dohody, nesmějí narušit řádné fungování vnitřního trhu s plynem.
6. Členské státy mohou stanovit nebo požadovat po průmyslovém odvětví, aby stanovilo, indikativní minimální cíle pro možný budoucí podíl zásobníků umístěných buď uvnitř, nebo vně území tohoto členského státu, na bezpečnosti dodávek.
Tyto cíle se zveřejní.
Článek 5
Podávání zpráv
1. Ve zprávě zveřejněné členským státem podle článku 5 směrnice 2003/55/ES posoudí členské státy také
a) dopad opatření přijatých podle článku 3 a 4 na hospodářskou soutěž u všech účastníků trhu s plynem;
b) úrovně kapacit zásobníků;
c) dlouhodobé smlouvy o dodávkách plynu uzavřených podniky usazenými a registrovanými na jejich území, a zejména jejich zbývající dobu trvání, na základě informací poskytnutých dotčenými podniky, avšak s výjimkou obchodně citlivých informací, a dále stupeň likvidity trhu s plynem;
d) regulační rámec k poskytnutí vhodných pobídek pro nové investice do průzkumu, výroby, skladování a přepravy plynu a zkapalněného zemního plynu, s ohledem na článek 22 směrnice 2003/55/ES, pokud je členským státem prováděn.
2. Tyto informace Komise posoudí ve svých zprávách, které vydává podle článku 31 směrnice 2003/55/ES, z hlediska důsledků uvedené směrnice pro Společenství jako celek a z hlediska celkového účinného a bezpečného fungování vnitřního trhu s plynem.
Článek 6
Sledování
1. Komise na základě zpráv uvedených v čl. 5 odst. 1 sleduje
a) rozsah nových dlouhodobých smluv o dovozu dodávek plynu ze třetích zemí;
b) existenci odpovídající likvidity dodávek plynu;
c) objem využitelného plynu a použitelnou kapacitu skladovaného plynu v zásobnících;
d) úroveň vzájemné propojenosti vnitrostátních plynárenských systémů členských států;
e) předvídatelnou situaci v oblasti dodávek plynu v souvislosti s vývojem poptávky, nezávislostí v oblasti dodávek a dostupných zdrojů dodávek na úrovni Společenství, pokud jde o vymezené zeměpisné oblasti ve Společenství.
2. Dojde-li Komise k závěru, že dodávky plynu ve Společenství nebudou stačit k uspokojení předvídatelné dlouhodobé poptávky po plynu, může předložit návrhy v souladu se Smlouvou.
3. Do dne 19. května 2008 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě hodnotící zprávu o zkušenostech získaných při uplatňování tohoto článku.
Článek 7
Koordinační skupina pro otázky plynu
1. Zřizuje se Koordinační skupina pro otázky plynu s cílem usnadnit koordinaci opatření v oblasti bezpečnosti dodávek (dále jen "skupina").
2. Skupina se skládá ze zástupců členských států a reprezentativních subjektů dotčeného průmyslového odvětví a ze zástupců spotřebitelů. Předsedá jí Komise.
3. Skupina přijme svůj jednací řád.
Článek 8
Vnitrostátní nouzová opatření
1. Členské státy s předstihem připraví a případně aktualizují vnitrostátní nouzová opatření a vyrozumí o nich Komisi.
Členské státy zveřejní svá vnitrostátní nouzová opatření.
2. Nouzová opatření členských států případně zajistí dostatečnou příležitost pro účastníkům trhu, aby mohli jako první reagovat na stav nouze.
3. S výhradou čl. 4 odst. 1 mohou členské státy upozornit předsedu skupiny na události, které podle jejich názoru nemohou být z důvodu jejich rozsahu a výjimečné povahy uspokojivě zvládnuty pomocí vnitrostátních opatření.
Článek 9
Mechanismus Společenství
1. V případě události, která pravděpodobně povede k vážnému narušení dodávek v průběhu významného období, anebo v případě události, na kterou upozorní členský stát podle čl. 8 odst. 3, svolá Komise na žádost členského státu nebo z vlastního podnětu co nejrychleji skupinu.
2. Skupina posuzuje opatření přijatá na vnitrostátní úrovni s cílem řešit závažné narušení dodávek a případně napomáhá členským státům při jejich koordinaci.
3. Při plnění svých úkolů skupina v plné míře zohlední
a) opatření, která byla přijata odvětvím zemního plynu v první reakci na vážné narušení dodávek;
b) opatření přijatá členskými státy, například opatření přijatá podle článku 4, včetně souvisejících dvoustranných dohod.
4. Pokud jsou opatření uvedená v odstavci 3 přijatá na vnitrostátní úrovni pro řešení důsledků události uvedené v odstavci 1 nedostatečná, může Komise po konzultaci se skupinou poskytnout členskému státu pokyny, ohledně dalších opatření, aby byla poskytnuta pomoc těm členským státům, které jsou zvláště dotčeny závažným narušením dodávek.
5. Pokud opatření uvedená v odstavci 4 přijatá na vnitrostátní úrovni nepostačují k řešení důsledků události uvedené v odstavci 1, může Komise předložit Radě návrh, který se týká dalších nezbytných opatření.
6. Veškerá opatření na úrovni Společenství podle tohoto článku musí obsahovat ustanovení, jejichž cílem je zajištění spravedlivé a přiměřené náhrady pro podniky, kterých se přijímaná opatření dotknou.
Článek 10
Sledování provádění
1. Na základě toho, jakým způsobem členské státy uplatňují tuto směrnici, předloží Komise do dne 19. května 2008 zprávu o účinnosti nástrojů použitých v souvislosti s články 3 a 4, o jejich dopadu na vnitřní trh s plynem a o hospodářské soutěži na vnitřním trhu s plynem.
2. Na základě výsledků tohoto sledování může Komise v případě potřeby vydat doporučení nebo předložit návrhy týkající se dalších opatření na posílení bezpečnosti dodávek.
Článek 11
Provedení
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 19. května 2006.
Členské státy sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi ustanoveními těchto předpisů a této směrnice.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 12
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2004/69/ES
ze dne 27. dubna 2004,
kterou se mění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/12/ES, pokud jde o definici "mezinárodních rozvojových bank"
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2000/12/ES ze dne 20. března 2000 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o jejím výkonu [1], a zejména na pátou odrážku čl. 60 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V čl. 1 bodě 19 směrnice 2000/12/ES jsou "mezinárodní rozvojové banky" vymezeny výčtem.
(2) V dopise z listopadu 2002 požádala Mnohostranná agentura pro investiční záruky (MIGA) o zařazení na seznam uvedený v čl. 1 bodě 19 směrnice 2000/12/ES.
(3) Mnohostranná agentura pro investiční záruky je členem skupiny Světové banky. Poskytuje investorům ze soukromého sektoru záruky proti rizikům neobchodní povahy, zejména proti riziku ztráty vymezeného podle jasně stanovených kritérií, které může plynout z nesměnitelnosti a omezení převodu měny, vyvlastnění, války a občanských nepokojů nebo porušení smlouvy ze strany vlády.
Cílem a účelem Mnohostranné agentury pro investiční záruky je podporovat hospodářský rozvoj rozvojových členských zemí prostřednictvím podpory zakládání, rozšiřování a modernizace soukromých, především malých nebo středních podniků, čímž doplňuje aktivity ostatních členů skupiny Světové banky.
(4) Mnohostranná agentura pro investiční záruky má rizikový profil odpovídající mezinárodním rozvojovým bankám vyjmenovaným v čl. 1 bodě 19 směrnice 2000/12/ES, a lze ji tedy zařadit do čl. 1 bodu 19, a v důsledku toho i využít preferenční rizikové váhy stanovené v článku 43 směrnice 2000/12/ES.
(5) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem výboru, který je Komisi nápomocen v souladu s postupem podle čl. 60 odst. 2 směrnice 2000/12/ES,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
V článku 1 směrnice 2000/12/ES se bod 19 nahrazuje tímto:
"19. "mezinárodními rozvojovými bankami" se rozumějí Mezinárodní banka pro obnovu a rozvoj, Mezinárodní finanční korporace, Meziamerická rozvojová banka, Asijská rozvojová banka, Africká rozvojová banka, Fond Rady Evropy pro znovuusídlení, Severská investiční banka, Karibská rozvojová banka, Evropská banka pro obnovu a rozvoj, Evropský investiční fond, Korporace pro meziamerické investice a Mnohostranná agentura pro investiční záruky;" .
Článek 2
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. června 2004.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2004/72/ES
ze dne 29. dubna 2004,
kterou se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/6/ES, pokud jde o uznávané tržní postupy, definici důvěrné informace ve vztahu ke komoditním derivátům, sestavení seznamů zasvěcených osob, oznamování transakcí osob s řídicí odpovědností a oznamování podezřelých transakcí
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2003/6/ES ze dne 28. ledna 2003 o obchodování zasvěcených osob a manipulaci s trhem (zneužívání trhu) [1], a zejména na čl. 1 odst. 1 druhý pododstavec a odst. 2 písm. a) a čl. 6 odst. 10 čtvrtou, pátou a sedmou odrážku uvedené směrnice,
po konzultaci s Evropským výborem regulátorů trhů s cennými papíry [2] pro účely technické porady,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Postupy účastníků trhu musí být v souladu se zásadami poctivosti a hospodárnosti, aby nenarušovaly běžný chod trhu a tržní integritu.
Zejména tržní postupy, které brání vzájemnému působení nabídky a poptávky tím, že omezují příležitosti ostatních účastníků trhu reagovat na transakce, mohou vést k vyššímu ohrožení tržní integrity a je tedy méně pravděpodobné, že budou uznávány příslušnými orgány.
Naopak je pravděpodobnější, že budou uznány postupy, které zvyšují likviditu, spíše než postupy, které ji snižují.
Je méně pravděpodobné, že příslušné orgány uznají tržní postupy, které porušují předpisy a pravidla na ochranu proti zneužívání trhu nebo kodexy chování.
Protože se tržní postupy rychle mění, aby se přizpůsobily potřebám investorů, musí příslušné orgány věnovat pozornost nově vznikajícím tržním postupům.
(2) Transparentnost tržních postupů účastníků je rozhodující při zvažování, zda může být určitý tržní postup uznán příslušnými orgány.
Čím menší je transparentnost postupu, tím menší je pravděpodobnost jeho uznání.
Postupy na neregulovaných trzích však mohou být ze strukturálních důvodů méně transparentní než obdobné postupy na trzích regulovaných.
Tyto postupy však nemusí být považovány příslušnými orgány za nepřijatelné jako takové.
(3) Tržní postupy vlastní určitému trhu nesmí ohrozit integritu jiných, přímo či nepřímo souvisejících trhů v rámci Společenství, regulovaných i neregulovaných.
Proto čím větší je ohrožení pro integritu souvisejícího trhu v rámci Společenství, tím menší je pravděpodobnost uznání těchto postupů příslušnými orgány.
(4) Příslušné orgány by měly při posuzování uznání určitého tržního postupu konzultovat ostatní příslušné orgány, zejména v případech, kdy existují trhy srovnatelné s dotčeným trhem.
Za určitých okolností se však může stát, že tržní postup může být uznán na určitém trhu, avšak neuznán na jiném srovnatelném trhu ve Společenství.
V případě nesrovnalostí mezi tržními postupy, které byly uznány jedním členským státem a jiným nikoli, projedná otázku Evropský výbor regulátorů trhů s cennými papíry, aby mohlo být nalezeno řešení.
V souvislosti s rozhodnutími o takovém uznání zajistí příslušné orgány pro účastníky trhu a konečné uživatele vysokou míru konzultací a transparentnosti.
(5) Pro účastníky trhu derivátových nástrojů, jejichž základem není finanční nástroj, je důležité zvýšit právní jistotu ohledně pojmu důvěrná informace.
(6) Sestavení, emitenty nebo osobami jednajícími jejich jménem nebo na jejich účet, seznamů osob, které pro ně pracují na základě pracovní smlouvy nebo jiným způsobem a které mají přístup k důvěrným informacím týkajícím se přímo nebo nepřímo emitenta, je nezbytným opatřením k zajištění integrity trhu.
Tyto seznamy mohou sloužit emitentům nebo uvedeným osobám ke kontrole toku důvěrných informací, což přináší lepší zvládání jejich povinnosti mlčenlivosti.
Navíc mohou tyto seznamy představovat pro příslušné orgány účinný nástroj při dohledu nad uplatňováním právních předpisů na ochranu proti zneužívání trhu.
Je nezbytné, aby emitenti a příslušné orgány identifikovali důvěrné informace, ke kterým má přístup zasvěcená osoba, a okamžik získání tohoto přístupu.
Přístup osob uvedených na seznamu k důvěrným informacím týkajícím se přímo nebo nepřímo emitenta nijak neovlivňuje jejich povinnost zdržet se obchodování zasvěcených osob na základě jakékoli důvěrné informace podle definice směrnice 2003/6/ES.
(7) Oznamování transakcí uskutečněných na vlastní účet osobami s řídicí odpovědností v rámci emitenta nebo osobami s nimi úzce propojenými je nejen cennou informací pro účastníky trhu, ale také dalším prostředkem kontroly trhu pro příslušné orgány. Povinnost osob s řídicí odpovědností oznamovat transakce nijak neovlivňuje jejich povinnost zdržet se obchodování zasvěcených osob na základě jakékoli důvěrné informace podle definice směrnice 2003/6/ES.
(8) Oznamování transakcí by mělo být v souladu s pravidly o předávání osobních údajů stanovenými směrnicí Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů [3].
(9) Oznámení podezřelých transakcí uskutečněných osobami sjednávajícími transakce v rámci své profese s finančními nástroji příslušným orgánům musí dostatečně nasvědčovat tomu, že může jít o zneužívání trhu, tj. že je zde důvodné podezření, že došlo k obchodování zasvěcených osob nebo k manipulaci s trhem.
Některé transakce samy o sobě vypadají, že žádné takové podezření nezakládají, ale s přihlédnutím k jiným transakcím, určitému chováním nebo dalším informacím k němu vést mohou.
(10) Tato směrnice dodržuje základní práva a ctí zásady uznávané zejména Listinou základních práv Evropské unie, a zejména článkem 8 Evropské úmluvy o lidských právech.
(11) Opatření uvedená v této směrnici jsou v souladu se stanoviskem Evropského výboru pro cenné papíry,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Definice
Pro účely čl. 6 odst. 10 směrnice 2003/6/ES se rozumí:
1. "osobou s řídicí odpovědností v rámci emitenta" osoba, která je:
a) členem správního, řídícího nebo dozorčího orgánu emitenta;
b) vedoucím pracovníkem, která aniž by byla členem orgánů uvedených v písmenu a), má pravidelný přístup k důvěrným informacím týkajícím se přímo nebo nepřímo emitenta a pravomoc činit řídicí rozhodnutí, která ovlivňují budoucí vývoj a strategii podniku tohoto emitenta;
2. "osobou úzce propojenou s osobou s řídicí odpovědností v rámci emitenta finančních nástrojů":
a) manžel osoby s řídicí odpovědností nebo jiný partner této osoby, kterému je na základě vnitrostátního práva přiznáno postavení obdobné postavení manžela;
b) děti závislé na péči osoby s řídicí odpovědností podle vnitrostátního práva;
c) jiný příbuzný osoby s řídicí odpovědností, který s ní žije k datu dotyčné transakce alespoň jeden rok ve společné domácnosti;
d) právnická osoba, uspořádání pro správu majetku typu trust nebo společenství, u kterých řídící postavení vykonává osoba uvedená v odstavci 1 tohoto článku nebo v písmenech a), b) nebo c) tohoto odstavce nebo které jsou přímo nebo nepřímo ovládány touto osobou nebo které byly vytvořeny ve prospěch této osoby nebo jejichž ekonomické zájmy jsou v podstatě stejné jako ekonomické zájmy této osoby;
3. "osobou sjednávající transakce v rámci své profese" přinejmenším investiční podnik nebo úvěrová instituce;
4. "investičním podnikem" osoba ve smyslu čl. 1 odst. 2 směrnice Rady 93/22/EHS [4];
5. "úvěrovou institucí" osoba ve smyslu čl. 1 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/12/ES [5];
6. "příslušným orgánem" příslušný orgán ve smyslu čl. 1 odst. 7 směrnice 2003/6/ES.
Článek 2
Faktory, které je třeba zohlednit při posuzování tržních postupů
1. Pro použití čl. 1 odst. 1 druhého pododstavce a odst. 2 písm. a) směrnice 2003/6/ES zajistí členské státy, aby příslušné orgány, aniž by byla narušena spolupráce s ostatními orgány, braly při posuzování přijatelnosti určité tržní praktiky v úvahu alespoň tyto faktory:
a) úroveň transparentnosti daného tržního postupu z hlediska celého trhu;
b) potřebu chránit volné působení tržních sil a vzájemné vztahy nabídky a poptávky;
c) míru dopadu daného tržního postupu na likviditu a výkonnost trhu;
d) do jaké míry zohledňuje daný postup mechanismus obchodování na dotčeném trhu a umožňuje účastníkům tohoto trhu reagovat náležitým a včasným způsobem na nově vzniklou situaci na trhu;
e) ohrožení, které daný postup představuje pro integritu přímo nebo nepřímo souvisejících trhů, regulovaných i neregulovaných, s dotčeným finančním nástrojem v rámci celého Společenství;
f) závěry veškerých šetření daného tržního postupu, která byla provedena příslušným orgánem nebo jakýmkoli jiným orgánem uvedeným v čl. 12 odst. 1 směrnice 2000/6/ES, zejména pokud byla daným tržním postupem porušena pravidla nebo předpisy určené k předcházení zneužívání trhu nebo kodexy chování, ať již na uvedeném trhu nebo na trzích přímo nebo nepřímo souvisejících v rámci Společenství;
g) strukturální charakteristiky dotčeného trhu, včetně toho, zda je regulován či nikoli, druhy obchodovaných finančních nástrojů a typy účastníků tohoto trhu, včetně míry účasti drobných investorů.
Členské státy zajistí, aby se příslušné orgány při posuzování potřeby ochrany podle odst. 1 písm. b) snažily především analyzovat dopad uvedeného tržního postupu na hlavní parametry trhu, zejména na zvláštní podmínky trhu před uplatněním daného tržního postupu, vážený průměr cen jednoho obchodovacího dne nebo závěrečnou cenu při skončení obchodování.
2. Členské státy zajistí, aby postupy, zejména nové nebo nově vznikající, nebyly považovány příslušným orgánem za nepřijatelné pouze z toho důvodu, že jím dosud nebyly uznány.
3. Členské státy zajistí, aby příslušné orgány pravidelně přezkoumávaly tržní postupy, které uznaly, a zejména aby zohlednily výrazné změny v prostředí daného trhu, jako jsou změny pravidel obchodování nebo infrastruktury trhu.
Článek 3
Konzultační postupy a zveřejňování rozhodnutí
1. Pro účely čl. 1 odst. 1 druhého pododstavce a odst. 2 písm. a) směrnice 2003/6/ES zajistí členské státy, aby příslušné orgány dodržovaly postupy uvedené v odst. 2 a 3 tohoto článku při zvažování, zda uznají nebo nadále budou uznávat určitý tržní postup.
2. Aniž je dotčen čl. 11 odst. 2 směrnice 2003/6/ES, zajistí členské státy, aby příslušné orgány, dříve než uznají nebo neuznají určitý tržní postup, konzultovaly vhodným způsobem dotčené subjekty, například zástupce emitentů, poskytovatele finančních služeb, klienty, další orgány a hospodářské subjekty působící na trhu.
Konzultační postup musí zahrnovat konzultaci s dalšími příslušnými orgány, zvláště v případě existence srovnatelných trhů, tj. srovnatelných pokud jde o strukturu, objem a druh transakcí.
3. Členské státy zajistí, aby příslušné orgány zveřejňovaly svá rozhodnutí o uznání určitého tržního postupu, včetně jeho popisu.
Členské státy dále zajistí, aby příslušné orgány předaly svá rozhodnutí co nejrychleji Evropskému výboru regulátorů trhů s cennými papíry, který je neprodleně zveřejní na svých internetových stránkách.
Zveřejnění musí zahrnovat popis kritérií, která byla vzata v úvahu při určení, zda je daný postup uznatelný, zejména pokud jsou závěry týkající se uznávání daného postupu na trzích různých členských států rozdílné.
4. Pokud byla již zahájena šetření konkrétních případů, mohou být konzultace uvedené v odstavci 1 až 3 odloženy až do ukončení šetření a případného uložení sankcí.
5. Tržní postup, který byl přijat po konzultacích uvedených v odstavci 1 až 3, nesmí být změněn bez použití stejného konzultačního postupu.
Článek 4
Důvěrná informace ve vztahu ke komoditním derivátům
Pro účely čl. 1 odst. 1 druhého pododstavce směrnice 2003/6/ES se předpokládá, že uživatelé trhů, na kterých se obchoduje s komoditními deriváty, očekávají obdržení informace vztahující se přímo nebo nepřímo k jednomu nebo více derivátovým nástrojům, pokud tato informace
a) je obvykle zpřístupňována uživatelům těchto trhů nebo
b) musí být zveřejněna podle právních předpisů, pravidel trhu, smluv nebo zvyklostí týkajících se dotyčného základního komoditního trhu nebo trhu komoditních derivátů.
Článek 5
Seznamy zasvěcených osob
1. Pro účely čl. 6 odst. 3 třetího pododstavce směrnice 2003/6/ES zajistí členské státy, aby seznamy zasvěcených osob zahrnovaly všechny osoby uvedené v tomto článku, které mají pravidelný nebo příležitostný přístup k důvěrným informacím týkajícím se přímo nebo nepřímo emitenta.
2. Seznamy zasvěcených osob musí uvádět alespoň:
a) totožnost každé osoby, která má přístup k důvěrným informacím;
b) důvod uvedení osoby do seznamu;
c) datum vyhotovení seznamu a datum jeho aktualizace.
3. Seznam zasvěcených osob musí být urychleně aktualizován,
a) pokud dojde ke změně důvodu uvedení osoby do seznamu,
b) pokud má být do seznamu doplněna nová osoba,
c) pokud je třeba uvést, zda a kdy osoba zapsaná do seznamu pozbyla přístupu k důvěrným informacím.
4. Členské státy zajistí, aby seznamy zasvěcených osob byly uchovávány alespoň pět let po jejich sestavení nebo aktualizaci.
5. Členské státy zajistí, aby osoby, které sestavují seznamy zasvěcených osob, přijaly nezbytná opatření, aby každá osoba uvedená v seznamech a mající přístup k důvěrným informacím znala právní a správní povinnosti, které pro ni vyplývají, a byla vyrozuměna o sankcích spojených se zneužitím nebo nedovoleným oběhem těchto informací.
Článek 6
Transakce osob s řídicí odpovědností
1. Pro účely čl. 6 odst. 4 směrnice 2003/6/ES a aniž je dotčeno právo každého členského státu uložit jiné oznamovací povinnosti, než jsou povinnosti uvedené v tomto článku, zajistí členské státy, aby veškeré transakce spojené s akciemi přijatými k obchodování na regulovaném trhu nebo s derivátovými nástroji nebo jinými finančními nástroji s nimi spojenými uskutečněné na vlastní účet osobami uvedenými v čl. 1 bodě 1 a 2 byly oznámeny příslušným orgánům. Oznamovacími předpisy, podle kterých mají tyto osoby postupovat, jsou předpisy členského státu, ve kterém je emitent registrován. Oznámení se provádí do pěti pracovních dní po datu transakce u příslušného orgánu tohoto členského státu. Není-li emitent registrován v žádném členském státě, oznámí transakci příslušnému orgánu členského státu, ve kterém musí každoročně poskytovat údaje týkající se akcií podle čl. 10 směrnice 2003/71/ES.
2. Členské státy mohou rozhodnout, že pokud celková hodnota transakcí nedosáhne 5000 EUR ke konci kalendářního roku, nebude požadováno oznámení nebo může být oznámení odloženo do 31. ledna následujícího roku. Celková hodnota transakcí se vypočítá sečtením transakcí uskutečněných na účet osob uvedených v čl. 1 bodě 1 a transakcí uskutečněných na vlastní účet osob uvedených v čl. 1 bodě 2.
3. Oznámení musí obsahovat tyto údaje:
a) jméno osoby s řídicí odpovědností v rámci emitenta nebo případně jméno osoby s ním úzce propojené;
b) důvod oznamovací povinnosti;
c) název příslušného emitenta;
d) popis finančního nástroje;
e) druh transakce (například nabytí nebo prodej);
f) datum a místo transakce;
g) cenu a objem transakce.
Článek 7
Oznamování podezřelých transakcí
Pro účely čl. 6 odst. 9 směrnice 2003/6/ES zajistí členské státy, aby osoby uvedené v čl. 1 bodě 3 výše rozhodly na základě posouzení každého jednotlivého případu, zda existuje závažný důvod pro podezření, že transakce představuje obchodování zasvěcených osob nebo manipulaci s trhem, a zohlednily při tom prvky představující obchodování zasvěcených osob nebo manipulaci s trhem uvedené v čl. 1 až 5 směrnice 2003/6/ES, ve směrnici Komise 2003/124/ES [6], kterou se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/6/ES, pokud jde o definici a uveřejňování důvěrných informací a definici manipulace s trhem, a v článku 4 této směrnice. Aniž je dotčen článek 10 směrnice 2003/6/ES, musí osoby sjednávající transakce v rámci své profese dodržovat oznamovací předpisy členského státu, ve kterém mají sídlo nebo ústředí, nebo, v případě pobočky, členského státu, ve kterém se pobočka nachází. Oznámení se činí příslušnému orgánu tohoto členského státu.
Členské státy zajistí, aby příslušné orgány, které obdrží oznámení podezřelých transakcí, předaly tuto informaci neprodleně příslušným orgánům dotčených regulovaných trhů.
Článek 8
Lhůta pro oznámení
Členské státy zajistí, že v případě, kdy se osoby uvedené v čl. 1 bodě 3 dozvědí o nějaké skutečnosti nebo informaci, která vede k důvodné domněnce, že transakce je podezřelá, to bez prodlení oznámí.
Článek 9
Obsah oznámení
1. Členské státy zajistí, aby osoby, které podléhají oznamovací povinnosti, předaly příslušnému orgánu tyto informace:
a) popis transakce, včetně druhu příkazu (příkaz koupit nebo prodat za limitovaný kurs, příkaz koupit nebo prodat za nejvýhodnější cenu nebo jiné charakteristiky příkazu) a způsobu obchodování (například blokový obchod);
b) důvody pro podezření, že transakce mohou vést ke zneužití trhu;
c) způsoby identifikace osob, na jejichž účet byly transakce provedeny, a ostatních osob zapojených do dotyčných transakcí;
d) postavení, na základě kterého osoba s oznamovací povinností jedná (například na vlastní účet nebo jménem třetích osob);
e) veškeré další údaje, které mohou být významné pro přezkum podezřelých transakcí.
2. Pokud nejsou tyto informace k dispozici v době oznámení, musí oznámení obsahovat alespoň důvody, které vedou osobu s oznamovací povinností k podezření, že transakce mohou představovat obchodování zasvěcených osob nebo manipulaci s trhem.
Veškeré další informace musí být příslušnému orgánu dodány, jakmile jsou k dispozici.
Článek 10
Způsoby oznámení
Členské státy zajistí, aby oznámení příslušnému orgánu mohlo být učiněno poštou, elektronickou poštou, faxem nebo telefonicky, přičemž v posledním případě se oznámení potvrzuje na požádání příslušného orgánu písemně.
Článek 11
Odpovědnost a profesní tajemství
1. Členské státy zajistí, aby osoby, které činí oznámení příslušnému orgánu podle článku 7 až 10, o tom neinformovaly žádnou jinou osobu, zejména pak osoby, na jejichž účet byly transakce provedeny, nebo strany, které jsou s těmito osobami spojené, s výjimkou uložené právní povinnosti.
Splnění tohoto požadavku oznamující osobou v dobré víře nezakládá vznik jiné odpovědnosti.
2. Členské státy zajistí, aby příslušné orgány nevyzrazovaly totožnost osoby oznamující transakce, pokud by vyzrazení totožnosti poškodilo nebo mohlo poškodit osoby oznamující tyto transakce.
Tímto ustanovením nejsou dotčeny požadavky režimů vynucování a sankcionování podle směrnice 2003/6/ES a pravidel předávání osobních údajů stanovených ve směrnici 95/46/ES.
3. Oznámení příslušnému orgánu v dobré víře uvedené v článcích 7 až 10 nezakládá porušení žádných omezení ve vztahu k šíření informací vyplývajících ze smlouvy nebo právního či správního předpisu a nezakládá pro oznamující osobu vznik odpovědnosti v souvislosti s takovým oznámením.
Článek 12
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 12. října 2004.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi uvedenými předpisy a touto směrnicí.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 13
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Směrnice Komise 2004/77/ES
ze dne 29. dubna 2004,
kterou se mění směrnice 94/54/ES, pokud jde o označování určitých potravin obsahujících glycyrrhizovou kyselinu a její amonnou sůl
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES ze dne 20. března 2000 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin, jejich obchodní úpravy a související reklamy [1], a zejména na čl. 4 odst. 2 uvedené směrnice,
po konzultaci s Vědeckým výborem pro potraviny,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Komise 94/54/ES ze dne 18. listopadu 1994 o povinném uvádění jiných údajů, než jsou údaje stanovené ve směrnici Rady 2001/13/EHS, při označování určitých potravin [2] obsahuje seznam potravin, jejichž označení musí obsahovat jeden nebo více dalších údajů.
(2) Účelem této směrnice je doplnit tento seznam, pokud jde o potraviny obsahující glycyrrhizovou kyselinu a její amonnou sůl.
(3) Glycyrrhizová kyselina se přirozeně vyskytuje v lékořici lysé (Glycyrrhiza glabra), zatímco její amonná sůl se vyrábí z vodných výtažků lékořice lysé (Glycyrrhiza glabra).
Glycyrrhizová kyselina a její amonná sůl jsou zařazeny do seznamu Společenství obsahujícího látky určené k aromatizaci a stanoveného rozhodnutím Komise 1999/217/ES ze dne 23. února 1999, kterým se přijímá seznam látek určených k aromatizaci používaných v potravinách nebo na jejich povrchu, vypracovaný podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č.
2232/96 ze dne 28. října 1996 [3]. K expozici glycyrrhizové kyselině a její amonné soli dochází převážně při spotřebě lékořicových cukrovinek, včetně žvýkaček, bylinných čajů a jiných nápojů.
(4) Vědecký výbor pro potraviny dospěl ve svém stanovisku týkajícím se glycyrrhizové kyseliny a její amonné soli ze dne 4. dubna 2003 k závěru, že horní hranice pravidelného příjmu 100 mg/den zajišťuje pro většinu populace dostatečnou úroveň ochrany a že spotřeba nad tuto úroveň může způsobovat vysoký krevní tlak.
Výbor však poznamenal, že v populaci existují skupiny, pro které by tato horní hranice nemusela zajišťovat dostatečnou ochranu.
Patří k nim osoby, které trpí porušenou vodní a elektrolytovou homeostázou.
(5) Na základě těchto zjištění je nezbytné zajistit označení, které spotřebiteli poskytne jasné informace o přítomnosti glycyrrhizové kyseliny nebo její amonné soli v cukrovinkách a nápojích.
Obsahují-li tyto výrobky vysoké množství glycyrrhizové kyseliny nebo její amonné soli, spotřebitelé, a zejména spotřebitelé trpící vysokým krevním tlakem, by měli být navíc informováni o nutnosti vyvarovat se jejich nadměrnému příjmu.
Aby byly tyto informace pro spotřebitele srozumitelné, měl by se přednostně používat běžně známý výraz "výtažky z lékořice".
(6) Směrnice 94/54/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(7) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha směrnice 94/54/ES se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy povolí obchodování s výrobky, které jsou v souladu s touto směrnicí, nejpozději do 20. května 2005.
2. Členské státy zakáží obchodování s výrobky, které nejsou v souladu s touto směrnicí, nejpozději do 20. května 2006.
Výrobky, které nejsou v souladu s touto směrnicí a které byly označeny před 20. květnem 2006, jsou však povoleny do vyčerpání zásob.
Článek 3
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 20. května 2005.
Neprodleně sdělí Komisi jejich znění a srovnávací tabulku mezi těmito předpisy a touto směrnicí.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Rady 2004/81/ES ze dne 29. dubna 2004 o povolení k pobytu pro státní příslušníky třetích zemí, kteří jsou oběťmi obchodování s lidmi nebo obdrželi pomoc k nedovolenému přistěhovalectví a kteří spolupracují s příslušnými orgány
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 63 bod 3 uvedené smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
po konzultaci s Výborem regionů,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Vytvoření společné přistěhovalecké politiky, včetně vymezení podmínek pro vstup a pobyt cizinců a opatření pro boj proti nedovolenému přistěhovalectví, je základním prvkem cíle Evropské unie spočívajícího v postupném vytvoření prostoru svobody, bezpečnosti a práva.
(2) Evropská rada na zvláštním zasedání ve dnech 15. a 16. října 1999 v Tampere vyjádřila své odhodlání řešit nedovolené přistěhovalectví u jeho zdroje, zvláště zaměřením se na ty, kdo se zabývají obchodováním s lidmi a hospodářským vykořisťováním migrujících osob.
Vyzvala členské státy, aby své úsilí soustředily na odhalování a rozbíjení zločineckých sítí a současně na ochranu práv obětí.
(3) Projevem rostoucího znepokojení nad tímto jevem na mezinárodní úrovni bylo přijetí Úmluvy OSN proti nadnárodnímu organizovanému zločinu Valným shromážděním, doplněné Protokolem o prevenci, potlačování a trestání obchodu s lidmi, zvláště se ženami a dětmi, a Protokolu o pašování přistěhovalců po zemi, po moři a letecky.
Tyto dokumenty byly podepsány Společenstvím a patnácti členskými státy v prosinci roku 2000.
(4) Touto směrnicí není dotčena ochrana poskytovaná uprchlíkům, příjemcům podpůrné ochrany a osobám domáhajícím se mezinárodní ochrany na základě vnitrostátního uprchlického práva ani jiné akty na ochranu lidských práv.
(5) Touto směrnicí nejsou dotčena jiná ustanovení o ochraně obětí, svědků nebo zvláště zranitelných osob.
Nejsou jí dotčeny ani výsady členských států týkající se práva pobytu uděleného z humanitárních nebo jiných důvodů.
(6) Tato směrnice ctí základní práva a dodržuje zásady uznávané mimo jiné Listinou základních práv Evropské unie.
(7) Členské státy by měly používat tuto směrnici bez diskriminace z důvodu pohlaví, rasy, barvy pleti, etnického nebo sociálního původu, genetických znaků, jazyka, náboženství nebo přesvědčení, politického nebo jiného smýšlení, příslušnosti k národnostní menšině, majetku, narození, zdravotního postižení, věku nebo sexuální orientace.
(8) K posílení předcházení výše uvedeným trestným činům a boje proti nim byla na evropské úrovni přijata směrnice Rady 2002/90/ES ze dne 28. listopadu 2002, kterou se definuje napomáhání k nepovolenému vstupu, přechodu a pobytu [4], a rámcové rozhodnutí Rady 2002/629/SVV ze dne 19. července 2002 o boji proti obchodování s lidmi [5].
(9) Tato směrnice zavádí povolení k pobytu pro oběti obchodování s lidmi nebo, rozhodne-li se členský stát rozšířit oblast působnosti této směrnice, pro státní příslušníky třetí země, kteří obdrželi pomoc k nedovolenému přistěhovalectví a pro které je povolení k pobytu dostatečnou pobídkou ke spolupráci s příslušnými orgány, přičemž obsahuje některé podmínky k ochraně proti zneužití.
(10) Za tímto účelem je nezbytné stanovit předpoklady pro vydávání povolení k pobytu, podmínky pobytu a důvody pro neprodloužení jeho platnosti a jeho odnětí.
Právo pobytu podle této směrnice je vázáno na podmínky a má prozatímní povahu.
(11) Dotyční státní příslušníci třetí země by měli být informováni o možnosti obdržet toto povolení k pobytu a o lhůtě na rozmyšlenou.
Toto by jim mělo pomoci vycházet ze skutečného stavu věcí při jejich rozhodování, zda mají s příslušnými orgány, například s policií, orgány činnými v trestním řízení a soudy, s přihlédnutím k možným rizikům spolupracovat tak, aby spolupráce byla svobodná, a tedy účinnější.
(12) Státním příslušníkům třetích zemí by vzhledem k jejich zranitelnosti měla být zaručena pomoc stanovená touto směrnicí.
Tato pomoc by jim měla umožnit zotavit se a uniknout vlivu pachatelů uvedených trestných činů.
Lékařská péče poskytovaná státním příslušníkům třetích zemí spadajících do oblasti působnosti této směrnice zahrnuje v případě potřeby také psychoterapeutickou péči.
(13) Rozhodnutí o vydání povolení k pobytu na dobu alespoň šest měsíců nebo prodloužení jeho platnosti přijímají příslušné orgány, které by měly posuzovat splnění příslušných podmínek.
(14) Tato směrnice by se měla uplatňovat bez dotčení činnosti příslušných vnitrostátních orgánů na všech stupních použitelných vnitrostátních řízení, zejména při vyšetřování dotyčných trestných činů.
(15) Členské státy by měly zvážit povolení pobytu z jiných důvodů, v souladu se svými vnitrostátními předpisy, pro státní příslušníky třetích zemí, kteří by mohli spadat do oblasti působnosti této směrnice, kteří však nesplňují nebo již nesplňují její podmínky, a pro jejich rodinné příslušníky nebo osoby, s nimiž se zachází jako s jejich rodinnými příslušníky.
(16) Aby mohli státní příslušníci třetí země získat nezávislost a nevraceli se do zločinecké sítě, měl by být držitelům povolení k pobytu, za podmínek stanovených touto směrnicí, umožněn přístup na trh práce a k odbornému a všeobecnému vzdělávání.
Při povolování přístupu držitelů povolení k pobytu k odbornému vzdělávání by členské státy měly posuzovat zejména pravděpodobnou délku pobytu.
(17) Účast dotyčných státních příslušníků třetích zemí v programech a systémech již zavedených nebo těch, které mají být zavedeny, by měla přispívat k obnovení jejich běžného společenského života.
(18) Žádají-li dotyční státní příslušníci třetí země o povolení pobytu jiného druhu, rozhodně o něm členský stát na základě obecného vnitrostátního cizineckého práva.
Při posuzování takových žádostí by členské státy měly vzít v úvahu skutečnost, že dotyčným státním příslušníkům třetích zemí bylo vydáno povolení k pobytu podle této směrnice.
(19) Při provádění této směrnice by členské státy měly poskytovat Komisi informace zjištěné v rámci činnosti vyvíjené při sběru a zpracování statistických údajů o věcech spadajících do oblasti spravedlnosti a vnitřních věcí.
(20) Jelikož cíle zavedení povolení k pobytu pro dotyčné státní příslušníky třetích zemí, kteří spolupracují v boji proti obchodování s lidmi, nemůže být dostatečně dosaženo na úrovni členských států, a proto, z důvodu rozsahu této činnosti, jej může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
(21) V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Spojeného království a Irska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, a aniž je dotčen článek 4 zmíněného protokolu, se tyto členské státy neúčastní přijímání této směrnice, a proto pro ně není závazná ani použitelná.
(22) V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, se Dánsko neúčastní přijímání této směrnice, a proto pro ně není závazná ani použitelná,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Účel
Účelem této směrnice je definovat podmínky pro vydávání časově omezeného povolení k pobytu, souvisejícího s délkou příslušného vnitrostátního řízení, státním příslušníkům třetích zemí, kteří spolupracují v boji proti obchodování s lidmi nebo proti napomáhání k nedovolenému přistěhovalectví.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
a) "státním příslušníkem třetí země" osoba, která není občanem Unie ve smyslu čl. 17 odst. 1 Smlouvy;
b) "napomáháním k nedovolenému přistěhovalectví" činy uvedené v článcích 1 a 2 směrnice 2002/90/ES;
c) "obchodováním s lidmi" činy uvedené v článcích 1, 2 a 3 rámcového rozhodnutí 2002/629/SVV;
d) "opatřením k výkonu příkazu k vyhoštění" opatření přijaté členským státem k výkonu rozhodnutí příslušných orgánů, které přikazuje vyhoštění státního příslušníka třetí země;
e) "povolením k pobytu" povolení udělené členským státem, které povoluje zákonný pobyt na jeho území státnímu příslušníkovi třetí země, který splňuje podmínky této směrnice;
f) "nezletilými osobami bez doprovodu" státní příslušníci třetích zemí mladší 18 let, kteří vstoupili na území členského státu bez doprovodu dospělé osoby, jež je za ně odpovědná podle právních předpisů nebo zvyklostí, a to dokud je taková osoba skutečně nepřevezme do své péče, nebo nezletilé osoby, které jsou po jejich vstupu na území členského státu ponechány bez doprovodu.
Článek 3
Oblast působnosti
1. Členské státy použijí tuto směrnici na státní příslušníky třetích zemí, kteří jsou nebo byli obětí trestného činu týkajícího se obchodování s lidmi, i když vstoupili na území členských států bez povolení.
2. Členské státy mohou použít tuto směrnici na státní příslušníky třetích zemí, kteří obdrželi pomoc k nedovolenému přistěhovalectví.
3. Tato směrnice se vztahuje na dotyčné státní příslušníky třetích zemí, kteří dosáhli zletilosti stanovené právem dotyčného členského státu.
Odchylně se členské státy mohou rozhodnout používat tuto směrnici pro nezletilé osoby za podmínek stanovených svým vnitrostátním právem.
Článek 4
Příznivější ustanovení
Tato směrnice nebrání členským státům v přijetí nebo zachovávání ustanovení příznivějších pro osoby spadající do oblasti působnosti této směrnice.
KAPITOLA II
ŘÍZENÍ O VYDÁVÁNÍ POVOLENÍ K POBYTU
Článek 5
Informování dotyčných příslušníků třetích zemí
Jsou-li příslušné orgány členských států toho názoru, že příslušník třetí země může spadat do oblasti působnosti této směrnice, informují dotyčnou osobu o možnostech nabízených v rámci této směrnice.
Členské státy mohou rozhodnout, že takovou informaci může poskytovat také nevládní organizace nebo sdružení zvláště k tomu určené dotyčným členským státem.
Článek 6
Lhůta na rozmyšlenou
1. Členské státy zajistí, aby dotyčným státním příslušníkům třetích zemí byla poskytnuta lhůta na rozmyšlenou, která jim umožní zotavit se a uniknout vlivu pachatelů uvedených trestných činů, aby tak mohli při svém rozhodování, zda mají s příslušnými orgány spolupracovat, lépe vycházet ze skutečného stavu věcí.
Doba trvání a začátek lhůty uvedené v prvním pododstavci se určuje podle vnitrostátního práva.
2. Ve lhůtě na rozmyšlenou a během doby čekání na rozhodnutí příslušných orgánů mají dotyční státní příslušníci třetích zemí přístup k zacházení uvedenému v článku 7 a nelze vykonat žádný příkaz k jejich vyhoštění.
3. Lhůta na rozmyšlenou nezakládá právo na pobyt podle této směrnice.
4. Členský stát může lhůtu na rozmyšlenou kdykoli ukončit, pokud příslušné orgány zjistí, že dotyčná osoba aktivně, dobrovolně a z vlastního podnětu obnovila styk s pachateli trestných činů uvedených v čl. 2 písm. b) a c), nebo z důvodů týkajících se veřejného pořádku a bezpečnosti státu.
Článek 7
Zacházení před vydáním povolení k pobytu
1. Členské státy zajistí, aby dotyčným státním příslušníkům třetích zemí, kteří nemají dostatečné prostředky, byly zaručeny životní podmínky schopné zajistit jejich výživu a přístup k naléhavé léčebné péči.
Dbají na zajištění zvláštních potřeb těch nejzranitelnějších osob, zejména psychologické pomoci, je-li jí třeba a stanoví-li tak vnitrostátní právo.
2. Při uplatňování této směrnice členské státy v souladu s vnitrostátním právem náležitě zohlední potřeby bezpečnosti a ochrany dotyčných státních příslušníků třetích zemí.
3. V případě potřeby poskytují členské státy dotyčným státním příslušníkům třetích zemí překladatelské a tlumočnické služby.
4. Členské státy mohou za podmínek stanovených vnitrostátním právem poskytovat dotyčným státním příslušníkům třetích zemí bezplatnou právní pomoc, je-li zřízena.
Článek 8
Vydání a prodloužení platnosti povolení k pobytu
1. Po uplynutí lhůty na rozmyšlenou nebo dříve, mají-li příslušné orgány za to, že dotyčný státní příslušník třetí země již splnil podmínku stanovenou v písmenu b), členský stát posoudí
a) zda je účelné prodloužit jeho pobyt na území členského státu pro účely vyšetřování nebo soudní řízení a
b) zda projevil jasný úmysl spolupracovat a
c) zda ukončil veškeré styky s osobami podezřelými z činů, které lze kvalifikovat jako trestné činy uvedené v čl. 2 písm. b a c).
2. Pro vydání povolení k pobytu, aniž jsou dotčeny důvody týkající se veřejného pořádku a ochrany bezpečnosti státu, se vyžaduje splnění podmínek uvedených v odstavci 1.
3. Aniž jsou dotčena ustanovení o odnětí uvedená v článku 14, platí povolení k pobytu po dobu alespoň šesti měsíců.
Prodlužuje se, jsou-li nadále splněny podmínky uvedené v odstavci 2 tohoto článku.
KAPITOLA III
ZACHÁZENÍ S DRŽITELI POVOLENÍ K POBYTU
Článek 9
Zacházení po vydání povolení k pobytu
1. Členské státy zajistí, aby bylo držitelům povolení k pobytu, kteří nemají dostatečné prostředky, zaručeno alespoň zacházení stanovené v článku 7.
2. Členské státy poskytnou nezbytnou lékařskou nebo jinou péči dotyčným státním příslušníkům třetích zemí, kteří nemají dostatečné prostředky a mají zvláštní potřeby, například těhotné ženy, zdravotně postižení a oběti sexuálního násilí či jiných forem násilí, a pokud členské státy využijí možnosti uvedené v čl. 3 odst. 3, také nezletilé osoby.
Článek 10
Nezletilé osoby
Pokud členské státy využijí možnosti uvedené v čl. 3 odst. 3, použijí se tato ustanovení:
a) členské státy při uplatňování této směrnice náležitě přihlížejí k nejlepším zájmům dítěte.
Zajistí, aby postup byl přiměřený věku a vyspělosti dítěte.
Dobu na rozmyšlenou mohou prodloužit zvláště tehdy, mají-li za to, že je to v nejlepším zájmu dítěte;
b) členské státy zajistí, aby nezletilé osoby měly přístup k systému vzdělávání za stejných podmínek jako státní příslušníci.
Členské státy mohou stanovit, že tento přístup je omezen na systém veřejného vzdělávání;
c) v případě státních příslušníkům třetích zemí, kteří jsou nezletilými osobami bez doprovodu, přijmou členské státy veškerá nezbytná opatření ke zjištění jejich totožnosti, státní příslušnosti a skutečnosti, zda jsou bez doprovodu.
Vynaloží veškeré úsilí k co nejrychlejšímu nalezení jejich rodin a přijmou nezbytná opatření k okamžitému zajištění, v souladu s vnitrostátním právem, jejich právního zastoupení a případně zejména zastoupení v trestním řízení.
Článek 11
Výdělečná činnost, odborné a všeobecné vzdělávání
1. Členské státy vymezí pravidla, podle nichž jsou držitelé povolení k pobytu oprávněni mít přístup na trh práce a k odbornému i všeobecnému vzdělávání.
Tento přístup se omezuje na dobu trvání platnosti povolení k pobytu.
2. Podmínky a postupy schvalování přístupu na trh práce, k odbornému i všeobecnému vzdělávání určují příslušné orgány podle vnitrostátních právních předpisů.
Článek 12
Programy a systémy pro dotyčné státní příslušníky třetích zemí
1. Dotyčným státním příslušníků třetích zemí je zaručen přístup ke stávajícím programům nebo systémům poskytovaným členskými státy nebo nevládními organizacemi nebo sdruženími, které uzavřely s členskými státy zvláštní dohody zaměřené na obnovení běžného společenského života dotyčných osob, v případě potřeby zejména pořádání kurzů určených ke zvýšení jejich odborné kvalifikace, nebo přípravu na jejich podporovaný návrat do země jejich původu.
Členské státy mohou poskytovat zvláštní programy nebo systémy pro dotyčné státní příslušníky třetích zemí.
2. Rozhodne-li se členský stát zavést a provádět programy nebo systémy uvedené v odstavci 1, může podmínit vydání povolení k pobytu nebo prodloužení jeho platnosti účastí v uvedených programech nebo systémech.
KAPITOLA IV
NEPRODLOUŽENÍ PLATNOSTI A ODNĚTÍ
Článek 13
Neprodloužení platnosti
1. Platnost povolení k pobytu vydaného na základě této směrnice se neprodlouží, jestliže podmínky uvedené v čl. 8 odst. 2 již nejsou plněny nebo jestliže dotyčné řízení bylo rozhodnutím příslušného orgánu ukončeno.
2. Skončí-li platnost povolení k pobytu vydaného na základě této směrnice, použije se obecné cizinecké právo.
Článek 14
Odnětí
Povolení k pobytu může být kdykoliv odňato, nejsou-li podmínky pro jeho udělení nadále plněny.
Povolení k pobytu lze odejmout zejména v těchto případech:
a) jestliže držitel povolení aktivně, dobrovolně a z vlastního podnětu obnovil styky s osobami podezřelými ze spáchání trestných činů uvedených v čl. 2 písm. b) a c) nebo
b) jestliže se příslušný orgán domnívá, že spolupráce oběti je podvodná nebo její stížnost je podvodná nebo nepodložená nebo
c) z důvodů týkajících se veřejného pořádku a ochrany bezpečnosti státu nebo
d) přestane-li oběť spolupracovat nebo
e) rozhodnou-li se příslušné orgány dotyčné řízení zastavit.
KAPITOLA V
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 15
Ochranná doložka
Tato směrnice se použije, aniž jsou dotčeny zvláštní vnitrostátní předpisy týkající se ochrany obětí a svědků.
Článek 16
Zpráva
1. Komise předloží nejpozději do 6. srpna 2008 Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování této směrnice v členských státech a navrhne případné potřebné změny.
Členské státy předají Komisi veškeré důležité informace pro vypracování této zprávy.
2. Po předložení zprávy uvedené v odstavci 1 alespoň každé tři roky podává Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování této směrnice v členských státech.
Článek 17
Provedení
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 6. srpna 2006.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 18
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 29. dubna 2004 o minimálních normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo osoby, která z jiných důvodů potřebuje mezinárodní ochranu, a o obsahu poskytované ochrany
RADA EVROPSKÉ UNIE
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 63 bod 1 písm. c), bod 2 písm. a) a bod 3 písm. a) této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Společná azylová politika včetně společného evropského azylového systému je nedílnou součástí cíle Evropské unie spočívajícího v postupném vytvoření prostoru svobody, bezpečnosti a práva otevřeného těm, kteří donuceni okolnostmi oprávněně hledají ochranu ve Společenství.
(2) Evropská rada se na zvláštním zasedání v Tampere ve dnech 15. a 16. října 1999 dohodla, že bude pracovat na vytvoření společného evropského azylového systému, založeného na úplném uplatňování a začlenění Ženevské úmluvy o právním postavení uprchlíků ze dne 28. července 1951 (dále jen "Ženevská úmluva") ve znění Newyorského protokolu ze dne 31. ledna 1967 (dále jen "protokol"), tak aby nikdo nebyl vrácen zpět tam, kde by byl vystaven pronásledování, tj. dodržování zásady nenavracení.
(3) Ženevská úmluva a protokol jsou základem mezinárodního právního režimu na ochranu uprchlíků.
(4) Podle závěrů z Tampere by měl společný evropský azylový systém v krátké době rovněž zahrnovat sblížení předpisů o přiznávání postavení uprchlíka a o obsahu postavení uprchlíka.
(5) Dále by podle závěrů z Tampere měly být předpisy o postavení uprchlíků doplněny opatřeními týkajícími se podpůrných forem ochrany, které by poskytovaly náležité postavení každé osobě, která takovou ochranu potřebuje.
(6) Hlavním cílem této směrnice je na jedné straně zajistit, aby členské státy používaly společná kritéria pro zjišťování totožnosti osob, které mezinárodní ochranu skutečně potřebují, a na druhé straně zajistit minimální úroveň výhod poskytovaných těmto osobám ve všech členských státech.
(7) Sbližování právních předpisů o uznávání a obsahu postavení uprchlíka a podpůrné ochrany by mělo napomoci omezení druhotného pohybu žadatelů o azyl mezi členskými státy způsobeného rozdíly mezi právními předpisy.
(8) Z povahy minimálních norem přirozeně vyplývá, že členské státy jsou oprávněny přijmout nebo zachovat příznivější ustanovení pro státní příslušníky třetích zemí a osoby bez státní příslušnosti žádající členský stát o mezinárodní ochranu, pokud se má za to, že taková žádost je podána z toho důvodu, že dotyčná osoba je buď uprchlíkem ve smyslu čl. 1 odst. A Ženevské úmluvy, nebo osobou, která potřebuje mezinárodní ochranu z jiných důvodů.
(9) Do oblasti působnosti této směrnice nespadají ti státní příslušníci třetího státu nebo osoby bez státní příslušnosti, kterým je povoleno zůstat na území členských států nikoli z důvodů potřeby mezinárodní pomoci, ale na základě uvážení z rodinných nebo humanitárních důvodů.
(10) Tato směrnice ctí základní práva a dodržuje zásady uznané zejména Listinou základních práv Evropské unie.
Tato směrnice zejména usiluje o zajištění plného dodržování lidské důstojnosti a práva na azyl u žadatelů o azyl a jejich rodinných příslušníků, kteří je doprovázejí.
(11) S ohledem na zacházení s osobami spadajícími do oblasti působnosti této směrnice jsou členské státy vázány závazky vyplývajícími z aktů mezinárodního práva, jichž jsou smluvními stranami a které zakazují diskriminaci.
(12) Při provádění této směrnice by se členské státy měly řídit především zásadou "nejlepších zájmů dítěte".
(13) Touto směrnicí není dotčen Protokol o azylu pro státní příslušníky členských států Evropské unie, připojený ke Smlouvě o založení Evropského společenství.
(14) Přiznání postavení uprchlíka je deklaratorním aktem.
(15) Při určování postavení uprchlíka v souladu s článkem 1 Ženevské úmluvy mohou členským státům poskytnout cennou pomoc konzultace s vysokým komisařem OSN pro uprchlíky.
(16) Je třeba stanovit minimální normy pro definici a obsah postavení uprchlíka,a aby sloužily jako vodítko pro příslušné vnitrostátní orgány členských států při uplatňování Ženevské úmluvy.
(17) Je nezbytné zavést společná kritéria uznávání žadatelů o azyl jako uprchlíků ve smyslu článku 1 Ženevské úmluvy.
(18) Zejména je nezbytné zavést společnou definici těchto pojmů: potřeba ochrany vznikající na místě; příčiny újmy a ochrany; vnitrostátní ochrana; a pronásledování, včetně důvodů pronásledování.
(19) Ochranu může poskytovat nejen stát, ale také strany a organizace, včetně mezinárodních organizací, které splňují podmínky této směrnice a kontrolují region nebo větší oblast na území členského státu.
(20) Při posuzování žádostí nezletilých osob o mezinárodní ochranu je nezbytné, aby členské státy přihlížely ke specifickým formám pronásledování dětí.
(21) Je rovněž nezbytné zavést společný přístup k pronásledování z důvodu "příslušnosti k určitým společenským vrstvám".
(22) Jednání v rozporu s cíli a zásadami OSN jsou stanovena v preambuli a v článcích 1 a 2 Charty OSN a jsou vtělena zejména v rezoluce OSN týkající se opatření boje proti terorismu, v nichž se prohlašuje, že "jednání, metody a praktiky terorismu jsou v rozporu s cíli a zásadami Organizace spojených národů" a že "úmyslné financování, plánování a podněcování teroristických činů je rovněž v rozporu s cíli a zásadami Organizace spojených národů".
(23) Jak se uvádí v článku 14, pojem "postavení" může zahrnovat také postavení uprchlíka.
(24) Je nezbytné stanovit také minimální normy pro definici a obsah statusu podpůrné ochrany.
Podpůrná ochrana by měla být doplňkovou a dodatečnou k ochraně uprchlíků zakotvené v Ženevské úmluvě.
(25) Je nezbytné zavést kritéria, na jejichž základě mají být žadatelé o mezinárodní ochranu uznáváni za osoby, které mají nárok na podpůrnou ochranu.
Tato kritéria by měla být definována na základě mezinárodních závazků vyplývajících z právních aktů v oblasti lidských práv a stávající praxe v členských státech.
(26) Nebezpečí, kterým je všeobecně vystaveno obyvatelstvo jednotlivých zemí nebo jeho část, sama o sobě nepředstavují konkrétní ohrožení, které by mohlo být hodnoceno jako vážná újma.
(27) Rodinní příslušníci jsou již z důvodu svého příbuzenského vztahu k uprchlíkovi zpravidla vystaveni pronásledování takovým způsobem, který by mohl být důvodem pro přiznání postavení uprchlíka.
(28) Pojmy bezpečnosti státu a veřejného pořádku se vztahují rovněž na případy, kdy státní příslušník třetí země patří ke spolčení podporujícímu mezinárodní terorismus nebo podporuje takové spolčení.
(29) Výhody poskytované rodinným příslušníkům osob, kterým byl přiznán status podpůrné ochrany, sice nemusí být stejné, jako výhody poskytované způsobilému nositeli, je však třeba, aby byly přiměřené ve srovnání s výhodami, které požívají osoby, kterým byl přiznán status podpůrné ochrany.
(30) Členské státy mohou v mezích daných mezinárodními závazky stanovit, že je udělení výhod týkajících se přístupu k zaměstnání, sociální a zdravotní péči a přístupu k integračním opatřením podmíněno předchozím vydáním povolení k pobytu.
(31) Tato směrnice se nevztahuje na finanční příspěvky členských států na podporu všeobecného a odborného vzdělávání.
(32) Je třeba zohlednit praktické potíže, se kterými se setkávají osoby, kterým bylo přiznáno postavení uprchlíka nebo status podpůrné ochrany, při ověřování svých zahraničních diplomů, osvědčení nebo jiných dokladů o dosažené kvalifikaci.
(33) Zvláště k předcházení sociálním potížím je vhodné osobám, kterým bylo přiznáno postavení uprchlíka nebo status podpůrné ochrany, v rámci sociální péče poskytovat bez diskriminace přiměřené sociální dávky a prostředky k živobytí.
(34) Pokud jde o sociální a zdravotní péči, měly by být formy a podrobné úpravy poskytování základních dávek osobám, kterým byla přiznána podpůrná ochrana, určeny vnitrostátním právem.
Možnost omezení dávek pro osoby, kterým byl přiznán status podpůrné ochrany, na základní dávky je třeba chápat v tom smyslu, že tento pojem zahrnuje alespoň příspěvek ve výši minimálního příjmu, pomoc v případě nemoci a v těhotenství a pomoc při rodičovství, jsou-li tyto dávky poskytovány vlastním státním příslušníkům podle právních předpisů dotyčného členského státu.
(35) Osobám, kterým bylo přiznáno postavení uprchlíka nebo status podpůrné ochrany, by měl být zaručen přístup ke zdravotní péči včetně péče o tělesné a duševní zdraví.
(36) Provádění této směrnice by mělo být pravidelně hodnoceno, s přihlédnutím zejména k vývoji mezinárodních závazků členských států týkajících se nenavracení, vývoje trhů práce v členských státech a rozvoje společných základních zásad integrace.
(37) Jelikož cílů této směrnice, totiž stanovení minimálních norem poskytování mezinárodní ochrany státním příslušníkům třetích států a osobám bez státní příslušnosti členskými státy a obsahu poskytované ochrany, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto, z důvodu rozsahu a účinků této směrnice, jich může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(38) V souladu s článkem 3 Protokolu o postavení Spojeného království a Irska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, vyjádřilo Spojené království dopisem ze dne 28. ledna 2002 přání účastnit se přijímání a používání této směrnice.
(39) V souladu s článkem 3 Protokolu o postavení Spojeného království a Irska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, vyjádřilo Irsko dopisem ze dne 13. února 2002 přání účastnit se přijímání a používání této směrnice.
(40) V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, se Dánsko nepodílí na přijímání této směrnice, a proto pro ně není závazná ani použitelná,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
Účelem této směrnice je stanovit minimální normy, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo osoby, která z jiných důvodů potřebuje mezinárodní ochranu, a obsah poskytnuté ochrany.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
a) "mezinárodní ochranou" postavení uprchlíka nebo postavení podpůrné ochrany, definované v písmenech d) a f);
b) "Ženevskou úmluvou" Úmluva o právním postavení uprchlíků ze dne 28. července 1951 ve znění Newyorského protokolu ze dne 31. ledna 1967;
c) "uprchlíkem" státní příslušník třetí země, který se v důsledku oprávněných obav před pronásledováním z důvodů rasových, náboženských nebo národnostních nebo z důvodů příslušnosti k určitým společenským vrstvám nebo i zastávání určitých politických názorů nachází mimo zemi své státní příslušnosti a je neschopen přijmout, nebo vzhledem ke shora uvedeným obavám odmítá ochranu dotyčné země, nebo osoba bez státní příslušnosti, která se ze stejných shora uvedených důvodů nachází mimo zemi svého dosavadního pobytu, která vzhledem ke shora uvedeným obavám se tam nechce nebo nemůže vrátit a na kterou se nevztahuje článek 12;
d) "postavením uprchlíka" uznání státního příslušníka třetí země nebo osoby bez státní příslušnosti členským státem za uprchlíka;
e) "osobou, která má nárok na podpůrnou ochranu," státní příslušník třetí země nebo osoba bez státní příslušnosti, která nesplňuje podmínky pro uznání za uprchlíka, ale u které existují závažné důvody se domnívat, že pokud by se vrátila do země svého původu, nebo v případě osoby bez státní příslušnosti do země svého dosavadního pobytu, byla by vystavena reálné hrozbě, že utrpí vážnou újmu uvedenou v článku 15, a na kterou se nevztahují čl. 17 odst. 1 a 2, přičemž tato osoba nemůže nebo vzhledem ke shora uvedené hrozbě nechce přijmout ochranu dotyčné země;
f) "statusem podpůrné ochrany" uznání státního příslušníka třetí země nebo osoby bez státní příslušnosti členským státem za osobu, která má nárok na podpůrnou ochranu;
g) "žádostí o mezinárodní ochranu" žádost o ochranu členským státem podaná státním příslušníkem třetí země nebo osobou bez státní příslušnosti, u níž lze předpokládat, že žadatel usiluje o získání postavení uprchlíka nebo statusu podpůrné ochrany, a ve které nežádá výslovně o jinou formu ochrany, jež nespadá do oblasti působnosti této směrnice a o niž lze požádat samostatně;
h) "rodinnými příslušníky" tito členové rodiny osoby, které bylo přiznáno postavení uprchlíka nebo status podpůrné ochrany, zdržující se v souvislosti se žádostí o mezinárodní ochranu ve stejném členském státě, pokud tato rodina existovala již v zemi původu:
- manžel nebo manželka osoby, které bylo přiznáno postavení uprchlíka nebo status podpůrné ochrany, anebo její nesezdaný partner či partnerka, se kterým žije v trvalém vztahu, pokud se k nesezdaným párům v právních předpisech nebo praxi členského státu přistupuje podle jeho cizineckého práva podobně jako k párům sezdaným,
- nezletilé děti páru uvedeného v první odrážce nebo osoby, které bylo přiznáno postavení uprchlíka nebo status podpůrné ochrany, pokud jsou svobodné a jsou nezaopatřené, bez ohledu na to, zda se jedná o děti manželské, nemanželské nebo osvojené ve smyslu vnitrostátního práva;
i) "nezletilými osobami bez doprovodu" státní příslušníci třetí země a osoby bez státní příslušnosti mladší 18 let, které vstupují na území členských států bez doprovodu dospělé osoby, jež za ně podle práva nebo zvyklostí odpovídá, a to po dobu, po kterou se skutečně nenacházejí v péči takové osoby; tato definice zahrnuje i nezletilé osoby, jež jsou ponechány bez doprovodu po vstupu na území členských států;
j) "povolením k pobytu" povolení nebo schválení vydané orgány členského státu ve formě stanovené právními předpisy dotyčného členského státu, které dovoluje státnímu příslušníkovi třetí země nebo osobě bez státní příslušnosti pobývat na území tohoto členského státu;
k) "zemí původu" jedna nebo více zemí, jejichž státní příslušnost žadatel má, nebo v případě osoby bez státní příslušnosti jedna nebo více zemí dosavadního pobytu žadatele.
Článek 3
Příznivější normy
Členské státy mohou zavést nebo zachovávat příznivější normy pro určování osob splňujících podmínky pro získání postavení uprchlíka nebo osob, které mají nárok na podpůrnou ochranu, a pro určování obsahu mezinárodní ochrany, jsou-li slučitelné s touto směrnicí.
KAPITOLA II
POSUZOVÁNÍ ŽÁDOSTÍ O MEZINÁRODNÍ OCHRANU
Článek 4
Posuzování skutečností a okolností
1. Členské státy mohou pokládat za povinnost žadatele předložit co nejdříve všechny náležitosti potřebné k doložení žádosti o mezinárodní ochranu.
Povinností členského státu je posoudit významné náležitosti žádosti ve spolupráci se žadatelem.
2. Náležitosti uvedené v odstavci 1 zahrnují prohlášení žadatele a všechny dokumenty, jež má žadatel k dispozici a které uvádějí jeho věk, jeho původ, jeho vztahy včetně dotčených příbuzných, jeho totožnost, státní příslušnost nebo příslušnosti, zemi nebo země a místo nebo místa jeho předchozího pobytu, předchozí žádosti o azyl, cestovní trasy, průkazy totožnosti a cestovní doklady a důvody podání žádosti o mezinárodní ochranu.
3. Posouzení žádosti o mezinárodní ochranu se provádí jednotlivě a jsou při něm zohledněny
a) všechny významné skutečnosti týkající se země původu v době rozhodování o žádosti, včetně právních předpisů země původu a způsobu jejich uplatňování;
b) významná prohlášení a dokumenty předložené žadatelem, včetně informací o tom, zda žadatel byl nebo by mohl být pronásledován nebo zda utrpěl nebo by mohl utrpět vážnou újmu;
c) konkrétní postavení a osobní situace žadatele, včetně takových faktorů jako jsou původ, pohlaví a věk, aby na základě osobní situace žadatele bylo možno posoudit, zda by jednání, kterým žadatel byl nebo mohl být vystaven, mohla být považována za pronásledování nebo vážnou újmu;
d) skutečnost, zda žadatel po opuštění země původu vyvíjel činnost, jejímž jediným nebo hlavním účelem bylo vytvoření nezbytných podmínek pro požádání o mezinárodní ochranu, aby bylo možno posoudit, zda by tato činnost vystavila žadatele pronásledování nebo vážné újmě, kdyby se do uvedené země vrátil;
e) skutečnost, zda by od žadatele bylo možné rozumně očekávat, že by využil ochrany jiné země, ve které mohl požádat o občanství.
4. Skutečnost, že žadatel již byl pronásledován nebo utrpěl vážnou újmu nebo byl vystaven přímým hrozbám pronásledování nebo způsobení vážné újmy, je závažným ukazatelem odůvodněnosti obav žadatele z pronásledování nebo reálného nebezpečí utrpění vážné újmy, neexistují-li závažné důvody domnívat se, že pronásledování nebo způsobení újmy se již nebude opakovat.
5. Uplatňují-li členské státy zásadu, podle které je povinností žadatele, aby žádost o mezinárodní ochranu zdůvodnil, a nejsou-li jednotlivá prohlášení žadatele doložena písemnými nebo jinými doklady, nevyžadují tato prohlášení důkazy při splnění těchto podmínek:
a) žadatel vynaložil skutečné úsilí, aby svou žádost odůvodnil;
b) žadatel předložil všechny náležitosti, které měl k dispozici, a podal uspokojivé vysvětlení ohledně jiných chybějících náležitostí;
c) prohlášení žadatele byla shledána souvislými a hodnověrnými a nejsou v rozporu s dostupnými zvláštními i obecnými informacemi o případu žadatele;
d) žadatel požádal o mezinárodní ochranu v nejkratším možném čase, ledaže může prokázat dobrý důvod, proč tak neučinil;
e) byla zjištěna celková hodnověrnost žadatele.
Článek 5
Potřeba mezinárodní ochrany vznikající na místě
1. Odůvodněná obava z pronásledování nebo reálné nebezpečí vážné újmy mohou být založeny na událostech, k nimž došlo po odjezdu žadatele ze země původu.
2. Odůvodněná obava z pronásledování nebo reálné nebezpečí vážné újmy mohou být založeny na činnosti, kterou žadatel vyvíjel po opuštění země původu, zejména pokud se zjistí, že činnost, o kterou se dotyčná žádost opírá, představuje vyjádření a pokračování názorů a přesvědčení, které měl žadatel v zemi původu.
3. Aniž je dotčena Ženevská úmluva, mohou členské státy rozhodnout, že žadateli, který podává následnou žádost, se postavení uprchlíka obvykle nepřizná, je-li nebezpečí pronásledování založeno na okolnostech, které vyvolal sám žadatel po opuštění země původu.
Článek 6
Původci pronásledování nebo vážné újmy
Mezi původce pronásledování nebo vážné újmy patří
a) stát;
b) strany nebo organizace ovládající stát nebo podstatnou část území státu;
c) nestátní původci, lze-li prokázat, že původci uvedení v písmenech a) a b), včetně mezinárodních organizací, nejsou schopni nebo ochotni poskytnout ochranu před pronásledováním nebo vážnou újmou, které jsou uvedeny v článku 7.
Článek 7
Poskytovatelé ochrany
1. Ochranu mohou poskytovat
a) stát nebo
b) strany nebo organizace, včetně mezinárodních organizací, které ovládají stát nebo podstatnou část území státu.
2. Má se zpravidla za to, že ochrana je poskytována, jestliže subjekty uvedené v odstavci 1 učiní přiměřené kroky k zabránění pronásledování nebo způsobení vážné újmy, mimo jiné zavedením účinného právního systému pro odhalování, stíhání a trestání jednání představujících pronásledování nebo způsobení vážné újmy, a žadatel má k této ochraně přístup.
3. Při posuzování, zda určitá mezinárodní organizace ovládá stát nebo podstatnou část jeho území a poskytuje ochranu popsanou v odstavci 2, berou členské státy v úvahu případné pokyny obsažené v souvisejících aktech Rady.
Článek 8
Vnitrostátní ochrana
1. V rámci posuzování žádosti o mezinárodní ochranu mohou členské státy dospět k závěru, že určitý žadatel nepotřebuje mezinárodní ochranu, pokud se v části země původu nevyskytují žádné případy odůvodněných obav z pronásledování ani reálné nebezpečí způsobení vážné újmy a lze rozumně očekávat, že žadatel bude v dotyčné části země pobývat.
2. Při posuzování otázky, zda je situace v části země původu v souladu s odstavcem 1, přihlížejí členské státy při rozhodování o žádosti k celkové situaci panující v dotyčné části země a k osobní situaci žadatele.
3. Odstavec 1 lze použít bez ohledu na existenci technických překážek návratu do země původu.
KAPITOLA III
PODMÍNKY PRO ZÍSKÁNÍ POSTAVENÍ UPRCHLÍKA
Článek 9
Akty pronásledování
1. Za pronásledování ve smyslu čl. 1 odst. A Ženevské úmluvy je považováno jednání, které je
a) svou povahou nebo opakováním dostatečně závažné, aby představovalo vážné porušení základních lidských práv, zejména práv, od nichž se podle čl. 15 odst. 2 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod nelze odchýlit nebo
b) souběhem různých opatření, včetně porušování lidských práv, který je dostatečně závažný k tomu, aby postihl jednotlivce způsobem podobným uvedenému v písmenu a).
2. Za pronásledování ve smyslu odstavce 1 mohou být mimo jiné považována tato jednání:
a) použití fyzického nebo psychického násilí, včetně sexuálního násilí;
b) právní, správní, policejní nebo soudní opatření, která jsou sama o sobě diskriminační nebo jsou prováděna diskriminačním způsobem;
c) nepřiměřené nebo diskriminační trestní stíhání nebo trestání;
d) odepření soudní ochrany, které vede k nepřiměřenému nebo diskriminačnímu trestu;
e) trestní stíhání nebo trest za odepření výkonu vojenské služby za konfliktu, jestliže by výkon vojenské služby zahrnoval zločiny nebo jednání spadající do doložek o vyloučení uvedených v čl. 12 odst. 2;
f) jednání namířená proti osobám určitého pohlaví nebo proti dětem.
3. V souladu s čl. 2 písm. c) musí existovat souvislost mezi důvody uvedenými v článku 10 a jednáním kvalifikovaným v odstavci 1 jako pronásledování.
Článek 10
Důvody pronásledování
1. Při posuzování důvodů pronásledování přihlíží členský stát k těmto hlediskům:
a) pojem rasy zahrnuje zejména hledisko barvy pleti, původu nebo příslušnosti k určité etnické skupině;
b) pojem náboženství zahrnuje zejména zastávání teistických, neteistických a ateistických přesvědčení, účast nebo neúčast na formálních náboženských obřadech konaných soukromě nebo veřejně, sám nebo společně s jinými, jiné náboženské akty nebo vyjádření názorů anebo formu osobního nebo společenského chování založeného na jakémkoli náboženském přesvědčení nebo přikázaného jakýmkoli náboženským přesvědčením;
c) pojem národnosti se neomezuje na existenci nebo neexistenci státní příslušnosti, ale zahrnuje zejména příslušnost k určité skupině vymezené jejími kulturními, etnickými nebo jazykovými znaky, společným zeměpisným nebo politickým původem nebo jejím vztahem k obyvatelstvu jiného státu;
d) skupina tvoří určitou společenskou vrstvu, zejména jestliže
- příslušníci této skupiny sdílejí vrozený charakteristický rys nebo společnou minulost, kterou nelze změnit, nebo sdílejí charakteristiku nebo přesvědčení, které jsou natolik zásadní pro totožnost nebo svědomí, že daná osoba nemá být nucena, aby se jí zřekla a
- tato skupina má v dotyčné zemi odlišnou totožnost, protože ji okolní společnost vnímá jako odlišnou;
v závislosti na okolnostech existujících v zemi původu může určitá společenská vrstva představovat skupinu založenou na společné charakteristickém rysu sexuální orientace.
Sexuální orientaci nelze chápat tak, že by zahrnovala akty považované podle vnitrostátních právních předpisů členských států za trestné. O hlediscích spojených s pohlavím lze uvažovat, aniž by sama vytvářela domněnku použitelnosti tohoto článku;
e) pojem politických názorů zahrnuje zejména zastávání názorů, myšlenek nebo přesvědčení ohledně potenciálních původců pronásledování uvedených v článku 6 a jejich politik nebo postupů, bez ohledu na to, zda žadatel podle dotyčných názorů, myšlenek nebo přesvědčení jednal.
2. Při posuzování otázky, zda má žadatel odůvodněnou obavu z pronásledování, není důležité, zda žadatel skutečně má rasové, náboženské, národnostní, sociální nebo politické charakteristické rysy, které vedou k pronásledování, jestliže původce pronásledování tyto rysy žadateli připisuje.
Článek 11
Ukončení
1. Státní příslušník třetí země nebo osoba bez státní příslušnosti pozbývá postavení uprchlíka, jestliže
a) se dobrovolně znovu postavil pod ochranu země své státní příslušnosti nebo
b) potom, co ztratil státní příslušnost, znovu ji dobrovolně nabyl nebo
c) nabyl novou státní příslušnost a nachází se pod ochranou země své nové státní příslušnosti nebo
d) dobrovolně se znovu usadil v zemi, kterou opustil nebo do které se nevrátil z obav před pronásledováním nebo
e) nemůže dále odmítat ochranu země své státní příslušnosti, poněvadž okolnosti, pro které byl uznán uprchlíkem, tam přestaly existovat nebo
f) je-li osobou bez státní příslušnosti, je schopen vrátit se do země svého bývalého pobytu, poněvadž okolnosti, pro které byl uznán uprchlíkem, tam přestaly existovat.
2. Při hodnocení podle odst. 1 písm. e) a f) přihlížejí členské státy k tomu, zda má změna okolností natolik významnou a trvalou povahu, že obavy uprchlíka z pronásledování již nelze považovat za odůvodněné.
Článek 12
Vyloučení
1. Státní příslušník třetí země nebo osoba bez státní příslušnosti je vyloučen z postavení uprchlíka, jestliže
1 odst. D Ženevské úmluvy týkajícího se ochrany nebo podpory od jiných orgánů nebo odborných organizací OSN než vysokého komisaře OSN pro uprchlíky.
Jestliže podobná ochrana nebo podpora není z jakýchkoli důvodů dále udělována osobám, jejichž postavení není ještě definitivně rozhodnuto podle ustanovení příslušných rozhodnutí Valného shromáždění OSN, nabývají tyto osoby nároku na výhody podle této směrnice;
b) příslušné úřady země, ve které se usadil, mu udělily práva a povinnosti spojené s udělením státní příslušnosti této země nebo práva a povinnosti jim rovnocenné.
2. Státní příslušník třetí země nebo osoba bez státní příslušnosti je vyloučen z postavení uprchlíka, existují-li závažné důvody se domnívat, že
a) se dopustil zločinu proti míru, válečného zločinu nebo zločinu proti lidskosti ve smyslu mezinárodních dokumentů obsahujících ustanovení o těchto zločinech;
b) se dopustil vážného nepolitického zločinu mimo zemi svého azylu dříve, než byl uznán uprchlíkem, tj. před vydáním povolení k pobytu na základě přiznání postavení uprchlíka. Za vážné nepolitické zločiny lze považovat zvlášť kruté činy, přestože byly údajně spáchány s politickým cílem;
c) je vinen činy, které jsou v rozporu se zásadami a cíli OSN uvedenými v preambuli a v článcích 1 a 2 Charty OSN.
3. Odstavec 2 se vztahuje též na osoby, které podněcují k páchání zločinů v něm uvedených nebo se na jejich páchání jinak účastní.
KAPITOLA IV
POSTAVENÍ UPRCHLÍKA
Článek 13
Přiznání postavení uprchlíka
Členské státy přiznávají postavení uprchlíka státním příslušníkům třetích zemí a osobám bez státní příslušnosti, které splňují podmínky pro získání postavení uprchlíka v souladu s kapitolami II a III.
Článek 14
Odnětí, ukončení platnosti nebo zamítnutí prodloužení platnosti postavení uprchlíka
1. Pokud jde o žádosti o mezinárodní ochranu podané po vstupu této směrnice v platnost, členské státy odejmou, ukončí platnost nebo zamítnou prodloužení platnosti postavení uprchlíka přiznané vládním, správním, soudním nebo kvazisoudním orgánem státnímu příslušníkovi třetí země nebo osobě bez státní příslušnosti, pokud již přestal být uprchlíkem v souladu s článkem 11.
2. Aniž je dotčena povinnost uprchlíka v souladu s čl. 4 odst. 1 sdělit všechny významné skutečnosti a poskytnout všechny související dokumenty, jež má k dispozici, prokazuje v jednotlivém případě členský stát, který postavení uprchlíka přiznal, že dotyčná osoba přestala být uprchlíkem nebo nikdy nebyla uprchlíkem v souladu s odstavcem 1 tohoto článku.
3. Členské státy odejmou, ukončí nebo zamítnou prodloužení platnosti postavení uprchlíka státnímu příslušníkovi třetí země nebo osobě bez státní příslušnosti, jestliže po přiznání postavení uprchlíka dotyčný členský stát zjistí, že
a) dotyčná osoba měla být nebo je vyloučena z postavení uprchlíka podle článku 12;
b) její nesprávné popsání nebo neuvedení skutečností, včetně použití padělaných dokumentů, mělo na přiznání postavení uprchlíka rozhodující vliv.
4. Členské státy mohou odejmout, ukončit nebo zamítnout prodloužení platnosti postavení přiznaného uprchlíkovi vládním, správním, soudním nebo kvazisoudním orgánem, jestliže
a) existují závažné důvody k tomu, aby byl považován za nebezpečí pro bezpečnost členského státu, v němž se nachází;
b) představuje nebezpečí pro společnost dotyčného členského státu jako osoba odsouzená pravomocným rozsudkem za zvlášť závažný trestný čin.
5. V situacích uvedených v odstavci 4 se mohou členské státy rozhodnout nepřiznat postavení uprchlíka, jestliže toto rozhodnutí ještě nebylo přijato.
6. Osoby, na které se vztahují odstavce 4 a 5, jsou způsobilé k právům uvedeným v článcích 3, 4, 16, 22, 31 a 32 a 33 Ženevské úmluvy nebo podobným právům, pokud se nacházejí v dotyčném členském státě.
KAPITOLA V
PODMÍNKY PRO ZÍSKÁNÍ NÁROKU NA PODPŮRNOU OCHRANU
Článek 15
Vážná újma
Vážnou újmou se rozumí
a) uložení nebo vykonání trestu smrti nebo
b) mučení, nelidské či ponižující zacházení nebo trest vůči žadateli v zemi původu nebo
c) vážné a individuální ohrožení života nebo nedotknutelnosti civilisty v důsledku svévolného násilí během mezinárodního nebo vnitrostátního ozbrojeného konfliktu.
Článek 16
Ukončení
1. Státní příslušník třetí země nebo osoba bez státní příslušnosti přestává být osobou, která má nárok na podpůrnou ochranu, jestliže okolnosti, které vedly k přiznání postavení podpůrné ochrany, přestanou existovat nebo se změní do té míry, že ochrany již není třeba.
2. Při uplatňování odstavce 1 přihlížejí členské státy k tomu, zda je změna okolností natolik významná a dlouhodobá, že osoba, která má nárok na podpůrnou ochranu, již není vystavena skutečnému nebezpečí vážné újmy.
Článek 17
Vyloučení
1. Státní příslušník třetí země nebo osoba bez státní příslušnosti není způsobilá k podpůrné ochraně, existují-li vážné důvody se domnívat, že
a) se dopustil zločinu proti míru, válečného zločinu nebo zločinu proti lidskosti ve smyslu mezinárodních dokumentů obsahujících ustanovení o těchto zločinech;
b) se dopustil vážného nepolitického zločinu;
c) je vinen činy, které jsou v rozporu se zásadami a cíli OSN uvedenými v preambuli a v článcích 1 a 2 Charty OSN;
d) představuje nebezpečí pro společnost nebo pro bezpečnost členského státu, ve kterém se nachází.
2. Odstavec 1 se vztahuje též na osoby, které podněcují k páchání zločinů v něm uvedených nebo se na jejich páchání jinak účastní.
3. Členské státy mohou vyloučit státního příslušníka třetí země nebo osobu bez státní příslušnosti z možnosti získat podpůrnou ochranu, pokud před svým pijetím v členském státě spáchal jeden nebo více zločinů, na které se odstavec 1 nevztahuje a za které lze uložit trest odnětí svobody, kdyby byl spáchán v dotyčném členském státě, a pokud dotyčná osoba opustila svou zemi původu pouze proto, aby se vyhnula trestům za uvedené zločiny.
KAPITOLA VI
STATUS PODPŮRNÉ OCHRANY
Článek 18
Přiznání postavení podpůrné ochrany
Členské státy přiznají status podpůrné ochrany státnímu příslušníku třetí země nebo osobě bez státní příslušnosti splňujícím podmínky pro získání podpůrné ochrany podle kapitol II a V.
Článek 19
Odnětí, ukončení nebo zamítnutí prodloužení platnosti statusu podpůrné ochrany
1. Pokud jde o žádosti o mezinárodní ochranu podané po vstupu této směrnice v platnost, členské státy odejmou, ukončí platnost nebo zamítnou prodloužení platnosti statusu podpůrné ochrany, který byl přiznán vládním, správním, soudním nebo kvazisoudním orgánem státnímu příslušníkovi třetí země nebo osobě bez státní příslušnosti, pokud již dotyčná osoba přestala být osobou, která má nárok na podpůrnou ochranu podle článku 16.
2. Členské státy mohou odejmout, ukončit nebo zamítnout prodloužení platnosti statusu podpůrné ochrany přiznané vládním, správním, soudním nebo kvazisoudním orgánem státnímu příslušníkovi třetí země nebo osobě bez státní příslušnosti, pokud dotyčná osoba po přiznání statusu podpůrné ochrany měla být podle čl. 17 odst. 3 vyloučena z možnosti získat podpůrnou ochranu.
3. Členské státy odejmou, ukončí nebo zamítnou prodloužení platnosti statusu podpůrné ochrany státnímu příslušníkovi třetí země nebo osobě bez státní příslušnosti, jestliže
a) se po přiznání statusu podpůrné ochrany zjistí, že dotyčná osoba měla být nebo je vyloučena z možnosti získat podpůrnou ochranu podle čl. 17 odst. 1 a 2;
b) její nesprávné popsání nebo neuvedení skutečností, včetně použití padělaných dokumentů, mělo na přiznání statusu podpůrné ochrany rozhodující vliv.
4. Aniž je dotčena povinnost státního příslušníka třetí země nebo osoby bez státní příslušnosti v souladu s čl. 4 odst. 1 sdělit všechny významné skutečnosti a poskytnout všechny související dokumenty, které má k dispozici, prokazuje v jednotlivém případě členský stát, který status podpůrné ochrany přiznal, že dotyčná osoba přestala být nebo není osobou, která má nárok na podpůrnou ochranu podle odstavců 1, 2 a 3 tohoto článku.
KAPITOLA VII
OBSAH MEZINÁRODNÍ OCHRANY
Článek 20
Obecná pravidla
1. Touto kapitolou nejsou dotčena práva stanovená v Ženevské úmluvě.
2. Tato kapitola se vztahuje na uprchlíky i na osoby, které mají nárok na podpůrnou ochranu, není-li uvedeno jinak.
3. Při provádění této kapitoly členské státy zohlední zvláštní situaci zranitelných osob, například nezletilých osob, nezletilých osob bez doprovodu, zdravotně postižených osob, starých osob, těhotných žen, osamělých rodičů s nezletilými dětmi a osob, které byly podrobeny mučení, znásilnění nebo jiným formám hrubého psychického, fyzického nebo sexuálního násilí.
4. Odstavec 3 se vztahuje pouze na osoby, u kterých byly zvláštní potřeby zjištěny po individuálním zhodnocení jejich situace.
5. Při provádění ustanovení této kapitoly týkajících se nezletilých osob se členské státy řídí především nejlepšími zájmy dítěte.
6. Členské státy mohou v mezích určených Ženevskou úmluvou snížit dávky uvedené v této kapitole a poskytované uprchlíkovi, který získal postavení uprchlíka na základě činností vyvíjených výhradně nebo především pro vytvoření podmínek potřebných ke svému uznání za uprchlíka.
7. Členské státy mohou v mezích určených jejich mezinárodními závazky snížit dávky uvedené v této kapitole a poskytované osobě, která má nárok na podpůrnou ochranu, pokud jí byl status podpůrné ochrany přiznán na základě činností vyvíjených výhradně nebo zejména za účelem vytvoření podmínek potřebných ke svému uznání jako osoby, která má nárok na podpůrnou ochranu.
Článek 21
Ochrana před navracením
1. Členské státy dodržují zásadu nenavracení v souladu se svými mezinárodními závazky.
2. Nevylučují-li to mezinárodní závazky uvedené v odstavci 1, mohou členské státy uprchlíka navrátit bez ohledu na to, zda je formálně uznán, jestliže
a) existují závažné důvody pro to, aby byl považován za nebezpečí pro bezpečnost členského státu, v němž se nachází nebo
b) jako osoba odsouzená pravomocným rozsudkem za zvlášť závažný trestný čin představuje nebezpečí pro společnost dotyčného členského státu.
3. Členské státy mohou odejmout, ukončit platnost nebo zamítnout prodloužení platnosti nebo přiznání povolení k pobytu uprchlíkovi, na kterého se vztahuje odstavec 2.
Článek 22
Informace
Členské státy poskytují osobám uznaným za osoby potřebující mezinárodní ochranu co nejdříve poté, co jim bylo přiznáno dané postavení ochrany, přístup k informacím o právech a povinnostech týkajících se dotyčného postavení v jazyce, kterému pravděpodobně rozumí.
Článek 23
Zachování celistvosti rodiny
1. Členské státy zajistí, aby mohla být zachována celistvost rodiny.
2. Členské státy zajistí, aby rodinní příslušníci osoby, jíž bylo přiznáno postavení uprchlíka nebo status podpůrné ochrany, kteří sami nesplňují podmínky pro získání tohoto postavení, měli nárok na výhody uvedené v článcích 24 až 34, podle vnitrostátních postupů a pokud je to slučitelné s osobním právním postavením rodinného příslušníka.
Pokud jde o rodinné příslušníky osob, kterým byl přiznán nárok na podpůrnou ochranu, mohou členské státy vymezit podmínky vztahující se na tyto výhody.
V těchto případech členské státy zajistí, aby všechny poskytované výhody zaručovaly přiměřenou životní úroveň.
3. Odstavce 1 a 2 nejsou použitelné, pokud rodinný příslušník je nebo by byl vyloučen z postavení uprchlíka nebo postavení podpůrné ochrany na základě kapitol III a V.
4. Bez ohledu na odstavce 1 a 2 mohou členské státy odmítnout, omezit nebo odejmout výhody, které jsou v nich uvedené, z důvodů bezpečnosti státu nebo veřejného pořádku.
5. Členské státy mohou rozhodnout, že tento článek se vztahuje také na jiné blízké příbuzné, kteří žili společně jako součást dané rodiny v době, kdy opouštěli zemi původu, a kteří byli v té době plně nebo z velké části závislí na osobě, které bylo přiznáno postavení uprchlíka nebo status podpůrné ochrany.
Článek 24
Povolení k pobytu
1. Co nejdříve po přiznání postavení uprchlíka udělí členský stát osobám, kterým bylo přiznáno, povolení k pobytu, které má dobu platnosti alespoň tři roky a lze ji prodloužit, pokud tomu nebrání závažné důvody bezpečnosti státu nebo veřejného pořádku a aniž je dotčen čl. 21 odst. 3.
Aniž je dotčen čl. 23 odst. 1, může být rodinným příslušníkům osob, kterým bylo přiznáno postavení uprchlíka, vydáno povolení k pobytu, které má dobu platnosti kratší než tři roky a lze ji prodloužit.
2. Co nejdříve po přiznání statusu podpůrné ochrany vydá členský stát osobám, kterým byl tento status přiznán, povolení k pobytu, které má dobu platnosti alespoň jeden rok a lze ji prodloužit, pokud tomu nebrání závažné důvody bezpečnosti státu nebo veřejného pořádku.
Článek 25
Cestovní doklady
1. Členské státy vystaví osobám, kterým bylo přiznáno postavení uprchlíka, cestovní doklady ve formě uvedené v příloze Ženevské úmluvy, jež jim umožní cestování mimo jejich území, pokud tomu nebrání závažné důvody státní bezpečnosti nebo veřejného pořádku.
2. Členské státy vystaví osobám, kterým byl přiznán status podpůrné ochrany a které nemohou získat cestovní pas daného státu, doklady, jež jim umožní cestování, alespoň když vzniknou naléhavé humanitární důvody, které vyžadují jejich přítomnost v jiném státě, pokud tomu nebrání závažné důvody státní bezpečnosti nebo veřejného pořádku.
Článek 26
Přístup k zaměstnání
1. Členské státy povolují osobám, kterým bylo přiznáno postavení uprchlíka, vykonávat zaměstnání nebo samostatnou výdělečnou činnost podle předpisů, které se obecně vztahují na dotyčné povolání a veřejnou službu, bezprostředně po přiznání postavení uprchlíka.
2. Členské státy zajistí, aby byly osobám, kterým bylo přiznáno postavení uprchlíka, nabídnuty příležitosti ke vzdělávání spojenému se zaměstnáním pro dospělé, k odborné přípravě a k pracovní praxi na pracovišti za podmínek rovnocenných s těmi, které platí pro jejich státní příslušníky.
3. Členské státy povolují osobám, kterým byl přiznán status podpůrné ochrany, vykonávat zaměstnání nebo samostatnou výdělečnou činnost podle předpisů, které se obecně vztahují na dotyčné povolání a veřejnou službu, bezprostředně po přiznání statusu podpůrné ochrany.
Lze přihlížet k situaci na trhu práce v členských státech, včetně dávání přednosti přístupu k zaměstnání na omezenou dobu určenou podle vnitrostátního práva.
Členské státy zajistí, aby osoba, které byl přiznán status podpůrné ochrany, měla přístup k pracovnímu místu, které jí je nabídnuto v souladu s vnitrostátními pravidly o prioritách na trhu práce.
4. Členské státy zajistí, aby měly osoby, kterým byl přiznán status podpůrné ochrany, přístup k možnostem vzdělávání spojeného se zaměstnáním pro dospělé osoby, k odborné přípravě a k praxi na pracovišti za podmínek určených členskými státy.
5. Odměňování, přístup k systémům sociálního zabezpečení pro zaměstnance i osoby samostatně výdělečně činné a jiné podmínky zaměstnání se řídí vnitrostátním právem.
Článek 27
Přístup ke vzdělání
1. Členské státy poskytují všem nezletilým osobám, kterým bylo přiznáno postavení uprchlíka nebo status podpůrné ochrany, plný přístup k systému vzdělávání za stejných podmínek, jaké platí pro jejich státní příslušníky.
2. Členské státy umožňují dospělým osobám, kterým bylo přiznáno postavení uprchlíka nebo status podpůrné ochrany, přístup k obecnému systému vzdělávání, dalšímu vzdělávání nebo rekvalifikaci za stejných podmínek, jaké platí pro státní příslušníky třetích zemí, kteří na jejich území oprávněně pobývají.
3. Členské státy zajistí, aby bylo při používání stávajících postupů uznávání zahraničních diplomů, osvědčení a jiných dokladů o formální kvalifikaci osobám, kterým bylo přiznáno postavení uprchlíka nebo status podpůrné ochrany, poskytováno stejné zacházení jako státním příslušníkům dotyčného členského státu.
Článek 28
Sociální péče
1. Členské státy zajistí, aby byla osobám, kterým bylo přiznáno postavení uprchlíka nebo status podpůrné ochrany, v členském státě, který toto postavení nebo status přiznal, poskytována stejná nezbytná sociální péče, jaká je poskytována státním příslušníkům tohoto členského státu.
2. Odchylně od obecného pravidla uvedeného v odstavci 1 mohou členské státy omezit sociální péči poskytované osobám, kterým byl přiznán status podpůrné ochrany, na základní dávky, které jsou pak poskytovány ve stejném rozsahu a za stejných podmínek způsobilosti, jaké platí pro vlastní státní příslušníky.
Článek 29
Zdravotní péče
1. Členské státy zajistí, aby měly osoby, kterým bylo přiznáno postavení uprchlíka nebo status podpůrné ochrany, přístup ke zdravotní péči za stejných podmínek, jaké platí pro státní příslušníky členského státu, který tato postavení přiznal.
2. Odchylně od obecného pravidla uvedeného v odstavci 1 mohou členské státy omezit zdravotní péči poskytovanou osobám, kterým byl přiznán status podpůrné ochrany, na základní dávky, které jsou pak poskytovány ve stejném rozsahu a za stejných podmínek, jaké platí pro vlastní státní příslušníky.
3. Členské státy poskytují přiměřenou zdravotní péči za stejných podmínek, jaké platí pro státní příslušníky členského státu, který dotyčné postavení nebo status přiznal, osobám, kterým bylo přiznáno postavení uprchlíků nebo status podpůrné ochrany a které mají zvláštní potřeby, například těhotným ženám, zdravotně postiženým osobám, osobám, které byly podrobeny mučení, znásilnění nebo jiným formám hrubého psychického, fyzického nebo sexuálního násilí, nebo nezletilým osobám, které byly oběťmi zneužívání, zanedbávání, vykořisťování, mučení, krutého, nelidského a ponižujícího zacházení nebo které trpěly v ozbrojeném konfliktu.
Článek 30
Nezletilé osoby bez doprovodu
1. Členské státy přijmou co nejdříve po přiznání postavení uprchlíka nebo podpůrné ochrany nezbytná opatření k zajištění zastoupení nezletilých osob bez doprovodu zákonným opatrovníkem nebo organizací pověřenou péčí o nezletilé osoby a jejich blaho nebo jakýmkoli jiným vhodným zástupcem, včetně zástupce ustanoveného na základě právních předpisů nebo rozhodnutí soudu.
2. Členské státy zajistí, aby potřeby nezletilé osoby byly při provádění této směrnice náležitě zohledněny ustanoveným opatrovníkem nebo zástupcem.
Situaci pravidelně kontrolují příslušné orgány.
3. Členské státy zajistí, aby nezletilé osoby bez doprovodu byly umístěny
a) ke zletilým příbuzným nebo
b) do pěstounské rodiny nebo
c) do ubytovacích středisek se zvláštními zařízeními pro nezletilé osoby nebo
d) do jiného ubytování vhodného pro nezletilé osoby.
V této souvislosti se přihlíží k přáním dítěte s ohledem na jeho věk a stupeň vyspělosti.
4. Sourozenci mají pokud možno zůstat spolu, přičemž se přihlíží k nejlepšímu zájmu dotyčné nezletilé osoby, a zejména k jejímu věku a stupni vyspělosti.
Změny místa pobytu nezletilých osob bez doprovodu musí být omezeny na minimum.
5. S ohledem na nejlepší zájem nezletilých osob bez doprovodu členské státy usilují o co nejrychlejší nalezení jejich rodinných příslušníků.
Při riziku ohrožení života nebo fyzické nedotknutelnosti nezletilé osoby nebo jejích blízkých příbuzných, zejména pokud tito příbuzní zůstali v zemi původu, musí být dbáno na to, aby byla zaručena důvěrnost shromažďování, zpracování a předávání informací o těchto osobách.
6. Osoby pečující o nezletilé osoby bez doprovodu musí mít náležité odborné vzdělání nebo být náležitě vyškoleny o jejich potřebách.
Článek 31
Přístup k bydlení
Členské státy zajistí, aby měly osoby, kterým bylo přiznáno postavení uprchlíka nebo status podpůrné ochrany, přístup k bydlení za stejných podmínek jako ostatní státní příslušníci třetích zemí oprávněně pobývající na jejich územích.
Článek 32
Svoboda pohybu na území členského státu
Členské státy umožní osobám, kterým bylo přiznáno postavení uprchlíka nebo status podpůrné ochrany, volně se pohybovat na jejich území za stejných podmínek a omezení, jaké jsou stanoveny pro státní příslušníky třetích zemí oprávněně pobývající na jejich území.
Článek 33
Přístup k integračním opatřením
1. Pro usnadnění začlenění uprchlíků do společnosti stanoví členské státy integrační programy, které považují za vhodné, nebo vytvoří předpoklady zaručující přístup k těmto programům.
2. Považují-li to členské státy za vhodné, umožní osobám, kterým byl přiznán status podpůrné ochrany, přístup k integračním programům.
Článek 34
Dobrovolný návrat
Členské státy mohou poskytnout podporu osobám, kterým bylo přiznáno postavení uprchlíka nebo status podpůrné ochrany a které si přejí se navrátit.
KAPITOLA VIII
SPRÁVNÍ SPOLUPRÁCE
Článek 35
Spolupráce
Členské státy určí jedno celostátní kontaktní místo, jehož adresu sdělí Komisi, která ji sdělí ostatním členským státům.
Členské státy přijmou ve spojení s Komisí veškerá vhodná opatření k zavedení přímé spolupráce a výměny informací mezi příslušnými orgány.
Článek 36
Zaměstnanci
Členské státy zajistí, aby se orgánům a jiným organizacím, které provádějí tuto směrnici, dostalo potřebné odborné přípravy a ve vztahu ke všem informacím získaným při výkonu své práce jsou povinny dodržovat zásadu důvěrnosti stanovenou vnitrostátními předpisy.
KAPITOLA IX
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 37
Zprávy
1. Do 10. dubna 2008 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování této směrnice a případně navrhne veškeré potřebné změny.
Návrhy změn se týkají přednostně článků 15, 26 a 33.
Členské státy předají Komisi veškeré informace vhodné pro vypracování uvedené zprávy do 10. října 2007.
2. Po předložení uvedené zprávy předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě každých pět let zprávu o uplatňování této směrnice.
Článek 38
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 10. října 2006.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 39
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2004/88/ES ze dne 7. září 2004 , kterou se mění směrnice Rady 76/768/EHS o kosmetických prostředcích za účelem přizpůsobení přílohy III uvedené směrnice technickému pokroku (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 76/768/EHS ze dne 27. července 1976 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se kosmetických prostředků(1), a zejména na čl. 8 odst. 2 uvedené směrnice,
po konzultaci s Vědeckým výborem pro kosmetické prostředky a nepotravinářské výrobky určené spotřebitelům,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Hodnocení rizika nebylo ukončeno v souladu s nařízením Rady (EHS) č. 793/93 o hodnocení a kontrole rizik existujících látek(2), a proto bylo období zařazení mošusového xylolu a mošusového ketonu do přílohy III části 2 směrnice 76/768/EHS prodlouženo do 30. září 2004 .
(2) Dne 8. ledna 2004 přijal Vědecký výbor pro toxicitu, ekotoxicitu a životní prostředí stanovisko k výsledkům hodnocení rizika mošusového xylolu a mošusového ketonu, které bylo provedeno v souladu s nařízením (EHS) 793/93.
(3) Vědecký výbor pro kosmetické prostředky a nepotravinářské výrobky určené spotřebitelům (SCCNFP) potvrdil, že mošusový xylol lze bezpečně používat v kosmetických prostředcích, kromě prostředků pro péči o dutinu ústní, do maximální koncentrace v konečném výrobku 1 % v parfémech, 0,4 % v toaletních vodách a 0,03 % v ostatních výrobcích a že mošusový keton lze bezpečně používat v kosmetických prostředcích, kromě prostředků pro péči o dutinu ústní, do maximální koncentrace v konečném výrobku 1,4 % v parfémech, 0,56 % v toaletních vodách a 0,042 % v ostatních výrobcích.
(4) Z tohoto důvodu je nezbytné zařadit mošusový xylol a mošusový keton do přílohy III části 1 směrnice 76/768/EHS a odpovídající záznamy v části 2 uvedené přílohy je nutné zrušit.
(5) Směrnice 76/768/EHS by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(6) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro kosmetické prostředky,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha III směrnice 76/768/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy přijmou zákony, nařízení a správní ustanovení nezbytné pro dosažení shody s touto směrnicí nejpozději do 1. října 2004 .
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto ustanovení a srovnávací tabulku mezi těmito ustanoveními a touto směrnicí.
Tato ustanovení přijatá členskými státy musejí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich oficiálním vyhlášení.
Způsob odkazu si určí členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, která přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie .
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům.
Smìrnice Komise 2004/96/ES ze dne 27. záøí 2004 , kterou se mìní Smìrnice Rady 76/769/EHS o omezení obchodování s niklem a pou¾ití niklu na èepech celkù propichujících tìlo s cílem pøizpùsobit její Pøílohu I technickému pokroku (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEÈENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o zalo¾ení Evropské spoleèenství,
s ohledem na smìrnici Rady 76/769/EHS ze dne 27. èervence 1976 o pøizpùsobování zákonù, pøedpisù a administrativních opatøení èlenských státù o omezení obchodování s nebezpeènými látkami a pøípravky(1) a jejich pou¾ití, a zejména na èlánek 2a této smìrnice,
vzhledem k tìmto dùvodùm:
(1) Podle smìrnice 76/769/EHS, ve znìní smìrnice Evropského parlamentu a Rady(2) 94/27/ES, se nikl a jeho slouèeniny nesmí pou¾ívat v nìkterých èepech celkù propichujících tìlo a nìkterých jiných produktech, pokud neodpovídají po¾adavkùm uvedeným ve Smìrnici 76/769/EHS.
(2) Riziko citlivosti lidí na nikl zpùsobené èepy celkù propichujících tìlo bylo novì zhodnoceno v cíleném hodnocení rizika; z hodnocení rizika vyplynulo, ¾e migraèní limit by byl pro èepy celkù propichujících tìlo vhodnìj¹í ne¾ limit obsahový.
(3) Nová rychlost uvolòování niklu (migraèní limit) by mìla být upravena pomocí násobícího faktoru specifikovaného v EN 1811, aby tak byly vyrovnány rozdíly mezi laboratoøemi a nepøesností mìøení.
Evropský výbor pro standardizaci (CEN) je vyzván, aby pøezkoumal EN 1811 se zvlá¹tním zøetelem na regulaèní faktor a aby pøipravil revidovanou normu bez regulaèního faktoru nebo s ni¾¹ím regulaèním faktorem, pokud to bude potøeba.
(4) Výsledky hodnocení rizika byly pøedány Vìdeckému výboru pro toxicitu, eko-toxicitu a ¾ivotní prostøedí (CSTEE) k pøezkoumání a CSTEE potvrdil, ¾e migraèní limit pro nikl mù¾e zpùsobovat ni¾¹í rizika citlivosti, ne¾ limit obsahový.
(5) Ustanovení obsa¾ená v této smìrnici berou v úvahu souèasný stav znalostí, vìdy a techniky.
(6) Tato smìrnice by mìla platit bez vlivu na legislativu Spoleèenství, která stanovuje minimální po¾adavky na ochranu pracovníkù, zvlá¹tì na smìrnici Rady 89/391/EHS ze dne 12. èervna 1989 o zavedení opatøení na podporu zvý¹ení bezpeènosti a zdraví pracovníkù v zamìstnání(3) a smìrnici Evropského parlamentu a Rady 2004/37/ES ze dne 29. dubna 2004 o ochranì pracovníkù proti rizikùm souvisejícím s vystavením se karcinogenním nebo mutagenním látkám v zamìstnání (©está samostatná smìrnice ve smyslu èl. 16 odst. 1 smìrnice 89/391/EHS)(4).
(7) Opatøení zavedená touto smìrnicí jsou v souladu s názorem Výboru pro pøizpùsobování smìrnic o odstraòování technických pøeká¾ek v obchodu s nebezpeènými látkami a pøípravky technickému rozvoji,
PØIJALA TUTO SMÌRNICI:
Èlánek 1
Pøíloha I ke smìrnici 76/769/EHS se mìní tak, jak je uvedeno v pøíloze k této smìrnici.
Èlánek 2
1. Nejpozdìji do 1. srpna 2005 èlenské státy pøijmou a zveøejní zákony, pøedpisy a administrativní opatøení nezbytné pro dosa¾ení souladu s touto smìrnicí.
Neprodlenì sdìlí Komisi text tìchto opatøení a porovnávací tabulku vystihující souvislosti mezi tìmito opatøeními a touto Smìrnicí.
Tato naøízení nabývá úèinnosti od 1. záøí 2005 .
Opatøení pøijatá èlenskými státy musí obsahovat odkaz na tuto smìrnici nebo musí být takový odkaz uèinìn pøi jejich úøedním vyhlá¹ení.
Zpùsob odkazu si urèí èlenské státy.
2. Èlenské státy sdìlí Komisi své právní pøedpisy vztahující se na uplatòování této smìrnice.
Èlánek 3
Tato smìrnice vstupuje v platnost dvacátým den po vyhlá¹ení v Úøedním vìstníku Evropské unie .
Èlánek 4
Tato smìrnice je urèena èlenským státùm.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/101/ES
ze dne 27. října 2004,
kterou se s ohledem na projektové mechanismy Kjótského protokolu mění směrnice 2003/87/ES o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 175 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 2003/87/ES [3] vytváří systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství ("systém Společenství"), aby podpořila snižování emisí skleníkových plynů způsobem efektivním z hlediska nákladů a ekonomicky účinným, přičemž se uznává, že z dlouhodobého hlediska je třeba snížit globální emise skleníkových plynů přibližně o 70 % v porovnání s hodnotami z roku 1990.
Jejím cílem je přispět k plnění závazků Společenství a jeho členských států ohledně snížení antropogenních emisí skleníkových plynů podle Kjótského protokolu, který byl schválen rozhodnutím Rady 2002/358/ES ze dne 25. dubna 2002 o schválení Kjótského protokolu k Rámcové úmluvě Organizace spojených národů o změně klimatu jménem Evropského společenství a o společném plnění závazků z něj vyplývajících [4].
(2) Směrnice 2003/87/ES stanoví, že uznání kreditů z mechanismů založených na projektech pro plnění závazků od roku 2005 zvýší efektivnost nákladů při dosahování snížení globálních emisí skleníkových plynů a bude jej dosaženo propojením kjótských mechanismů založených na projektech, včetně "Joint Implemenation" (JI) a "Clean Development Mechanism" (CDM), se systémem Společenství.
(3) Propojení kjótských mechanismů založených na projektech se systémem Společenství při zachování jeho integrity z ohledu životního prostředí umožní využívat emisní kredity vytvořené projektovými činnostmi způsobilými podle článků 6 a 12 Kjótského protokolu za účelem splnění závazků členských států podle čl. 12 odst.
3 směrnice 2003/87/ES. Tím se zvýší různorodost možností dodržování nízkých nákladů v systému Společenství, které povedou ke snížení celkových nákladů na dodržení Kjótského protokolu při zlepšení likvidity trhu Společenství s povolenkami na emise skleníkových plynů.
Podporováním poptávky po kreditech JI budou společnosti Společenství investovat do rozvoje a přenosu vyspělých a z hlediska životního prostředí příznivých technologií a know-how.
Poptávka po kreditech CDM bude rovněž podpořena, čímž se pomůže rozvojovým zemím, jež hostí projekty CDM, při dosahování jejich cílů udržitelného rozvoje.
(4) Kromě používání kjótských mechanismů založených na projektech Společenstvím, jeho členskými státy a právnickými a fyzickými osobami mimo systém Společenství by tyto mechanismy měly být propojeny se systémem Společenství tak, aby zajistily soudržnost s Rámcovou úmluvou Organizace spojených národů o změně klimatu (UNFCCC) a Kjótským protokolem a následnými rozhodnutími přijatými na jejich základě, jakož i s cíli a architekturou systému Společenství a ustanoveními směrnice 2003/87/ES.
(5) Členské státy mohou provozovatelům umožnit používat v systému Společenství certifikované snížení emisí (CER) od roku 2005 a jednotky snížení emisí (ERU) od roku 2008.
Používání CER a ERU od roku 2008 provozovateli může povoleno až do určitého procenta přídělu pro každé zařízení, které určí členský stát v národním alokačním plánu.
Toto použití má podobu vydání a okamžitého vyřazení povolenky výměnou za jedno CER nebo jednu ERU.
Povolenka vydaná výměnou za CER nebo ERU bude odpovídat této CER nebo ERU.
(6) Nařízení Komise týkající se normalizovaného a bezpečného systému registrů, jež bude přijato podle čl. 19 odst. 3 směrnice 2003/87/ES a čl. 6 odst. 1 rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 280/2004/ES ze dne 11. února 2004 o mechanismech pro monitorování emisí skleníkových plynů Společenství a pro provádění Kjótského protokolu [5], stanoví související procesy a postupy v systému registrů pro používání CER v období 2005-2007 a v dalších obdobích a používání ERU v období 2008-2012 a v dalších obdobích.
(7) Každý členský stát stanoví omezení pro používání CER a ERU z projektových činností s náležitým ohledem na související ustanovení Kjótského protokolu a marrákešských dohod, aby v souladu s uvedenými ustanoveními používání mechanismů doplňovalo domácí aktivity.
Domácí aktivity tak budou důležitým prvkem vynaloženého úsilí.
(8) V souladu s UNFCCC a Kjótským protokolem a následnými rozhodnutími přijatými na jeho základě se členské státy zdrží používání CER a ERU vytvořených v jaderných zařízeních pro účely plnění svých závazků podle čl. 3 odst. 1 Kjótského protokolu a podle rozhodnutí 2002/358/ES.
(9) Rozhodnutí 15/CP.7 a 19/CP.7 přijaté na základě UNFCCC a Kjótského protokolu zdůrazňují, že integrita životního prostředí musí být dosažena kromě jiného pomocí řádných způsobů, pravidel a obecných zásad pro mechanismy a pomocí řádných a pevných zásad a pravidel pro činnosti využívání půdy, změny využívání půdy a lesnictví, a že by měly být zohledněny otázky nestálosti, doplňkovosti, propustnosti, nejistot a společenskohospodářského dopadu a vlivu na životní prostředí, včetně vlivu na biologickou rozmanitost a přírodní ekosystémy, jež jsou spojeny se zalesňováním a obnovou lesa.
Komise by ve svém přezkumu směrnice 2003/87/ES v roce 2006 měla zvážit technická ustanovení týkající se dočasnosti kreditů a omezení způsobilosti u projektových činností využívání půdy, změny využívání půdy a lesnictví na 1 %, jak stanoví rozhodnutí 17/CP.7, a dále ustanovení související s výsledkem vyhodnocení potencionálních rizik spojených s používáním geneticky modifikovaných organismů nebo potencionálně útočných cizích druhů v rámci projektových činností zalesňování a obnovy lesů, aby provozovatelům umožnily používat CER a ERU z projektových činností využívání půdy, změny využívání půdy a lesnictví v systému Společenství od roku 2008 v souladu s rozhodnutími přijatými na základě UNFCCC a Kjótského protokolu.
(10) Aby se předešlo dvojímu započtení, neměly by CER a ERU být vydány jako výsledek projektových činností prováděných v rámci Společenství, jež rovněž vedou ke snížení nebo omezení emisí ze zařízení, na která se vztahuje směrnice 2003/87/ES, ledaže by byl stejný počet povolenek vymazán z registru členských států původu ERU nebo CER.
(11) V souladu s příslušnými smlouvami o přistoupení by mělo být přihlíženo k acquis communautaire při zavádění základních linií pro projektové činnosti prováděné v zemích přistupujících k Unii.
(12) Každý členský stát, jenž umožňuje účast na projektových činnostech soukromým nebo veřejným subjektům, zůstává odpovědný za plnění svých závazků podle UNFCCC a Kjótského protokolu, a proto by měl zajistit, aby byla tato účast v souladu s odpovídajícími obecnými zásadami, způsoby a postupy přijatými na základě UNFCCC nebo Kjótského protokolu.
(13) V souladu s UNFCCC, Kjótským protokolem a pozdějšími rozhodnutími přijatými k jejich provedení by měly Komise a členské státy podpořit činnosti budování kapacit v rozvojových zemích a v zemích s přechodovým hospodářstvím, aby jim pomohly plně využít JI a CDM takovým způsobem, který podpoří jejich strategie udržitelného rozvoje.
Komise by měla posoudit vynaložené úsilí a podat o něm zprávu.
(14) Kritéria a obecné směry významné pro posuzování, zda mají projekty výroby hydroelektrické energie nepříznivý vliv na životní prostředí a nepříznivé sociální dopady, stanovily Světová komise pro přehrady ve své zprávě nazvané "Přehrady a rozvoj nový rámec pro rozhodování" z dubna 2000, OECD a Světová banka.
(15) Jelikož je účast na projektových činnostech JI a CDM dobrovolná, měla by být společná environmentální a sociální odpovědnost podniků posílena v souladu s odstavcem 17 prováděcího plánu Světové vrcholné schůzky o udržitelném rozvoji.
Společnosti by měly být v této souvislosti povzbuzeny, aby zlepšovaly sociální a environmentální výkon činností JI a CDM, jichž se účastní.
(16) Informace o projektových činnostech, jichž se členský stát účastní nebo na nichž umožní účast soukromým nebo veřejným subjektům, by měly být zpřístupněny veřejnosti v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/4/ES ze dne 28. ledna 2003 o přístupu veřejnosti k informacím o životním prostředí [6].
(17) Komise ve svých zprávách o obchodování s povolenkami na emise a o používání kreditů z projektových činností může zmínit dopady na trh s elektřinou.
(18) Ode dne vstupu Kjótského protokolu v platnost by Komise měla posuzovat, zda je možné uzavřít dohody se zeměmi uvedenými v příloze B Kjótského protokolu, jež jej teprve musí ratifikovat, aby bylo zajištěno uznání povolenek mezi systémem Společenství a povinnými systémy pro obchodování s emisemi skleníkových plynů, které omezují absolutní emise vytvořené v těchto zemích.
(19) Jelikož cíle navrhovaného opatření, totiž vytvoření propojení mezi mechanismy založenými na kjótských projektech a systémem Společenství, nemůže být dosaženo uspokojivě samostatnou činností členských států, a proto jej, z důvodu jeho rozsahu a účinků, může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné k dosažení uvedeného cíle.,
(20) Směrnice 2003/87/ES by proto měla být změněna,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Změna směrnice 2003/87/ES
Směrnice 2003/87/ES se mění takto:
1. V článku 3 se doplňují nová písmena, která znějí:
"k) "stranou přílohy I" rozumí strana uvedená v příloze I Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu (UNFCCC), jež ratifikovala Kjótský protokol, jak je uvedeno v čl. 1 bodě 7 Kjótského protokolu;
l) "projektovou činností" rozumí projektová činnost schválená jednou nebo více stranami přílohy I v souladu s článkem 6 nebo článkem 12 Kjótského protokolu a rozhodnutími přijatými na základě UNFCC nebo Kjótského protokolu;
m) "jednotkou snížení emisí" nebo "ERU" rozumí jednotka vydaná podle článku 6 Kjótského protokolu a rozhodnutí přijatých na základě UNFCC nebo Kjótského protokolu;
n) "certifikovaným snížením emisí" nebo "CER" rozumí jednotka vydaná podle článku 12 Kjótského protokolu a rozhodnutí přijatých na základě UNFCC nebo Kjótského protokolu."
2. Za článek 11 se vkládají nové články, které znějí:
"Článek 11a
Použití CER a ERU z projektových činností v systému Společenství
1. S výhradou odstavce 3 mohou členské státy provozovatelům umožnit používat CER a ERU z projektových činností v systému Společenství v každém z období uvedených v čl. 11 odst. 2 až do procenta přídělu povolenek každému zařízení, které každý členský stát určí ve svém národním alokačním plánu pro dané období. Toto se uskuteční vydáním a okamžitým vyřazením povolenky členským státem výměnou za jednu CER nebo ERU, jež má provozovatel v registru svého členského státu.
2. S výhradou odstavce 3 mohou členské státy provozovatelům umožnit používat CER z projektových činností v systému Společenství v období uvedeném v čl. 11 odst. 1. Toto se uskuteční vydáním a okamžitým vyřazením povolenky členským státem výměnou za jednu CER. Členské státy zruší CER, jež provozovatelé použili v období uvedeném v čl. 11 odst. 1.
3. Všechny CER a ERU, které jsou vydány a mohou být použity podle UNFCCC a Kjótského protokolu a následných rozhodnutí přijatých na jejich základě, mohou být použity v systému Společenství,
a) kromě toho, že s ohledem na skutečnost, že v souladu s UNFCCC a s Kjótským protokolem a následnými rozhodnutími přijatými na jejich základě se členské státy při plnění svých závazků podle čl. 3 odst. 1 Kjótského protokolu a podle rozhodnutí 2002/358/ES zdržují používání CER a ERU vytvořených v jaderných zařízeních, se provozovatelé musí zdržet používání CER a ERU vytvořených v těchto zařízeních v systému Společenství v období uvedeném v čl. 11 odst. 1 a v prvním pětiletém období uvedeném v čl. 11 odst. 2,
a
b) s výjimkou CER a EUR z činností využívání půdy, změny využívání půdy a lesnictví.
Článek 11b
Projektové činnosti
1. Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření, aby zajistily, že základní linie pro projektové činnosti, jak jsou vymezeny následnými rozhodnutími přijatými na základě UNFCCC nebo Kjótského protokolu, prováděné v zemích, jež podepsaly s Unií smlouvu o přistoupení, byly zcela v souladu s acquis communataire, včetně dočasných odchylek stanovených v dané smlouvě o přistoupení.
2. Nestanoví-li odstavce 3 a 4 jinak, zajistí členské státy hostící projektové činnosti, aby žádné ERU ani CER nebyly vydány pro snížení nebo omezení emisí skleníkových plynů ze zařízení, na která se vztahuje tato směrnice.
3. Do 31. prosince 2012 mohou být ERU a CER vydávány pro projektové činnosti JI a CDM, jež přímo snižují nebo omezují emise zařízení, na která se vztahuje tato směrnice, pouze pokud provozovatel tohoto zařízení zruší stejný počet povolenek.
4. Do 31. prosince 2012 mohou být ERU a CER vydávány pro projektové činnosti JI a CDM, jež nepřímo snižují nebo omezují úroveň emise zařízení, na která se vztahuje tato směrnice, pouze pokud byl stejný počet povolenek zrušen v registru členského státu původu ERU nebo CER.
5. Členský stát, který umožňuje soukromým nebo veřejným subjektům účast na projektových činnostech, zůstává odpovědný za plnění svých závazků podle UNFCCC a Kjótského protokolu a zajistí, aby byla tato účast v souladu s odpovídajícími obecnými zásadami, způsoby a postupy přijatými podle UNFCCC nebo Kjótského protokolu.
6. V případě projektových činností výroby hydroelektrické energie s výrobní kapacitou přesahující 20 MW členské státy při schvalování těchto projektových činností zajistí, aby byla během rozvoje těchto projektových činností dodržena náležitá mezinárodní kritéria a obecné směry, včetně těch obsažených ve zprávě Světové komise pro přehrady z dubna 2000 nazvané "Přehrady a rozvoj nový rámec pro rozhodování".
7. Prováděcí předpisy k odstavcům 3 a 4, zejména s ohledem na zamezení dvojího započtení, a veškeré další předpisy nezbytné k provedení odstavce 5, splní-li hostící strana všechny požadavky způsobilosti pro projektové činnosti JI, budou přijaty postupem podle čl. 23 odst. 2."
3. Článek 17 se nahrazuje tímto:
"Článek 17
Přístup k informacím
Rozhodnutí o přidělování povolenek, informace o projektových činnostech, kterých se členský stát účastní nebo na kterých umožňují účast soukromým nebo veřejným subjektům, a zprávy o emisích, které je třeba předat podle povolení k vypouštění emisí skleníkových plynů a které jsou v držení příslušného orgánu, jsou zpřístupněny veřejnosti v souladu se směrnicí 2003/4/ES."
4. V článku 18 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Členské státy zejména zajistí koordinaci mezi svým styčným bodem určeným pro schválení projektových činností podle čl. 6 odst. 1 písm. a) Kjótského protokolu a svým vnitrostátním orgánem určeným pro provádění článku 12 Kjótského protokolu, určenými v souladu s následnými rozhodnutími přijatými na základě UNFCCC nebo Kjótského protokolu."
5. V čl. 19 odst. 3 se doplňuje nová věta, která zní:
"Toto nařízení rovněž zahrnuje ustanovení o používání a identifikaci CER a ERU v systému Společenství a ustanovení o monitorování úrovně tohoto používání."
6. Článek 21 se mění takto:
a) v odstavci 1 se druhá věta nahrazuje tímto:
"Tato zpráva se zejména zabývá úpravami pro přidělování povolenek, používání ERU a CER v systému Společenství, provozem registrů, uplatňováním pokynů pro monitorování a vykazování, ověřováním a otázkami týkajícími se dodržování této směrnice a případně nakládáním s povolenkami z daňového hlediska."
b) odstavec 3 se nahrazuje tímto:
"3. Komise organizuje výměnu informací mezi příslušnými orgány členských států o vývoji v oblasti přidělování povolenek, používání ERU a CER v systému Společenství, provozu registrů, monitorování, vykazování, ověřování a dodržování této směrnice."
7. Za článek 21 se vkládá nový článek, který zní:
"Článek 21a
Podpora činnosti budování kapacit
V souladu s UNFCCC, Kjótským protokolem a veškerými následnými rozhodnutími přijatými na jejich základě usilují Komise a členské státy o podporu činnosti budování kapacit v rozvojových zemích a v zemích s přechodovým hospodářstvím, aby jim pomohly plně využít JI a CDM takovým způsobem, který podpoří jejich strategie udržitelného rozvoje, a usnadnily závazky subjektů v rozvoji a v provádění projektů JI a CDM."
8. Článek 30 se mění takto:
a) v odstavci 2 se písmeno d) nahrazuje tímto:
"d) využití kreditů z projektových činností, včetně potřeby harmonizovat povolené používání ERU a CER v systému Společenství;"
b) v odstavci 2 se doplňují nová písmena, která znějí:
"l) dopad mechanismů založených na projektech na hostitelské země, zejména na jejich rozvojové cíle, zda byly schváleny projekty JI a CDM výroby hydroelektrické energie s výrobní kapacitou přesahující 500 MW, jež mají nepříznivý vliv na životní prostředí nebo nepříznivé sociální dopady, a budoucí používání CER a ERU z projektových činností výroby hydroelektrické energie v systému Společenství;
m) podpora úsilí budování kapacit v rozvojových zemích a v zemích s přechodovým hospodářstvím;
n) způsoby a postupy pro schvalování domácích projektových činností členskými státy a pro vydávání povolenek na základě snížení nebo omezení emisí vyplývajících z těchto činností od roku 2008;
o) technická ustanovení týkající se dočasnosti kreditů a omezení způsobilosti u projektových činností využívání půdy, změny využívání půdy a lesnictví na 1 %, jak stanoví rozhodnutí 17/CP.7, a dále ustanovení související s výsledkem vyhodnocení potencionálních rizik spojených s používáním geneticky modifikovaných organismů nebo potencionálně útočných cizích druhů v rámci projektových činností zalesňování a obnovy lesů, aby provozovatelům umožnily používat CER a ERU z projektových činností využívání půdy, změny využívání půdy a lesnictví v systému Společenství od roku 2008 v souladu s rozhodnutími přijatými na základě UNFCCC a Kjótského protokolu."
c) odstavec 3 se nahrazuje tímto:
"3. Před každým obdobím uvedeným v čl. 11 odst. 2 zveřejní každý členský stát ve svém národním alokačním plánu zamýšlené používání ERU a CER a procento přídělu povolenek každému zařízení, do nějž mohou provozovatelé používat ERU a CER v systému Společenství v tomto období. Celkové používání ERU a CER musí být v souladu s odpovídajícími závazky doplňkovosti podle Kjótského protokolu a UNFCCC a rozhodnutí přijatých na jejich základě.
V souladu s rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 280/2004/ES ze dne 11. února 2004 o mechanismech pro monitorování emisí skleníkových plynů Společenství a pro provádění Kjótského protokolu [7] podávají členské státy Komisi každé dva roky zprávu o tom, do jaké míry domácí aktivity skutečně představují významný prvek úsilí vynaloženého na úrovni členského státu a do jaké míry používání mechanismů založených na projektech skutečně doplňuje domácí aktivity, a o poměru mezi nimi v souladu s odpovídajícími ustanoveními Kjótského protokolu a rozhodnutími přijatými na jeho základě.
Komise o tom podá zprávu v souladu s článkem 5 uvedeného rozhodnutí.
Komise na základě této zprávy případně předloží legislativní nebo jiné návrhy k doplnění předpisů přijatých členskými státy, aby zajistila, že používání těchto mechanismů doplňuje domácí aktivity v rámci Společenství.
9. V příloze III se doplňuje nový bod, který zní:
"12. Plán stanoví maximální množství CER a ERU, jež mohou provozovatelé používat v systému Společenství, jako procento přídělu povolenek každému zařízení.
Toto procento musí být v souladu se závazky členských států týkajícími se doplňkovosti podle Kjótského protokolu a rozhodnutí přijatých na základě UNFCCC nebo Kjótského protokolu."
Článek 2
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 13 listopadu 2005.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Komise o tom uvědomí ostatní členské státy.
Článek 3
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Směrnice Komise 2004/104/ES
ze dne 14. října 2004
o přizpůsobení technickému postupu směrnice Rady 72/245/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se potlačení vysokofrekvenčního rušení způsobovaného zážehovými motory namontovanými do motorových vozidel a doplnění směrnice 70/156/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÉHO SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [1], a zejména na čl. 13 odst. 2 této směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 72/245/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se potlačení vysokofrekvenčního rušení způsobovaného zážehovými motory namontovanými do motorových vozidel [2], a zejména na článek 4 této směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 72/245/EHS je jednou ze samostatných směrnic pro postup schvalování typu stanovený směrnicí 70/156/EHS.
(2) Od roku 1995, kdy směrnice 72/245/EHS byla upravena, došlo k významnému navýšení počtu elektrických a elektronických součástek montovaných do motorových vozidel.
Takové součásti nyní ovládají nejen pohodlí, informační a zábavní zařízení, ale dokonce zajišťují určité bezpečnostně významné funkce.
(3) Ve světle zkušeností získaných od doby vydání dodatku ke směrnici 72/245/EHS nejsou již nezbytně nutné, pro zařízení trhu automobilových součástek nemající vztah k bezpečnostním funkcím, právní úpravy směrnicí výslovně se vztahující k elektromagnetické kompatibilitě (EMC) v automobilovém odvětví.
Pro taková zařízení je dostačující získání prohlášení o shodě v souladu s postupy popsanými ve směrnici Rady 89/336/EHS ze dne 3. května 1989 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se elektromagnetické kompatibility [3] a směrnici 1999/5/ES Evropského parlamentu a Rady ze dne 9. března 1999 o rádiových zařízeních a telekomunikačních koncových zařízeních a vzájemném uznávání jejich shody [4].
(4) Požadavky a opatření ke zkouškám elektromagnetické kompatibility (EMC) pro elektrickou a elektronickou výstroj byly během standardizační práce Mezinárodního zvláštního výboru pro rádiové rušení (CISPR) a Mezinárodní organizace pro normalizaci (ISO) neustále aktualizovány.
Proto je vhodné odkazovat v této směrnici na zkušební postupy navržené v současných vydáních příslušných norem.
(5) Směrnice 72/245/EHS musí být proto změněna.
(6) Dodatky ke směrnici 72/245/EHS mají dopad na směrnici 70/156/EHS.
Je proto nezbytné tuto směrnici odpovídajícím způsobem změnit.
(7) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobení technickému rozvoji ustanovenému směrnicí 70/156/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Přílohy směrnice 72/245/EHS jsou nahrazeny přílohami této směrnice.
Článek 2
1. S účinností od 1. ledna 2006 platí pro vozidla, součásti nebo samostatné technické jednotky, které vyhovují požadavkům formulovaným v přílohách I až X směrnice 72/245/EHS ve smyslu příloh podle této směrnice, ve vztahu k elektromagnetické kompatibilitě, že žádný členský stát nesmí:
a) odmítnout uznání EES schválení typu, nebo národní schválení typu nebo
b) zakázat registraci, prodej nebo uvedení do provozu.
2. S účinností od 1. července 2006 pro typ vozidla, součást nebo samostatnou technickou jednotku, u kterých požadavky na elektromagnetickou kompatibilitu formulované v přílohách I až X směrnice 72/245/EHS ve smyslu úprav podle této směrnice nejsou splněny, členské státy:
a) nemusí již nadále uznávat ES schválení typu a
b) smí odmítat uznání národního schválení typu.
3. S účinností od 1. ledna 2009, pokud opatření formulovaná v přílohách I až X směrnice 72/245/EHS ve smyslu úprav podle této směrnice nejsou splněna, pak ve vztahu k elektromagnetické kompatibilitě, členské státy:
a) musí vzít v úvahu prohlášení shody, která doprovázejí nová vozidla v souladu s opatřeními podle směrnice 70/156/EHS a jež pozbyla platnosti pro účely čl. 7 odst. 1 této směrnice;
b) může odmítnout registraci, prodej nebo uvedení do provozu nových vozidel.
4. Opatření formulovaná v přílohách I až X směrnice 72/245/EHS, ve smyslu úprav podle této směrnice, která se vztahují k elektromagnetické kompatibilitě, budou muset být počínaje 1. lednem 2009 aplikována na součásti nebo samostatné technické jednotky pro účely čl. 7 odst. 2 směrnice 70/156/EHS.
Článek 3
Směrnice 70/156/EHS se mění takto:
1. Příloha I se mění takto:
a) následující řádek je přidán do bodu 0.5:
"Název a adresa oprávněného představitele, pokud je určen:";
b) vkládá se následující bod:
"12.7. Tabulka instalace a použití radiofrekvenčních vysílačů ve vozidle(ch), pokud jsou použitelné (viz dodatek I, 3.1.8):
+++++ TABLE +++++
2. V příloze III část A se přidává následující řádek do bodu 0.5:
Směrnice Rady 2004/106/ES
ze dne 16. listopadu 2004,
kterou se mění směrnice 77/799/EHS o vzájemné pomoci mezi příslušnými orgány členských států v oblasti přímých daní, některých spotřebních daní a daní z pojistného a 92/12/EHS o obecné úpravě, držení, pohybu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 93 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Pro účinný boj proti podvodům v oblasti spotřebních daní je třeba užší spolupráce mezi finančními orgány Společenství a mezi těmito orgány a Komisí, založené na společných zásadách.
(2) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2073/2004 ze dne 16. listopadu 2004 o správní spolupráci v oblasti spotřebních daní [3] zahrnuje všechna ustanovení určená k usnadnění správní spolupráce v oblasti spotřebních daní a obsažená ve směrnicích 77/799/EHS [4] a 92/12/EHS [5], s výjimkou vzájemné pomoci upravené směrnicí Rady 76/308/EHS ze dne 15. března 1976 o vzájemné pomoci při vymáhání pohledávek vyplývajících z některých dávek, cel, daní a jiných opatření [6].
(3) Směrnice Rady 2004/56/ES [7] ze dne 21. dubna 2004, kterou se mění směrnice 77/799/EHS, vyžaduje, aby členské státy uvedly v účinnost právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu s uvedenou směrnicí do 1. ledna 2005.
Tyto předpisy se použijí v oblasti přímých daní, některých spotřebních daní a daní z pojistného.
Jelikož nebude směrnice 77/799/EHS na základě uvedené směrnice od 1. července 2005 použitelná na spotřební daně, není vhodné, aby byly členské státy povinny přijímat předpisy, které mají během krátké doby pozbýt účinnosti.
Je tedy nezbytné umožnit členským státům nepřijímat s ohledem na spotřební daně předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí 2004/56/ES, aniž je dotčena povinnost přijmout tyto předpisy s ohledem na jiné daně, na které se směrnice 77/799/ES vztahuje.
(4) Směrnice 77/799/EHS a 92/12/EHS by tedy měly být odpovídajícím způsobem změněny,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 77/799/EHS se mění takto:
1. Název se nahrazuje tímto:
"Směrnice Rady 77/799/EHS ze dne 19. prosince 1977 o vzájemné pomoci mezi příslušnými orgány členských států v oblasti přímých daní a daní z pojistného".
2. V článku 1 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Příslušné orgány členských států si v souladu s touto směrnicí navzájem poskytují veškeré údaje, které by jim mohly umožnit správné vyměření daní z příjmů a majetku, a veškeré údaje týkající se zavedení daní z pojistného podle čl. 3 šesté odrážky směrnice Rady 76/308/EHS ze dne 15. března 1976 o vzájemné pomoci při vymáhání pohledávek vyplývajících z některých dávek, cel, daní a jiných opatření [8].
Článek 2
Směrnice 92/12/EHS se mění takto:
1. Článek 15a se zrušuje.
2. Článek 15b se zrušuje.
3. V článku 19 se zrušuje odstavec 6.
Článek 3
Odkazy na směrnici 77/799/EHS v souvislosti se spotřebními daněmi se považují za odkazy na nařízení (ES) č. 2073/2004.
Odkazy na směrnici 92/12/EHS v souvislosti se správní spoluprací v oblasti spotřebních daní se považují za odkazy na nařízení (ES) č. 2073/2004.
Článek 4
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 30. června 2005.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Budou tyto předpisy používat od 1. července 2005.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
3. Odchylně od článku 2 směrnice 2004/56/ES nejsou členské státy povinny přijmout a používat předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí 2004/56/ES, týkající se spotřebních daní.
Článek 5
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/107/ES
ze dne 15. prosince 2004
o obsahu arsenu, kadmia, rtuti, niklu a polycyklických aromatických uhlovodíků ve vnějším ovzduší
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 175 odst. 1 této Smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě zásad zakotvených v čl. 175 odst. 3 Smlouvy stanoví šestý akční program Společenství pro životní prostředí, přijatý rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 1600/2002/ES [3], potřebu snížit znečištění na úroveň, která minimalizuje škodlivé účinky na lidské zdraví, se zvláštním ohledem na citlivé skupiny obyvatel, a škodlivé účinky na životní prostředí celkově, zlepšit sledování a posuzování kvality ovzduší, včetně depozice znečišťujících látek, a poskytovat informace veřejnosti.
(2) Podle čl. 4 odst. 1 směrnice Rady 96/62/ES ze dne 27. září 1996 o posuzování a řízení kvality vnějšího ovzduší [4] má Komise předkládat návrhy na sledování znečišťujících látek uvedených v příloze I zmíněné směrnice s přihlédnutím k odstavcům 3 a 4 uvedeného článku.
(3) Bylo vědecky prokázáno, že arsen, kadmium, nikl a některé polycyklické aromatické uhlovodíky jsou lidskými genotoxickými karcinogeny a že neexistuje žádná zjistitelná prahová hodnota, pod níž by tyto látky nepředstavovaly nebezpečí pro lidské zdraví.
K dopadu na lidské zdraví a životní prostředí dochází koncentrací těchto látek ve vnějším ovzduší a jejich depozicí.
S ohledem na efektivnost nákladů nelze v určitých oblastech docílit koncentrací arsenu, kadmia, niklu a polycyklických aromatických uhlovodíků ve vnějším ovzduší, které by nepředstavovaly významné nebezpečí pro lidské zdraví.
(4) S cílem minimalizace škodlivých účinků vzduchem přenášeného arsenu, kadmia, niklu a polycyklických aromatických uhlovodíků na lidské zdraví, se zvláštním ohledem na citlivé skupiny obyvatel, a jejich škodlivých účinků na životní prostředí celkově by měly být stanoveny cílové hodnoty, kterých by mělo být v rámci možností dosaženo.
Jako referenční látka pro riziko karcinogenity polycyklických aromatických uhlovodíků ve vnějším ovzduší by měl být použit benzo(a)pyren.
(5) Cílové hodnoty by nevyžadovaly žádná opatření obnášející nepřiměřené náklady.
Z hlediska průmyslových zařízení by nezahrnovaly opatření kromě uplatňování nejlepší dostupné techniky (BAT), jak požaduje směrnice Rady 96/61/ES ze dne 24. září 1996 o integrované prevenci a omezování znečištění [5], a zejména by nevedla k odstavení zařízení.
Nicméně by vyžadovaly, aby členské státy přijaly veškerá nákladově efektivní útlumová opatření v dotyčných odvětvích.
(6) Cílové hodnoty této směrnice by se zejména neměly považovat za normy kvality životního prostředí ve smyslu čl. 2 bodu 7 směrnice 96/61/ES, které podle článku 10 uvedené směrnice vyžadují dodržení přísnějších podmínek, než jakých lze dosáhnout použitím nejlepší dostupné techniky.
(7) V souladu s článkem 176 Smlouvy mohou členské státy ve vztahu k arsenu, kadmiu, rtuti, niklu a polycyklickým aromatickým uhlovodíkům zachovat nebo zavést přísnější ochranná opatření, jsou-li slučitelná se Smlouvou a oznámena Komisi.
(8) Pokud koncentrace převyšují určité prahy posuzování, mělo by být sledování arsenu, kadmia, niklu a benzo(a)pyrenu povinné.
Doplňkovými způsoby posuzování je možné omezit vyžadovaný počet míst odběru vzorků pro stacionární měření.
Předpokládá se další sledování pozaďových koncentrací ve vnějším ovzduší a jejich depozice.
(9) Rtuť je látkou velmi nebezpečnou pro lidské zdraví a životní prostředí.
Je přítomna v celém životním prostředí a ve formě methylrtuti má schopnost akumulace v organismech, a zejména koncentrace v organismech, jež jsou v potravinovém řetězci umístěny výše.
Rtuť uvolněná do atmosféry může být přenášena na dlouhé vzdálenosti.
(10) Komise má v úmyslu předložit v roce 2005 ucelenou strategii zahrnující opatření na ochranu lidského zdraví a životního prostředí před uvolňováním rtuti, založenou na principu životního cyklu a beroucí v úvahu produkci, použití, nakládání s odpady a emise.
V této souvislosti by Komise měla zvážit veškerá vhodná opatření s cílem omezit množství rtuti v pozemních a vodních ekosystémech, a tím i omezit požívání rtuti prostřednictvím jídla, a s cílem zamezit výskytu rtuti v některých produktech.
(11) K účinkům arsenu, kadmia, rtuti, niklu a polycyklických aromatických uhlovodíků na lidské zdraví, také prostřednictvím potravinového řetězce, a na životní prostředí celkově dochází prostřednictvím koncentrací ve vnějším ovzduší a prostřednictvím depozice, je proto třeba vzít v úvahu akumulaci těchto látek v půdě a ochranu podzemních vod.
Aby se usnadnil přezkum této směrnice v roce 2010, měly by Komise a členské státy zvážit podporu výzkumu účinků arsenu, kadmia, rtuti, niklu a polycyklických aromatických uhlovodíků na lidské zdraví a životní prostředí, zejména prostřednictvím depozice.
(12) Standardizované přesné metody měření a společná kritéria pro umístění měřicích stanic jsou důležitými prvky při posuzování kvality vnějšího ovzduší, aby zjištěné údaje byly srovnatelné v celém Společenství.
Jako důležitý bod je uznáváno stanovení referenčních měřicích metod.
Komise již zadala práce na přípravě, s cílem jejich rychlého vypracování a přijetí, norem CEN pro měření těch složek ve vnějším ovzduší, u kterých jsou definovány cílové hodnoty (arsen, kadmium, nikl a benzo(a)pyren), a norem pro depozici těžkých kovů.
Dokud nejsou k dispozici standardizované metody CEN, mělo by být povoleno použité referenčních měřicích metod podle mezinárodních a vnitrostátních norem.
(13) Informace o koncentracích a depozici sledovaných znečišťujících látek by měly být předkládány Komisi jako základ pro přípravu pravidelných zpráv.
(14) Aktualizované informace o koncentracích sledovaných znečišťujících látek ve vnějším ovzduší a jejich depozici by měly být veřejnosti snadno dostupné.
(15) Členské státy by měly stanovit pravidla o sankcích za porušení této směrnice a zajistit, aby byla uplatňována.
Tyto sankce by měly být účinné, přiměřené a odrazující.
(16) Opatření nezbytná k provedení této směrnice by měla být přijata podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [6].
(17) Změny potřebné pro přizpůsobení této směrnice vědeckému a technickému pokroku by se měly týkat výlučně kritérií a metod pro posuzování koncentrací sledovaných znečišťujících látek a jejich depozice nebo podrobných opatření pro předávání informací Komisi.
Neměly by způsobit žádné přímé či nepřímé změny cílových hodnot,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Cíle
Cíli této směrnice je:
a) zavést cílovou hodnotu koncentrace arsenu, kadmia, niklu a benzo(a)pyrenu ve vnějším ovzduší za účelem vyloučení, zamezení nebo snížení škodlivých účinků arsenu, kadmia, niklu a polycyklických aromatických uhlovodíků na lidské zdraví a na životní prostředí celkově;
b) zajistit ve vztahu k arsenu, kadmiu, niklu a polycyklickým aromatickým uhlovodíkům udržování kvality ovzduší tam, kde je dobrá, a její zlepšení v ostatních případech;
c) určit společné metody a kritéria pro posuzování koncentrací arsenu, kadmia, rtuti, niklu a polycyklických aromatických uhlovodíků ve vnějším ovzduší a pro posuzování depozice arsenu, kadmia, rtuti, niklu a polycyklických aromatických uhlovodíků;
d) zajistit získávání dostatečných informací o koncentracích arsenu, kadmia, rtuti, niklu a polycyklických aromatických uhlovodíků ve vnějším ovzduší a o depozici arsenu, kadmia, rtuti, niklu a polycyklických aromatických uhlovodíků a zajistit zpřístupnění těchto údajů veřejnosti.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se použijí definice obsažené v článku 2 směrnice 96/62/ES, s výjimkou definice "cílové hodnoty".
Dále se rozumí:
a)"cílovou hodnotou"koncentrace ve vnějším ovzduší stanovená za účelem odstranění, zabránění nebo omezení škodlivých účinků na lidské zdraví a na životní prostředí celkově, které je třeba dosáhnout pokud možno ve stanovené době;b)"celkovou nebo hromadnou depozicí"celkové množství znečišťujících látek, které jsou přenášeny z ovzduší na povrch (např. půda, vegetace, voda, budovy atd.) v dané oblasti za určité období;c)"horním prahem posuzování"koncentrace uvedená v příloze II, pod níž lze k hodnocení kvality vnějšího ovzduší použít kombinaci měření a modelování v souladu s čl. 6 odst. 3 směrnice 96/62/ES;d)"dolním prahem posuzování"koncentrace uvedená v příloze II, pod níž lze k hodnocení kvality vnějšího ovzduší použít pouze modelování nebo odborný odhad v souladu s čl. 6 odst. 4 směrnice 96/62/ES;e)"stacionárním měřením"měření prováděná na určených místech měření, a to buď kontinuálně, nebo namátkovým odběrem vzorků, v souladu s čl. 6 odst. 5 směrnice 96/62/ES;f)"arsenem", "kadmiem", "niklem" a "benzo(a)pyrenem"celkový obsah těchto prvků a sloučenin ve frakci PM10;g)"PM10"částice, které projdou velikostně selektivním filtrem s odlučovací účinností 50 % pro aerodynamický průměr 10 μm podle definice v EN 12341;h)"polycyklickými aromatickými uhlovodíky"organické sloučeniny sestávající z nejméně dvou kondenzovaných benzenových jader tvořených výhradně uhlíkem a vodíkem;i)"celkovou plynnou rtutí"výpary elementární rtuti (Hg0) a reaktivní plynná rtuť, tj. sloučeniny rtuti rozpustné ve vodě s dostatečně vysokou tenzí par umožňující jejich setrvávání v plynném stavu.
Článek 3
Cílové hodnoty
1. Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření nevyžadující nepřiměřené výdaje k zajištění toho, aby od 31. prosince 2012 koncentrace arsenu, kadmia, niklu a benzo(a)pyrenu použitého jako referenční látka pro riziko karcinogenity polycyklických aromatických uhlovodíků ve vnějším ovzduší posouzené v souladu s článkem 4 nepřekračovaly cílové hodnoty stanovené v příloze I.
2. Členské státy vypracují seznam zón a aglomerací, ve kterých jsou koncentrace arsenu, kadmia, niklu a benzo(a)pyrenu nižší než odpovídající cílové hodnoty.
Členské státy budou udržovat koncentrace uvedených znečišťujících látek v těchto zónách a aglomeracích nižší než odpovídající cílové hodnoty a vynasnaží se zachovat nejlepší kvalitu vnějšího ovzduší slučitelnou s udržitelným rozvojem.
3. Členské státy vypracují seznam zón a aglomerací, v nichž jsou cílové hodnoty stanovené v příloze I překročeny.
Pro tyto zóny a aglomerace určí členské státy oblasti překročení a zdroje, které k takovému překročení přispívají.
Členské státy prokáží, že v uvedených oblastech uplatnily veškerá nezbytná opatření nevyžadující nepřiměřené výdaje, zaměřená zejména na převládající zdroje emisí, aby bylo dosaženo cílových hodnot.
V případě průmyslových zařízení uvedených ve směrnici 96/61/ES to znamená uplatnění nejlepších dostupných technik ve smyslu čl. 2 bodu 11 uvedené směrnice.
Článek 4
Posuzování koncentrací ve vnějším ovzduší a rychlosti depozice
1. Kvalita vnějšího ovzduší ve vztahu k obsahu arsenu, kadmia, niklu a benzo(a)pyrenu se posuzuje na celém území členských států.
2. V souladu s kritérii uvedenými v odstavci 7 je měření povinné v těchto zónách:
a) v zónách a aglomeracích, v nichž koncentrace leží mezi horním a dolním prahem posuzování, a
b) v ostatních zónách a aglomeracích, v nichž koncentrace překračují horní práh posuzování.
Stanovená měření mohou být doplněna modelováním, aby byla získána dostatečná úroveň informací o kvalitě vnějšího ovzduší.
3. K hodnocení kvality vnějšího ovzduší v zónách a aglomeracích, v nichž koncentrace leží během reprezentativního období mezi horním a dolním prahem posuzování podle přílohy II oddílu II, lze použít kombinaci měření, včetně orientačních měření uvedených v příloze IV oddíle I, a modelování.
4. V zónách a aglomeracích, v nichž koncentrace leží pod dolním prahem posuzování podle přílohy II oddílu II, lze k hodnocení koncentrací použít pouze modelování nebo odborný odhad.
5. Pokud je nutno znečišťující látky měřit, provedou se měření ve stacionárních místech buď kontinuálně, nebo namátkovým odběrem vzorků.
Počet měření musí být dostatečný, aby bylo možné určit koncentrace.
6. Horní a dolní práh posuzování pro arsen, kadmium, nikl a benzo(a)pyren ve vnějším ovzduší jsou stanoveny v příloze II oddíle I. Klasifikace jednotlivých zón a aglomerací pro účely tohoto článku se přezkoumá nejméně jednou za pět let postupem stanoveným v příloze II oddíle II.
Klasifikace se přezkoumá dříve, pokud dojde k významným změnám činností významných pro koncentraci arsenu, kadmia, niklu a benzo(a)pyrenu ve vnějším ovzduší.
7. Kritéria pro určení umístění míst odběru vzorků pro měření arsenu, kadmia, niklu a benzo(a)pyrenu ve vnějším ovzduší za účelem posouzení souladu s cílovými hodnotami jsou uvedena v příloze III oddílech I a II.
Minimální počet míst odběru vzorků pro stacionární měření koncentrací jednotlivých znečišťujících látek je stanoven v příloze III oddíle IV a tato místa se zřídí v každé zóně nebo aglomeraci, ve které je měření vyžadováno, pokud je v ní stacionární měření jediným zdrojem údajů o koncentracích.
8. K posuzování podílu výskytu benzo(a)pyrenu ve vnějším ovzduší bude každý členský stát sledovat ostatní významné polycyklické aromatické uhlovodíky na omezeném počtu měřicích míst.
Tyto sloučeniny zahrnou alespoň: benzo(a)anthracen, benzo(b)fluoranthen, benzo(j)fluoranthen, benzo(k)fluoranthen, indeno(1,2,3-cd)pyren a dibenz(a,h)anthracen.
Místa pro sledování těchto polycyklických aromatických uhlovodíků se vyberou společně s místy pro odběr vzorků pro benzo(a)pyren a je třeba je vybrat tak, aby bylo možné rozpoznat zeměpisné rozdíly a dlouhodobé směry vývoje.
Použije se příloha III oddíly I, II a III.
9. Bez ohledu na koncentrace se zřídí jedno pozaďové místo odběru vzorků na každých 100000 km2 pro orientační měření arsenu, kadmia, celkové plynné rtuti, niklu, benzo(a)pyrenu a ostatních polycyklických aromatických uhlovodíků uvedených v odstavci 8 ve vnějším ovzduší a pro orientační měření celkové depozice arsenu, kadmia, rtuti, niklu, benzo(a)pyrenu a ostatních polycyklických aromatických uhlovodíků uvedených v odstavci 8.
Každý členský stát zřídí alespoň jednu měřicí stanici. Členské státy však mohou po dohodě a v souladu s pokyny, které budou vypracovány postupem podle článku 6, zřídit jednu nebo více společných měřicích stanic pokrývajících sousedící zóny v sousedících členských státech v zájmu dosažení nezbytného prostorového rozlišení.
Doporučuje se rovněž měření částicové a plynné dvojmocné rtuti.
Pokud to je vhodné, mělo by být monitorování koordinováno s programem spolupráce při monitorování a vyhodnocování dálkového přenosu látek znečišťujících ovzduší v Evropě (EMEP).
Místa odběru vzorků pro tyto znečišťující látky by měla být vybrána tak, aby bylo možné rozpoznat zeměpisné rozdíly a dlouhodobé směry vývoje.
Použije se příloha III oddíly I, II a III.
10. Lze vzít v úvahu použití bioindikátorů v případě posuzování regionálních modelů dopadu na ekosystémy.
11. Pro zóny a aglomerace, pro něž jsou informace ze stacionárních měřicích stanic doplňovány informacemi z jiných zdrojů, jako jsou údaje z emisních inventur, orientační měřicí metody a modelování kvality ovzduší, musí být počet instalovaných stacionárních měřicích stanic a prostorové rozlišení ostatních metod dostatečné pro stanovení koncentrací znečišťujících látek v ovzduší v souladu s přílohou III oddílem I a přílohou IV oddílem I.
12. Cíle týkající se kvality údajů jsou stanoveny v příloze IV oddíle I. Pokud se pro posuzování používají modely kvality ovzduší, použije se příloha IV oddíl II.
13. Referenční metody odběru vzorků a analýzy arsenu, kadmia, rtuti, niklu a polycyklických aromatických uhlovodíků ve vnějším ovzduší jsou uvedeny v příloze V oddílech I, II a III.
Příloha V oddíl IV stanoví referenční metody pro měření celkové depozice arsenu, kadmia, rtuti, niklu a polycyklických aromatických uhlovodíků a příloha V oddíl V odkazuje na referenční metody modelování kvality ovzduší, pokud jsou takové metody k dispozici.
14. Členské státy sdělí Komisi postupy, které použijí pro předběžné posuzování kvality ovzduší v souladu s čl. 11 odst. 1 písm. d) směrnice 96/62/ES, do dne uvedeného v článku 10 této směrnice.
15. Veškeré změny potřebné pro přizpůsobení tohoto článku, přílohy II oddílu II a příloh III až V vědeckému a technickému pokroku se přijímají postupem podle článku 6, avšak nesmějí způsobit žádné přímé či nepřímé změny cílových hodnot.
Článek 5
Předávání informací a podávání zpráv
1. Pokud jde o zóny a aglomerace, v nichž dojde k překročení cílových hodnot stanovených v příloze I, předají členské státy Komisi tyto informace:
a) seznamy dotčených zón a aglomerací;
b) oblasti překročení;
c) posouzené hodnoty koncentrací;
d) důvody překročení, a zejména zdroje, které k němu přispěly;
e) obyvatelstvo exponované takovému překročení.
Členské státy dále oznámí veškeré údaje posouzené v souladu s článkem 4, pokud je již neposkytly podle rozhodnutí Rady 97/101/ES ze dne 27. ledna 1997, kterým se zavádí vzájemná výměna informací a údajů ze sítí a jednotlivých stanic měřících znečištění vnějšího ovzduší v členských státech [7].
Informace se předávají za každý kalendářní rok nejpozději do 30. září následujícího roku a poprvé za kalendářní rok následující po 15. února 2007.
2. Vedle požadavků stanovených v odstavci 1 členské státy rovněž podají zprávu o veškerých opatřeních přijatých podle článku 3.
3. Komise zajistí, aby veškeré informace poskytnuté podle odstavce 1 byly neprodleně zpřístupněny veřejnosti vhodným způsobem, například prostřednictvím internetu, tisku nebo jiných snadno dostupných sdělovacích prostředků.
4. Komise přijme postupem podle článku 6 případnou podrobnou úpravu předávání informací poskytovaných podle odstavce 1 tohoto článku.
Článek 6
Výbor
1. Komisi je nápomocen výbor zřízený podle čl. 12 odst. 2 směrnice 96/62/ES.
2. Odkazuje-li se na tento článek, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 7
Informování veřejnosti
1. Členské státy zajistí, aby veřejnost a patřičné organizace, jako jsou organizace na ochranu životního prostředí, organizace spotřebitelů, organizace zastupující zájmy citlivých skupin obyvatel a jiné příslušné subjekty zabývající se ochranou zdraví, měly přístup k jasným a srozumitelným informacím o koncentracích arsenu, kadmia, rtuti, niklu a benzo(a)pyrenu a ostatních polycyklických aromatických uhlovodíků uvedených v čl. 4 odst. 8 ve vnějším ovzduší a o rychlosti depozice arsenu, kadmia, rtuti, niklu a benzo(a)pyrenu a ostatních polycyklických aromatických uhlovodíků uvedených v čl. 4 odst. 8 a aby jim tyto údaje byly běžně poskytovány.
2. V poskytovaných informacích se dále uvádějí případné roční překročení cílových hodnot pro arsen, kadmium, nikl a benzo(a)pyren, stanovených v příloze I. Informace obsahují vysvětlení důvodů překročení a oblast, jíž se týká.
Dále poskytují stručné posouzení ve vztahu k cílové hodnotě a náležité informace o účincích na zdraví a dopadech na životní prostředí.
Organizacím uvedeným v odstavci 1 tohoto článku se zpřístupní informace o veškerých opatřeních přijatých podle článku 3.
3. Informace se zpřístupní například prostřednictvím internetu, tisku a jiných snadno dostupných sdělovacích prostředků.
Článek 8
Zprávy a přezkum
1. Komise nejpozději do 31. prosince 2010 předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu:
a) o zkušenostech s uplatňováním této směrnice;
b) a zejména o výsledcích nejnovějšího vědeckého výzkumu o účincích na lidské zdraví a dopadech na životní prostředí celkově expozice arsenu, kadmiu, rtuti, niklu a polycyklickým aromatickým uhlovodíkům, přičemž zvláštní pozornost věnuje citlivým skupinám obyvatel, jakož i
c) o technickém rozvoji, včetně pokroku dosaženého v metodách měření a dalších metodách posuzování koncentrací těchto znečišťujících látek ve vnějším ovzduší i jejich depozice.
2. Zpráva uvedená v odstavci 1 vezme v úvahu:
a) současnou kvalitu ovzduší, směry vývoje a výhledy do roku 2015 a do dalších let;
b) rámcové podmínky dalšího snižování znečišťujících emisí ze všech významných zdrojů a potenciální přínos zavedení mezních hodnot pro znečišťující látky uvedené v příloze I s cílem omezení rizika pro lidské zdraví, s ohledem na technickou proveditelnost a efektivnost nákladů a na jakoukoli další významnou ochranu zdraví a životního prostředí, kterou by to přineslo;
c) vztahy mezi znečišťujícími látkami a možnostmi pro kombinované strategie k dosažení cílů zlepšení kvality ovzduší ve Společenství a s nimi spojených cílů;
d) současné a budoucí požadavky na informování veřejnosti a na výměnu informací mezi členskými státy a Komisí;
e) zkušenosti získané při uplatňování této směrnice v členských státech, a zejména podmínky, v nichž bylo prováděno měření podle přílohy III;
f) sekundární hospodářský přínos pro životní prostředí a zdraví vyplývající z omezení emisí arsenu, kadmia, rtuti, niklu a polycyklických aromatických uhlovodíků do té míry, do jaké lze tento přínos vyhodnotit;
g) přiměřenost frakce velikosti částic používané při odběru vzorků s ohledem na obecné požadavky měření částic;
h) vhodnost benzo(a)pyrenu jako referenční látky pro celkové karcinogenní působení polycyklických aromatických uhlovodíků s ohledem na převážně plynné formy polycyklických aromatických uhlovodíků, jako je fluoranthen.
Ve světle posledního vědeckého a technického vývoje bude Komise zkoumat rovněž účinky arsenu, kadmia a niklu na lidské zdraví s cílem vyčíslit jejich genotoxickou karcinogenitu.
S ohledem na opatření přijatá v souladu se strategií vůči rtuti Komise rovněž zváží potenciální přínos dalších akcí týkajících se rtuti, s ohledem na technickou proveditelnost a efektivnost nákladů a na jakoukoli další významnou ochranu zdraví a životního prostředí, kterou by to přineslo.
3. S cílem dosažení koncentrací ve vnějším ovzduší, které by dále omezily škodlivé účinky na lidské zdraví a které by vedly k dosažení vysoké úrovně ochrany životního prostředí celkově s ohledem na technickou proveditelnost a efektivnost nákladů dalších opatření, může být zpráva uvedená v odstavci 1 v případě potřeby doprovázena návrhy na změny této směrnice, zejména s ohledem na výsledky dosažené podle odstavce 2.
Komise dále zváží regulaci depozice arsenu, kadmia, rtuti, niklu a některých polycyklických aromatických uhlovodíků.
Článek 9
Sankce
Členské státy stanoví sankce použitelné při porušení vnitrostátních předpisů přijatých na základě této směrnice a přijme veškerá nezbytná opatření, aby zajistily jejich uplatňování.
Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Článek 10
Provádění
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 15. února 2007.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních a správních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 11
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 12
Určení
Tato směrnice je určena členským státům. Ve Štrasburku dne 15. prosince 2004.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/108/ES
ze dne 15. prosince 2004
o sbližování právních předpisů členských států týkajících se elektromagnetické kompatibility a o zrušení směrnice 89/336/EHS
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Rady 89/336/EHS ze dne 3. května 1989 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se elektromagnetické kompatibility [3] se na základě podnětu známého jako jednodušší legislativa pro vnitřní trh (SLIM) stala předmětem přezkumu.
Během procesu SLIM a následné důkladné konzultace vyšla najevo potřeba dopracovat, upevnit a vyjasnit rámec stanovený směrnicí 89/336/EHS.
(2) Členské státy odpovídají za to, že radiokomunikace včetně příjmu rozhlasového vysílání a amatérských radiokomunikačních služeb provozovaných podle předpisů Mezinárodní telekomunikační unie (ITU), elektroenergetické sítě a telekomunikační sítě včetně zařízení k nim připojených jsou chráněny proti elektromagnetickému rušení.
(3) Vnitrostátní předpisy zajišťující ochranu proti elektromagnetickému rušení je třeba harmonizovat, aby byl zaručen volný pohyb elektrických a elektronických přístrojů, aniž se v členských státech sníží odůvodněná úroveň ochrany.
(4) Ochrana proti elektromagnetickému rušení vyžaduje uložení povinností různým hospodářským subjektům.
Pro dosažení této ochrany by se měly povinnosti uplatňovat korektním a účinným způsobem.
(5) Elektromagnetická kompatibilita zařízení by měla být upravena s cílem zajistit fungování vnitřního trhu, tedy prostoru bez vnitřních hranic, v němž je zajištěn volný pohyb zboží, osob, služeb a kapitálu.
(6) Zařízení, na něž se tato směrnice vztahuje, by mělo zahrnovat přístroje i pevné instalace.
Avšak přístroje a pevné instalace by měly mít samostatné předpisy.
To proto, že přístroj jako takový se může volně pohybovat v rámci Společenství, zatímco pevná instalace je instalována k trvalému používání na předem stanoveném místě jako celek sestavený z různých druhů přístrojů, případně dalších prostředků.
Skladba a funkce těchto instalací většinou odpovídají konkrétním potřebám jejich provozovatelů.
(7) Na rádiová zařízení a koncová telekomunikační zařízení by se tato směrnice vztahovat neměla, neboť již podléhají směrnici Evropského parlamentu a Rady 1999/5/ES ze dne 9. března 1999 o rádiových zařízeních a telekomunikačních koncových zařízeních a vzájemném uznávání jejich shody [4].
V obou směrnicích je na základě požadavků na elektromagnetickou kompatibilitu dosažena stejná úroveň ochrany.
(8) Tato směrnice by se neměla vztahovat na letadla nebo zařízení určená k instalaci do letadel, jelikož ta již podléhají zvláštním předpisům Společenství nebo mezinárodním předpisům, jež upravují oblast elektromagnetické kompatibility.
(9) Této směrnici nemusí podléhat zařízení, které z hlediska elektromagnetické kompatibility svou podstatou neškodí.
(10) Tato směrnice by se neměla vztahovat na bezpečnost zařízení, protože se jí zabývají samostatné právní předpisy Společenství nebo vnitrostátní právní předpisy.
(11) Pokud se tato směrnice vztahuje na přístroj, mělo by se jednat o hotový přístroj poprvé komerčně dostupný na trhu Společenství.
Za určitých podmínek by se měly některé komponenty nebo podsestavy, jsou-li zpřístupněny konečnému uživateli, považovat za přístroje.
(12) Zásady, z nichž tato směrnice vychází, jsou stanoveny v usnesení Rady ze dne 7. května 1985 o novém přístupu k technické harmonizaci a normám [5].
Podle tohoto přístupu se konstrukce a výroba zařízení řídí základními požadavky na elektromagnetickou kompatibilitu.
Tyto požadavky jsou technicky vyjádřeny harmonizovanými evropskými normami, které přijímají různé evropské normalizační orgány, Evropský výbor pro normalizaci (CEN), Evropský výbor pro normalizaci v elektrotechnice (CENELEC) a Evropský institut pro normalizaci v telekomunikacích (ETSI).
CEN, CENELEC a ETSI jsou uznávány jako instituce způsobilé přijímat harmonizované normy pro oblast působnosti této směrnice, jež připravují v souladu s obecnými pokyny pro spolupráci s Komisí a s postupem stanoveným ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů a předpisů pro služby informační společnosti [6].
(13) Harmonizované normy odrážejí obecně přijímaný dosažený stav techniky v Evropské unii v oblasti elektromagnetické kompatibility.
Je tedy v zájmu fungování vnitřního trhu mít normy pro elektromagnetickou kompatibilitu zařízení, jež by byly harmonizovány na úrovni Společenství.
Po zveřejnění odkazu na danou normu v Úředním věstníku Evropské unie by její splnění mělo vést k předpokladu shody s příslušnými základními požadavky, ačkoliv by mělo být povoleno prokázání shody i jinými prostředky.
Splnění harmonizované normy znamená shodu s jejími ustanoveními a prokázání této shody na základě postupů v ní uvedených nebo na něž se daná harmonizovaná norma odkazuje.
(14) Výrobci zařízení určeného pro připojení k sítím by měli tato zařízení konstruovat tak, aby při používání v normálních provozních podmínkách nezpůsobovalo nepřijatelné zhoršení fungování dané sítě.
Provozovatelé sítí by měli své sítě konstruovat tak, aby se na výrobce zařízení, u kterého se předpokládá připojení k sítím, nekladly neúměrně vysoké nároky z důvodu předcházení nepřijatelnému zhoršení fungování sítě.
Při přípravě harmonizovaných norem by evropské normalizační organizace měly tento cíl brát patřičně v úvahu (včetně souhrnného vlivu příslušných druhů elektromagnetických jevů).
(15) Uvedení přístroje na trh nebo do provozu by mělo být možné pouze tehdy, pokud příslušný výrobce prokázal, že daný přístroj byl zkonstruován a vyroben ve shodě s požadavky této směrnice.
Přístroj uvedený na trh by měl mít označení CE potvrzující shodu s touto směrnicí.
Ačkoliv za posouzení shody by měl odpovídat výrobce bez potřeby zapojení nezávislého subjektu posuzujícího shodu, měli by mít výrobci možnost využívat služeb takového subjektu.
(16) Povinnost posouzení shody by měla od výrobce vyžadovat posouzení elektromagnetické kompatibility přístroje vycházející z daných jevů s cílem zjistit, zda přístroj splňuje nebo nesplňuje požadavky na ochranu podle této směrnice.
(17) Může-li mít přístroj různé konfigurace, mělo by posouzení elektromagnetické kompatibility potvrdit, zda přístroj splňuje požadavky na ochranu ve výrobcem předpokládaných konfiguracích, jež představují běžné použití pro daný účel; v těchto případech by mělo být dostačující provést posouzení vycházející z konfigurace, jež by pravděpodobně způsobila největší rušení a z konfigurace nejvíce citlivé na rušení.
(18) Pevné instalace včetně velkých strojů a sítí mohou být zdrojem elektromagnetického rušení nebo jím mohou být ovlivněny.
Mezi pevnou instalací a přístrojem může existovat rozhraní a elektromagnetické rušení způsobované pevnou instalací může mít vliv na přístroj a opačně.
Z hlediska elektromagnetické kompatibility není důležité, zda elektromagnetické rušení způsobuje přístroj nebo pevná instalace.
Podobně by se na pevné instalace a přístroje měl vztahovat jednotný a komplexní režim základních požadavků.
Měla by existovat možnost používat harmonizované normy pro pevné instalace, aby se prokázala shoda se základními požadavky, jež jsou v takových normách uvedeny.
(19) S ohledem na specifické vlastnosti pevných instalací se na ně nemusí vztahovat označení CE nebo prohlášení o shodě.
(20) Není vhodné posuzovat shodu přístroje uvedeného na trh pro zabudování do dané pevné instalace izolovaně od této pevné instalace, jejíž bude součástí, pokud tento přístroj není jinak komerčně dostupný.
Takový přístroj by měl být proto vyjmut z postupů posouzení shody, jež se běžně u přístrojů používají.
Avšak nemělo by se dovolit, aby takový přístroj ohrozil shodu pevné instalace, do níž je zabudován.
Má-li se přístroj zabudovat do několika stejných pevných instalací, mělo by pro vynětí z postupů posouzení shody postačit zjištění charakteristik elektromagnetické kompatibility těchto instalací.
(21) Aby se výrobci a ostatní dotčené osoby mohli přizpůsobit novému regulačnímu režimu, je nutné přechodné období.
(22) Protože cíle této směrnice, tedy zajištění fungování vnitřního trhu požadováním shody zařízení s příslušnou úrovní elektromagnetické kompatibility, nemůže být dosaženo uspokojivě na úrovni členských států a může ho být z důvodu rozsahu a účinků lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality, jak je stanovena v uvedeném článku, nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je pro dosažení uvedeného cíle nezbytné.
(23) Směrnice 89/336/EHS by tedy měla být zrušena,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Tato směrnice upravuje elektromagnetickou kompatibilitu zařízení.
Jejím cílem je zajistit fungování vnitřního trhu požadováním shody zařízení s příslušnou úrovní elektromagnetické kompatibility.
Směrnice se vztahuje na zařízení vymezená v článku 2.
2. Tato směrnice se nevztahuje na:
a) zařízení, na něž se vztahuje směrnice 1999/5/ES;
b) výrobky, součásti a zařízení letecké techniky uvedené v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1592/2002 ze dne 15. července 2002 o společných pravidlech v oblasti civilního letectví a o zřízení Evropské agentury pro bezpečnost letectví [7];
c) rádiová zařízení používaná radioamatéry ve smyslu radiokomunikačních nařízení přijatých v rámci ústavy a úmluvy ITU [8], pokud zařízení není komerčně dostupné.
Za komerčně dostupné se nepovažují stavebnice se součástkami určené k sestavení radioamatéry a komerční zařízení upravená radioamatéry pro vlastní potřebu.
3. Tato směrnice se nevztahuje na zařízení, jež mají svou podstatou takové fyzikální vlastnosti, že:
a) nemohou způsobit elektromagnetické vyzařování překračující úroveň umožňující rádiovým, telekomunikačním a ostatním zařízením provoz v souladu s daným účelem ani k takovému vyzařování přispívat; a
b) budou bez nepřijatelného zhoršení fungovat v přítomnosti elektromagnetického rušení, jež je běžné vzhledem k účelu jejich použití.
4. Pokud základní požadavky podle přílohy I pro zařízení uvedená v odstavci 1 jsou v jiných směrnicích Společenství zcela nebo v určité části konkrétnější, pak se ode dne provedení takových směrnic tato směrnice nepoužije nebo se přestane pro zařízení ve vztahu k těmto požadavkům používat.
5. Tato směrnice nemá vliv na používání právních předpisů Společenství nebo vnitrostátních právních předpisů upravujících bezpečnost zařízení.
Článek 2
Definice
1. Pro účely této směrnice se rozumí:
a) "zařízením" přístroj nebo pevná instalace;
b) "přístrojem" hotový přístroj nebo sestava přístrojů komerčně dostupná jako samostatný funkční celek určený pro konečného uživatele, který způsobuje elektromagnetické rušení nebo na jehož provoz může mít elektromagnetické rušení vliv;
c) "pevnou instalací " určitá sestava několika druhů přístrojů, případně prostředků, jež jsou zkompletovány, instalovány a určeny k trvalému používání na předem daném místě;
d) "elektromagnetickou kompatibilitou" schopnost zařízení uspokojivě fungovat v elektromagnetickém prostředí, aniž by samo způsobovalo nepřípustné elektromagnetické rušení jiného zařízení v tomto prostředí;
e) "elektromagnetickým rušením" elektromagnetický jev, který může zhoršit funkci zařízení.
Elektromagnetickým rušením může být elektromagnetický šum, nežádoucí signál nebo změna v samotném prostředí šíření;
f) "odolností" schopnost zařízení správně fungovat bez zhoršení kvality funkce za přítomnosti elektromagnetického rušení;
g) "účely bezpečnosti" zajištění ochrany lidského života nebo majetku;
h) "elektromagnetickým prostředím" veškeré elektromagnetické jevy pozorovatelné v daném místě.
2. Pro účely této směrnice se za přístroj ve smyslu čl. 1 písm. b) pokládají:
a) "komponenty" nebo "podsestavy" určené pro zabudování do přístroje konečným uživatelem, jež mohou být zdrojem elektromagnetického rušení nebo na jejichž fungování může mít elektromagnetické rušení vliv;
b) "mobilní instalace" definované jako sestava přístrojů, případně prostředků, určená k přesunu a provozu na různých místech.
Článek 3
Uvádění na trh nebo do provozu
Členské státy přijmou veškerá vhodná opatření, aby se na trh nebo do provozu uvádělo pouze zařízení, které, je-li řádně instalováno, udržováno a používáno k danému účelu, splňuje požadavky této směrnice.
Článek 4
Volný pohyb zařízení
1. Členské státy nesmějí na svém území z důvodů týkajících se elektromagnetické kompatibility bránit uvádění zařízení na trh nebo do provozu, pokud tato zařízení splňují požadavky této směrnice.
2. Požadavky této směrnice nebrání členským státům v uplatňování následujících zvláštních opatření týkajících se uvádění zařízení do provozu nebo jeho používání:
a) opatření k překonání stávajícího nebo předpokládaného problému s elektromagnetickou kompatibilitou v konkrétním místě;
b) bezpečnostní opatření přijatá k ochraně veřejných telekomunikačních sítí nebo přijímačů a vysílačů, jsou-li v přesně vymezených situacích používány pro účely bezpečnosti.
Aniž je dotčena směrnice 98/34/ES, členské státy o těchto zvláštních opatřeních uvědomí Komisi a ostatní členské státy.
Přijatá zvláštní opatření Komise zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie.
3. Členské státy nebudou na veletrzích, výstavách a při podobných akcích bránit vystavování nebo předvádění zařízení, jež není v souladu s touto směrnicí, za předpokladu, že je z viditelného označení jasně patrné, že nesmí být uvedeno na trh nebo do provozu, dokud nebude zajištěna jeho shoda se směrnicí.
Předvádění se smí konat pouze za předpokladu, že jsou přijata odpovídající opatření zabraňující elektromagnetickému rušení.
Článek 5
Základní požadavky
Zařízení uvedené v článku 1 musí splňovat základní požadavky stanovené v příloze I.
Článek 6
Harmonizované normy
1. "Harmonizovanou normou" se rozumí technická specifikace přijatá uznávaným Evropským normalizačním orgánem na základě pověření Komise podle postupu stanoveného směrnicí 98/34/ES za účelem stanovení evropského požadavku.
Splnění "harmonizovaných norem" není povinné.
2. Pokud zařízení splňuje příslušné harmonizované normy, na něž byly odkazy zveřejněny v Úředním věstníku Evropské unie, mají členské státy za to, že je naplněn předpoklad shody se základními požadavky uvedenými v příloze I, k nimž se dané normy vztahují.
Předpoklad shody je omezen oblastí působnosti použité harmonizované normy nebo norem a příslušných základních požadavků, na něž se taková harmonizovaná norma nebo normy vztahují.
3. Pokud se členský stát nebo Komise domnívá, že harmonizovaná norma ne zcela vyhovuje základním požadavkům uvedeným v příloze I, předloží záležitost s udáním důvodů stálému výboru zřízenému směrnicí 98/34/ES (dále jen "výbor").
Výbor neprodleně zaujme své stanovisko.
4. Po obdržení stanoviska výboru učiní Komise jedno z následujících rozhodnutí o odkazech na příslušnou harmonizovanou normu:
a) nezveřejňovat;
b) zveřejnit s omezeními;
c) ponechat odkaz v Úředním věstníku Evropské unie;
d) zrušit odkaz v Úředním věstníku Evropské unie;
Komise o svém rozhodnutí neprodleně uvědomí členské státy.
KAPITOLA II
PŘÍSTROJ
Článek 7
Postup posuzování shody přístroje
Splnění základních požadavků uvedených v příloze I se u přístroje prokáže postupem podle přílohy II (interní řízení výroby).
Avšak výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce ve Společenství může podle svého vlastního uvážení použít rovněž postup uvedený v příloze III.
Článek 8
Označení CE
1. Přístroj, u něhož bylo prokázáno splnění této směrnice postupem podle článku 7 je opatřen označením CE, jež je potvrzením shody.
Výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce ve Společenství odpovídá za opatření označením CE.
Opatření označením CE se provede podle přílohy V.
2. Členské státy přijmou nezbytná opatření zakazující označování přístroje nebo jeho obalu či návodu k použití značkami, které mohou třetí osoby uvést v omyl v souvislosti s významem a grafickou podobou označení CE.
3. Na přístroji, obalu nebo návodu k použití lze použít jakoukoliv jinou značku za předpokladu, že se tím nezhorší viditelnost a čitelnost označení CE.
4. Aniž je dotčen článek 9, jestliže příslušný orgán shledá, že označení CE bylo neoprávněně použito, uvede výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce ve Společenství přístroj do souladu s ustanovením o označení CE podle podmínek uložených dotyčným členským státem.
Článek 9
Jiná označení a informace
1. U každého přístroje se uvede typ, série, výrobní číslo nebo jiné údaje umožňující jeho identifikaci.
2. U každého přístroje se uvede název a sídlo výrobce a nemá-li tento sídlo ve Společenství, název a sídlo zplnomocněného zástupce nebo osoby ve Společenství, odpovědné za uvedení přístroje na trh Společenství.
3. Výrobce upozorní na zvláštní opatření, jež musí být přijata při montáži, instalaci, údržbě nebo používání přístroje, aby se zajistilo, že po uvedení do provozu bude splňovat požadavky na ochranu uvedené v příloze I bodu 1.
4. Přístroj, u něhož není v obytných oblastech zajištěno splnění požadavků na ochranu, musí mít zřetelné označení takového omezení používání, popřípadě mít takto označen i obal.
5. Návody přiložené k přístrojům musí obsahovat potřebné informace pro používání přístroje v souladu s účelem, k němuž je určen.
Článek 10
Ochranná opatření
1. Pokud členský stát zjistí, že přístroj nesoucí označení CE nesplňuje požadavky této směrnice, přijme veškerá vhodná opatření k tomu, aby byl tento přístroj stažen z trhu, bylo zakázáno jeho uvádění na trh nebo do provozu nebo byl omezen jeho volný pohyb.
2. Dotyčný členský stát o každém takovém opatření neprodleně uvědomí Komisi a ostatní členské státy, sdělí důvody a zejména uvede, zda je nesplnění způsobeno:
a) nesplněním základních požadavků uvedených v příloze I, pokud přístroj nevyhovuje harmonizovaným normám podle článku 6;
b) nesprávným použitím harmonizovaných norem podle článku 6;
c) nedostatky v harmonizovaných normách podle článku 6.
3. Komise se urychleně poradí se zúčastněnými stranami a následně členským státům oznámí, zda shledává opatření oprávněným či nikoliv.
4. Jestliže se opatření podle odstavce 1 zakládá na nedostatcích v harmonizovaných normách a členský stát na opatření trvá, Komise po konzultaci se zúčastněnými stranami předloží záležitost výboru a zahájí postup podle čl. 6 odst. 3 a 4.
5. Pokud nevyhovující přístroj podstoupil posouzení shody podle přílohy III, přijme dotyčný členský stát příslušné opatření vůči osobě, jež vypracovala vyjádření podle přílohy III bodu 3 a patřičně uvědomí Komisi a ostatní členské státy.
Článek 11
Rozhodnutí o stažení, zákazu nebo omezení volného pohybu přístroje
1. V rozhodnutí o stažení přístroje z trhu, o zákazu nebo omezení jeho uvádění na trh nebo do provozu či omezení jeho volného pohybu, přijatém podle této směrnice, se uvede přesný důvod, na němž je toto rozhodnutí založeno.
Tato rozhodnutí se neprodleně oznámí dotčené straně a současně se jí sdělí opravné prostředky umožněné vnitrostátním právem platným v daném členském státě a lhůty, které se na ně vztahují.
2. V případě rozhodnutí podle odstavce 1 může výrobce, jeho zplnomocněný zástupce nebo jakákoliv jiná zúčastněná strana předem sdělit své stanovisko, nebrání-li takové konzultaci naléhavost přijímaného opatření, odůvodněná zejména veřejným zájmem.
Článek 12
Oznámené subjekty
1. Členské státy Komisi oznámí subjekty, které pověřily vykonáváním úkolů podle přílohy III.
Při určování subjektů, které budou pověřeny, použijí členské státy kritéria stanovená v příloze VI.
V oznámení se uvede, zda jsou tyto subjekty pověřeny prováděním úkolů podle přílohy III pro všechny přístroje, na něž se tato směrnice vztahuje, nebo základní požadavky podle přílohy I, nebo zda je rozsah pověření omezen na určitá konkrétní hlediska nebo druhy přístrojů.
2. Subjekty, které vyhovují kritériím posuzování stanoveným v příslušných harmonizovaných normách, se považují za subjekty, které splňují kritéria podle přílohy VI, na něž se tyto harmonizované normy vztahují.
Komise zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie odkazy na tyto normy.
3. Komise zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie seznam oznámených subjektů.
Komise zajistí pravidelnou aktualizaci tohoto seznamu.
4. Jestliže členský stát zjistí, že oznámený subjekt přestal splňovat kritéria uvedená v příloze VI, oznámí to Komisi a ostatním členským státům.
Komise vyškrtne odkaz na tento subjekt ze seznamu podle odstavce 3.
KAPITOLA III
PEVNÉ INSTALACE
Článek 13
Pevné instalace
1. Na přístroj, který byl uveden na trh a který lze zabudovat do pevné instalace, se vztahují všechna ustanovení této směrnice platná pro přístroj.
Avšak ustanovení článků 5, 7, 8 a 9 nejsou povinná, jedná-li se o přístroj určený pro zabudování do dané pevné instalace, který jinak není komerčně dostupný.
V těchto případech se v průvodní dokumentaci uvede pevná instalace a její charakteristiky elektromagnetické kompatibility a opatření, jež je třeba přijmout s ohledem na zabudování přístroje do pevné instalace, aby nebyla ohrožena shoda dané instalace.
Dále se uvedou údaje podle čl. 9 odst.
2. Projeví-li se u pevné instalace známky nesouladu, zejména stížnosti na rušení, které způsobuje, mohou příslušné orgány daného členského státu v případě pevné instalace požadovat důkaz souladu a případně vyvolat posouzení.
Je-li zjištěn nesoulad, mohou příslušné orgány uložit vhodná opatření, aby byla pevná instalace uvedena v soulad s požadavky na ochranu podle přílohy I bodu 1.
3. Členské státy vypracují nezbytná ustanovení pro zjištění osoby nebo osob odpovědných za uvedení pevné instalace v soulad s příslušnými základními požadavky.
KAPITOLA IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 14
Zrušovací ustanovení
Směrnice 89/336/EHS se zrušuje dnem 20. července 2007.
Odkazy na směrnici 89/336/EHS se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou stanovenou v příloze VII.
Článek 15
Přechodná ustanovení
Členské státy nebudou bránit tomu, aby se na trh nebo do provozu uvádělo zařízení vyhovující ustanovením směrnice 89/336/EHS, jež bylo uvedeno na trh před 20. červencem 2009.
Článek 16
Provedení
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 20. ledna 2007.
Neprodleně o tom uvědomí Komisi.
Budou tyto předpisy používat od 20. července 2007.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních předpisů přijatých v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 17
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 18
Určení
Tato směrnice je určena členským státům. Ve Štrasburku dne 15. prosince 2004.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/109/ES
ze dne 15. prosince 2004
o harmonizaci požadavků na průhlednost týkajících se informací o emitentech, jejichž cenné papíry jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu, a o změně směrnice 2001/34/ES
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 44 a 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru, [1]
s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky, [2]
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Efektivní, průhledné a integrované trhy cenných papírů přispívají ke skutečně jednotnému trhu ve Společenství a podporují růst a tvorbu pracovních příležitostí lepší alokací kapitálu a snižováním nákladů.
Sdělování přesných, úplných a včasných informací o emitentech cenných papírů buduje trvalou důvěru investorů a umožňuje informované hodnocení jejich podnikatelských výsledků a aktiv.
To zvyšuje ochranu investorů i efektivitu trhu.
(2) Proto by emitenti cenných papírů měli zajistit vhodnou průhlednost ve vztahu k investorům pomocí pravidelného toku informací.
Ze stejného důvodu by akcionáři nebo fyzické osoby či právnické osoby držící hlasovací práva nebo finanční nástroje, ze kterých vyplývá nárok na pořízení stávajících akcií s hlasovacími právy, měli emitenty rovněž informovat o nabytí či jiných změnách významné účasti na společnostech tak, aby tyto subjekty byly schopny průběžně informovat veřejnost.
(3) Sdělení Komise ze dne 11. května 1999 s názvem "Provádění rámce pro finanční trhy: akční plán" stanoví řadu kroků, které jsou potřebné pro dokončení jednotného trhu finančních služeb.
Evropská rada na zasedání v Lisabonu v březnu 2000 vyzvala k provedení tohoto akčního plánu do roku 2005.
Akční plán zdůrazňuje potřebu vypracovat směrnici zvyšující požadavky na průhlednost.
Tuto potřebu potvrdila Evropská rada na zasedání v Barceloně v březnu 2002.
(4) Tato směrnice by měla být slučitelná s úkoly a povinnostmi, které Evropskému systému centrálních bank (dále jen "ESCB") a centrálním bankám členských států ukládá Smlouva a Statut Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky; v tomto ohledu zvláštní pozornost vyžadují centrální banky členských států, jejichž akcie jsou v současné době přijaty k obchodování na regulovaném trhu, aby bylo zaručeno sledování prvořadých cílů práva Společenství.
(5) Větší harmonizace ustanovení vnitrostátního práva týkajících se požadavků na pravidelné a průběžné informování o emitentech cenných papírů by měla vést k vyšší úrovni ochrany investorů v celém Společenství.
Tato směrnice však neovlivňuje stávající právní předpisy Společenství ohledně podílových jednotek vydaných subjekty kolektivního investování jinými než uzavřeného typu nebo podílových jednotek nabytých či pozbytých v takových subjektech.
(6) Dohled nad emitentem akcií nebo dluhových cenných papírů s jednotkovou jmenovitou hodnotou nižší nežli 1000 EUR by pro účely této směrnice nejlépe vykonával členský stát, ve kterém má emitent sídlo.
V tomto ohledu je nezbytné zajistit slučitelnost se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/71/ES ze dne 4. listopadu 2003 o prospektu, který má být zveřejněn při veřejné nabídce nebo přijetí cenných papírů k obchodování [4].
Spolu s tím by měla být zavedena určitá pružnost umožňující emitentům ze třetích zemí a společnostem ze Společenství emitujícím pouze cenné papíry jiné než ty, které jsou uvedeny výše, volbu jejich domovského členského státu.
(7) Vysoká úroveň ochrany investorů v celém Společenství by umožnila odstraňování překážek při přijímání cenných papírů na regulované trhy umístěné nebo provozované v členském státu.
Jiné členské státy nežli domovský členský stát by již dále neměly bý oprávněny omezit přijetí cenných papírů na jejich regulované trhy uložením přísnějších požadavků na pravidelné a průběžné informování o emitentech, jejichž cenné papíry jsou přijímány k obchodování na regulovaném trhu.
(8) Odstranění překážek na základě zásady domovského členského státu podle této směrnice by nemělo ovlivnit oblasti, na které se nevztahuje tato směrnice, například práva akcionářů zasahovat do řízení emitenta.
Rovněž by nemělo ovlivnit právo domovského členského státu požadovat, aby emitent navíc zveřejnil všechny regulované informace nebo jejich části prostřednictvím denního tisku.
(9) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1606/2002 ze dne 19. července 2002 o uplatňování mezinárodních účetních standardů [5] již připravilo cestu pro sbližování standardů finančního výkaznictví v celém Společenství pro emitenty, jejichž cenné papíry jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu, a kteří jsou povinni zpracovávat konsolidované účetní závěrky.
Zvláštní režim pro emitenty cenných papírů přesahující všeobecný režim pro všechny společnosti, stanovený ve směrnicích upravujících právo obchodních společností, již tedy existuje.
Tato směrnice vychází z tohoto přístupu s ohledem na roční a mezitímní finanční výkaznictví, včetně zásady poskytování Konsolidovaná účetní závěrka musí podávat pravdivý a věrný obraz o stavu aktiv a pasiv, finanční pozici a zisku nebo ztrátě emitenta.
Zkrácený soubor účetní závěrky jako součást pololetní finanční zprávy rovněž představuje dostatečný základ pro poskytnutí takového pravdivého a věrného obrazu prvních šesti měsíců účetního období emitenta.
(10) Výroční finanční zpráva by měla zajistit každoroční zveřejnění informací od okamžiku přijetí cenných papírů emitenta na regulovaný trh.
Snadnější srovnatelnost výročních finančních zpráv může investorům na trzích cenných papírů sloužit pouze tehdy, pokud si mohou být jisti, že tyto informace budou zveřejněny v určité lhůtě po skončení účetního období.
Pokud jde o dluhové cenné papíry, které již byly přijaty k obchodování na regulovaném trhu před 1. lednem 2005 a které vydali emitenti registrovaní ve třetí zemi, může domovský členský stát za určitých podmínek emitentům povolit, aby nevypracovávali výroční finanční zprávy podle standardů požadovaných touto směrnicí.
(11) Tato směrnice zavádí obsažnější pololetní finanční zprávy pro emitenty akcií přijatých k obchodování na regulovaném trhu.
To by mělo investorům umožnit vyhodnocení situace emitenta na základě lepších informací.
(12) Domovský členský stát může stanovit výjimky z pololetního výkaznictví emitentů dluhových cenných papírů v případě:
- úvěrových institucí, které jednají jako drobní emitenti dluhových cenných papírů, nebo
- emitentů již existujících ke dni vstupu této směrnice v platnost, kteří emitují dluhové cenné papíry nepodmíněně a neodvolatelně zaručené domovským členským státem nebo jedním z jeho orgánů regionální nebo místní samosprávy, nebo
- během přechodného období deseti let, pouze pro ty dluhové cenné papíry přijaté k obchodování na regulovaném trhu před 1. lednem 2005, které mohou nakupovat pouze profesionální investoři.
Pokud domovský členský stát takovou výjimku udělí, nelze ji rozšířit na žádné dluhové cenné papíry přijaté k obchodování na regulovaném trhu následně.
(13) Evropský parlament a Rada vítají závazek Komise rychle zvážit zvýšení průhlednosti v oblasti postupů pro odměňování, celkových vyplacených odměn, včetně všech podmíněných nebo odložených odměn, a naturálních výhod poskytnutých každému členu správních, řídících či dozorčích orgánů podle jejího akčního plánu na "modernizaci práva obchodních společností a zlepšení správy a řízení společností v Evropské unii" ze dne 21. května 2003 a záměr Komise podat v blízké budoucnosti doporučení k tomuto tématu.
(14) Domovský členský stát by měl vést emitenty, jejichž akcie jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu a jejichž hlavní činnosti spočívají v těžebním průmyslu, k tomu, aby ve své výroční finanční zprávě zveřejňovali platby vládám.
Domovský členský stát by měl rovněž podporovat zvýšení průhlednosti těchto plateb v rámci stanoveném na různých mezinárodních finančních fórech.
(15) Tato směrnice rovněž zavádí povinné pololetní výkaznictví pro emitenty emitující pouze dluhové cenné papíry na regulovaných trzích.
Výjimky by měly být udělovány pouze pro velkoobchodní trhy na základě jednotkové jmenovité hodnoty ve výši nejméně 50000 EUR, v souladu se směrnicí 2003/71/ES.
Pokud jsou dluhové cenné papíry emitovány v jiné měně, měly by výjimky být možné pouze v případě, že jednotková jmenovitá hodnota v této měně je k datu emise rovnocenná nejméně 50000 EUR.
(16) Včasnější a spolehlivější informace o výsledku činnosti emitenta akcií v účetním období rovněž vyžadují vyšší frekvenci mezitímních informací.
Proto by měl být zaveden požadavek na zveřejňování mezitímní zprávy vedení v prvních šesti měsících a druhé mezitímní zprávy vedení v druhých šesti měsících účetního období.
Emitenti akcií, kteří již zveřejňují čtvrtletní finanční zprávy, by neměli být povinni zveřejňovat mezitímní zprávy vedení.
(17) Na emitenta, jeho správní, řídící nebo dozorčí orgány či osoby odpovědné v rámci emitenta, by se měla vztahovat vhodná pravidla odpovědnosti stanovená každým členským státem v rámci jeho vnitrostátních právních předpisů.
Členské státy by neměly být omezeny při určování rozsahu odpovědnosti.
(18) Veřejnost by měla být informována o změnách významných účastí na emitentech, jejichž akcie jsou obchodovány na regulovaném trhu umístěném nebo provozovaném ve Společenství.
Tyto informace by měly umožnit investorům nabývání nebo pozbývání akcií při plné znalosti hlasovací struktury; rovněž by měly zvýšit účinnou kontrolu nad emitenty akcií a celkovou průhlednost trhu ohledně významných pohybů kapitálu.
Za určitých okolností by měly být poskytovány informace o akciích nebo finančních nástrojích určených v článku 13, složených jako zajištění.
(19) Článek 9 a čl. 10 písm. c) by se neměly vztahovat na akcie poskytované členy nebo členům ESCB při plnění jejich funkcí měnových orgánů za předpokladu, že hlasovací práva spojená s těmito akciemi nejsou vykonávána; výraz "krátké období" v článku 11 by měl být chápán s ohledem na úvěrové operace prováděné v souladu se Smlouvou a právními předpisy Evropské centrální banky (dále jen "ECB"), zejména obecnými zásadami ECB o nástrojích a postupech měnové politiky a o TARGET a na úvěrové operace za účelem provádění rovnocenných funkcí v souladu s vnitrostátními předpisy.
(20) Aby se předešlo nadměrné zátěži určitých účastníků trhu a vyjasnilo se, které osoby skutečně vykonávají vliv nad emitentem, není nutné vyžadovat oznamování významné držby akcií či jiných finančních nástrojů určených článkem 13, ze kterých vyplývá nárok na nabývání akcií ve vztahu k tvůrcům trhu nebo správcům, nebo držby akcií či finančních nástrojů nabývaných výhradně pro účely zúčtování a vypořádání, v rámci omezení a záruk uplatňovaných v celém Společenství.
Domovský členský stát by měl mít možnost stanovit omezené výjimky pokud jde o držbu akcií v obchodním portfoliu úvěrových institucí a investičních firem.
(21) Aby se vyjasnilo, které osoby jsou skutečně významnými držiteli akcií či jiných finančních nástrojů stejného emitenta v celém Společenství, mateřské podniky by neměly být povinny sčítat své účasti s účastmi, které spravují subjekty kolektivního investování do převoditelých cenných papírů (dále jen "SKIPCP") nebo investiční společnosti za předpokladu, že tyto subjekty nebo společnosti vykonávají hlasovací práva nezávisle na mateřských společnostech a plní určité další podmínky.
(22) Průběžné informování držitelů cenných papírů přijatých k obchodování na regulovaném trhu by mělo být nadále založeno na zásadě rovného zacházení.
Toto rovné zacházení se týká pouze akcionářů ve stejném postavení a proto se nedotýká otázky toho, kolik hlasovacích práv lze spojit s konkrétní akcií.
Stejně tak držitelé dluhových cenných papírů téže emise by měli nadále požívat rovného zacházení, včetně státem zaručených dluhopisů.
Mělo by být usnadněno informování držitelů akcií nebo dluhových cenných papírů na valných hromadách.
Zejména držitelé akcií nebo dluhových cenných papírů usazení v zahraničí by se měli aktivněji podílet na tom, aby byli schopni pověřovat zástupce k jednání v jejich zastoupení.
Ze stejných důvodů by mělo být na valné hromadě držitelů akcií nebo dluhových cenných papírů rozhodnuto, zda by se využívání moderních informačních a komunikačních technologií mělo stát skutečností.
V takovém případě by emitenti měli zavést režim pro účinné informování držitelů jejich akcií nebo dluhových cenných papírů, aby mohli tyto držitele identifikovat.
(23) Odstranění překážek a účinné vymáhání nových informačních požadavků Společenství rovněž vyžadují přiměřenou kontrolu příslušným orgánem domovského členského státu.
Tato směrnice by měla poskytnout alespoň minimální záruku toho, že tyto informace budou k dispozici včas.
Z tohoto důvodu by měl v každém členském státě existovat alespoň jeden evidenční a archivační systém.
(24) Jakákoli povinnost emitenta překládat veškeré průběžné a pravidelné informace do všech příslušných jazyků ve všech členských státech, kde jsou jeho cenné papíry přijaty k obchodování, neprospívá integraci trhů cenných papírů a má odrazující vliv na přeshraniční přijímání cenných papírů k obchodování na regulovaných trzích.
Proto by emitent v určitých případech měl mít právo poskytovat vypracované informace v jazyce obvyklém v oblasti mezinárodních financí.
Protože je nutné zvláštní úsilí k přilákání investorů z ostatních členských států a ze třetích zemí, neměly by již členské státy bránit akcionářům, osobám vykonávajícím hlasovací práva nebo držitelům finančních nástrojů v podávání požadovaných oznámení emitentovi v jazyce obvyklém v oblasti mezinárodních financí.
(25) Přístup investorů k informacím o emitentech by měl být na úrovni Společenství lépe organizován, aby byla aktivně podpořena integrace evropských kapitálových trhů.
Investoři, kteří se nenacházejí v domovském členském státě emitenta by při získávání přístupu k těmto informacím měli mít postavení rovnocenné s investory, kteří se nacházejí v domovském členském státě.
Toho by mohlo být dosaženo, pokud by domovský členský stát zajistil splnění minimálních standardů kvality pro šíření informací v celém Společenství rychlým způsobem, nediskriminačně a v závislosti na druhu dotčených regulovaných informací.
Kromě toho informace, které byly rozšířeny, by měly být v domovském členském státě k dispozici centrálně a umožňovat tak vybudování evropské sítě přístupné drobným investorům za přijatelné ceny, aniž by docházelo ke zbytečnému zdvojování evidenčních požadavků na emitenty.
Emitenti by při volbě prostředků nebo subjektů pro šíření těchto informací podle této směrnice měli využívat volné hospodářské soutěže.
(26) Pro další zjednodušení přístupu investorů k informacím o společnostech ve všech členských státech by mělo být ponecháno na rozhodnutí vnitrostátních orgánů dohledu, jak budou formulovat pravidla pro zřízování elektronických sítí, po důkladném projednání s dalšími zúčastněnými stranami, zejména emitenty cenných papírů, investory, účastníky trhu, operátory regulovaných trhů a poskytovateli finančních informací.
(27) K zajištění účinné ochrany investorů a řádného fungování regulovaných trhů by se měla pravidla týkající se informací, které mají zveřejňovat emitenti, jejichž cenné papíry jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu, vztahovat i na emitenty, kteří nemají sídlo v členském státě, a na které se nevztahuje článek 48 Smlouvy.
Stejně by mělo být zajištěno, aby veškeré další příslušné informace o emitentech ze Společenství nebo emitentech z třetích zemí, u nichž je zveřejnění požadováno ve třetí zemi, ale nikoli v členském státě, byly k dispozici veřejnosti ve Společenství.
(28) V každém členském státě by měl být určen jediný příslušný orgán, který převezme konečnou odpovědnost za dohled nad plněním ustanovení přijatých podle této směrnice, i za mezinárodní spolupráci.
Tento orgán by měl mít správní povahu a měla by být zaručena jeho nezávislost na ekonomických subjektech, aby byl vyloučen konflikt zájmů.
Členské státy však mohou určit další příslušný orgán pro přezkum toho, že informace uvedené v této směrnici jsou vypracovány v souladu s příslušným rámcem výkaznictví a pro přijímání vhodných opatření v případě, že bude zjištěno protiprávní jednání; tento orgán nemusí mít správní povahu.
(29) Narůstající přeshraniční aktivity vyžadují lepší spolupráci mezi příslušnými vnitrostátními orgány, včetně obsáhlého souboru ustanovení pro výměnu informací a bezpečnostních opatření.
Organizace regulatorních a dozorových úkolů v každém členském státě by neměla bránit účinné spolupráci mezi příslušnými vnitrostátními orgány.
(30) Na svém zasedání dne 17. července 2000 Rada zřídila Výbor moudrých pro regulaci evropských trhů s cennými papíry.
Tento výbor ve své závěrečné zprávě navrhl zavedení nových legislativních technik vycházejících z čtyřúrovňového přístupu, jmenovitě ze základních zásad, technických prováděcích opatření, spolupráce mezi národními regulátory cenných papírů a vymáhání právních předpisů Společenství.
Tato směrnice by se měla omezit na obecné "rámcové" zásady, zatímco prováděcí opatření, která Komise přijme za pomoci Evropského výboru pro cenné papíry zřízeného rozhodnutím Komise 2001/528/ES [6], by měla stanovit technické podrobnosti.
(31) Usnesení přijaté Evropskou radou na zasedání ve Stockholmu v březnu 2001 podpořilo závěrečnou zprávu Výboru moudrých a navržený čtyřúrovňový přístup, aby učinilo regulační proces v oblasti cenných papírů Společenství účinnějším a průhlednějším.
(32) Podle uvedeného usnesení by se prováděcí opatření měla používat častěji, aby se zajistilo udržení technických ustanovení v aktuálním stavu odpovídajícím vývoji trhu a dohledu, a měly by se stanovit lhůty pro všechny etapy prováděcích pravidel.
(33) Usnesení Evropského parlamentu ze dne 5. února 2002 o provádění právních předpisů týkajících se finančních služeb rovněž podpořilo zprávu Výboru moudrých na základě slavnostního prohlášení, které stejného dne před Evropským parlamentem učinil předseda Komise, a dopisu ze dne 2. října 2001 zaslaného komisařem pro vnitřní trh předsedovi parlamentního výboru pro hospodářské a měnové záležitosti, ohledně záruk pro úlohu Evropského parlamentu v tomto procesu.
(34) Evropský parlament by měl mít lhůtu tří měsíců od prvního postoupení návrhu prováděcích opatření, aby je mohl přezkoumat a vyslovit své stanovisko.
V naléhavých a odůvodněných případech však lze tuto lhůtu zkrátit.
Pokud v této lhůtě Evropský parlament přijme usnesení, měla by Komise návrh opatření znovu přezkoumat.
(35) K zohlednění nového vývoje na trzích cenných papírů mohou být někdy nezbytná technická prováděcí opatření k pravidlům stanoveným v této směrnici.
Komise by proto měla být oprávněna přijmout prováděcí opatření za předpokladu, že nebudou měnit podstatné prvky této směrnice, a za předpokladu, že Komise bude jednat v souladu se zásadami stanovenými v této směrnici po projednání s Evropským výborem pro cenné papíry.
(36) Při výkonu svých prováděcích pravomocí v souladu s touto směrnicí by Komise měla dodržovat tyto zásady:
- je třeba zajistit důvěru ve finanční trhy mezi investory podporou vysokých standardů průhlednosti na finančních trzích;
- investorům je třeba zajistit širokou škálu konkurenceschopných investičních příležitostí a úroveň uveřejňování a ochrany přizpůsobenou jejich situaci;
- je třeba zajistit, aby nezávislé regulatorní orgány konzistentně uplatňovaly předpisy, zejména v oblasti boje s hospodářskou trestnou činností;
- je třeba zajistit vysokou úroveň průhlednosti a projednání se všemi účastníky trhu a s Evropským parlamentem a Radou;
- je třeba podporovat inovace na finančních trzích, pokud mají být dynamické a efektivní;
- je třeba zajistit integritu trhu pečlivým a reakce schopným sledováním finančních inovací;
- velký význam je přikládán snižování nákladů kapitálu a zvyšování přístupu k němu;
- je třeba dlouhodobě vyvážit náklady a výhody veškerých prováděcích opatření pro účastníky trhu včetně malých a středních podniků a drobných investorů;
- je třeba podporovat mezinárodní konkurenceschopnost finančních trhů Společenství, aniž bude dotčeno velmi nutné rozšíření mezinárodní spolupráce;
- je třeba dosáhnout vyrovnaných podmínek pro všechny účastníky trhu prostřednictvím právních předpisů platných v rámci celého Společenství ve všech případech, kdy je to vhodné;
- je třeba respektovat rozdíly vnitrostátních trhů v případech, kdy nemají škodlivý vliv na celistvost jednotného trhu;
- je třeba zajistit soulad s ostatními právními předpisy Společenství v této oblasti, protože nerovnováha v oblasti informací a nedostatek průhlednosti by mohly ohrozit fungování trhů a především poškodit spotřebitele a drobné investory.
(37) Aby bylo zajištěno plnění požadavků stanovených v této směrnici nebo prováděních opatření této směrnice, mělo by být porušení těchto požadavků nebo opatření neprodleně zjištěno a v případě potřeby sankcionováno.
Proto by opatření a sankce měly být dostatečně odrazující, přiměřené a konzistentně vymáhané.
Členské státy by měly zajistit, aby proti rozhodnutím přijatým příslušnými vnitrostátními orgány bylo možné u soudu podat opravný prostředek.
(38) Tato směrnice má zlepšit současné požadavky na průhlednost kladené na emitenty cenných papírů a investory nabývající nebo pozbývající významné účasti na emitentech, jejichž akcie jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu.
Tato směrnice nahrazuje některé požadavky stanovené ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2001/34/ES ze dne 28. května 2001 o přijetí cenných papírů ke kotování na burze cenných papírů a o informacích, které k nim mají být zveřejněny.
[7] Pro soustředění požadavků na průhlednost v jediném aktu je nutné ji odpovídajícím způsobem změnit.
Tato změna by však neměla ovlivnit schopnost členských států uvalit dodatečné požadavky podle článků 42 až 63 směrnice 2001/34/ES, které zůstávají v platnosti.
(39) Tato směrnice je v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů [8].
(40) Tato směrnice respektuje základní práva a dodržuje zásady uznávané zejména Listinou základních práv Evropské unie.
(41) Protože cílů této směrnice, tedy zajištění důvěry investorů pomocí rovnocenné průhlednosti v celém Společenství a tím i dokončení vnitřního trhu, nemůže být na základě stávajících právních předpisů Společenství dosaženo uspokojivě na úrovni členských států a může jich být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality, jak je stanovena v uvedeném článku, tato směrnice nepřekračuje rámec toho, co je pro dosažení těchto cílů nezbytné.
(42) Opatření nezbytná k provedení této směrnice by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [9],
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I
VŠEOBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Tato směrnice stanoví požadavky týkající se zveřejňování pravidelných a průběžných informací o emitentech, jejichž cenné papíry jsou již přijaty k obchodování na regulovaném trhu umístěném nebo provozovaném v členském státě.
2. Tato směrnice se nevztahuje na podílové jednotky vydané subjekty kolektivního investování jinými než uzavřeného typu ani na podílové jednotky nabyté či pozbyté v rámci takových subjektů kolektivního investování.
3. Členské státy mohou rozhodnout, že ustanovení čl. 16 odst. 3 a v čl. 18 odst. 2 až 4 nebudou uplatňovat na cenné papíry přijaté k obchodování na regulovaném trhu, emitované těmito členskými státy nebo orgány jejich regionální nebo místní samosprávy.
4. Členské státy mohou rozhodnout, že nebudou uplatňovat článek 13 na své národní centrální banky v jejich funkci emitentů cenných papírů přijatých k obchodování na regulovaném trhu, pokud k tomuto přijetí dojde před 20. lednem 2005.
Článek 2
Definice
1. Pro účely této směrnice se rozumí:
a) "cennými papíry" převoditelné cenné papíry definované v čl. 4 odst. 1 bodu 18 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES ze dne 21. dubna 2004 o trzích finančních nástrojů [10], s výjimkou nástrojů peněžního trhu definovaných v čl. 4 odst. 1 bodu 19 uvedené směrnice se splatností kratší než 12 měsíců, na které se mohou použít vnitrostátní právní předpisy;
b) "dluhovými cennými papíry" dluhopisy nebo jiné formy převoditelných sekuritizovaných dluhů, s výjimkou cenných papírů rovnocenných akciím ve společnostech nebo cenných papírů, které by po převedení nebo po výkonu práv z nich vyplývajících vedly ke vzniku práva nabývat akcie či cenné papíry rovnocenné akciím;
c) "regulovaným trhem" trh definovaný v čl. 4 odst. 1 bodu 14 směrnice 2004/39/ES;
d) "emitentem" právnická osoba upravená soukromým nebo veřejným právem, včetně státu, jejíž cenné papíry jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu, přičemž emitentem je v případě depozitních poukázek představujících cenné papíry emitent zastoupených cenných papírů;
e) "akcionářem" jakákoli fyzická nebo právnická osoba upravená soukromým nebo veřejným právem, která přímo nebo nepřímo drží:
i) akcie emitenta vlastním jménem a na vlastní účet;
ii) akcie emitenta vlastním jménem, ale v zastoupení jiné fyzické či právnické osoby;
iii) depozitní poukázky, v takovém případě se držitel depozitní poukázky považuje za akcionáře držícího příslušné akcie zastupované depozitními poukázkami;
f) "ovládaným podnikem" jakýkoli podnik
i) v němž má fyzická nebo právnická osoba většinu hlasovacích práv; nebo
ii) v němž má fyzická nebo právnická osoba právo jmenovat a odvolávat většinu členů správního, řídícího nebo dozorčího orgánu a současně je akcionářem či společníkem tohoto podniku; nebo
iii) v němž je fyzická nebo právnická osoba akcionářem nebo společníkem a na základě dohody s ostatními akcionáři nebo společníky podniku sama kontroluje většinu hlasovacích práv náležejících akcionářům nebo společníkům; nebo
iv) nad nímž má fyzická nebo právnická osoba možnost vykonávat nebo skutečně vykonává dominantní vliv nebo kontrolu;
g) "subjektem kolektivního investování jiným než uzavřeného typu" podílové fondy a investiční společnosti:
i) jejichž cílem je kolektivní investování kapitálu získaného od veřejnosti a které provozují svou činnost na základě zásady rozložení rizika; a
ii) jejichž podílové jednotky jsou na žádost podílníků přímo nebo nepřímo odkoupeny nebo vyplaceny z majetku těchto subjektů;
h) "podílovými jednotkami subjektů kolektivního investování" cenné papíry emitované subjektem kolektivního investování, které představují práva podílníků na podíl na majetku tohoto subjektu;
i) "domovským členským státem"
i) v případě emitenta dluhových cenných papírů o jednotkové jmenovité hodnotě nižší než 1000 EUR nebo emitenta akcií:
- pokud je zapsán v obchodním rejstříku ve Společenství, členský stát, v němž má sídlo;
- pokud je zapsán v obchodním rejstříku ve třetí zemi, členský stát, ve kterém je povinen podávat roční informace u příslušného orgánu v souladu s článkem 10 směrnice 2003/71/ES;
Definice "domovského členského státu" se použije na dluhové cenné papíry v měně jiné než euro za předpokladu, že jednotková jmenovitá hodnota je k datu emise nižší než 1000 EUR, pokud není téměř rovna 1000 EUR;
ii) u všech emitentů, kteří nejsou uvedeni v bodě i) členský stát, který si emitent zvolí z členského státu, ve kterém má tento emitent sídlo a členských států, které přijaly jeho cenné papíry k obchodování na regulovaném trhu na svém území.
Emitent může jako domovský členský stát zvolit pouze jeden členský stát.
Jeho volba je platná po dobu nejméně tří let, kromě případu, kdy jeho cenné papíry již nejsou dále přijímány k obchodování na žádném regulovaném trhu ve Společenství;
j) "hostitelským členským státem" členský stát, ve kterém jsou cenné papíry přijaty k obchodování na regulovaném trhu, pokud se liší od domovského členského státu;
k) "regulovanými informacemi" všechny informace, které emitent nebo jiná osoba, která požádala o přijetí cenných papírů k obchodování na regulovaném trhu bez souhlasu emitenta, musí zveřejnit podle této směrnice, podle článku 6 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/6/ES ze dne 28. ledna 2003 o obchodování zasvěcených osob a manipulaci s trhem (zneužívání trhu) [11] nebo podle právních či správních předpisů členského státu přijatých podle čl. 3 odst. 1 této směrnice;
l) "elektronickými prostředky" využití elektronického zařízení pro zpracování (včetně digitální komprese), uložení a přenos dat pomocí kabelových, rozhlasových, optických technologií či jiných elektromagnetických prostředků;
m) "správcovskou společností" společnost definovaná v čl. 1a odst. 2 směrnice Rady 85/611/EHS Rady ze dne 20. prosince 1985 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) [12];
n) "tvůrcem trhu" osoba, která trvale působí na finančních trzích jako osoba ochotná obchodovat na vlastní účet formou nákupu a prodeje finančních nástrojů proti kapitálu ve svém vlastnictví a za ceny, které si sama stanoví;
o) "úvěrovou institucí" podnik definovaný v čl. 1 odst. 1 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/12/ES ze dne 20. března 2000 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o jejím výkonu [13];
p) "cennými papíry emitovanými průběžně nebo opakovaně" dluhové cenné papíry stejného emitenta k neomezenému prodeji nebo nejméně dvě samostatné emise cenných papírů podobného druhu nebo třídy.
2. Pro účely definování "ovládaného podniku" v odst. 1 písm. f) bodě ii) zahrnují práva držitele týkající se hlasování, jmenování a odvolávání práva kteréhokoli podniku ovládaného akcionářem a práva kterékoli fyzické či právnické osoby jednající, třebaže vlastním jménem, v zastoupení akcionáře nebo jiného podniku ovládaného akcionářem.
3. Aby byl zohledněn technický vývoj na finančních trzích a aby bylo zajištěno jednotné uplatňování odstavce 1, přijme Komise v souladu s postupem stanoveným v čl. 27 odst. 2 prováděcí opatření týkající se definic uvedených v odstavci 1.
Komise zejména:
a) stanoví pro účely odst. 1 písm. i) bodu ii) procesní úpravu, v souladu s níž může emitent provést volbu domovského členského státu;
b) upraví, pokud to bude vhodné pro účely volby domovského členského státu podle odst. 1 písm. i) bodu ii), dobu tří let týkající se záznamu historie emitenta s přihlédnutím k jakémukoli novému požadavku podle právních předpisů Společenství ohledně přijímání k obchodování na regulovaném trhu;
c) pro účely odst. 1 písm. l) vypracuje orientační seznam prostředků, které nemají být považovány za elektronické prostředky a přihlédne tak k příloze V směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů [14].
Článek 3
Integrace trhů cenných papírů
1. Domovský členský stát může emitentovi uložit požadavky přísnější nežli požadavky stanovené v této směrnici.
Domovský členský stát může rovněž držiteli akcií nebo fyzické či právnické osobě uvedené v článcích 10 nebo 13 uložit požadavky přísnější nežli požadavky stanovené v této směrnici.
2. Hostitelský členský stát nesmí:
a) ohledně přijímání cenných papírů na regulovaný trh na svém území uložit přísnější požadavky na zveřejňování nežli požadavky stanovené v této směrnici nebo v článku 6 směrnice 2003/6/ES;
b) pokud jde o oznamování informací, uložit držiteli akcií nebo fyzické či právnické osobě uvedené v článcích 10 nebo 13 požadavky přísnější nežli požadavky stanovené v této směrnici.
KAPITOLA II
PRAVIDELNÉ INFORMACE
Článek 4
Výroční finanční zprávy
1. Emitent zveřejní svou výroční finanční zprávu nejpozději čtyři měsíce po skončení každého účetního období a zajistí, aby byla zpráva veřejně přístupná nejméně po dobu pěti let.
2. Výroční finanční zpráva obsahuje:
a) auditovanou účetní závěrku;
b) zprávu o činnosti; a
c) prohlášení osob odpovědných v rámci emitenta, jejichž jména a funkce budou jasně uvedeny, o tom, že podle jejich nejlepšího vědomí podává účetní závěrka vypracovaná v souladu s platným souborem účetních standardů pravdivý a věrný obraz o stavu aktiv a pasiv, finanční pozici a zisku nebo ztrátě emitenta a podniků zahrnutých do konsolidace jako celku a že zpráva o činnosti obsahuje věrný přehled vývoje a výsledků podniku a postavení emitenta a podniků zahrnutých do do konsolidace jako celku, spolu s popisem hlavních rizik a nejistot, kterým čelí.
3. Pokud je emitent povinen vypracovat konsolidovanou účetní závěrku podle sedmé směrnice Rady 83/349/EHS ze dne 13. června 1983 o konsolidovaných účetních závěrkách [15], obsahuje auditovaná účetní závěrka konsolidovanou účetní závěrku v souladu s nařízením (ES) č. 1606/2002 a roční účetní závěrku mateřské společnosti zpracovanou v souladu s vnitrostátním právním předpisem členského státu, ve kterém je v obchodním rejstříku zapsána mateřská společnost.
Pokud emitent není povinen vypracovat konsolidovanou účetní závěrku, obsahuje auditovaná účetní závěrka účetní závěrku zpracovanou v souladu s vnitrostátním právním předpisem členského státu, ve kterém je společnost zapsána v obchodním rejstříku.
4. Účetní závěrka je auditována v souladu s články 51 a 51a čtvrté směrnice Rady 78/660/EHS ze dne 25. července 1978 o ročních účetních závěrkách některých forem společností [16] a pokud je emitent povinen vypracovat konsolidovanou účetní závěrku, v souladu s článkem 37 sedmé směrnice Rady 83/349/EHS.
Auditorská zpráva podepsaná osobou nebo osobami odpovědnými za audit účetní závěrky sev úplném znění zveřejní spolu s výroční finanční zprávou.
5. Zpráva vedení se vypracovává v souladu s článkem 46 směrnice 78/660/EHS, a pokud je emitent povinen vypracovat konsolidovanou účetní závěrku, v souladu s článkem 36 směrnice 83/349/EHS.
Aby vzala v úvahu technický vývoj na finančních trzích a zajistila jednotné uplatňování odstavce 1, přijme Komise postupem stanoveným v čl. 27 odst.
2 prováděcí opatření. Komise zejména specifikuje technické podmínky, za nichž má zveřejněná výroční finanční zpráva včetně auditorské zprávy zůstat veřejně přístupná.
V případě potřeby může Komise upravit dobu pěti let uvedenou v odstavci 1.
Článek 5
Pololetní finanční zprávy
1. Emitent akcií nebo dluhových cenných papírů zveřejní pololetní finanční zprávu zahrnující prvních šest měsíců účetního období co nejdříve po skončení příslušného období, nejpozději dva měsíce poté.
Emitent zajistí, aby byla pololetní finanční zpráva veřejně přístupná nejméně po dobu pěti let.
2. Pololetní finanční zpráva obsahuje:
a) zkrácený soubor účetní závěrky;
b) mezitímní zprávu o činnosti; a
c) prohlášení osob odpovědných v rámci emitenta, jejichž jména a funkce budou jasně uvedeny, o tom, že podle jejich nejlepšího vědomí podává zkrácený soubor účetní závěrky vypracovaný v souladu s platným souborem účetních standardů pravdivý a věrný obraz o stavu aktiv a pasiv, finanční pozici a zisku nebo ztrátě emitenta a podniků zahrnutých do konsolidace jako celku podle požadavků odstavce 3 a že mezitímní zpráva o činnosti obsahuje věrný přehled informací požadovaných podle odstavce 4.
3. Pokud je emitent povinen vypracovat konsolidovanou účetní závěrku, je zkrácený soubor účetní závěrky vypracován v souladu s mezinárodním účetním standardem platným pro mezitímní finanční výkaznictví, přijatým postupem podle článku 6 nařízení (ES) č. 1606/2002.
Pokud emitent není povinen vypracovat konsolidovanou účetní závěrku, obsahuje zkrácený soubor účetní závěrky alespoň zkrácenou rozvahy, zkrácený výkaz zisku a ztrát a vysvětlivky k těmto výkazům.
Při přípravě zkrácené rozvahy a zkráceného výkazu zisku a ztrát dodrží emitent stejné zásady účtování a oceňování jako pří přípravě výročních finančních zpráv.
4. Mezitímní zpráva o činnosti zahrnuje alespoň uvedení důležitých událostí, ke kterým došlo v prvních šesti měsících účetního období a jejich dopadu na zkrácený soubor účetní závěrky, spolu s popisem hlavních rizik a nejistot pro zbývajících šest měsíců účtního období.
U emitentů akcií mezitímní zpráva o činnosti zahrnuje rovněž hlavní transakce se spřízněnými stranami.
5. Pokud byla pololetní finanční zpráva auditována, bude zpráva auditora přetištěna v plném znění.
To platí i pro auditorský přezkum.
Pokud pololetní finanční zpráva nebyla auditována nebo přezkoumána auditory, uvede o tom emitent ve své zprávě.
6. Aby vzala v úvahu technický vývoj na finančních trzích a zajistila jednotné uplatňování odstavců 1 až 5 tohoto článku, přijme Komise postupem stanoveným v čl. 27 odst. 2 prováděcí opatření.
Komise zejména:
a) specifikuje technické podmínky, za nichž má zveřejněná pololetní finanční zpráva včetně auditorského přezkumu zůstat veřejně přístupná;
b) upřesní povahu auditorského přezkumu;
c) specifikuje minimální obsah zkrácené rozvahy a výkazu zisku a ztrát a vysvětlivek k těmto výkazům v případě, že nejsou zpracovány v souladu s mezinárodními účetními standardy přijatými postupem podle článku 6 nařízení (ES) č. 1606/2002.
V případě potřeby může Komise upravit dobu pěti let uvedenou v odstavci 1.
Článek 6
Mezitímní zprávy vedení
1. Aniž je dotčen článek 6 směrnice 2003/6/ES, zveřejní emitent, jehož akcie jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu, během prvních šesti měsíců účetního období zprávu svého vedení a během druhých šesti měsíců účetního období další zprávu vedení.
Tato zpráva bude vydána ve lhůtě od deseti týdnů po začátku a šesti týdnů před skončením příslušného šestiměsíčního období.
Obsahuje informace zahrnující období od začátku příslušného šestiměsíčního období do data zveřejnění zprávy.
Toto zpráva uvádí:
- vysvětlení hlavních událostí a transakcí, ke kterým došlo během příslušného období, a jejich dopadu na finanční situaci emitenta a jím ovládaných podniků, a
- obecný popis finanční situace a výsledků emitenta a jím ovládaných podniků v příslušném období.
2. Emitenti, kteří podle vnitrostátních právních předpisů, pravidel regulovaného trhu nebo z vlastníhopodnětu zveřejňují čtvrtletní finanční zprávy v souladu s uvedenými předpisy nebo pravidly, nejsou povinni vydávat veřejnou zprávu vedení podle odstavce 1.
3. Nejpozději do 20. ledna 2010 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o průhlednosti čtvrtletního finančního výkaznictví a zpráv vedení emitentů, k přezkoumání toho, zda poskytované informace splňují cíl, kterým je umožnit investorům informované zhodnocení finanční situace emitenta.
Tato zpráva bude zahrnovat hodnocení dopadu na oblasti, ve kterých Komise zvažuje návrh změn tohoto článku.
Článek 7
Odpovědnost
Členské státy zajistí, aby odpovědnost za informace, které mají být vypracovány a zveřejněny v souladu s články 4, 5, 6 a 16, nesl alespoň emitent nebo jeho správní, řídící či dozorčí orgány, a aby se jejich právní a správní předpisy týkající se odpovědnosti vztahovaly na emitenty, výše uvedené orgány nebo osoby odpovědné v rámci emitentů.
Článek 8
Výjimky
1. Články 4, 5 a 6 se nevztahují na tyto emitenty:
a) stát, orgán regionální nebo místní samosprávy státu, mezinárodní subjekt veřejnoprávní povahy, jehož členem je nejméně jeden členský stát, ECB a centrální banky členských států bez ohledu na to, zda emitují nebo neemitují akcie či jiné cenné papíry; a
b) emitent, který emituje výhradně dluhové cenné papíry přijaté k obchodování na regulovaném trhu, jejichž jednotková jmenovitá hodnota činí nejméně 50000 EUR nebo v případě dluhových cenných papírů denominovaných v jiné měně než euro jejich jednotková jmenovitá hodnota je k datu emise rovnocenná nejméně 50000 EUR.
2. Domovský členský stát se může rozhodnout neuplatňovat článek 5 na úvěrové instituce, jejichž akcie nejsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu, a které průběžně či opakovaně emitovaly výhradně dluhové cenné papíry, za předpokladu, že celková jmenovitá hodnota všech takových dluhových cenných papírů nepřesáhla 100000000 EUR a úvěrové instituce nezveřejnily prospekt podle směrnice 2003/71/ES.
3. Domovský členský stát se může rozhodnout neuplatňovat článek 5 na emitenty již existující k datu vstupu směrnice 2003/71/ES v platnost, kteří na regulovaném trhu emitovali výhradně dluhové cenné papíry bezpodmínečně a neodvolatelně zaručené domovským členským státem nebo jedním z jeho orgánů regionální nebo místní samosprávy.
KAPITOLA III
PRŮBĚŽNÉ INFORMACE
ODDÍL I
Informace o významných účastech
Článek 9
Oznámení o nabytí nebo pozbytí významné účasti
1. Domovský členský stát zajistí, aby v případě, že akcionář nabude nebo pozbude akcie emitenta, jehož akcie jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu a jsou s nimi spojena hlasovací práva, oznámil tento akcionář emitentovi podíl na hlasovacích právech emitenta, který tento akcionář drží v důsledku nabytí nebo pozbytí v případě, že tento podíl dosáhne, přesáhne nebo klesne pod prahové hodnoty 5 %, 10 %, 15 %, 20 %, 25 %, 30 %, 50 % a 75 %.
Hlasovací práva se vypočítají na základě všech akcií, s nimiž jsou hlasovací práva spojena i v případě, že je jejich výkon pozastaven.
Kromě toho se tato informace uvede rovněž ve vztahu ke všem akciím stejné třídy, s nimiž jsou spojena hlasovací práva.
2. Domovské členské státy zajistí, aby akcionáři oznamovali emitentovi podíl na hlasovacích právech v případě, že tento podíl dosáhne, přesáhne nebo klesne pod prahové hodnoty stanovené v odstavci 1 v důsledku událostí měnících členění hlasovacích práv, na základě informací zveřejňovaných podle článku 15.
Pokud je emitent zapsán v obchodním rejstříku ve třetí zemi, bude oznámení prováděno u rovnocenných událostí.
3. Domovský členský stát nemusí uplatnit:
a) prahovou hodnotu 30 %, pokud uplatňuje prahovou hodnotu ve výši jedné třetiny;
b) prahovou hodnotu 75 %, pokud uplatňuje prahovou hodnotu ve výši dvou třetin.
4. Tento článek se nevztahuje na akcie nabyté za výhradním účelem zúčtování a vypořádání v obvyklém krátkém vypořádacím cyklu, ani na správcedržící akcie v rámci své funkce správce, pokud tito správci mohou vykonávat hlasovací práva spojená s těmito akciemi pouze podle příkazů daných písemně nebo elektronickými prostředky.
5. Tento článek se rovněž nevztahuje na nabytí nebo pozbytí významné účasti dosahující nejméně prahové hodnoty 5 % ze strany tvůrce trhu jednajícího v této funkci za předpokladu, že:
a) jej povolil jeho domovský členský stát podle směrnice 2004/39/ES; a
b) nezasahuje do řízení dotčeného emitenta ani nevykonává žádný vliv na emitenta, aby koupil tyto akcie či pokryl cenu akcie.
6. Domovské členské státy podle čl. 2 odst. 1 písm. i) mohou stanovit, aby hlasovací práva úvěrové instituce nebo investiční společnosti držená v obchodním portfoliu podle čl. 2 odst. 6 směrnice Rady 93/6/EHS ze dne 15. března 1993 o kapitálové přiměřenosti investičních podniků a úvěrových institucí [17] nebyla započtena pro účely tohoto článku za předpokladu, že:
a) hlasovací práva držená v obchodním portfoliu nepřesahují 5 %, a
b) úvěrová instituce nebo investiční společnost zajistí, aby hlasovací práva spojená s akciemi drženými v obchodním portfoliu nebyla vykonávána ani jinak používána k zásahům do řízení emitenta.
7. Aby vzala v úvahu technický vývoj na finančních trzích a zajistila jednotné uplatňování odstavců 2, 4 a 5 tohoto článku, přijme Komise postupem stanoveným v čl. 27 odst. 2 prováděcí opatření.
Komise zejména specifikuje maximální délku "krátkého vypořádacího cyklu" uvedeného v odstavci 4, jakož i vhodné kontrolní mechanismy příslušného orgánu domovského členského státu.
Kromě toho může Komise sestavit seznam událostí uvedených v odstavci 2.
Článek 10
Nabytí nebo pozbytí významných podílů na hlasovacích právech
Požadavky na oznamování definované v čl. 9 odst. 1 a 2 se vztahují i na fyzickou nebo právnickou osobu v rozsahu, v jakém je oprávněna nabývat hlasovací práva, zcizovat je nebo je vykonávat v kterémkoli z následujících případů nebo jejich kombinaci:
a) hlasovací práva držená třetí stranou, se kterou tato fyzická nebo právnická osoba uzavřela dohodu, jež je zavazuje provádět prostřednictvím jednotného výkonu hlasovacích práv, která drží, trvalou společnou politiku vůči vedení dotčeného emitenta;
b) hlasovací práva držená třetí stranou na základě dohody uzavřené s touto fyzickou nebo právnickou osobou, podle níž dochází k dočasnému převodu daných hlasovacích práv za protiplnění;
c) hlasovací práva spojená s akciemi poskytnutými této fyzické či právnické osobě jako zajištění za předpokladu, že tato osoba ovládá hlasovací práva a prohlásí svůj úmysl je vykonávat;
d) hlasovací práva spojená s akciemi, na které má tato fyzická nebo právnická osoba doživotní užívací právo;
e) hlasovací práva, která drží nebo která může vykonávat ve smyslu písmen a) až d) podnik ovládaný touto fyzickou nebo právnickou osobou;
f) hlasovací práva spojená s akciemi uloženými u této fyzické či právnické osoby, která může tato osoba vykonávat podle svého uvážení, pokud nedostane od akcionářů zvláštní pokyny;
g) hlasovací práva držená třetí stranou vlastním jménem v zastoupení dané fyzické či právnické osoby;
h) hlasovací práva, která může daná fyzická či právnická osoba vykonávat na základě plné moci, může-li tato hlasovací práva vykonávat podle svého uvážení, pokud nedostane od akcionářů zvláštní pokyny.
Článek 11
1. Článek 9 a čl. 10 písm. c) se nevztahují na akcie poskytnuté členy nebo členům ESCB při plnění jejich funkcí měnových orgánů, včetně akcií poskytnutých členy nebo členům ESCB v rámci zástavní smlouvy, smlouvy o zpětném odkupu či podobné smlouvy za likvidní finanční prostředky poskytované pro účely měnové politiky nebo v rámci platebního systému.
2. Výjimka se vztahuje na výše uvedené transakce trvající po krátkou dobu a za předpokladu, že hlasovací práva spojená s těmito akciemi nejsou vykonávána.
Článek 12
Postupy při oznamování a zveřejňování významných účastí
1. Oznamování požadované podle článků 9 a 10 zahrnuje tyto informace:
a) výsledná situace pokud jde o hlasovací práva;
b) řetězec ovládaných podniků jejichž prostřednictvím jsou hlasovací práva skutečně držena, pokud takové podniky existují;
c) datum dosažení nebo překročení prahové hodnoty; a
d) totožnost akcionáře, i pokud není oprávněn vykonávat hlasovací práva podle podmínek stanovených v článku 10, a fyzické či právnické osoby oprávněné vykonávat hlasovací práva v zastoupení akcionáře.
2. Oznámení emitentovi bude provedeno co nejdříve, ale nikoli později než za čtyři obchodní dny, z nichž první bude den po datu, kdy akcionář nebo fyzická či právnická osoba uvedená v článku 10
a) zjistí nabytí či pozbytí nebo možnost vykonávat hlasovací práva nebo kdy to s ohledem na okolnosti zjistit měla, bez ohledu na datum, kdy došlo k nabytí, pozbytí nebo možnosti vykonávat hlasovací práva; nebo
b) je vyrozuměna o události uvedené v čl. 9 odst. 2.
3. Podnik je zproštěn povinnosti provést oznámení v souladu s odstavcem 1, pokud oznámení provede mateřský podnik nebo je mateřský podnik sám podnikem ovládaným jeho vlastním mateřským podnikem.
4. Mateřský podnik správcovské společnosti není povinen sčítat své účasti podle článků 9 a 10 s účastmi, které spravuje správcovská společnost za podmínek stanovených ve směrnici 85/611/EHS za předpokladu, že tato správcovská společnost vykonává hlasovací práva nezávisle na mateřském podniku.
Články 9 a 10 se však použijí v případě, že mateřský podnik nebo jiný ovládaný podnik mateřského podniku investoval do účastí spravovaných touto správcovskou společností a správcovská společnost nemá právo vykonávat hlasovací práva spojená s těmito účastmi a může tato hlasovací práva vykonávat podle přímých nebo nepřímých příkazů mateřského nebo jiného ovládaného podniku mateřského podniku.
5. Mateřský podnik investiční společnosti povolené podle směrnice 2004/39/ES není povinen sčítat své účasti podle článků 9 a 10 s účastmi, které tato investiční společnost spravuje individuálně pro jednotlivé zákazníky ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 9 směrnice 2004/39/ES za předpokladu, že:
- investiční společnost má povolení k poskytování takové správy portfolia podle bodu 4 oddílu A přílohy I směrnice 2004/39/ES;
- může hlasovací práva spojená s těmito účastmi vykonávat pouze podle příkazů daných písemně nebo elektronickými prostředky nebo zajistí, aby služby individuální správy portfolia byly prováděny nezávisle na veškerých dalších službách za podmínek rovnocenných podmínkám stanoveným směrnicí 85/611/EHS pomocí stanovení vhodných mechanismů; a
- investiční společnost vykonává svá hlasovací práva nezávisle na mateřském podniku.
Články 9 a 10 se však použijí v případě, že mateřský podnik nebo jiný ovládaný podnik mateřského podniku investoval do účastí spravovaných touto investiční společností a investiční společnost nemá právo vykonávat hlasovací práva spojená s těmito účastmi a může tato hlasovací práva vykonávat pouze podle přímých nebo nepřímých příkazů mateřského nebo jiného ovládaného podniku mateřského podniku.
6. Po obdržení oznámení podle odstavce 1, nejpozději však tři obchodní dny poté, emitent zveřejní veškeré údaje uvedené v tomto oznámení.
7. Domovský členský stát může emitenty vyjmout z povinnosti podle odstavce 6, pokud informace obsažené v oznámení zveřejní jeho příslušný orgán za podmínek stanovených v článku 21, po obdržení oznámení podle odstavce 1, nejpozději však tři obchodní dny poté.
8. Aby vzala v úvahu technický vývoj na finančních trzích a zajistila jednotné uplatňování odstavců 1, 2, 4, 5 a 6 tohoto článku, přijme Komise postupem stanoveným v čl. 27 odst. 2 prováděcí opatření:
a) ke stanovení standardního formuláře, který bude používán v celém Společenství pro oznamování požadovaných informací emitentovi podle odstavce 1 nebo při podávání informací podle čl. 19 odst. 3;
b) k určení kalendáře "obchodních dnů" pro všechny členské státy;
c) ke stanovení toho, ve kterých případech akcionář nebo fyzická či právnická osoba uvedená v článku 10 nebo oba tyto subjekty provádějí nutné oznámení emitentovi;
d) k vyjasnění okolností, za kterých akcionář nebo fyzická či právnická osoba uvedená v článku 10 měli zjistit nabytí nebo pozbytí;
e) k vyjasnění podmínek nezávislosti, které budou plnit správcovské společnosti a jejich mateřské podniky nebo investiční společnosti a jejich mateřské podniky k tomu, aby mohly využít výjimky podle odstavců 4 a 5.
Článek 13
1. Požadavky na oznámení stanovené v článku 9 se použijí i na fyzickou či právnickou osobu, která přímo či nepřímo drží finanční nástroje, ze kterých vyplývá oprávnění nabývat z iniciativy tohoto držitele samotného pomocí formální dohody již vydané akcie, s nimiž jsou spojena hlasovací práva, emitenta, jehož akcie jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu.
2. Aby vzala v úvahu technický vývoj na finančních trzích a zajistila jednotné uplatňování odstavce 1, přijme Komise postupem stanoveným v čl. 27 odst. 2 prováděcí opatření. Zejména určí:
a) druhy finančních nástrojů uvedených v odstavci 1 a jejich souhrn;
b) povahu formální dohody uvedené v odstavci 1;
c) obsah oznámení, které má být provedeno, se stanovením standardního formuláře, který bude k tomuto účelu používán v celém Společenství;
d) lhůtu pro oznamování;
e) komu má být oznámení podáno.
Článek 14
1. Pokud emitent akcií přijatých k obchodování na regulovaném trhu nabude nebo pozbude vlastní akcie sám nebo prostřednictvím osoby, která jedná vlastním jménem, ale v zastoupení emitenta, domovský členský stát zajistí, aby emitent zveřejnil podíl těchto akcií co nejdříve, nejpozději však čtyři obchodní dny po tomto nabytí nebo pozbytí, pokud tento podíl dosáhne, přesáhne nebo klesne pod prahové hodnoty 5 % nebo 10 % hlasovacích práv.
Podíl se vypočítá na základě celkového počtu akcií, s nimiž jsou hlasovací práva spojena.
2. Aby vzala v úvahu technický vývoj na finančních trzích a zajistila jednotné uplatňování odstavce 1, přijme Komise postupem stanoveným v čl. 27 odst. 2 prováděcí opatření.
Článek 15
Pro účely výpočtu prahových hodnot podle článku 9 domovský členský stát požaduje, aby emitent zveřejnil alespoň celkový počet hlasovacích práv a výši kapitálu na konci každého kalendářního měsíce, během něhož dojde ke zvýšení nebo snížení tohoto celkového počtu.
Článek 16
Doplňující informace
1. Emitent akcií přijatých k obchodování na regulovaném trhu bez prodlení zveřejní jakoukoli změnu práv spojených s různými třídami akcií, včetně změn práv spojených s derivátovými cennými papíry, které vydává emitent sám a které umožňují přístup k akciím tohoto emitenta.
2. Emitent jiných cenných papírů než akcií, přijatých k obchodování na regulovaném trhu bez prodlení zveřejní jakékoli změny práv držitelů jiných cenných papírů než akcií, včetně změn podmínek těchto cenných papírů, které by mohly tato práva nepřímo ovlivnit, vyplývajících zejména ze změny úvěrových podmínek nebo úrokových sazeb.
3. Emitent cenných papírů přijatých k obchodování na regulovaném trhu bez prodlení zveřejní nové úvěrové emise, a zejména jakékoli k nim se vztahující záruky či zajištění.
Aniž je dotčena směrnice 2003/6/ES, tento odstavec se nepoužijí na mezinárodní subjekt veřejnoprávní povahy, jehož členem je nejméně jeden členský stát.
ODDÍL II
Informace pro držitele cenných papírů přijatých k obchodování na regulovaném trhu
Článek 17
Informační požadavky na emitenty, jejichž akcie jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu
1. Emitent akcií přijatých k obchodování na regulovaném trhu zajistí rovné zacházení se všemi držiteli akcií, kteří jsou ve stejném postavení.
2. Emitent zajistí, aby veškeré prostředky a informace nutné k tomu, aby držitelům akcií byl umožněn výkon jejich práv, byly k dispozici v domovském členském státě a aby byla zachována celistvost údajů.
Akcionářům nebude bráněno ve výkonu jejich práv zástupcem na základě plné moci, při dodržení právních předpisů země, ve které je emitent zapsán v obchodním rejstříku.
Emitent zejména:
a) poskytne informace o místě, času a programu schůzí, celkovém počtu akcií a hlasovacích práv a o právech držitelů účastnit se schůzí;
b) dá k dispozici formulář plné moci v písemné případně elektronické podobě pro každou osobu oprávněnou hlasovat na schůzi akcionářů, spolu s oznámením o schůzi nebo na požádání po oznámení schůze;
c) určí svým zástupcem finanční instituci, jejímž prostřednictvím mohou akcionáři vykonávat svá finanční práva; a
d) zveřejní oznámení nebo rozešle oběžníky týkající se rozdělení a plateb dividend a emisí nových akcií včetně informací o všech úpravách ohledně rozdělení, upisování, rušení nebo konverze.
3. Pro předávání informací akcionářům domovský členský stát umožní emitentům, aby používali elektronické prostředky za předpokladu, že toto rozhodnutí bude přijato na valné hromadě a splní alespoň tyto podmínky:
a) použití elektronických prostředků nijak nezávisí na umístění sídla nebo bydliště akcionáře nebo v případech uvedených v čl. 10 písm. a) až h) fyzických či právnických osob;
b) budou zavedena identifikační opatření, aby akcionáři nebo fyzické či právnické osoby oprávněné vykonávat hlasovací práva nebo řídit jejich výkon, byli účinně informováni;
c) akcionáři nebo v případech uvedených v čl. 10 písm. a) až e) fyzické či právnické osoby oprávněné nabývat, zcizovat nebo vykonávat hlasovací práva, budou písemně kontaktováni ve věci vyžádání jejich souhlasu k použití elektronických prostředků pro předávání informací, a pokud v přiměřené lhůtě nepodají námitku, bude se jejich souhlas považovat za vydaný.
Budou si moci kdykoli v budoucnu vyžádat předávání těchto informací písemnou cestou; a
d) rozdělení nákladů spjatých s předáváním těchto informací elektronickými prostředky určí emitent v souladu se zásadou rovného zacházení stanovenou v odstavci 1.
4. Aby vzala v úvahu technický vývoj na finančních trzích, přihlédla k vývoji informačních a komunikačních technologií a zajistila jednotné uplatňování odstavců 1, 2 a 3, přijme Komise postupem stanoveným v čl. 27 odst. 2 prováděcí opatření. Zejména specifikuje druhy finančních institucí, jejichž prostřednictvím může akcionář vykonávat finanční práva podle odst. 2 písm. c).
Článek 18
Informační požadavky na emitenty, jejichž dluhové cenné papíry jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu
1. Emitent dluhových cenných papírů přijatých k obchodování na regulovaném trhu zajistí rovné zacházení se všemi držiteli dluhových cenných papírů téže emise, pokud jde o všechna práva spojená s těmito dluhovými cennými papíry.
2. Emitent zajistí, aby veškeré prostředky a informace nutné k tomu, aby držitelům dluhových cenných papírů umožnily výkon jejich práv, byly veřejně k dispozici v domovském členském státě a aby byla zachována celistvost údajů.
Držitelům dluhových cenných papírů nebude bráněno ve výkonu jejich práv zástupcem na základě plné moci, při dodržení právních předpisů země, ve které je emitent zapsán v obchodním rejstříku.
Emitent zejména:
a) zveřejní oznámení nebo rozešle oběžníky týkající se místa, času a programu schůzí držitelů dluhových cenných papírů, výplaty úroků, výkonu práv konverze, výměny, upisování nebo zrušení a splacení, jakož i práv těchto držitelů na účast v nich;
b) dá k dispozici formulář plné moci v písemné případně elektronické podobě pro každou osobu oprávněnou hlasovat na schůzi držitelů dluhových cenných papírů, spolu s oznámením o schůzi nebo na požádání po oznámení schůze; a
c) určí svým zástupcem finanční instituci, jejímž prostřednictvím mohou držitelé dluhových cenných papírů vykonávat svá finanční práva.
3. Pokud mají být na schůzi pozváni pouze držitelé dluhových cenných papírů o jednotkové jmenovité hodnotě nejméně 50000 EUR nebo v případě dluhových cenných papírů denominovaných v jiné měně než euro o jednotkové jmenovité hodnotě rovnocenné 50000 EUR k datu emise, může emitent zvolit za místo konání kterýkoli členský stát za předpokladu, že v tomto členském státě jsou k dispozici všechny prostředky a informace nutné k tomu, aby tito držitelé mohli vykonávat svá práva.
4. Pro předávání informací držitelům dluhových cenných papírů domovský členský stát nebo členský stát zvolený emitentem podle odstavce 3 umožní emitentům, aby používali elektronické prostředky za předpokladu, že toto rozhodnutí bude přijato na valné hromadě a splní alespoň tyto podmínky:
a) použití elektronických prostředků nijak nezávisí na umístění sídla nebo bydliště držitele dluhových cenných papírů nebo zmocněnce, který tohoto držitele zastupuje;
b) budou zavedena identifikační opatření, aby držitelé dluhových cenných papírů byli účinně informováni;
c) držitelé dluhových cenných papírů budou písemně kontaktováni ve věci vyžádání jejich souhlasu k použití elektronických prostředků pro předávání informací, a pokud v přiměřené lhůtě nepodají námitku, bude se jejich souhlas považovat za vydaný.
Budou si moci kdykoli v budoucnu vyžádat předávání těchto informací písemnou cestou; a
d) rozdělení nákladů spjatých s předáváním těchto informací elektronickými prostředky určí emitent v souladu se zásadou rovného zacházení stanovenou v odstavci 1.
5. Aby vzala v úvahu technický vývoj na finančních trzích, přihlédla k vývoji informačních a komunikačních technologií a zajistila jednotné uplatňování odstavců 1 až 4, přijme Komise postupem stanoveným v čl. 27 odst. 2 prováděcí opatření. Zejména specifikuje druhy finančních institucí, jejichž prostřednictvím může držitel dluhového cenného papíru vykonávat finanční práva stanovená v odst. 2 písm. c).
KAPITOLA IV
VŠEOBECNÉ POVINNOSTI
Článek 19
Kontrola domovského členského státu
1. Kdykoli emitent nebo osoba, která bez souhlasu emitenta požádala o přijetí svých cenných papírů k obchodování na regulovaném trhu, zveřejní regulované informace, podá tyto informace ve stejný okamžik i u příslušného orgánu svého domovského členského státu.
Tento příslušný orgán se může rozhodnout, že zveřejní tyto podané informace na své internetové stránce.
Pokud emitent navrhuje změnu své zakládací listiny nebo stanov, sdělí návrh změny příslušnému orgánu domovského členského státu a regulovanému trhu, na který byly jeho cenné papíry přijaty k obchodování.
Toto sdělení bude provedeno neprodleně, nejpozději však v den svolání valné hromady, která má o návrhu změny hlasovat nebo o ní má být informována.
2. Domovský členský stát může emitenta osvobodit od povinnosti podle odstavce 1 ve věci informací zveřejňovaných v souladu s článkem 6 směrnice 2003/6/ES nebo čl. 12 odst. 6 této směrnice.
3. Informace, které mají být oznámeny emitentovi v souladu s články 9, 10, 12 a 13, budou současně podány u příslušného orgánu domovského členského státu.
4. Aby zajistila jednotné uplatňování odstavců 1, 2 a 3, přijme Komise postupem stanoveným v čl. 27 odst. 2 prováděcí opatření.
Komise zejména specifikuje postup, kterým emitent, držitel akcií či jiných finančních nástrojů nebo osoba uvedená v článku 10 musí podat informace u příslušného orgánu domovského členského státu podle odstavců 1 nebo 3, aby:
a) umožnila podání elektronickými prostředky v domovském členském státě;
b) koordinovala podání výroční finanční zprávy uvedené v článku 4 této směrnice s podáním ročních informací uvedených v článku 10 směrnice 2003/71/ES.
Článek 20
Jazyky
1. Pokud jsou cenné papíry přijaty k obchodování na regulovaném trhu pouze v domovském členském státě, zveřejňují se regulované informace v jazyce akceptovaném příslušným orgánem domovského členského státu.
2. Pokud jsou cenné papíry přijaty k obchodování na regulovaném trhu v domovském členském státě i v jednom nebo více hostitelských členských státech, zveřejňují se regulované informace:
a) v jazyce akceptovaném příslušným orgánem domovského členského státu; a
b) podle rozhodnutí emitenta, buď v jazyce akceptovaném příslušnými orgány těchto hostitelských členských států nebo v jazyce obvyklém v oblasti mezinárodních financí.
3. Pokud jsou cenné papíry přijaty k obchodování na regulovaném trhu v jednom nebo více hostitelských členských státech, ale nikoli v domovském členském státě, zveřejňují se regulované informace podle rozhodnutí emitenta buď v jazyce akceptovaném příslušnými orgány těchto hostitelských členských států nebo v jazyce obvyklém v oblasti mezinárodních financí.
Kromě toho může domovský členský stát ve svých právních či správních předpisech stanovit, že regulované informace se podle rozhodnutí emitenta zveřejňují buď v jazyce akceptovaném jeho příslušným orgánem nebo v jazyce obvyklém v oblasti mezinárodních financí.
4. Pokud jsou cenné papíry přijaty k obchodování na regulovaném trhu bez souhlasu emitenta, zavazují povinnosti podle odstavců 1, 2 a 3 nikoli emitenta, ale osobu, která bez souhlasu emitenta požádala o toto přijetí.
5. Členské státy umožní akcionářům a fyzické či právnické osobě podle článků 9, 10 a 13 poskytovat informace emitentovi podle této směrnice pouze v jazyce obvyklém v oblasti mezinárodních financí.
Pokud emitent obdrží takové oznámení, členské státy nesmí od emitenta vyžadovat, aby zajistil překlad do jazyka akceptovaného příslušnými orgány.
6. Odchylně od odstavců 1 až 4, pokud jsou cenné papíry o jednotkové jmenovité hodnotě nejméně 50000 EUR nebo v případě dluhových cenných papírů denominovaných v jiné měně než euro o jednotkové jmenovité hodnotě rovnocenné 50000 EUR v den emise přijaty k obchodování na regulovaném trhu v jednom nebo více členských státech, zveřejňují se regulované informace buď v jazyce akceptovaném příslušnými orgány domovského členského státu a hostitelských členských států nebo v jazyce obvyklém v oblasti mezinárodních financí, podle rozhodnutí emitenta nebo osoby, která bez souhlasu emitenta o toto přijetí požádala.
7. Pokud je k soudu či tribunálu členského státu podána žaloba na obsah regulovaných informací, bude o povinnosti zaplatit náklady spojené s překladem těchto informací pro účely řízení rozhodnuto podle právních předpisů daného členského státu.
Článek 21
Přístup k regulovaným informacím
1. Domovský členský stát zajistí, aby emitent nebo osoba, která o přijetí k obchodování na regulovaném trhu požádala bez souhlasu emitenta, zveřejnili regulované informace způsobem, který zajistí rychlý a nediskriminační přístup k těmto informacím a dá je k dispozici úředně určenému mechanismu uvedenému v odstavci 2.
Emitent nebo osoba, která o přijetí k obchodování na regulovaném trhu požádala bez souhlasu emitenta, nesmí účtovat investorům žádné poplatky za poskytnutí informací.
Domovský členský stát vyžaduje, aby emitent používal taková média, na která lze přiměřeně spoléhat při účinném šíření informací k veřejnosti v celém Společenství.
Domovský členský stát nesmí uložit povinnost používat pouze ta média, jejichž provozovatelé jsou usazeni na jeho území.
2. Domovský členský stát zajistí, aby existoval nejméně jeden úředně určený mechanismus centrálního ukládání regulovaných informací. Tyto mechanismy by měly splňovat minimální standardy bezpečnosti, jistoty ohledně zdroje informací, časového záznamu a snadného přístupu ze strany konečných uživatelů a budou sladěny s postupem podání podle čl. 19 odst. 1.
3. Pokud jsou cenné papíry přijaty k obchodování na regulovaném trhu pouze v jednom hostitelském členském státě a nikoli v domovském členském státě, hostitelský členský stát zajistí zveřejnění regulovaných informací v souladu s požadavky uvedenými v odstavci 1.
4. Aby vzala v úvahu technický vývoj na finančních trzích, přihlédla k vývoji informačních a komunikačních technologií a zajistila jednotné uplatňování odstavců 1, 2 a 3, přijme Komise postupem stanoveným v čl. 27 odst. 2 prováděcí opatření.
Komise zejména specifikuje:
a) minimální standardy pro šíření regulovaných informací podle odstavce 1;
b) minimální standardy pro mechanismus centrálního ukládání podle odstavce 2.
Komise může rovněž určit a aktualizovat seznam médií pro šíření informací k veřejnosti.
Článek 22
Pokyny
1. Příslušné orgány členských států vypracují vhodné pokyny pro další usnadnění přístupu veřejnosti k informacím zveřejňovaným podle směrnice 2003/6/ES, směrnice 2003/71/ES a této směrnice.
Cílem těchto pokynů je vytvoření:
a) elektronické sítě zřízené na vnitrostátní úrovni mezi vnitrostátními regulátory cenných papírů, operátory regulovaných trhů a vnitrostátními rejstříky společností upravenými první směrnicí Rady 68/151/EHS ze dne 9. března 1968 o koordinaci ochranných opatření, která jsou na ochranu zájmů společníků a třetích osob vyžadována v členských státech od společností ve smyslu čl. 48 [18] druhého pododstavce Smlouvy, za účelem dosažení rovnocennosti těchto opatření [19]; a
b) jednotné elektronické sítě nebo platformy elektronických sítí mezi členskými státy.
2. Komise přezkoumá výsledky dosažené podle odstavce 1 do 31. prosince 2006 a postupem uvedeným v čl. 27 odst. 2 přijme prováděcí opatření k dosažení souladu s články 19 a 21.
Článek 23
Třetí země
1. Pokud je sídlo emitenta ve třetí zemi, může příslušný orgán domovského členského státu osvobodit emitenta od povinností podle článků 4 až 7 a čl. 12 odst. 6, článků 14, 15 a 16 až 18 za předpokladu, že právní předpisy dané třetí země stanoví rovnocenné požadavky nebo takový emitent splní požadavky právních předpisů třetí země, které příslušný orgán domovského členského státu považuje za rovnocenné.
Informace, pro které platí požadavky stanovené ve třetí zemi, však budou podány v souladu s článkem 19 a zveřejněny v souladu s články 20 a 21.
2. Odchylně od odstavce 1 bude emitent, jehož sídlo je ve třetí zemi, osvobozen od vypracování své účetní závěrky v souladu s článkem 4 nebo článkem 5 před účetním obdobím začínajícím dne 1. ledna 2007 nebo později, pokud tento emitent vypracuje svou účetní závěrku v souladu s mezinárodně uznávanými standardy uvedenými v článku 9 nařízení (ES) č. 1606/2002.
Příslušný orgán domovského členského státu zajistí, aby informace zveřejněné ve třetí zemi, které by mohly být významné pro veřejnost ve Společenství, byly zveřejněny v souladu s články 20 a 21, i pokud tyto informace nejsou regulovanými informacemi ve smyslu čl. 2 odst.
4. Aby zajistila jednotné uplatňování odstavce 1, přijme Komise postupem stanoveným v čl. 27 odst. 2 prováděcí opatření,
i) která stanoví mechanismus zajišťující určení rovnocennosti informací vyžadovaných podle této směrnice, včetně účetní závěrky, a informací, včetně účetní závěrky, vyžadovaných podle právních a správních předpisů třetí země;
ii) která stanoví, že na základě svých právních a správních předpisů nebo praxe a postupů založených na mezinárodních standardech stanovených mezinárodními organizacemi, zajišťuje třetí země, ve které je emitent registrován, rovnocennost požadavků na informace stanovených v této směrnici.
Komise postupem stanoveným v čl. 27 odst. 2 přijme nutná rozhodnutí o rovnocennosti účetních standardů užívaných emitenty ze třetí země za podmínek stanovených v čl. 30 odst. 3 nejpozději do pěti let po datu uvedeném v článku 31. Pokud Komise rozhodne, že účetní standardy třetí země nejsou rovnocenné, může dotčeným emitentům povolit, aby po vhodné přechodné období tyto účetní standardy nadále používali.
5. Aby zajistila jednotné uplatňování odstavce 2 tohoto článku, může Komise přijmout postupem stanoveným v čl. 27 odst. 2 prováděcí opatření definující druh informací zveřejňovaných ve třetí zemi, který je důležitý pro veřejnost ve Společenství.
6. Podniky se sídlem ve třetí zemi, které by vyžadovaly povolení v souladu s čl. 5 odst. 1 směrnice 85/611/EHS nebo ohledně správy portfolia podle přílohy I oddílu A bodu 4 směrnice 2004/39/ES, pokud by měly své sídlo nebo (pouze v případě investiční společnosti) své ústředí ve Společenství, jsou rovněž vyňaty ze sčítání svých účastí s účastmi svého mateřského podniku podle požadavků stanovených v čl. 12 odst. 4 a 5, pokud splní rovnocenné podmínky nezávislosti jako správcovské společnosti nebo investiční společnosti.
7. Aby vzala v úvahu technický vývoj na finančních trzích a zajistila jednotné uplatňování odstavce 6, přijme Komise postupem stanoveným v čl. 27 odst. 2 prováděcí opatření, která stanoví, že na základě svých právních a správních předpisů zajišťuje třetí země rovnocennost požadavků na nezávislost stanovených v této směrnici a jejích prováděcích opatřeních.
KAPITOLA V
PŘÍSLUŠNÉ ORGÁNY
Článek 24
Příslušné orgány a jejich pravomoci
1. Každý členský stát určí ústřední orgán uvedený v čl. 21 odst. 1 směrnice 2003/71/ES jako příslušný ústřední správní orgán, který plní povinnosti stanovené v této směrnici a zajišťuje uplatňování ustanovení přijatých podle této směrnice. Členské státy o tom uvědomí Komisi.
Pro účely odst. 4 písm. h) však členské státy mohou určit jiný příslušný orgán než příslušný ústřední orgán uvedený v prvním pododstavci.
2. Členské státy mohou svému příslušnému ústřednímu orgánu povolit delegování úkolů.
Vyjma úkolů uvedených v odst. 4 písm. h) bude jakékoli delegování úkolů týkajících se povinností stanovených v této směrnici a v jejích prováděcích opatřeních přezkoumáno pět let po vstupu této směrnice v platnost a skončí osm let po vstupu této směrnice v platnost.
Jakékoli delegování úkolů bude provedeno specifickým způsobem s uvedením úkolů, které mají být provedeny a podmínek, za kterých mají být plněny.
Tyto podmínky zahrnují doložku zavazující dotčený subjekt k tomu, aby byl organizován tak, aby se předešlo konfliktu zájmů a aby údaje získané při plnění delegovaných úkolů nebyly zneužity nebo v rozporu s hospodářskou soutěží.
V každém případě konečná odpovědnost za dohled nad plněním ustanovení této směrnice a prováděcích opatření podle ní přijatých spočívá na příslušném orgánu určeném v souladu s odstavcem 1.
3. Členské státy uvědomí Komisi a příslušné orgány jiných členských států o jakékoli přijaté úpravě týkající se delegování úkolů, včetně přesných podmínek upravujících toto delegování.
4. Každý příslušný orgán má všechny pravomoci nutné k plnění svých funkcí.
Je přinejmenším oprávněn:
a) požadovat, aby auditoři, emitenti, držitelé akcií či jiných finančních nástrojů nebo osoby uvedené v článku 10 nebo článku 13 a osoby, které je ovládají nebo jsou jimi ovládány, poskytovali informace a dokumenty;
b) požadovat, aby emitent zveřejnil informace vyžadované podle písmene a) způsobem a ve lhůtě, které orgán považuje za nezbytné.
Může tyto informace zveřejnit ze svého podnětu v případě, že emitent nebo osoby, které jej ovládají nebo jsou jím ovládány, tak neučiní a po vyslechnutí emitenta;
c) požadovat, aby manažeři emitentů a držitelů akcií či jiných finančních nástrojů nebo osob uvedených v článcích 10 nebo 13, oznámili informace požadované podle této směrnice nebo podle vnitrostátních právních předpisů přijatých podle této směrnice a případně poskytli další informace a dokumenty;
d) pozastavit nebo žádat příslušný regulovaný trh, aby pozastavil obchodování s cennými papíry na dobu nejvýše deseti po sobě následujících dnů, pokud má dostatečné důvody k podezření, že emitent porušil ustanovení této směrnice nebo vnitrostátních právních předpisů přijatých podle této směrnice;
e) zakázat obchodování na regulovaném trhu pokud zjistí, že ustanovení této směrnice nebo vnitrostátního právního předpisu přijatého podle této směrnice byla porušena nebo pokud má dostatečné důvody k podezření na takové porušení;
f) sledovat, zda emitent zveřejňuje včas informace s cílem zajistit účinný a rovný přístup veřejnosti ve všech členských státech, ve kterých jsou cenné papíry obchodovány, a přijmout vhodná opatření, pokud tomu tak není;
g) zveřejnit skutečnost, že emitent nebo držitel akcií či jiných finančních nástrojů nebo osoba uvedená v článku 10 nebo článku 13 neplní své povinnosti;
h) šetřit, zda informace uvedené v této směrnici jsou vypracovány v souladu s příslušným rámcem výkaznictví a přijmout odpovídající opatření v případě zjištěných protiprávních jednání; a
i) provádět kontroly na místě na svém území v souladu s vnitrostátními právními předpisy, aby ověřil, zda jsou dodržována ustanovení této směrnice a jejích prováděcích opatření.
Pokud to vnitrostátní právní předpisy vyžadují, může (mohou) příslušný orgán (příslušné orgány) této pravomoci využít tím, že se obrátí na příslušný soudní orgán, nebo ve spolupráci s jinými orgány.
5. Odstavce 1 až 4 nemají vliv na možnost členského státu stanovit zvláštní právní a správní předpisy pro zámořská evropská území, za jejichž vnější vztahy daný členský stát odpovídá.
6. Pokud auditoři sdělí příslušným orgánům skutečnost nebo rozhodnutí týkající se žádostí, které příslušný orgán vznesl podle odst. 4 písm. a), nejedná se o porušení žádného zákazu zveřejňování informací uloženého smlouvou nebo právními či správními předpisy a auditorům tím nevzniká žádná odpovědnost.
Článek 25
Úřední tajemství a spolupráce mezi členskými státy
1. Povinnost zachovat úřední tajemství platí pro všechny osoby, které pracují nebo pracovaly pro příslušný orgán a pro subjekty, na které příslušné orgány případně delegovaly určité úkoly.
Údaje, které jsou předmětem úředního tajemství, nesmějí být sděleny jiné osobě nebo orgánu, pokud tak není stanoveno právními či správními předpisy členského státu.
2. Příslušné orgány členských států vzájemně spolupracují, kdykoli je to nutné k plnění jejich povinností a výkonu jejich pravomocí, stanovených v této směrnici či ve vnitrostátním právním předpisu přijatém podle této směrnice.
Příslušné orgány poskytují pomoc příslušným orgánům jiných členských států.
3. Odstavec 1 nebrání příslušným orgánům ve výměně důvěrných informací.
Takto vyměněné informace podléhají povinnosti zachování úředního tajemství, která platí pro osoby činné nebo dříve činné u příslušných orgánů, které informace získají.
4. Členské státy mohou uzavírat dohody o spolupráci stanovící výměnu informací s příslušnými orgány nebo orgány třetích zemí, kterým jejich příslušné právní předpisy povolují plnit jakýkoliv z úkolů, které tato směrnice ukládá příslušným orgánům, v souladu s článkem 24.
Tato výměna informací podléhá zárukám úředního tajemství nejméně na úrovni uvedené v tomto článku.
Cílem takové výměny informací je výkon funkce dohledu uvedených orgánů nebo úřadů.
V případě, že informace pocházejí z jiného členského státu, nelze je zveřejnit bez výslovného souhlasu příslušných orgánů, které je sdělily a případně výhradně pro účely, ke kterým tyto orgány vydaly svůj souhlas.
Článek 26
Bezpečnostní opatření
1. Jestliže příslušný orgán hostitelského členského státu zjistí, že se emitent nebo držitel akcií či jiných finančních nástrojů nebo osoba uvedená v článku 10 dopustili protiprávního činu nebo porušili své povinnosti, sdělí svá zjištění příslušnému orgánu domovského členského státu.
2. Pokud i přes opatření přijatá příslušným orgánem domovského členského státu nebo z důvodu toho, že se tato opatření projeví jako nedostatečná, emitent nebo držitel cenných papírů nadále porušuje příslušné právní předpisy, příslušný orgán hostitelského členského státu po informování příslušného orgánu domovského členského státu přijme v souladu s čl. 3 odst. 2 veškerá vhodná opatření k ochraně investorů. Komise je o takových opatřeních při nejbližší příležitosti informována.
KAPITOLA VI
PROVÁDĚCÍ OPATŘENÍ
Článek 27
Postup ve výboru
1. Komisi je nápomocen Evropský výbor pro cenné papíry zřízený článkem 1 rozhodnutí 2001/528/ES.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 uvedeného rozhodnutí, pokud prováděcí opatření přijatá v souladu s tímto postupem nezmění podstatná ustanovení této směrnice.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
4. Aniž jsou dotčena již přijatá prováděcí opatření, do 20. ledna 2009 se uplatňování těch ustanovení této směrnice, která se týkají přijetí technických pravidel a rozhodnutí v souladu s postupem uvedeným v odstavci 2, pozastaví.
Na návrh Komise mohou Evropský parlament a Rada prodloužit uplatňování dotčených ustanovení v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy a proto je před uplynutím čtyřletého období přezkoumají.
Článek 28
Sankce
1. Aniž je dotčeno právo členských států ukládat trestní sankce, členské státy v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy zajistí, aby bylo možné přijmout alespoň vhodná správní opatření nebo uplatnit občanské nebo správní sankce vůči odpovědným osobám v případě, že nebudou dodržena ustanovení přijatá podle této směrnice.
Členské státy zajistí, aby tato opatření byla účinná, přiměřená a odrazující.
2. Členské státy zajistí, aby příslušný orgán mohl zveřejnit každé opatření nebo sankci, uložené za porušení ustanovení přijatých podle této směrnice, kromě případů, kdy by zveřejnění vážně ohrozilo finanční trhy nebo způsobilo zúčastněným stranám neúměrnou škodu.
Článek 29
Právo na podání opravných prostředků
Členské státy zajistí, aby proti rozhodnutím učiněným podle právních a správních předpisů přijatých podle této směrnice bylo možné u soudu podat opravný prostředek.
KAPITOLA VII
PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 30
Přechodná ustanovení
1. Odchylně od čl. 5 odst. 3 této směrnice může domovský členský stát osvobodit od povinnosti zveřejňovat účetní závěrky podle nařízení (ES) č. 1606/2002 emitenty uvedené v článku 9 uvedeného nařízení pro účetní období začínající 1. ledna 2006 nebo později.
2. Bez ohledu na čl. 12 odst. 2 akcionář uvědomí emitenta nejpozději dva měsíce po datu uvedeném v čl. 31 odst. 1 o poměru hlasovacích práv a kapitálu, který drží, v souladu s články 9, 10 a 13, u emitentů k tomuto datu, pokud již nepodal oznámení obsahující rovnocenné informace před tímto datem.
Bez ohledu na čl. 12 odst. 6 emitent naopak zveřejní informace obdržené v těchto oznámeních nejpozději tři měsíce po datu uvedeném v čl. 31 odst. 1.
3. Pokud je emitent zapsán v obchodním rejstříku ve třetí zemi, může domovský členský stát tohoto emitenta osvobodit od sestavení jeho účetní závěrky v souladu s čl. 4 odst. 3 a zprávy vedení v souladu s čl. 4 odst. 5 pouze pro ty dluhové cenné papíry, které již byly přijaty k obchodování na regulovaném trhu ve Společenství před 1. lednem 2005 dokud
a) příslušný orgán domovského členského státu nepotvrdí, že roční účetní závěrka vypracovaná emitenty ze třetí země podává pravdivý a věrný obraz o stavu aktiv a pasiv, finanční pozici a zisku nebo ztrátě emitenta;
b) třetí země, ve které je emitent zapsán v obchodním rejstříku, nestanoví povinné uplatnění mezinárodních účetních standardů uvedených v článku 2 nařízení (ES) č. 1606/2002; a
c) Komise nepřijme rozhodnutí podle čl. 23 odst. 4 bodu ii) o tom, zda existuje rovnocennost mezi výše uvedenými účetními standardy a
- účetními standardy stanovenými v právních a správních předpisech třetí země, ve které je emitent zapsán v obchodním rejstříku, nebo
- účetními standardy třetí země, které se daný emitent rozhodl dodržovat.
4. Domovský členský stát může od zveřejnění pololetní finanční zprávy v souladu s článkem 5 na 10 let po 1. lednu 2005 osvobodit emitenty pouze pro ty dluhové cenné papíry, které již byly přijaty k obchodování na regulovaném trhu ve Společenství před 1. lednem 2005 za předpokladu že se domovský členský stát rozhodl při přijetí těchto dluhových cenných papírů umožnit jejich emitentům, aby využili ustanovení článku 27 směrnice 2001/34/ES.
Článek 31
Provedení
1. Členské státy přijmou předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 20. ledna 2007.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Pokud členské státy přijmou opatření podle čl. 3 odst. 1, čl. 8 odst. 2 a 3, čl. 9 odst. 6 nebo článku 30, neprodleně tato opatření sdělí Komisi a ostatním členským státům.
Článek 32
Změny
S účinkem ode dne uvedeného v čl. 31 odst. 1 se směrnice 2001/34/ES mění takto:
1) V článku 1 se zrušují písmena g) a h);
2) Článek 4 se zrušuje;
3) V článku 6 se zrušuje odstavec 2;
4) V článku 8 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Členské státy mohou stanovit pro emitenty cenných papírů, které jsou přijaty ke kotování, další povinnosti za předpokladu, že se tyto další povinnosti vztahují obecně na všechny emitenty nebo na jednotlivé třídy emitentů";
5) Články 65 až 97 se zrušují;
6) Články 102 a 103 se zrušují;
7) V čl. 107 odst. 3 se zrušuje druhý pododstavec;
8) Čl. 108 odst. 2 se mění takto:
a) v písmeni a) se zrušují slova "informace, které mají pravidelně zveřejňovat obchodní společnosti, jejichž akcie jsou přijaty"
b) zrušuje se písmeno b);
c) v písmeni c) se zrušuje bod iii);
d) zrušuje se písmeno d).
Odkazy na zrušená ustanovení se považují za odkazy na ustanovení této směrnice.
Článek 33
Přezkum
Do 30. června 2009 Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování této směrnice, včetně vhodnosti ukončení výjimky pro existující dluhové cenné papíry po období 10 let podle čl. 30 odst. 4 a jeho možného vlivu na evropské finanční trhy.
Článek 34
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 35
Určení
Tato směrnice je určena členským státům. Ve Štrasburku dne 15. prosince 2004
Směrnice Komise 2004/110/ES
ze dne 9. prosince 2004,
kterou se po šesté přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 96/49/ES o sbližování právních předpisů členských států týkajících se železniční přepravy nebezpečných věcí
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 96/49/ES ze dne 23. července 1996 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se železniční přepravy nebezpečných věcí [1], a zejména na článek 8 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příloha směrnice 96/49/ES odkazuje na Řád pro mezinárodní železniční přepravu nebezpečných věcí (RID) ve znění platném od 1. července 2003.
(2) RID je aktualizována každé dva roky.
V důsledku toho vstoupí další pozměněná verze v platnost od 1. ledna 2005 s přechodným obdobím do 30. června 2005.
(3) Je proto nezbytné změnit přílohu směrnice 96/49/ES.
(4) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přepravu nebezpečných věcí uvedeného v článku 9 směrnice 96/49/ES,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha směrnice 96/49/ES se nahrazuje tímto:
"Řád pro mezinárodní železniční přepravu nebezpečných věcí (RID) obsažený v příloze I k dodatku B Smlouvy o mezinárodní železniční přepravě (COTIF) ve znění platném od 1. ledna 2005 s tím, že slova "smluvní strana" a "státy nebo železnice" se nahrazují slovy "členský stát".
Znění změn RID ve znění z roku 2005 bude zveřejněno, jakmile bude dostupné ve všech úředních jazycích Společenství."
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. července 2005.
Neprodleně uvědomí Komisi o znění těchto předpisů a doručí jí srovnávací tabulku mezi ustanoveními těchto předpisů a této směrnice.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2004/111/ES
ze dne 9. prosince 2004,
kterou se po páté přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 94/55/ES o sbližování právních předpisů členských států týkajících se silniční přepravy nebezpečných věcí
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 94/55/ES ze dne 21. listopadu 1994 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se silniční přepravy nebezpečných věcí [1], a zejména na článek 8 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Přílohy A a B směrnice 94/55/ES odkazují na přílohy A a B k Evropské dohodě o mezinárodní silniční přepravě nebezpečných věcí (ADR) použitelné od 1. července 2003.
(2) ADR je aktualizována každé dva roky.
V důsledku toho vstoupí další aktualizovaná verze v platnost od 1. ledna 2005 s přechodným obdobím do 30. června 2005.
(3) Je proto nezbytné změnit přílohy A a B směrnice 94/55/ES.
(4) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přepravu nebezpečných věcí uvedeném v článku 9 směrnice 94/55/ES,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Přílohy A a B směrnice 94/55/ES se mění takto:
1. Příloha A se nahrazuje tímto:
"Ustanovení přílohy A k Evropské dohodě o mezinárodní silniční přepravě nebezpečných věcí (ADR) použitelné s účinkem od 1. ledna 2005 s tím, že slova "smluvní strana" se nahrazují slovy "členský stát".
Znění změn přílohy A k ADR ve znění z roku 2005 bude zveřejněno, jakmile bude dostupné ve všech úředních jazycích Společenství."
2. Příloha B se nahrazuje tímto:
"V ustanoveních přílohy B k Evropské dohodě o mezinárodní silniční přepravě nebezpečných věcí (ADR) použitelné s účinností od 1. ledna 2005 se slova "smluvní strana" nahrazují slovy "členský stát".
Změny přílohy B k ADR ve znění z roku 2005 bude zveřejněno, jakmile bude dostupné ve všech úředních jazycích Společenství."
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. července 2005.
Neprodleně uvědomí Komisi o znění těchto předpisů a doručí jí srovnávací tabulku mezi ustanoveními těchto předpisů a této směrnice.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musejí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2004/112/ES
ze dne 13. prosince 2004,
kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 95/50/ES o jednotných postupech kontroly při silniční přepravě nebezpečných věcí
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 95/50/ES ze dne 6. října 1995 o jednotných postupech kontroly při silniční přepravě nebezpečných věcí [1], a zejména na článek 9a uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Rady 94/55/ES ze dne 21. listopadu 1994 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se silniční přepravy nebezpečných věcí [2] stanoví jednotná pravidla pro přepravu nebezpečných věcí ve Společenství.
(2) Přílohy směrnice 95/50/ES se vztahují k přílohám směrnice 94/55/ES.
Přizpůsobení příloh směrnice 94/55/ES vědeckému a technickému pokroku může ovlivnit přílohy směrnice 95/50/ES.
(3) Za účelem zohlednění směrnice Komise 2003/28/ES ze dne 7. dubna 2003, kterou se počtvrté přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 94/55/ES o sbližování právních předpisů členských států týkajících se silniční přepravy nebezpečných věcí, je třeba pozměnit přílohy směrnice 95/50/ES.
(4) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přepravu nebezpečných věcí zřízený směrnicí 94/55/ES,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 95/50/ES se mění takto:
Přílohy I, II a III se nahrazují přílohami I, II a III této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do jednoho roku po jejím vyhlášení.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi ustanoveními těchto předpisů a touto směrnicí.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po jejím vyhlášení
Směrnice Rady 2004/113/ES
ze dne 13. prosince 2004,
kterou se zavádí zásada rovného zacházení s muži a ženami v přístupu ke zboží a službám a jejich poskytování
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 13 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s článkem 6 Smlouvy o Evropské unii je Unie založena na zásadách svobody, demokracie, dodržování lidských práv a základních svobod a právního státu, zásadách, které jsou společné členským státům, a ctí základní práva zaručená Evropskou úmluvou o ochraně lidských práv a základních svobod a ta, jež vyplývají z ústavních tradic společných členským státům, jako obecné zásady práva Společenství.
(2) Právo všech osob na rovnost před zákonem a ochrana před diskriminací představují všeobecné právo uznané Všeobecnou deklarací lidských práv, Úmluvou OSN o odstranění všech forem diskriminace žen, Mezinárodní úmluvou o odstranění všech forem rasové diskriminace a pakty OSN o občanských a politických právech a o hospodářských, sociálních a kulturních právech a Evropskou úmluvou o ochraně lidských práv a základních svobod, jejichž signatáři jsou všechny členské státy.
(3) Při zákazu diskriminace je současně důležité ctít ostatní základní práva a svobody včetně ochrany soukromého a rodinného života a úkonů prováděných v této souvislosti, jakož i svobodu náboženského vyznání.
(4) Rovnost mužů a žen je základní zásadou Evropské unie.
Články 21 a 23 Listiny základních práv Evropské unie zakazují jakoukoliv diskriminaci založenou na pohlaví a požadují zajištění rovnosti mužů a žen ve všech oblastech.
(5) Článek 2 Smlouvy o založení Evropského společenství stanoví, že podporovat tuto rovnost je jedním ze základních poslání Společenství. Obdobně čl.
3 odst. 2 Smlouvy vyžaduje, aby se Společenství při všech svých činnostech usilovalo o odstranění nerovností a podporovalo rovné zacházení pro muže a ženy.
(6) Komise ve svém sdělení k agendě pro sociální politiku oznámila svůj záměr navrhnout směrnici o diskriminaci na základě pohlaví v jiných oblastech, než je trh práce.
Tento návrh je plně v souladu s rozhodnutím Rady 2001/51/ES ze dne 20. prosince 2000, kterým se zavádí akční program týkající se strategie Společenství pro rovnost žen a mužů (2001-2005) [4], jež zahrnuje všechny politiky Společenství a je zaměřen na podporu rovnosti mužů a žen úpravou těchto politik a prováděním praktických opatření pro zlepšení situace mužů a žen ve společnosti.
(7) Evropská rada na svém zasedání v Nice ve dnech 7. až 9. prosince 2000 vyzvala Komisi, aby přijetím návrhu směrnice podporující rovnost mužů a žen v jiných oblastech, než je zaměstnání a profesionální život, posílila práva související s rovností.
(8) V oblasti trhu práce přijalo Společenství řadu právních nástrojů k předcházení a potírání diskriminace na základě pohlaví.
Tyto nástroje prokázaly význam právní úpravy v boji proti diskriminaci.
(9) K diskriminaci na základě pohlaví včetně obtěžování a sexuálního obtěžování dochází rovněž v oblastech mimo trh práce.
Taková diskriminace může stejným způsobem poškozovat a být překážkou plnému a úspěšnému zapojení mužů a žen do hospodářského a společenského života.
(10) Zvláště patrné jsou problémy v oblasti přístupu ke zboží a službám a jejich poskytování.
V této oblasti by se tudíž mělo předcházet diskriminaci na základě pohlaví a taková diskriminace by měla být odstraněna.
Stejně jako v případě směrnice Rady 2000/43/ES ze dne 29. června 2000, kterou se zavádí zásada rovného zacházení s osobami bez ohledu na jejich rasu nebo etnický původ [5], lze tohoto cíle lépe dosáhnout prostřednictvím právních předpisů Společenství.
(11) Tyto právní předpisy by měly zakazovat diskriminaci na základě pohlaví v přístupu ke zboží a službám a jejich poskytování.
Zbožím by se mělo rozumět zboží ve smyslu ustanovení Smlouvy o založení Evropského společenství, která týkají volného pohybu zboží.
Službami by se měly rozumět služby ve smyslu článku 50 uvedené smlouvy.
(12) Aby se předcházelo diskriminaci na základě pohlaví, měla by se tato směrnice vztahovat na přímou i nepřímou diskriminaci.
K přímé diskriminaci dochází pouze tehdy, pokud se s nějakou osobou z důvodu pohlaví zachází ve srovnatelné situaci méně příznivým způsobem než s jinou osobou.
V souladu s tím například rozdíly v poskytování zdravotní péče mužům a ženám vyplývající z tělesných rozdílů nepředstavují srovnatelnou situaci, a proto se nepokládají za diskriminaci.
(13) Zákaz diskriminace by se měl vztahovat na osoby poskytující veřejně dostupné zboží a služby nabízené mimo oblast soukromého a rodinného života a úkonů s tím souvisejících.
Neměl by se vztahovat na obsah sdělovacích prostředků nebo reklamu, ani na veřejné nebo soukromé vzdělávání.
(14) Každý má svobodu vstupovat do smluvních vztahů, včetně svobodného výběru smluvního partnera.
Osoba poskytující zboží nebo služby může mít k výběru svého smluvního partnera řadu subjektivních důvodů.
Pokud volba takového partnera není založena na jeho pohlaví, neměla by být touto směrnicí dotčena svoboda jednotlivce vybrat si svého smluvního partnera.
(15) Pro oblast zaměstnání a povolání již existuje řada právních nástrojů pro zavádění zásady rovného zacházení s muži a ženami.
Proto by se tato směrnice na uvedenou oblast neměla vztahovat.
Stejné důvody platí i pro oblast samostatně výdělečných činností, pokud se na ně již vztahují stávající právní nástroje.
Směrnice by se tedy měla vztahovat pouze na pojištění a důchody, které jsou soukromé, dobrovolné a oddělené od zaměstnaneckého vztahu.
(16) Rozdíly v zacházení lze přijmout pouze tehdy, jsou-li odůvodněny legitimním cílem.
Legitimním cílem může být například ochrana obětí násilí spojeného s příslušností k pohlaví (například v případě zřizování azylových domů pro osoby stejného pohlaví), ochrana soukromí a slušnosti (například pokud nějaká osoba poskytuje ubytování v části svého obydlí), prosazování rovnosti mužů a žen nebo zájmů mužů a žen (například nesmíšené dobrovolné organizace), svoboda sdružování (například členství v nesmíšených soukromých klubech) a pořádání sportovních činností (například nesmíšené sportovní akce).
Nicméně podle kritérií odvozených z judikatury Soudního dvora Evropských společenství by jakékoliv omezení mělo být vhodné a nezbytné.
(17) Zásada rovného zacházení v přístupu ke zboží a službám nevyžaduje, aby příslušné možnosti byly vždy poskytovány mužům a ženám na společném základě, nejsou-li osobám jednoho pohlaví poskytovány výhodněji.
(18) Používání pojistně-matematických faktorů týkajících se pohlaví je běžně rozšířeným postupem v pojišťovnictví a ostatních souvisejících finančních službách.
Aby se zajistilo rovné zacházení s muži a ženami, nemělo by používaní pohlaví jako pojistně-matematického faktoru vést k rozdílům ve výši pojistného a v pojistném plnění.
Aby se zabránilo náhlé změně na trhu, mělo by se provádění tohoto pravidla vztahovat pouze na nové smlouvy uzavřené po dni provedení této směrnice.
(19) Některé kategorie rizik se mohou lišit mezi muži a ženami.
V některých případech je pohlaví jedním, nikoliv však jediným z rozhodujících faktorů, při hodnocení pojišťovaných rizik.
U smluv pojišťujících tyto druhy rizik se členské státy mohou rozhodnout povolit výjimky z pravidla stejné výše pojistného a stejného pojistného plnění pro obě pohlaví, pokud mohou zajistit, že základní pojistně-matematické a statistické údaje, z nichž výpočty vycházejí, jsou spolehlivé, pravidelně se aktualizují a jsou veřejnosti k dispozici.
Výjimky jsou povoleny pouze tehdy, pokud vnitrostátní právní předpisy dosud nepoužívají pravidlo stejného přístupu k oběma pohlavím.
Pět let po provedení této směrnice by členské státy měly přezkoumat odůvodněnost těchto výjimek s přihlédnutím k nejnovějším pojistně-matematickým a statistickým údajům a ke zprávě Komise vypracované tři roky po dni provedení této směrnice.
(20) Méně příznivé zacházení se ženami z důvodů těhotenství či mateřství by mělo být považováno za formu přímé diskriminace na základě pohlaví, a proto by mělo být v pojišťovnictví a v souvisejících finančních službách zakázáno.
Náklady spojené s riziky těhotenství a mateřství by tudíž neměly být spojovány pouze s osobami jednoho pohlaví.
(21) Osoby, které byly vystaveny diskriminaci na základě pohlaví, by měly mít odpovídající prostředky právní ochrany.
Pro zajištění účinnější úrovně ochrany by sdružení, organizace nebo jiné právnické osoby měly být také zmocněny účastnit se, za podmínek stanovených členskými státy, řízení jménem oběti nebo na její podporu, aniž jsou dotčeny vnitrostátní procesní předpisy týkající sezastupování a obhajoby před soudy.
(22) Pravidla důkazního břemene by se měla upravit, jedná-li se o zjevný případ diskriminace, a pokud se tato diskriminace prokáže, vyžaduje účinné zavádění zásady rovného zacházení, aby důkazní břemeno přešlo zpět na odpůrce.
(23) Účinné provádění zásady rovného zacházení vyžaduje přiměřenou soudní ochranu před pronásledováním.
(24) S cílem podpory zásady rovného zacházení by členské státy měly vybízet k dialogu s příslušnými zúčastněnými stranami, jež v souladu s vnitrostátními právními předpisy a zvyklostmi mají oprávněný zájem přispívat k boji proti diskriminaci na základě pohlaví v oblasti přístupu ke zboží a službám a jejich poskytování.
(25) Ochrana proti diskriminaci na základě pohlaví by měla být posílena existencí jednoho nebo několika subjektů v každém členském státě, jež by byly příslušné pro analýzu nastalých obtíží, pro zkoumání možných řešení a pro poskytování konkrétní pomoci obětem.
Tento subjekt nebo subjekty mohou být totožné s těmi, které na vnitrostátní úrovni odpovídají za ochranu lidských práv nebo práv jednotlivců nebo za zavádění zásady rovného zacházení.
(26) Tato směrnice stanoví minimální požadavky a umožňuje tak členským státům zachovat nebo přijmout příznivější ustanovení.
Provádění této směrnice by nemělo odůvodňovat zhoršení stavu existujícího v členských státech.
(27) Členské státy by měly zavést účinné, přiměřené a odrazující sankce pro případy porušování povinností vyplývajících z této směrnice.
(28) Protože cílů této směrnice, tedy zajištění vysoké společné úrovně ochrany před diskriminací ve všech členských státech, nemůže být dosaženo uspokojivě na úrovni členských států a může jich být lépe z důvodu rozsahu nebo účinků dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality, jak je stanovena v uvedeném článku, tato směrnice nepřekračuje rámec toho, co je pro dosažení těchto cílů nezbytné.
(29) Podle bodu 34 interinstitucionální dohody o zdokonalení tvorby právních předpisů [6] se členské státy vybízejí k tomu, aby pro sebe i v zájmu Společenství vypracovávaly vlastní tabulky, z nichž bude co možná nejzřejmější vzájemný vztah mezi směrnicí a prováděcími opatřeními, a tyto tabulky zveřejňovaly,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Účel
Účelem této směrnice je stanovit rámec pro boj proti diskriminaci na základě pohlaví v přístupu ke zboží a službám a jejich poskytování s cílem zavést v členských státech zásadu rovného zacházení s muži a ženami.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se:
a) přímou diskriminací rozumí, pokud se s jednou osobou zachází z důvodů jejího pohlaví méně příznivě, než se zachází nebo zacházelo nebo by se zacházelo s jinou osobou ve srovnatelné situaci;
b) nepřímou diskriminací rozumí, pokud by v důsledku zdánlivě neutrálního ustanovení, kritéria nebo zvyklosti byly znevýhodněny osoby jednoho pohlaví v porovnání s osobami druhého pohlaví, ledaže takové ustanovení, kritérium nebo praxe jsou objektivně odůvodněny legitimním cílem a prostředky k dosažení uvedeného cíle jsou přiměřené a nezbytné;
c) obtěžováním rozumí, pokud dojde k nežádoucímu chování souvisejícímu s pohlavím osoby, které má za účel nebo za následek narušení důstojnosti osoby a vytvoření zastrašující, nepřátelské, ponižující, pokořující nebo urážlivé atmosféry;
d) sexuálním obtěžováním rozumí, pokud dojde k jakékoli formě nežádoucího chování sexuální povahy, vyjádřeného verbální, neverbální nebo fyzickou formou, které má za účel nebo za následek narušení důstojnosti osoby, a zejména vytvoření zastrašující, nepřátelské, ponižující, pokořující nebo urážlivé atmosféry.
Článek 3
Oblast působnosti
1. V rámci pravomocí svěřených Společenství se tato směrnice vztahuje na všechny osoby poskytující veřejně dostupné zboží a služby, bez ohledu na to, zda dotyčná osoba působí ve veřejném nebo soukromém sektoru, včetně veřejnoprávních subjektů, a které jsou nabízeny mimo oblast soukromého a rodinného života a úkonů prováděných v této souvislosti.
2. Touto směrnicí není dotčena svoboda každého vybrat si smluvního partnera, není-li tato volba smluvního partnera založena na jeho příslušnosti k určitému pohlaví.
3. Tato směrnice se nevztahuje na obsah sdělovacích prostředků a reklamy ani na vzdělávání.
4. Tato směrnice se nevztahuje na záležitosti týkající se zaměstnání a povolání.
Tato směrnice se nevztahuje na záležitosti samostatné výdělečné činnosti, pokud se na ně již vztahují jiné právní akty Společenství.
Článek 4
Zásada rovného zacházení
1. Pro účely této směrnice se zásadou rovného zacházení s muži a ženami rozumí, že:
a) nedochází k přímé diskriminaci na základě pohlaví, včetně méně příznivého zacházení se ženami z důvodu těhotenství a mateřství;
b) nedochází k nepřímé diskriminaci na základě pohlaví.
2. Touto směrnicí nejsou dotčena příznivější ustanovení týkající se ochrany žen, pokud jde o těhotenství a mateřství.
3. Obtěžování a sexuální obtěžování ve smyslu této směrnice jsou považována za diskriminaci na základě pohlaví, a proto jsou zakázána.
Odmítnutí takového chování dotyčnou osobou nebo podvolení se mu není možno použít jako základ pro rozhodnutí dotýkající se uvedené osoby.
4. Navádění k přímé nebo nepřímé diskriminaci na základě pohlaví se pokládá za diskriminaci ve smyslu této směrnice.
5. Tato směrnice nevylučuje rozdílné zacházení, je-li výlučné nebo přednostní poskytování zboží a služeb příslušníkům určitého pohlaví odůvodněno legitimním cílem a prostředky k jeho dosažení jsou vhodné a nezbytné.
Článek 5
Pojistně-matematické faktory
1. Členské státy zajistí, aby ve všech nových smlouvách uzavřených nejpozději po 21. prosinci 2007 nevedlo použití pohlaví jako faktoru při výpočtu výše pojistného a pojistného plnění pro účely pojištění a souvisejících finančních služeb u jednotlivých pojištěnců k rozdílům ve výši pojistného a v pojistném plnění.
2. Bez ohledu na odstavec 1 mohou členské státy 21. prosince 2007 rozhodnout o povolení přiměřených rozdílů ve výši pojistného a pojistného plnění u jednotlivých pojištěnců, je-li pohlaví určujícím faktorem při hodnocení rizika založeném na příslušných a přesných pojistně-matematických a statistických údajích.
Dotyčné členské státy vyrozumí Komisi a zajistí, aby přesné údaje týkající se použití pohlaví jako určujícího pojistně-matematického faktoru byly shromažďovány, zveřejňovány a pravidelně aktualizovány.
Tyto členské státy po pěti letech od 21. prosince 2007 svá rozhodnutí přezkoumají s přihlédnutím ke zprávě Komise uvedené v článku 16 a výsledky přezkumu předají Komisi.
3. Náklady související s těhotenstvím a mateřstvím nesmí u pojištěnců v žádném případě vést k rozdílům ve výši pojistného a pojistného plnění.
Členské státy mohou odložit provádění opatření nezbytných pro splnění tohoto odstavce nejdéle na dva roky od 21. prosince 2007.
V takovém případě dotyčný členský stát neprodleně vyrozumí Komisi.
Článek 6
Pozitivní opatření
Pro zajištění plné rovnosti mužů a žen v praxi nebrání zásada rovného zacházení žádnému členskému státu zachovávat nebo přijímat zvláštní opatření pro předcházení nevýhodám souvisejícím s pohlavím a pro jejich vyrovnání.
Článek 7
Minimální požadavky
1. Členské státy mohou přijmout nebo zachovat předpisy, které jsou příznivější pro ochranu zásady rovného zacházení s muži a ženami než ustanovení této směrnice.
2. Provádění této směrnice nesmí být v žádném případě důvodem pro snížení úrovně ochrany proti diskriminaci, kterou členské státy již poskytují v oblastech upravených touto směrnicí.
KAPITOLA II
OCHRANA A VYMÁHÁNÍ PRÁVA
Článek 8
Ochrana práv
1. Členské státy zajistí, aby soudní nebo správní řízení, včetně, považují-li to za vhodné, dohodovacích řízení, určené k vymáhání plnění povinností podle této směrnice, byla dostupná všem osobám, které se cítí poškozeny nedodržováním zásady rovného zacházení, i když vztahy, ve kterých mělo dojít k diskriminaci, již skončily.
2. Členské státy ve svých vnitrostátních právních řádech zavedou nezbytná opatření pro zajištění skutečné a účinné náhrady nebo vyrovnání, jak je členské státy upravují, škody, kterou utrpěla osoba poškozená v důsledku diskriminace ve smyslu této směrnice, a to způsobem, který je odrazující a přiměřený utrpěné škodě.
Taková náhrada nebo vyrovnání nesmějí být omezeny stanovením horní hranice předem.
3. Členské státy zajistí, aby se sdružení, organizace nebo jiné právnické osoby, které mají v souladu s kritérii stanovenými vnitrostátními právními předpisy oprávněný zájem na zajištění dodržování této směrnice, mohly jménem nebo na podporu žalobce a s jeho souhlasem účastnit jakéhokoli soudního nebo správního řízení určeného k vymáhání plnění povinností podle této směrnice.
4. Odstavci 1 a 3 nejsou dotčeny vnitrostátní právní předpisy o lhůtách pro podávání žalob v případě zásady rovného zacházení.
Článek 9
Důkazní břemeno
1. Členské státy přijmou v souladu se svými vnitrostátními soudními systémy nezbytná opatření pro zajištění toho, aby v případě, kdy se osoba cítí poškozena nedodržením zásady rovného zacházení a předloží soudu nebo jinému příslušnému orgánu skutečnosti nasvědčující tomu, že došlo k přímé nebo nepřímé diskriminaci, příslušelo odpůrci prokázat, že nedošlo k porušení zásady rovného zacházení.
2. Odstavec 1 nebrání členským státům přijmout pravidla o dokazování, která jsou pro žalobce příznivější.
3. Odstavec 1 se nevztahuje na trestní řízení.
4. Odstavce 1, 2 a 3 jsou rovněž použitelné na všechna řízení zahájená v souladu s čl. 8 odst. 3.
5. Členské státy nemusí uplatňovat odstavec 1 na řízení, v nichž zjišťování skutečností přísluší soudu nebo příslušnému orgánu.
Článek 10
Pronásledování
Členské státy zavedou do svých vnitrostátních právních řádů nezbytná opatření pro ochranu osob před jakýmkoli nepříznivým zacházením nebo nepříznivými následky, které jsou reakcí na žalobu nebo na soudní řízení zaměřené na dodržování zásady rovného zacházení.
Článek 11
Dialog s příslušnými zúčastněnými stranami
Členské státy za účelem prosazování zásady rovného zacházení podporují dialog s příslušnými zúčastněnými stranami, které mají v souladu s vnitrostátními právními předpisy a zvyklostmi oprávněný zájem přispívat k boji proti diskriminaci na základě pohlaví v oblasti přístupu ke zboží a službám a jejich poskytování.
KAPITOLA III
SUBJEKTY PRO PODPORU ROVNÉHO ZACHÁZENÍ
Článek 12
1. Členské státy určí jeden nebo několik subjektů pověřených prosazováním, analýzou, sledováním a podporou rovného zacházení se všemi osobami bez diskriminace na základě pohlaví a učiní pro ně nezbytná opatření.
Tyto subjekty mohou být součástí orgánů pověřených na vnitrostátní úrovni ochranou lidských práv nebo práv jednotlivců nebo za provádění zásady rovného zacházení.
2. Členské státy zajistí, aby do pravomoci subjektů uvedených v odstavci 1 spadalo
a) aniž je dotčeno právo obětí a sdružení, organizací a dalších právnických osob uvedených v čl. 8 odst. 3, poskytování nezávislé pomoci obětem diskriminace při podávání návrhů na zahájení řízení z důvodu diskriminace;
b) provádění nezávislých studií týkajících se diskriminace;
c) zveřejňování nezávislých zpráv a podávání doporučení k jakékoli otázce související s touto diskriminací.
KAPITOLA IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 13
Soulad
Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zajistily dodržování zásady rovného zacházení v souvislosti s přístupem ke zboží a službám a jejich poskytování v oblasti působnosti této směrnice, a zejména aby
a) byly zrušeny právní a správní předpisy odporující zásadě rovného zacházení;
b) byla nebo mohla být prohlášena za od počátku neplatná nebo byla pozměněna ustanovení smluv, vnitřní řády podniků a pravidla, jimiž se řídí ziskové nebo neziskové organizace, odporující zásadě rovného zacházení.
Článek 14
Sankce
Členské státy stanoví systém sankcí za porušování vnitrostátních předpisů přijatých na základě této směrnice a přijmou všechna opatření nezbytná k zajištění jejich uplatňování.
Stanovené sankce, které mohou zahrnovat vyplácení náhrad oběti, musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Členské státy oznámí tyto předpisy Komisi nejpozději do 21. prosince 2007 a neprodleně oznámí veškeré následné změny, které se jich týkají.
Článek 15
Šíření informací
Členské státy zajistí, aby s předpisy přijatými na základě této směrnice, jakož i s předpisy, které jsou již platné, byly seznámeny dotčené osoby všemi odpovídajícími prostředky a na celém území.
Článek 16
Zprávy
1. Členské státy sdělí Komisi veškeré dostupné informace týkající se používání této směrnice nejpozději do 21. prosince 2009 a poté každých pět let.
Komise vypracuje souhrnnou zprávu obsahující posouzení stávajících postupů členských států ve vztahu k článku 5, pokud jde o používání pohlaví jako faktoru při výpočtu výše pojistného a pojistného plnění.
Tuto zprávu předloží Evropskému parlamentu a Radě nejpozději do 21. prosince 2010.
Komise případně ke zprávě připojí návrhy na změnu směrnice.
2. Zpráva Komise přihlédne k názorům příslušných zúčastněných stran.
Článek 17
Provedení
1. Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 21. prosince 2007.
Znění těchto předpisů sdělí neprodleně Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 18
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Směrnice Rady 2004/114/ES
ze dne 13. prosince 2004
o podmínkách přijímání státních příslušníků třetích zemí za účelem studia, výměnných pobytů žáků, neplacené odborné přípravy nebo dobrovolné služby
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 63 odst. 3 písm. a) a odst. 4 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Za účelem postupného vytváření prostoru svobody, bezpečnosti a práva stanoví Smlouva opatření, která mají být přijata v oblasti azylu, přistěhovalectví a ochrany práv státních příslušníků třetích zemí.
(2) Smlouva stanoví, že Rada přijme opatření v oblasti přistěhovalecké politiky týkající se podmínek vstupu a pobytu a pravidla, podle nichž členské státy udělují dlouhodobá víza a vydávají povolení k pobytu.
(3) Evropská rada na svém zvláštním zasedání v Tampere ve dnech 15. a 16. října 1999 potvrdila potřebu sbližování vnitrostátních právních předpisů týkajících se podmínek přijímání a pobytu státních příslušníků třetích zemí a požádala Radu o urychlené přijetí rozhodnutí na základě návrhů Komise.
(4) Tato směrnice ctí základní práva a dodržuje zásady uznané Listinou základních práv Evropské unie.
(5) Členské státy by měly provést ustanovení této směrnice bez diskriminace na základě pohlaví, rasy, barvy pleti, etnického nebo sociálního původu, genetických rysů, jazyka, náboženského vyznání nebo přesvědčení, politických názorů či jakýchkoli jiných názorů, příslušnosti k národnostní menšině, majetku, narození, zdravotního postižení, věku nebo sexuální orientace.
(6) Jedním z cílů činnosti Společenství v oblasti vzdělávání je podporovat celou Evropu, aby byla význačným světovým centrem pro studium a odborné vzdělávání.
Podpora mobility státních příslušníků třetích zemí do Společenství za účelem studií je klíčovým faktorem této strategie.
Jeho součástí je sbližování vnitrostátních právních předpisů členských států o podmínkách vstupu a pobytu.
(7) Migrace, pro účely stanovené v této směrnici, která je dočasná a nezávisí na situaci trhu práce v hostitelském členském státu, představuje způsob vzájemného obohacení pro dotčené migrující osoby, jejich země původu a hostitelský členský stát a přispívá k podpoře většího vzájemného porozumění kultur.
(8) Pojem přijímání se vztahuje na vstup a pobyt státních příslušníků třetích zemí pro účely stanovené v této směrnici.
(9) Nová pravidla Společenství jsou založena na definicích studenta, stážisty, vzdělávací instituce a dobrovolníka, které se již v právu Společenství používají, zejména v různých programech Společenství na podporu mobility příslušných osob (Socrates, Evropská dobrovolná služba atd.).
(10) Délku a jiné podmínky přípravných kurzů pro studenty, na které se vztahuje tato směrnice, stanoví členské státy v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy.
(11) Na státní příslušníky třetích zemí, kteří náležejí do kategorie neplacených stážistů a dobrovolníků a kteří jsou považováni z důvodu svých činností nebo druhu přijímané náhrady nebo odměny za pracovníky podle vnitrostátních právních předpisů, se působnost této směrnice nevztahuje.
Přijímání státních příslušníků třetích zemí, kteří se hodlají věnovat specializovanému studiu v lékařském oboru, by mělo být stanoveno členskými státy.
(12) Důkazem o přijetí studenta vysokoškolskou institucí může být mimo jiné dopis nebo potvrzení o zápisu.
(13) Stipendia se mohou vzít v úvahu při posouzení dostupnosti dostatečných finančních prostředků.
(14) Přijetí pro účely stanovené v této směrnici může být odmítnuto v řádně odůvodněných případech.
Zejména může být přijetí odmítnuto, pokud se členský stát domnívá na základě zhodnocení skutečností, že dotčený státní příslušník třetí země představuje možné ohrožení veřejného pořádku nebo veřejné bezpečnosti.
Pojem veřejného pořádku se může vztahovat na odsouzení za spáchání závažného trestného činu.
V této souvislosti je třeba poznamenat, že veřejný pořádek a veřejná bezpečnost se vztahují rovněž na případy, ve kterých státní příslušník třetí země náleží nebo náležel k uskupení, které podporuje terorismus, podporuje nebo podporoval takové uskupení nebo má či měl extremistické postoje.
(15) V případě pochybností, které se týkají důvodů žádosti o přijetí, by členské státy měly mít možnost požadovat veškeré důkazy nezbytné k vyhodnocení žádosti jako celku, zejména na základě žadatelem navrhovaného studia, za účelem boje proti zneužívání nebo nesprávnému využívání řízení, které stanovuje tato směrnice.
(16) Mobilita studentů, kteří jsou státními příslušníky třetích zemí a studují v několika členských státech, musí být usnadněna, stejně jako přijímání státních příslušníků třetích zemí účastnících se programů Společenství na podporu mobility v rámci Společenství a do Společenství pro účely stanovené v této směrnici.
(17) Aby umožnily první vstup na své území, měly by mít členské státy možnost bez zbytečných průtahů vydat povolení k pobytu, nebo pokud takové povolení k pobytu vydávají výlučně na svém území, vízum.
(18) Studenti, kteří jsou státními příslušníky třetích zemí, by měli mít přístup na trh práce za podmínek stanovených v této směrnici, aby mohli hradit část nákladů na svá studia.
Zásada přístupu studentů na trh práce za podmínek uvedených v této směrnici by měla být pravidlem; avšak za výjimečných okolností by členské státy měly mít možnost zohlednit situaci na svém vnitrostátním trhu práce.
(19) Pojem předběžného povolení zahrnuje rovněž udělování pracovních povolení studentům, kteří chtějí vykonávat výdělečnou činnost.
(20) Tato směrnice se nedotýká vnitrostátních právních předpisů v oblasti práce se zkrácenou pracovní dobou.
(21) Měla by být přijata opatření, která stanoví zkrácená řízení o přijetí za účelem studia nebo pro programy výměnných pobytů žáků, které jsou provozovány organizacemi uznanými v členských státech.
(22) Každý členský stát zajistí, aby co nejúplnější pravidelně aktualizované informace o institucích definovaných v této směrnici, studijních programech, na které mohou být přijati státní příslušníci třetí země, a o podmínkách a řízeních pro vstup a pobyt na území členského státu pro tyto účely, byly zveřejněny, zejména na internetu.
(23) Touto směrnicí není v žádném případě dotčeno provádění nařízení Rady (ES) č. 1030/2002 ze dne 13. června 2002, kterým se stanoví jednotný vzor povolení k pobytu pro státní příslušníky třetích zemí [4].
(24) Jelikož cílů této směrnice, totiž stanovení podmínek přijímání příslušníků třetích zemí za účelem studia, výměnných pobytů žáků, neplacené odborné přípravy nebo dobrovolné služby nemůže být dosaženo uspokojivě na úrovni členských států, a může jich být proto, z důvodu jejich rozsahu a účinků, lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení výše uvedeného cíle.
(25) V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Spojeného království a Irska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, a aniž je dotčen článek 4 uvedeného protokolu, se tyto členské státy nepodílejí na přijímání této směrnice, a proto pro ně není závazná ani použitelná.
(26) V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, se Dánsko nepodílí na přijímání této směrnice, a proto pro něj není závazná ani použitelná,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět
Účelem této směrnice je stanovit:
a) podmínky přijímání státních příslušníků třetích zemí na území členských států na dobu delší než tři měsíce za účelem studia, výměnných pobytů žáků, neplacené odborné přípravy nebo dobrovolné služby;
b) pravidla, která upravují řízení o přijímání státních příslušníků třetích zemí na území členských států za uvedenými účely.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
a) "státním příslušníkem třetí země" každá osoba, která není občanem Evropské unie ve smyslu čl. 17 odst. 1 Smlouvy;
b) "studentem" státní příslušník třetí země přijatý na vysokoškolskou instituci a přijatý na území členského státu za účelem řádného studia vedoucího k dosažení vysokoškolské kvalifikace uznané členským státem, včetně diplomů, vysvědčení nebo doktorandských titulů získaných na vysokoškolské instituci, což může zahrnovat přípravné kurzy předcházející takovému vzdělávání v souladu s jeho vnitrostátními právními předpisy;
c) "žákem" státní příslušník třetí země přijatý na území členského státu za účelem účasti v uznaném programu středoškolského vzdělávání v rámci výměnného programu provozovaného organizací uznanou za tímto účelem členským státem v souladu s jeho vnitrostátními právními předpisy nebo správní praxí;
d) "neplaceným stážistou" státní příslušník třetí země přijatý na území členského státu na dobu neplacené odborné přípravy v souladu s jeho vnitrostátními právními předpisy;
e) "institucí" veřejná nebo soukromá instituce, která je uznaná hostitelským členským státem nebo jejíž studijní programy jsou uznány v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo správní praxí tohoto hostitelského členského státu pro účely stanovené v této směrnici;
f) "programem dobrovolné služby" program činností solidarity založený na státním programu nebo programu Společenství, který sleduje cíle obecného zájmu;
g) "povolením k pobytu" jakékoli povolení vydané orgány členského státu v souladu s čl. 1 odst. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 1030/2002 umožňující státnímu příslušníku třetí země oprávněně pobývat na jeho území.
Článek 3
Oblast působnosti
1. Tato směrnice se vztahuje na státní příslušníky třetích zemí, kteří žádají o přijetí na území členského státu za účelem studia.
Členské státy mohou také rozhodnout o uplatnění této směrnice na státní příslušníky třetích zemí, kteří žádají o přijetí za účelem výměnných pobytů žáků, neplacené odborné přípravy nebo dobrovolné služby.
2. Tato směrnice se nevztahuje na:
a) státní příslušníky třetích zemí, kteří pobývají ve členském státě jako žadatelé o azyl nebo v rámci podpůrných forem ochrany nebo programů dočasné ochrany;
b) státní příslušníky třetích zemí, jejichž vyhoštění je odloženo z faktických nebo právních důvodů;
c) státní příslušníky třetích zemí, kteří jsou rodinnými příslušníky občanů Evropské unie a kteří uplatnili své právo volného pohybu v rámci Společenství;
d) státní příslušníky třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími residenty členského státu v souladu se směrnicí Rady 2003/109/ES ze dne 25. listopadu 2003 o právním postavení státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími residenty [5] a kteří uplatnili své právo pobývat v jiném členském státě za účelem studia nebo odborného vzdělávání;
e) státní příslušníky třetích zemí považované podle vnitrostátních právních předpisů členského státu za pracovníky nebo osoby samostatně výdělečně činné.
Článek 4
Příznivější ustanovení
1. Touto směrnicí nejsou dotčena příznivější ustanovení:
a) dvoustranných nebo mnohostranných dohod mezi Společenstvím nebo Společenstvím a jeho členskými státy a třetí zemí nebo více třetími zeměmi; nebo
b) dvoustranných nebo mnohostranných dohod mezi jedním členským státem nebo více členskými státy a třetí zemí nebo více třetími zeměmi.
2.
Touto směrnicí není dotčeno právo členských států přijmout nebo zachovat ustanovení, která jsou příznivější pro osoby, na které se směrnice vztahuje.
KAPITOLA II
PODMÍNKY PŘIJÍMÁNÍ
Článek 5
Zásada
Přijímání státních příslušníků třetích zemí na základě této směrnice je podmíněno ověřením dokladů prokazujících, že žadatel splňuje podmínky stanovené v článku 6 a v kterémkoliv z článků 7 až 11 které se vztahují na příslušnou kategorii.
Článek 6
Obecné podmínky
1. Státní příslušník třetí země žádající o přijetí pro účely stanovené v článcích 7 až 11:
a) předloží platný cestovní doklad určený vnitrostátními právními předpisy.
Členské státy mohou požadovat, aby byl cestovní doklad platný alespoň po dobu plánovaného pobytu;
b) předloží souhlas zákonných zástupců s plánovaným pobytem, je-li nezletilý podle vnitrostátních právních předpisů hostitelského členského státu;
c) má sjednáno zdravotní pojištění proti všem rizikům běžně krytým v případě státních příslušníků dotčeného členského státu;
d) není považován za hrozbu pro veřejný pořádek, veřejnou bezpečnost nebo veřejné zdraví;
e) pokud to požaduje členský stát, předloží důkaz o zaplacení poplatku za zpracování žádosti podle článku 20 této směrnice.
2. Členské státy usnadní řízení o přijímání státních příslušníků třetích zemí, na něž se vztahují články 7 až 11 a kteří se účastní programů Společenství na podporu mobility do Společenství nebo v jeho rámci.
Článek 7
Zvláštní podmínky pro studenty
1. Kromě obecných podmínek stanovených v článku 6, státní příslušník třetí země žádající o přijetí za účelem studia:
a) je přijat vysokoškolskou institucí ke studiu;
b) předloží důkaz požadovaný členským státem, že během svého pobytu bude mít dostatečné prostředky k úhradě nákladů na pobyt, studium a zpáteční cestu.
Členské státy zveřejní výši minimálních měsíčních prostředků požadovaných pro účely tohoto ustanovení, aniž je dotčeno individuální přezkoumání jednotlivých případů;
c) pokud to členský stát požaduje, předloží důkaz o dostatečné jazykové znalosti pro příslušný studijní program;
d) pokud to členský stát požaduje, předloží důkaz o zaplacení poplatků požadovaných institucí.
2. Studenti, kteří na základě zápisu do instituce automaticky získávají zdravotní pojištění proti všem rizikům běžně krytým v případě státních příslušníků dotčeného členského státu, se považují za osoby, které splňují podmínku čl. 6 odst. 1 písm. c).
Článek 8
Mobilita studentů
1. Aniž jsou dotčeny čl. 12 odst. 2, článek 16 a čl. 18 odst. 2, státní příslušník třetí země, který již byl přijat jako student a který žádá o pokračování již zahájeného studia v jiném členském státě nebo o doplnění studia studiem příbuzného oboru v jiném členském státě, je přijat daným členským státem během období, které nebrání pokračování ve studiu příslušného studijního oboru, přičemž se příslušným orgánům členského státu ponechá dostatečná doba na zpracování žádosti, pokud:
a) splňuje podmínky stanovené v článcích 6 a 7 ve vztahu k uvedenému členskému státu; a
b) poslal svoji žádost o přijetí, veškeré doklady o dosavadním průběhu vysokoškolského studia a doklad, že obor, který si přeje studovat, skutečně navazuje na obor, který dokončil; a
c) účastní se výměnného programu Společenství nebo dvoustranného výměnného programu nebo byl přijat jako student ve členském státu na dobu nejméně dvou let.
2. Požadavky uvedené v odst. 1 písm. c) se nepoužijí, pokud student v rámci svého studijního programu musí povinně vykonat část studia na instituci v jiném členském státě.
3. Příslušné orgány prvního členského státu na žádost příslušných orgánů druhého členského státu poskytnou příslušné informace o pobytu studenta na území prvního členského státu.
Článek 9
Zvláštní podmínky pro žáky
1. S výhradou článku 3, státní příslušník třetí země žádající o přijetí do programu výměnného pobytu žáků kromě obecných podmínek stanovených v článku 6:
a) nepřesahuje minimální ani maximální věkovou hranici stanovenou dotčeným členským státem;
b) předloží důkaz, že byl přijat ke studiu středoškolskou institucí;
c) předloží důkaz o účasti v uznaném programu výměnného pobytu žáků, který je provozován organizací uznanou pro tento účel dotčeným členským státem v souladu s jeho právními předpisy nebo správní praxí;
d) předloží důkaz, že organizace pořádající výměnné pobyty žáků za něj přijímá odpovědnost po celou dobu jeho přítomnosti na území dotčeného členského státu, zejména pokud jde o náklady na pobyt, studium, zdravotní péči a zpáteční cestu;
e) je po celou dobu svého pobytu ubytován u rodiny, která splňuje podmínky stanovené dotčeným členským státem a která je vybrána v souladu s pravidly programu výměnných pobytů žáků, jehož se účastní.
2. Členské státy mohou omezit přijímání žáků účastnících se výměnného programu na státní příslušníky třetích zemí, které nabízejí stejnou možnost jejich vlastním státním příslušníkům.
Článek 10
Zvláštní podmínky pro neplacené stážisty
S výhradou článku 3, státní příslušník třetí země žádající o přijetí jako neplacený stážista kromě obecných podmínek stanovených v článku 6:
a) podepsal smlouvu o odborné přípravě, schválenou, je-li to požadováno, příslušným orgánem dotčeného členského státu, v souladu s jeho vnitrostátními právními předpisy nebo správní praxí, jejímž předmětem je neplacená stáž v podniku veřejného nebo soukromého sektoru nebo v instituci odborného vzdělávání uznané členským státem v souladu s jeho vnitrostátními právními předpisy nebo správní praxí;
b) předloží důkaz požadovaný členským státem, že během svého pobytu bude mít dostatečné prostředky k úhradě nákladů na pobyt, vzdělávání a zpáteční cestu.
Členské státy zveřejní výši minimálních měsíčních prostředků požadovaných pro účely tohoto ustanovení, aniž je dotčeno individuální přezkoumání jednotlivých případů;
c) pokud to členský stát požaduje, projde základní jazykovou přípravou k získání znalostí nezbytných pro účely jeho stáže.
Článek 11
Zvláštní podmínky pro dobrovolníky
S výhradou článku 3, státní příslušník třetí země žádající o přijetí do programu dobrovolné služby kromě obecných podmínek stanovených v článku 6:
a) nepřesahuje minimální ani maximální věkovou hranici stanovenou dotčeným členským státem;
b) předloží dohodu s organizací odpovědnou v dotčeném členském státě za program dobrovolné služby, kterého se účastní, s popisem úkolů, podmínek dozoru při plnění těchto úkolů, pracovní doby, prostředků dostupných k úhradě nákladů na cestu, obživu, ubytování a kapesné po celou dobu jeho pobytu, a případně i školení, které mu pomůže při plnění jeho služby;
c) předloží důkaz, že organizace odpovědná za program dobrovolné služby, kterého se účastní, sjednala pojištění odpovědnosti za škodu vůči třetím stranám a přijímá za něj plnou odpovědnost po celou dobu jeho pobytu, zejména pokud jde o náklady na jeho obživu, zdravotní péči a zpáteční cestu;
d) pokud to hostitelský členský stát výslovně požaduje, získá základní znalosti o jazyku, historii a politické a společenské struktuře dotčeného členského státu.
KAPITOLA III
POVOLENÍ K POBYTU
Článek 12
Povolení k pobytu vydávaná studentům
1. Povolení k pobytu se studentovi vydává na dobu nejméně jednoho roku a lze je prodloužit, pokud jeho držitel nadále splňuje podmínky článků 6 a 7.
Pokud je doba trvání studia méně než jeden rok, je povolení platné po dobu trvání studia.
2. Aniž je dotčen článek 16, lze prodloužení povolení k pobytu odmítnout, nebo lze povolení odejmout, pokud držitel:
a) nedodržuje omezení ohledně přístupu k výdělečné činnosti podle článku 17;
b) nečiní dostatečný pokrok ve studiu v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo správní praxí.
Článek 13
Povolení k pobytu vydávané žákům
Povolení k pobytu se žákům vydává na dobu ne delší než jeden rok.
Článek 14
Povolení k pobytu vydávané neplaceným stážistům
Doba platnosti povolení k pobytu vydávaného neplaceným stážistům odpovídá délce stáže nebo činí nejvýše jeden rok.
Ve výjimečných případech ji lze prodloužit, pouze jednou a pouze na dobu potřebnou k získání odborné kvalifikace uznané členským státem v souladu s jeho vnitrostátními právními předpisy nebo správní praxí, pokud držitel nadále splňuje podmínky stanovené v článcích 6 a 10.
Článek 15
Povolení k pobytu vydávaná dobrovolníkům
Povolení k pobytu se dobrovolníkům vydává pouze na dobu ne delší než jeden rok.
Ve výjimečných případech, pokud daný program trvá déle než jeden rok, může doba platnosti povolení k pobytu odpovídat délce daného programu.
Článek 16
Odnětí nebo odmítnutí prodloužení povolení k pobytu
1. Členské státy mohou odejmout nebo odmítnout prodloužit povolení k pobytu vydané na základě této směrnice, pokud bylo získáno podvodem nebo pokud vyjde najevo, že držitel nesplňoval nebo nadále nesplňuje podmínky pro vstup a pobyt stanovené v článku 6 a v kterémkoli z článků 7 až 11, který se vztahuje na příslušnou kategorii.
2. Členské státy mohou odejmout nebo odmítnout prodloužit povolení k pobytu z důvodu veřejného pořádku, veřejné bezpečnosti nebo veřejného zdraví.
KAPITOLA IV
ZACHÁZENÍ S DOTČENÝMI STÁTNÍMI PŘÍSLUŠNÍKY TŘETÍCH ZEMÍ
Článek 17
Výdělečná činnost studentů
1. Mimo dobu svého studia a s výhradou pravidel a podmínek použitelných na danou činnost v hostitelském členském státě jsou studenti oprávněni být zaměstnáni a mohou být oprávněni k výkonu samostatné výdělečné činnosti.
Lze přihlédnout k situaci na trhu práce hostitelského členského státu.
Je-li to nutné, členské státy studentům nebo zaměstnavatelům udělí předběžné povolení v souladu s vnitrostátními právními předpisy.
2. Každý členský stát určí maximální počet hodin týdně nebo dnů nebo měsíců ročně, kdy lze tuto činnost vykonávat, což nebude méně než 10 hodin týdně nebo odpovídající dobu ve dnech nebo měsících ročně.
3. Přístup k výdělečné činnosti může být během prvního roku pobytu hostitelským členským státem omezen.
4. Členské státy mohou požadovat, aby studenti v předstihu nebo jiným způsobem hlásili určeným orgánům, že vykonávají výdělečnou činnost.
Jejich zaměstnavatelé mohou také podléhat předchozí nebo jiné ohlašovací povinnosti.
KAPITOLA V
ŘÍZENÍ A PRŮHLEDNOST
Článek 18
Procesní záruky a průhlednost
1. Rozhodnutí o žádosti o získání nebo prodloužení povolení k pobytu se přijme a žadateli oznámí ve lhůtě, která nebrání v pokračování příslušného studia, přičemž je příslušným orgánům ponechána dostatečná doba na zpracování žádosti.
2. Jsou-li informace poskytnuté na podporu žádosti nedostatečné, může být zpracování žádosti pozastaveno a příslušné orgány informují žadatele o jakýchkoli dalších informacích, které potřebují.
3. Jakékoli rozhodnutí o zamítnutí žádosti je dotčenému státnímu příslušníku třetí země oznámeno v souladu s oznamovacím postupem stanoveným příslušnými vnitrostátními právními předpisy.
Oznámení uvádí možnosti opravných řízení a lhůty pro podání opravného prostředku.
4. Pokud je žádost zamítnuta nebo povolení k pobytu vydané v souladu s touto směrnicí odňato, má dotčená osoba právo podat opravný prostředek k příslušným orgánům dotčeného členského státu.
Článek 19
Zkrácené řízení o vydání povolení k pobytu nebo víz studentům a žákům
Dohoda o zavedení zkráceného řízení o přijetí, které umožní vydávání povolení k pobytu nebo víz ve prospěch státního příslušníka třetí země, může být uzavřena mezi orgánem členského státu odpovědným za vstup a pobyt studentů nebo žáků, kteří jsou státními příslušníky třetích zemí a vysokoškolskou institucí nebo organizací provozující programy výměnných pobytů žáků uznanou pro tento účel dotčeným členským státem v souladu s jeho vnitrostátními právními předpisy nebo správní praxí.
Článek 20
Poplatky
Členské státy mohou od žadatelů požadovat zaplacení poplatků za zpracování žádosti v souladu s touto směrnicí.
KAPITOLA VI
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 21
Podávání zpráv
Komise podává pravidelně, a poprvé do 12. ledna 2010, Evropskému parlamentu a Radě zprávy o uplatňování této směrnice ve členských státech a navrhne případné změny.
Článek 22
Provedení
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 12. ledna 2007.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 23
Přechodná ustanovení
Odchylně od ustanovení kapitoly III a po dobu do dvou let po dni uvedeném v článku 22 nemají členské státy povinnost vydávat povolení v souladu s touto směrnicí ve formě povolení k pobytu.
Článek 24
Lhůty
Aniž je dotčen čl. 4 odst. 2 druhý pododstavec směrnice 2003/109/ES, nejsou členské státy povinny zohlednit dobu, během které student, žák na výměnném pobytu, neplacený stážista nebo dobrovolník pobýval jako takový na jejich území, za účelem udělení dalších práv podle vnitrostátních právních předpisů dotčeným státním příslušníkům třetích zemí.
Článek 25
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2004/115/ES
ze dne 15. prosince 2004,
kterou se mění směrnice Rady 90/642/EHS, pokud jde o maximální limity reziduí určitých pesticidů stanovené v uvedené směrnici
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/642/EHS ze dne 27. listopadu 1990 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v některých produktech rostlinného původu, včetně ovoce a zeleniny, a na jejich povrchu [1], a zejména na článek 7 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [2], a zejména na čl. 4 odst. 1 písm. f) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu se směrnicí 91/414/EHS přísluší povolování přípravků na ochranu rostlin určených k použití na určité plodiny členským státům.
Tato povolení se musejí zakládat na hodnocení účinků na zdraví lidí a zvířat a na hodnocení vlivu na životní prostředí.
Při těchto hodnoceních se přihlíží k expozici obsluhy a ostatních přítomných osob, vlivu na půdní, vodní a vzdušný ekosystém a vlivu na lidi a zvířata v důsledku dietárního příjmu ošetřených plodin.
(2) Maximální limity reziduí (MLR) jsou odrazem minimálních použitých množství pesticidů potřebných pro dosažení účinné ochrany rostlin, aplikovaných takovým způsobem, že množství reziduí je co nejmenší a toxikologicky přijatelné, zejména pokud jde o dietární příjem.
(3) Maximální limity reziduí jsou stanoveny na spodní úrovni meze stanovitelnosti, jestliže povolená použití přípravků na ochranu rostlin nevedou k přítomnosti detekovatelných množství reziduí pesticidů v potravinách nebo na jejich povrchu, nebo jestliže nejsou povolena žádná použití, nebo jestliže použití povolená členskými státy nebyla podložena nezbytnými údaji, anebo jestliže použití ve třetích zemích vedoucí k přítomnosti reziduí v potravinách nebo na potravinách, které mohou být uvedeny do oběhu na trhu Společenství, nebyla podložena těmito nezbytnými údaji.
(4) Maximální limity reziduí pesticidů by měly být neustále přezkoumávány.
Limity mohou být změněny, aby byla zohledněna nová použití, nové informace a údaje.
(5) Komisi byly sděleny informace o nových použitích nebo o změnách v použití pesticidů spadajících do působnosti směrnice 90/642/EHS.
(6) Celoživotní expozice spotřebitelů těmto pesticidům z potravin, které mohou rezidua těchto pesticidů obsahovat, byla odhadnuta a zhodnocena v souladu s postupy a praxí používanými v Evropském společenství, přičemž byly zohledněny pokyny vydané Světovou zdravotnickou organizací [3].
Bylo vypočteno, že maximální limity reziduí stanovené v této směrnici nevedou k překročení přijatelného denního příjmu.
(7) Případné akutní ohrožení spotřebitelů prostřednictvím potravin, které mohou obsahovat rezidua těchto pesticidů, bylo posouzeno a vyhodnoceno v souladu s postupy a metodami, které jsou v současné době v Evropském společenství používány, přičemž byly zohledněny pokyny vydané Světovou zdravotnickou organizací.
Byla zohledněna stanoviska Vědeckého výboru pro rostliny, zejména rady a doporučení ohledně ochrany spotřebitelů potravin ošetřených pesticidy.
(8) Z těchto důvodů by měly být stanoveny nové maximální limity reziduí těchto pesticidů.
(9) Směrnice 90/642/EHS by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(10) Stanovení nebo úprava prozatímních maximálních limitů reziduí na úrovni Společenství nebrání členským státům v zavedení prozatímních maximálních limitů reziduí pro famoxadon v souladu s čl. 4 odst.
1 písm. f) směrnice 91/414/EHS a s přílohou VI uvedené směrnice. Má se za to, že dostatečná doba pro povolení dalšího užívání uvedených účinných látek jsou 4 roky.
Prozatímní maximální limity reziduí by poté měly být definitivní.
(11) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Maximální limity reziduí pesticidů pro methomyl, thiodikarb, myklobutanil, skupinu látky maneb, fenpropimorf, metalaxyl, metalaxyl-m, penkonazol, iprovalikarb, azoxystrobin a fenhexamid v příloze II směrnice 90/642/EHS se nahrazují limity uvedenými v příloze této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy přijmou a zveřejní nejpozději do 22. června 2005 zákony, nařízení a správní ustanovení nezbytné pro dosažení shody s touto směrnicí.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto ustanovení a srovnávací tabulku mezi těmito ustanoveními a touto směrnicí.
Tato ustanovení budou použitelná počínaje 23. červnem 2005.
Tato ustanovení přijatá členskými státy musejí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich oficiálním vyhlášení.
Způsob odkazu si určí členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, která přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2004/116/ES
ze dne 23. prosince 2004,
kterou se mění příloha směrnice Rady 82/471/EHS, pokud jde o zápis Candida guilliermondii
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 82/471/EHS ze dne 30. června 1982 o určitých produktech používaných ve výživě zvířat [1], a zejména na článek 6 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Byla podána žádost o povolení pro Candida guilliermondii kultivované na substrátech rostlinného původu a patřící do skupiny produktů "1.2.1 Kvasnice kultivované na substrátech živočišného nebo rostlinného původu" stanovené v příloze směrnice 82/471/EHS.
Toto krmivo je mikrobiologický produkt založený na odumřelých buňkách, které zbyly po průmyslové výrobě kyseliny citronové kvašením.
(2) Vědecký výbor pro doplňkové látky a přípravky nebo látky používané v krmivech, který je součástí Evropského úřadu pro bezpečnost potravin, vydal dne 7. června 2004 k používání tohoto produktu v krmivech stanovisko, v němž dospěl k závěru, že používání Candida guilliermondii kultivovaného na substrátech rostlinného původu (melasa z cukrové třtiny) nepředstavuje pro zdraví lidí nebo zvířat ani pro životní prostředí žádné riziko.
(3) Z posouzení žádosti o povolení Candida guilliermondii kultivovaného na substrátech rostlinného původu vyplývá, že tento produkt splňuje za podmínek uvedených v příloze požadavky stanovené v čl. 6 odst. 2 směrnice 82/471/EHS.
(4) Směrnice 82/471/EHS by proto měla být odpovídajícím způsobem pozměněna.
(5) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha směrnice 82/471/ES se mění podle přílohy této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy uvedounou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. června 2005.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi ustanoveními těchto předpisů a této směrnice.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musejí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Směrnice Rady 2004/117/ES
ze dne 22. prosince 2004,
kterou se mění směrnice Rady 66/401/EHS, 66/402/EHS, 2002/54/ES, 2002/55/ES a 2002/57/ES, pokud jde o zkoušky pod úředním dohledem a rovnocennost osiva vyprodukovaného ve třetích zemích
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle směrnice Rady 66/401/EHS ze dne 14. června 1966 o uvádění osiva pícnin na trh [3], směrnice Rady 66/402/EHS ze dne 14. června 1966 o uvádění osiva obilovin na trh [4], směrnice Rady 2002/54/ES ze dne 13. června 2002 o uvádění osiva řepy na trh [5], směrnice Rady 2002/55/ES ze dne 13. června 2002 o uvádění osiva zeleniny na trh [6] a směrnice Rady 2002/57/ES ze dne 13. června 2002 o uvádění osiva olejnin a přadných rostlin na trh [7] může být osivo úředně uznáno, pouze pokud byly při úředním zkoušení osiva na vzorcích úředně odebraných pro účely zkoušky osiva ověřeny požadavky, které má osivo splňovat.
(2) Rozhodnutí Komise 98/320/ES ze dne 27. dubna 1998 o provedení časově omezeného testu týkajícího se odběru vzorků a zkoušek osiva podle směrnic Rady 66/400/EHS, 66/401/EHS, 66/402/EHS a 69/208/EHS [8] umožňuje provést na úrovni Společenství časově omezený test s cílem posoudit, zda mohou odběr vzorků osiva a zkoušení osiva pod úředním dohledem představovat dokonalejší alternativy k postupům úředního uznávání osiva, aniž by došlo k významnému snížení jakosti osiva.
(3) Výsledky tohoto testu ukázaly, že za určitých podmínek lze postupy úředního uznávání osiva zjednodušit, aniž by došlo k významnému snížení jakosti osiva v porovnání s jakostí dosaženou v rámci systému úředního odběru vzorků a zkoušení osiva.
Je proto vhodné stanovit, že těchto zjednodušených postupů by se mělo používat dlouhodobě a měly by se rozšířit i na porosty zeleniny.
(4) Směrnice Rady 98/96/ES [9], kterou se mění, mimo jiné ve věci neúředních přehlídek, směrnice 66/400/EHS, 66/401/EHS, 66/402/EHS a 69/208/EHS, stanoví pravidla pro postupy uznávání při přehlídkách pod úředním dohledem.
Podrobné hodnocení těchto postupů ukázalo, že by se přehlídky pod úředním dohledem měly rozšířit na všechny porosty určené k produkci certifikovaného osiva.
Hodnocení rovněž ukázalo, že by se měla snížit část ploch přihlášených k úřednímu uznání, na kterých mají úřední inspektoři provádět zkoušky a přehlídky.
(5) Je vhodné přizpůsobit směrnici 2002/54/ES ostatním směrnicím o osivu, pokud jde o možnost udělovat odchylky členským státům, u kterých má pěstování řepy a uvádění osiva řepy na trh minimální hospodářský význam.
(6) Rozsah rovnocennosti osiva Společenství s osivem sklizeným ve třetích zemích je v současné době omezen na některé kategorie osiva.
Zejména vzhledem k vývoji na mezinárodní úrovni by se měl režim rovnocennosti rozšířit na všechny kategorie osiva, které splňují vlastnosti, požadavky na zkoušky a podmínky pro označování a uzavírání stanovené ve směrnicích 66/401/EHS, 66/402/EHS, 2002/54/ES, 2002/55/ES a 2002/57/ES.
(7) Platnost rozhodnutí 98/320/ES končí dnem 27. dubna 2005.
Než se začnou používat nová ustanovení, měly by se proto dodržovat podmínky Společenství pro uvádění na trh osiva vyprodukovaného v souladu s uvedeným rozhodnutím.
(8) Směrnice 66/401/EHS, 66/402/EHS, 2002/54/ES, 2002/55/ES a 2002/57/ES by proto měly být odpovídajícím způsobem změněny,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 66/401/EHS se mění takto:
1. V článku 2 se odstavec 1 se mění takto:
a) v části B bodě 1 se písmeno d) nahrazuje tímto:
"d) u kterého bylo úřední zkouškou nebo v případě požadavků stanovených v příloze II buď úřední zkouškou, nebo zkouškou provedenou pod úředním dohledem zjištěno splnění požadavků stanovených v písmenech a), b) a c).";
b) v části B bodě 2 se písmeno d) nahrazuje tímto:
"d) u kterého bylo úřední zkouškou nebo v případě požadavků stanovených v příloze II buď úřední zkouškou, nebo zkouškou provedenou pod úředním dohledem zjištěno splnění požadavků stanovených v písmenech a), b) a c).";
c) v části C se písmeno d) nahrazuje tímto:
"d) u kterého bylo úřední zkouškou nebo zkouškou provedenou pod úředním dohledem zjištěno splnění požadavků stanovených v písmenech a), b) a c).";
d) v části Ca se písmeno d) nahrazuje tímto:
"d) u kterého bylo úřední zkouškou nebo zkouškou provedenou pod úředním dohledem zjištěno splnění požadavků stanovených v písmenech a), b) a c).";
e) v části Cb se písmeno d) nahrazuje tímto:
"d) u kterého bylo úřední zkouškou nebo zkouškou provedenou pod úředním dohledem zjištěno splnění požadavků stanovených v písmenech a), b) a c).";
f) v části D se písmeno c) nahrazuje tímto:
"c) u kterého bylo úřední zkouškou nebo zkouškou provedenou pod úředním dohledem zjištěno splnění požadavků stanovených v písmenech a) a b)."
2. V článku 2 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. V případě provádění zkoušky pod úředním dohledem podle odst. 1 části B bodu 1 písm. d) a bodu 2 písm. d), části C písm. d), části Ca písm. d), části Cb písm. d) a části D písm. c) musí být splněny tyto požadavky:
A. Přehlídka
a) Inspektoři
i) mají nezbytnou odbornou způsobilost,
ii) nemají na provádění zkoušek osobní zájem,
iii) jsou úředně schváleni orgánem daného členského státu příslušným k uznávání osiva, přičemž toto schválení je podmíněno buď složením přísahy, nebo podepsáním písemného prohlášení, v němž se zavazují dodržovat pravidla platná pro úřední zkoušky,
iv) provádějí přehlídky pod úředním dohledem podle pravidel platných pro úřední zkoušky.
b) Množitelské porosty, které jsou předmětem přehlídky, pocházejí z osiva, které bylo podrobeno úřední následné kontrole s uspokojivými výsledky.
c) Část množitelských porostů je předmětem přehlídky prováděné úředními inspektory.
Tato část činí nejméně 5 %.
d) Část vzorků partií osiva sklizeného z množitelských porostů se odebere pro úřední následné kontroly a případně pro úřední laboratorní zkoušky osiva týkající se odrůdové pravosti a odrůdové čistoty.
e) Členské státy stanoví pravidla pro sankce za porušení vnitrostátních předpisů o zkouškách pod úředním dohledem přijatých na základě této směrnice.
Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Sankce mohou spočívat také v tom, že orgán příslušný k uznávání osiva odebere úředně schváleným inspektorům úřední schválení podle písm. a) bodu iii), pokud úmyslně nebo z nedbalosti poruší pravidla pro úřední zkoušky.
Členské státy zajistí, že se v případě takového porušení pravidel zruší všechna uznání přezkoušeného osiva, ledaže lze prokázat, že dané osivo skutečně splňuje veškeré požadavky.
B. Zkoušení osiva
a) Zkoušení osiva se provádí ve zkušebních laboratořích schválených k tomuto účelu orgánem daného členského státu příslušným k uznávání osiva za podmínek stanovených v písmenech b) až d).
b) V laboratoři je analytik osiva, který je přímo odpovědný za technické operace laboratoře a má potřebnou kvalifikaci pro technickou správu laboratoře provádějící zkoušky osiva.
Tito analytici osiva mají nezbytnou odbornou způsobilost získanou v rámci odborné přípravy organizované za podmínek platných pro úřední analytiky osiva a potvrzenou úředními zkouškami.
Laboratoř se nachází v prostorách, které i s jejich vybavením považují orgány příslušné k uznávání osiva za uspokojivé pro provádění zkoušek osiva v rozsahu schválení.
Zkoušení osiva se provádí v souladu s platnými mezinárodními metodami.
c) Laboratoře pro zkoušení osiva jsou:
i) nezávislé laboratoře
nebo
ii) laboratoře patřící semenářskému podniku.
V případě uvedeném v bodě ii) může laboratoř provádět zkoušky pouze u partií osiva vyprodukovaných jménem semenářského podniku, kterému laboratoř patří, není-li mezi tímto semenářským podnikem, žadatelem o uznání a orgánem příslušným k uznávání osiva dohodnuto jinak.
d) Laboratorní zkoušky osiva prováděné laboratoří pro zkoušení osiva podléhají vhodnému dohledu orgánu příslušného k uznávání osiva.
e) Pro účely dohledu uvedeného v písmenu d) se určitá část partií osiva přihlášených k úřednímu uznání v rámci zkoušky kontrolně přezkouší úředním zkoušením osiva.
Tato část se v zásadě co nejrovnoměrněji rozdělí mezi fyzické a právnické osoby, které přihlásily osivo k uznání, a mezi přihlášené druhy, avšak může se také použít k vyloučení konkrétních pochybností.
Tato část činí nejméně 5 %.
f) Členské státy stanoví pravidla pro sankce za porušení vnitrostátních předpisů o zkouškách pod úředním dohledem přijatých na základě této směrnice.
Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Sankce mohou spočívat také v tom, že orgán příslušný k uznávání osiva odebere úředně schváleným zkušebním laboratořím úřední schválení podle písmene a), pokud úmyslně nebo z nedbalosti poruší pravidla pro úřední zkoušky.
Členské státy zajistí, že se v případě takového porušení pravidel zruší všechna uznání přezkoušeného osiva, ledaže lze prokázat, že dané osivo skutečně splňuje veškeré požadavky."
3. V čl. 2 odst. 4 se druhý pododstavec zrušuje.
4. Článek 7 se mění takto:
a) odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. Členské státy stanoví, že v průběhu kontroly odrůd a při zkouškách osiva pro uznání a obchodního osiva musí být vzorky odebírány úředně nebo pod úředním dohledem pomocí vhodných metod.
Odběr vzorků osiva pro účely kontrol podle článku 19 však musí být prováděn úředně.";
b) vkládají se nové odstavce, které znějí:
"1a. Při odběru vzorků osiva pod úředním dohledem podle odstavce 1 musí být splněny tyto požadavky:
a) Odběr vzorků osiva provádějí odběratelé vzorků, kteří k tomu byli zmocněni orgánem daného členského státu příslušným k uznávání osiva za podmínek stanovených v písmenech b), c) a d);
b) Odběratelé vzorků mají nezbytnou odbornou způsobilost získanou v rámci odborné přípravy organizované za podmínek platných pro úřední odběratele vzorků osiva a potvrzenou úředními zkouškami.
Odběr vzorků osiva je prováděn v souladu s platnými mezinárodními metodami.
c) Odběratelé vzorků jsou:
i) nezávislé fyzické osoby,
ii) osoby zaměstnané fyzickými nebo právnickými osobami, mezi jejichž činnosti nepatří produkce osiva, množení osiva, zpracování osiva ani prodej osiva,
nebo
iii) osoby zaměstnané fyzickými nebo právnickými osobami, mezi jejichž činnosti patří produkce osiva, množení osiva, zpracování osiva nebo prodej osiva.
V případě uvedeném v bodě iii) může odběratel vzorků osiva provádět odběr vzorků osiva pouze u partií osiva vyprodukovaných jménem jeho zaměstnavatele, není-li mezi zaměstnavatelem, žadatelem o uznání a orgánem příslušným k uznávání osiva dohodnuto jinak.
d) Odběr vzorků osiva prováděný těmito odběrateli vzorků podléhá řádnému dohledu, který vykonává orgán příslušný k uznávání osiva.
Při provádění automatického odběru vzorků je nutno dodržovat vhodné postupy a zajistit úřední dohled.
e) Pro účely dohledu uvedeného v písmenu d) je určitá část partií osiva přihlášených k úřednímu uznání v rámci zkoušky předmětem kontrolního odběru vzorků úředními odběrateli vzorků osiva.
Tato část se v zásadě co nejrovnoměrněji rozdělí mezi fyzické a právnické osoby, které přihlásily osivo k uznání, a mezi přihlášené druhy, avšak může se také použít k vyloučení konkrétních pochybností.
Tato část činí nejméně 5 %.
Kontrolní odběr vzorků se nevztahuje na automatický odběr vzorků.
Členské státy porovnají úředně odebrané vzorky osiva se vzorky shodné partie osiva odebranými pod úředním dohledem.
f) Členské státy stanoví pravidla pro sankce za porušení vnitrostátních předpisů o zkouškách pod úředním dohledem přijatých na základě této směrnice.
Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Sankce mohou spočívat také v tom, že orgán příslušný k uznávání osiva odebere úředně schváleným odběratelům vzorků úřední schválení podle písmene a), pokud úmyslně nebo z nedbalosti poruší pravidla pro úřední zkoušky.
Členské státy zajistí, že se v případě takového porušení pravidel zruší všechna uznání odebraného osiva, ledaže lze prokázat, že dané osivo skutečně splňuje veškeré požadavky.
1b. Další opatření pro odběr vzorků osiva pod úředním dohledem mohou být přijata postupem podle čl. 21 odst. 2."
5. V článku 15 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. Členské státy rovněž stanoví, že osivo pícnin sklizené ve třetí zemi musí být na žádost úředně uznáno, jestliže:
a) pochází bezprostředně:
i) ze základního osiva nebo certifikovaného osiva úředně uznaného v jednom nebo více členských státech nebo ve třetí zemi, u níž byla určena rovnocennost podle čl. 16 odst. 1 písm. b),
nebo
ii) z křížení základního osiva úředně uznaného v jednom členském státě se základním osivem úředně uznaným ve třetí zemi uvedené v bodě i);
b) bylo podrobeno přehlídce vyhovující požadavkům stanoveným v rozhodnutí o rovnocennosti přijatém podle čl. 16 odst. 1 písm. a) pro danou kategorii;
c) úřední zkouškou bylo zjištěno, že splňuje požadavky stanovené v příloze II pro danou kategorii."
6. V čl. 16 odst. 1 se písmeno b) nahrazuje tímto:
"b) zda osivo pícnin sklizené v určité třetí zemi, které poskytuje stejné záruky vlastností a opatření provedených k jeho zkoušení, zajištění jeho pravosti, jeho označování a jeho kontroly, je v tomto ohledu rovnocenné osivu, které bylo sklizeno ve Společenství a které odpovídá této směrnici."
Článek 2
Směrnice 66/402/EHS se mění takto:
1. V článku 2 se odstavec 1 mění takto:
a) v části C se písmeno d) nahrazuje tímto:
"d) u kterého bylo úřední zkouškou nebo v případě požadavků stanovených v příloze II buď úřední zkouškou, nebo zkouškou provedenou pod úředním dohledem zjištěno splnění požadavků stanovených v písmenech a), b) a c).";
b) v části Ca se písmeno c) nahrazuje tímto:
"c) u kterého bylo úřední zkouškou nebo v případě požadavků stanovených v příloze II buď úřední zkouškou, nebo zkouškou provedenou pod úředním dohledem zjištěno splnění požadavků stanovených v písmenech a) a b).";
c) v části D bodu 1 se písmeno d) nahrazuje tímto:
"d) u kterého bylo úřední zkouškou nebo v případě požadavků stanovených v příloze II buď úřední zkouškou, nebo zkouškou provedenou pod úředním dohledem zjištěno splnění požadavků stanovených v písmenech a), b) a c).";
d) v části D bodu 2 se písmeno b) nahrazuje tímto:
"b) u kterého bylo úřední zkouškou nebo v případě požadavků stanovených v příloze II buď úřední zkouškou, nebo zkouškou provedenou pod úředním dohledem zjištěno splnění požadavků stanovených v písmenu a).";
e) v části D bodu 3 se písmeno c) nahrazuje tímto:
"c) u kterého bylo úřední zkouškou nebo v případě požadavků stanovených v příloze II buď úřední zkouškou, nebo zkouškou provedenou pod úředním dohledem zjištěno splnění požadavků stanovených v písmenech a) a b).";
f) v části E se písmeno d) nahrazuje tímto:
"d) u kterého bylo úřední zkouškou nebo zkouškou provedenou pod úředním dohledem zjištěno splnění požadavků stanovených v písmenech a), b) a c).";
g) v části F se písmeno d) nahrazuje tímto:
"d) u kterého bylo úřední zkouškou nebo zkouškou provedenou pod úředním dohledem zjištěno splnění požadavků stanovených v písmenech a), b) a c).";
h) v části G se písmeno d) nahrazuje tímto:
"d) u kterého bylo úřední zkouškou nebo zkouškou provedenou pod úředním dohledem zjištěno splnění požadavků stanovených v písmenech a), b) a c)."
2. V článku 2 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. V případě provádění zkoušky pod úředním dohledem podle odst. 1 části C písm. d), části Ca písm. c), části D bodu 1 písm. d), bodu 2 písm. b) a bodu 3 písm. c), části E písm. d), části F písm. d) a části G písm. d) musí být splněny tyto požadavky:
A. Přehlídka
a) Inspektoři
i) mají nezbytnou odbornou způsobilost,
ii) nemají na provádění přehlídek osobní zájem,
iii) jsou úředně schváleni orgánem daného členského státu příslušným k uznávání osiva, přičemž toto schválení je podmíněno buď složením přísahy, nebo podepsáním písemného prohlášení, v němž se zavazují dodržovat pravidla platná pro úřední zkoušky,
iv) provádějí přehlídky pod úředním dohledem podle pravidel platných pro úřední přehlídky.
b) Množitelské porosty, které jsou předmětem přehlídky, pocházejí z osiva, které bylo podrobeno úřední následné kontrole s uspokojivými výsledky.
c) Část množitelských porostů je předmětem přehlídky prováděné úředními inspektory.
Tato část činí nejméně 5 %.
d) Část vzorků partií osiva sklizeného z množitelských porostů se odebere pro úřední následné kontroly a případně pro úřední laboratorní zkoušky osiva týkající se odrůdové pravosti a odrůdové čistoty.
e) Členské státy stanoví pravidla pro sankce za porušení vnitrostátních předpisů o zkouškách pod úředním dohledem přijatých na základě této směrnice.
Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Sankce mohou spočívat také v tom, že orgán příslušný k uznávání osiva odebere úředně schváleným inspektorům úřední schválení podle písm. a) bodu iii), pokud úmyslně nebo z nedbalosti poruší pravidla pro úřední zkoušky.
Členské státy zajistí, že se v případě takového porušení pravidel zruší všechna uznání přezkoušeného osiva, ledaže lze prokázat, že dané osivo skutečně splňuje veškeré požadavky.
B. Zkoušení osiva
a) Zkoušení osiva se provádí ve zkušebních laboratořích schválených k tomuto účelu orgánem daného členského státu příslušným k uznávání osiva za podmínek stanovených v písmenech b) až d).
b) V laboratoři je analytik osiva, který je přímo odpovědný za technické operace laboratoře a má potřebnou kvalifikaci pro technickou správu laboratoře provádějící zkoušky osiva.
Tito analytici osiva mají nezbytnou odbornou způsobilost získanou v rámci odborné přípravy organizované za podmínek platných pro úřední analytiky osiva a potvrzenou úředními zkouškami.
Laboratoř se nachází v prostorách, které i s jejich vybavením považují orgány příslušné k uznávání osiva za uspokojivé pro provádění zkoušek osiva v rozsahu schválení.
Zkoušení osiva se provádí v souladu s platnými mezinárodními metodami.
c) Laboratoře pro zkoušení osiva jsou:
i) nezávislé laboratoře
nebo
ii) laboratoře patřící semenářskému podniku.
V případě uvedeném v bodě ii) může laboratoř provádět zkoušky pouze u partií osiva vyprodukovaných jménem semenářského podniku, kterému laboratoř patří, není-li mezi tímto semenářským podnikem, žadatelem o uznání a orgánem příslušným k uznávání osiva dohodnuto jinak.
d) Laboratorní zkoušky osiva podléhají vhodnému dohledu orgánu příslušného k uznávání osiva.
e) Pro účely dohledu uvedeného v písmenu d) se určitá část partií osiva přihlášených k úřednímu uznání v rámci zkoušky kontrolně přezkouší úředním zkoušením osiva.
Tato část se v zásadě co nejrovnoměrněji rozdělí mezi fyzické a právnické osoby, které přihlásily osivo k uznání, a mezi přihlášené druhy, avšak může se také použít k vyloučení konkrétních pochybností.
Tato část činí nejméně 5 %.
f) Členské státy stanoví pravidla pro sankce za porušení vnitrostátních předpisů o zkouškách pod úředním dohledem přijatých na základě této směrnice.
Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Sankce mohou spočívat také v tom, že orgán příslušný k uznávání osiva odebere úředně schváleným zkušebním laboratořím úřední schválení podle písmene a), pokud úmyslně nebo z nedbalosti poruší pravidla pro úřední zkoušky.
Členské státy zajistí, že se v případě takového porušení pravidel zruší všechna uznání přezkoušeného osiva, ledaže lze prokázat, že dané osivo skutečně splňuje veškeré požadavky."
3. V čl. 2 odst. 4 se zrušuje druhý pododstavec.
4. Článek 7 se mění takto:
a) odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. Členské státy stanoví, že v průběhu kontroly odrůd a při zkouškách osiva pro uznání musí být vzorky odebírány úředně nebo pod úředním dohledem pomocí vhodných metod.
Odběr vzorků osiva pro účely kontrol podle článku 19 však musí být prováděn úředně.";
b) vkládají se nové odstavce, které znějí:
"1a. Při odběru vzorků osiva pod úředním dohledem podle odstavce 1 musí být splněny tyto požadavky:
a) Odběr vzorků osiva provádějí odběratelé vzorků, kteří k tomu byli zmocněni orgánem daného členského státu příslušným k uznávání osiva za podmínek stanovených v písmenech b), c) a d).
b) Odběratelé vzorků mají nezbytnou odbornou způsobilost získanou v rámci odborné přípravy organizované za podmínek platných pro úřední odběratele vzorků osiva a potvrzenou úředními zkouškami.
Odběr vzorků osiva je prováděn v souladu s platnými mezinárodními metodami.
c) Odběratelé vzorků osiva jsou:
i) nezávislé fyzické osoby,
ii) osoby zaměstnané fyzickými nebo právnickými osobami, mezi jejichž činnosti nepatří produkce osiva, množení osiva, zpracování osiva ani prodej osiva,
nebo
iii) osoby zaměstnané fyzickými nebo právnickými osobami, mezi jejichž činnosti patří produkce osiva, množení osiva, zpracování osiva nebo prodej osiva.
V případě uvedeném v bodě iii) může odběratel vzorků osiva provádět odběr vzorků osiva pouze u partií osiva vyprodukovaných jménem jeho zaměstnavatele, není-li mezi zaměstnavatelem, žadatelem o uznání a orgánem příslušným k uznávání osiva dohodnuto jinak.
d) Odběr vzorků osiva prováděný těmito odběrateli vzorků podléhá vhodnému dohledu, který vykonává orgán příslušný k uznávání osiva.
Při provádění automatického odběru vzorků je nutno dodržovat vhodné postupy a zajistit úřední dohled.
e) Pro účely dohledu uvedeného v písmenu d) bude určitá část partií osiva, přihlášených k úřednímu uznání v rámci zkoušky, předmětem kontrolního odběru vzorků úředními odběrateli vzorků osiva.
Tato část se v zásadě co nejrovnoměrněji rozdělí mezi fyzické a právnické osoby, které přihlásily osivo k uznání, a mezi přihlášené druhy, avšak může se také použít k vyloučení konkrétních pochybností.
Tato část činí nejméně 5 %.
Kontrolní odběr vzorků se nevztahuje na automatický odběr vzorků.
Členské státy porovnají úředně odebrané vzorky osiva se vzorky shodné partie osiva odebranými pod úředním dohledem.
f) Členské státy stanoví pravidla pro sankce za porušení vnitrostátních předpisů o zkouškách pod úředním dohledem přijatých na základě této směrnice.
Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Sankce mohou spočívat také v tom, že orgán příslušný k uznávání osiva odebere úředně schváleným odběratelům vzorků úřední schválení podle písmene a), pokud úmyslně nebo z nedbalosti poruší pravidla pro úřední zkoušky.
Členské státy zajistí, že se v případě takového porušení pravidel zruší všechna uznání odebraného osiva, ledaže lze prokázat, že dané osivo skutečně splňuje veškeré požadavky.
1b. Další opatření pro odběr vzorků osiva pod úředním dohledem mohou být přijata postupem podle čl. 21 odst. 2."
5. V článku 15 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. Členské státy rovněž stanoví, že osivo obilovin sklizené ve třetí zemi musí být na žádost úředně uznáno, jestliže:
a) pochází bezprostředně:
i) ze základního osiva nebo certifikovaného osiva první generace úředně uznaného v jednom nebo více členských státech nebo ve třetí zemi, u níž byla určena rovnocennost podle čl. 16 odst. 1 písm. b),
nebo
ii) z křížení základního osiva úředně uznaného v jednom členském státě se základním osivem úředně uznaným ve třetí zemi uvedené v bodě i);
b) bylo podrobeno přehlídce vyhovující požadavkům stanoveným v rozhodnutí o rovnocennosti přijatém podle čl. 16 odst. 1 písm. a) pro danou kategorii;
c) úřední zkouškou bylo zjištěno, že splňuje požadavky stanovené v příloze II pro danou kategorii."
6. V čl. 16 odst. 1 se písmeno b) nahrazuje tímto:
"b) zda osivo obilovin sklizené v určité třetí zemi, které poskytuje stejné záruky vlastností a opatření provedených k jeho zkoušení, zajištění jeho pravosti, jeho označování a jeho kontroly, je v tomto ohledu rovnocenné osivu, které bylo sklizeno ve Společenství a které odpovídá této směrnici."
Článek 3
Směrnice 2002/54/ES se mění takto:
1. V článku 2 se odstavec 1 mění takto:
a) v písmenu c) se bod iv) nahrazuje tímto:
"iv) u kterého bylo úřední zkouškou nebo v případě požadavků stanovených v příloze II buď úřední zkouškou, nebo zkouškou provedenou pod úředním dohledem zjištěno splnění požadavků uvedených v bodech i), ii) a iii);"
b) v písmenu d) se bod iv) nahrazuje tímto:
"iv) u kterého bylo úřední zkouškou nebo zkouškou provedenou pod úředním dohledem zjištěno splnění požadavků stanovených v bodech i), ii) a iii);".
2. V článku 2 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. Při provádění zkoušky pod úředním dohledem podle odst. 1 písm. c) bodu iv) a písm. d) bodu iv) musí být splněny tyto požadavky:
A. Přehlídka
a) Inspektoři
i) mají nezbytnou odbornou způsobilost,
ii) nemají na provádění zkoušek osobní zájem,
iii) jsou úředně schváleni orgánem daného členského státu příslušným k uznávání osiva, přičemž toto schválení je podmíněno buď složením přísahy, nebo podepsáním písemného prohlášení, v němž se zavazují dodržovat pravidla platná pro úřední zkoušky,
iv) provádějí přehlídky pod úředním dohledem podle pravidel platných pro úřední přehlídky.
b) Množitelské porosty, které jsou předmětem přehlídky, pocházejí z osiva, které bylo podrobeno úřední následné kontrole s uspokojivými výsledky.
c) Část množitelských porostů je předmětem přehlídky prováděné úředními inspektory.
Tato část činí nejméně 5 %.
d) Část vzorků partií osiva sklizeného z množitelských porostů se odebere pro úřední následné kontroly a případně pro laboratorní zkoušky osiva týkající se odrůdové pravosti a odrůdové čistoty.
e) Členské státy stanoví pravidla pro sankce za porušení vnitrostátních předpisů o zkouškách pod úředním dohledem přijatých na základě této směrnice.
Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Sankce mohou spočívat také v tom, že orgán příslušný k uznávání osiva odebere úředně schváleným inspektorům úřední schválení podle písm. a) bodu iii), pokud úmyslně nebo z nedbalosti poruší pravidla pro úřední zkoušky.
Členské státy zajistí, že se v případě takového porušení pravidel zruší všechna uznání přezkoušeného osiva, ledaže lze prokázat, že dané osivo skutečně splňuje veškeré požadavky.
B. Zkoušení osiva
a) Zkoušení osiva se provádí ve zkušebních laboratořích schválených k tomuto účelu orgánem příslušným k uznávání osiva dotyčného členského státu za podmínek stanovených v písmenech b) až d).
b) V laboratoři je analytik osiva, který je přímo odpovědný za technické operace laboratoře a má potřebnou kvalifikaci pro technickou správu laboratoře provádějící zkoušky osiva.
Tito analytici osiva mají nezbytnou odbornou způsobilost získanou v rámci odborné přípravy organizované za podmínek platných pro úřední analytiky osiva a potvrzenou úředními zkouškami.
Laboratoř se nachází v prostorách, které i s jejich vybavením považují příslušné orgány k uznávání osiva za uspokojivé pro provádění zkoušek osiva v rozsahu schválení.
Zkoušení osiva se provádí v souladu s platnými mezinárodními metodami.
c) Laboratoře pro zkoušení osiva jsou:
i) nezávislé laboratoře
nebo
ii) laboratoře patřící semenářskému podniku.
V případě uvedeném v bodě ii) může laboratoř provádět zkoušky pouze u partií osiva vyprodukovaných jménem semenářského podniku, kterému laboratoř patří, není-li mezi tímto semenářským podnikem, žadatelem o uznání a orgánem příslušným k uznávání osiva dohodnuto jinak.
d) Laboratorní zkoušky osiva podléhají vhodnému dohledu orgánu příslušného k uznávání osiva.
e) Pro účely dohledu uvedeného v písmenu d) se určitá část partií osiva přihlášených k úřednímu uznání v rámci zkoušky kontrolně přezkouší úředním zkoušením osiva.
Tato část se v zásadě co nejrovnoměrněji rozdělí mezi fyzické a právnické osoby, které přihlásily osivo k uznání, a mezi přihlášené druhy, avšak může se také použít k vyloučení konkrétních pochybností.
Tato část činí nejméně 5 %.
f) Členské státy stanoví pravidla pro sankce za porušení vnitrostátních předpisů o zkouškách pod úředním dohledem přijatých na základě této směrnice.
Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Sankce mohou spočívat také v tom, že orgán příslušný k uznávání osiva odebere úředně schváleným zkušebním laboratořím úřední schválení podle písmene a), pokud úmyslně nebo z nedbalosti poruší pravidla pro úřední zkoušky.
Členské státy zajistí, že se v případě takového porušení pravidel zruší všechna uznání přezkoušeného osiva, ledaže lze prokázat, že dané osivo skutečně splňuje veškeré požadavky."
3. V čl. 2 odst. 4 se zrušuje druhý pododstavec.
4. Článek 9 se mění takto:
a) odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. Členské státy stanoví, že v průběhu kontroly odrůd a při zkouškách osiva pro uznání musí být vzorky odebírány úředně nebo pod úředním dohledem pomocí vhodných metod.
Odběr vzorků osiva pro účely kontrol podle článku 25 však musí být prováděn úředně.";
b) vkládají se nové odstavce 1a a 1b, které znějí:
"1a Při odběru vzorků osiva pod úředním dohledem podle odstavce 1 musí být splněny tyto požadavky:
a) Odběr vzorků osiva provádějí odběratelé vzorků, kteří k tomu byli zmocněni orgánem daného členského státu příslušným k uznávání osiva za podmínek stanovených v písmenech b), c) a d).
b) Odběratelé vzorků mají nezbytnou odbornou způsobilost získanou v rámci odborné přípravy organizované za podmínek platných pro úřední odběratele vzorků osiva a potvrzenou úředními zkouškami.
Odběr vzorků osiva je prováděn v souladu s platnými mezinárodními metodami.
c) Odběratelé vzorků osiva jsou:
i) nezávislé fyzické osoby,
ii) osoby zaměstnané fyzickými nebo právnickými osobami, mezi jejichž činnosti nepatří produkce osiva, množení osiva, zpracování osiva ani prodej osiva,
nebo
iii) osoby zaměstnané fyzickými nebo právnickými osobami, mezi jejichž činnosti patří produkce osiva, množení osiva, zpracování osiva nebo prodej osiva.
V případě uvedeném v bodě iii) může odběratel vzorků osiva provádět odběr vzorků osiva pouze u partií osiva vyprodukovaných jménem jeho zaměstnavatele, není-li mezi zaměstnavatelem, žadatelem o uznání a orgánem příslušným k uznávání osiva dohodnuto jinak.
d) Odběr vzorků osiva prováděný těmito odběrateli vzorků podléhá řádnému dohledu, který vykonává orgán příslušný k uznávání osiva.
Při provádění automatického odběru vzorků je nutno dodržovat vhodné postupy a zajistit úřední dohled.
e) Pro účely dohledu uvedeného v písmenu d) je určitá část partií osiva přihlášených k úřednímu uznání v rámci zkoušky předmětem kontrolního odběru vzorků úředními odběrateli vzorků osiva.
Tato část se v zásadě co nejrovnoměrněji rozdělí mezi fyzické a právnické osoby, které přihlásily osivo k uznání, avšak může se také použít k vyloučení konkrétních pochybností.
Tato část činí nejméně 5 %.
Kontrolní odběr vzorků se nevztahuje na automatický odběr vzorků.
Členské státy porovnají úředně odebrané vzorky osiva se vzorky shodné partie osiva odebranými pod úředním dohledem.
f) Členské státy stanoví pravidla pro sankce za porušení vnitrostátních předpisů o zkouškách pod úředním dohledem přijatých na základě této směrnice.
Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Sankce mohou spočívat také v tom, že orgán příslušný k uznávání osiva odebere úředně schváleným odběratelům vzorků úřední schválení podle písmene a), pokud úmyslně nebo z nedbalosti poruší pravidla pro úřední zkoušky.
Členské státy zajistí, že se v případě takového porušení pravidel zruší všechna uznání odebraného osiva, ledaže lze prokázat, že dané osivo skutečně splňuje veškeré požadavky.
1b. Další opatření pro odběr vzorků osiva pod úředním dohledem mohou být přijata postupem podle čl. 28 odst.2."
5. V článku 22 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. Členské státy rovněž stanoví, že osivo řepy sklizené ve třetí zemi musí být na žádost úředně uznáno, jestliže:
a) pochází bezprostředně ze základního osiva úředně uznaného v jednom nebo více členských státech nebo ve třetí zemi, u níž byla určena rovnocennost podle čl. 23 odst. 1 písm. b);
b) bylo podrobeno přehlídce vyhovující požadavkům stanoveným v rozhodnutí o rovnocennosti přijatém podle čl. 23 odst. 1 písm. a) pro danou kategorii;
c) úřední zkouškou bylo zjištěno, že splňuje požadavky stanovené v příloze I části B pro danou kategorii."
6. V čl. 23 odst. 1 se písmeno b) nahrazuje tímto:
"b) osivo řepy sklizené v určité třetí zemi, které poskytuje stejné záruky vlastností a opatření provedených k jeho zkoušení, zajištění jeho pravosti, označování a kontroly, je v tomto ohledu rovnocenné osivu, které bylo sklizeno ve Společenství a které odpovídá této směrnici."
7. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 30a
Členský stát může být na vlastní žádost postupem podle čl. 28 odst. 2 zcela nebo zčásti osvobozen od povinnosti používat tuto směrnici s výjimkou článku 20, pokud má na jeho území pěstování řepy a uvádění osiva řepy na trh minimální hospodářský význam."
Článek 4
Směrnice 2002/57/ES se mění takto:
1. V článku 2 se odstavec 1 mění takto:
a) v písmenu c) se bod iv) nahrazuje tímto:
"iv) u kterého bylo úřední zkouškou nebo v případě požadavků stanovených v příloze II buď úřední zkouškou, nebo zkouškou provedenou pod úředním dohledem zjištěno splnění požadavků stanovených v bodech i), ii) a iii.";
b) v písm. d) bodě 1 se podbod ii) nahrazuje tímto:
"ii) u kterého bylo úřední zkouškou nebo v případě požadavků stanovených v příloze II buď úřední zkouškou, nebo zkouškou provedenou pod úředním dohledem zjištěno splnění požadavků stanovených v podbodě i),";
c) v písm. d) bodě 2 se podbod iii) nahrazuje tímto:
"iii) u kterého bylo úřední zkouškou nebo v případě požadavků stanovených v příloze II buď úřední zkouškou, nebo zkouškou provedenou pod úředním dohledem zjištěno splnění požadavků stanovených v podbodech i) a ii),";
d) v písmenu e) se bod iv) nahrazuje tímto:
"iv) u kterého bylo úřední zkouškou nebo zkouškou provedenou pod úředním dohledem zjištěno splnění požadavků stanovených v bodech i), ii) a iii),";
e) v písmenu f) se bod iv) nahrazuje tímto:
"iv) u kterého bylo úřední zkouškou nebo zkouškou provedenou pod úředním dohledem zjištěno splnění požadavků stanovených v bodech i), ii) a iii),";
f) v písm. g) se bod iv) nahrazuje tímto:
"iv) u kterého bylo úřední zkouškou nebo zkouškou provedenou pod úředním dohledem zjištěno splnění požadavků stanovených v bodech i), ii) a iii),";
g) v písmenu h) se bod iv) nahrazuje tímto:
"iv) u kterého bylo úřední zkouškou nebo zkouškou provedenou pod úředním dohledem zjištěno splnění požadavků stanovených v bodech i), ii) a iii),";
h) v písmenu i) se bod iv) nahrazuje tímto:
"iv) u kterého bylo úřední zkouškou nebo zkouškou provedenou pod úředním dohledem zjištěno splnění požadavků stanovených v bodech i), ii) a iii),";
i) v písmenu j) se bod iii) nahrazuje tímto:
"iii) u kterého bylo úřední zkouškou nebo zkouškou provedenou pod úředním dohledem zjištěno splnění požadavků stanovených v bodech i) a ii),".
2. V článku 2 se odstavec 5 nahrazuje tímto:
"5. Při provádění zkoušky pod úředním dohledem podle odst. 1 písm. c) bodu iv), písm. d) bodu 1 podbodu ii) a bodu 2 podbodu iii), písm. e) bodu iv), písm. f) bodu iv), písm. g) bodu iv), písm. h) bodu iv), písm. i) bodu iv) a písm. j) bodu iii) musí být splněny tyto požadavky:
A. Přehlídka
a) Inspektoři
i) mají nezbytnou odbornou způsobilost,
ii) nemají na provádění zkoušek osobní zájem,
iii) jsou úředně schváleni orgánem daného členského státu příslušným k uznávání osiva, přičemž toto schválení je podmíněno buď složením přísahy, nebo podepsáním písemného prohlášení, v němž se zavazují dodržovat pravidla platná pro úřední zkoušky,
iv) provádějí přehlídky pod úředním dohledem podle pravidel platných pro úřední přehlídky.
b) Množitelské porosty, které jsou předmětem přehlídky, pocházejí z osiva, které bylo podrobeno úřední následné kontrole s uspokojivými výsledky.
c) Část množitelských porostů je předmětem přehlídky prováděné úředními inspektory.
Tato část činí nejméně 5 %.
d) Část vzorků partií osiva sklizeného z množitelských porostů se odebere pro úřední následné kontroly a případně pro laboratorní zkoušky osiva týkající se odrůdové pravosti a odrůdové čistoty.
e) Členské státy stanoví pravidla pro sankce za porušení vnitrostátních předpisů o zkouškách pod úředním dohledem přijatých na základě této směrnice.
Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Sankce mohou spočívat také v tom, že orgán příslušný k uznávání osiva odebere úředně schváleným inspektorům úřední schválení podle písm. a) bodu iii), pokud úmyslně nebo z nedbalosti poruší pravidla pro úřední zkoušky.
Členské státy zajistí, že se v případě takového porušení pravidel zruší všechna uznání přezkoušeného osiva, ledaže lze prokázat, že dané osivo skutečně splňuje veškeré požadavky.
B. Zkoušení osiva
a) Zkoušení osiva se provádí ve zkušebních laboratořích schválených k tomuto účelu orgánem daného členského státu příslušným k uznávání osiva za podmínek stanovených v písmenech b) až d).
b) V laboratoři je analytik osiva, který je přímo odpovědný za technické operace laboratoře a má potřebnou kvalifikaci pro technickou správu laboratoře provádějící zkoušky osiva.
Tito analytici osiva mají nezbytnou odbornou způsobilost získanou v rámci odborné přípravy organizované za podmínek platných pro úřední analytiky osiva a potvrzenou úředními zkouškami.
Laboratoř se nachází v prostorách, které i s jejich vybavením považují orgány příslušné k uznávání osiva za uspokojivé pro provádění zkoušek osiva v rozsahu schválení.
Zkoušení osiva se provádí v souladu s platnými mezinárodními metodami.
c) Laboratoře pro zkoušení osiva jsou:
i) nezávislé laboratoře
nebo
ii) laboratoře patřící semenářskému podniku.
V případě uvedeném v bodě ii) může laboratoř provádět zkoušky pouze u partií osiva vyprodukovaných jménem semenářského podniku, kterému laboratoř patří, není-li mezi tímto semenářským podnikem, žadatelem o uznání a orgánem příslušným k uznávání osiva dohodnuto jinak.
d) Laboratorní zkoušky osiva podléhají vhodnému dohledu orgánu příslušného k uznávání osiva.
e) Pro účely dohledu uvedeného v písmenu d) se určitá část partií osiva přihlášených k úřednímu uznání v rámci zkoušky kontrolně přezkouší úředním zkoušením osiva.
Tato část se v zásadě co nejrovnoměrněji rozdělí mezi fyzické a právnické osoby, které přihlásily osivo k uznání, a mezi přihlášené druhy, avšak může se také použít k vyloučení konkrétních pochybností.
Tato část činí nejméně 5 %.
f) Členské státy stanoví pravidla pro sankce za porušení vnitrostátních předpisů o zkouškách pod úředním dohledem přijatých na základě této směrnice.
Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Sankce mohou spočívat také v tom, že orgán příslušný k uznávání osiva odebere úředně schváleným zkušebním laboratořím úřední schválení podle písmene a), pokud úmyslně nebo z nedbalosti poruší pravidla pro úřední zkoušky.
Členské státy zajistí, že se v případě takového porušení pravidel zruší všechna uznání přezkoušeného osiva, ledaže lze prokázat, že dané osivo skutečně splňuje veškeré požadavky."
3. V čl. 2 odst. 6 se zrušuje druhý pododstavec.
4. Článek 9 se mění takto:
a) odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. Členské státy stanoví, že v průběhu kontroly odrůd a při zkouškách osiva pro uznání a obchodního osiva musí být vzorky odebírány úředně nebo pod úředním dohledem pomocí vhodných metod.
Odběr vzorků osiva pro účely kontrol podle článku 22 však musí být prováděn úředně.";
b) vkládají se nové odstavce, které znějí:
"1a. Při odběru vzorků osiva pod úředním dohledem podle odstavce 1 musí být splněny tyto požadavky:
a) Odběr vzorků osiva provádějí odběratelé vzorků, kteří k tomu byli zmocněni orgánem daného členského státu příslušným k uznávání osiva za podmínek stanovených v písmenech b), c) a d).
b) Odběratelé vzorků mají nezbytnou odbornou způsobilost získanou v rámci odborné přípravy organizované za podmínek platných pro úřední odběratele vzorků osiva a potvrzenou úředními zkouškami.
Odběr vzorků osiva je prováděn v souladu s platnými mezinárodními metodami.
c) Odběratelé vzorků jsou:
i) nezávislé fyzické osoby,
ii) osoby zaměstnané fyzickými nebo právnickými osobami, mezi jejichž činnosti nepatří produkce osiva, množení osiva, zpracování osiva ani prodej osiva,
nebo
iii) osoby zaměstnané fyzickými nebo právnickými osobami, mezi jejichž činnosti patří produkce osiva, množení osiva, zpracování osiva nebo prodej osiva.
V případě uvedeném v bodě iii) může odběratel vzorků osiva provádět odběr vzorků osiva pouze u partií osiva vyprodukovaných jménem jeho zaměstnavatele, není-li mezi zaměstnavatelem, žadatelem o uznání a orgánem příslušným k uznávání osiva dohodnuto jinak.
d) Odběr vzorků osiva prováděný těmito odběrateli vzorků podléhá vhodnému dohledu, který vykonává orgán příslušný k uznávání osiva.
Při provádění automatického odběru vzorků je nutno dodržovat vhodné postupy a zajistit úřední dohled.
e) Pro účely dohledu uvedeného v písmenu d) je určitá část partií osiva přihlášených k úřednímu uznání v rámci zkoušky předmětem kontrolního odběru vzorků úředními odběrateli vzorků osiva.
Tato část se v zásadě co nejrovnoměrněji rozdělí mezi fyzické a právnické osoby, které přihlásily osivo k uznání, a mezi přihlášené druhy, avšak může se také použít k vyloučení konkrétních pochybností.
Tato část činí nejméně 5 %.
Kontrolní odběr vzorků se nevztahuje na automatický odběr vzorků.
Členské státy porovnají úředně odebrané vzorky osiva se vzorky shodné partie osiva odebranými pod úředním dohledem.
f) Členské státy stanoví pravidla pro sankce za porušení vnitrostátních předpisů o zkouškách pod úředním dohledem přijatých na základě této směrnice.
Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Sankce mohou spočívat také v tom, že orgán příslušný k uznávání osiva odebere úředně schváleným odběratelům vzorků úřední schválení podle odst.
1 písm. a), pokud úmyslně nebo z nedbalosti poruší pravidla pro úřední zkoušky. Členské státy zajistí, že se v případě takového porušení pravidel zruší všechna uznání odebraného osiva, ledaže lze prokázat, že dané osivo skutečně splňuje veškeré požadavky.
1b. Další opatření pro odběr vzorků osiva pod úředním dohledem mohou být přijata postupem podle čl. 25 odst. 2."
5. V článku 19 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. Členské státy rovněž stanoví, že osivo olejnin a přadných rostlin sklizené ve třetí zemi musí být na žádost úředně uznáno, jestliže:
a) pochází bezprostředně:
i) ze základního osiva nebo certifikovaného osiva první generace úředně uznaného v jednom nebo více členských státech nebo ve třetí zemi, u níž byla určena rovnocennost podle čl. 20 odst. 1 písm. b),
nebo ii) z křížení základního osiva úředně uznaného v jednom členském státě se základním osivem úředně uznaným ve třetí zemi uvedené v bodě i);
b) bylo podrobeno přehlídce vyhovující požadavkům stanoveným v rozhodnutí o rovnocennosti přijatém podle čl. 20 odst. 1 písm. a) pro danou kategorii;
c) úřední zkouškou bylo zjištěno, že splňuje požadavky stanovené v příloze II pro danou kategorii."
6. V čl. 20 odst. 1 se písmeno b) nahrazuje tímto:
"b) osivo olejnin a přadných rostlin sklizené v určité třetí zemi, které poskytuje stejné záruky vlastností a opatření provedených k jeho zkoušení, zajištění jeho pravosti, jeho označování a jeho kontroly, je v tomto ohledu rovnocenné osivu, které bylo sklizeno ve Společenství a které odpovídá této směrnici."
Článek 5
Směrnice 2002/55/ES se mění takto:
1. V článku 2 se odstavec 1 mění takto:
a) v písmenu c) se bod iv) nahrazuje tímto:
"iv) u kterého bylo úřední zkouškou nebo v případě požadavků stanovených v příloze II buď úřední zkouškou, nebo zkouškou provedenou pod úředním dohledem zjištěno splnění požadavků stanovených v bodech i), ii) a iii);"
b) v písmenu d) se bod iv) nahrazuje tímto:
"iv) u kterého bylo úřední zkouškou nebo zkouškou provedenou pod úředním dohledem zjištěno splnění požadavků stanovených v bodech i), ii) a iii);".
2. V článku 2 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"4. V případě provádění zkoušek pod úředním dohledem podle odst. 1 písm. c) bodu iv) a písm. d) bodu iv) musí být splněny tyto požadavky:
A. Přehlídka
a) Inspektoři
i) mají nezbytnou odbornou způsobilost,
ii) nemají na provádění zkoušek osobní zájem,
iii) jsou úředně schváleni orgánem daného členského státu příslušným k uznávání osiva, přičemž toto schválení je podmíněno buď složením přísahy, nebo podepsáním písemného prohlášení, v němž se zavazují dodržovat pravidla platná pro úřední zkoušky,
iv) provádějí zkoušky pod úředním dohledem podle pravidel platných pro úřední zkoušky.
b) Množitelské porosty, které mají být předmětem přehlídky, pocházejí z osiva, které bylo podrobeno úřední následné kontrole s uspokojivými výsledky.
c) Část množitelských porostů je předmětem přehlídky prováděné úředními inspektory.
Tato část činí nejméně 5 %.
d) Část vzorků partií osiva sklizeného z množitelských porostů se odebere pro úřední následné kontroly a případně pro laboratorní zkoušky osiva týkající se odrůdové pravosti a odrůdové čistoty.
e) Členské státy stanoví pravidla pro sankce za porušení vnitrostátních předpisů o zkouškách pod úředním dohledem přijatých na základě této směrnice.
Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Sankce mohou spočívat také v tom, že orgán příslušný k uznávání osiva odebere úředně schváleným inspektorům úřední schválení podle písm. a) bodu iii), pokud úmyslně nebo z nedbalosti poruší pravidla pro úřední zkoušky.
Členské státy zajistí, že se v případě takového porušení pravidel zruší všechna uznání přezkoušeného osiva, ledaže lze prokázat, že dané osivo skutečně splňuje veškeré požadavky.
B. Zkoušení osiva
a) Zkoušení osiva se provádí ve zkušebních laboratořích schválených k tomuto účelu orgánem daného členského státu příslušným k uznávání osiva za podmínek stanovených v písmenech b) až d).
b) V laboratoři je analytik osiva, který je přímo odpovědný za technické operace laboratoře a má potřebnou kvalifikaci pro technickou správu laboratoře provádějící zkoušky osiva.
Tito analytici osiva mají nezbytnou odbornou způsobilost získanou v rámci odborné přípravy organizované za podmínek platných pro úřední analytiky osiva a potvrzenou úředními zkouškami.
Laboratoř se nachází v prostorách, které i s jejich vybavením považují orgány příslušné k uznávání osiva za uspokojivé pro provádění zkoušek osiva v rozsahu schválení.
Zkoušení osiva se provádí v souladu s platnými mezinárodními metodami.
c) Laboratoře pro zkoušení osiva jsou:
i) nezávislé laboratoře
nebo
ii) laboratoře patřící semenářskému podniku.
V případě uvedeném v bodě ii) může laboratoř provádět zkoušky pouze u partií osiva vyprodukovaných jménem semenářského podniku, kterému laboratoř patří, není-li mezi tímto semenářským podnikem, žadatelem o uznání a orgánem příslušným k uznávání osiva dohodnuto jinak.
d) Laboratorní zkoušky osiva podléhají vhodnému dohledu orgánu příslušného k uznávání osiva.
e) Pro účely dohledu uvedeného v písmenu d) se určitá část partií osiva přihlášených k úřednímu uznání v rámci zkoušky kontrolně přezkouší úředním zkoušením osiva.
Tato část se v zásadě co nejrovnoměrněji rozdělí mezi fyzické a právnické osoby, které přihlásily osivo k uznání, a mezi přihlášené druhy, avšak může se také použít k vyloučení konkrétních pochybností.
Tato část činí nejméně 5 %.
f) Členské státy stanoví pravidla pro sankce za porušení vnitrostátních předpisů o zkouškách pod úředním dohledem přijatých na základě této směrnice.
Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Sankce mohou spočívat také v tom, že orgán příslušný k uznávání osiva odebere úředně schváleným zkušebním laboratořím úřední schválení podle písmene a), pokud úmyslně nebo z nedbalosti poruší pravidla pro úřední zkoušky.
Členské státy zajistí, že se v případě takového porušení pravidel zruší všechna uznání přezkoušeného osiva, ledaže lze prokázat, že dané osivo skutečně splňuje veškeré požadavky."
3. Článek 25 se mění takto:
a) odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. Členské státy stanoví, že při zkouškách osiva pro uznání musí být vzorky odebírány úředně nebo pod úředním dohledem pomocí vhodných metod.
Odběr vzorků osiva pro účely kontrol podle článku 39 však musí být prováděn úředně.
Tato ustanovení se vztahují rovněž na odběr vzorků standardního osiva pro následné kontroly.";
b) vkládají se nové odstavce, které znějí:
"1a. Při odběru vzorků osiva pod úředním dohledem podle odstavce 1 musí být splněny tyto požadavky:
a) Odběr vzorků osiva provádějí odběratelé vzorků, kteří k tomu byli zmocněni orgánem daného členského státu příslušným k uznávání osiva za podmínek stanovených v písmenech b), c) a d).
b) Odběratelé vzorků mají nezbytnou odbornou způsobilost získanou v rámci odborné přípravy organizované za podmínek platných pro úřední odběratele vzorků osiva a potvrzenou úředními zkouškami.
Odběr vzorků osiva je prováděn v souladu s platnými mezinárodními metodami.
c) Odběratelé vzorků jsou:
i) nezávislé fyzické osoby,
ii) osoby zaměstnané fyzickými nebo právnickými osobami, mezi jejichž činnosti nepatří produkce osiva, množení osiva, zpracování osiva ani prodej osiva,
nebo
iii) osoby zaměstnané fyzickými nebo právnickými osobami, mezi jejichž činnosti patří produkce osiva, množení osiva, zpracování osiva nebo prodej osiva.
V případě uvedeném v bodě iii) může odběratel vzorků osiva provádět odběr vzorků osiva pouze u partií osiva vyprodukovaných jménem jeho zaměstnavatele, není-li mezi zaměstnavatelem, žadatelem o uznání a orgánem příslušným k uznávání osiva dohodnuto jinak.
d) Odběr vzorků osiva prováděný těmito odběrateli vzorků podléhá řádnému dohledu, který vykonává orgán příslušný k uznávání osiva.
Při provádění automatického odběru vzorků je nutno dodržovat vhodné postupy a zajistit úřední dohled.
e) Pro účely dohledu uvedeného v písmenu d) je určitá část partií osiva přihlášených k úřednímu uznání v rámci zkoušky předmětem kontrolního odběru vzorků úředními odběrateli vzorků osiva.
Tato část se v zásadě co nejrovnoměrněji rozdělí mezi fyzické a právnické osoby, které přihlásily osivo k uznání, avšak může se také použít k vyloučení konkrétních pochybností.
Tato část činí nejméně 5 %.
Kontrolní odběr vzorků se nevztahuje na automatický odběr vzorků.
Členské státy porovnají úředně odebrané vzorky osiva se vzorky shodné partie osiva odebranými pod úředním dohledem.
f) Členské státy stanoví pravidla pro sankce za porušení vnitrostátních předpisů o zkouškách pod úředním dohledem přijatých na základě této směrnice.
Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Sankce mohou spočívat také v tom, že orgán příslušný k uznávání osiva odebere úředně schváleným odběratelům vzorků úřední schválení podle písmene a), pokud úmyslně nebo z nedbalosti poruší pravidla pro úřední zkoušky.
Členské státy zajistí, že se v případě takového porušení pravidel zruší všechna uznání odebraného osiva, ledaže lze prokázat, že dané osivo skutečně splňuje veškeré požadavky.
1b. Další opatření pro provádění odběru vzorků osiva pod úředním dohledem mohou být přijata postupem podle čl. 46 odst. 2."
Článek 6
V článku 4 rozhodnutí 98/320/ES se datum " 27. dubna 2005" nahrazuje datem " 30. září 2005".
Článek 7
Do 1. října 2010 předloží Komise podrobné hodnocení zjednodušení postupů uznávání zavedeného touto směrnicí.
Toto hodnocení se zaměří zejména na výkonnost systému dohledu a na jeho případné důsledky pro jakost osiva.
Článek 8
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. října 2005.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi ustanoveními těchto předpisů a této směrnice.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 9
Tato směrnice vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 10
Tato směrnice je určena členským státům.
Obecné zásady Evropské centrální banky
ze dne 13. února 2004,
kterými se mění obecné zásady ECB/2003/2 o některých požadavcích Evropské centrální banky týkajících se statistické zpravodajské povinnosti a o postupech používaných národními centrálními bankami při vykazování statistických informací v oblasti měnové a bankovní statistiky
(ECB/2004/1)
(2004/268/ES)
RADA GUVERNÉRŮ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY,
s ohledem na statut Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky, a zejména na článek 5.1, článek 12.1 a článek 14.3 tohoto statutu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení ECB/2001/13 ze dne 22. listopadu 2001 o konsolidované rozvaze sektoru měnových finančních institucí [1] vyžaduje, aby měnové finanční instituce vykazovaly čtvrtletní statistické údaje členěné podle zemí a měn.
Dne 18. září 2003 byla přijata změna tohoto nařízení, aby toto nařízení obsahovalo povinnost měnových finančních institucí vykazovat údaje ohledně zemí, které přistupují k Evropské unii (EU) dne 1. května 2004.
(2) Změna nařízení zakládá pružný přístup, podle kterého nemusí být tyto údaje vykazovány, pokud jsou nevýznamné.
Pokud údaje shromážděné na vyšší úrovni agregace ukazují, že pravděpodobně nebudou významné, mohou národní centrální banky rozhodnout, že nebudou vykazování těchto údajů vyžadovat.
Evropská centrální banka (ECB) a měnové finanční instituce by měly být pravidelně informovány o tom, zda jsou údaje významné či nikoli.
(3) Pokud národní centrální banky rozhodnou, že vykazování údajů nevyžadují, měly by v zájmu zachování kvality rozvahové statistiky sektoru měnových finančních institucí eurozóny údaje odhadnout.
Obecné zásady ECB/2003/2 ze dne 6. února 2003 o některých požadavcích Evropské centrální banky týkajících se statistické zpravodajské povinnosti a o postupech používaných národními centrálními bankami při vykazování statistických informací v oblasti měnové a bankovní statistiky [2] by proto měly být změněny tak, aby tento požadavek zahrnovaly a aby stanovily přípustné metody pro provádění odhadů.
(4) Je nezbytné provést změnu obecných zásad ECB/2003/2, neboť bylo přijato nařízení ECB/2003/9 ze dne 12. září 2003 o uplatňování minimálních rezerv [3], které přepracovalo nařízení ECB/1998/15 ze dne 1. prosince 1998 o uplatňování minimálních rezerv [4].
(5) Je též nezbytné provést další technické změny v návaznosti na změnu obecných zásad ECB/2003/2.
(6) Podle článku 12.1 a článku 14.3 statutu tvoří obecné zásady ECB nedílnou součást práva Společenství,
PŘIJALA TYTO OBECNÉ ZÁSADY:
Článek 1
Obecné zásady ECB/2003/2 se mění takto:
1. Čl. 2 odst. 4 se nahrazuje tímto: "Pro účely sestavení měnových agregátů vykazují národní centrální banky statistické informace o závazcích z vkladů a držbě hotovosti a cenných papírů ústředních vládních institucí v souladu s přílohou VII, přičemž tyto informace doplňují statistické informace poskytované v souladu s nařízením ECB/2001/13 a jsou vykazovány se stejnou četností a ve stejných lhůtách jako statistické informace podle uvedeného nařízení."
2. V článku 2 se vkládá nový odstavec 5a, který zní:
"5a. Pokud nejsou údaje v buňkách tabulek 3 a 4 části 2 přílohy I nařízení ECB/2001/13, které jsou označeny symbolem "#", vykazovány, provedou se jejich odhady podle standardů stanovených v příloze VIII."
3. Čl. 3 odst. 2 se nahrazuje tímto: "Za účelem prověření přesnosti současných standardních odpočtů ze základu pro stanovení minimálních rezerv, které mohou úvěrové instituce uplatňovat na hodnotu zůstatku svých dluhových cenných papírů emitovaných s dohodnutou splatností do dvou let v souladu s čl. 3 odst. 2 nařízení ECB/2003/9 ze dne 12. září 2003 o uplatňování minimálních rezerv [5], ECB provádí každý měsíc výpočty s využitím statistických informací ke konci měsíce, které úvěrové instituce předávají národním centrálním bankám v souladu s nařízením ECB/2001/13. Národní centrální banky sestavují požadované agregáty podle přílohy XVI a vykazují tyto agregáty ECB."
4. Čl. 7 odst. 2 a odst. 3 se zrušuje.
5. Příloha III se nahrazuje textem uvedeným v příloze I těchto obecných zásad.
6. Přílohy VII, XIII, XV, XVIII a XX se mění v souladu s přílohou II těchto obecných zásad.
7. Příloha VIII se nahrazuje textem uvedeným v příloze III těchto obecných zásad.
8. Příloha IX se nahrazuje textem uvedeným v příloze IV těchto obecných zásad.
9. Příloha XVII (s výjimkou dodatku) se nahrazuje textem uvedeným v příloze V těchto obecných zásad.
10. Příloha XXI se zrušuje.
Článek 2
Tyto obecné zásady jsou určeny národním centrálním bankám členských států, které přijaly jednotnou měnu v souladu se Smlouvou o založení Evropského společenství.
Tyto obecné zásady vstupují v platnost dnem 20. února 2004.
Čl. 1 odst. 2 a odst. 7 se použije ode dne 1. května 2004.
Obecné zásady Evropské centrální banky ze dne 16. září 2004 o zadávání zakázek na eurobankovky (ECB/2004/18) (2004/703/ES)
RADA GUVERNÉRŮ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 106 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na statut Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky, a zejména na článek 16 tohoto statutu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 16 statutu uděluje Radě guvernérů Evropské centrální banky (ECB) výlučné právo povolovat vydávání eurobankovek ve Společenství.
Toto výlučné právo zahrnuje působnost vymezit právní rámec pro zadávání zakázek na eurobankovky.
106 odst. 1 Smlouvy a článku 12.1 statutu může ECB svěřit odpovědnost za vydávání eurobankovek národním centrálním bankám členských států, které přijaly euro, podle procentních podílů národních centrálních bank na upsaném základním kapitálu ECB na příslušný účetní rok, vypočtených na základě vážených podílů národních centrálních bank v klíči uvedeném v článku 29.1 statutu (dále jen Ťklíč pro upisování základního kapitáluť ).
S přihlédnutím k zásadě decentralizace a k potřebě účinného řídícího rámce by ECB dále měla svěřit odpovědnost za sjednávání a správu smluv o dodávkách týkajících se výroby eurobankovek.
105 odst. 1 Smlouvy a v článku 2 statutu tak, aby Eurosystém jednal v souladu se zásadou otevřeného tržního hospodářství s volnou soutěží, a podporoval tak efektivní umísťování zdrojů, a na straně druhé zohlednit zvláštní povahu eurobankovek, které jsou tištěny, aby byly jako bezpečný platební prostředek vydány výlučně Eurosystémem.
V souladu se zásadou decentralizace musí rámec pro zadávání zakázek na eurobankovky dále přihlédnout ke skutečnosti, že některé národní centrální banky mají své vlastní interní tiskárny, nebo k výrobě eurobankovek využívají státních tiskáren.
(4) S ohledem na výše uvedené zásady Rada guvernérů dne 10. července 2003 rozhodla, že nejpozději od 1. ledna 2012 by se na zadávání zakázek na eurobankovky měl vztahovat společný přístup Eurosystému v oblasti nabídkového řízení založený na soutěžních principech (dále jen Ťjednotné nabídkové řízení Eurosystémuť ).
Národní centrální banky, které mají interní tiskárnu, nebo které využívají státní tiskárnu, mohou rozhodnout, že se jednotného nabídkového řízení Eurosystému nezúčastní.
V těchto případech budou tyto tiskárny nadále odpovídat za výrobu eurobankovek, jež byly příslušným národním centrálním bankám přiděleny podle klíče pro upisování základního kapitálu, ale budou vyloučeny z účasti na jednotném nabídkovém řízení Eurosystému.
Národní centrální banky mohou rozhodnout, že se do jednotného nabídkového řízení Eurosystému zapojí později.
Toto rozhodnutí by bylo nezvratné.
(5) Přechodné období, které umožní jak národním centrálním bankám, tak tiskárnám, aby se připravily na tento dlouhodobý přístup, by mělo začít, jakmile se zjistí, že výroba alespoň poloviny z celkového ročního množství eurobankovek požadovaného ze strany Eurosystému bude zadávána v nabídkovém řízení a alespoň polovina všech národních centrálních bank bude v nabídkovém řízení zadávat výrobu eurobankovek, které jim byly přiděleny.
Jednotné nabídkové řízení Eurosystému se bude během přechodného období vztahovat na národní centrální banky, které výrobu eurobankovek, jež jim byly přiděleny k vydání, zadávají v nabídkovém řízení.
(6) Jednotné nabídkové řízení Eurosystému zajistí rovné podmínky pro všechny tiskárny, které se řízení zúčastní, tím, že mezi interními, státními a soukromými tiskárnami umožní hospodářskou soutěž transparentním a korektním způsobem, jenž žádné zúčastněné straně neposkytne neoprávněnou soutěžní výhodu.
S cílem zajistit tyto rovné podmínky jsou zapotřebí zvláštní pravidla týkající se složení jednotného Výboru Eurosystému pro zadávání zakázek (dále jen ŤVýbor pro zadávání zakázekť ), chování jeho členů a podmínek pro tiskárny, které se účastní jednotného nabídkového řízení Eurosystému.
(7) Eurobankovky jsou předměty citlivé a inovační povahy. Musí proto být vyráběny zcela bezpečným, kontrolovaným a důvěrným způsobem, jenž dlouhodobě zajistí spolehlivé, vysoce kvalitní a nepřetržité dodávky.
Eurosystém musí kromě toho věnovat náležitou pozornost možnému dopadu výroby eurobankovek na veřejné zdraví a bezpečnost a na životní prostředí.
Jednotné nabídkové řízení Eurosystému všechny tyto požadavky zohlední.
(8) Rada guvernérů dohlíží na veškeré klíčové suroviny a faktory pro výrobu eurobankovek a v případě potřeby přijímá přiměřená opatření s cílem zajistit jejich výběr a obstarávání tak, aby byla zajištěna kontinuita dodávek eurobanovek, a aniž by bylo dotčeno evropské soutěžní právo a působnost Evropské komise, aby Eurosystém nebyl poškozován v důsledku zneužití dominantního postavení na trhu ze strany zhotovitele nebo dodavatele.
(9) Smlouvy o dodávkách uzavřené po ukončení jednotného nabídkového řízení Eurosystému mezi zadavatelem a konkrétní tiskárnou by měly být v souladu se společnými minimálními znaky vypracovanými ECB s cílem zajistit harmonizované podmínky pro všechny tiskárny, kterým byly zadány zakázky.
(10) Po vstupu v platnost by měla Rada guvernérů tyto obecné zásady přezkoumat vzhledem k praktickým zkušenostem, jež Eurosystém získá při jejich uplatňování.
Ustanovení těchto obecných zásad by měla být v případě potřeby vykládána v souladu s pravidly směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby(1).
(11) V souladu s obecnou politikou transparentnosti uplatňovanou ECB by měly být zveřejňovány informace o nabídkovém řízení, jako jsou např. kritéria způsobilosti a kritéria pro zadání zakázky, jakož i výsledky těchto řízení.
(12) V souladu s článkem 12.1 a článkem 14.3 statutu tvoří obecné zásady ECB nedílnou součást práva Společenství,
PŘIJALA TYTO OBECNÉ ZÁSADY:
HLAVA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Definice
Pro účely těchto obecných zásad se:
1. Ťzásadou tržního odstupuť rozumí zásada, v souladu s níž je plně odděleno účetnictví interní nebo státní tiskárny od účetnictví příslušné národní centrální banky a interní nebo státní tiskárna nahrazuje veškerou administrativní a organizační podporu, kterou obdrží od své národní centrální banky.
Tato náhrada zahrnuje zejména a) dodatečné variabilní náklady, které národní centrální banka vynaloží při poskytování administrativní a organizační podpory své interní tiskárně, b) přiměřený podíl interní tiskárny na fixních nákladech spojených s administrativní a organizační podporou národní centrální banky a c) přiměřený výnos z kapitálových investic národní centrální banky v interní tiskárně.
Výše těchto příspěvků se vypočítává v tržních cenách.
Tato definice zohlední relevantní judikaturu Soudního dvora Evropských společenství, jakož i relevantní společné zásady nákladového účetnictví zvlášť vymezené Radou guvernérů;
2.
Ťdůvěrnou informacíť rozumí a) veškeré neveřejné informace týkající se jednání a výsledků jednání Výboru pro zadávání zakázek, b) veškeré informace obsažené v nabídkové dokumentaci, kterou Výboru pro zadávání zakázek předloží tiskárny nebo jiné třetí osoby, c) veškeré informace obsahující obchodní tajemství nebo technické či obchodní informace důvěrné povahy nebo chráněné právem duševního vlastnictví, které souvisejí s výrobou eurobankovek, d) informace uvedené v technické specifikaci pro každou nominální hodnotu eurobankovky a e) veškeré další informace týkající se výroby eurobankovek, jež jsou označeny jako důvěrné nebo které by vzhledem k jejich povaze rozumná osoba považovala za důvěrné;
3. Ťzadavateliť rozumí buď národní centrální banky, jež uzavírají smlouvy o dodávkách s tiskárnami, kterým byla zadána zakázka na výrobu v souladu s jednotným nabídkovým řízením Eurosystému, nebo ECB, která jedná jménem těchto národních centrálních bank;
4. Ťkontrolouť rozumí vztah mezi mateřským podnikem a dceřiným podnikem ve všech případech uvedených v čl. 1 odst. 1 a 2 sedmé směrnice Rady 83/349/EHS ze dne 13. června 1983 založené na čl. 54 odst. 3 písm. g) Smlouvy, o konsolidovaných účetních závěrkách(2) nebo podobný vztah mezi jakoukoli právnickou osobou a podnikem, kde se dceřiný podnik jiného dceřiného podniku považuje za dceřiný podnik mateřského podniku, který stojí v čele těchto podniků;
5.
Ťpožadavky na jakost výroby eurobankovekť (EBQR) rozumí dokumentace, která vymezuje společné požadavky na jakost, pokud jde o výrobu, akceptaci a validaci eurobankovek, a která je pravidelně přezkoumávána Rada guvernérů;
6.
Ťochraňovanými hodnotami eurať rozumí zcela nebo zčásti vytištěné eurobankovky, části eurobankovek a jiné materiály a informace, které vyžadují bezpečnostní ochranu a jejichž ztráta, krádež, zpřístupnění nebo zveřejnění by mohly poškodit integritu eurobankovek nebo napomoci při výrobě padělků eurobankovek nebo jejich částí;
7.
Ťinterní tiskárnouť rozumí každá tiskárna, jež je a) po právní i organizační stránce součástí národní centrální banky, nebo b) samostatný podnik, ve kterém národní centrální banka má přímo nebo prostřednictvím kontroly alespoň 50 % hlasovacích práv nebo vlastní alespoň 50 % základního kapitálu, nebo c) samostatný podnik, ve kterém národní centrální banka jmenuje více než polovinu členů rozhodovacích orgánů;
8.
Ťveřejnou mocíť se rozumí veškerá veřejná moc, včetně státu a regionálních či místních samosprávných celků;
9.
Ťstátní tiskárnouť rozumí každá tiskárna, ve které veřejná moc a) má přímo nebo prostřednictvím kontroly alespoň 50 % hlasovacích práv nebo vlastní alespoň 50 % základního kapitálu, nebo b) jmenuje více než polovinu členů rozhodovacích orgánů;
10. Ťomezeným řízenímť rozumí zadávací řízení, ve kterém mohou podat nabídky pouze tiskárny, jež splňují kritéria způsobilosti vymezená v těchto obecných zásadách;
11.
Ťsmlouvou o dodávkáchť rozumí písemně sjednaná smlouva mezi zadavatelem a tiskárnou, které byla zadána zakázka na výrobu eurobankovek za úplatu;
12.
Ťpřechodným obdobímť rozumí období, které začíná nejdříve dnem 1. ledna 2008 nebo dnem po tomto datu, který určí Rada guvernérů, jakmile na návrh Výkonné rady zjistí, že výroba alespoň poloviny z celkového ročního množství eurobankovek požadovaného Eurosystémem bude zadávána v nabídkovém řízení a alespoň polovina všech národních centrálních bank bude v nabídkovém řízení zadávat výrobu eurobankovek, které jim byly přiděleny.
Přechodné období končí nejpozději dnem 31. prosince 2011 .
Článek 2
Oblast působnosti
1. Jednotné nabídkové řízení Eurosystému začne nejpozději dne 1. ledna 2012 .
2. Zadávání zakázek na bankovky znějící na euro, jejichž hodnota v kterémkoli šestiměsíčním období přesahuje hodnotu 249000 EUR nebo kteroukoli jinou hodnotu uvedenou ve směrnici 2004/18/ES, podléhá jednotnému nabídkovému řízení Eurosystému upravenému v těchto obecných zásadách.
3. Hodnota uvedená v odstavci 2 se vypočte s přihlédnutím k úhrnným nákladům všech požadavků na výrobu eurobankovek v rámci jednotného nabídkového řízení Eurosystému včetně dodatečných nákladů, jako jsou např. náklady spojené s fyzickou likvidací odpadu souvisejícího s výrobou eurobankovek, ale bez DPH a nákladů na dopravu.
4. Hodnota smluv o dodávkách nesmí být vypočítávána s cílem vyhnout se použití těchto obecných zásad a žádná zakázka na určité požadované množství eurobankovek nesmí být se stejným cílem rozdělena.
5. Jednotné nabídkové řízení Eurosystému se nevztahuje na výzkum a vývoj eurobankovek včetně jejich grafického návrhu a přípravy tiskových podkladů.
Na tyto činnosti se vztahují zvláštní pravidla Eurosystému pro zadávání zakázek.
HLAVA II
ÚČASTNÍCI JEDNOTNÉHO NABÍDKOVÉHO ŘÍZENÍ EUROSYSTÉMU
Článek 3
Zřízení a složení Výboru pro zadávání zakázek
1. Zřizuje se Výbor pro zadávání zakázek, který se skládá ze sedmi odborníků s příslušnou profesionální zkušeností, jež jmenuje Rada guvernérů na základě návrhů ECB a národních centrálních bank a kteří jsou vybráni z řad odborně způsobilých výše postavených zaměstnanců členů Eurosystému na předem určené funkční období.
2. Úkoly sekretariátu Výboru pro zadávání zakázek zajišťuje ECB.
Článek 4
Kodex chování členů Výboru pro zadávání zakázek
1. ECB a národní centrální banky zajistí, aby každý z jejich zaměstnanců jmenovaný do Výboru pro zadávání zakázek podepsal prohlášení uvedené v příloze I těchto obecných zásad.
2. Poruší-li člen Výboru pro zadávání zakázek kodex chování uvedený v příloze I, Rada guvernérů a) odvolá tohoto člena z Výboru pro zadávání zakázek, b) pro disciplinární účely o této skutečnosti v případě potřeby informuje příslušného zaměstnavatele a c) jmenuje nástupce do Výboru pro zadávání zakázek.
3. ECB a národní centrální banky zapracují do právních dokumentů, jimiž se řídí jejich pracovní poměry s příslušnými členy Výboru pro zadávání zakázek, vhodná ustanovení, která jim v mezích platných právních předpisů umožní kontrolovat dodržování kodexu chování uvedeného v příloze I ze strany jejich členů Výboru pro zadávání zakázek a případně postihovat jeho nedodržování.
Článek 5
Úloha Rady guvernérů a Výkonné rady
1. Rada guvernérů na návrh Výkonné rady přezkoumává podmínky pro zahájení přechodného období a určí den, kterým přechodné období započne.
2. Rada guvernérů na návrh Výkonné rady rozhoduje, zda jsou tiskárny v souladu s články 7 a 8 způsobilé účastnit se jednotného nabídkového řízení Eurosystému.
3. Na návrh Výboru pro zadávání zakázek podaný prostřednictvím Výkonné rady přijme Rada guvernérů interní jednací řád Výboru pro zadávání zakázek, včetně pravidel pro hlasování.
4. Před každým jednotným nabídkovým řízením Eurosystému Rada guvernérů rozhodne, kteří členové Eurosystému mají být určeni jako zadavatelé.
5. Na návrh Výboru pro zadávání zakázek podaný prostřednictvím Výkonné rady přijme Rada guvernérů rozhodnutí o zadání zakázky na výrobu.
6. Na žádost tiskárny, která se zúčastnila jednotného nabídkového řízení Eurosystému v souladu s těmito obecnými zásadami, Rada guvernérů přezkoumá každé takové rozhodnutí před předložením stížnosti Soudnímu dvoru Evropských společenství.
7. Na návrh Výkonné rady Rada guvernérů zajistí, aby se ověřovalo dodržování pravidel a postupů stanovených v těchto obecných zásadách ze strany všech účastníků.
Článek 6
ECB a národní centrální banky
1. Národní centrální banky, nebo ECB, která jedná jménem národních centrálních bank, uzavírají smlouvy o dodávkách s tiskárnami, jimž byly zadány zakázky na výrobu, a dohlížejí na řádné plnění těchto smluv.
2. Národní centrální banky, které mají interní tiskárnu, a národní centrální banky, které využívají státní tiskárnu, mohou rozhodnout, že se jednotného nabídkového řízení Eurosystému nezúčastní.
V těchto případech jsou tyto interní nebo státní tiskárny vyloučeny z účasti na jednotném nabídkovém řízení Eurosystému a vyrábějí eurobankovky, jež byly přiděleny příslušným národním centrálním bankám podle klíče pro upisování základního kapitálu.
Národní centrální banky však mohou rozhodnout, že se jednotného nabídkového řízení Eurosystému zúčastní později.
Toto rozhodnutí je nezvratné.
3. ECB ani národní centrální banky před konáním jednotného nabídkového řízení Eurosystému neposkytují žádné důvěrné informace tiskárnám, a to včetně a) státních tiskáren a b) interních tiskáren, s výjimkou případů, kdy se příslušné národní centrální banky jednotného nabídkového řízení Eurosystému neúčastní.
Článek 7
Způsobilost tiskáren
1. Tiskárny, včetně interních a státních tiskáren, jsou způsobilé účastnit se jednotného nabídkového řízení Eurosystému za těchto podmínek:
a) tiskárny mají sídlo v členském státě Evropské unie.
Kromě toho se eurobankovky vyrábějí v zařízeních, jež se fyzicky nacházejí v členském státě;
b) tiskárny podepíší dohodu o mlčenlivosti, kterou poskytne ECB;
c) tiskárny jsou akreditovány Radou guvernérů na základě hodnocení Výkonné rady, pokud jde o dodržování:
i) bezpečnostních pravidel týkajících se výroby a skladování ochraňovaných hodnot eura, které Výkonná rada zvlášť určí s přihlédnutím ke stanovisku Výboru pro bankovky;
ii) požadavků na jakost výroby eurobankovek, které Výkonná rada zvlášť určí s přihlédnutím ke stanovisku Výboru pro bankovky;
iii) požadavků týkajících se zdraví a bezpečnosti, které Výkonná rada zvlášť určí s přihlédnutím ke stanovisku Výboru pro bankovky, a
iv) požadavků, aby při výrobě eurobankovek byla respektována ochrana životního prostředí, které Výkonná rada zvlášť určí s přihlédnutím ke stanovisku Výboru pro bankovky;
d) tiskárny, včetně interních a státních tiskáren, neobdrží žádnou podporu poskytnutou členským státem, národní centrální bankou nebo jinak ze státních prostředků, která je z jakéhokoli důvodu neslučitelná se Smlouvou, a
e) tiskárnám nebyla přidělena část výroby nebo veškerá výroba bankovek členského státu Evropské unie bez nabídkového řízení.
2. Nezávislí externí auditoři ověřují dodržování zákazu uvedeného v odstavci 1 písm. d).
Tiskárny, které jsou předmětem auditu, podávají Výboru pro zadávání zakázek o závěrech nezávislých externích auditorů každoročně zprávu.
Všechny tiskárny, které se účastní jednotného nabídkového řízení Eurosystému, za tímto účelem v plném rozsahu uvádějí své příjmy a náklady a poskytují zejména informace ohledně: a) náhrady provozních ztrát, b) toho, zda národní centrální banka nebo veřejná moc poskytla tiskárně kapitál, nevratné příspěvky nebo půjčky za zvýhodněných podmínek, c) zřeknutí se zisku ze strany národní centrální banky nebo veřejné moci, nebo nevymáhání pohledávek, d) vzdání se obvyklých výnosů z veřejných prostředků poskytnutých tiskárně ze strany národní centrální banky nebo veřejné moci a e) náhrady obdržené za finanční břemena či úkoly uložené tiskárně národní centrální bankou nebo veřejnou mocí.
3. Společné podniky, konsorcia nebo jiné právně přípustné kooperativní podniky, jakož i tiskárny, které využívají subdodavatelů, splňují podmínky pro účast v nabídkových řízeních za předpokladu, že:
a) každý člen kooperativního podniku a každý subdodavatel jednotlivě splňují kritéria způsobilosti uvedená v odstavcích 1 a 2;
b) hlavní dodavatel nebo vedoucí člen konsorcia zůstává zodpovědný za celkový proces výroby eurobankovek nezbytný ke splnění zakázky;
c) členové kooperativního podniku jsou vůči zadavateli společně a nerozdílně odpovědní za výrobu eurobankovek a
d) uchazeč informuje Výbor pro zadávaní zakázek o totožnosti a konkrétních úkolech všech členů kooperativního podniku a každého subdodavatele.
4. Všechny tiskárny, které ještě nebyly akreditovány podle odstavce 1 písm. c) a které mají sídlo v Evropské unii, mohou od ECB obdržet informace o požadavcích uvedených v tomto článku.
Před poskytnutím této informace nebo části informace Rada guvernérů na návrh Výkonné rady posoudí, zda tiskárny, které o informaci žádají, jednají v dobré víře.
Rada guvernérů v souladu s vnitrostátními právními předpisy ověří zejména osobní záznamy vlastníků a řídících pracovníků dotčených tiskáren.
Pokud tyto prověrky ukáží, že kterýkoli vlastník nebo řídící pracovník tiskárny, jež žádá o informace, byl odsouzen pro trestný čin související s jeho profesionální činností, nesmí být tato skutečnost sdělena tiskárně, která o informace žádá.
Tiskárny, které jednají v dobré víře, podepíší dohodu o mlčenlivosti, kterou poskytne ECB.
5. ECB informuje všechny akreditované tiskárny nejméně šest měsíců před zahájením jednotného nabídkového řízení Eurosystému o požadavcích Eurosystému na eurobankovky uvedených v odstavci 1 písm. c) bodech i) až iv).
Článek 8
Dodatečná kritéria způsobilosti interních a státních tiskáren
1. Interní a státní tiskárny splňují kritéria způsobilosti stanovená v článku 7 a tato dodatečná kritéria způsobilosti:
a) tiskárny mají účinné vnitřní uspořádání, jímž se provádí zásada tržního odstupu;
b) jejich výnosy a náklady jsou přičteny na základě společných zásad nákladového účetnictví, které Rada guvernérů zvlášť vymezí na návrh Výkonné rady, a
c) nezávislí externí auditoři dohlížejí na dodržování výše uvedených dodatečných kritérií způsobilosti ze strany interních a státních tiskáren.
Interní a státní tiskárny podávají o závěrech nezávislých externích auditorů každoročně zprávu Výboru pro zadávání zakázek.
2. Od okamžiku, kdy národní centrální banka rozhodne, že se její interní nebo státní tiskárna zúčastní jednotného nabídkového řízení Eurosystému, odstoupí zástupce (zástupci) této interní nebo státní tiskárny z funkce ve Výboru pro bankovky nebo jeho podskupin.
Článek 9
Vyloučení z jednotného nabídkového řízení Eurosystému
1. Pokud se pro danou zakázku zdají být nabídky mimořádně nízké v poměru k eurobankovkám, jež mají být dodány, Výbor pro zadávání zakázek, předtím než tyto nabídky odmítne, písemně požádá o poskytnutí podrobností o relevantních základních prvcích nabídky a ověří tyto základní prvky s ohledem na obdržené vysvětlení.
Zjistí-li Výbor pro zadávání zakázek, že mimořádně nízká cena nabídky je důsledkem státní podpory poskytnuté uchazeči, může být tato nabídka odmítnuta pouze z tohoto důvodu teprve po projednání s uchazečem a za předpokladu, že uchazeč není schopen v dostatečné lhůtě stanovené Výborem pro zadávání zakázek prokázat, že předmětná podpora byla poskytnuta zákonným způsobem.
2. Na návrh Výboru pro zadávání zakázek podaný prostřednictvím Výkonné rady, nebo na návrh Výkonné rady vyloučí Rada guvernérů tiskárnu z budoucí účasti na jednotném nabídkovém řízení Eurosystému, pokud nesplňuje kritéria způsobilosti uvedená v článcích 7 a 8.
Toto vyloučení zůstává v platnosti až do té doby, kdy jsou kritéria způsobilosti splněna.
Je-li interní nebo státní tiskárna, jež se účastní jednotného nabídkového řízení Eurosystému, vyloučena, zadává se výroba eurobankovek přidělených příslušné národní centrální bance podle klíče pro upisování základního kapitálu na základě jednotného nabídkového řízení Eurosystému.
3. Výbor pro zadávání zakázek může nabídku odmítnout, přestane-li tiskárna splňovat kritéria způsobilosti uvedená v těchto obecných zásadách.
V tomto ohledu Výbor pro zadávání zakázek přijímá a dokumentuje veškerá rozhodnutí.
HLAVA III
JEDNOTNÉ NABÍDKOVÉ ŘÍZENÍ EUROSYSTÉMU
Článek 10
Oddělené konání nabídkových řízení
Požadované množství eurobankovek každé nominální hodnoty je předmětem samostatného jednotného nabídkového řízení Eurosystému.
Článek 11
Omezené řízení
1. Výbor pro zadávání zakázek používá pro zadávání zakázek na eurobankovky omezené řízení.
2. Výbor pro zadávání zakázek zveřejňuje záměr zahájit omezené řízení v Úředním věstníku Evropské unie .
Toto oznámení obsahuje alespoň:
a) informaci o celkovém množství požadovaných eurobankovek, jakož i objemu výroby, který lze v nabídkovém řízení zadat, a informace o požadovaných výrobních a dodacích lhůtách;
b) kritéria způsobilosti uvedená v článcích 7 a 8;
c) lhůtu pro podání žádostí o účast a adresu, na kterou musí být žádosti zaslány;
d) požadavek na poskytnutí důkazů o dobrém finančním stavu a profesionální způsobilosti v souladu s odstavcem 3;
e) úřední jazyk Společenství, který má být používán v rámci jednotného nabídkového řízení Eurosystému.
3. Tiskárny, které podávají žádost o účast v omezeném řízení, předkládají společně s žádostí tyto důkazy týkající se jejich zdravého finančního stavu a profesionální způsobilosti:
a) kopii své roční účetní závěrky za poslední tři roky;
b) podepsané prohlášení tiskárny ověřené jejím externím auditorem, že i) v období šesti měsíců před zadáváním zakázky nedošlo k žádné zásadní změně, pokud jde o podílovou účast na jejím základním kapitálu nebo kontrolu nad ním, a že ii) v tomto období nedošlo k podstatnému zhoršení jejího finančního stavu;
c) podepsané prohlášení tiskárny ověřené jejím externím auditorem, že se na ni nevztahuje řízení o prohlášení konkursu, řízení o jejím zrušení soudem, řízení o uvalení soudní správy nebo vyrovnací řízení či podobné řízení podle vnitrostátních právních předpisů;
d) podepsané prohlášení tiskárny potvrzující, že žádný z členů jejích rozhodovacích orgánů nebyl pravomocně odsouzen pro trestný čin související s profesionální činností;
e) podepsané prohlášení tiskárny ověřené jejím externím auditorem, kterým se potvrzuje, že tiskárna splnila i) své povinnosti vztahující se k placení příspěvků na sociální zabezpečení podle právních předpisů členského státu, v němž je usazena, a ii) své povinnosti vztahující se k placení daní podle právních předpisů členského státu, v němž je usazena.
4. Pokud jde o odstavec 3 písm. b), c), d) a e), Výbor pro zadávání zakázek může ve výjimečných případech požadovat, aby tiskárna předložila dostatečné důkazy uvedené v čl. 45 odst. 3 směrnice 2004/18/ES.
5. Lhůta pro obdržení žádostí o účast nesmí být kratší než 37 kalendářních dnů ode dne, kdy bylo oznámení zakázky zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie .
6. Výbor pro zadávání zakázek zároveň písemně vyzve všechny tiskárny, které předložily dokumentaci splňující požadavky uvedené v odstavci 3, kritéria způsobilosti uvedená v článcích 7 a 8 a lhůtu uvedenou v odstavci 5, aby podaly nabídky.
K této výzvě se přikládá podpůrná dokumentace týkající se eurobankovek, které mají být předmětem zakázky.
Výzva obsahuje alespoň:
a) je-li to vhodné, adresu, na které je možné si vyžádat další informace o nabídkovém řízení, a lhůtu, do kdy je možno o ně požádat;
b) lhůtu pro obdržení nabídek, adresu, na kterou musejí být zaslány, a jazyk, ve kterém musejí být vypracovány;
c) odkaz na zveřejněné oznámení zakázky;
d) označení informací a dokumentů, které má tiskárna poskytnout.
Nabídka musí zejména splňovat veškeré předem vymezené požadavky zakázky, jako jsou jakostní normy, objem výroby, časový plán výroby a dodávek, a dále musí obsahovat podrobné informace o ceně nabízené za jednotlivá výrobní množství vymezená Výborem pro zadávání zakázek;
e) kritéria pro zadání zakázek na výrobu uvedená v článku 13.
7. Za předpokladu, že žádost byla podána včas, se dodatečné informace týkající se konkrétní zakázky poskytují všem tiskárnám nejpozději do šesti kalendářních dnů před uplynutím lhůty stanovené pro obdržení nabídek.
8. Lhůta pro obdržení písemných nabídek nesmí být kratší než 40 kalendářních dnů ode dne odeslání písemné výzvy.
9. Pokud jsou z důvodu naléhavosti lhůty stanovené v odstavcích 5 a 8 nedodržitelné, může Výbor pro zadávání zakázek stanovit tyto lhůty:
a) lhůtu pro obdržení žádostí o účast společně s požadovanými doprovodnými informacemi, jež jsou stanoveny v odstavcích 3 a 4, která nesmí být kratší než 15 kalendářních dnů ode dne původního oznámení zakázky, a
b) lhůtu pro obdržení nabídek, která nesmí být kratší než 10 kalendářních dnů ode dne odeslání výzvy k podávání nabídek.
10. Nabídky nesmí být otevřeny před uplynutím vyhlášené lhůty pro jejich obdržení.
Všechny nabídky se otevírají současně a o jejich obsahu se pořizuje písemný zápis.
V okamžiku otevírání nabídek musí být přítomna více než polovina členů Výboru pro zadávání zakázek.
11. Kromě případu uvedeného v čl. 9 odst. 3 lze obdržené nabídky odmítnout též a) nejsou-li dodrženy lhůty nebo b) pokud nebyly předloženy veškeré informace či dokumenty uvedené ve výzvě. V tomto ohledu Výbor pro zadávání zakázek přijímá a dokumentuje veškerá rozhodnutí.
Článek 12
Výjimky
1. Rada guvernérů může na návrh Výboru pro zadávání zakázek podaný prostřednictvím Výkonné rady, nebo na návrh Výkonné rady povolit výjimky z řízení uvedeného v článku 11 nebo z určitých prvků tohoto řízení.
Každé takové rozhodnutí obsahuje řádné a úplné písemné odůvodnění.
2. Výjimku lze povolit pouze tehdy, nastane-li jeden z těchto případů:
a) pokud nejsou v řízení uvedeném v článku 11 podány nabídky nebo nejsou-li podány vhodné nabídky, za předpokladu, že se původní podmínky zakázky podstatně nezmění, nebo
b) pokud z důvodů krajní naléhavosti způsobené událostmi, které Výbor pro zadávání zakázek nemohl předvídat, by uplatnění obvyklého řízení stanoveného v článku 11 ohrozilo zadání zakázky na eurobankovky.
Článek 13
Kritéria pro zadání zakázky
1. Výbor pro zadávání zakázek hodnotí všechny nabídky a stanoví jejich pořadí na základě ekonomicky nejvýhodnější nabídky.
Při tomto hodnocení se přihlíží k těmto kritériím:
a) nabízené ceně ex works za uvedené výrobní množství a
b) splnění všech požadavků zakázky, zejména pokud jde o jakostní a bezpečnostní normy, objem výroby, časový plán výroby a dodávek.
2. Kritéria uvedená v odstavci 1 se hodnotí tak, že hlavním kritériem je nabízená cena za uvedené výrobní množství.
3. Před každým jednotným nabídkovým řízením Eurosystému může Rada guvernérů na návrh Výkonné rady stanovit dodatečná kritéria pro zadání zakázky.
Tato dodatečná kritéria by měla dlouhodobě zabezpečit stabilitu a kontinuitu dodávek eurobankovek a předejít závislosti na jediném dodavateli.
Rada guvernérů může zejména stanovit maximální objem z celkového množství zadávaného v nabídkovém řízení, který uchazeč, včetně společných podniků, konsorcií nebo jiných právně přípustných kooperativních podniků, může získat.
Článek 14
Rozhodnutí o zadání zakázky
1. Výbor pro zadávání zakázek sestaví seznam způsobilých tiskáren, kterým navrhuje zadat zakázky na výrobu, přičemž uvede příslušné množství a nominální hodnoty eurobankovek, které mají tyto tiskárny tisknout.
Důvody, na jejichž základě byl navrhovaný seznam vypracován, se jasně a řádně dokumentují.
Výbor pro zadávání zakázek předkládá tento seznam prostřednictvím Výkonné rady Radě guvernérů ke schválení.
Před přijetím rozhodnutí může Rada guvernérů vrátit tento návrh zpět Výboru pro zadávání zakázek za účelem doplňujících vysvětlení nebo nového posouzení.
2. Rada guvernérů přijme rozhodnutí, jímž určí, kterým tiskárnám se zadávají zakázky na výrobu, a příslušná množství a nominální hodnoty eurobankovek, jež tyto tiskárny mají vyrobit, nejpozději do dvou měsíců poté, co Výbor pro zadávání zakázek předložil návrh Výkonné radě.
3. Aniž by byl dotčen čl. 6 odst. 3, rozhodnutí Rady guvernérů se oznamuje tiskárnám, které se účastní jednotného nabídkového řízení Eurosystému, a všem národním centrálním bankám. Současně se jim poskytne informace o a) ceně úspěšných nabídek, b) pořadí jejich příslušných nabídek, c) cenovém rozpětí všech nabídek a d) jakýchkoli dalších relevantních úvahách, jež ovlivnily rozhodnutí o zadání zakázky.
Článek 15
Přezkum rozhodnutí o zadání zakázky
1. Tiskárna, která se zúčastnila jednotného nabídkového řízení Eurosystému podle těchto obecných zásad, může požádat, aby Rada guvernérů přezkoumala své rozhodnutí.
Tato žádost se podává písemně do 15 kalendářních dnů ode dne odeslání rozhodnutí Rady guvernérů a obsahuje veškeré podpůrné argumenty a dokumentaci.
2. V těchto případech Rada guvernérů na návrh Výkonné rady buď potvrdí seznam tiskáren, jimž byly zadány zakázky na výrobu, nebo postoupí žádost zpět Výboru pro zadávání zakázek k novému posouzení ve světle pravidel pro zadávání zakázek uvedených v těchto obecných zásadách.
3. Konečné rozhodnutí, kterým potvrdí nebo změní seznam tiskáren, přijme Rada guvernérů do 30 kalendářních dnů od podání žádosti a toto rozhodnutí obsahuje řádné zdůvodnění.
Dotyčné tiskárně se toto rozhodnutí písemně oznámí.
Článek 16
Smlouvy o dodávkách
1. Po skončení jednotného nabídkového řízení Eurosystému a po uplynutí lhůt pro přezkum rozhodnutí o zadání zakázky stanovených v článku 15 uzavírají zadavatelé smlouvy o dodávkách s tiskárnami, kterým byly zakázky na výrobu zadány.
Tyto smlouvy o dodávkách splňují společné minimální znaky uvedené v příloze II těchto obecných zásad.
Kopie smluv o dodávkách, které zadavatelé s výše uvedenými tiskárnami uzavřeli, se poskytují Výkonné radě.
2. Smlouva o dodávkách se uzavírá na období, které Rada guvernérů předem určí, a stanoví množství eurobankovek, jež má být pravidelně dodáváno.
Smlouva o dodávkách umožní zadavateli, aby pravidelně měnil množství eurobankovek uvedené ve smlouvě, které má být vyrobeno; tyto změny však zůstávají v rozmezí, které je stanoveno v podmínkách uvedených ve výzvě k podávání nabídek (případně lze změnit časový plán dodávek).
HLAVA IV
PRAVIDLA PLATNÁ PŘED ZAČÁTKEM PŘECHODNÉHO OBDOBÍ
Článek 17
Výroba eurobankovek před začátkem přechodného období
Aniž by byl dotčen čl. 6 odst. 2, před začátkem přechodného období národní centrální banky buď vyrábějí eurobankovky, které jim byly přiděleny, ve svých interních tiskárnách nebo příslušných státních tiskárnách, anebo zadávají jejich výrobu v souladu s platnými právními předpisy akreditovaným tiskárnám.
HLAVA V
PŘECHODNÁ USTANOVENÍ
Článek 18
Účast interních nebo státních tiskáren na jednotném nabídkovém řízení Eurosystému během přechodného období
1. Postupy stanovené v těchto obecných zásadách se během přechodného období vztahují na národní centrální banky, které v nabídkovém řízení zadávají výrobu eurobankovek, jež jim byly přiděleny.
2. Interní nebo státní tiskárny se během přechodného období mohou účastnit jednotného nabídkového řízení Eurosystému za předpokladu, že:
a) Rada guvernérů na návrh Výkonné rady potvrdí, že tiskárny splňují kritéria způsobilosti uvedená v článcích 7 a 8;
b) národní centrální banka dotčené tiskárny neuplatní právo nezúčastnit se jednotného nabídkového řízení Eurosystému zakotvené v čl. 6 odst. 2.
3. Rozhodnutí zúčastnit se jednotného nabídkového řízení Eurosystému je nezvratné.
Článek 19
Složení a působení Výboru pro zadávání zakázek během přechodného období
1. Během přechodného období se Výbor pro zadávání zakázek skládá z pěti členů.
2. Pravidla a postupy této hlavy se během přechodného období použijí odchylně od pravidel a postupů uvedených v hlavách I, II a III.
Ostatní pravidla a postupy stanovené v těchto obecných zásadách se během přechodného období použijí přiměřeně.
HLAVA VI
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 20
Vstup v platnost
Tyto obecné zásady vstupují v platnost dvacátým dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie .
Článek 21
Přezkum
Rada guvernérů přezkoumá tyto obecné zásady na začátku roku 2008 a poté každé dva roky.
Článek 22
Určení
Tyto obecné zásady jsou určeny národním centrálním bankám zúčastněných členských států. Ve Frankfurtu nad Mohanem dne 16. září 2004 . Za Radu guvernérů ECB prezident ECB Jean-Claude Trichet (1) Úř. věst. L 134, 30.4.2004, s. 114.
Obecné zásady Evropské centrální banky
ze dne 16. prosince 2004,
kterými se mění obecné zásady ECB/2004/13 o poskytování služeb správy rezerv v eurech prostřednictvím Eurosystému centrálním bankám zemí, které nejsou členy Evropské unie, zemím, které nejsou členy Evropské unie a mezinárodním organizacím
(ECB/2004/20)
(2004/916/ES)
RADA GUVERNÉRŮ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY,
s ohledem na statut Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky, a zejména na článek 12.1, článek 14.3 a článek 23 tohoto statutu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Zákazníky, kterým lze podle obecných zásad ECB/2004/13 [1] poskytovat služby Eurosystému v oblasti správy rezerv, jsou země, jež nejsou členy Evropské unie, centrální banky nebo měnové orgány zemí, které nejsou členy Evropské unie a mezinárodní organizace.
(2) S ohledem na poslední vývoj a po dalším zhodnocení považuje Rada guvernérů za užitečné rozšířit definici zákazníka tak, aby zahrnovala rovněž členské státy, které nepřijaly euro, a jejich národní centrální banky.
Obecné zásady ECB/2004/13 by proto měly být změněny.
(3) V souladu s článkem 12.1 a článkem 14.3 statutu tvoří obecné zásady ECB nedílnou součást práva Společenství,
PŘIJALA TYTO OBECNÉ ZÁSADY:
Článek 1
Obecné zásady ECB/2004/13 se mění takto:
1. Název se nahrazuje tímto:
"Obecné zásady Evropské centrální banky ze dne 1. července 2004 o poskytování služeb správy rezerv v eurech prostřednictvím Eurosystému centrálním bankám a zemím nacházejícím se mimo eurozónu a mezinárodním organizacím (ECB/2004/13)".
2. Článek 1 se mění takto:
a) První odrážka se nahrazuje tímto:
""všechny typy bankovních operací" zahrnují poskytování služeb Eurosystému v oblasti správy rezerv centrálním bankám a zemím nacházejícím se mimo eurozónu a mezinárodním organizacím v souvislosti se správou rezerv těchto centrálních bank, zemí a mezinárodních organizací,".
b) Čtvrtá odrážka se nahrazuje tímto:
""zákazníkem" se rozumí kterákoli země (včetně orgánů veřejné moci nebo vládních agentur), kterákoli centrální banka nebo měnový orgán nacházející se mimo eurozónu nebo kterákoli mezinárodní organizace, jimž jsou poskytovány služby Eurosystému v oblasti správy rezerv členem Eurosystému,".
c) Poslední odrážka se zrušuje.
Článek 2
Vstup v platnost
Tyto obecné zásady vstupují v platnost dnem 22. prosince 2004.
Článek 3
Určení
Tyto obecné zásady jsou určeny národním centrálním bankám členských států, které přijaly euro.
Kodifikované znění Jednacího řádu EHSV
(v platnosti od 24. října 2004)
(2004/788/ES, Euratom)
Toto vydání obsahuje:
- jednací řád Evropského hospodářského a sociálního výboru přijatý na plenárním zasedání dne 17. července 2002 (Úř. věst. L 268 ze dne 4. října 2002), a
- změny vyplývající z následujících aktů:
(1) změny jednacího řádu Evropského hospodářského a sociálního výboru ze dne 27. února 2003;
(2) změny jednacího řádu Evropského hospodářského a sociálního výboru ze dne 31. března 2004.
Tato verze je vydána generálním sekretariátem Evropského hospodářského a sociálního výboru a shrnuje všechny různé změny schválené shromážděním EHSV.
Ustanovení Jednacího řádu, která byla pozměněna, jsou označena závorkou umístěnou vedle čísla článku. Závorka obsahuje číslici odpovídající číslování změn popsaných výše.
PREAMBULE
1. Evropský hospodářský a sociální výbor zajišťuje zastoupení různých hospodářských a sociálních složek organizované občanské společnosti.
Je poradním institucionálním orgánem zřízeným Římskou dohodou v roce 1957.
2. Poradní úloha Evropského hospodářského a sociálního výboru umožňuje jeho členům, a tím i organizacím, které zastupují, účastnit se rozhodovacího procesu Společenství.
Konfrontace často zcela protikladných názorů a dialog, který mezi sebou vedou poradci, zahrnuje nejen zavedené sociální partnery, totiž zaměstnavatele (Skupina I) a zaměstnance (Skupina II), nýbrž také všechny ostatní zastoupené socioprofesní zájmy (Skupina III).
Odbornost, dialog a hledání shody mohou zvýšit kvalitu a důvěryhodnost politického rozhodování Společenství v té míře, v jaké zvýší jeho srozumitelnost a přijatelnost pro evropské občany, a transparentnost, která je v demokratické společnosti nutností.
3. V rámci struktury evropských institucí plní výbor specifickou úlohu: je v pravém slova smyslu místem pro zastoupení a diskusi organizované občanské společnosti a privilegovaným prostředníkem dialogu mezi ní a institucemi Unie.
4. Tím, že je zároveň fórem názorů a místem, kde vznikají návrhy řešení, přispívá Evropský hospodářský a sociální výbor k naplnění požadavku zlepšit podmínky pro demokratickou výměnu názorů na budování Evropské unie, včetně jejích vztahů s hospodářskými a sociálními kruhy třetích zemí. Svým působením se výbor podílí na rozvoji autentického vědomí evropské identity.
5. Aby mohl výbor úspěšně plnit své úkoly, přijal dne 17. července 2002 v souladu s čl. 260 odst. 2 Smlouvy o založení Evropského společenství následující jednací řád.
HLAVA I
ORGANIZACE VÝBORU
KAPITOLA I
Ustavení výboru
Článek 1
1. Činnost výboru probíhá ve čtyřletých obdobích.
2. Výbor je svoláván po každé pravidelné čtyřleté obměně věkově nejstarším členem, pokud možno v maximální lhůtě jednoho měsíce ode dne, kdy Rada oznámí členům výboru jejich jmenování.
Článek 2
1. Výbor se skládá z následujících orgánů: shromáždění, předsednictvo, předseda a specializované sekce.
2. Výbor je rozčleněn do tří skupin, jejichž složení a úlohu stanoví článek 27.
KAPITOLA II
Předsednictvo
Článek 3 (2)
1. Předsednictvo se skládá z 37 členů a zaručuje zastoupení každého členského státu.
2. Předsednictvo se skládá z:
a) předsedy, dvou místopředsedů a 25 členů přímo volených plenárním shromážděním;
b) tří předsedů skupin volených podle ustanovení článku 27;
c) šesti předsedů odborných sekcí.
3. Předseda je vybírán střídavě z členů těchto tří skupin.
4. Funkční období předsedy a místopředsedů nemůže být prodlouženo na další dvouleté období, které následuje bezprostředně po jejich prvním dvouletém funkčním období.
5. Místopředsedové se vybírají z řad členů těch dvou skupin, z nichž nepochází předseda.
6. Volba členů předsednictva musí proběhnout při dodržení zásady stanovené v odstavci 1 tohoto článku a při dodržení rovnováhy mezi skupinami vytvořenými podle článku 27.
Článek 4
1. Během první schůze, konané podle článku 1, zvolí výbor za předsednictví věkově nejstaršího člena ze svých členů předsedu výboru, dva místopředsedy výboru, předsedy specializovaných sekcí a ostatní členy předsednictva, s výjimkou předsedů skupin, a to na období dvou let ode dne ustavení výboru.
2. Za předsednictví věkově nejstaršího člena nesmí proběhnout rozprava o jiném předmětu než o těchto volbách.
Článek 5
Schůzi, na které se koná volba předsednictva výboru na dva poslední roky čtyřletého období, svolává předseda, jehož funkční období končí.
Tato volební schůze se koná na začátku zasedání v tom měsíci, ve kterém končí funkční období prvního předsednictva, a vede ji předseda, jehož funkční období končí.
Článek 6
1. Výbor může ze svých členů vytvořit přípravnou komisi, v níž má každý z členských států jednoho zástupce a která přijímá kandidatury a předkládá shromáždění seznam kandidátů, s ohledem na ustanovení článku 3.
2. Výbor se vysloví k seznamu nebo seznamům kandidátů na předsedu, místopředsedy a členy předsednictva podle ustanovení tohoto článku.
3. Výbor poté přistoupí k volbě členů předsednictva, s výjimkou předsedů skupin a specializovaných sekcí, postupem hlasování o jednom nebo více seznamech kandidátů, popřípadě v několika po sobě následujících kolech hlasování.
4. Hlasovat lze pouze o úplných seznamech kandidátů, které jsou v souladu s ustanoveními článku 3 a jsou k nim připojena vyjádření souhlasu jednotlivých kandidátů.
5. Členy předsednictva jsou zvoleni ti kandidáti ze seznamu, kteří získají největší počet platných hlasů, nejméně však jednu čtvrtinu.
6. Předseda a místopředsedové výboru jsou pak zvoleni shromážděním prostou většinou ze členů předsednictva zvolených podle odstavce 3 tohoto článku.
7. Výbor pak provede volbu předsedů specializovaných sekcí prostou většinou.
8. Nakonec výbor hlasováním schválí předsednictvo jako celek.
Při tomto hlasování musí předsednictvo získat nejméně dvě třetiny platných hlasů.
Článek 7
Nahrazení člena předsednictva v případě, že by nemohl vykonávat svůj mandát, nebo v případech uvedených v čl. 70 odst. 2, se provádí za podmínek uvedených v článku 6 tohoto řádu a vztahuje se na dobu, která zbývá do konce daného funkčního období.
Článek 8 (2)
1. Předsednictvo je svoláváno předsedou, buď z moci úřední, nebo na žádost deseti členů.
2. Při každém zasedání předsednictva se pořizuje zápis z jednání.
Tento zápis se předkládá předsednictvu ke schválení.
3. Předsednictvo si stanoví svá vlastní jednací pravidla.
4. Předsednictvo stanoví organizaci a vnitřní postupy výboru a prováděcí pravidla k jednacímu řádu.
5. Předsednictvo a předseda vykonávají rozpočtové a finanční pravomoci stanovené finančním řádem a jednacím řádem výboru.
6. Předsednictvo stanoví prováděcí pravidla týkající se nákladů na cestovné a pobyt členů a jejich náhradníků jmenovaných podle článku 18 a výše denních diet expertů jmenovaných podle článku 23, s ohledem na ustanovení rozpočtových a finančních postupů.
7. Předsednictvo má politickou odpovědnost za celkové řízení výboru.
Vykonává tuto odpovědnost, přičemž obzvláště dbá na to, aby činnost výboru, jeho orgánů a pracovníků byla v souladu s institucionální úlohou, která byla výboru svěřena.
8. Předsednictvo je odpovědné za řádné využívání lidských zdrojů a rozpočtových a technických prostředků při plnění úkolů, které jsou mu uloženy Smlouvou.
Podílí se zejména na vytváření rozpočtu a na organizaci práce sekretariátu.
9. Předsednictvo může ze svých členů vytvářet skupiny ad hoc k prozkoumání jakékoli otázky spadající do jeho působnosti.
S výjimkou finančních a rozpočtových otázek a jmenování úředníků se mohou do práce těchto skupin zapojit další členové.
10. Předsednictvo se vždy po šesti měsících zabývá uplatněním stanovisek vydaných výborem na základě zprávy vypracované pro tento účel.
11. Na žádost některého z členů nebo generálního tajemníka podává předsednictvo přesný výklad jednacího řádu a jeho prováděcích pravidel.
Závěry předsednictva jsou závazné, s výhradou práva odvolat se ke shromáždění, které rozhoduje jako konečná instance.
12. Při pravidelné čtyřleté obměně členů vyřizuje předsednictvo, kterému končí funkční období, běžné záležitosti až do prvního zasedání nového výboru.
Článek 9
V rámci interinstitucionální spolupráce může dát předsednictvo předsedovi pravomoc uzavírat dohody o spolupráci s institucemi a orgány Evropské unie.
Článek 10 (2)
1. Je vytvořena "rozpočtová skupina", která má pomáhat předsednictvu při výkonu jeho výsadních úkolů ve věcech finančních a rozpočtových.
2. Rozpočtové skupině předsedá jeden ze dvou místopředsedů a je podřízený předsedovi.
Skupina se skládá z 9 členů, které jmenuje předsednictvo na návrh skupin.
3. V určitých otázkách může předsednictvo delegovat svou rozhodovací pravomoc rozpočtové skupině.
4. Návrhy přijaté rozpočtovou skupinou jednomyslně jsou bez rozpravy předloženy předsednictvu ke schválení.
5. Rozpočtová skupina se podílí na vypracování rozpočtu a zajišťuje jeho správné provádění.
6. Předseda rozpočtové skupiny se účastní jednání s rozpočtovými orgány a podává o tom zprávu předsednictvu.
7. V rámci výkonu svých úkolů má rozpočtová skupina mandát poskytovat poradenství předsedovi, předsednictvu a Výboru a vykonávat kontrolní úlohu vůči oddělením.
Článek 10 bis (2)
1. Je vytvořena "skupina komunikace", jejímž úkolem je vytvářet strategii komunikace výboru a zajišťovat její monitorování.
2. Skupině komunikace předsedá jeden ze dvou místopředsedů a je podřízený předsedovi.
Skládá se z 9 členů, kteří jsou jmenováni předsednictvem na návrh skupin
KAPITOLA III
Užší předsednictvo a předseda
Článek 11
1. Užší předsednictvo se skládá z předsedy a dvou místopředsedů.
2. Užší předsednictvo výboru se schází s předsedy skupin za účelem přípravy prací předsednictva a shromáždění.
V případech, kdy je to nutné nebo žádoucí, jsou k účasti na těchto schůzích přizváni předsedové dotčených specializovaných sekcí.
3. V rámci plánování prací výboru se užší předsednictvo schází s předsedy skupin a s předsedy specializovaných sekcí nejméně dvakrát ročně.
Článek 12
1. Předseda řídí práce výboru v souladu se smlouvami a za podmínek stanovených tímto řádem.
2. Předseda při své činnosti neustále využívá pomoci místopředsedů; může je pověřit určitými úkoly nebo na ně přenést některé odpovědnosti vyplývající z jeho pravomoci.
3. Předseda může na určitou omezenou dobu pověřit některými úkoly generálního tajemníka.
4. Předseda zastupuje výbor v rámci jeho vnějších vztahů.
Při některých příležitostech může tuto pravomoc přenést na jednoho z místopředsedů nebo na některého člena výboru.
5. Předseda podává výboru zprávy o krocích a opatřeních provedených jménem výboru v období mezi zasedáními.
Tato sdělení nejsou předmětem rozpravy.
6. Po svém zvolení přednese předseda na plenárním zasedání svůj program činnosti na dobu svého funkčního období.
Stejným způsobem přednese na konci svého funkčního období souhrnnou zprávu o výsledcích své činnosti.
Tyto dvě zprávy mohou být předmětem rozpravy ve shromáždění.
Článek 13 (2)
Dva místopředsedové jsou předseda rozpočtové skupiny a předseda skupiny komunikace a při výkonu svého úkolu jsou podřízeni předsedovi.
KAPITOLA IV
Specializované sekce
Článek 14
1. Výbor má šest specializovaný sekcí.
Plenární shromáždění však může na návrh předsednictva vytvořit další specializované sekce v oblastech působnosti smluv.
2. Výbor sestavuje specializované sekce po každé pravidelné čtyřleté obměně členů na svém ustavujícím zasedání.
3. Každá pravidelná čtyřletá obměna členů výboru je příležitostí k přezkoumání seznamu a působnosti specializovaných sekcí.
Článek 15
1. Počet členů specializované sekce stanoví Výbor na návrh předsednictva.
2. S výjimkou předsedy musí být každý člen Výboru členem alespoň jedné specializované sekce.
3. Nikdo nemůže být členem více než dvou specializovaných sekcí, s výhradou výjimky povolené předsednictvem a odůvodněné nutností zajistit spravedlivé zastoupení členských států.
4. Členové specializovaných sekcí jsou jmenováni výborem na dvouleté období; mohou být jmenováni opakovaně.
5. Nahrazení člena specializované sekce se provádí podle stejných podmínek jako jeho jmenování.
Článek 16 (2)
1. Předsednictvo každé odborné sekce je voleno na dva roky a skládá se z dvanácti členů, mezi nimiž je jeden předseda a tři místopředsedové, tedy jeden pro každou skupinu.
2. Volbu předsedů odborné sekce a dalších členů předsednictva sekce provádí výbor.
3. Předseda a další členové předsednictva mohou být zvoleni opětovně.
4. Předsednictví třech odborných sekcí je vykonáváno střídavě jednou ze skupin a mění se každé dva roky.
Stejná skupina nemůže vykonávat předsednictví jedné odborné sekce po dobu delší než čtyři po sobě jdoucí roky.
Článek 17
1. Úkolem specializovaných sekcí je vypracovávat stanoviska nebo informační zprávy týkající se problémů, které jsou předmětem žádosti o stanovisko, v souladu s ustanoveními článku 32 tohoto řádu.
2. Pro zkoumání otázek, které jsou předmětem žádosti o stanovisko, mohou specializované sekce ze svých členů vytvořit buď studijní skupinu, nebo přípravnou skupinu, nebo jmenovat jediného zpravodaje.
Zpravodaj má za úkol sledovat následné uplatnění stanoviska po jeho přijetí na plenárním zasedání a informovat o něm ve stanovené době specializovanou sekci.
3. Jmenování zpravodajů a v případě potřeby i spoluzpravodajů a sestavování studijních a přípravných skupin vychází z návrhů skupin.
4. Studijní skupiny se nemohou stát trvalými strukturami, kromě výjimečných případů předem povolených předsednictvem na dané dvouleté období.
Článek 18
1. Pokud je členovi výboru znemožněn výkon funkce, může se nechat při práci studijních skupin zastoupit náhradníkem.
2. Jméno a postavení vybraného náhradníka musí být oznámeny předsednictvu, které musí vyslovit se zastoupením souhlas.
3. Náhradník plní ve studijní skupině stejné úkoly jako člen, kterého zastupuje.
KAPITOLA V
Podvýbory a generální zpravodaj
Článek 19 (2)
1. Výbor může výjimečně a z iniciativy svého předsednictva ustavovat ve svém rámci podvýbory, jejichž úkolem je vypracovat výhradně k horizontálním otázkám obecného charakteru návrh stanoviska nebo informativní zprávy, která se nejdříve předloží předsednictvu a potom k projednání výboru.
2. Mezi zasedáními může předsednictvo s výhradou následné ratifikace výborem vytvářet podvýbory.
Podvýbor může být vytvořený pouze k jednomu tématu.
Jeho existence je ukončena, jakmile výbor schválí návrh stanoviska nebo informativní zprávy, kterou podvýbor připravil.
3. Pokud nějaký problém spadá do působnosti více odborných sekcí, skládá se podvýbor z členů zainteresovaných odborných sekcí.
4. Pravidla, která se vztahují na odborné sekce, se obdobně vztahují také na podvýbory.
Článek 20
Výbor může jmenovat generálního zpravodaje pro jakoukoli otázku, která je mu předložena k prozkoumání.
KAPITOLA VI
Střediska pro sledování, slyšení, experti
Článek 21
1. Výbor může zřídit střediska pro sledování, jestliže povaha, šíře a specifičnost tématu, kterým se má zabývat, vyžadují obzvláštní pružnost používaných pracovních metod, postupů a prostředků.
2. Středisko je vytvořeno na základě rozhodnutí plenárního shromáždění, které potvrzuje předem přijaté rozhodnutí předsednictva, které vycházelo ze společného návrhu skupin nebo z návrhu specializované sekce.
3. V rozhodnutí o vytvoření střediska musí být vymezen jeho účel, struktura, složení, doba trvání a pravidla činnosti.
Článek 22
Jestliže to vyžaduje důležitost nějaké otázky pro určité téma, mohou jednotlivé orgány a pracovní struktury výboru přikročit ke slyšení externích odborníků.
Jestliže z účasti těchto odborníků na slyšení vyplývají dodatečné výdaje, musí daný útvar předem předložit předsednictvu výboru žádost o povolení a program slyšení s přesným odůvodněním aspektů tématu, v nichž pokládá za nutné se obrátit na vnější pomoc.
Článek 23
V míře nezbytné pro přípravu určitých prací může předseda buď z vlastního podnětu, nebo na návrh skupin, specializovaných sekcí nebo zpravodajů jmenovat experty za podmínek způsobem stanoveným předsednictvem v souladu s ustanoveními čl. 8 odst. 6.
KAPITOLA VII
Poradní komise
Článek 24 (2)
1. Výbor má možnost vytvářet poradní komise.
Skládají se z členů výboru a ze zástupců organizované občanské společnosti, které chce výbor do činnosti zapojit.
2. Vytváření těchto komisí je dané rozhodnutím plenárního shromáždění, které potvrdí rozhodnutí předsednictva.
Rozhodnutí, kterým jsou komise ustaveny, musí stanovit předmět jejich činnosti, organizační strukturu, složení, dobu trvání a jejich pravidla.
3. V souladu s ustanoveními odstavce 1 a 2 tohoto článku může být ustavena "poradní komise pro průmyslové konverze" (CCMI), která se skládá z členů výboru a zástupců reprezentativních profesních organizací odvětví uhlí a oceli a návazných odvětví.
Předseda této komise je členem předsednictva výboru. Je vybrán z 25 členů předsednictva, na něž se vztahuje čl.
3 odst. 2 písm. a) tohoto jednacího řádu.
KAPITOLA VIII
Dialog s hospodářskými a sociálními institucemi Unie a třetích zemí
Článek 25
1. Výbor může na podnět předsednictva udržovat strukturované vztahy s hospodářskými a sociálními radami a s obdobnými institucemi a s hospodářskými a sociálními organizacemi občanské společnosti Unie a třetích zemí.
2. Stejným způsobem vyvíjí činnost, jejímž cílem je podpořit vytváření hospodářských a sociálních rad nebo obdobných institucí v zemích, v nichž dosud neexistují.
Článek 26
1. Výbor může na návrh předsednictva jmenovat delegace, jejichž prostřednictvím bude udržovat vztahy s různými hospodářskými a sociálními složkami organizované občanské společnosti ve státech nebo sdruženích států mimo Evropskou unii.
2. Spolupráce mezi výborem a partnery z organizované občanské společnosti kandidátských zemí se uskutečňuje v podobě smíšených poradních výborů, pokud je výbory pro přidružení vytvořily.
Pokud vytvořeny nejsou, probíhá spolupráce v rámci styčných skupin.
KAPITOLA IX
Skupiny a zájmové skupiny
Článek 27
1. Výbor se skládá ze tří skupin členů, z nichž jedna zastupuje zaměstnavatele, druhá zaměstnance a třetí ostatní hospodářské a sociální složky organizované občanské společnosti.
2. Skupiny si volí své předsedy a místopředsedy.
Skupiny se podílejí na přípravě, organizaci a koordinaci prací Výboru a jeho orgánů. Přispívají k jejich informovanosti.
Každá skupina má svůj sekretariát.
3. Předsedové skupin jsou členy předsednictva podle ustanovení čl. 3 odst. 2 písm. b).
4. Předsedové skupin pomáhají předsednictvu výboru při tvorbě koncepce činnosti a v případě potřeby při sledování výdajů.
5. Předsedové skupin se scházejí s předsednictvem výboru, aby se podíleli na přípravě prací předsednictva a shromáždění.
6. Skupiny připravují pro shromáždění návrhy k volbě předsedů specializovaných sekcí podle čl. 6 odst. 7 a předsednictev specializovaných sekcí podle článku 16.
7. Skupiny připravují návrhy složení rozpočtové skupiny, kterou vytváří předsednictvo podle čl. 10 odst. 1.
8. Skupiny připravují návrhy složení středisek pro sledování a poradních komisí vytvářených shromážděním podle článků 21 a 24.
9. Skupiny připravují návrhy složení delegací a smíšených poradních výborů vytvářených podle čl. 26 odst. 1 a 2.
10. Skupiny připravují návrhy na jmenování zpravodajů a návrhy složení studijních a přípravných skupin jmenovaných nebo vytvářených specializovanými skupinami podle čl. 17 odst. 3.
11. Při uplatňování odstavců 6 až 10 tohoto článku mají skupiny na zřeteli zastoupení členských států ve výboru, různé hospodářské a sociální složky společnosti, pravomoci a kritéria řádného řízení.
12. Členové se mohou zcela dobrovolně účastnit práce některé ze skupin, s výhradou schválení své způsobilosti členy příslušné skupiny.
Člen se nesmí souběžně účastnit práce ve více skupinách.
13. Generální sekretariát poskytuje členům, kteří se neúčastní práce v žádné ze skupin, materiální a technickou pomoc potřebnou pro výkon jejich mandátu.
Jejich účast ve studijních skupinách a jiných vnitřních strukturách výboru podléhá rozhodnutí předsedy výboru po konzultaci se skupinami.
Článek 28
1. Členové výboru se mohou na základě dobrovolné volby seskupit do zájmových skupin, které představují různé hospodářské a sociální složky organizované občanské společnosti Unie.
2. Zájmová skupina se může skládat ze členů tří skupin výboru.
Člen nesmí být zařazen do více zájmových skupin současně.
3. Vytvoření zájmové skupiny podléhá schválení předsednictvem, které o tom informuje shromáždění.
HLAVA II
ZPŮSOB PRÁCE VÝBORU
KAPITOLA I
Konzultace výboru
Článek 29
1. Výbor svolává jeho předseda za účelem vypracování stanoviska na žádost Rady, Komise nebo Evropského parlamentu.
2. Výbor svolává jeho předseda na návrh předsednictva a se souhlasem většiny členů, aby ze své vlastní iniciativy vydal stanovisko na jakékoli téma související s úkoly svěřenými Evropské unii.
Článek 30
Žádosti o stanovisko podle čl. 29 odst.
1 se zasílají předsedovi výboru. Předseda v součinnosti s předsednictvem organizuje práce výboru, pokud možno s přihlédnutím ke lhůtám stanoveným v dané žádosti o stanovisko.
Článek 31
Na návrh předsednictva může výbor rozhodnout o vypracování informační zprávy, která se může zabývat jakoukoli otázkou týkající se politik Evropské unie.
KAPITOLA II
Organizace prací
A. Práce specializovaných sekcí
Článek 32 (1)
1. S cílem vypracovat stanovisko nebo informační zprávu pověří předsednictvo v souladu s čl. 8 odst. 4 příslušnou specializovanou sekci přípravou prací. Jestliže téma spadá jednoznačně do působnosti určité specializované sekce, přísluší toto pověření předsedovi, který o něm informuje předsednictvo.
2. Pokud některá specializovaná sekce, označená za kompetentní k vypracování stanoviska, chce vyslechnout stanovisko Poradní komise pro průmyslové konverze (CCMI), anebo se chce vyjádřit ke stanovisku přidělenému některé specializované sekci, může předsednictvo schválit, aby CCMI vypracovala doplňující stanovisko k jednomu nebo více bodům, jichž se požadavek na stanovisko týká.
Předsednictvo může o tomto rozhodnout i z vlastní iniciativy.
Předsednictvo zorganizuje práce výboru tak, aby umožnilo CCMI připravit stanovisko včas a umožnilo jeho zohlednění specializovanou sekcí.
3. Předseda oznámí rozhodnutí předsedovi dané specializované sekce, a také lhůtu, ve které musí sekce dokončit svou práci.
4. Předseda informuje členy výboru o zaslané žádosti a o datu, kdy bude toto téma zařazeno na program jednání plenárního zasedání.
Článek 33
Specializované sekce neprojednávají zkoumané otázky společně.
Článek 34
Předseda může se souhlasem předsednictva povolit některé specializované sekci, aby zasedala společně s některým výborem Evropského parlamentu nebo Výboru regionů nebo s jinou specializovanou sekcí výboru.
Článek 35
Specializované sekce pověřené přípravou prací za podmínek stanovených tímto řádem svolává jejich předseda.
Článek 36
1. Zasedání specializovaných sekcí připravují předsedové specializovaných sekcí v součinnosti s jejich předsednictvem.
2. Zasedání řídí předseda specializované sekce nebo v případě jeho nepřítomnosti jeden z místopředsedů.
Článek 37
1. Schůze specializované sekce je usnášeníschopná, pokud je na ní přítomna nebo zastoupena více než polovina jejích řádných členů.
2. Jestliže není dosaženo potřebné kvorum, ukončí předseda schůzi a svolá v čase, který stanoví podle svého uvážení, avšak ještě týž den, schůzi novou, která je usnášeníschopná, ať je počet přítomných nebo zastoupených členů jakýkoli.
Článek 38
Specializovaná sekce vypracuje stanovisko s přihlédnutím k návrhu předloženému zpravodajem, popřípadě spoluzpravodajem.
Článek 39
1. Stanovisko specializované sekce obsahuje pouze texty, které sekce přijala postupem podle článku 56 tohoto řádu.
2. Znění zamítnutých pozměňovacích návrhů se připojí v příloze s uvedením výsledků příslušných hlasování, jestliže tyto návrhy získaly alespoň čtvrtinu odevzdaných hlasů.
Článek 40
Stanovisko specializované sekce s dokumenty připojenými podle článku 39 předá předseda specializované sekce předsedovi Výboru a poté je předsednictvo v co nejkratší lhůtě předloží Výboru.
Rozeslání těchto materiálů členům Výboru musí být provedeno s přiměřeným předstihem.
Článek 41
Při každém zasedání specializované sekce se pořizuje stručný zápis z jednání.
Tento zápis se předkládá dané specializované sekci ke schválení.
Článek 42
Předseda může se souhlasem předsednictva výboru, popřípadě se souhlasem shromáždění požádat specializovanou sekci o přepracování stanoviska, jestliže má za to, že nebyly dodrženy předpisy tohoto řádu týkající se postupu vypracování stanoviska, nebo jestliže soudí, že je nutné nějaké doplňující prozkoumání tématu.
Článek 43
1. Aniž jsou dotčena ustanovení čl. 17 odst. 2, probíhají přípravné práce specializovaných skupin v zásadě v rámci studijní skupiny.
2. Zpravodaj, kterému v případě potřeby pomáhá jeden nebo více spoluzpravodajů a expert, prozkoumá daný problém, shromáždí vyjádřené názory a na tomto základě zpracuje návrh stanoviska, které je předáno předsedovi specializované sekce.
3. Studijní skupiny nerozhodují hlasováním.
B. Práce plenárních zasedání
Článek 44
Shromáždění, které tvoří všichni členové výboru, se schází na plenárním zasedání.
Článek 45
1. Zasedání připravuje předseda v součinnosti s předsednictvem.
S cílem organizovat práce se předsednictvo schází před každým zasedáním a popřípadě v průběhu zasedání.
2. Předsednictvo může stanovit pro jednotlivá stanoviska dobu trvání všeobecné rozpravy na plenárním zasedání.
Článek 46
1. Návrh programu jednání schválený předsednictvem na základě návrhu předsedy a místopředsedů připraveného ve spolupráci s předsedy skupin zasílá předseda alespoň dva týdny před zahájením zasedání každému členovi výboru a rovněž Radě, Komisi a Evropskému parlamentu.
2. Návrh programu jednání se předkládá ke schválení shromáždění v úvodu každého zasedání.
Jakmile je program jednání schválen, musí být jednotlivé jeho body projednány v průběhu té schůze, na jejíž pořad byly zařazeny.
Materiály potřebné pro jednání výboru se rozesílají členům v souladu s článkem 40.
Článek 47
1. Schůze výboru je usnášeníschopná, je-li na ní přítomna nebo zastoupena více než polovina členů výboru.
2. Není-li dosaženo potřebné kvorum, ukončí předseda schůzi a svolá v čase, který stanoví podle svého uvážení, avšak ještě v průběhu téhož zasedání, schůzi novou, která je usnášeníschopná, ať je počet přítomných nebo zastoupených členů jakýkoli.
Článek 48
Při schvalování programu jednání předseda v případě potřeby oznámí zařazení rozpravy o aktuálním tématu.
Článek 49
Výbor může změnit návrh programu jednání a iniciovat projednání návrhů usnesení předložených jednou nebo více skupinami podle platného procedurálního postupu.
Článek 50 (2)
1. Předseda zahajuje zasedání, vede rozpravu a dbá na dodržování jednacího řádu.
V tom mu pomáhají místopředsedové.
2. V případě nepřítomnosti zastupují předsedu místopředsedové.
V případě nepřítomnosti místopředsedů je zastupování předáno nejstaršímu členovi předsednictva.
3. Výbor se usnáší na základě prací příslušné odborné sekce, aby mohl podat zprávu plenárnímu shromáždění.
4. Pokud při přijímání textu odborné sekce nebyl žádný hlas proti, může výbor navrhnout plenárnímu shromáždění, aby zvolilo postup hlasování bez rozpravy.
Tento postup se může použít tehdy, pokud nejméně 25 poradců nevyjádří opačný názor.
5. Pokud text není přijat většinou členů pléna, může předseda výboru se souhlasem pléna vrátit stanovisko příslušné odborné sekci k dalšímu prostudování nebo přistoupit ke jmenování generálního zpravodaje, který předloží na stejném nebo jiném zasedání nový návrh stanoviska.
Artículo 51 (2)
1. Pozměňovací návrhy musí být předloženy písemně, opatřeny podpisem autora a podány na sekretariátu před zahájením zasedání.
2. K zajištění dobré organizace prací plenárního shromáždění stanoví předsednictvo způsob podávání pozměňovacích návrhů.
3. Výbor přijme pozměňovací návrh podaný před zahájením zasedání pouze tehdy, pokud je podepsán alespoň patnácti členy.
4. Pozměňovací návrhy musí uvádět, k jaké části textu se vztahují, a musí být opatřeny stručným komentářem o důvodech.
5. Plenární shromáždění obvykle vyslechne ke každému pozměňovacímu návrhu pouze jeho autora, řečníka-oponenta a zpravodaje.
6. Při diskusi o pozměňovacím návrhu může zpravodaj se souhlasem autora daného pozměňovacího návrhu ústně předložit kompromisní návrhy, o nichž má plénum hlasovat.
7. Pokud se jedná o protistanovisko, které chce vyjádřit úplně opačný názor než stanovisko odborné sekce, je na předsednictvu, aby spolu s předsedou odborné sekce a zpravodajem posoudilo, zda je možné předložit pozměňovací návrh v daném stavu výboru k posouzení nebo zda se rozhodne vrátit stanovisko odborné sekci k opětovnému prostudování.
8. V určitém případě může předseda výboru spolu s předsedou a zpravodajem odborné sekce navrhnout výboru úpravu pozměňovacího návrhu, aby se zachovala konzistentnost konečného znění.
Článek 52 (2)
1. Předseda buď z vlastní iniciativy nebo na žádost člena může vyzvat výbor, aby se vyjádřil, zda je vhodné časově omezit vystoupení řečníků jakož i jejich počet, zda je vhodné zasedání přerušit nebo rozpravu uzavřít.
Po uzavření rozpravy může být slovo uděleno pouze k oznámení výsledku hlasování po jeho ukončení a v časovém rozmezí stanoveném předsedou.
2. Každý poradce může kdykoliv prioritně požádat o slovo a slovo dostat, pokud chce podat návrh k jednacímu řádu.
Článek 53
1. Při každém plenárním zasedání se pořizuje zápis z jednání, který se předkládá výboru ke schválení.
2. Konečnou podobu zápisu podepisuje předseda a generální tajemník výboru.
Článek 54
1. Stanoviska výboru obsahují kromě výčtu právních základů výklad důvodů a názor výboru na daný problém jako celek.
2. Výsledek hlasování o celkovém znění stanoviska je uveden v preambuli stanoviska.
Jestliže hlasování proběhlo jmenovitě, uvádějí se jména hlasujících.
3. Znění a odůvodnění pozměňovacích návrhů, které byly na plenárním zasedání zamítnuty, se uvádějí spolu s výsledky hlasování ve stanovisku jako jeho příloha, jestliže tyto návrhy získaly alespoň čtvrtinu odevzdaných hlasů.
Tato podmínka se vztahuje rovněž na protinázor.
4. Znění stanoviska specializované sekce, které bylo zamítnuto ve prospěch pozměňovacích návrhů přijatých shromážděním, se rovněž uvádí spolu s výsledky hlasování ve stanovisku výboru jako jeho příloha za podmínky, že navržené znění stanoviska specializované sekce získalo alespoň čtvrtinu odevzdaných hlasů.
5. Jestliže některá ze skupin vytvořených v rámci výboru podle článku 27 nebo některá z hospodářských a sociálních zájmových skupin vytvořených podle článku 28 zastává jednotně odlišný postoj k některému tématu předloženému shromáždění k projednání, může být tento postoj po jmenovitém hlasování o této věci, které ukončí rozpravu k tomuto tématu, shrnut v krátkém prohlášení, které se připojí ke stanovisku jako příloha.
Článek 55
1. Stanoviska přijatá výborem a zápis ze zasedání se předávají Evropskému parlamentu, Radě a Komisi.
2. Sledování následného uplatnění stanovisek je úkolem zpravodaje, kterému pomáhá generální tajemník.
HLAVA III
OBECNÁ USTANOVENÍ
KAPITOLA I
Způsoby hlasování
Článek 56
1. Platné jsou hlasy, které se vyjadřují "pro", "proti", "zdržuji se".
2. Texty nebo rozhodnutí výboru a jeho orgánů se přijímají většinou odevzdaných hlasů podle poměru hlasů "pro" a "proti", pokud tento jednací řád nestanoví jinak.
3. Hlasování probíhá buď veřejně, nebo jmenovitě, nebo tajně.
4. Jmenovité hlasování o pozměňovacím návrhu je předepsáno, jestliže jej požaduje čtvrtina členů výboru.
Kromě toho se ke jmenovitému hlasování přistoupí u každého stanoviska jako celku, pokud si to přeje nejméně deset členů.
5. Tajné hlasování se uskuteční, pokud o to žádá většina členů výboru.
6. Jestliže v průběhu veřejného nebo jmenovitého hlasování na plenárním zasedání nebo ve specializované sekci nastane rovnost hlasů pro a proti, rozhoduje hlas člena předsedajícího schůzi.
7. Přijetí pozměňovacího návrhu zpravodajem není důvodem, aby se o tomto pozměňovacím návrhu nehlasovalo.
KAPITOLA II
Zrychlený postup a písemný postup
Článek 57
1. Jestliže nutnost urychlení vyplývá ze lhůty stanovené výboru pro předložení jeho stanoviska Radou, Evropským parlamentem nebo Komisí, může být rozhodnuto použít zrychlený postup, pokud předseda usoudí, že je nutný k tomu, aby výbor přijal stanovisko v odpovídajícím termínu.
2. V případě nutnosti urychlení na úrovni výboru může předseda bez předchozí konzultace s předsednictvem učinit okamžitě veškerá opatření nutná pro zajištění postupu prací výboru.
Informuje o tom členy předsednictva.
3. Opatření, která předseda učinil, se předkládají výboru k potvrzení na následujícím zasedání.
Článek 58
Některá stanoviska výboru, která jsou předmětem povinné konzultace Rady nebo Komise, vyžadují však pouze formální stanovisko výboru, mohou být přijata písemným postupem z rozhodnutí předsednictva na návrh příslušné specializované sekce.
Článek 59
1. Jestliže nutnost urychlení vyplývá ze lhůt stanovených specializované sekci, může předseda této sekce se souhlasem předsedy výboru a v součinnosti s předsednictvem specializované sekce organizovat práce této sekce odchylně od ustanovení tohoto řádu týkajících se organizace prací specializovaných sekcí.
2. Opatření, která učinil předseda specializované sekce, se předkládají specializované sekci k potvrzení na následujícím zasedání.
KAPITOLA III
Nepřítomnost a zastoupení
Článek 60
1. Každý člen výboru, který se nemůže zúčastnit zasedání, na které byl řádně pozván, o tom musí předem informovat dotyčného předsedu.
2. Jestliže byl člen výboru nepřítomen na více než třech po sobě následujících plenárních zasedáních, aniž by se nechal zastoupit a bez důvodu uznaného za platný, může předseda po konzultaci s předsednictvem a poté, co vyzval dotyčného člena k vysvětlení důvodů jeho nepřítomnosti, požádat Radu o ukončení mandátu dotyčného člena.
3. Jestliže byl člen specializované sekce nepřítomen na více než třech po sobě následujících zasedáních, aniž by se nechal zastoupit a bez důvodu uznaného za platný, může předseda specializované sekce poté, co vyzval dotyčného člena k vysvětlení důvodů jeho nepřítomnosti, dotyčného člena požádat, aby se ve specializované sekci dal nahradit.
Článek 61
1. Každý člen výboru, který se nemůže zúčastnit nějakého zasedání výboru nebo zasedání specializované sekce, může poté, co to oznámí dotyčnému předsedovi, písemně delegovat své hlasovací právo na některého jiného člena výboru nebo specializované sekce.
2. Jeden člen nemůže mít na plenárním zasedání nebo ve specializované sekci více než jedno takové zmocnění.
Článek 62
1. Každý člen specializované sekce, studijní skupiny nebo delegace, který se nemůže zúčastnit zasedání, na které byl řádně pozván, se může poté, co to písemně oznámí dotyčnému předsedovi, přímo nebo prostřednictvím sekretariátu své skupiny, dát zastoupit některým jiným členem výboru.
2. Mandát k zastoupení platí výhradně pro zasedání, pro které byl udělen.
3. Kromě toho může každý člen studijní skupiny v okamžiku vytvoření dané skupiny požádat, aby byl nahrazen jiným členem výboru.
Toto nahrazení, které platí pro určité vymezené téma a pro celou dobu trvání prací specializované skupiny na tomto tématu, je neodvolatelné.
KAPITOLA IV
Zveřejnění a šíření informací o pracích
Článek 63
1. Výbor zveřejňuje svá stanoviska v Úředním věstníku Evropské unie způsobem stanoveným Radou a Komisí po konzultaci s předsednictvem výboru.
2. Složení výboru, jeho předsednictva a specializovaných sekcí a veškeré změny jejich složení se zveřejňují v Úředním věstníku Evropské unie a na internetových stránkách výboru.
Článek 64
1. Výbor dbá na průhlednost svých rozhodnutí v souladu s ustanoveními prvního článku Smlouvy o Evropské unii.
2. Generální tajemník musí učinit opatření nezbytná k zabezpečení práva veřejnosti na přístup k příslušným dokumentům.
3. Každý občan Evropské unie může napsat výboru v některém z úředních jazyků a musí obdržet odpověď v tomtéž jazyce v souladu s čl. 21 odst. 3 Smlouvy o ES.
Článek 65
1. Plenární zasedání výboru a zasedání specializovaných sekcí jsou veřejná.
2. Některé rozpravy, které se netýkají konzultačních prací, mohou být prohlášeny za důvěrné rozhodnutím výboru na žádost některé instituce nebo orgánu, kterých se věc týká, nebo na návrh předsednictva.
3. Ostatní zasedání nejsou veřejná.
Článek 66
1. Členové evropských institucí se mohou účastnit zasedání výboru a jeho orgánů a mají právo ujmout se slova.
2. Členové jiných orgánů a řádně oprávnění úředníci institucí a orgánů mohou být přizváni k účasti na zasedáních a předsedající jim může udělit slovo k vystoupení nebo k zodpovězení otázek.
KAPITOLA V
Tituly, výsady, imunity a statut členů, kvestoři
Článek 67
1. Členové výboru mají titul "poradce Evropského hospodářského a sociálního výboru".
2. Na členy Evropského hospodářského a sociálního výboru se vztahují ustanovení kapitoly IV článku 11 protokolu ze dne 8. dubna 1965, který je přílohou Smlouvy a týká se výsad a imunit Evropských společenství.
Článek 68
1. Statut členů obsahuje práva a povinnosti poradců, jakož i soubor pravidel, kterými se řídí jejich činnost a jejich vztahy s institucí a s jejími útvary.
2. Statut také stanoví opatření, která mohou být učiněna v případě porušení jednacího řádu a statutu.
Článek 69
Na návrh předsednictva volí shromáždění vždy na dvouleté období trojici poradců, kteří nemají jiné stálé funkce ve struktuře výboru a tvoří skupinu kvestorů, jíž jsou přiděleny následující úkoly:
a) sledovat uplatňování statutu členů a dbát na jeho řádné plnění;
b) vypracovávat návrhy pro zdokonalování a zlepšování statutu členů;
c) poskytovat podporu a vyvíjet vhodnou iniciativu při řešení případných sporných nebo konfliktních situací v rámci uplatňování statutu členů;
d) zajišťovat styky mezi členy výboru a generálním sekretariátem, pokud jde o uplatňování statutu členů.
KAPITOLA VI
Skončení mandátu členů, neslučitelnost
Článek 70
1. Mandát členům výboru končí v okamžiku pravidelné obměny výboru po uplynutí čtyřletého období stanoveného Radou.
2. Mandát člena výboru končí jeho odstoupením, odvoláním, úmrtím, zásahem vyšší moci nebo souběhem funkcí neslučitelným s mandátem.
3. Funkce člena výboru jsou neslučitelné s funkcí člena vlády nebo parlamentu, některé z institucí Společenství, Výboru regionů a Výkonné rady Evropské investiční banky a s funkcemi úředníka nebo jiného pracovníka Společenství.
4. Odstoupení se oznamuje dopisem předsedovi výboru.
5. K odvolání dochází za podmínek stanovených v čl. 60 odst. 2 tohoto řádu. Pokud se Rada rozhodne daný mandát ukončit, zahájí v takovém případě postup nahrazení.
6. V případě odstoupení, úmrtí, zásahu vyšší moci nebo neslučitelnosti předseda výboru informuje Radu, která potvrdí uvolnění mandátu člena výboru a zahájí postup nahrazení.
V případě odstoupení však zůstává odstupující člen ve funkci až do dne, kdy jmenování jeho náhradníka nabude účinnosti, pokud odstupující člen neoznámí, že má v úmyslu opustit svou funkci dříve.
7. Ve všech případech uvedených ve druhém odstavci tohoto článku je náhradník jmenován na zbývající dobu platného mandátu.
KAPITOLA VII
Správa výboru
Článek 71
1. Výboru pomáhá sekretariát řízený generálním tajemníkem, který je při výkonu svých funkcí podřízen předsedovi jako zástupci předsednictva.
2. Generální tajemník se účastní zasedání předsednictva, na němž má poradní hlas a pořizuje zápis z jednání.
3. Předsednictvu se slavnostně zavazuje vykonávat své funkce zcela nestranně a s náležitou svědomitostí.
4. Zajišťuje uskutečňování rozhodnutí přijatých shromážděním, předsednictvem a předsedou v souladu s tímto řádem a každé tři měsíce předkládá předsedovi písemnou zprávu o uplatňovaných nebo zamýšlených kritériích a prováděcích pravidlech v souvislosti s administrativními nebo organizačními problémy a záležitostmi týkajícími se pracovníků výboru.
5. Generální tajemník může přenést svou pravomoc v mezích stanovených předsedou.
6. Předsednictvo na návrh generálního tajemníka stanoví organizační plán generálního sekretariátu takovým způsobem, aby generální sekretariát mohl zajišťovat chod výboru a jeho orgánů a pomáhat členům při výkonu jejich mandátu, zejména při organizaci zasedání a vypracovávání stanovisek.
Článek 72 (2)
1. Pravomoci, které uděluje statut úředníků Společenství orgánu, který má jmenovací pravomoc, vykonává:
- předsednictvo, pokud jde o generálního tajemníka,
- předsednictvo na návrh generálního tajemníka pro provádění článků 13, 29, 30, 31, 32, 40, 41, 49, 50, 51, 78 a čl 90 odst. 1 statutu úředníků, pokud jde o úředníky skupiny funkcí AD16, AD15 a AD14, tyto pravomoci vykonává pro ostatní ustanovení statutu včetně čl. 90 odst. 2 předseda na návrh generálního tajemníka,
- předseda na návrh generálního tajemníka, pokud jde o úředníky skupiny funkcí AD13, AD12 a AD11,
- generální tajemník, pokud jde o úředníky s jinou služební hodností skupiny funkcí AD a pro skupinu funkcí AST.
2. Pravomoci, které uděluje režim vztahující se na ostatní zaměstnance Společenství (R.A.A.) orgánu, který má oprávnění uzavírat zaměstnanecké smlouvy, vykonává:
- předsednictvo na návrh generálního tajemníka, pokud jde o dočasné zaměstnance služebního zařazení AD16, AD15 a AD14 pro provádění článků 11, 17, 33 a 48 R.A.A.; tyto pravomoci jsou vykonávané předsedou na návrh generálního tajemníka pro ostatní ustanovení R.A.A.,
- předseda na návrh generálního tajemníka, pokud jde o dočasné zaměstnance zařazení AD13, AD12 a AD11,
- generální tajemník, pokud jde o dočasné zaměstnance jiného zařazení skupiny funkcí administrátorů a pro skupinu funkcí asistentů,
- generální tajemník, pokud jde o zvláštní poradce, pomocné zaměstnance, smluvní zaměstnance a místní zaměstnance.
3. Pravomoci, které uděluje instituci článek 110 statutu úředníků pro realizaci obecných prováděcích ustanovení statutu a předpisů stanovených vzájemnou dohodou, vykonává předseda.
4. Předsednictvo, předseda a generální tajemník mohou své pravomoci, které jsou jim svěřeny podle tohoto článku, delegovat.
5. Protokoly o delegování stanovené podle odstavce 4 tohoto článku určují rozsah svěřených pravomocí, jejich omezení a lhůty a zda delegované osoby mohou dále předávat delegované pravomoci.
Článek 73
1. Předseda má k dispozici svůj vlastní sekretariát.
2. Pracovníci tohoto sekretariátu jsou přijímáni v rámci rozpočtu jako pracovníci se smlouvou na dobu určitou, přičemž pravomoci příslušející orgánu oprávněnému uzavírat smlouvy o pracovním poměru vykonává předseda.
Článek 74
1. Do 1. června každého roku předloží generální tajemník předsednictvu předběžný návrh odhadu výdajů a příjmů výboru v rámci plnění rozpočtu na následující rok.
Předsednictvo sestaví odhad výdajů a příjmů výboru.
Odevzdá tento odhad za podmínek a ve lhůtách stanovených ve finančním řádu Evropských společenství.
2. Předseda výboru provádí rozpočet výdajů a příjmů nebo dává svolení k jeho provádění v rámci ustanovení finančního řádu.
Článek 75
Korespondence určená výboru se zasílá předsedovi nebo generálnímu tajemníkovi.
KAPITOLA VIII
Obecná ustanovení
Článek 76
Pokud jde o funkce a úřední postavení uvedené v tomto řádu, zahrnují použité výrazy jak mužský, tak ženský rod.
Článek 77
1. Výbor rozhoduje absolutní většinou svých členů o tom, zda je třeba tento řád revidovat.
2. Pro revizi jednacího řádu zřizuje výbor komisi zvanou "komise pro jednací řád".
Výbor jmenuje generálního zpravodaje pověřeného vypracováním návrhu nového řádu.
3. Datum, kdy nový řád nabývá účinnosti, se stanoví v okamžiku přijetí nového řádu výborem.
Článek 78
Tento jednací řád vstupuje v platnost prvním dnem měsíce následujícího po jeho přijetí absolutní většinou členů výboru.
--------------------------------------------------
Praktické pokyny
týkající se přímých žalob a opravných prostředků
SOUDNÍ DVŮR EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
na základě článku 125a svého jednacího řádu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V zájmu řádného průběhu řízení o přímých žalobách a opravných prostředcích je namístě vydat pro zmocněnce a advokáty zastupující účastníky řízení před Soudním dvorem praktické pokyny týkající se předkládání písemných projevů, jakož i přípravy a průběhu jednání.
(2) Tyto pokyny odrážejí, vysvětlují a doplňují některá ustanovení jednacího řádu a mají zmocněncům a advokátům zastupujícím účastníky řízení umožnit, aby přihlédli k omezením vyplývajícím pro Soudní dvůr zejména z elektronického zpracování dokumentů a z požadavků na překlad a tlumočení.
(3) Podle jednacího řádu a instrukcí pro vedoucího soudní kanceláře odpovídá vedoucí soudní kanceláře za převzetí procesních písemností, za zajištění jejich souladu s ustanoveními jednacího řádu, dále je nápomocen Soudnímu dvoru a senátům zejména při organizaci jednání.
Při plnění těchto úkolů vedoucí soudní kanceláře zajistí, aby zmocněnci a advokáti dodržovali tyto praktické pokyny, a případně požaduje, aby byly odstraněny vady v písemnostech, které nejsou v souladu s těmito pokyny, nebo vyzve dotyčného zmocněnce nebo advokáta, aby tyto pokyny dodržoval.
(4) Zástupci zmocněnců členských států a orgánů účastnících se řízení u Soudního dvora, jakož i Rada advokátních komor Evropské unie (CCBE) byli konzultováni při sestavování těchto praktických pokynů,
PŘIJAL TYTO PRAKTICKÉ POKYNY:
UŽITÍ TECHNICKÝCH PROSTŘEDKŮ
1. Stejnopis podepsaného originálu podání se doručuje soudní kanceláři v souladu s čl. 37 odst. 6 jednacího řádu buď:
- telefaxem (na číslo: (+352) 43 37 66), nebo
- jako příloha elektronické pošty (e-mailová adresa: ecj.registry@curia.eu.int).
2. V případě podání elektronickou poštou se přijímá pouze naskenovaný stejnopis podepsaného originálu. Pouhá elektronická příloha nebo příloha s elektronickým podpisem nebo počítačové faksimile podpisu nesplňují podmínky čl. 37 odst. 6 jednacího řádu.
Dokumenty by se měly naskenovat s rozlišením 300 bodů na palec a pokud možno ve formátu PDF (obraz a text) při použití programů Acrobat nebo Readiris 7 Pro.
Podání telefaxem nebo elektronickou poštou se bere v úvahu pro účely zachování lhůt řízení pouze za podmínky, že podepsaný originál podání je doručen soudní kanceláři nejpozději deset dní po elektronickém doručení, jak se uvádí v čl. 37 odst.
6 jednacího řádu. Podepsaný originál musí být zaslán neprodleně, okamžitě po odeslání stejnopisu, bez jakýchkoliv oprav nebo změn, a to i těch nejmenších.
V případě jakýchkoli rozdílů mezi podepsaným originálem a předem zaslaným stejnopisem se bere v úvahu pouze den doručení podepsaného originálu.
4. Prohlášení účastníka řízení, kterým souhlasí, v souladu s čl. 38 odst. 2 jednacího řádu, s doručováním telefaxem nebo jakýmkoliv jiným technickým prostředkem, musí uvést číslo telefaxu nebo elektronickou adresu, na kterou může soudní kancelář zasílat písemnosti. Počítač příjemce musí být vybaven odpovídajícím programem (například Acrobat nebo Readiris 7 Pro) pro zobrazení doručovaných písemností soudní kanceláře zasílaných ve formátu PDF.
PŘEDKLÁDÁNÍ PÍSEMNÝCH PROJEVŮ
5. Soudní dvůr Evropských společenství
L-2925 Lucemburk
[1] účastníky řízení musí být předloženy tak, aby je Soudní dvůr mohl zpracovat elektronicky, zejména skenováním a rozpoznáváním textu.
Tyto technické prostředky je možné použít v případě, že jsou splněny následující požadavky:
1. Papír je bílý, nelinkovaný, formátu A4, s textem pouze na jedné straně listu.
2. Listy písemných projevů a případných příloh jsou spojeny takovým způsobem, aby je bylo možno snadno rozpojit (nejsou svázány nebo jinak pevně spojeny, například lepidlem, sešívačkou atd.).
3. Text je napsán běžným typem písma (jako například Times New Roman, Courier nebo Arial) o velikosti minimálně 12 bodů v textu a minimálně 10 bodů u poznámek pod čarou, s proložením řádků 1,5 a okraji nahoře, dole, vlevo a vpravo minimálně 2,5 cm.
4. Strany písemných projevů jsou očíslovány, čísla jdou posloupně vzestupně za sebou a jsou uvedena v pravém horním rohu.
Toto číslování musí pokračovat ve všech přílohách, aby bylo možné kontrolovat, zda byly všechny strany příloh skutečně naskenovány.
6. Na první straně písemného projevu je třeba uvést tyto údaje:
1. označení písemného projevu (žaloba, opravný prostředek, žalobní odpověď, vyjádření k opravnému prostředku, replika, duplika, návrh na vstoupení vedlejšího účastníka, vyjádření vedlejšího účastníka, vyjádření k vyjádření vedlejšího účastníka, námitka nepřípustnosti atd.);
pokud je ve vyjádření k opravnému prostředku navrhováno úplné nebo částečné zrušení rozhodnutí Soudu na základě právního důvodu, který nebyl uplatněn v opravném prostředku, pak se v označení písemného projevu uvede, že se jedná o vyjádření k opravnému prostředku se vzájemným opravným prostředkem;
2. číslo věci (C-…/..), za předpokladu, že ho již soudní kancelář sdělila;
3. označení žalobce a žalovaného a v případě opravných prostředků označení napadeného rozhodnutí a účastníků řízení před Soudem;
4. označení účastníka řízení, za kterého je písemný projev předložen.
7. Každý odstavec písemného projevu je třeba očíslovat.
8. Podpis zmocněnce nebo advokáta dotyčného účastníka řízení se uvádí na konci písemného projevu.
STRUKTURA A OBSAH HLAVNÍCH DRUHŮ PÍSEMNÝCH PROJEVŮ
A. Přímé žaloby
Žaloba
9. Žaloba musí obsahovat údaje stanovené v čl. 38 odst. 1 a 2 jednacího řádu.
10. Na počátku žaloby se uvádí:
1. jméno a bydliště žalobce;
2. jméno a postavení zmocněnce nebo advokáta žalobce;
3. označení strany nebo stran, proti nimž žaloba směřuje;
4. prohlášení uvedená v čl. 38 odst. 2 jednacího řádu (adresa pro účely doručování v Lucemburku nebo souhlas s doručováním telefaxem nebo jakýmkoliv jiným technickým prostředkem).
11. K žalobě na neplatnost musí být připojen stejnopis napadeného aktu, který je tak označen.
12. Doporučuje se připojit k žalobě shrnutí žalobních důvodů a hlavních uplatňovaných argumentů, aby se usnadnilo sepsání oznámení do Úředního věstníku upraveného v čl. 16 odst. 6 jednacího řádu, které je připravováno soudní kanceláří. Toto shrnutí nesmí být delší než dvě strany.
13. Na počátku nebo na konci žaloby musí být přesně uveden žalobní návrh.
14. Po úvodní části žaloby musí následovat krátký popis skutkových okolností sporu.
15. Právní argumentace musí být členěna podle uplatňovaných žalobních důvodů.
Doporučuje se, aby po popisu skutkových okolností sporu byl uveden souhrnný přehled dovolávaných žalobních důvodů.
Žalobní odpověď
16. Žalobní odpověď musí obsahovat údaje stanovené v čl. 40 odst. 1 jednacího řádu.
17. Na počátku žalobní odpovědi se kromě čísla věci a označení žalobce uvádí:
1. jméno a bydliště žalovaného;
2. jméno a postavení zmocněnce nebo advokáta žalovaného;
3. prohlášení týkající se adresy pro účely doručování v Lucemburku nebo souhlasu s doručováním telefaxem nebo jakýmkoliv jiným technickým prostředkem (čl. 40 odst. 1 druhý pododstavec jednacího řádu).
18. Na počátku nebo na konci žalobní odpovědi musí být přesně uvedeno to, čeho se žalovaný domáhá.
19. Argumentace by měla být v co možná největším rozsahu členěna podle žalobních důvodů uvedených v žalobě.
20. V žalobní odpovědi se skutkový nebo právní rámec uvádí pouze v případě, že jeho vylíčení v žalobě je zpochybňováno nebo vyžaduje upřesnění.
Jakékoli zpochybnění skutečností tvrzených žalobcem musí být výslovné a dotčená skutečnost musí být přesně uvedena.
Replika a duplika
21. V replice a duplice se skutkový nebo právní rámec uvádí pouze v případě, že jeho vylíčení v předcházejících písemných projevech je zpochybňováno nebo výjimečně vyžaduje upřesnění.
Jakékoli zpochybnění musí být výslovné a musí přesně uvádět dotčené právní a skutkové poznatky.
Vyjádření vedlejšího účastníka
22. Vyjádření vedlejšího účastníka smí obsahovat pouze argumenty nové ve vztahu k argumentům, které uplatnil hlavní účastník řízení, kterého vedlejší účastník podporuje.
Může se omezit na pouhý odkaz na jiné argumenty.
Ve vyjádření vedlejšího účastníka se skutkový nebo právní rámec uvádí pouze v případě, že jeho vylíčení v písemných projevech hlavních účastníků řízení je zpochybňováno nebo vyžaduje upřesnění.
Jakékoli zpochybnění musí být výslovné a musí přesně uvádět dotčené právní a skutkové poznatky.
B. Opravné prostředky
Návrh, kterým je podán opravný prostředek
23. Opravný prostředek musí obsahovat údaje stanovené v čl. 112 odst. 1 jednacího řádu.
24. Na počátku opravného prostředku se uvádí:
1. jméno a bydliště účastníka řízení podávajícího opravný prostředek, který se nazývá navrhovatelem;
2. jméno a postavení zmocněnce nebo advokáta navrhovatele;
3. označení napadaného rozhodnutí Soudu (druh rozhodnutí, soudní kolegium, datum a číslo věci) a označení účastníků řízení před Soudem;
4. datum, kdy bylo rozhodnutí Soudu navrhovateli doručeno;
5. prohlášení týkající se adresy pro účely doručování v Lucemburku nebo souhlasu s doručováním telefaxem nebo jiným technickým prostředkem.
25. Stejnopis napadeného rozhodnutí Soudu, proti kterému je podán opravný prostředek, musí být připojen k opravnému prostředku.
26. Doporučuje se uvést souhrnný přehled důvodů opravného prostředku a hlavních uplatňovaných argumentů, aby se usnadnilo sepsání oznámení do Úředního věstníku upraveného v čl. 16 odst. 6 jednacího řádu. Toto shrnutí nesmí být delší než dvě strany.
27. Na počátku nebo na konci opravného prostředku musí být přesně uvedeny návrhy navrhovatele (čl. 113 odst. 1 jednacího řádu).
28. Zpravidla není nutné uvádět skutečnosti předcházející sporu a jeho předmět; stačí odkaz na rozhodnutí Soudu.
29. Právní argumentace by měla být členěna podle uplatňovaných důvodů opravného prostředku, zejména podle uplatňovaných nesprávných právních posouzení.
Doporučuje se, aby byl na počátku opravného prostředku uveden souhrnný přehled těchto důvodů.
Vyjádření k opravnému prostředku
30. Vyjádření k opravnému prostředku musí obsahovat údaje stanovené v čl. 115 odst. 2 jednacího řádu.
31. Na počátku vyjádření k opravnému prostředku se kromě čísla věci a označení navrhovatele uvádí:
1. jméno a bydliště předkladatele;
2. jméno a postavení zmocněnce nebo advokáta předkladatele;
3. datum, kdy bylo oznámení o opravném prostředku předkladateli doručeno;
4. prohlášení týkající se adresy pro účely doručování v Lucemburku nebo souhlasu s doručováním telefaxem nebo jiným technickým prostředkem.
32. Na počátku nebo na konci vyjádření k opravnému prostředku musí být přesně uvedeny návrhy předkladatele.
33. Navrhuje-li se ve vyjádření k opravnému prostředku úplné nebo částečné zrušení rozhodnutí Soudu z důvodu, který nebyl vznesen v opravném prostředku, je vhodné tuto skutečnost v označení písemného projevu uvést ("vyjádření k opravnému prostředku se vzájemným opravným prostředkem").
34. Právní argumentace by měla být v co možná největším rozsahu členěna podle důvodů opravného prostředku uplatňovaných navrhovatelem nebo případně podle důvodů uplatňovaných ve vzájemném opravném prostředku.
35. Vzhledem k tomu, že skutkový nebo právní rámec je již předmětem napadeného rozsudku, uvádí se ve vyjádření k opravnému prostředku jen zcela výjimečně v případě, že jeho vylíčení v opravném prostředku je zpochybňováno nebo vyžaduje upřesnění.
Jakékoli zpochybnění musí být výslovné a musí přesně uvádět dotčené právní a skutkové poznatky.
Replika a duplika
36. V replice a duplice se již zpravidla neuvádí skutkový nebo právní rámec.
Jakékoli zpochybnění musí být výslovné a musí přesně uvádět dotčené právní a skutkové poznatky.
Vyjádření vedlejšího účastníka
37. Vyjádření vedlejšího účastníka smí obsahovat pouze argumenty nové ve vztahu k argumentům, které uplatnil hlavní účastník řízení, kterého vedlejší účastník podporuje.
Může se omezit na pouhý odkaz na jiné argumenty.
Ve vyjádření vedlejšího účastníka se skutkový nebo právní rámec uvádí pouze v případě, že jeho vylíčení v písemných projevech hlavních účastníků řízení je zpochybňováno nebo vyžaduje upřesnění.
Jakékoli zpochybnění musí být výslovné a musí přesně uvádět dotčené právní a skutkové poznatky.
PŘEDKLÁDÁNÍ PŘÍLOH K PÍSEMNÝM PROJEVŮM
38. Právní argumentace předkládaná Soudnímu dvoru musí být uvedena v písemných projevech, a nikoli v přílohách.
39. K písemnému projevu mohou být jako přílohy připojeny pouze písemnosti, které jsou zmíněny v textu tohoto písemného projevu a které jsou nezbytné k prokázání nebo k objasnění jeho obsahu.
40. Přílohy se přijímají pouze, pokud je k nim připojen seznam příloh (čl. 37 odst. 4 jednacího řádu). Tento seznam musí u každé přílohy uvádět:
1. číslo přílohy;
2. krátký popis přílohy s uvedením jejího druhu (například "dopis", po němž následuje datum, autor, adresát a počet stran);
3. odkaz na stranu a odstavec písemného projevu, kde je příloha zmíněna a kde je objasněn důvod připojení této přílohy.
41. Jestliže jsou pro případnou potřebu Soudního dvora v příloze k písemnému projevu připojeny stejnopisy soudních rozhodnutí, odkazy na právní nauku nebo právní předpisy, musí být odděleny od ostatních přiložených písemností.
42. Každý odkaz na předložený dokument musí obsahovat číslo přílohy, jak je uvedeno v seznamu příloh, a označení písemného projevu, k němuž je připojen.
U opravného prostředku je třeba, pokud již byl dokument předložen Soudu, uvést také označení použité pro tento dokument před Soudem.
PŘÍPRAVA A DÉLKA PÍSEMNÝCH PROJEVŮ
43. V zájmu urychlení řízení je třeba při přípravě písemných projevů zejména brát v úvahu:
- písemný projev slouží při studiu spisu jako základ; aby se toto studium usnadnilo, musí být písemný projev členěný, výstižný a bez opakování,
- písemný projev bude zpravidla překládán; aby se usnadnil překlad a aby byl překlad co možná nejvěrnější, doporučuje se používat věty s jednoduchou stavbou a jednoduchou a přesnou slovní zásobu,
- doba potřebná pro překlad a pro prostudování spisu je přímo úměrná délce předložených písemných projevů, takže čím kratší jsou písemné projevy, tím rychleji je věc vyřízena.
44. Ze zkušeností Soudního dvora vyplývá, že je možné písemný projev, kromě mimořádných okolností, omezit na deset až patnáct stran a repliky, dupliky nebo vyjádření k opravnému prostředku mohou být omezeny na pět až deset stran.
ŽÁDOSTI O URYCHLENÉ ŘÍZENÍ
45. Účastník řízení žádající samostatným podáním v souladu s článkem 62a jednacího řádu, aby Soudní dvůr rozhodoval v urychleném řízení, musí krátce odůvodnit zvláštní naléhavost věci.
Kromě mimořádných okolností nesmí být tato žádost delší než pět stran.
46. Vzhledem k tomu, že je urychlené řízení převážně ústní, musí být písemný projev účastníka řízení, který o ně žádá, omezen na stručný popis uplatňovaných důvodů.
Kromě mimořádných okolností nesmí být takový písemný projev delší než deset stran.
ŽÁDOSTI O PŘEDLOŽENÍ REPLIKY V ŘÍZENÍ O OPRAVNÉM PROSTŘEDKU
47. Předseda může na žádost povolit předložení repliky, pokud je to nezbytné k tomu, aby navrhovatel mohl hájit svůj názor nebo za účelem přípravy rozhodnutí o opravném prostředku.
Kromě mimořádných okolností nesmí být tato žádost delší než dvě až tři strany a musí se omezit na stručné shrnutí zvláštních důvodů, kvůli nimž je podle názoru navrhovatele replika nezbytná.
Žádost musí být srozumitelná sama o sobě, aniž by bylo nutno přihlédnout k opravnému prostředku nebo vyjádření k opravnému prostředku.
ŽÁDOSTI O PROVEDENÍ ÚSTNÍ ČÁSTI ŘÍZENÍ
48. Soudní dvůr může rozhodnout, že neprovede ústní část řízení, pokud žádný z účastníků řízení nepředloží žádost, aby byl vyslechnut (články 44a a 120 jednacího řádu).
V praxi bývá ústní část řízení zřídka prováděna bez takové žádosti.
Žádost musí uvádět důvody, pro které si účastník řízení přeje být vyslechnut.
Toto odůvodnění se musí zakládat na konkrétním posouzení užitečnosti ústní části řízení pro dotyčného účastníka řízení a musí uvádět, které části spisu nebo které argumenty je dle názoru účastníka řízení zapotřebí v ústní části řízení podrobněji rozvést nebo vyvrátit.
Nestačí obecné odůvodnění odkazující na význam věci nebo projednávaných otázek.
PŘÍPRAVA A PRŮBĚH ÚSTNÍ ČÁSTI ŘÍZENÍ
49. Před začátkem jednání jsou zmocněnci nebo advokáti pozváni ke krátkému rozhovoru s příslušným soudním kolegiem o organizaci jednání.
Soudce zpravodaj a generální advokát mohou při této příležitosti upřesnit body, které by dle jejich názoru měly být rozvedeny při přednesu řečí.
50. Přednes řeči je omezen na nejvýše 30 minut před plénem, velkým senátem a senátem složeným z pěti soudců a na nejvýše 15 minut před senátem složeným ze tří soudců.
Ve všech případech je přednes řeči vedlejšího účastníka omezen na nejvýše 15 minut.
Přednes řeči je možné výjimečně prodloužit na žádost podanou předsedovi příslušného soudního kolegia s podrobným odůvodněním.
Tuto žádost je třeba Soudnímu dvoru předložit co možná nejdříve; může být zohledněna pouze tehdy, byla-li podána nejpozději dva týdny před jednáním.
V předvolání k jednání jsou zmocněnci a advokáti vyzváni, aby informovali soudní kancelář o předpokládané délce přednesu svých řečí.
Poskytnuté informace se použijí při plánování činnosti Soudního dvora a senátů; oznámenou délku přednesu řečí není možno překročit.
51. Soudci a generální advokát jsou již na základě písemností dobře seznámeni s věcí, jejím předmětem a důvody a argumenty předloženými účastníky řízení.
Účelem přednesu řeči není předkládat znovu stanovisko účastníka řízení, nýbrž osvětlit body, které zmocněnec nebo advokát považuje za zvláště významné, zejména ty, které jsou uvedeny v žádosti o provedení ústní části řízení (viz bod 48 výše).
Je třeba vyhnout se opakování toho, co již bylo uvedeno v písemných projevech; v případě potřeby postačí na ně během přednesu řeči odkázat.
Doporučuje se uvést na počátku přednesu řeči její osnovu.
52. Velmi často sledují členové soudního kolegia a generální advokát přednes řeči simultánně tlumočený.
Pro umožnění tlumočení je nezbytné hovořit přirozeně a používat krátké věty s jednoduchou stavbou.
Nedoporučuje se číst předem připravený text.
Vhodnější je mluvit podle dobře členěných poznámek.
Je-li však přednes řeči připraven písemně, doporučuje se při koncipování textu zohlednit skutečnost, že bude přednesen, a měl by se tedy co nejvíce blížit ústnímu projevu.
Aby se tlumočení usnadnilo, zmocněnci a advokáti jsou vyzváni, aby předem zaslali telefaxem případný text nebo písemné podklady svého přednesu řeči do tlumočnického odboru (telefax: (+352) 43 03 36 97).
Nařízení Komise (ES) č. 1/2004
ze dne 23. prosince 2003
o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podporu malým a středním podnikům působícím v produkci, zpracování a uvádění zemědělských produktů na trh
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 994/98 ze dne 7. května 1998 o použití článků 92 a 93 Smlouvy o založení Evropského společenství na určité kategorie horizontální státní podpory [1], a zejména na čl. 1 odst. 1 písm. a) bod i) uvedeného nařízení,
po zveřejnění předlohy tohoto nařízení [2],
po konzultaci Poradního výboru pro státní podpory,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 994/98 zmocňuje Komisi vyhlásit v souladu s článkem 87 Smlouvy že za určitých podmínek je podpora malým a středním podnikům slučitelná se společným trhem a nevztahuje se na ni oznamovací povinnost podle čl. 88 odst. 3 Smlouvy.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 70/2001 ze dne 12. ledna 2001 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory malým a středním podnikům [3] není použitelné na činnosti související s produkcí, zpracováním nebo uváděním na trh produktů uvedených v příloze I Smlouvy.
(3) Komise použila články 87 a 88 Smlouvy na malé a střední podniky působící v produkci, zpracování a uvádění zemědělských produktů na trh v četných rozhodnutích a vysvětlila též svou politiku, naposledy v Pokynech Společenství týkajících se státní podpory v odvětví zemědělství [4] (dále jen "pokyny týkající se zemědělství").
Na základě značných zkušeností Komise s použitím těchto článků na malé a střední podniky působící v produkci, zpracování a uvádění zemědělských produktů na trh je třeba, s ohledem na zajištění účinného dohledu a zjednodušení administrativy aniž by byla oslabena možnost kontroly ze strany Komise, umožnit Komisi rozšířit výkon pravomocí přiznaných jí nařízením (ES) č. 994/98 též na malé a střední podniky působící v produkci, zpracování a uvádění zemědělských produktů na trh, pokud článek 89 Smlouvy byl prohlášen za použitelný na takové produkty.
Vzhledem ke zvláštnostem odvětví zemědělství je nařízení použitelné pouze na malé a střední podniky působící v tomto odvětví odůvodněné.
(4) Tímto nařízením není dotčena možnost členských států oznámit poskytnutí podpory malým a středním podnikům působícím v produkci, zpracování a uvádění zemědělských produktů na trh.
Taková oznámení budou hodnocena Komisí s přihlédnutím k tomuto nařízení a na základě pokynů týkajících se zemědělství.
Oznámení probíhající ke dni vstupu v platnost tohoto nařízení by měla být hodnocena především na základě tohoto nařízení a pokud podmínky stanovené tímto nařízením nejsou splněny, na základě pokynů týkajících se zemědělství.
Je třeba stanovit přechodná ustanovení pro podporu, která byla poskytnuta před vstupem tohoto nařízení v platnost a nebyla oznámena, v rozporu s povinností podle čl. 88 odst.
(5) Během následujících let se zemědělství bude muset přizpůsobit novým skutečnostem a dalším změnám souvisejícím s vývojem trhu, tržní politikou a obchodními pravidly, s poptávkou a preferencemi spotřebitelů a rozšířením Společenství.
Tyto změny postihnou nejen zemědělské trhy, avšak též místní hospodářství v oblastech venkova obecně.
Politika rozvoje venkova by tudíž měla mít za cíl znovu nastolit a podporovat konkurenceschopnost venkovských oblastí, a přispět tak k zachování a vytváření zaměstnanosti v těchto oblastech.
(6) Malé a střední podniky hrají rozhodující roli při tvorbě pracovních příležitostí a obecně jsou faktorem sociální stability a hospodářského rozvoje.
Jejich rozvoj však může být omezen nedokonalostmi trhu. Často mají potíže při získávání kapitálu nebo úvěru dané přetrvávající neochotou riskovat na straně některých finančních trhů a omezenými zárukami, které mohou nabídnout.
Jejich omezené zdroje mohou rovněž omezit jejich přístup k informacím, zejména o nových technologiích a potenciálních trzích.
Vzhledem k těmto důvodům by účelem podpory vyňaté tímto nařízením mělo být ulehčení rozvoje hospodářské činnosti malých a středních podniků, pokud tato podpora nepříznivě neovlivní podmínky obchodu v rozsahu, který je v rozporu se společnými zájmy.
Tento vývoj musí být podnícen a podpořen zjednodušením stávajících pravidel, použitelných na malé a střední podniky.
(7) Produkci, zpracování a uvádění zemědělských produktů na trh ve Společenství z velké části zajišťují malé a střední podniky.
(8) Nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 ze dne 17. května 1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) a o změně a zrušení některých nařízení [5] již zavedlo zvláštní pravidla pro státní podporu pro některá opatření pro rozvoj venkova, na něž se vztahuje podpora členského státu bez financování Společenstvím.
(9) Toto nařízení by mělo vyjmout každou jednotlivou podporu, která splňuje všechny příslušné požadavky tohoto nařízení, a jakýkoli režim podpory, pokud podpora, kterou lze poskytnout v rámci takového režimu, splňuje všechny požadavky tohoto nařízení.
Pro zajištění účinného dohledu a zjednodušení administrativy, aniž by byla oslabena možnost kontroly ze strany Komise, musí režimy podpory a jednotlivé podpory vně režimu podpory obsahovat výslovný odkaz na toto nařízení.
(10) Podpora poskytnutá na náklady související s reklamou ve smyslu pokynů Společenství týkajících se státní podpory reklamy produktů uvedených v příloze I Smlouvy o ES a některých produktů neuvedených v příloze I [6] by se měla vyloučit z oblasti působnosti tohoto nařízení a i nadále by měla spadat pouze do působnosti těchto pokynů.
(11) S ohledem na potřebu najít patřičnou rovnováhu mezi minimalizací narušování hospodářské soutěže v podporovaném odvětví a mezi cíli tohoto nařízení, by neměly být vyňaty jednotlivé podpory, které překračují stanovenou maximální částku, ať už jsou nebo ne poskytnuty v rámci režimu podpory vyňatého tímto nařízením.
(12) Toto nařízení by nemělo vyjímat podporu vývozu nebo podporu podmíněnou používáním domácích produktů na úkor dovezených.
Taková podpora by mohla být neslučitelná s mezinárodními závazky Společenství podle dohody Světové obchodní organizace (WTO) o subvencích a vyrovnávacích opatřeních a Dohody WTO o zemědělství.
Podpora na pokrytí nákladů na účast na obchodních veletrzích nebo nákladů na studie nebo na poradenské služby, nezbytná pro uvedení nového produktu nebo produktu stávajícího na nový trh, se obvykle nepovažuje za podporu vývozu.
(13) Za účelem odstranění rozdílů které by mohly vyvolat narušení hospodářské soutěže a pro usnadnění koordinace mezi jednotlivými iniciativami Společenství a vnitrostátními iniciativami, které se týkají malých a středních podniků, a z důvodů transparentnosti správy a právní jistoty, je definice "malých a středních podniků" použitá v tomto nařízení stejná jako definice stanovená v nařízení (ES) č. 70/2001.
(14) Podle zavedené praxe Komise a za účelem zajišťování úměrnosti a omezení podpory na nezbytnou částku by měly být prahové hodnoty běžně vyjádřeny mírou podpor v poměru k souhrnu způsobilých nákladů a nikoli maximálními částkami podpor.
(15) Za účelem určení, zda je podpora slučitelná se společným trhem na základě tohoto nařízení, je nezbytné vzít v úvahu míru podpory, a tudíž částku podpory vyjádřenou jako grantový ekvivalent.
Výpočet grantového ekvivalentu podpory splatné v několika splátkách a výpočet podpory ve formě zvýhodněné půjčky vyžaduje použití úrokových sazeb běžných v době poskytnutí podpory.
Za účelem jednotného, transparentního a jednoduchého používání pravidel státní podpory by se tržní sazby pro účely tohoto nařízení měly považovat za referenční sazby za předpokladu, že v případě zvýhodněné půjčky je tato půjčka zajištěna běžnou zárukou a nezahrnuje neobvyklé riziko.
Referenční sazby by měly být ty sazby, které pravidelně stanoví Komise na základě objektivních kritérií a jsou zveřejněny v Úředním věstníku Evropské unie a na internetu.
(16) Podle zavedené praxe Komise v oblasti hodnocení státní podpory v odvětví zemědělství není nutné činit rozdíly mezi malými a středními podniky.
Pro některé druhy podpor je třeba stanovit maximální částky podpory, které v případě potřeby může příjemce získat.
(17) Vzhledem ke zkušenostem Komise by se stropy míry podpor měly stanovit na úrovni, která odpovídá jak vyváženému poměru mezi cílem minimalizování narušení hospodářské soutěže v podporovaném odvětví, tak cíli podpory ulehčení rozvoje hospodářské činnosti malých a středních podniků v odvětví zemědělství.
V zájmu shody s podpůrnými opatřeními financovanými Společenstvím by stropy měly být sladěny se stropy stanovenými v pokynech týkajících se zemědělství a v nařízení (ES) č. 1257/1999.
(18) Je vhodné stanovit další podmínky, které musí splňovat každý režim podpory nebo každá jednotlivá podpora pro vynětí podle tohoto nařízení.
Společnosti čerpající investiční podporu by měly splňovat kritéria týkající se životaschopnosti a dodržování minimálních norem uvedených v článku 5 a v čl. 26 odst.
Měla by se zohlednit veškerá omezení produkce nebo omezení podpory Společenství podle společných organizací trhů. S ohledem na čl.
87 odst. 3 písm. c) Smlouvy by obvykle jediným výsledkem takové podpory neměly být trvale nebo periodicky se snižující provozní náklady, které by příjemce jinak nesl, a měla by být úměrná nevýhodám, které je třeba překonat pro zajištění sociálně-ekonomických výhod, které jsou považovány za zájem Společenství.
Jednostranná státní podpůrná opatření, směřující výhradně ke zlepšení finanční situace producentů bez jakéhokoliv přispění rozvoji odvětví, a zejména podpora poskytnutá výhradně na základě ceny, množství, produkční jednotky nebo jednotky produkčních prostředků, se považují za provozní podporu neslučitelnou se společným trhem.
Navíc taková podpora by se mohla krýt s mechanismy společných organizací trhů.
Je proto vhodné omezit oblast působnosti tohoto nařízení na určité druhy podpory.
(19) Toto nařízení by mělo vyjmout podporu malým a středním podnikům bez ohledu na jejich zeměpisné umístění.
Investice a tvorba pracovních příležitostí může přispět k hospodářskému rozvoji znevýhodněných regionů ve Společenství.
Malé a střední podniky v těchto regionech doplácejí jak na strukturální nevýhody umístění, tak na obtíže vyplývající z jejich velikosti.
Proto by malé a střední podniky nacházející se v znevýhodněných regionech nebo v regionech spadajících pod cíl 1 měly mít nárok na vyšší strop.
(20) Z důvodu nebezpečí narušení vyplývajícího z cílených investičních podpor a proto, aby zemědělci měli možnost svobodné volby, do kterých produktů chtějí investovat, neměla by se investiční podpora vyňatá podle tohoto nařízení omezovat na zvláštní zemědělské produkty.
Tato podmínka by však neměla bránit členskému státu, aby z podpory nebo režimu podpory vyloučil určité produkty, zejména pokud není možné najít na trzích běžná odbytiště. Stejně tak některé druhy investic by svou povahou měly být vyjmuty z oblasti působnosti tohoto nařízení.
Investiční podpora zaměřená na některá odvětví může být odůvodněná, a tudíž vyňatá, pokud je podpora omezena na náklady provádění zvláštních pravidel týkajících se ochrany a zlepšování životního prostředí, zlepšování hygienických podmínek v podnicích živočišné výroby nebo dobrých životních podmínek hospodářských zvířat.
Investice do zpracování a uvádění zemědělských produktů na trh uskutečňované na úrovni hospodářství, které nezpůsobují zvýšení kapacity a jejichž celkové způsobilé výdaje jsou nižší než strop stanovený podle článku 7 nařízení (ES) č. 1257/1999, by měly být posuzovány na základě pravidel stanovených pro investice do produkce zemědělských produktů.
Investice uskutečněné v hospodářství do zpracování a uvedení zemědělských produktů na trh, které způsobí zvýšení produkční kapacity a/nebo u nichž celkové způsobilé výdaje překročí strop stanovený podle článku 7 nařízení (ES) č. 1257/1999, by se měly posuzovat na základě pravidel stanovených pro investice do zpracování a uvádění zemědělských produktů na trh.
(21) Pokud je podpora udělena na přizpůsobení nově zavedeným normám na úrovni Společenství, neměly by členské státy zemědělcům prodlužovat adaptační období tím, že by pozdržely provádění takových pravidel.
Proto je třeba jasně stanovit datum, od kterého již nová právní úprava nebude moci být považována za novou.
(22) Služby poskytované za dotované ceny jsou zemědělcům často nabízeny společnostmi, jež si zemědělci nemohou svobodně vybrat.
Aby se vyloučilo, že podpora bude poskytnuta poskytovatelům služby místo zemědělcům, a pro zajištění toho, že zemědělec dostane nejlepší službu za soutěžní cenu, mělo by být běžně zajištěno, aby poskytovatelé služeb byli vybíráni a odměňováni podle tržních zásad.
Nicméně u některých služeb, zejména kontrol, a s ohledem na povahu služby nebo na právní základ, na němž se její poskytnutí zakládá, však může existovat pouze jeden poskytovatel.
(23) Některá nařízení Rady v oblasti zemědělství stanoví specifická oprávnění pro vyplácení podpory členskými státy, často v kombinaci nebo jako doplněk k financování Společenstvím.
Tato ustanovení však obvykle nestanoví vynětí z oznamovací povinnosti podle článku 88 Smlouvy, pokud taková podpora splňuje podmínky čl. 87 odst.
1 Smlouvy. Jelikož podmínky pro takovou podporu jsou jasně upřesněny v těchto nařízeních a/nebo oznamování těchto opatření Komisi se stalo závazným na základě zvláštních ustanovení těchto nařízení, není již další a samostatné oznámení podle čl.
3 Smlouvy nezbytné pro to, aby Komise mohla tato opatření hodnotit. Z důvodů právní jistoty by měl být odkaz na tato ustanovení zapracován do tohoto nařízení s tím, že oznamování těchto opatření na základě článku 88 Smlouvy již není nutné, pokud lze předem stanovit, že taková podpora se poskytuje výhradně malým a středním podnikům.
(24) Aby bylo zaručeno, že podpora je nezbytná a že působí jako pobídka k rozvoji určitých činností, nemělo by toto nařízení vyjímat podporu těch činností, které by příjemce mohl vykonávat již v samotných tržních podmínkách.
Žádná podpora by se neměla udělit se zpětnou platností na činnosti, které příjemce již podnikl.
(25) Toto nařízení by nemělo vyjímat podporu kumulovanou s jinou státní podporou, včetně podpory poskytnuté vnitrostátními, regionálními nebo místními orgány, s veřejnou podporou udělenou v rámci nařízení (ES) č. 1257/1999 nebo s podporou Společenství, pokud se vztahují na stejné způsobilé náklady a pokud taková kumulace překročí prahové hodnoty stanovené v tomto nařízení.
(26) Za účelem zajištění transparentnosti a účinnosti dohledu v souladu s článkem 3 nařízení (ES) č. 994/98 je vhodné vytvořit standardní tiskopis, ve kterém by členské státy poskytovaly Komisi souhrnné informace, kdykoliv se na základě tohoto nařízení uskutečňuje režim podpory nebo se poskytuje jednotlivá podpora mimo rámec těchto režimů, za účelem zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.
Ze stejných důvodů je vhodné vytvořit pravidla týkající se záznamů, které by členské státy měly vést o podpoře vyňaté tímto nařízením.
Pro účely výročních zpráv, které mají členské státy předkládat Komisi, je vhodné, aby Komise stanovila zvláštní požadavky.
S ohledem na širokou dostupnost nezbytné technologie, by se souhrnné informace a výroční zprávy měly sdělovat elektronickou cestou.
(27) Pokud členský stát nesplní své závazky týkající se vypracování zpráv uvedených v tomto nařízení, může tím být Komisi znemožněn výkon jejích úkolů kontroly podle čl. 88 odst.
1 Smlouvy, a zejména nebude moci určit, zda kumulativní hospodářský dopad podpor vyňatých podle tohoto nařízení je takové povahy, aby poškodil obchodní podmínky v míře odporující společnému zájmu. Nutnost vyhodnocení kumulativního dopadu státní podpory je mimořádně vysoká, pokud by stejný příjemce mohl obdržet podporu poskytnutou z několika zdrojů, jak k tomu stále častěji v odvětví zemědělství dochází.
Je tudíž velmi důležité, aby členský stát před provedením podpory podle tohoto nařízení urychleně sdělil Komisi patřičné informace.
(28) S ohledem na zkušenosti Komise v této oblasti, a zejména s ohledem na četnost, s jakou je obvykle nezbytné přezkoumat politiku státní podpory, je vhodné omezit dobu platnosti tohoto nařízení.
Pokud by doba platnosti tohoto nařízení uplynula bez prodloužení, režimy podpor již vyňaté tímto nařízením by měly být nadále vyňaty po dobu šesti měsíců,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA 1 OBLAST PŮSOBNOSTI, DEFINICE A PODMÍNKY
Článek 1
Oblast působnosti
1. Toto nařízení se použije na podporu poskytnutou malým a středním podnikům působícím v produkci, zpracování nebo uvádění zemědělských produktů na trh.
2. Toto nařízení se nepoužije na:
a) podporu poskytnutou na náklady související s reklamou ve smyslu pokynů Společenství týkajících se státní podpory reklamy produktů uvedených v příloze I Smlouvy o ES a některých produktů neuvedených v příloze I;
b) podporu poskytnutou na zpracování zemědělských produktů uvedených v příloze I na produkty neuvedené v příloze I.
3. Toto nařízení se nepoužije na podporu jednotlivých investic se způsobilými výdaji překračujícími 12,5 miliónů eur, nebo u nichž je skutečná částka podpory vyšší než 6 miliónů eur. Takovou podporu je třeba zvláště oznámit Komisi podle čl. 88 odst. 3 Smlouvy.
4. Aniž je dotčen čl. 16 písm. a), toto nařízení se nepoužije na:
a) podporu související s vývozem, zejména podporu přímo spojenou s vyváženým množstvím, na vytvoření a provoz distribuční sítě nebo na jiné běžné výdaje související s vývozní činností;
b) na podporu podmíněnou používáním domácích produktů na úkor dovezených.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se:
1. "podporou" rozumí jakékoli opatření splňující všechna kritéria stanovená v čl. 87 odst.
2. "zemědělským produktem" rozumějí:
a) produkty uvedené v příloze I Smlouvy, s výjimkou produktů rybolovu a akvakultury spadajících pod nařízení Rady (ES) č. 104/2000 [7];
b) produkty spadající pod kódy KN 4502, 4503 a 4504 (výrobky z korku);
c) produkty napodobující nebo nahrazující mléko a mléčné výrobky uvedené v čl. 3 odst. 2 nařízení Rady (EHS) č. 1898/87 [8];
3. "zpracováním zemědělského produktu" rozumí působení na zemědělský produkt vedoucí ke vzniku produktu, který je též zemědělským produktem;
4. "malými a středními podniky" rozumějí podniky jak jsou definovány v příloze I nařízení (ES) č. 70/2001;
5. "hrubou mírou podpory" rozumí částka podpory vyjádřená jako procento způsobilých nákladů projektu.
Všechny částky se uvádějí před odečtem pro přímé zdanění.
Pokud se podpory poskytují v jiné formě, než ve formě grantu, částka podpor se rovná grantovému ekvivalentu.
Podpory splatné v několika splátkách jsou diskontovány na hodnotu platnou v době poskytnutí.
Úroková sazba, která se má použít pro účely diskontování a pro výpočet částky podpor při zvýhodněné půjčce, je referenční sazba použitelná v době poskytnutí;
6. "jakostním produktem" rozumí produkt splňující kritéria čl. 24b odst. 2 nebo 3 nařízení Rady (ES) č. 1783/2003, kterým se mění nařízení (ES) č. 1257/1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) [9];
7. "nepříznivými klimatickými jevy, které mohou být přirovnány k přírodním katastrofám" rozumějí podmínky jako mráz, krupobití, náledí, déšť nebo sucho, které zničí 20 % běžné produkce ve znevýhodněných oblastech a 30 % v ostatních oblastech;
8. "znevýhodněnými oblastmi" rozumějí oblasti definované členskými státy na základě článku 17 nařízení (ES) č. 1257/1999;
9. "regiony spadajícími pod cíl 1" rozumějí regiony uvedené v článku 3 nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 [10];
10. "nově zavedenými minimálními normami vztahujícími se k životnímu prostředí, hygieně a dobrým životním podmínkám zvířat" rozumějí:
a) v případě norem, které nepředpokládají přechodné období, normy, které mají být pro hospodářské subjekty závazné nejdéle dva roky před skutečným započetím investic;
b) v případě norem, které předpokládají přechodné období, normy, které musí být pro hospodářské subjekty závazné po skutečném započetí investic;
11. "mladými zemědělci" rozumí producenti zemědělských produktů jak jsou definováni v článku 8 nařízení (ES) č. 1257/1999;
12. "seskupením producentů" rozumí seskupení, které bylo zřízeno proto, aby všichni jeho členové spojili své úsilí při přizpůsobování, s ohledem na cíle společných organizací trhu, produkce potřebám trhu, zejména koncentrací nabídky;
13. "sdružením producentů" rozumí sdružení, které se skládá z uznaných seskupení producentů a jež sleduje stejné cíle v širším měřítku;
14. "náklady na testy TSE a BSE" rozumějí všechny náklady, včetně nákladů na testovací zařízení, odběr vzorků, přepravu, vyšetření, skladování a likvidaci vzorků nezbytných pro testy provedené v souladu s přílohou X kapitolou C nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 ze dne 22. května 2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií [11].
Článek 3
Podmínky vynětí
1. Jednotlivá podpora mimo režimů podpory, která splňuje všechny podmínky tohoto nařízení, je slučitelná se společným trhem ve smyslu čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 88 odst. 3 Smlouvy, pokud souhrnné informace uvedené v čl. 19 odst. 1 byly sděleny a obsahují výslovný odkaz na toto nařízení formou citace jeho názvu a uvedením informace o jeho vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
2. Režimy podpory splňující všechny podmínky tohoto nařízení jsou slučitelné se společným trhem ve smyslu čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy a jsou vyňaty z oznamovací povinnosti podle čl. 88 odst. 3 Smlouvy za podmínky, že:
a) jakákoli podpora, která by mohla být přiznána v rámci takového režimu splňuje všechny podmínky stanovené v tomto nařízení;
b) režim obsahuje výslovný odkaz na toto nařízení formou citace jeho názvu a uvedením informace o jeho vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie;
c) byly sděleny souhrnné údaje podle čl. 19 odst. 1.
3. Podpora poskytnutá v rámci režimů uvedených v prvním odstavci je slučitelná se společným trhem ve smyslu čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 88 odst. 3 Smlouvy za předpokladu, že splňuje všechny podmínky tohoto nařízení.
KAPITOLA 2 KATEGORIE PODPORY
Článek 4
Investice do zemědělských podniků
1. Podpora na investice do zemědělských podniků uvnitř Společenství určených pro produkci, zpracování nebo uvedení zemědělských produktů na trh, je slučitelná se společným trhem ve smyslu čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 88 odst. 3 Smlouvy, pokud splňuje podmínky stanovené v odstavcích 2 až 10.
2. Hrubá míra podpory nesmí překročit:
a) 50 % způsobilých investic ve znevýhodněných oblastech;
b) 40 % způsobilých investic v ostatních oblastech.
V případě, že investice uskuteční mladí zemědělci do pěti let od zahájení činnosti, maximální výše podpory se zvyšuje na 60 % ve znevýhodněných oblastech a 50 % v ostatních oblastech.
Pokud investice s sebou nesou dodatečné náklady související s ochranou a zlepšením životního prostředí, se zlepšením hygienických podmínek podniků živočišné výroby nebo dobrých životních podmínek zvířat, pak maximální výše podpory 50 % a 40 %, uvedené v prvním pododstavci písm. a) a b) mohou být zvýšeny o 25 a 20 procent, v uvedeném pořadí.
Toto zvýšení může být poskytnuto pouze investicím, které jdou nad rámec platných minimálních požadavků Společenství, nebo investicím uskutečněným pro dosažení souladu s nově zavedenými minimálními normami.
Toto zvýšení musí být omezeno na nutné mimořádné způsobilé náklady a nemůže se použít v případě investic, které vedou ke zvýšení produkční kapacity.
3. Investice musí sledovat jeden nebo více z následujících cílů:
a) snížení výrobních nákladů;
b) zlepšení a další rozvinutí produkce;
c) zlepšení jakosti;
d) ochrana a zlepšení přírodního prostředí, hygienických podmínek a dobrých životních podmínek zvířat;
e) podpora diversifikace činností v hospodářství.
4. Způsobilé výdaje mohou zahrnovat zejména:
a) výstavbu, nabývání nebo zkvalitnění nemovitého majetku;
b) nákup nebo koupi na leasing nového strojního zařízení a vybavení, včetně počítačového programového vybavení, až do výše tržní hodnoty majetku; další náklady související s nájemní smlouvou (daně, marže pronajímatele, náklady na refinancování, režijní náklady, pojistné atd.) nejsou způsobilými výdaji;
c) režijní náklady, jako odměna architektům, inženýrům a odborníkům, studie proveditelnosti, získání patentů a licencí, až do výše 12 % výdajů uvedených v písmenech a) a b).
Odchylně od prvního pododstavce písm. b) může být v řádně odůvodněných případech nákup použitého vybavení považován za způsobilý výdaj, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a) prohlášení prodávajícího musí potvrzovat přesný původ zařízení a osvědčovat, že toto zařízení doposud nebylo předmětem státní podpory nebo podpory Společenství;
b) nákup zařízení musí představovat zvláštní výhodu pro program nebo projekt nebo musí být odůvodněn mimořádnými okolnostmi (například v požadovanou dobu není k dispozici nové zařízení, což ohrožuje vlastní realizaci projektu);
c) snížení nákladů, a tím i částky podpory ve srovnání s náklady na zakoupení stejného nového zařízení, při zachování dobrého poměru vynaložených prostředků a výsledného zisku;
d) získané použité vybavení musí vykazovat technické a/nebo technologické vlastnosti nezbytné pro požadavky projektu.
5. Podporu je možné poskytnout pouze životaschopným zemědělským podnikům, které splňují kritéria stanovená v článku 5 nařízení (ES) č. 1257/1999.
Podpora může být poskytnuta proto, aby příjemci umožnila dosažení souladu s nově zavedenými minimálními normami vztahujícími se k životnímu prostředí, hygieně a dobrým životním podmínkám zvířat.
Dodržování kritérií článku 5 nařízení (ES) č. 1257/1999 musí na úrovni podniku zhodnotit veřejný subjekt nebo nezávislá třetí osoba, která má pro daný úkol patřičnou kvalifikaci.
Pravidla zřizující režim podpory nebo rozhodnutí o poskytnutí jednotlivé podpory mimo takový režim musí stanovit, jakým způsobem se toto hodnocení provede.
6. Musí být dostatečně prokázáno, že v budoucnosti existuje pro dotyčné produkty běžný tržní odbyt.
To se musí zhodnotit na vhodné úrovni určené členským státem, s ohledem na dotyčné produkty, druhy investic, jakož i stávající a očekávané kapacity.
Existenci běžného tržního odbytu musí posoudit veřejný subjekt nebo třetí osoba, která je nezávislá na příjemci podpory a je kvalifikovaná toto posouzení provést.
Pravidla zřizující režim podpory musí upřesnit, jakým způsobem se hodnocení provede.
Hodnocení musí spočívat na čerstvých údajích a musí být přístupné veřejnosti.
7. Podpora nesmí být poskytnuta v rozporu s jakýmkoliv zákazem nebo omezením stanoveným v nařízeních Rady zřizujících společné organizace trhu, a to i tehdy, pokud se tyto zákazy nebo omezení týkají pouze podpory Společenství.
8. S výjimkou případu, kdy je podpora omezena na náklady související s prováděním zvláštních pravidel vztahujících se k ochraně a zlepšení životního prostředí, zlepšení hygienických podmínek v podnicích živočišné výroby nebo dobrých životních podmínek hospodářských zvířat, nemůže být omezena na zvláštní zemědělské produkty.
Podpora nesmí být poskytnuta na:
a) investice, jejichž výsledkem je zvýšení produkční kapacity, pokud zvýšení kapacity v hospodářství překročí 20 %, měřeno ve velkých dobytčích jednotkách u živočišné výroby a v obhospodařované ploše u rostlinné výroby;
b) nákup výrobních práv, zvířat, pozemků jiných než pro stavební účely, rostlin nebo sadby;
c) investice na pouhé nahrazení.
9. Maximální výdaje způsobilé k podpoře nesmí překročit mez pro celkovou investici způsobilou pro podporu stanovenou členským státem v souladu s článkem 7 nařízení (ES) č.
1257/1999. Režimy podpor musí tuto mez uvádět.
10. Podpora nesmí být poskytnuta na:
a) produkci a uvádění na trh produktů napodobujících nebo nahrazujících mléko a mléčné výrobky;
b) činnosti související se zpracováním a uváděním na trh v odvětví cukru.
Článek 5
Zachování krajiny a tradičních staveb
1. Podpora pro zachování krajiny a tradičních staveb je slučitelná se společným trhem ve smyslu čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 88 odst. 3 Smlouvy, pokud splňuje podmínky stanovené v odstavcích 2 a 3.
2. Podpora může být udělena až do výše 100 % vzniklých skutečných nákladů na investice nebo na práce určené na zachování prvků neprodukčního kulturního dědictví ležících na území zemědělských podniků, jako například archeologické nebo historické prvky.
Tyto náklady mohou zahrnovat přiměřenou náhradu za práce, které provedl sám zemědělec, nebo jeho pracovníci, až do výše 10000 eur ročně.
3. Podpora může být udělena až do výše 60 % (75 % ve znevýhodněných oblastech) vzniklých skutečných nákladů na investice nebo práce určené na zachování prvků kulturního dědictví, důležitých pro produkční postupy, jako například hospodářská stavení, pokud z dotyčné investice nevyplývá zvýšení produkční kapacity hospodářství.
Pokud dochází ke zvýšení produkční kapacity, výše podpory pro investice podle čl. 4 odst.
2 se použijí na způsobilé výdaje vyplývající ze závazku provést odpovídající práce za použití běžných moderních materiálů. Může být poskytnuta dodatečná podpora v míře kryjící až 100 % mimořádných nákladů vzniklých použitím tradičních materiálů nezbytných pro zachování historických prvků budovy.
Článek 6
Přemístění zemědělských staveb ve veřejném zájmu
1. Podpora na přemístění zemědělských staveb je slučitelná se společným trhem ve smyslu čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 88 odst. 3 Smlouvy, pokud k přemístění dochází ve veřejném zájmu a pokud jsou splněny podmínky stanovené v odstavcích 2, 3 a 4.
Veřejný zájem, kterým se odůvodňuje poskytnutí podpory na základě tohoto článku, musí být stanoven v příslušných předpisech členského státu.
2. Podpora může být udělena až do výše 100 % vzniklých skutečných nákladů, pokud přemístění ve veřejném zájmu spočívá pouze v rozebrání, přenesení a novém sestavení stávajících zařízení.
3. Pokud z přemístění ve veřejném zájmu vyplyne vybavení zemědělce modernějšími zařízeními, musí zemědělec přispět přinejmenším 60 %, nebo 50 % ve znevýhodněných oblastech, na zvýšení hodnoty dotyčných zařízení po přemístění.
Je-li příjemcem mladý zemědělec, je příspěvek nejméně 55 % nebo 45 %, v uvedeném pořadí.
4. Pokud z přemístění ve veřejném zájmu vyplyne zvýšení produkční kapacity, činí příspěvek příjemce přinejmenším 60 %, nebo 50 % ve znevýhodněných oblastech, výdajů souvisejících s tímto zvýšením.
Je-li příjemcem mladý zemědělec, příspěvek činí přinejmenším 55 % nebo 45 %.
Článek 7
Investice do zpracování a uvádění na trh
1. Podpora na investice do zpracování a uvádění zemědělských produktů na trh je slučitelná se společným trhem ve smyslu čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 88 odst. 3 Smlouvy, pokud splňuje podmínky stanovené v odstavcích 2 až 7.
2. Hrubá míra podpory nesmí překročit:
a) 50 % způsobilých investic v regionech spadajících pod cíl 1;
b) 40 % způsobilých investic v ostatních regionech.
3. Způsobilé výdaje mohou zahrnovat zejména:
a) výstavbu, nabytí nebo zkvalitnění nemovitého majetku;
b) nákup nebo koupi na leasing nového strojního zařízení a vybavení, včetně počítačového programového vybavení, až do výše tržní hodnoty majetku; další náklady související s nájemní smlouvou (daně, marže pronajímatele, náklady na refinancování, režijní náklady, pojistné atd.) nejsou způsobilými výdaji;
c) režijní náklady, jako odměna architektům, inženýrům a odborníkům, studie proveditelnosti, získání patentů a licencí, až do výše 12 % výdajů uvedených v písmenech a) a b).
Odchylně od prvního pododstavce písm. b), nákup použitého vybavení může být považován za způsobilý výdaj v řádně odůvodněných případech, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a) prohlášení prodávajícího musí potvrzovat přesný původ zařízení a osvědčovat, že toto zařízení doposud nebylo předmětem státní podpory nebo podpory Společenství;
b) nákup zařízení musí představovat zvláštní výhodu pro program nebo projekt nebo musí být odůvodněn mimořádnými okolnostmi (například v požadovanou dobu není k dispozici nové zařízení, což ohrožuje vlastní realizaci projektu);
c) snížení nákladů, a tím i částky podpory, ve srovnání s náklady na zakoupení stejného nového zařízení, se zachováním dobrého poměru vynaložených prostředků a výsledného zisku;
d) získané použité vybavení musí vykazovat technické a/nebo technologické vlastnosti nezbytné pro požadavky projektu.
4. Podporu je možné poskytnout pouze podnikům, u nichž je ověřeno, že splňují podmínky čl. 26 odst. 1 nařízení (ES) č. 1257/1999.
Podpora může být poskytnuta proto, aby příjemci umožnila dosažení souladu s nově zavedenými minimálními normami vztahujícími se k životnímu prostředí, hygieně a dobrým životním podmínkám zvířat.
Dodržování kritérií čl. 26 odst. 1 nařízení (ES) č. 1257/1999 musí na úrovni podniku zhodnotit veřejný subjekt nebo nezávislá třetí osoba, která má pro daný úkol patřičnou kvalifikaci. Pravidla zřizující režim podpory musí stanovit, jakým způsobem se toto hodnocení provede.
5. Musí být dostatečně prokázáno, že v budoucnosti existuje pro dotyčné produkty běžný tržní odbyt.
To se musí zhodnotit na vhodné úrovni určené členským státem, s ohledem na dotyčné produkty, druhy investic, jakož i stávající a očekávané kapacity.
Existenci běžného tržního odbytu musí posoudit veřejný subjekt nebo třetí osoba, která je nezávislá na příjemci podpory a je kvalifikovaná toto posouzení provést.
Pravidla zřizující režim podpory musí upřesnit, jakým způsobem se hodnocení provede.
Hodnocení musí spočívat na čerstvých údajích a musí být přístupné veřejnosti.
6. Podpora nesmí být poskytnuta v rozporu s jakýmkoliv zákazem nebo omezením stanoveným v nařízeních Rady zřizujících společné organizace trhu, a to i tehdy, pokud se tyto zákazy nebo omezení týkají pouze podpory Společenství.
7. Podpora nesmí být omezena na zvláštní zemědělské produkty, avšak nesmí být udělena pro:
a) produkci a uvádění na trh produktů napodobujících nebo nahrazujících mléko a mléčné výrobky;
b) činnosti související se zpracováním a uváděním na trh v odvětví cukru.
Článek 8
Podpora na zahájení činnosti mladých zemědělců
Podpora na zahájení činnosti mladých zemědělců je slučitelná se společným trhem ve smyslu čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 88 odst. 3 Smlouvy za těchto podmínek:
a) musí být splněna kritéria stanovená v článcích 7 a 8 nařízení (ES) č. 1257/1999;
b) kombinovaná podpora udělená podle nařízení (ES) č. 1257/1999 a ve formě státní podpory nesmí překročit stropy stanovené v čl. 8 odst. 2 uvedeného nařízení.
Článek 9
Podpora na předčasný odchod do důchodu
Podpora na předčasný odchod zemědělců do důchodu je slučitelná se společným trhem ve smyslu čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 88 odst. 3 Smlouvy za těchto podmínek:
a) musí být splněna kritéria stanovená v článcích 10, 11 a 12 nařízení (ES) č. 1257/1999;
b) ukončení zemědělských činností obchodní povahy musí být trvalé a s konečnou platností.
Článek 10
Podpora seskupením producentů
1. Podpora na zahájení činnosti pro vytvoření seskupení producentů nebo sdružení producentů je slučitelná se společným trhem ve smyslu čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 88 odst. 3 Smlouvy, pokud splňuje podmínky stanovené v odstavcích 2 až 9.
2. Pro podporu uvedenou v odstavci 1, pokud jsou oprávněna přijímat finanční pomoc podle právních předpisů dotyčného členského státu, jsou způsobilá:
a) seskupení producentů nebo sdružení producentů působící v produkci zemědělských produktů a/nebo:
b) sdružení producentů odpovědná za dohled nad používáním označení původu nebo označováním jakosti v souladu s právními předpisy Společenství.
Vnitřní pravidla seskupení producentů nebo sdružení producentů musí stanovit povinnost členů uvádět produkci na trh v souladu s pravidly o dodávce a uvádění na trh vypracovanými seskupením nebo sdružením.
Tato pravidla mohou stanovit, že určitou část produkce může producent uvést na trh přímo.
Každý producent přistupující k seskupení se musí zavázat, že zůstane součástí seskupení po dobu minimálně tří let a poté z něho může vystoupit po uplynutí nejméně dvanáctiměsíční výpovědní lhůty.
Seskupení producentů se musí řídit společnými produkčními pravidly, zejména vztahujícími se k jakosti produktů a užívání ekologických postupů, společnými pravidly pro uvádění zboží na trh a pravidly o informování o produkci, zejména pokud jde o sklizeň a dostupnost.
Producentům však zůstává odpovědnost za řízení jejich podniků.
Dohody uzavřené v rámci seskupení producentů nebo sdružení producentů musí zcela dodržovat všechna pravidla hospodářské soutěže, zejména články 81 a 82 Smlouvy.
3. Způsobilé výdaje mohou zahrnovat nájem odpovídajících prostor, nákup kancelářského vybavení, včetně počítačového technického i programového vybavení, náklady na zaměstnance ve správě, režijních náklady a právní a správní poplatky.
V případě nákupu prostor se způsobilé výdaje za budovy omezují na náklady na pronájem za tržní cenu.
4. Podpora musí být dočasná, musí mít sestupnou tendenci a nesmí překročit 100 % způsobilých nákladů vzniklých během prvního roku.
Výše podpory se musí snižovat přinejmenším o 20 procent za každý další rok, aby v pátém roce byla omezena na 20 % způsobilých výdajů skutečně vzniklých v daném roce.
5. Podpora nesmí být vyplácena na základě výdajů vzniklých po pátém roce, ani vyplacena po sedmém roce následujícím po uznání seskupení producentů.
Tím není dotčena možnost poskytnout podporu na způsobilé výdaje vyplývající pouze z meziročního zvýšení obratu příjemce o minimálně 30 % v důsledku přistoupení nových členů a/nebo zahrnutí nových produktů.
6. Podpora nesmí být poskytnuta seskupením producentů, jako jsou společnosti nebo družstva, jejichž cílem je řízení jednoho nebo více zemědělských podniků, a které jsou tudíž ve skutečnosti jednotlivými producenty.
7. Podpora nesmí být poskytnuta jiným sdružením zemědělského typu, která vykonávají práce na úrovni zemědělské produkce, jako je vzájemná podpora, pomoc a služby související s vedením hospodářství v zemědělských podnicích členů, aniž by se tito účastnili společného přizpůsobení dodávek trhu.
8. Celková částka podpory udělené seskupení producentů nebo sdružení producentů podle tohoto článku nesmí překročit 100000 eur.
9. Podpora nesmí být udělena seskupení nebo sdružení producentů jehož cíle jsou neslučitelné s nařízením Rady o společné organizaci trhů.
Článek 11
Podpora na platby pojistného
1. Podpora na platby pojistného pro podniky prvovýroby zemědělských produktů je slučitelná se společným trhem ve smyslu čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 88 odst. 3 Smlouvy, pokud splňuje podmínky stanovené v odstavcích 2, 3 a 4.
2. Hrubá míra podpory nesmí překročit:
a) 80 % nákladů pojistného, pokud pojistná smlouva stanoví, že kryje pouze ztráty způsobené nepříznivými klimatickými jevy, které je možno přirovnat k přírodním katastrofám:
b) 50 % nákladů pojistného, pokud pojistná smlouva stanoví, že kryje ztráty uvedené v písmenu a) a kromě toho:
i) jiné ztráty způsobené klimatickými jevy; a/nebo
ii) ztráty způsobené chorobami zvířat nebo rostlin.
Ztráty způsobené nepříznivými klimatickými jevy, které mohou být přirovnány k přírodním katastrofám, se musí určit na základě hrubé produkce příslušné plodiny v dotyčném roce v poměru k hrubé produkci v běžném roce.
Hrubá produkce se musí vypočítat z průměrné hrubé produkce ve třech předcházejících letech, s výjimkou jakéhokoliv roku, během něhož by v důsledku jiných nepříznivých klimatických podmínek mohla být vyplacena náhrada.
V případě škody na výrobních prostředcích, jejíž důsledky jsou patrné po několik let, pro první sklizeň po nepříznivé události musí procento skutečné ztráty ve srovnání s běžným rokem, určené v souladu se zásadami stanovenými v tomto pododstavci, překročit 10 % a procento skutečné ztráty násobené počtem roků, v nichž došlo ke ztrátám produkce, musí překročit 20 % ve znevýhodněných oblastech a 30 % v ostatních oblastech.
3. Podpora musí být poskytnuta na náklady na pojistné, které zahrnuje krytí ztrát způsobených nepříznivými klimatickými jevy, které mohou být přirovnány k přírodním katastrofám.
4. Podpora nesmí představovat překážku poskytování pojišťovacích služeb na vnitřním trhu.
Podpora nesmí být omezena na pojištění nabízená jedinou společností nebo jednou skupinou společností, ani se na ni nesmí vztahovat podmínka, aby pojišťovací smlouva byla uzavřena se společností usazenou v dotyčném členském státě.
Článek 12
Podpora na novou parcelaci pozemků
1. Podpora podnikům zajišťujícím produkci zemědělských produktů je slučitelná se společným trhem ve smyslu čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 88 odst. 3 Smlouvy, pokud je poskytnuta výhradně na právní a administrativní náklady, včetně nákladů na zaměření, související s novou parcelací, až do výše 100 % skutečně vzniklých nákladů.
2. Odstavec 1 se nepoužije na podporu na investice, včetně podpory na nákup půdy.
Článek 13
Podpora na povzbuzení produkce a uvádění jakostních zemědělských produktů na trh
1. Podpora na povzbuzení produkce a uvádění jakostních zemědělských produktů na trh je slučitelná se společným trhem ve smyslu čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 88 odst. 3 Smlouvy, pokud je poskytnuta na způsobilé náklady vyjmenované v odstavci 2 a splňuje podmínky stanovené v odstavcích 3 až 7.
2. Podpora může být poskytnuta na krytí nákladů souvisejících s těmito činnostmi, jestliže vedou ke zlepšení jakosti zemědělských produktů:
a) až do výše 100 % nákladů na studie trhu, návrh a design produktů, včetně podpory poskytnuté pro přípravu žádostí o uznání označení původu nebo osvědčení o zvláštní povaze v souladu s příslušnými nařízeními Společenství;
b) až do výše 100 % nákladů na zavedení režimů zajištění jakosti, jako jsou řady ISO 9000 nebo 14000, systémy založené na analýze rizika a kritických kontrolních bodech (HACCP), systémy zpětného vyhledávání, systémy zajišťující dodržování norem pravosti a uvádění na trh nebo systémy environmentálního auditu;
c) až do výše 100 % nákladů na školení osob, které budou používat režimy a systémy uvedené v písmenu b);
d) až do výše 100 % nákladů na poplatky uznávaným certifikačním subjektům za počáteční osvědčení týkající se zabezpečování jakosti a nákladů na podobné systémy;
e) až do výše 100 % nákladů na závazná kontrolní opatření použitá podle právních předpisů Společenství nebo vnitrostátních právních předpisů příslušnými orgány nebo jejich jménem, pokud právní předpisy Společenství nepožadují, aby tyto náklady nesly podniky;
f) prozatímní a sestupná podpora na náklady na kontrolní opatření prováděná během prvních šesti let po zavedení kontrolního systému zajišťujícího pravost označení původu nebo osvědčení o zvláštní povaze v rámci nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 [12] a (EHS) č. 2082/92 [13]; sestupná tendence musí být přinejmenším 10 procent ročně;
g) až do výše 100 % skutečných nákladů na kontroly ekologických metod produkce prováděné v rámci nařízení Rady (EHS) č. 2092/91 [14].
3. Podpora musí být poskytnuta na kontroly prováděné třetími stranami nebo jménem třetích stran, například příslušnými regulačními orgány nebo subjekty jednajícími jejich jménem, nebo nezávislými subjekty odpovědnými za kontrolu a dohled nad používáním označení původu, ekologických značek nebo označení jakosti, pokud tato označení a značky jsou v souladu s právními předpisy Společenství.
4. Podpora nesmí být poskytnuta na náklady na kontroly prováděné osobně zemědělcem nebo výrobcem, nebo pokud právní předpisy Společenství stanoví, že náklady na kontrolu hradí producenti, bez uvedení skutečné výše poplatků.
5. Celková částka veřejného příspěvku poskytnutého podle odstavce 2 nesmí během tříletého období překročit 100000 eur na příjemce.
Pro účely výpočtu částky podpory se za příjemce považuje osoba, která přijímá služby vyjmenované v uvedeném odstavci.
6. K podpoře musí mít přístup každá způsobilá osoba v dané oblasti, na základě objektivně stanovených podmínek.
Pokud služby vyjmenované v odstavci 2 nabízejí seskupení producentů nebo jiné vzájemně se podporující zemědělské organizace, nesmí členství v těchto seskupeních nebo organizacích být podmínkou přístupu ke službě.
Jakýkoliv příspěvek nečlena na administrativní náklady dotyčného seskupení nebo organizace musí být omezen na poměrné náklady za poskytnutí služby.
7. Pokud výběr poskytovatele služeb vyjmenovaných v odstavci 2 není ponechán na příjemci a pokud je z povahy služby nebo z právních důvodů možný pouze jeden poskytovatel dané služby, musí být takový poskytovatel vybrán a odměněn v souladu s tržními zásadami, nediskriminačním způsobem a v případě potřeby s použitím postupů pro zadávání veřejných zakázek podle právních předpisů Společenství a v každém případě musí být výběr uveřejněn způsobem dostatečným pro zajištění volné hospodářské soutěže na trhu a umožňujícím kontrolu nestrannosti pravidel zadávacího řízení.
Článek 14
Zajištění technické pomoci v odvětví zemědělství
1. Podpora je slučitelná se společným trhem ve smyslu čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 88 odst. 3 Smlouvy, pokud je poskytnuta na způsobilé náklady činností technické pomoci vyjmenované v odstavci 2 a pokud splňuje podmínky stanovené v odstavcích 3, 4 a 5.
2. Podpora může být poskytnuta na krytí těchto způsobilých nákladů:
a) u vzdělávání a školení zemědělců a zaměstnanců v zemědělství:
i) skutečné náklady na organizaci školicího programu;
ii) cestovní výdaje a výdaje na pobyt účastníků;
iii) náklady na obstarání náhradních služeb během nepřítomnosti zemědělce nebo zaměstnance v zemědělství;
b) u náhradních služeb, skutečné náklady způsobené nepřítomností zemědělce, jeho partnera nebo zaměstnance v zemědělství z důvodu nemoci nebo dovolené;
c) u poradenských služeb, honoráře za služby, které nepředstavují trvalou nebo pravidelnou činnost a nesouvisejí s běžnými provozními výdaji podniku, jako je běžné daňové poradenství, pravidelná právní služba nebo výdaje na reklamu;
d) u organizování soutěží, výstav a veletrhů a účasti na nich:
i) poplatky za účast;
ii) cestovní náklady;
iii) publikační náklady;
iv) nájemné výstavních prostor.
3. Celková částka veřejného příspěvku poskytnutá podle odstavce 2 nesmí během tříletého období překročit 100000 eur na příjemce nebo 50 % způsobilých nákladů, přičemž se bere v úvahu vyšší částka.
Pro účely výpočtu částky podpory se za příjemce považuje osoba, která technickou pomoc přijímá.
4. K podpoře musí mít přístup každá způsobilá osoba v dotčené oblasti, na základě objektivně stanovených podmínek.
Pokud technickou pomoc nabízejí seskupení producentů nebo jiné vzájemně se podporující zemědělské organizace, nesmí členství v těchto seskupeních nebo organizacích být podmínkou přístupu ke službě.
Jakýkoliv příspěvek nečlena na administrativní náklady dotyčného seskupení nebo organizace musí být omezen na náklady za poskytnutí služby.
5. Pokud výběr poskytovatele technické pomoci není ponechán na příjemci této služby, musí být takový poskytovatel vybrán a odměněn v souladu s tržními zásadami, nediskriminačním způsobem a v případě potřeby s použitím postupů pro zadávání veřejných zakázek podle právních předpisů Společenství a v každém případě musí být výběr uveřejněn způsobem dostatečným pro zajištění volné hospodářské soutěže na trhu a umožňujícím kontrolu nestrannosti pravidel zadávacího řízení.
Článek 15
Podpora odvětví živočišné výroby
Níže uvedená podpora podnikům působícím v odvětví živočišné výroby je slučitelná se společným trhem ve smyslu čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 88 odst. 3 Smlouvy:
a) podpora až do výše 100 % na krytí administrativních nákladů přímo souvisejících se zřízením a vedením plemenných knih;
b) podpora až do výše 70 % nákladů na testy prováděné třetími osobami nebo jménem třetích osob, za účelem určení genetické jakosti nebo výnosu hospodářských zvířat, s výjimkou kontrol prováděných vlastníkem hospodářských zvířat a běžných kontrol týkajících se jakosti mléka;
c) podpora až do výše 40 % způsobilých nákladů vyjmenovaných v článku 4 souvisejících s investicemi do reprodukčních center nebo do zavádění nových chovných technik nebo praktik do hospodářství, s výjimkou nákladů souvisejících se zaváděním nebo prováděním inseminace;
d) podpora až do výše 100 % nákladů na testy TSE.
U povinného testování skotu, poraženého k lidské spotřebě, na BSE však nesmí celková přímá a nepřímá podpora, včetně plateb Společenství, překročit celkem 40 eur na test.
Tato částka představuje celkovou cenu testování, včetně odběru vzorku, přepravy, testy, skladování a likvidace vzorku.
Povinnost testování se může zakládat na právních předpisech Společenství nebo vnitrostátních právních předpisech.
Státní podpora na náklady související s testy TSE se vyplácí hospodářskému subjektu u nějž se odebírají vzorky k testování.
Pro usnadnění správy takových státních podpor se však může podpora namísto toho vyplácet laboratoři, za podmínky, že bude moci být prokázáno, že se celá částka státní podpory předá hospodářskému subjektu.
Státní podpora, kterou přímo nebo nepřímo přijal hospodářský subjekt u nějž byly odebrány vzorky k testování, se musí odrazit v odpovídajícím snížení cen požadovaných tímto hospodářským subjektem.
Článek 16
Podpora stanovená v některých nařízeních Rady
Níže uvedené podpory malým a středním podnikům jsou slučitelné se společným trhem ve smyslu čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy a jsou vyňaty z oznamovací povinnosti podle čl. 88 odst. 3 Smlouvy:
a) příspěvky členských států splňující všechny podmínky stanovené v nařízení Rady (ES) č. 2702/1999 ze dne 14. prosince 1999 o informačních a propagačních opatřeních na podporu zemědělských produktů ve třetích zemích [15], a zejména v čl. 9 odst. 3 uvedeného nařízení;
b) příspěvky členských států splňující všechny podmínky stanovené v nařízení Rady (ES) č. 2826/2000 ze dne 19. prosince 2000 o informačních a propagačních opatřeních pro zemědělské produkty na vnitřním trhu [16], a zejména v čl. 9 odst. 2, 3 a 4 uvedeného nařízení;
c) podpora poskytnutá členskými státy splňující všechny podmínky stanovené v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 ze dne 22. května 2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií [17], a zejména v čl. 13 odst. 4 uvedeného nařízení;
d) podpora poskytnutá členskými státy splňující všechny podmínky stanovené v nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [18], a zejména v čl. 14 odst. 2 uvedeného nařízení;
e) podpora poskytnutá členskými státy splňující všechny podmínky stanovené v nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [19], a zejména v čl. 6 odst. 5 a článku 14 uvedeného nařízení;
f) podpora poskytnutá členskými státy v souladu s články 3 a 4 nařízení Komise (ES) č. 2777/2000 ze dne 18. prosince 2000 o přijetí mimořádných opatření na podporu trhu s hovězím masem [20];
g) podpora poskytnutá členskými státy v souladu s čl. 6 odst. 3 druhým pododstavcem nařízení Rady (ES) č. 1251/1999 ze dne 17. května 1999 o režimu podpor pro producenty některých plodin na orné půdě [21];
h) podpora poskytnutá členskými státy v souladu s čl. 15 odst. 6 nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [22].
KAPITOLA 3 SPOLEČNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 17
Kroky předcházející poskytnutí podpory
1. Aby byla vyňata podle tohoto nařízení může být podpora stanovená režimem podpory poskytnuta pouze na činnosti podniknuté nebo služby obdržené až po zavedení a zveřejnění režimu podpory v souladu s tímto nařízením.
Pokud režim podpory zakládá automatické právo na příjem podpory bez dalších administrativních kroků, může být podpora poskytnuta až po zavedení a zveřejnění režimu podpory v souladu s tímto nařízením.
Pokud režim podpor požaduje podání žádosti o podporu u dotyčného příslušného orgánu, může být podpora poskytnuta až po splnění níže uvedených podmínek:
a) režim podpory musí být zaveden a zveřejněn v souladu s tímto nařízením;
b) žádost o podporu musí být řádně podána u dotyčného příslušného orgánu;
c) žádost musí přijmout dotyčný příslušný orgán způsobem, který zavazuje uvedený orgán k poskytnutí podpory a jenž jasně uvádí částku podpory, která se má vyplatit, nebo jak se má tato částka vypočítat; příslušný orgán může žádost přijmout pouze tehdy, pokud rozpočet na podporu nebo režim podpory není vyčerpán.
2. Aby bylo možno jednotlivou podporu mimo jakýkoliv režim vyjmout podle tohoto nařízení, může být podpora na podniknuté činnosti nebo obdržené služby poskytnuta až po splnění podmínek odst. 1 třetího pododstavce písm. b) a c).
Článek 18
Kumulace
1. Stropy podpory stanovené v článcích 4 až 15 se použijí bez ohledu na to, zda podpora projektu nebo činnosti je zcela financována ze státních zdrojů nebo je spolufinancována Společenstvím.
2. Podpora vyňatá tímto nařízením nemůže být kumulována s jakoukoliv jinou státní podporou ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy, ani s finančními příspěvky poskytovanými členskými státy nebo Společenstvím v souvislosti se stejnými způsobilými náklady podle čl. 51 odst. 1 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1257/1999, pokud by taková kumulace způsobila překročení maximální míry stanovené v tomto nařízení.
3. Pokud členský stát poskytne podniku podporu uvedenou v článku 8, 10, 13 nebo 14 tohoto nařízení, uvědomí podnik o tom, že taková podpora se uděluje na základě příslušného článku tohoto nařízení.
Členský stát od dotyčného podniku obdrží úplné informace o jiných podobných přijatých podporách.
U podpor uvedených v článcích 13 a 14 se tyto informace týkají podobných podpor přijatých během tří předcházejících let.
Členský stát může novou podporu poskytnout až poté, co prověřil, že tím nedojde ke zvýšení celkové částky podpory poskytnuté podle některého z těchto článků, které by způsobilo během daného období překročení stopu stanoveného v příslušném článku.
Článek 19
Transparentnost a kontrola
1. Nejpozději deset pracovních dní před vstupem režimu podpory v platnost nebo poskytnutím jednotlivé podpory mimo jakýkoli režim podpory vyňatý tímto nařízením zašlou členské státy Komisi za účelem zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie souhrn údajů týkajících se takového režimu podpory nebo jednotlivé podpory ve formě stanovené v příloze I. Tento souhrn se zašle v elektronické podobě.
Komise do pěti pracovních dnů po přijetí souhrnu zašle oznámení o přijetí spolu s identifikačním číslem a uveřejní souhrn na internetu.
2. Členské státy vedou podrobné záznamy o režimech podpory vyňatých tímto nařízením, jednotlivých podporách poskytovaných v rámci těchto režimů a jednotlivých podporách vyňatých tímto nařízením, které jsou poskytovány mimo kterýkoli stávající režim.
Takové záznamy obsahují všechny informace nezbytné k ověření, že podmínky pro vynětí stanovené v tomto nařízení jsou splněny, včetně údajů o postavení podniku jakožto malého až středního podniku (MSP).
Členské státy vedou záznam týkající se jednotlivých podpor po dobu 10 let ode dne, kdy byly poskytnuty, a týkající se režimu podpor po dobu 10 let ode dne, kdy byla v rámci takového režimu poskytnuta poslední jednotlivá podpora.
Na písemnou žádost poskytnou dotyčné členské státy Komisi ve lhůtě 20 pracovních dnů nebo v delší lhůtě případně stanovené v žádosti všechny informace, které Komise považuje za nezbytné k posouzení, zda byly splněny podmínky tohoto nařízení.
3. Pokud členský stát zavedl ústřední rejstřík jednotlivě poskytnutých podpor podle článků 8, 10, 13 nebo 14, obsahující úplné údaje o každé z těchto podpor poskytnutých jakýmkoliv orgánem daného členského státu, pak se požadavek čl. 18 odst. 3 prvního pododstavce již nepoužije od chvíle, kdy rejstřík pokrývá období tří let.
4. Členské státy vypracují zprávu o použití tohoto nařízení pro každý celý kalendářní rok nebo jeho část, během které se toto nařízení použije, podle vzoru stanoveného v příloze II, v elektronické podobě. Tato zpráva může být součástí výroční zprávy, kterou mají členské státy předkládat podle čl. 21 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 [23] a která se podává do 30. června roku následujícího po kalendářním roce, k němuž se zpráva vztahuje.
5. Jakmile vstoupí v platnost režim podpory nebo je poskytnuta jednotlivá podpora mimo jakýkoliv režim vyňatý tímto nařízením, uveřejní členské státy na internetu úplné znění tohoto režimu podpory nebo kritéria a podmínky, podle kterých je taková jednotlivá podpora poskytována.
Adresa webových stránek se Komisi sdělí spolu se souhrnem údajů o podpoře, požadovaným podle odstavce 1.
Adresu je též třeba uvádět ve výroční zprávě podávané podle odstavce 4.
Článek 20
Vstup v platnost a účinnost
1. Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Jeho použitelnost končí dnem 31. prosince 2006.
2. Oznámení, o kterých nebude rozhodnuto v den vstupu tohoto nařízení v platnost, budou posouzena podle jeho ustanovení.
Pokud podmínky tohoto nařízení nebudou dodrženy, prošetří Komise taková nevyřízená oznámení podle pokynů Společenství týkajících se státní podpory v odvětví zemědělství.
Jednotlivá podpora a režimy podpory zavedené před datem vstupu tohoto nařízení v platnost a podpora poskytnutá podle těchto režimů bez povolení Komise a při porušení oznamovací povinnosti podle čl. 88 odst. 3 Smlouvy jsou slučitelné se společným trhem ve smyslu čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy a jsou vyňaty podle tohoto nařízení, pokud splňují podmínky stanovené v článku 3 tohoto nařízení, s výjimkou požadavků v odstavci 1 a v odst. 2 písm. b) a c) uvedeného článku, podle nichž má být učiněn výslovný odkaz na toto nařízení a souhrn podle čl. 19 odst. 1 má být předložen před poskytnutím podpory. Jakákoli podpora, která podmínky nesplňuje, bude hodnocena Komisí v souladu s příslušnými rámci, pokyny, sděleními a oznámeními.
3. Režim podpory vyňatý podle tohoto nařízení zůstane vyňatý po adaptační období šesti měsíců od data stanoveného v odst. 1 druhém pododstavci.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 4/2004
ze dne 23. prosince 2003,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 4045/89 o kontrole opatření tvořících součást systému financování záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), prováděné členskými státy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 4045/89 ze dne 21. prosince 1989 o kontrole opatření tvořících součást systému financování záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), prováděné členskými státy, a o zrušení směrnice 77/435/EHS [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2154/2002 [2], a zejména na článek 19 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Vzhledem ke zrušení ustanovení nařízení (EHS) č. 4045/89 týkajících se úhrady výdajů, které vznikly členským státům v rámci kontrol stanovených tímto nařízením, Společenstvím, jsou pravidla provádějící ustanovení nařízení Komise (EHS) č. 1863/90 ze dne 29. června 1990, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 4045/89 o kontrole opatření tvořících součást systému financování záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), prováděné členskými státy, a o zrušení směrnice 77/435/EHS [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 2278/96 [4] nadále bezpředmětná.
(2) Mimoto je vhodné stanovit podrobná pravidla pro postup snižování minimálního počtu kontrol podle čl. 7 odst. 1 třetího pododstavce nařízení (EHS) č. 4045/89, kterým byl zaveden systém vzájemné pomoci členských států při provádění kontrol.
(3) Podle nařízení (EHS) č. 4045/89 musí členské státy předávat Komisi řadu sdělení.
Jelikož standardizace formy a obsahu těchto sdělení usnadní jejich používání a zajistí jednotný přístup, je třeba přijmout podrobná pravidla týkající se jejich formy a obsahu.
(4) Vzhledem k rozsahu požadovaných změn a v zájmu přehlednosti by tedy mělo být nařízení (EHS) č. 1863/90 nahrazeno.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I PŘEDMĚT
Článek 1
Toto nařízení stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 4045/89.
KAPITOLA II ŽÁDOST O SNÍŽENÍ MINIMÁLNÍHO POČTU KONTROL
Článek 2
Žádost o snížení počtu kontrol podle čl. 7 odst. 1 třetího pododstavce nařízení (EHS) č. 4045/89 musí obsahovat podrobné údaje uvedené v příloze I tohoto nařízení.
Článek 3
Rozhodnutí povolit snížení minimálního počtu kontrol stanovených v čl. 7 odst. 1 třetím pododstavci nařízení (EHS) č. 4045/89 se musí zakládat na hodnocení výhod, pokud jde o ochranu finančních zájmů Společenství, a musí zohledňovat tato kritéria:
a) zjištěná rizika;
b) zvolený přístup;
c) podíl provedených kontrol vzhledem k minimálnímu počtu kontrol za tři předešlá kontrolní období a počet a podíl včas vyřízených žádostí o vzájemnou pomoc za tři předešlá kontrolní období;
d) proveditelnost navrženého přístupu a všechny zvláštní zkušenosti zúčastněného členského státu (zúčastněných členských států) se zvoleným přístupem nebo v dotyčném odvětví;
e) rozsah, v němž se kontroloři jednoho členského státu mohou podílet na společně prováděných kontrolách v jiném členském státě (jiných členských státech);
f) potvrzení, že se jiný členský stát (jiné členské státy) v požadovaném rozsahu podílí na společném provádění, není-li toto provádění součástí programu jiného členského státu (jiných členských států) předloženého podle čl. 10 odst. 1 nařízení (EHS) č. 4045/89;
g) rozsah, v němž je kontrola ve třetích zemích plánována a považována za proveditelnou;
h) všechny ostatní informace, které se považují za nezbytné pro zdůvodnění žádosti.
Článek 4
Rozhodnutí podle článku 3 stanoví podíl a počet snížení minimálního počtu kontrol požadovaných podle čl. 2 odst. 2 nařízení (EHS) č. 4045/89.
KAPITOLA III OBSAH DOKUMENTŮ
Článek 5
1. Výroční zpráva podle čl. 9 odst. 1 nařízení (EHS) č. 4045/89 obsahuje podrobné informace o každém z aspektů používání nařízení (EHS) č. 4045/89 uvedených v příloze II tohoto nařízení a uspořádaných v jasně označených oddílech pod příslušnými nadpisy.
2. Roční program kontrol podle článku 10 nařízení (EHS) č. 4045/89 se vypracuje v souladu se vzorovým formulářem uvedeným v příloze III tohoto nařízení.
3. Seznam podniků podle čl. 7 odst. 2 nařízení (EHS) č. 4045/89 se sestaví v souladu se vzorovým formulářem uvedeným v příloze IV tohoto nařízení.
4. Seznam podniků podle čl. 7 odst. 3 nařízení (EHS) č. 4045/89 se sestaví v souladu se vzorovým formulářem uvedeným v příloze V tohoto nařízení.
5. Žádost členského státu o přednostní kontrolu podniku v jiném členském státě podle čl. 7 odst. 2 a 4 nařízení (EHS) č. 4045/89 se vypracuje v souladu se vzorovým formulářem uvedeným v příloze VI tohoto nařízení.
6. Informace o výsledcích kontrol podle čl. 7 odst. 2 a 4 nařízení (EHS) č. 4045/89 se sestaví v souladu se vzorovým formulářem uvedeným v příloze VII tohoto nařízení.
7. Informace o žádostech a výsledcích kontrol podle čl. 7 odst. 2 a 4 nařízení (EHS) č. 4045/89, které se Komisi sdělují ve čtvrtletních zprávách podle čl. 7 odst. 4 druhého pododstavce tohoto nařízení, se sestaví v souladu se vzorovým formulářem uvedeným v příloze VIII tohoto nařízení.
Článek 6
Informace, které mají být předloženy podle článku 5, mohou být předány v tištěné nebo elektronické podobě ve formátu, na němž se dohodne odesílatel a příjemce.
Údaje o operacích podle článku 7 nařízení (EHS) č. 4045/89 se předávají v elektronické podobě ve formátu stanoveném v příloze II bodu 2 nařízení Komise (ES) č. 2390/1999 [5].
KAPITOLA IV SPOLEČNÁ OPATŘENÍ
Článek 7
1. Komise může rozhodnout z vlastního podnětu nebo na základě návrhu členského státu a po dohodě s dotyčnými členskými státy o koordinaci společných opatření zahrnujících vzájemnou pomoc mezi dvěma nebo více členskými státy, jak stanoví čl. 7 odst. 1 nařízení (EHS) č. 4045/89.
Při svém rozhodování Komise přihlíží zejména k těmto bodům:
a) stupeň stávajícího rizika;
b) rozsah operací, zejména četnost obchodů uvnitř a mimo Společenství a jejich finanční význam;
c) nutnost dosáhnout jednotného přístupu.
2. Po dohodě se zúčastněnými členskými státy se odpovědnost za řízení společného opatření svěří některému členskému státu.
Každý členský stát však zůstává zodpovědný za provádění kontrol požadovaných nařízením (EHS) č. 4045/89.
3. Každý dotyčný členský stát:
a) určí osoby nebo orgány zodpovědné za provádění společného opatření jeho jménem;
b) zajistí, aby pro provádění společného opatření byl k dispozici dostatečný počet přiměřeně zkušených úředníků;
c) zajistí, aby byla kontrola provedena, zpráva dokončena a předána všem zúčastněným členským státům a Komisi ve stanovených lhůtách.
KAPITOLA V ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 8
Nařízení (EHS) č. 1863/90 se zrušuje.
Článek 9
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 13/2004
ze dne 8. prosince 2003,
kterým se stanoví seznam vodních cest námořního charakteru uvedený v čl. 3 písm. d) nařízení Rady (EHS) č. 1108/70
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1108/70 ze dne 4. června 1970 o zavedení účetního systému pro výdaje na infrastrukturu železniční, silniční a vnitrozemské vodní doprav [1], naposledy pozměněné aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl. 3 písm. d) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 281/71 ze dne 9. dubna 1971, kterým se stanoví seznam vodních cest námořního charakteru uvedený v čl. 3 písm. e) nařízení Rady (EHS) č. 1108/70 ze dne 4. června 1970 [2], bylo několikrát podstatně změněno [3]. V zájmu jasnosti a přehlednosti by uvedené nařízení mělo být sjednoceno.
(2) Nařízení (EHS) č. 1108/70 stanoví, že pro různé kategorie dopravní infrastruktury se nepožaduje vedení účtů pro výdaje na infrastrukturu.
Toto ustanovení se mimo jiné vztahuje na určité vodní cesty námořního charakteru, jejichž seznam má stanovit Komise.
(3) Při sestavování tohoto seznamu musí být přihlédnuto k podílu přepravy po vnitrozemských vodních cestách na přepravě po vodních cestách námořního charakteru nebo k významu, který může mít zavedení účetního systému pro výdaje na infrastrukturu pro tyto vodní cesty z hlediska zavedení systému poplatků za užívání infrastruktury,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Seznam vodních cest námořního charakteru uvedený v čl. 3 písm. d) nařízení (EHS) č. 1108/70 je uveden v příloze I tohoto nařízení.
Článek 2
Zrušuje se nařízení (EHS) č. 281/71.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze III.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 14/2004
ze dne 30. prosince 2003,
kterým se stanoví odhady dodávek a podpora Společenství pro dodávky některých základních produktů určených k lidské spotřebě, ke zpracování a k použití jako zemědělské vstupy a pro dodávky živých zvířat a vajec do nejvzdálenějších regionů podle nařízení Rady (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001 a (ES) č. 1454/2001
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1452/2001 ze dne 28. června 2001, kterým se zavádějí zvláštní opatření pro francouzské zámořské departementy týkající se některých zemědělských produktů, kterým se mění směrnice 72/462/EHS a zrušuje nařízení (EHS) č. 525/77 a (EHS) č. 3763/91 (Poseidom) [1], a zejména na čl. 3 odst. 6, čl. 6 odst. 5 a čl. 7 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1453/2001 ze dne 28. června 2001, kterým se zavádějí zvláštní opatření pro Azory a Madeiru týkající se některých zemědělských produktů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 1600/92 (Poseima) [2], a zejména na čl. 3 odst. 6 a čl. 4 odst. 5 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1454/2001 ze dne 28. června 2001, kterým se zavádějí zvláštní opatření pro Kanárské ostrovy týkající se některých zemědělských produktů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 1601/92 (Poseican) [3], a zejména na čl. 3 odst. 6 a čl. 4 odst. 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Prováděcí pravidla k nařízením (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001 a (ES) č. 1454/2001, pokud jde o zvláštní režimy zásobování francouzských zámořských departementů, Madeiry, Azor a Kanárských ostrovů (dále jen "nejvzdálenější regiony") některými zemědělskými produkty, byla stanovena v nařízení Komise (ES) č. 20/2002 [4].
(2) Pro účely použití článku 2 nařízení (ES) č. 1452/2001, článku 2 (ES) č. 1453/2001 a článku 2 (ES) č. 1454/2001 je třeba vypracovat odhady dodávek pro produkty zahrnuté do zvláštních režimů zásobování a stanovit množství produktů zahrnutých do zvláštních režimů zásobování společně s podporou pro dodávky ze Společenství.
(3) V souladu s nařízeními (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001 a (ES) č. 1454/2001 a podle článku 6 nařízení (ES) č. 20/2002 se výše podpory stanoví s ohledem na dodatečné náklady na dopravu do nejvzdálenějších regionů, na ceny uplatňované při vývozu do třetích zemí a – v případě zemědělských vstupů a produktů určených ke zpracování – dodatečné náklady související s ostrovní povahou a mimořádně okrajovou polohou oblasti.
(4) Partnerské konzultace mezi Komisí a členskými státy ohledně stanovení a vyčíslení dodatečných nákladů nejsou stále ukončeny, což by mohlo vést k úpravám částek uvedených v přílohách tohoto nařízení.
(5) Je tedy třeba stanovit paušální částky podpory pro každý produkt, rozlišené podle místa určení.
S ohledem na obchodní toky se zbývající částí Společenství a na hospodářské hledisko navrhované podpory by navíc měla být stanovena částka podpory na základě náhrad poskytovaných při vývozu podobných produktů do třetích zemí, která se použije, je-li tato částka vyšší než paušální částka.
(6) S ohledem na zvláštnosti různých produktů v jednotlivých odvětvích by měla být podle potřeby stanovena pravidla poskytování podpory a stanovení množství pro dodávky produktů Společenství do nejvzdálenějších regionů podle článku 3 nařízení (ES) č. 1452/2001, článku 3 nařízení (ES) č. 1453/2001 a článku 3 nařízení (ES) č. 1454/2001.
(7) Nařízení Komise (ES) č. 98/2003 ze dne 20. ledna 2003 týkající se stanovení předběžných odhadů a podpor Společenství pro zásobování některými produkty, které jsou důležité pro lidskou spotřebu, zpracování a jako zemědělské vstupy, a pro dodávku živých zvířat a vajec do nejvzdálenějších regionů v souladu s nařízeními Rady (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001 a (ES) č. 1454/2001 [5] bylo přijato pro použití od 1. ledna do 31. prosince 2003. V zájmu právní jistoty by mělo být toto nařízení zrušeno a nahrazeno novým nařízením.
(8) Aby bylo v roce 2004 zajištěno řádné provádění operací, je vhodné, aby toto nařízení bylo použitelné ode dne 1. ledna 2004.
(9) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanovisky příslušných řídících výborů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Množství podle předběžného odhadu dodávek v rámci zvláštních režimů zásobování pro produkty, na které se vztahuje osvobození od cla při dovozu ze třetích zemí nebo podpora Společenství, a částky podpory poskytované na dodávky produktů Společenství jsou pro každý produkt stanoveny:
a) v příloze I pro francouzské zámořské departementy;
b) v příloze III pro Madeiru a Azory;
c) v příloze V pro Kanárské ostrovy.
2. Pro každý produkt:
a) částky ve sloupci I se použijí pro dodávky produktů Společenství jiných než zemědělské vstupy a produktů určených ke zpracování;
b) částky ve sloupci II se použijí pro dodávky zemědělských vstupů Společenství a produktů Společenství určených ke zpracování v nejvzdálenějších regionech;
c) částky získané prostřednictvím případných odkazů ve sloupci III se použijí pro všechny dodávky produktů Společenství, pokud tyto částky přesahují částky uvedené ve sloupcích I a II.
Článek 2
Množství zvířat a vajec určených na podporu chovu hospodářských zvířat v nejvzdálenějších regionech a případně podpora pro tyto dodávky jsou stanoveny:
a) v příloze II pro francouzské zámořské departementy;
b) v příloze IV pro Madeiru a Azory;
c) v příloze VI pro Kanárské ostrovy.
Článek 3
Nařízení (ES) č. 98/2003 se zrušuje.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 21/2004
ze dne 17. prosince 2003
o stanovení systému identifikace a evidence ovcí a koz a o změně nařízení (ES) č. 1782/2003 a směrnic 92/102/EHS a 64/432/EHS
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
vzhledem k těmto důvodům:
3 odst. 1 písm. c) směrnice Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [3] musejí být zvířata určená pro obchod uvnitř Společenství identifikována v souladu s požadavky pravidel Společenství a evidována tak, aby mohlo být vysledováno hospodářství, středisko nebo organizace původu nebo tranzitu.
Do dne 1. ledna 1993 měly být tyto identifikační a evidenční systémy rozšířeny na přesuny zvířat uvnitř jednotlivých členských států.
(2) Článek 14 směrnice Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se určují zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [4], stanoví, že s výjimkou jatečných zvířat a evidovaných koňovitých musí být identifikace a evidence podle čl. 3 odst. 1 písm. c) směrnice 90/425/EHS provedena po provedení veterinárních kontrol.
(3) Pravidla týkající se identifikace a evidence zejména ovcí a koz jsou stanovena směrnicí 92/102/EHS [5].
Pokud jde o ovce a kozy, zkušenosti, a zejména krize se slintavkou a kulhavkou, ukázaly, že uplatňování směrnice 92/102/EHS není uspokojivé a vyžaduje zlepšení.
Jeproto nutné stanovit přísnější a konkrétnější pravidla, jak již bylo učiněno u skotu nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1760/2000 ze dne 17. července 2000, kterým se stanoví systém identifikace a evidence skotu [6].
(4) Ze struktury právních předpisů Společenství, a zejména z nařízení (ES) č. 1760/2000, vyplývá, že běžně užívané pojmy držitel a hospodářství nezahrnují veterinární ordinace či kliniky.
Rozsah těchto pojmů by měl být přesněji definován, aby byly právní předpisy jasnější.
(5) Směrnice 92/102/EHS by proto měla být pozměněna, aby jasně stanovila, že skot je již z jejího rámce vyňat a že jsou rovněž vyňaty ovce a kozy.
(6) Směrnice Rady 64/432/EHS ze dne 26. června 1964 o veterinárních otázkách obchodu se skotem a prasaty uvnitř Společenství [7] by také měla být pozměněna, aby se aktualizovaly v ní uvedené odkazy na ustanovení v právních předpisech Společenství ohledně identifikace dotyčných druhů zvířat.
(7) V roce 1998 spustila Komise rozsáhlý projekt elektronické identifikace zvířat (IDEA) a její závěrečná zpráva byla dokončena dne 30. dubna 2002.
Projekt prokázal, že při splnění některých podmínek týkajících se doprovodných opatření lze u identifikačních systémů pro ovce a kozy dosáhnout použitím elektronické identifikace těchto zvířat značného zlepšení.
(8) Technologie elektronické identifikace ovcí a koz byla dostatečně vyvinuta, tak že jí lze používat.
Než budou vypracována prováděcí opatření nutná pro řádné zavedení systému elektronické identifikace v celém Společenství, měl by efektivní identifikační a evidenční systém zohledňující další vývoj v oblasti provádění elektronické identifikace na úrovni Společenství umožňovat individuální identifikaci zvířat a hospodářství, kde se narodila.
(9) Aby bylo možné brát v úvahu budoucí vývoj v oblasti elektronické identifikace ovcí a koz, a zejména zkušenosti získané při jejím uskutečňování, měla by Komise předložit Radě zprávu o možném používání elektronického identifikačního systému na úrovni Společenství, spolu s potřebnými návrhy.
(10) Zejména na základě postupů prováděných Společným výzkumným centrem by měla Komise také vypracovat podrobné technické pokyny, definice a postupy pro technické parametry identifikátorů a čtecího zařízení, testování, přijetí kritérií a vzoru osvědčení pro schválené zkušebny, používání, čtení a kodifikaci identifikátorů, společný glosář, slovník údajů a sdělovací normy.
(11) V zemích s relativně malou populací ovcí a koz nemusí být nutné zavádět elektronický identifikační systém; je proto vhodné umožnit takovým členským státům zavádět tento systém na základě dobrovolnosti.
Rovněž by měla být zajištěna možnost rychlé úpravy demografických prahů, pod nimiž by byla elektronická identifikace nepovinná.
(12) Aby mohl být přesun ovcí a koz dohledán, měla by být zvířata řádně identifikována a všechny jejich přesuny by měly být sledovatelné.
(13) Je třeba, aby držitelé zvířat měli o zvířatech ve svých zemědělských podnicích aktuální informace.
Minimální požadované informace by měly být stanoveny na úrovni Společenství.
(14) Každý členský stát by měl zavést ústřední evidenci obsahující aktualizovaný seznam všech držitelů zvířat spadajících do působnosti tohoto nařízení, kteří se na svém území věnují této činnosti, s minimálními informacemi stanovenými na úrovni Společenství.
(15) K zajištění rychlého a přesného dohledání zvířat by měl každý členský stát vytvořit počítačovou databázi zachycující všechna hospodářství na svém území a všechny přesuny zvířat.
(16) Identifikační značky by měly být stanoveny na unijním základě.
(17) Osoby zabývající se obchodem se zvířaty by měly mít záznamy o svých transakcích a příslušné orgány by měly mít na požádání k těmto záznamům přístup.
(18) K zajištění správného uplatňování tohoto nařízení je nutná rychlá a efektivní výměna informací mezi členskými státy o identifikačních značkách a s tím souvisejících dokladech.
Příslušná ustanovení Společenství byla přijata nařízením Rady (ES) č. 515/97 ze dne 13. května 1997 o vzájemné pomoci mezi správními orgány členských států a jejich spolupráci s Komisí k zajištění správného uplatňování celních a zemědělských právních předpisů [8] a směrnicí Rady 89/608/EHS ze dne 21. listopadu 1989 o vzájemné pomoci mezi správními orgány členských států a jejich spolupráci s Komisí k zajištění správného uplatňování veterinárních a zootechnických právních předpisů [9].
(19) S cílem zajistit spolehlivost opatření stanovených v tomto nařízení je třeba, aby členské státy zavedly vhodná a přiměřená kontrolní opatření, aniž je dotčeno nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství [10].
(20) Aby se mohl vzít v úvahu režim poskytování určitých podpor stanovený tímto nařízením v souladu s nařízením Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví obecná pravidla pro režimy přímé podpory v souladu se společnou zemědělskou politikou, a kterým se stanoví určité režimy podpory zemědělcům [11], mělo by být uvedené nařízení odpovídajícím způsobem pozměněno.
(21) Opatření nutná pro provedení tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [12],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Každý členský stát zavede režim identifikace a evidence ovcí a koz v souladu s ustanoveními tohoto nařízení.
2. Toto nařízení se použije, aniž jsou dotčena pravidla Společenství, jež mohou být stanovena pro účely eradikace nebo tlumení chorob, a aniž je dotčena směrnice 91/496/EHS a nařízení (ES) č. 1782/2003.
Článek 2
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "zvířetem" každá ovce nebo koza;
b) "hospodářstvím" jakékoli zařízení, stavba nebo v případě chovu pod širým nebem místo, kde jsou zvířata držena, chována nebo kde se s nimi zachází, kromě veterinárních ordinací nebo klinik;
c) "držitelem" každá fyzická nebo právnická osoba odpovědná za zvířata, i dočasně, kromě veterinárních ordinací nebo klinik;
d) "příslušným orgánem" ústřední orgán nebo orgány členského státu, jimž byla dána nebo svěřena odpovědnost za provádění veterinární kontroly a tohoto nařízení, nebo v případě kontroly prémií orgán pověřený prováděním nařízení (ES) č. 1782/2003;
e) "obchodem uvnitř Společenství" obchod, jak jej definuje čl. 2 odst. 6 směrnice 91/68/EHS [13].
Článek 3
1. Systém identifikace a evidence zvířat zahrnuje tyto prvky:
a) identifikační značky pro identifikaci jednotlivých zvířat;
b) aktualizovanou evidenci v každém hospodářství;
c) doklady o přesunu;
d) ústřední evidenci nebo počítačovou databázi.
2. Komise a příslušný orgán dotyčného členského státu musí mít přístup ke všem informacím pokrytým tímto nařízením.
Členské státy a Komise učiní nutná opatření k zajištění přístupu k uvedeným informacím všem dotčeným stranám, včetně spotřebitelských organizací uznaných členským státem, za předpokladu, že jsou splněny požadavky na ochranu údajů a důvěrnosti předepsané vnitrostátními právními předpisy.
Článek 4
1. Všechna zvířata v hospodářství narozená po 9. červenci 2005 se po narození identifikují v souladu s odstavcem 2 ve lhůtě, kterou stanoví členský stát, v každém případě však předtím, než zvíře opustí hospodářství, kde se narodilo.
Uvedená lhůta nesmí být delší než šest měsíců.
Odchylně od uvedeného ustanovení mohou členské státy lhůtu prodloužit, ta však u zvířat chovaných v podmínkách extenzivního hospodaření nebo pod širým nebem nesmí přesáhnout devět měsíců.
Dotyčné členské státy uvědomí Komisi o přiznané odchylce. V případě potřeby mohou být postupem podle čl.
13 odst. 2 stanovena prováděcí pravidla.
2. a) Zvířata se identifikují první identifikační značkou, která splňuje požadavky oddílu A.1 až A.3 přílohy, a
b) druhou identifikační značkou schválenou příslušným orgánem, splňující technické parametry uvedené v oddílu A.4 přílohy.
c) Do data uvedeného v čl. 9 odst. 3 však může být druhá identifikační značka nahrazena systémem stanoveným v oddílu A.5 přílohy, s výjimkou případu zvířat určených pro obchod uvnitř Společenství.
d) Členské státy, jež zavedou systém uvedený v písmenu c), požádají Komisi o jeho schválení postupem podle čl. 13 odst.
2. K tomuto účelu přezkoumá Komise doklady předložené členskými státy a provede audity nutné pro zhodnocení systému.
Po ukončení auditů předloží Komise Stálému výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat do 90 dnů od obdržení žádosti o schválení zprávu spolu s návrhem vhodných opatření.
3. U jatečných zvířat před dosažením stáří 12 měsíců, jež nejsou určena ani pro obchodování uvnitř Společenství, ani na vývoz do třetích zemí, mohou však příslušné orgány povolit identifikační metodu popsanou v oddílu A.7 přílohy jako alternativní způsob identifikace uvedený v odstavci 2.
4. Každé zvíře dovezené ze třetí země, které prošlo kontrolami stanovenými směrnicí 91/496/EHS po 9. červenci 2005 a jež zůstává na území Společenství, se identifikuje v souladu s odstavcem 2 v hospodářství určení, kde se chovají hospodářská zvířata, ve lhůtě stanovené členským státem, nejpozději však do 14 dnů od provedení kontrol a v každém případě předtím, než zvíře hospodářství opustí.
Původní identifikace provedená třetí zemí se zanese do evidence hospodářství podle článku 5 spolu s identifikačním kódem mu přiděleným členským státem určení.
Identifikace podle odstavce 1 však není nutná u jatečného zvířete, dopraví-li se zvíře ze stanoviště hraniční veterinární kontroly přímo na jatka v členském státě, kde se provedou kontroly zmíněné v prvním pododstavci, a zvíře se porazí do pěti pracovních dnů po provedení kontrol.
5. Každému zvířeti pocházejícímu z jiného členského státu se ponechá jeho původní identifikace.
6. Žádná identifikační značka nesmí být bez povolení příslušného orgánu odstraněna nebo nahrazena.
Pokud se identifikační značka stala nečitelnou, nebo se ztratila, použije se co nejdříve značka náhradní se stejným kódem, v souladu s tímto článkem.
Kromě kódu a na rozdíl od něj může být náhradní identifikační značka opatřena označením s výrobním číslem náhradní značky.
Příslušný orgán však může pod podmínkou vlastní kontroly povolit, aby náhradní identifikační značka nesla jiný kód, pokud však není ohrožena dohledatelnost, zejména v případě, kdy jsou zvířata identifikována podle odstavce 3.
7. Identifikační značky se přidělují hospodářství, rozdělují a aplikují zvířatům způsobem stanoveným příslušným orgánem.
8. Členské státy sobě navzájem a Komisi sdělí vzor značky a způsob identifikace používané na jejich území.
9. Do data uvedeného v čl. 9 odst. 3 zajistí členské státy, které dobrovolně zavedly elektronický způsob identifikace v souladu s ustanoveními oddílu A.4 a A.6 přílohy, aby byla jednotlivá elektronická identifikační čísla a charakteristika použitých značek uvedena v příslušném osvědčení podle směrnice 91/68/EHS doprovázejícím zvířata určená pro obchod uvnitř Společenství.
Článek 5
1. Každý držitel zvířat, s výjimkou přepravců, vede aktualizovanou evidenci obsahující alespoň ty informace, jež jsou uvedeny v oddílu B přílohy.
2. Členské státy mohou vyžadovat, aby držitelé do evidence zmíněné v odstavci 1 zanesli další informace kromě těch, jež jsou uvedeny v oddílu B přílohy.
3. Evidenční rejstřík má formát schválený příslušným orgánem, je veden ručně nebo elektronicky a je v hospodářství na požádání kdykoli k dispozici příslušnému orgánu po minimální dobu, kterou stanoví příslušný organ, jež však nesmí být kratší tří let.
4. Odchylně od odstavce 1 je evidence informací vyžadovaných v oddílu B přílohy nepovinná v každém členském státě, kde funguje ústřední počítačová databáze, která již tyto informace obsahuje.
5. Každý držitel dodá příslušnému orgánu na požádání veškeré informace týkající se původu, identifikace, případně určení zvířat, které držitel vlastnil, choval, přepravoval, obchodoval nebo porazil za poslední tři roky.
6. Členské státy sobě navzájem a Komisi sdělí vzor evidence používané v zemědělských podnicích na svém území, případně informují o přiznané odchylce od ustanovení odstavce 1.
Článek 6
1. Od 9. července 2005 musí být veškeré přesuny zvířat uvnitř vnitrostátního území mezi dvěma různými hospodářstvími doprovázeny dokladem o přesunu podle vzoru vypracovaného příslušným orgánem, který musí obsahovat alespoň minimální informace uvedené v oddílu C přílohy a být vyplněn držitelem, pokud tak již neučinil příslušný orgán.
2. Členské státy mohou kromě informací obsažených v oddílu C přílohy uvést další informace v dokladu o přesunu zmíněném v odstavci 1, nebo požadovat, aby takové informace byly uvedeny.
3. Držitel v hospodářství určení uchová doklad o přesunu po minimální dobu, kterou stanoví příslušný orgán, jež však nesmí být kratší tří let.
Na požádání poskytne příslušnému orgánu jeho kopii.
4. Odchylně od odstavce 1 je doklad o přesunu nepovinný v každém členském státě, kde funguje ústřední počítačová databáze obsahující alespoň informace vyžadované v oddílu C přílohy, s výjimkou držitelova podpisu.
5. Členské státy Sobě navzájem a Komisi sdělí vzor dokladu o přesunu užívaný na jejich území, případně informují o odchylce uvedené v odstavci 4.
Článek 7
1. Členské státy zajistí, aby příslušný orgán měl ústřední evidenci všech hospodářství na svém území týkajících se držitelů zvířat s výjimkou přepravců.
2. Evidence obsahuje identifikační kód hospodářství nebo, po schválení příslušného orgánu, identifikační kód držitele, kromě přepravců, zaměstnání držitele, typ produkce (maso nebo mléko) a držené druhy.
Chová-li držitel zvířata trvale, provádí inventuru zvířat v pravidelných intervalech stanovených odpovědným orgánem členského státu, v každém případě však nejméně jednou ročně.
3. Hospodářství zůstane v ústřední evidenci, dokud neuplynou tři po sobě následující roky, během nichž nejsou v hospodářství žádná zvířata. Počínaje 9. červencem 2005 se evidence zahrne do počítačové databáze uvedené v čl. 8 odst. 1.
Článek 8
1. Počínaje 9. červencem 2005 založí příslušný orgán každého členského státu počítačovou databázi v souladu s oddílem D.1 přílohy.
2. Každý držitel zvířat, s výjimkou přepravců, poskytne příslušnému orgánu v případě informací týkajících se držitele nebo hospodářství do 30 dnů a v případě informací týkajících se přesunu zvířat do sedmi dnů:
a) informace pro zápis do ústřední evidence a výsledek inventury podle čl. 7 odst. 2 a informace potřebné pro založení databáze uvedené v odstavci 1;
b) v členských státech uplatňujících odchylku uvedenou v čl. 6 odst. 4 při každém přesunu zvířete údaje o přesunu, jak to stanoví doklad o přesunu uvedený v článku 6.
3. Pokud si to příslušný orgán členského státu přeje, může založit počítačovou databázi obsahující alespoň informace uvedené v oddílu D.2 přílohy.
4. Členské státy mohou do počítačové databáze zmíněné v odstavcích 1 a 3 vložit další informace kromě těch, jež jsou uvedeny v oddílech D.1 a D.2 přílohy.
5. Od 1. ledna 2008 je databáze uvedená v odstavci 3 povinná.
Článek 9
1. Hlavní směry a postupy pro provádění elektronické identifikace se přijímají postupem podle čl. 13 odst. 2.
2. Rozhodnutí uvedená v odstavci 1 se přijmou s cílem zlepšit provádění obecné elektronické identifikace.
3. Od 1. ledna 2008 je elektronická identifikace v souladu s hlavními směry uvedenými v odstavci 1 a v souladu s příslušnými ustanoveními oddílu A přílohy povinná pro všechna zvířata.
Členské státy, kde celkový počet ovcí a koz nepřesahuje 600000, mohou stanovit, že u zvířat, jež nejsou určena pro obchod uvnitř Společenství, je tato elektronická identifikace nepovinná.
Členské státy, kde celkový počet koz nepřesahuje 160000, rovněž mohou stanovit, že u koz, jež nejsou určeny pro obchod uvnitř Společenství, je tato elektronická identifikace nepovinná.
4. Do 30. června 2006 předloží Komise Radě zprávu o používání elektronického identifikačního systému, spolu s vhodnými návrhy, o nichž Rada rozhodne kvalifikovanou většinou, a potvrdí, případně pozmění datum uvedené v odstavci 3 a případně aktualizuje technická hlediska týkající se provádění elektronické identifikace.
Článek 10
1. Změny příloh a opatření potřebná pro provádění tohoto nařízení se přijímají postupem podle čl. 13 odst. 2.
Tato opatření se týkají zejména:
a) minimální úrovně kontrol, jež se mají provádět;
b) použití správních sankcí;
c) přechodných ustanovení nutných po dobu rozběhu systému.
2. Postupem podle čl. 13 odst. 2 mohou být aktualizovány tyto údaje:
a) konečné datum pro poskytování informací uvedených v čl. 8 odst. 2;
b) demografické prahy pro hospodářská zvířata uvedená v čl. 9 odst. 3 druhém a třetím pododstavci.
Článek 11
1. Členské státy sobě navzájem a Komisi sdělí příslušný orgán příslušný pro zajištění dodržování tohoto nařízení.
2. Členské státy zajistí, že každá osoba pověřená identifikací a evidencí zvířat dostane instrukce a pokyny pro příslušná ustanovení přílohy a že jsou k dispozici vhodné vzdělávací kursy.
Článek 12
1. Členské státy přijmou veškerá opatření nutná k zajištění dodržování ustanovení tohoto nařízení.
Stanovenými kontrolami nejsou dotčeny jakékoli kontroly, které Komise případně provede podle článku 9 nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95.
2. Členské státy stanoví pravidla ohledně sankcí za porušování tohoto nařízení a přijmou veškerá opatření nezbytná pro jejich používání.
Tyto sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
3. Znalci Komise spolu s příslušnými orgány:
a) ověří, že členské státy plní požadavky tohoto nařízení;
b) v případě nutnosti provedou kontroly na místě, aby tak zajistili, že se kontroly stanovené v odstavci 1 provádějí v souladu s tímto nařízením.
4. Členský stát, na jehož území se provádí kontrola na místě, poskytne znalcům Komise veškerou pomoc, kterou si vyžádají při výkonu svých povinností.
Výsledek kontrol musí být prodiskutován s příslušným orgánem dotyčného členského státu před vypracováním a rozšířením závěrečné zprávy.
5. Shledá-li Komise, že ji k tomu opravňuje výsledek kontrol, přezkoumá situaci v rámci Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat podle čl. 13 odst. 1. Může přijmout potřebná rozhodnutí postupem podle čl. 13 odst. 2.
6. Komise sleduje vývoj situace. Na základě tohoto vývoje může postupem podle čl. 13 odst. 2 pozměnit nebo zrušit rozhodnutí uvedená v odstavci 5.
7. Prováděcí pravidla k tomuto článku se v případě potřeby stanoví postupem podle čl. 13 odst. 2.
Článek 13
1. Komisi je nápomocen Stálý výbor pro potravinový řetězec a zdraví zvířat, zřízený nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 [14], dále jen "výbor".
2. V případě odkazů na tento odstavec se použijí články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 14
Nařízení (EHS) č. 1782/2003 se mění takto:
1. v článku 18 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. V případě použití článků 67, 68, 69, 70 a 71, integrovaný systém zahrnuje systém pro identifikaci a evidenci zvířat zavedený v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1760/2000 ze dne 17. července 2000 o systému identifikace a registrace skotu [15] a o označování hovězího masa a výrobků z hovězího masa na jedné straně a na druhé straně v souladu s nařízením Rady (ES) č. 21/2004 ze dne 17. prosince 2003 o stanovení systému identifikace a evidence ovcí a koz a o změně nařízení (ES) č. 1782/2003 a směrnic 92/102/EHS a 64/432/EHS [16],"
2. v čl. 25 odst. 2 se druhý pododstavec nahrazuje tímto: "Tyto systémy, a zejména systém identifikace a evidence zvířat zavedený v souladu se směrnicí 92/102/EHS, nařízením (ES) č. 1760/2000 a nařízením Rady (ES) č. 21/2004 musí být ve smyslu článku 26 tohoto nařízení slučitelné s integrovaným systémem."
3. v článku 115 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Ode dne použitelnosti nařízení Rady (ES) č. 21/2004 o stanovení systému identifikace a evidence ovcí a koz a o změně nařízení (EHS) č. 1782/2003 lze prémii obdržet pouze na zvíře, které je identifikováno a evidováno podle těchto pravidel."
4. v oddílu A přílohy III se vkládá nový bod 8a, který zní:
"8a. _BAR_ Nařízení Rady (ES) č. 21/2004 ze dne 17. prosince 2003 o stanovení systému identifikace a evidence ovcí a koz a o změně nařízení (ES) č. 1782/2003 a směrnic 92/102/EHS a 64/432/EHS (Úř. věst. L 5, 9.1.2004, s. 8). _BAR_ Články 3, 4 a 5" _BAR_
Článek 15
Směrnice 92/102/EHS se mění takto:
1. v článku 2 se písmeno a) nahrazuje tímto:
"a) zvířetem všechna zvířata druhů uvedených ve směrnici 64/432/EHS [*] Úř. věst. 121, 29.7.1964, s. 1977/64. kromě skotu."
2. v článku 3 se odstavec 2 nahrazuje tímto: "Členské státy mohou být postupem podle článku 18 směrnice 90/425/EHS oprávněny vyloučit ze seznamu uvedeného v odst. 1 písm. a) fyzické osoby, které mají v držení jedno prase, jež je určeno pro jejich vlastní použití nebo spotřebu, nebo vzít v úvahu zvláštní okolnosti, pokud je toto zvíře před každým přesunem podrobeno kontrolám stanoveným touto směrnicí."
3. článek 4 se mění takto:
a) v odstavci 1 se písmeno a) mění takto:
- v prvním pododstavci se zrušují slova "skotu nebo",
- v druhém pododstavci se slova "všech narození, úhynů a všech přesunů" nahrazují slovem "přesunů",
- čtvrtý pododstavec se zrušuje;
b) v odstavci 1 se písmeno b) zrušuje;
c) v odst. 3 písm. b) se první pododstavec nahrazuje tímto: "každý držitel zvířat, jež mají být přemístěna z trhu nebo na trh nebo ze sběrného střediska nebo do sběrného střediska, předložil hospodářskému subjektu, který je na trhu nebo ve sběrném středisku dočasným držitelem těchto zvířat, doklad obsahující podrobné údaje o dotyčných zvířatech."
4. Článek 5 se mění takto:
a) odstavec 2 se zrušuje;
b) odstavec 3 se mění takto:
- v prvním pododstavci se zrušují slova "jiná než skot",
- druhý pododstavec se nahrazuje tímto: "Až do přijetí rozhodnutí podle článku 10 této směrnice a odchylně od čl.
3 odst. 1 písm. c) druhého pododstavce směrnice 90/425/EHS mohou členské státy používat své vnitrostátní systémy pro přesuny zvířat na svém území.
Tyto systémy musí umožnit identifikaci hospodářství, odkud byla zvířata přesunuta, a hospodářství, kde se narodila.
Členské státy uvědomí Komisi o systémech, jež hodlají v případě prasat pro tento účel zavést od 1. července 1993. Postupem podle článku 18 směrnice 90/425/EHS může být členský stát požádán, aby změnil svůj systém, pokud nesplňuje zmíněný požadavek."
- čtvrtý pododstavec se zrušuje;
c) odstavec 4 se zrušuje;
5. v čl. 11 odst. 1 se první a třetí odrážka zrušují.
Článek 16
V čl. 3 odst. 2 směrnice 64/432/EHS se písmeno d) nahrazuje tímto:
"d) musí být identifikována v souladu s ustanoveními směrnice 92/102/EHS v případě prasat a v souladu s ustanoveními nařízení (ES) č. 1760/2000 v případě skotu."
Článek 17
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Články 14, 15 a 16 se použijí ode dne 9. července 2005.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 26/2004
ze dne 30. prosince 2003
o rejstříku rybářského loďstva Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky [1], a zejména na čl. 15 odst. 3 a 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Pro uplatňování pravidel společné rybářské politiky je v souladu s článkem 15 nařízení (ES) č. 2371/2002 nutné, aby každý členský stát vedl rejstřík plavidel plujících pod jeho vlajkou a aby Komise na základě národních rejstříků zřídila rejstřík rybářského loďstva Společenství.
(2) Má-li být rejstřík rybářského loďstva Společenství účinným a komplexním nástrojem uplatňování pravidel společné rybářské politiky, musí zahrnovat všechna rybářská plavidla Společenství včetně plavidel používaných výhradně v akvakultuře.
(3) Aby byly k dispozici informace nezbytné pro řízení kapacity rybářských loďstev a jejich činnosti, je třeba určit, které údaje o charakteristických znacích plavidel musí být v rejstříku každého členského státu podle čl. 15 odst. 1 nařízení (ES) č. 2371/2002 uvedeny.
(4) Definování postupů pro předávání údajů uvedených v rejstříku každého členského státu Komisi je nutné k zajištění pravidelné aktualizace rejstříku rybářského loďstva Společenství.
(5) Charakteristické znaky a vnější označení zapsané v rejstříku, který vede každý členský stát, musí být podrobně uvedeny v souladu s nařízením Rady (EHS) č. 2930/86 ze dne 22. září 1986 o vymezení charakteristických znaků rybářských plavidel [2], ve znění nařízení (ES) č. 3259/94 [3], a v souladu s nařízením Komise (EHS) č. 1381/87 ze dne 20. května 1987, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro označování a dokumentaci rybářských plavidel [4].
(6) Členské státy by měly neustále sledovat kvalitu údajů, které jsou uvedeny v jejich národních rejstřících a které Komise kontroluje ihned po obdržení.
(7) Pro monitorování pohybů plavidel mezi členskými státy a zajištění jednoznačného vztahu mezi údaji obsaženými v rejstříku rybářského loďstva Společenství a údaji z ostatních informačních systémů o rybářských činnostech je důležité přidělit každému rybářskému plavidlu Společenství jednoznačné identifikační číslo, které nesmí být za žádných okolností znovu přiděleno, ani pozměněno.
(8) Pro zajištění účinného uplatňování tohoto nařízení a zjednodušení správy dat by se mělo určit, které komunikační nástroje se mají používat mezi členskými státy a Komisí.
(9) Mělo by se stanovit, že Komise zaručuje členským státům přístup ke všem informacím v rejstříku rybářského loďstva Společenství při dodržení ustanovení, která se vztahují k ochraně osobních údajů, stanovených v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 [5].
(10) S ohledem na změny způsobu správy rejstříků rybářských plavidel, které zavádí článek 15 nařízení (ES) č. 2371/2002, by se mělo zrušit nařízení Komise (ES) č. 2090/98 ze dne 30. září 1998 o rejstříku rybářských plavidel Společenství [6], ve znění nařízení (ES) č. 839/2002 [7].
(11) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro rybolov a akvakulturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
1. Toto nařízení:
a) určuje minimální údaje o charakteristických znacích a událostech týkajících se plavidel, které musí být uvedeny v rejstříku, který každý členský stát vede o rybářských plavidlech plujících pod jeho vlajkou (dále jen "národní rejstřík");
b) určuje povinnosti členských států, pokud jde o sběr, ověřování a předávání údajů z národních rejstříků Komisi;
c) stanoví povinnosti Komise, pokud jde o správu rejstříku rybářského loďstva Společenství (dále jen "rejstřík Společenství").
2. Údaje z rejstříku Společenství slouží jako referenční údaje pro uplatňování pravidel společné rybářské politiky.
Článek 2
Oblast působnosti
Toto nařízení se vztahuje na všechna rybářská plavidla Společenství včetně těch, která se používají výhradně v akvakultuře, jak je definována v příloze III bodě 2.2 nařízení Rady (ES) č. 2792/1999 [8].
Článek 3
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1. "událostí" každý vstup plavidla do loďstva nebo výstup z něho a každé zapsání do rejstříku nebo změna jednoho z údajů, jak jsou definovány v příloze I;
2. "přenosem" digitální přenos jedné nebo více událostí telekomunikační sítí zřízenou mezi vnitrostátními správami a Komisí;
3. "záznamem aktuálního stavu" veškeré události zaznamenané u plavidel, která tvoří loďstvo členského státu, mezi dnem sčítání podle přílohy I a dnem přenosu;
4. "osobními údaji" jména a adresy dopravců a majitelů rybářských plavidel.
Článek 4
Sběr údajů
Každý členský stát bez prodlení sbírá údaje uvedené v příloze II o rybářských plavidlech Společenství, která plují pod jeho vlajkou.
Článek 5
Zápis do národního rejstříku
Každý členský stát ověřuje platnost údajů sebraných v souladu s článkem 4 a zapisuje je do národního rejstříku.
Článek 6
Pravidelný přenos
Každý členský stát přenáší Komisi záznam aktuálního stavu v první pracovní den v měsíci březnu, červnu, září a prosinci každého roku.
Článek 7
Zápis do rejstříku Společenství
1. Komise po obdržení záznamu aktuálního stavu zkontroluje údaje, které obsahuje, a zapíše je do rejstříku Společenství.
Pokud není zjištěna žádná chyba, tento záznam aktuálního stavu nahradí předchozí záznam.
Jsou-li zjištěny chyby, Komise zašle své námitky členskému státu, který provede nezbytné opravy ve svém národním rejstříku a zašle Komisi nový záznam aktuálního stavu do 10 pracovních dnů od oznámení Komise.
2. Po obdržení a kontrole nového záznamu aktuálního stavu ho Komise zapíše do rejstříku nebo ho zamítne, pokud tento záznam obsahuje chyby, které nejsou slučitelné se správným uskutečňováním společné rybářské politiky.
Pokud přijatý záznam aktuálních dat stále obsahuje chyby, oznamují se členskému státu, který je povinen je okamžitě opravit podle postupu popsaného v článku 8.
3. Rejstřík Společenství je k dispozici členským státům, podle pravidel stanovených v článku 11, 20 pracovních dnů po dni pravidelného přenosu záznamu aktuálního stavu.
Článek 8
Průběžný přenos
1. Vyžaduje-li to provádění zvláštních opatření v rámci společné rybářské politiky, přenese členský stát buď z vlastního podnětu nebo na požádání Komise bez prodlení ze svého národního rejstříku aktualizované údaje pro dotyčná plavidla.
2. Přenášené údaje musí u každého plavidla obsahovat podrobnosti o všech událostech ode dne jeho vstupu do loďstva až do dne přenosu.
3. Komise po obdržení záznamu aktuálního stavu údaje kontroluje a nahrazuje jimi údaje v rejstříku Společenství.
Článek 9
Komunikační nástroje mezi Komisí a členskými státy
1. Přenos údajů mezi Komisí a členskými státy se děje pomocí aplikací informační technologie vyvinutých Komisí.
2. Rejstřík Společenství a údaje týkající se kontroly a monitorování přenosů jsou k dispozici členským státům na internetu.
Článek 10
Identifikační číslo "CFR"
Číslo registru CFR popsané v příloze I identifikuje rybářská plavidla jednoznačným způsobem.
Je obsaženo ve všech přenosech údajů mezi členskými státy a Komisí, které se týkají charakteristických znaků a činností rybářských plavidel.
Číslo se přiděluje definitivně, když je rybářské plavidlo poprvé zapsáno do národního rejstříku.
Nesmí se měnit, ani znovu přidělovat jinému plavidlu.
Článek 11
Přístup
1. Členské státy mají přístup ke všem informacím obsaženým v rejstříku Společenství pod podmínkou, že dodrží všechna ustanovení, která se týkají ochrany osobních údajů, plynoucí z nařízení (ES) č. 45/2001, a zejména článku 8 uvedeného nařízení.
2. Veřejnost má přístup k verzi rejstříku Společenství, která neobsahuje osobní údaje.
3. Se žádostmi o přístup k osobním údajům v rejstříku Společenství nakládá Komise v souladu s ustanoveními nařízení (ES) č. 45/2001.
Článek 12
Zrušení
Nařízení Komise (ES) č. 2090/98 se zrušuje.
Článek 13
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. září 2004.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 27/2004
ze dne 5. ledna 2004,
kterým se stanoví přechodná prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1257/1999, pokud jde o financování opatření pro rozvoj venkova v České republice, Estonsku, na Kypru, v Lotyšsku, Litvě, Maďarsku, na Maltě, v Polsku, Slovinsku a na Slovensku záruční sekcí EZOZF
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Smlouvu o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska [1], a zejména na čl. 2 odst. 3 uvedené smlouvy,
s ohledem na Akt o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska [2], a zejména na první odstavec článku 41 uvedeného aktu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 47a odst. 2 a 3 a čl. 47b nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 ze dne 17. května 1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) a o změně a zrušení některých nařízení [3], ve znění aktu o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska, stanoví zvláštní pravidla pro financování opatření pro rozvoj venkova podle čl. 47a odst. 1 uvedeného nařízení záruční sekcí EZOZF. Stanoví zejména, že by se měla použít některá ustanovení nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech [4], naposledy pozměněného uvedeným aktem o přistoupení.
(2) Uvedená pravidla vstupují v platnost přistoupením nových členských států.
K usnadnění přechodu od stávajících pravidel fungování záruční sekce EZOZF, stanovených zejména v nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 ze dne 17. května 1999 o financování společné zemědělské politiky [5], a od prováděcích pravidel a zvláštních pravidel stanovených nařízením (ES) č.
(3) Jelikož nové členské státy nepřijaly jednotnou měnu, měla by být odchylně od nařízení Komise (ES) č. 2808/98 ze dne 22. prosince 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla k agromonetární úpravě pro euro v zemědělství [6], stanovena zvláštní ustanovení, mimo jiné o směnném kurzu pro prohlášení o výdajích.
(4) Nařízení Komise (ES) č. 445/2002 ze dne 26. února 2002, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského orientačního a záručního fondu (EZOZF) [7], stanoví finanční ustanovení, která jsou neslučitelná se zvláštními pravidly podle článků 47a a 47b nařízení (ES) č. 1257/1999. Uvedená ustanovení by se neměla týkat programových dokumentů rozvoje venkova nových členských států.
(5) Podle článků 33h a 33i nařízení (ES) č. 1257/1999 mohou být na základě programových dokumentů rozvoje venkova na Maltě spolufinacovány příplatky k přímým platbám a příplatky ke státní podpoře.Vzhledem k velmi specifické povaze uvedených opatření by měla být stanovena zvláštní ustanovení pro jejich správu a kontrolu.
(6) Jelikož přistoupení nových členských států se uskuteční dne 1. května 2004 a nikoli začátkem roku, měla by být stanovena zvláštní opatření pro podávání žádostí o podporu pomoci znevýhodněným oblastem v roce 2004, aby bylo zajistěno řádné plnění závazků nových členských států, pokud jde o kontrolu.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Oblast působnosti
Toto nařízení stanoví přechodná prováděcí pravidla k finančním ustanovením článků 47a a 47b nařízení (ES) č. 1257/1999, která se vztahují na Českou republiku, Estonsko, Kypr, Lotyšsko, Litvu, Maďarsko, Maltu, Polsko, Slovinsko a Slovensko (dále jen "nové členské státy").
Článek 2
Způsobilost výdajů
1. Pro účely čl. 30 odst. 2 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1260/1999 se konečný termín pro způsobilost výdajů stanovený rozhodnutím Komise, které schvaluje programové dokumenty rozvoje venkova nových členských států, týká plateb prováděných platebními agenturami podle článku 4 nařízení (ES) č. 1258/1999.
2. Aniž je dotčen čl. 33 odst. 5 aktu o přistoupení, způsobilé jsou pouze výdaje na operace, které byly vybrány ke spolufinancování podle nařízení (ES) č. 1257/1999 v souladu se stanovenými postupy a kritérii výběru, a které podléhaly po celé období, během něhož vznikaly, pravidlům Společenství.
Článek 3
Platby
1. Odkazy na platební orgán v článku 32 nařízení (ES) č. 1260/1999 se považují za odkazy na platební agentury uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 1258/1999.
2. Pro účely čl. 32 odst. 1 nařízení (ES) č. 1260/1999 se průběžné platby a platby konečného zůstatku vztahují na platby, které platební agentury skutečně provedly.
3. Pro účely čl. 32 odst. 3 nařízení (ES) č. 1260/1999 jsou průběžné platby podle programových dokumentů rozvoje venkova vázány na tyto podmínky:
a) předložení poslední výroční zprávy o provádění podle čl. 48 odst. 2 třetího pododstavce nařízení (ES) č. 1257/1999;
b) předložení poslední účetní závěrky podle požadavků čl. 6 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1258/1999.
4. Pro účely čl. 32 odst. 4 nařízení (ES) č. 1260/1999 se konečný zůstatek podle programových dokumentů rozvoje venkova vyplácí na základě rozhodnutí o schválení poslední účetní závěrky podle čl. 7 odst. 3 nařízení (ES) č. 1258/1999.
5. Uznané žádosti o platbu se předkládají v souladu se vzorem uvedeným v příloze tohoto nařízení.
Článek 4
Platební agentury
1. Každá platební agentura vede účetnictví vztahující se výlučně na použití finančních prostředků, které jí byly dány k dispozici na úhradu výdajů na opatření stanovená v programových dokumentech rozvoje venkova.
2. Platební agentury zajistí, že příspěvek Společenství je příjemci vyplácen zároveň s úhradou vnitrostátního příspěvku nebo v pozdějším termínu.
Článek 5
Používání eura
Rozhodnutí Komise, závazky, prohlášení o výdajích připojené k žádostem o platbu a platby se vyjadřují v souladu s nařízením Komise (ES) č. 643/2000 [8] v eurech.
V případě opatření podle článku 33h nařízení (ES) č. 1257/1999 však nové členské státy převádějí výdaje vzniklé v národní měně na eura ve směnném kurzu platném pro režimy přímé podpory.
Článek 6
Prohlášení o výdajích a předběžný odhad výdajů
Články 47, 48 a 49 nařízení (ES) č. 445/2002 se nepoužijí na programové dokumenty rozvoje venkova nových členských států.
Článek 7
Účetní závěrka
1. Pro účely čl. 5 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 1663/95 [9] zahrnuje účetní závěrka podle čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení tyto doklady:
a) přehled ročních výdajů podle jednotlivých opatření pro rozvoj venkova;
b) tabulku znázorňující rozdíly mezi výdaji uvedenými podle písmene a) a výdaji uvedenými za účelem průběžných plateb podle čl. 3 odst. 3 tohoto nařízení;
c) tabulku vyňatou z účetní knihy dlužníků, ve které je uvedena celková výše zjištěných, ale dosud zpět nezískaných pohledávek v rámci opatření pro rozvoj venkova ke konci účetního roku.
2. Pro účely čl. 7 odst. 1 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1663/95 se částky, které mají být na základě rozhodnutí o schválení účetní závěrky podle čl. 7 odst. 3 nařízení (ES) č. 1258/1999 navráceny od členských států nebo jim vyplaceny, odečtou od pozdějších plateb Komise nebo se k nim přičtou.
Článek 8
Příplatky k přímým platbám
1. Odchylně od článku 58 nařízení (ES) č. 445/2002 se příplatky k přímým platbám prováděné platební agenturou podle článku 33h nařízení (ES) č. 1257/1999 uskutečňují na základě žádosti o doplňkovou vnitrostátní přímou platbu nebo doplňkovou vnitrostátní přímou podporu podle článku 1c nařízení Rady (ES) č. 1259/1999 [10]. V případě nových členských států, které uplatňují článek 1a nařízení (ES) č. 1259/1999, platební agentura zajistí, že příplatek k přímým platbám bude vyplacen zároveň s přímou platbou Společenství podle režimů podpory podle článku 1 nařízení (ES) č. 1259/1999 nebo v pozdějším termínu.
2. Odchylně od článků 59 až 64 nařízení (ES) č. 445/2002 použijí členské státy u opatření podle článku 33h nařízení (ES) č. 1257/19999 ustanovení nařízení Rady (EHS) č. 3508/92 [11] a nařízení Komise (ES) č. 2419/2001 [12].
Článek 9
Příplatky ke státní podpoře na Maltě
Odchylně od článku 58 nařízení (ES) č. 445/2002 provádí platební agentura příplatky ke státní podpoře na Maltě podle článku 33i nařízení (ES) č. 1257/1999 na základě žádosti o státní podporu.
Článek 10
Přechodná ustanovení pro rok 2004
Příjemci musejí předložit příslušným orgánům žádosti o vyrovnávací příspěvky pro rok 2004 podle kapitoly V nařízení (ES) č. 1257/1999 ke dni 1. července 2004 nebo v pozdějším termínu, který bude stanoven novými členskými státy a bude slučitelný se závazky nových členských států v oblasti kontroly podle oddílu 6 kapitoly II nařízení (ES) č. 445/2002.
Článek 11
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. května 2004 s výhradou vstupu v platnost Smlouvy o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 28/2004
ze dne 5. ledna 2004,
kterým se provádí nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1177/2003 o statistice Společenství v oblasti příjmů a životních podmínek (EU-SILC), pokud jde o podrobný obsah průběžné a závěrečné zprávy o kvalitě
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1177/2003 o statistice Společenství v oblasti příjmů a životních podmínek (EU-SILC) [1], a zejména na čl. 15 odst. 2 písm. b) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 1177/2003 stanovilo společný rámec pro systematickou tvorbu statistiky Společenství v oblasti příjmů a životních podmínek, zahrnující srovnatelné a včasné průřezové a panelové údaje o příjmech a o stupni a struktuře chudoby a sociálního vyloučení na úrovni členských států a na úrovni Evropské unie.
(2) Podle čl. 15 odst. 2 písm. b) nařízení (ES) č. 1177/2003 jsou nezbytná prováděcí opatření pro stanovení podrobného obsahu průběžné zprávy o kvalitě, která se týká společných průřezových ukazatelů EU založených na průřezové složce EU-SILC, a podrobného obsahu závěrečné zprávy o kvalitě, která se zaměřuje na vnitřní přesnost a zahrnuje průřezovou i panelovou složku.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistické programy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Definice, které se použijí pro průběžnou a závěrečnou zprávu o kvalitě statistiky Společenství v oblasti příjmů a životních podmínek (EU-SILC) jsou stanoveny v příloze I.
Článek 2
Kritéria hodnocení kvality a podrobný obsah průběžné zprávy o kvalitě, kterou mají vypracovat členské státy a která se týká společných průřezových ukazatelů EU založených na průřezové složce EU-SILC, jsou stanoveny v příloze II.
Článek 3
Kritéria hodnocení kvality a podrobný obsah závěrečné zprávy o kvalitě, kterou mají vypracovat členské státy a která se týká průřezové a panelové složky EU-SILC se zaměřením na vnitřní přesnost, jsou stanoveny v příloze III.
Článek 4
Obsah srovnávací průběžné a závěrečné zprávy o kvalitě, které má vypracovat Komise (Eurostat), je stanoven v příloze IV.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 29/2004
ze dne 8. ledna 2004,
kterým se přijímá specifikace modulu ad hoc pro rok 2005 o slaďování pracovního a rodinného života stanoveného nařízením Rady (ES) č. 577/98
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 577/98 ze dne 9. března 1998 o organizaci výběrového šetření pracovních sil ve Společenství [1], a zejména na čl. 4 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 246/2003 [2], kterým se přijímá program modulů ad hoc pro roky 2004 až 2006 pro výběrové šetření pracovních sil, zahrnuje modul ad hoc o slaďování pracovního a rodinného života.
(2) V souladu s čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 577/98 je třeba sestavit pro daný modul podrobný seznam informací zjišťovaných v tomto modulu ad hoc nejméně 12 měsíců před začátkem referenčního období.
(3) Je zapotřebí mít obsáhlý a srovnatelný soubor údajů o slaďování pracovního a rodinného života, jak se uvádí ve zvláštní směrnici o "rovnosti mužů a žen" v rámci hlavních směrů zaměstnanosti v roce 2003, které přijala Rada dne 22. července 2003 [3].
(4) Opatření upravená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistické programy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Podrobný seznam údajů zjišťovaných v roce 2005 v modulu ad hoc je stanoven v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 37/2004
ze dne 9. ledna 2004,
kterým se mění nařízení (ES) č. 747/2001, pokud jde o celní kvóty Společenství a referenční množství pro některé zemědělské produkty pocházející z Maroka
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 747/2001 ze dne 9. dubna 2001 o správě celních kvót Společenství a referenčních množství v případě produktů, které mají na základě dohod s některými zeměmi Středomoří nárok na preference, a o zrušení nařízení (ES) č. 1981/94 a (ES) č. 934/95 [1], a zejména na čl. 5 odst. 1 písm. b) tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 22. prosince 2003 byla uzavřena dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Marockým královstvím o vzájemných liberalizačních opatřeních a náhradě protokolů č. 1 a 3 Dohody o přidružení ES–Maroko.
Tato nová dohoda se použije ode dne 1. ledna 2004, s výjimkou článků 2, 4 a 5 nového zemědělského protokolu č. 1 (dále jen "nový protokol č.
1") o ujednáních týkajících se dovozu zemědělských produktů pocházejících z Maroka do Společenství. Pokud jde o koncese přidělené rajčatům, použijí se uvedené články ode dne 1. října 2003.
(2) Nový protokol č. 1 stanoví nové celní koncese a změny stávajících koncesí uvedených v příloze II nařízení (ES) č. 747/2001, z nichž některé spadají do rámce celních kvót Společenství a referenčních množství.
(3) Některé zemědělské produkty, na které se vztahují stávající celní koncese v rámci referenčních množství, jsou podle nového protokolu č. 1 osvobozeny od cel buď v rámci celních kvót, nebo bez množstevních omezení.
(4) Za účelem zavedení celních koncesí stanovených v novém protokolu č. 1 je třeba pozměnit nařízení (ES) č. 747/2001.
(5) Pro první rok používání je vhodné stanovit, že s výjimkou rajčat kódů KN 07020000 by celní kvóty, jejichž kvótové období začíná před dnem vstupu nové dohody v platnost, měly být sníženy poměrně k části kvótového období, která uplynula před tímto dnem.
(6) S cílem usnadnit správu některých stávajících celních kvót stanovených nařízením (ES) č. 747/2001 by množství dovážená v rámci těchto kvót měla být započtena do celních kvót otevřených v souladu s nařízením (ES) č. 747/2001, ve znění tohoto nařízení.
(7) Nová dohoda stanoví, že celní kvóty pro čerstvá nebo chlazená rajčata se mají použít ode dne 1. října 2003.
Množství, která byla propuštěna do volného oběhu ve Společenství od 1. října 2003 v rámci stávajících celních kvót pro čerstvá nebo chlazená rajčata podle nařízení (ES) č. 747/2001, by proto měla být započtena do celních kvót otevřených v souladu s nařízením (ES) č.
(8) Podle nového protokolu č. 1 má objem dodatečné celní kvóty pro čerstvá a chlazená rajčata použitelné od 1. listopadu do 31. května každoročně záviset na celkovém objemu rajčat pocházejících z Maroka, která byla propuštěna do volného oběhu ve Společenství v předcházejícím období od 1. října do 31. května.
Komise by proto měla každý rok do 1. listopadu přezkoumat množství propuštěná do volného oběhu v předcházejícím období od 1. října do 31. května a měla by přijmout opatření pro případně nezbytné úpravy objemu dodatečných celních kvót.
(9) Pro celní kvóty pro čerstvá nebo chlazená rajčata by v souladu s novým protokolem č. 1 mělo být stanoveno, že v každém dovozním roce od 1. října do 31. května mohou být nevyužitá množství měsíčních celních kvót převedena ve dvou stanovených datech do dodatečné celní kvóty použitelné pro daný dovozní rok.
(10) V souladu s novým protokolem č. 1 by měly být objemy celních kvót pro některé produkty zvýšeny od 1. ledna 2004 do 1. ledna 2007 ve čtyřech stejných tranších, z nichž každá odpovídá 3 % těchto objemů.
(11) Opatření tohoto nařízení by se měla používat ode dne použitelnosti nové dohody, je proto vhodné, aby toto nařízení vstoupilo v platnost co nejdříve.
(12) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 747/2001 se mění takto:
1. Vkládá se nový článek 3a, který zní:
"Článek 3a
Zvláštní ustanovení týkající se celních kvót pro rajčata pocházející z Maroka
V případě rajčat kódu KN 07020000, která jsou propuštěna do volného oběhu vždy v období od 1. října do 31. května (dále jen "dovozní rok") se čerpání měsíčních celních kvót použitelných podle pořadového čísla 09.1104 od 1. října do 31. prosince každoročně pozastavuje 15. ledna a kvót použitelných od 1. ledna do 31. března se pozastavuje druhý pracovní den v Komisi po 1. dubnu.
Následujícího pracovního dne v Komisi určí útvary Komise nevyužitý zůstatek jednotlivých celních kvót a dají jej k dispozici v rámci dodatečné celní kvóty platné pro dotyčný dovozní rok pod pořadovým číslem 09.1112.
Ode dne pozastavení měsíčních celních kvót se veškeré zpětné čerpání z jakýchkoli pozastavených měsíčních celních kvót a veškeré následné vracení nevyužitých objemů provádí v rámci dodatečné celní kvóty platné pro daný dovozní rok."
2. Příloha II se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
1. Pro kvótová období, která jsou otevřena ještě 1. ledna 2004, se množství, která byla v souladu s nařízením (ES) č. 747/2001 propuštěna do volného oběhu ve Společenství v rámci celních kvót s pořadovými čísly 09.1115, 09.1122, 09.1130, 09.1133, 09.1135, 09.1136 a 09.1137, započítávají do celních kvót stanovených v příloze II nařízení (ES) č. 747/2001, ve znění tohoto nařízení.
2. Množství rajčat kódu KN 07020000, která byla v souladu s nařízením (ES) č. 747/2001 propuštěna do volného oběhu ve Společenství od 1. října 2003 v rámci celních kvót s pořadovými čísly 09.1116, 09.1189 a 09.1190, se započítávají do celních kvót stanovených v příloze II nařízení (ES) č. 747/2001 ve znění tohoto nařízení.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 38/2004
ze dne 9. ledna 2004,
kterým se mění nařízení Komise (ES) č. 314/2002, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro režim kvót v odvětví cukru
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 13 odst. 3, čl. 14 odst. 4, čl. 15 odst. 8, čl. 16 odst. 5, čl. 18 odst. 5 a čl. 20 odst. 2 a čl. 41 druhý o pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Při výrobě kvasinek se stejně jako při výrobě alkoholu používají produkty a vedlejší produkty cukrovarnického průmyslu, které nejsou součástí konečného výrobku, ale jsou nutné pro fermentační proces, při kterém se vyrábějí.
(2) V poslední době se zvyšující poptávka výrobců alkoholu po melase vedla k tomu, že výrobci kvasinek mají k dispozici méně vysoce jakostní melasy a že mají stále větší zájem používat cukrové sirupy.
Jejich využití rovněž značným způsobem omezuje znečištění životního prostředí způsobené používáním melasy při výrobě kvasinek.
(3) Nařízení Komise (ES) č. 314/2002 [2] stanoví, že invertní cukr a sirupy zpracované na alkohol nebo rum se při výpočtu produkce cukru pro účely článků 13 až 18 nařízení (ES) č. 1260/2001 neberou v úvahu.
(4) S cílem zajistit spravedlivé zacházení též výrobcům kvasinek by mělo být výše uvedené ustanovení rozšířeno tak, aby zahrnovalo i sirupy zpracovávané na živé kvasinky.
(5) S cílem zabránit jakémukoli zneužívání systému produkčních kvót by měl být zaveden systém kontrol podniků, kterým byly přiděleny produkční kvóty pro cukr, a podniků, které zpracovávají cukr na alkohol, rum nebo kvasinky.
Mělo by být vyžadováno úřední schválení zpracovatelských podniků a mělo by být požadováno, aby podniky s přidělenými kvótami předem podávaly prohlášení o dodávkách tak, aby orgány členských států měly možnost provádět kontroly množství. Tyto kontroly a schválení by měly rovněž platit pro sirupy na polevy a sirupy určené k zpracování na "Rinse appelstroop", které se podle čl.
2 písm. h) nařízení (ES) č. 314/2002 při výpočtu produkce cukru pro účely článků 13 až 18 nařízení (ES) č.
1260/2001 neberou v úvahu. Nová ustanovení by měla platit od 1. února 2004, aby měly orgány čas na zavedení správních a kontrolních opatření.
(6) S cílem zajistit kontrolu použití invertního cukru a sirupů a odpovídajícího vyrobeného alkoholu, rumu, kvasinek, sirupů na polevy a "Rinse appelstroop" by členské státy měly informovat Komisi o použitých a vyrobených množstvích.
(7) V čl. 4b odst. 3 prvním pododstavci nařízení (ES) č. 314/2002 by měla být odlišena množství isoglukosy vyjádřená jako sušina a množství inulinového sirupu vyjádřená jako bílý cukr.
(8) V ustanovení čl. 6 odst. 5 písm. c) nařízení (ES) č. 314/2002, kde jsou upraveny závazky týkající se vývozu v rámci běžného hospodářského roku ve smyslu čl. 15 odst. 1 písm. d) nařízení (ES) č. 1260/2001, jsou slova "přičemž se dotyčná množství rozloží rovnoměrně na celý hospodářský rok" zbytečná a v zájmu srozumitelnosti by měla být odstraněna.
(9) Nařízení (ES) č. 314/2002 je proto třeba pozměnit.
(10) Řídící výbor pro cukr nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 314/2002 se mění takto:
1. v čl. 1 odst. 2 se písmeno f) nahrazuje tímto:
"f) množství invertního cukru a sirupů zpracovaná na alkohol nebo rum a množství sirupů použitá při výrobě živých kvasinek;";
2. doplňuje se článek 1a, který zní:
"Článek 1a
1. Pro účely čl. 1 odst. 2 písm. f) a h) se započítávají pouze množství použitá podniky, které byly schváleny příslušnými orgány členských států.
Tyto orgány na požádání schválí podniky vyrábějící alkohol, rum, kvasinky, sirupy na polevy a "Rinse appelstroop";, které se zaváží:
a) vést samostatné denní skladové záznamy o surovinách a zpracovaných produktech uvedených v čl. 1 odst. 2 písm. f) a h);
b) na požádání těmto orgánům poskytnout veškeré údaje nebo doklady nezbytné pro kontrolu původu a využití surovin uvedených v písmenu a);
c) umožnit těmto orgánům příslušné správní a fyzické kontroly.
2. Pro účely provádění čl. 1 odst. 2 písm. f) a h) poskytnou podniky, kterým byly přiděleny kvóty, před provedením dodávek příslušným orgánům dotyčných členských států prohlášení o:
a) povaze a množství produktů, které mají být dodány, vyjádřené v čisté hmotnosti a jako bílý cukr;
b) údajích o schváleném zpracovateli a místě, kde mají být dodávané produkty zpracovány;
c) časovém rozvrhu dodávek do místa zpracování.
Příslušné orgány členských států v případě potřeby stanoví další požadavky pro schválení uvedené v odst. 1 druhém pododstavci a další požadavky v souvislosti s prohlášeními uvedenými v odstavci 2, zejména data pro podání prohlášení a jejich dobu platnosti.
Orgány provádějí správní a fyzické kontroly původu a zpracování těchto dodávek.
Na základě analýzy rizik provádějí příslušné orgány v každém hospodářském roce neohlášené fyzické kontroly na místě.
Analýza rizik zohledňuje mimo jiné:
a) závěry kontrol provedených v předchozích letech;
b) vývoj ve srovnání s předchozím rokem;
c) výtěžnost mezi surovinou a zpracovaným produktem.
Kontroly představují nejméně 10 % invertního cukru a sirupů.
V případě zjištění nepřesností zvýší členské státy míru kontrol podle závažnosti zjištění.
4. Na konci každého hospodářského roku členské státy určí pro každý podnik, kterému byly přiděleny kvóty, a pro každý schválený podnik příslušná množství sirupu a invertního cukru a odpovídající výrobu alkoholu, rumu, kvasinek, sirupů na polevy a "Rinse appelstroop";.
5. Nejsou-li dodrženy podmínky stanovené pro schválení, odebere se toto schválení podniku pro stávající hospodářský rok a rok následující.
Následně je nutné podat novou žádost o schválení.
6. Do 5. září každého roku členské státy sdělí Komisi za předcházející hospodářský rok:
a) celková množství invertního cukru a sirupů vyjádřená jako bílá cukr a odpovídající vyrobená množství:
- alkoholu, vyjádřená jako čistý alkohol, v členění na palivový alkohol, rum a jiný alkohol,
- živých kvasinek, vyjádřená jako lisované kvasinky, a
- sirupů na polevy a "Rinse appelstroop";.
b) výsledky kontrol provedených podle odstavce 3 a následná přijatá opatření;
c) případy, kdy bylo schválení podle odstavce 5 odebráno.";
3. v čl. 4b odst. 3 prvním pododstavci se úvodní slova nahrazují takto: "Každý podnik, kterému byla přidělena kvóta na produkci isoglukosy nebo inulinového sirupu, sdělí do 1. srpna příslušnému orgánu členského státu, ve kterém se uskutečnila výroba, množství isoglukosy (vyjádřená jako sušina) a inulinového sirupu (vyjádřená jako bílý cukr), která vlastní a která byla uskladněna na konci přecházejícího hospodářského roku ve volném oběhu na území Společenství, rozepsaná na:";
4. v čl. 6 odst. 5 prvním pododstavci se písmeno c) nahrazuje tímto:
"c) veškerý předpokládaný vývoz cukru, isoglukosy a inulinového sirupu ve formě zpracovaných produktů s vývozními náhradami nebo dávkami stanovenými pro tento účel během uvedeného hospodářského roku."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 39/2004
ze dne 9. ledna 2004,
kterým se mění příloha V nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 27 odst. 15 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 27 nařízení (ES) č. 1260/2001 se na některé produkty uvedené ve zmíněném nařízení poskytují vývozní náhrady, pokud jsou vyváženy ve formě zboží uvedeného v příloze V uvedeného nařízení, zejména ve formě živých kvasinek kódů KN 21021031 a 21021039.
(2) Podle čl. 1 odst. 2 písm. f) nařízení Komise (ES) č. 314/2002 ze dne 20. února 2002, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro režim kvót v odvětví cukru [2], se od 1. února 2004 do výpočtu produkce cukru pro účely článků 13 až 18 nařízení (ES) č. 1260/2001 nezapočítávají množství sirupů použitá k výrobě živých kvasinek. V zájmu soudržnosti by se od téhož data měla zrušit možnost poskytování vývozních náhrad na množství cukru použitá k výrobě živých kvasinek.
(3) Příloha V nařízení (ES) č. 1260/2001 by tedy měla být změněna.
(4) Řídící výbor pro cukr nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V příloze V nařízení (ES) č. 1260/2001 se zrušují řádky odpovídající kódům KN ex2102, 210210, 21021031 a 21021039.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 40/2004
ze dne 9. ledna 2004
o důkazu splnění celních formalit při dovozu cukru do třetích zemí podle článku 16 nařízení (ES) č. 800/1999
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 27 odst. 11 první pododstavec druhou odrážku druhou větu uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V čl. 27 odst. 5 nařízení (ES) č. 1260/2001 se stanoví, že vývozní náhrada pro produkty v odvětví cukru může rozlišena podle místa určení, pokud to vyžaduje situace na světovém trhu nebo zvláštní požadavky určitých trhů.
(2) V článku 1 nařízení Komise (ES) č. 1290/2003 ze dne 18. července 2003 o stálém nabídkovém řízení na stanovení dávek a/nebo náhrad při vývozu bílého cukru pro hospodářský rok 2003/04 [2], se toto rozlišení stanoví prostřednictvím vyloučení některých míst určení.
Tatáž místa určení zůstávají vyloučena též na základě čtrnáctidenního, případě měsíční stanovení vývozních náhrad pro bílý cukr, surový cukr v nezpracovaném stavu, sirupy a některé jiné produkty odvětví cukru podle článků 28 a 30 nařízení (ES) č. 1260/2001.
(3) V čl. 27 odst. 11 prvním pododstavci nařízení (ES) č. 1260/2001 se stanoví, že náhrada je vyplacena, je-li prokázáno, že produkty byly vyvezeny ze Společenství, a v případě rozlišené náhrady, že dosáhly místa určení uvedeného v licenci nebo jiného místa určení, pro které byla náhrada stanovena.
(4) V článku 16 nařízení Komise (ES) č. 800/1999 ze dne 15. dubna 1999, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty [3], jsou uvedeny dokumenty, kterými lze v případě náhrady rozlišené podle místa určení doložit splnění celních formalit při dovozu do třetí země.
Podle tohoto ustanovení může Komise v některých zvláštních případech, jež budou určeny, stanovit, že dovoz je považován za prokázaný předložením zvláštního dokladu nebo jakýmkoli jiným způsobem.
(5) V odvětví cukru se vývozní operace běžně řídí FOB smlouvami na londýnském termínovém trhu.
Podle nich přebírají kupující ve fázi FOB všechny závazky vyplývající ze smlouvy, včetně závazku prokázat splnění celních formalit, i když není přímým příjemcem náhrady, na níž na základě tohoto prokázání vzniká nárok.
Získání tohoto důkazu pro všechna vyvezená množství může v některých třetích zemích způsobovat značné správní potíže, což může značně zpozdit či znemožnit výplatu náhrady za veškerá skutečně vyvezená množství.
(6) S ohledem na vliv těchto správních potíží na rovnováhu trhu je nutno stanovit alternativní doklady o místě určení, které by poskytovaly potřebné záruky.
(7) Vzhledem k tomu, že se jedná o odchylku, je nutno omezit její dobu platnosti.
(8) Zjištěné potíže vznikly pozastavením vývozních náhrad pro určité země západního Balkánu od 8. března 2003.
Za těchto okolností a za účelem zachování nediskriminačního principu a principu rovnocenného zacházení s podniky ve Společenství je nutno použít toto nařízení na veškeré situace, které od 8. března 2003 nastaly.
(9) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. V případě dovozů prováděných v souladu s článkem 27 nařízení (ES) č. 1260/2001, u kterých dovozce nemůže poskytnout doklady uvedené v čl. 16 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 800/1999, se odchylně od článku 16 považuje dovoz do třetí země za prokázaný při předložení těchto tří dokumentů:
a) kopie přepravního dokladu;
b) osvědčení o vykládce, které vydal buď úřad příslušné třetí země, úřad jednoho členských států sídlící v zemi určení nebo mezinárodní kontrolní a dozorčí společností schválená v souladu s čl. 16 odst. 5 nařízení (ES) č. 800/1999, které potvrzuje, že produkt opustil místo vykládky nebo aspoň že, pokud je vydávajícímu úřadu nebo společnosti známo, nebyly produkty následně naloženy pro účely zpětného vývozu;
c) bankovní doklad vydaný schváleným zprostředkovatelem usazeným ve Společenství, který potvrzuje, že platba odpovídající danému vývozu je připsána na účet vývozce vedený u zprostředkovatele, nebo odpovídající doklad o platbě.
2. Členské státy prověří řádné používání článku 20 nařízení (ES) č. 800/1999 na základě ustanovení odstavce 1.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 41/2004
ze dne 9. ledna 2004,
kterým se mění a opravuje příloha nařízení Rady (ES) č. 1259/1999, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1259/1999 ze dne 17. května 1999, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky [1], a zejména na čl. 11 odst. 4 druhou odrážku uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 1259/1999 ve svém článku 1 stanoví, že se vztahuje na platby poskytované přímo zemědělcům v rámci režimů podpor uvedených v jeho příloze.
(2) Nařízení (ES) č. 1259/1999 se ode dne 1. května 2004 nahrazuje nařízením Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky, a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001 [2]. Články 2a a 11 nařízení (ES) č. 1259/1999 se však budou dále používat do 31. prosince 2005 a články 3, 4 a 5 uvedeného nařízení se budou používat do 31. prosince 2004. Pro účely použití těchto článků se obdobně použije i příloha nařízení (ES) č. 1259/1999.
(3) Seznam režimů podpor stanovený v příloze nařízení (ES) č. 1259/1999 uvádí příslušná odvětví produkce, podmínky, za kterých jsou vypláceny podpory v rámci jednotlivých režimů a druhy dotyčných plateb.
Tyto údaje však již nejsou aktuální, neboť některé z uvedených ustanovení nebo aktů byly buď změněny nebo zrušeny a nahrazeny.
(4) Některé platby přímých podpor, které spadají do působnosti nařízení (ES) č. 1259/1999, nejsou v příloze uvedeny buď proto, že byly opomenuty, nebo proto, že byly zavedeny až po přijetí tohoto nařízení.
(5) Chyby v odkazech na právní základ u hovězího a telecího masa a v poznámkách týkajících se skopového a kozího masa by měly být opraveny.
(6) Příloha nařízení (ES) č. 1259/1999 musí být tedy změněna.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem příslušných řídících výborů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (ES) č. 1259/1999 se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 48/2004
ze dne 5. prosince 2003
o tvorbě roční statistiky Společenství v oblasti ocelářského průmyslu za referenční roky 2003–2009
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 285 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Statistiky v oblasti ocelářského průmyslu byly založeny na Smlouvě o založení Evropského společenství uhlí a oceli (ESUO), jejíž doba platnosti uplynula 23. července 2002.
(2) Bylo přijato nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1840/2002 [4] ze dne 30. září 2002 s cílem zajistit prodloužení systému statistiky oceli ESUO po uplynutí doby platnosti Smlouvy o ESUO do 31. prosince 2002.
(3) Je nezbytné i nadále shromažďovat statistické údaje o ocelářském průmyslu, aby bylo možné provádět budoucí politiku Společenství v oblasti ocelářství.
Žádný jiný stávající statistický systém na evropské úrovni nedokáže poptávku po takových statistikách uspokojit.
Nové nařízení o shromažďování statistických údajů o ocelářském průmyslu, založené na Smlouvě o ES, je tudíž nezbytné.
(4) Nařízení Rady (ES) č. 322/97 ze dne 17. února 1997 o statistice Společenství [5] je referenčním rámcem pro ustanovení tohoto nařízení.
(5) Je potřebná přechodná etapa trvající od roku 2003 do roku 2009, aby se zjistilo, zda je možné začlenit statistiku oceli do jiných statistických systémů.
(6) Podniky ocelářského průmyslu potřebují celosvětové informace o investicích a kapacitách, aby mohly vyhodnocovat případné budoucí nedostatečné nebo nadbytečné kapacity pro konkrétní třídy výrobků z oceli.
Statistiky Společenství o investicích a kapacitách přispívají do celosvětové sítě informací o světových kapacitách výroby oceli, organizované pod záštitou OECD.
(7) Statistiky spotřeby energie v ocelářském průmyslu poskytují informace nejen o používání a výrobě energie uvnitř ocelářského průmyslu, ale nepřímo také o emisích znečišťujících látek.
(8) Jsou zapotřebí statistiky zásob železného a ocelového šrotu, aby bylo možné sledovat používání této důležité suroviny pro výrobu oceli.
(9) Opatření nezbytná pro provedení této směrnice by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [6].
(10) V souladu s článkem 3 rozhodnutí Rady 89/382/EHS, Euratom [7] byl konzultován Výbor pro statistické programy,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Účel
Účelem tohoto nařízení je vytvořit společný rámec pro systematickou tvorbu statistik Společenství v oblasti ocelářského průmyslu za referenční roky 2003–2009.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení mají pojmy "statistiky Společenství" a "tvorba statistik" význam, který jim dává nařízení (ES) č. 322/97.
Článek 3
Oblast působnosti
Toto nařízení se vztahuje na údaje o ocelářském průmyslu, který je definován jako skupina 27.1 statistické klasifikace ekonomických činností v Evropském společenství (NACE rev. 1) zavedené nařízením Rady (EHS) č. 3037/90 [8].
Pokud je přidaná hodnota v nákladech výrobních činitelů podniků ocelářského průmyslu členských států menší než 1 % celkové hodnoty za Společenství, není nutné sbírat údaje o specifických ukazatelích.
Článek 4
Ukazatele
Poskytované údaje, které odpovídají formátu stanoveném v příloze, se týkají ukazatelů činnostních jednotek definovaných v nařízení Rady (EHS) č. 696/93 ze dne 15. března 1993 o statistických jednotkách pro účely statistického zjišťování a analýzy hospodářství ve Společenství [9] a podniků, které mají 50 nebo více zaměstnanců.
Článek 5
Časový plán a periodicita
Členské státy zjišťují ročně údaje uvedené v příloze poprvé za rok 2003 a poté za každý rok až do roku 2009.
Článek 6
Předávání údajů
1. Členské státy předávají Komisi (Eurostatu) údaje a metadata o ocelářském průmyslu agregované za jednotky uvedené v článku 4.
Předávání zahrnuje důvěrné údaje podle stávajících předpisů Společenství o předávání údajů, na které se vztahuje důvěrnost.
2. Členské státy předávají údaje a metadata v elektronické formě.
Předávání musí vyhovovat vhodné normě pro předávání údajů schválené postupem podle čl. 8 odst.
2. Eurostat poskytne podrobnou dokumentaci o schválených normách a obecné pokyny pro provádění těchto norem podle požadavků tohoto nařízení.
3. Členské státy předávají údaje a metadata během šesti měsíců po skončení referenčního roku. Postupem podle čl. 8 odst. 2 však pro první předání může Komise toto období prodloužit na dvanáct měsíců pro ty členské státy, které mají potíže s uplatňováním tohoto nařízení.
Článek 7
Prováděcí opatření
Postupem podle čl. 8 odst. 2 budou přijata tato opatření k provedení tohoto nařízení:
a) případná změna seznamu ukazatelů za předpokladu, že se významně nezvýší zatížení členských států;
b) formáty předávání a první období pro předávání.
Článek 8
Postup
1. Komisi je nápomocen Výbor pro statistické programy zřízený článkem 1 rozhodnutí 89/382/EHS, Euratom.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 9
Zprávy
Do pěti let od vstupu tohoto nařízení v platnost předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o jeho provádění.
Zpráva zejména:
a) zhodnotí přínos, které vytvořené statistiky přinášejí Společenství, členským státům a poskytovatelům a uživatelům statistických informací ve vztahu k nákladům na jejich tvorbu;
b) zhodnotí kvalitu vytvořených statistik;
c) přezkoumá koordinaci s ostatními činnostmi Společenství;
d) navrhne změny, které budou považovány za nezbytné pro zlepšení provádění tohoto nařízení.
Článek 10
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 50/2004
ze dne 9. ledna 2004,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2535/2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o dovozní režim pro mléko a mléčné výrobky a otevření celních kvót, a kterým se stanoví odchylka od uvedeného nařízení
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na čl. 26 odst. 3 a čl. 29 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Kapitola III nařízení Komise (ES) č. 2535/2001 [2] se týká zejména roční kvóty pro máslo, která není v průběhu roku dělena na části.
S cílem rovnoměrného rozložení dovozu v rámci této kvóty do celého kvótového roku tak, aby bylo zajištěno přiměřené zásobování vnitřního trhu, by měla být příslušná kvóta s přihlédnutím k historickému vývoji dotyčného produktu v průběhu kvótového období rozdělena do dvou šestiměsíčních tranší.
(2) Kapitola I nařízení (ES) č. 2535/2001 se týká kvót přidělených na základě dvou šestiměsíčních období každý rok v lednu a v červenci.
Vzhledem k přistoupení deseti nových členských států dne 1. května 2004 by měly hospodářské subjekty z těchto zemí dostat příležitost podílet se od tohoto data na kvótách Společenství.
Za tímto účelem by měla být množství otevřená v lednu 2004 omezena na množství, jež odpovídají období od ledna do dubna 2004.
Toto rozdělení by se však nevztahovalo na kvóty pro kalendářní rok, pokud tyto kvóty nebyly v předcházejících obdobích vyčerpány.
(3) Nařízení (ES) č. 2535/2001 obsahuje prováděcí pravidla k dovozním režimům v odvětví mléka a mléčných výrobků, které jsou stanoveny v evropských dohodách mezi některými zeměmi střední a východní Evropy na jedné straně a Společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé.
S ohledem na koncese stanovené v rozhodnutí Rady 2003/452/ES ze dne 26. května 2003 o uzavření protokolu, kterým se upravují obchodníaspekty Evropské dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy, jednajícími v rámci Evropské unie, na jedné straně a Slovinskou republikou na straně druhé za účelem zohlednění výsledků jednání mezi stranami o nových vzájemných zemědělských koncesích [3], by měly být některé stávající kvóty zvýšeny.
(4) Za účelem informování Komise o změnách ve složení sýrů dovážených v rámci různých kvót musí hospodářské subjekty v souladu s článkem 19 nařízení (ES) č. 2535/2001 uvádět v dovozních prohlášeních některé hodnoty týkající se obsahu.
Pokud uvedené hodnoty přesáhnou hodnoty stanovené v příloze XIII, jsou příslušné orgány povinny uvědomit Komisi.
Oznámení, jež Komise obdržela od uložení této povinnosti jsou důkazem stability složení dovážených sýrů, pokud jde o jejich typ a původ.
Oznámení představují pro celní orgány a Komisi velkou zátěž a jsou spojena se značným objemem dokumentů, ačkoli ve většině případů je překročení základních hodnot zanedbatelné.
Oznámení by se tudíž měla omezovat na případy, kdy je hodnota obsahu abnormálně vysoká, a hodnoty uvedené v příloze XIII by se měly přizpůsobit.
Kromě toho se u některých kategorií sýrů ukázalo, že mají oznámení o překročení hodnot obsahu v příloze XIII zanedbatelný význam, jelikož jakékoli odchylky příslušné hodnoty zůstávají v rozmezí, které je stanoveno v popisu těchto výrobků v kombinované nomenklatuře.
Oznámení pro dotyčné výrobky by se tudíž měla zrušit.
(5) Nový Zéland zaslal Komisi informace o novém vydávajícím subjektu.
Příloha XII nařízení (ES) č. 2535/2001 by tedy měla být aktualizována.
(6) Vzhledem k přistoupení nových členských států dne 1. května 2004 by se měla platnost licencí pro dovozy z nových členských států omezit do 30. dubna 2004. Měla by se tudíž stanovit odchylka od čl. 16 odst. 3 nařízení (ES) č. 2535/2001.
(7) Rozdělení kvóty pro máslo spadající do působnosti kapitoly III nařízení (ES) č. 2535/2001 do šestiměsíčních tranší má vliv na tempo, jakým vydávající subjekt příslušné třetí země vydává osvědčení IMA 1.
Vzhledem k tomu, že příslušným orgánům těchto zemí a zúčastněným hospodářským subjektům by měla být poskytnuta dostatečná doba na to, aby se mohly seznámit s danou změnou před začátkem její použitelnosti, měla by být v souladu s mezinárodními závazky Společenství stanovena vhodná doba mezi zveřejněním a datem, kdy rozdělení výše uvedené kvóty nabude účinku.
Jelikož mohly vydávající subjekty ve třetích zemí vydávat osvědčení IMA 1 pro rok 2004 od 1. listopadu 2003, mělo by být povoleno vydávání dovozních licencí pro všechna osvědčení IMA 1 vydaná do dnem, který předchází dni, kdy rozdělení kvóty nabude účinku.
(8) Nařízení (ES) č. 2535/2001 by se mělo proto změnit a měla by být stanovena odchylka.
(9) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2535/2001 se mění takto:
1. v článku 24 se odstavec 2 se nahrazuje tímto:
"2. Použitelná cla a v případě dovozu uvedeného v odst. 1 písm. a) maximální množství, jež lze v kvótovém období dovézt, jsou uvedena v příloze III tohoto nařízení."
2. v čl. 26 odst. 2 se vkládá nový pododstavec, který zní:
"Pro kvótu č. 09.4589 se však mohou osvědčení IMA 1 vydávat:
a) od 1. listopadu každého roku s platností od 1. ledna pro množství nepřesahující maximální množství pro první kvótové období daného roku podle přílohy III.A. Žádosti o dovozní licence se však mohou podávat až od prvního pracovního dne v měsíci lednu;
b) od 1.května každého roku s platností od 1. července pro zbývající množství ročního objemu kvóty podle přílohy III.A. Žádosti o dovozní licence se však mohou podávat až od prvního pracovního dne v měsíci červenci."
3. příloha I se mění takto:
a) část I.A se nahrazuje zněním přílohy I tohoto nařízení;
b) v části I.B se body 5, 6 a 10 nahrazují zněním přílohy II tohoto nařízení;
c) části I.F a I.H se nahrazují zněním přílohy III tohoto nařízení;
4. v příloze III.A se údaje o kvótě číslo 09.4589 nahrazují zněním přílohy IV tohoto nařízení;
5. v příloze XII se údaje o vydávajícím subjektu pro Nový Zéland nahrazují tímto:
"Název _BAR_ Místo usazení _BAR_
6. příloha XIII se nahrazuje zněním přílohy V tohoto nařízení.
Článek 2
Odchylně od čl. 16 odst. 3 nařízení (ES) č. 2535/2001 končí platnost licencí dnem 30. dubna 2004 v případě:
a) dovozů v rámci kvót podle bodů 1 až 4 a 7 až 10 přílohy I.B;
b) dovozů z nových členských států v rámci kvót uvedených v příloze I.A.
Článek 3
Odchylně od čl. 24 odst. 2 a čl. 26 odst. 2 se mohou pro rok 2004 pro kvótu číslo 09.4589 vydávat dovozní licence po předložení osvědčení IMA 1, která byla vydána den před počátkem použitelnosti ustanovení uvedených v čl. 1 odst. 1 a 2.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 53/2004
ze dne 12. ledna 2004,
kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 747/2001, pokud jde o celní kvóty Společenství a referenční množství pro některé zemědělské produkty pocházející z Egypta
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 747/2001 ze dne 9. dubna 2001 o správě celních kvót Společenství a referenčních množství v případě produktů, které mají na základě dohod s některými zeměmi Středomoří nárok na preference, a o zrušení nařízení (ES) č. 1981/94 a (ES) č. 934/95 [1], a zejména na čl. 5 odst. 1 písm. b) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Do dokončení postupu nutného k ratifikaci a vstupu v platnost Evropsko-středomořské dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Egyptskou arabskou republikou na straně druhé podepsané dne 25. června 2001 byla dne 19. prosince 2003 uzavřena dohoda ve formě výměny dopisů o prozatímním uplatňování ustanovení o obchodu a obchodních záležitostech Evropsko-středomořské dohody o přidružení, dále jen "prozatímní dohoda".
Prozatímní dohoda se použije ode dne 1. ledna 2004.
(2) Prozatímní dohoda nahradí příslušná ustanovení Dohody o spolupráci mezi Evropským hospodářským společenstvím a Egyptskou arabskou republikou podepsané dne 18. ledna 1977 [2] a Dohody mezi členskými státy Evropského společenství uhlí a oceli a Egyptskou arabskou republikou podepsané v Bruselu dne 18. ledna 1977 [3].
(3) V prozatímní dohodě jsou pro dovozy některých zemědělských produktů pocházejících z Egypta do Společenství poskytnuty v rámci celních kvót celní koncese s nulovou celní sazbou.
(4) Pro některé zemědělské produkty, pro které platily podle dohody o spolupráci celní koncese v rámci referenčních množství, stanoví prozatímní dohoda osvobození od cel v rámci celních kvót nebo osvobození od cel bez množstevních omezení.
(5) K provedení celních koncesí stanovených v prozatímní dohodě je nutné nahradit přílohu nařízení (ES) č. 747/2001 o celních kvótách a referenčních množstvích pro produkty pocházející z Egypta.
(6) Podle prozatímní dohody by se měly objemy celních kvót pro některé produkty od druhého roku používání zvyšovat každoročně o 3 % objemu předchozího roku a objemy celních kvót pro jiné produkty by měly být výslovně stanoveny pro první až třetí rok a pro další roky používání.
(7) Nařízení (ES) č. 747/2001 by proto mělo být příslušným způsobem pozměněno.
(8) Pro účely výpočtu celních kvót pro první rok používání je vhodné v souladu s prozatímní dohodou stanovit, že objemy celních kvót, pro které kvótové období začíná před dnem vstupu prozatímní dohody v platnost, by měly být sníženy úměrně části období, která uplynula před tímto dnem.
(9) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha IV nařízení (ES) č. 747/2001 se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Pro první rok používání se objemy celních kvót Společenství s pořadovými čísly 09.1704, 09.1706, 09.1707, 09.1711, 09.1713, 09.1714, 09.1717, 09.1721 a 09.1725, pro které začíná kvótové období před dnem vstupu prozatímní dohody v platnost, snižují úměrně části období, která uplynula před tímto dnem.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 54/2004
ze dne 12. ledna 2004,
kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 747/2001, pokud jde o celní kvóty Společenství a referenční množství pro některé zemědělské produkty pocházející z Izraele
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 747/2001 ze dne 9. dubna 2001 o správě celních kvót Společenství a referenčních množství v případě produktů, které mají na základě dohod s některými zeměmi Středomoří nárok na preference, a o zrušení nařízení (ES) č. 1981/94 a (ES) č. 934/95 [1], a zejména na čl. 5 odst. 1 písm. b) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 22. prosince 2003 byla uzavřena dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Státem Izrael o vzájemných liberalizačních opatřeních a o náhradě protokolů č. 1 a 2 Dohody o přidružení ES–Izrael.
Nová dohoda se použije ode dne 1. ledna 2004.
(2) Nový protokol č. 1 o režimu pro dovoz zemědělských produktů pocházejících z Izraele do Společenství, dále jen "nový protokol č. 1", stanoví nové celní koncese a změny stávajících koncesí stanovených v nařízení (ES) č. 747/2001, z nichž některé jsou zařazeny mezi celní kvóty Společenství a referenční množství.
(3) K provedení celních koncesí stanovených v novém protokolu č. 1 je nutné pozměnit nařízení (ES) č. 747/2001.
(4) Pro účely výpočtu celních kvót pro první rok používání by mělo být stanoveno, že objemy celních kvót, pro které kvótové období začíná před dnem vstupu nové dohody v platnost, by měly být sníženy úměrně části období, která uplynula před tímto dnem.
(5) Za účelem usnadnění správy některých stávajících celních kvót stanovených v nařízení (ES) č. 747/2001 by množství dovážená v rámci těchto kvót měla být zaúčtována při zatížení celních kvót otevřených v souladu s nařízením (ES) č. 747/2001 ve znění tohoto nařízení.
(6) Podle nového protokolu č. 1 by se měly objemy celních kvót a referenčních množství zvyšovat od 1. ledna 2004 do 1. ledna 2007 ve čtyřech stejných podílech, z nichž každý odpovídá 3 % těchto objemů.
(7) Vzhledem k tomu, že ustanovení tohoto nařízení by se měla používat ode dne použitelnosti nové dohody, je vhodné, aby toto nařízení vstoupilo v platnost co možná nejdříve.
(8) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha VII nařízení (ES) č. 747/2001 se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Pro kvótová období, která jsou ještě otevřená dne 1. ledna 2004, se množství, která byla v souladu s nařízením (ES) č. 747/2001 uvedena do volného oběhu ve Společenství v rámci celních kvót s pořadovými čísly 09.1311, 09.1313, 09.1329, 09.1339 a 09.1341, zaúčtují při zatížení celních kvót stanovených v příloze VII nařízení (ES) č. 747/2001 ve znění tohoto nařízení.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 55/2004
ze dne 17. prosince 2003,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1453/2001, kterým se zavádějí zvláštní opatření pro Azory a Madeiru týkající se některých zemědělských produktů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 1600/92 (Poseima), pokud jde o používání doplňkové dávky v odvětví mléka a mléčných výrobků na Azorech
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 299 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V článku 23 nařízení Rady (ES) č. 1453/2001 [2] byla pro Azory zavedena na období čtyř hospodářských let, které začíná rokem 1999/2000, odchylka od některých ustanovení nařízení (EHS) č. 3950/92 ze dne 28. prosince 1992, kterým se zavádí doplňková dávka v odvětví mléka a mléčných výrobků [3]. Nařízením (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce [4], byl pozměněn článek 23 nařízení (ES) č. 1453/2001 za účelem prodloužení shora uvedeného období na šest hospodářských let a byla stanovena množství odpovídající tomuto prodloužení.
(2) Restrukturalizace odvětví mléka na Azorech však nebyla doposud dokončena.
S ohledem na vysoký stupeň závislosti Azor na produkci mléka spolu s dalšími nevýhodami vyplývajícími z jejich mimořádně okrajové polohy a neexistence schůdných alternativ produkce by mělo být příslušné období prodlouženo a stanovena množství odpovídající tomuto prodloužení.
(3) Toto opatření se týká pouze producentů mléka na Azorech.
Toto opatření by mělo během doby jeho používání umožnit, aby bylo odvětví mléka na Azorech dále restrukturalizováno, aniž by byl narušen trh s mlékem a aniž by bylo znatelně ovlivněno řádné fungování systému dávek na úrovni Portugalska nebo Společenství,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 23 nařízení Rady (ES) č. 1453/2001 se nahrazuje tímto:
"Článek 23
1. Počínaje hospodářským rokem 1999/2000 se pro účely rozdělení doplňkové dávky mezi producenty uvedené ve druhé větě čl. 2 odst. 1 nařízení (EHS) č. 3950/92 považují za producenty, kteří přispěli k překročení, pouze producenti vymezení v čl. 9 písm. c) uvedeného nařízení, kteří jsou usazení a provozují výrobu na Azorech a kteří uvádějí na trh množství produktů překračující jejich referenční množství zvýšená o procentní podíl uvedený ve třetím pododstavci.
Doplňková dávka se hradí za množství překračující takto zvýšené referenční množství po přerozdělení nevyužitého množství z rezervy vyplývající ze zvýšení mezi producenty uvedené v prvním odstavci a v poměru k referenčnímu množství, které je každému producentovi dostupné.
Procentní podíl uvedený v prvním odstavci se rovná poměru mezi množstvím 73000 tun pro období hospodářských let 1999/2000 až 2004/05 a množstvím 23000 tun počínaje hospodářským rokem 2005/06 na jedné straně a úhrnem referenčních množství dostupných pro jednotlivá hospodářství ke dni 31. března 2000 na straně druhé.
U každého producenta se použije pouze na referenční množství, které mu bylo dostupné k 31. březnu 2000.
2. Množství mléka nebo ekvivalentu mléka uvedeného na trh, které překračuje referenční množství, ale které dodržuje procentní podíl uvedený v odstavci 1 tohoto článku, po přerozdělení uvedeném tamtéž, se nezapočítává při výpočtu případného překročení kvót
Nařízení Rady (ES) č. 57/2004
ze dne 27. října 2003,
kterým se mění rozhodnutí Komise 2002/602/ESUO o uplatňování některých omezení na dovoz některých výrobků z oceli z Ruské federace
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dohoda o partnerství a spolupráci, kterou se zakládá partnerství mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Ruskou federací na straně druhé [1], vstoupila v platnost dne 1. prosince 1997.
(2) Článek 21 dohody o partnerství a spolupráci stanoví, že obchod s výrobky Evropského společenství uhlí a oceli (dále jen "ESUO") se řídí ustanoveními hlavy III, s výjimkou článku 15 této hlavy, a ustanoveními dohody.
(3) Dne 9. července 2002 ESUO a vláda Ruské federace uzavřely Dohodu o obchodu s některými výrobky z oceli [2], která byla schválena jménem ESUO rozhodnutím Komise 2002/603/ESUO [3].
(4) Použitelnost smlouvy o ESUO skončila dne 23. července 2002. Strany se v souladu s čl.
10 odst. 2 dohody o obchodu s některými výrobky z oceli dohodly, že je třeba, aby byla dohoda prodloužena a aby byly všechna práva a povinnosti po ukončení použitelnosti smlouvy zachovány.
(5) Vláda Ruské federace požádala v souladu s čl. 3 odst. 3 dohody o převedení určité části množstevních limitů nevyužitých v průběhu roku 2002; pro jednotlivé skupiny výrobků byly schváleny tyto převody: 2186980 kg pro SA1, 10802830 kg pro SA1a, 4200000 kg pro SA2, 2505046 kg pro SA3, 0 pro SA4, 272850 kg pro SB1, 4200000 pro SB2 a 11550000 pro SB3.
(6) Vláda Ruské federace požádala v souladu s čl. 3 odst. 4 dohody o převedení 4000 tun ze skupiny výrobků SB2 a 6000 tun ze skupiny výrobků SB3 na skupinu výrobků SA1a.
(7) Strany zahájily konzultace v souladu s dohodnutým zápisem č. 2 výše uvedené dohody a dohodly se, že seznam dotčených výrobků dohody musí být rozšířen, aby zahrnoval rovněž skupiny výrobků SA5 a SA6, na toto rozšíření se vztahuje nová dohoda, kterou se mění předchozí dohoda.
(8) Společenství schválilo uzavření nové dohody, která vstoupila v platnost dnem jejího podpisu [4].
(9) Je nezbytné změnit odpovídajícím způsobem rozhodnutí Komise 2002/602/ESUO o uplatňování některých omezení na dovoz některých výrobků z oceli z Ruské federace [5], aby bylo možné zohlednit žádost o převedení určité části množstevních limitů, žádost o převedení na jinou skupinu výrobků a novou dohodu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2002/602/ESUO se mění takto:
1. Příloha I se nahrazuje zněním přílohy I tohoto nařízení.
2. Příloha IV se nahrazuje zněním přílohy II tohoto nařízení.
Článek 2
Pro dovozy zboží skupin výrobků SA5 a SA6 do Společenství, které jsou opatřeny kontrolním dokladem [6] vydaným před dnem vstupu tohoto nařízení v platnost, se nevyžaduje dovozní povolení uvedené v rozhodnutí Komise 2002/602/ESUO, zejména v článku 2 tohoto rozhodnutí.
Článek 3
Výrobky skupin výrobků SA5 a SA6 uvedené v příloze I, které pocházejí z Ruské federace a které jsou od 1. ledna 2003 dováženy do Společenství, se započítají do příslušných množstevních limitů stanovených v příloze II pro rok 2003.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost desátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 60/2004
ze dne 14. ledna 2004,
kterým se stanoví přechodná opatření v odvětví cukru z důvodu přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Smlouvu o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska, a zejména na čl. 2 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na Akt o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska, a zejména na článek 41 první pododstavec tohoto aktu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Pravidla týkající se produkčního a obchodního režimu v rámci trhu s cukrem a vložená do nařízení Rady (ES) 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1] Aktem o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska (dále jen "akt o přistoupení") budou použitelná ode dne 1. května 2004, což je dva měsíce před koncem hospodářského roku 2003/2004.
Proto jsou nutná přechodná opatření, která umožní přechod od produkčních a obchodních režimů platných v České republice, Estonsku, na Kypru, v Lotyšsku, Litvě, Maďarsku, na Maltě, v Polsku, Slovinsku a Slovensku (dále jen "nové členské státy") k produkčním a obchodním režimům stanoveným v nařízení (ES) č. 1260/2001.
(2) V hospodářském roce 2003/2004 se veškerá produkce cukru nových členských států uskutečnila podle vnitrostátních režimů a převážná část této produkce bude realizována před 1. květnem 2004.
V důsledku toho nelze před 1. červencem 2004 používat ustanovení o cenách, mezioborových dohodách a samofinancování stanovená v článcích 2 až 6 a 10 až 21 nařízení (ES) 1260/2001.
Nepoužívání režimu samofinancování a ustanovení o cenách cukru vyprodukovaného před 1. červencem 2004 znamená, že před 1. červencem 2004 nesmí být používán režim vývozních náhrad stanovený v článcích 27 až 31 nařízení (ES) č. 1260/2001 a režim intervenčních opatření a produkčních náhrad stanovený v článcích 7, 8 a 9 uvedeného nařízení.
(3) V případě isoglukosy je produkce stabilní a odpovídá poptávce.
Proto je nutné stanovit pro nové členské státy vyrábějící isoglukosu přiměřený podíl základních množství isoglukosy, aby se usnadnil přechod a zajistila rovnováha mezi produkcí a spotřebou v rozšířeném Společenství.
Má-li však být v případě isoglukosy a cukru zajištěno stejné zacházení, mohou být články 2 až 21 a 27 až 31 nařízení (ES) č. 1260/2001 použity pro isoglukosu v nových členských státech až od 1. července 2004.
(4) Akt o přistoupení stanoví pro podniky vyrábějící cukr ve Slovinsku maximální požadavky na zásobování ve výši 19585 tun.
Má-li být těmto podnikům zajištěno zásobování surovým cukrem určeným k rafinaci v době od 1. května do 30. června 2004, musí být pro tuto dobu stanoven přiměřený podíl maximálního požadavku na zásobování.
(5) Existuje značné nebezpečí narušení trhů v odvětví cukru, které by způsobily produkty dovezené za účelem spekulace do nových členských států před jejich přistoupením.
Vzhledem k přistoupení nových členských států je proto třeba přijmout opatření, která usnadní přechod a zabrání těmto spekulativním přesunům. Na základě nařízení (ES) č.
1972/2003 [2] již byla přijata podobná opatření pro obchod se zemědělskými produkty s ohledem na přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska.
Mají-li být zohledněny zvláštní rysy odvětví cukru, je třeba stanovit zvláštní pravidla.
(6) Kapitola 5 přílohy IV aktu o přistoupení stanoví, že zboží, které k datu přistoupení podléhá různým druhům režimu s podmíněným osvobozením od cla, bude při propuštění do volného oběhu od cla osvobozeno, pokud budou splněny určité podmínky.
V odvětví cukru však existuje velké nebezpečí, že tato možnost bude zneužita ke spekulativním účelům.
Kromě toho by to hospodářským subjektům umožnilo obcházet toto nařízení, které stanoví povinnost odstranit z trhu na vlastní náklady přebytečná množství cukru nebo isoglukosy zjištěná orgány nových členských států nebo uhradit určitou částku, pokud není možné toto odstranění doložit.
Produkty, u nichž je toto nebezpečí, musejí proto k datu propuštění do volného oběhu podléhat dovozním clům.
(7) Kromě toho, v souladu s aktem o přistoupení, musejí být na účet nových členských států odstraněna z trhu množství zásob cukru nebo isoglukosy, která převyšují běžnou zásobu převáděnou do dalšího období.
Stanovení přebytečných zásob provede Komise na základě vývoje obchodu a trendů produkce a spotřeby v nových členských státech v době od 1. května 2000 do 30. dubna 2004.
Při tomto postupu se kromě cukru a isoglukosy vezmou v úvahu též jiné výrobky s významným obsahem ekvivalentu cukru, neboť by též mohly být předmětem spekulace.
V případě, že stanovené přebytečné množství cukru a isoglukosy nebude nejpozději do 30. května 2005 odstraněno z trhu Společenství, ponese dotyčný nový členský stát za příslušné množství finanční odpovědnost.
Částka, která bude novému členskému státu účtována a kterou musí zaplatit do rozpočtu Společenství v případě, že přebytečné zásoby nebudou odstraněny, se musí rovnat nejvyšší vývozní náhradě použitelné v období od 1. května 2004 do 30. dubna 2005.
(8) Je v zájmu Společenství i nových členských států, aby se v rámci možností zabránilo nahromadění přebytečných zásob a aby v každém případě bylo možné zjistit ty hospodářské subjekty nebo jednotlivce, kteří se podílejí na rozsáhlých obchodních transakcí spekulativního rázu.
Za tím účelem musejí mít nové členské státy dne 1. května 2004 k dispozici systém, který jim umožní identifikovat subjekty odpovědné za takovou činnost.
(9) Za účelem stanovení přebytečných zásob a jejich odstranění musejí nové členské státy poskytnout Komisi nejnovější statistické údaje o obchodu s dotyčnými produkty a o jejich produkci a spotřebě, jakož i důkazy o odstranění zjištěných přebytečných zásob z trhu ve stanovené lhůtě.
(10) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídicího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
ODDÍL I PŘECHODNÁ OPATŘENÍ S OHLEDEM NA PŘÍSTUP
Článek 1
Použitelnost některých ustanovení nařízení (ES) č. 1260/2001
Články 2 až 21 a 27 až 31 nařízení (ES) 1260/2001 se od 1. května 2004 do 30. června 2004 nepoužijí pro Českou republiku, Estonsko, Kypr, Lotyšsko, Litvu, Maďarsko, Maltu, Polsko, Slovinsko a Slovensko (dále jen "nové členské státy").
Článek 2
Kvóty isoglukosy
V období od 1. května 2004 do 30. června 2004 jsou základní množství isoglukosy A a B pro nové členské státy vyrábějící isoglukosu stanovena takto:
Maďarsko _BAR_ 21271 _BAR_ 1667 _BAR_ Polsko _BAR_ 4152 _BAR_ 312 _BAR_
Článek 3
Preferenční dovoz třtinového cukru
S cílem uspokojit poptávku Slovinska po rafinaci surového třtinového cukru v období od 1. května 2004 do 30. června 2004 se Slovinsku povoluje vydávat během tohoto období licence na "zvláštní preferenční cukr" do množství 3264 tun, vyjádřeno v ekvivalentu bílého cukru, a to podle podmínek stanovených v nařízení Komise (ES) č. 1159/2003 [3].
ODDÍL 2 PŘECHODNÁ OPATŘENÍ K ZABRÁNĚNÍ SPEKULACÍM
Článek 4
Definice
Pro účely tohoto oddílu se rozumí:
1. "cukrem":
a) řepný cukr a třtinový cukr v pevném stavu kódu KN 1701;
b) cukrový sirup kódů KN 17026095, 17029099 a 21069059;
c) inulinový sirup kódů KN 17026080 a 17029080;
2. "isoglukosou" produkt kódů KN 17023010, 17024010, 17026010, 17029030 a 21069030;
3. "zpracovanými produkty" produkty, které obsahují více než 10 % přidaného cukru/ekvivalentu cukru a které vznikly zpracováním zemědělských produktů;
4. "fruktosou" chemicky čistá fruktosa kódu KN 17025000.
Článek 5
Režim s podmíněným osvobozením od cla
1. Odchylně od kapitoly 5 přílohy IV aktu o přistoupení a od článků 20 a 214 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 [4] podléhají produkty kódů KN 1701, 1702, 1704, 1904, 1905, 2006, 2007, 2009, 21011292, 21012092, 2105 a 2202, kromě produktů uvedených v čl. 4 odst. 5 nařízení Komise (ES) č. 1972/2003, sazbě dovozního cla erga omnes, včetně všech dodatečných dovozních cel platných k datu propuštění do volného oběhu, pokud:
a) byly před 1. květnem 2004 ve volném oběhu ve Společenství v jeho složení ke dni 30. dubnu 2004 nebo v novém členském státě a
b) dne 1. května 2004:
i) jsou přechodně uskladněny, nebo
ii) se na ně ve Společenství vztahuje jedno z celních zacházení nebo celních režimů uvedených v čl. 4 odst. 15 písm. b) a v čl. 4 odst. 16 písm. b) až g) nařízení (EHS) č. 2913/92, nebo
iii) jsou po splnění vývozních formalit přepravovány na území rozšířeného Společenství.
S výjimkou rafinovaného řepného cukru C, isoglukosy C a inulinového sirupu C kódů KN 17019910, 17019990, 17023010, 17024010, 17026010, 17029030, 17026080 a 17029080 se tento první pododstavec nepoužije pro produkty vyvážené ze Společenství patnáctky, jestli dovozce doloží, že pro produkty vyvážející země nebyla požadována vývozní náhrada.
Na žádost dovozce vývozce zajistí, aby příslušný orgán zapsal do vývozního prohlášení potvrzení, že pro produkty vyvážející země nebyla požadována vývozní náhrada.
2. Odchylně od kapitoly 5 přílohy IV aktu o přistoupení a od článků 20 a 214 nařízení (EHS) č. 2913/92, produkty kódů KN 1701, 1702, 1704, 1904, 1905, 2006, 2007, 2009, 21011292, 21012092, 2105 a 2202, kromě produktů uvedených v čl. 4 odst. 5 nařízení Komise (ES) č. 1972/2003, dovážené ze třetích zemí podléhají dovoznímu clu erga omnes, včetně všech dodatečných dovozních cel platných ke dni propuštění do volného oběhu, pokud:
a) jsou dne 1. května 2004 v novém členském státě v režimu aktivního zušlechťovacího styku uvedeném v čl. 4 odst. 16 písm. d) nebo v režimu dočasného použití uvedeném v čl. 4 odst. 16 písm. f) nařízení (EHS) č. 2913/92;
b) jsou propuštěny do volného oběhu ke dni 1. května 2004 nebo po tomto datu.
Článek 6
Abnormální zásoby
1. Nejpozději do 31. října 2004 stanoví Komise postupem podle čl. 42 odst. 2 nařízení (ES) 1260/2001 pro každý nový členský stát množství cukru v nezměněném stavu nebo ve formě zpracovaných výrobků, isoglukosy a fruktosy, která přesahují množství považované dne 1. května 2004 za běžnou zásobu převáděnou do následujícího období a která musejí být na náklady nových členských států z trhu odstraněna.
Ke stanovení tohoto přebytečného množství se bere v úvahu zejména vývoj během roku předcházejícího přistoupení v poměru k předchozím rokům, pokud jde o:
a) dovezená a vyvezená množství cukru v nezměněném stavu nebo ve formě zpracovaných výrobků, isoglukosy a fruktosy;
b) produkci, spotřebu a zásoby cukru a isoglukosy;
c) okolnosti, za nichž byly vytvářeny zásoby.
2. Nejpozději do 30. dubna 2005 zajistí dotyčný nový členský stát bez intervence Společenství, že bude z trhu odstraněno množství cukru nebo isoglukosy rovnající se přebytečnému množství uvedenému odstavci 1:
a) prostřednictvím vývozu bez náhrady ze strany Společenství;
b) použitím v odvětví paliv;
c) denaturací cukru určeného ke krmení zvířat podle hlav III a IV nařízení Komise (EHS) č. 100/72 [5], a to bez podpory.
3. Pro používání druhého odstavce musí mít příslušné orgány nových členských států dne 1. května 2004 k dispozici systém, který jim umožní zjišťovat u dotyčných hlavních hospodářských subjektů obchodovaná nebo vyráběná přebytečná množství cukru v nezměněném stavu nebo ve formě zpracovaných výrobků, isoglukosy nebo fruktosy.
Tento systém může být založen zejména na sledování dovozů, finanční kontrole, zprávách týkajících se účtů a fyzických zásob hospodářských subjektů; součástí systému mohou být určitá opatření, např. zajištění proti rizikům.
Tento systém zjišťování bude založen na hodnocení rizika, které náležitě zohlední tato kritéria:
- druh činnosti dotyčných hospodářských subjektů,
- skladovací kapacity,
- úroveň činnosti.
Nový členský stát použije tento systém k tomu, aby dotyčné hospodářské subjekty přinutil odstranit z trhu na vlastní náklady množství cukru nebo isoglukosy odpovídající jejich zjištěnému individuálnímu přebytečnému množství.
Dotyčné hospodářské subjekty musí novému členskému státu předložit uspokojivý důkaz, že produkty byly z trhu odstraněny nejpozději do 30. dubna 2005.
Pokud se tento důkaz nepředloží, bude nový členský stát požadovat částku rovnající se příslušnému množství vynásobenému nejvyššími dovozními cly použitelnými pro dotyčný produkt v období od 1. května 2004 do 30. dubna 2005, zvýšenou o 1,21 EUR/100 kg ekvivalentu bílého cukru nebo sušiny.
Částka uvedená v třetím pododstavci se připočte k vnitrostátnímu rozpočtu nového členského státu.
4. Pokud jsou cukr nebo isoglukosa odstraněny z trhu podle odst. 2 písm. a), dotyčné hospodářské subjekty předloží nejpozději do 31. července 2005 jako důkaz o vývozu:
a) vývozní licence vydané podle nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 [6] a (ES) č. 1464/95 [7];
b) doklady uvedené v článcích 32 a 33 nařízení (ES) č. 1291/2000 nezbytné pro uvolnění jistoty.
Žádost o vývozní licenci uvedenou v písmenu a) obsahuje v kolonce 20 tento údaj: "pro vývoz podle čl. 6 odst. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 60/2004".
Vývozní licence uvedená v písmenu a) platí od data vydání do 1. května 2005.
Článek 7
Důkaz o odstranění novými členskými státy
1. Nové členské státy předloží Komisi nejpozději do 31. července 2005 důkaz o tom, že přebytečné množství uvedené v čl. 6 odst. 1 bylo odstraněno z trhu v souladu s čl. 6 odst. 2, a u každé použité metody uvedou odstraněné množství.
2. V případě, že důkaz o odstranění z trhu podle odstavce 1 není předložen pro celé přebytečné množství nebo jeho část, bude se po novém členském státu požadovat částka rovnající se množství, jež nebylo odstraněno, vynásobenému nejvyššími vývozními náhradami platnými v době od 1. května 2004 do 30. dubna 2005 pro bílý cukr kódu KN 17019910.
Tato částka se nejpozději do 30. listopadu 2005 připočte k rozpočtu Společenství a vezme se v úvahu pro výpočet dávek z produkce na hospodářský rok 2004/2005.
Článek 8
Kontrola
1. Nové členské státy přijmou všechna opatření nezbytná pro používání tohoto oddílu a zavedou zejména kontrolní postupy, které budou nutné pro odstranění přebytečného množství uvedeného v čl. 6 odst. 1.
2. Nové členské státy sdělí Komisi nejpozději do 31. července 2004:
a) informace o systému vytvořeném ke zjištění přebytečných množství uvedených v čl. 6 odst. 3 prvním pododstavci;
b) množství cukru, isoglukosy, fruktosy a zpracovaných výrobků dovezených a vyvezených každý měsíc v době od 1. května 2000 do 30. dubna 2004, rozepsaná zvlášť podle dovozů a vývozů do Společenství v jeho složení ke dni 30. dubna 2004, nových členských států a třetích zemí;
c) pro období od 1. května 2000 do 30. dubna 2004, množství cukru a isoglukosy vyrobená za rok, případně rozepsaná na kvótovanou produkci a produkci mimo kvótu, a spotřebovaná za rok;
d) pro období od 1. května 2000 do 1. května 2004, zásoby cukru a isoglukosy, které byly k dispozici dne 1. května každého roku.
ODDÍL 3 ZÁVĚREČNÉ USTANOVENÍ
Článek 9
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. května 2004, s výhradou vstupu v platnost Smlouvy o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 64/2004
ze dne 9. ledna 2004,
kterým se stanoví opravné koeficienty použitelné od 1. července 2003 na odměny úředníků Evropských společenství působících ve třetích zemích
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na služební řád úředníků Evropských společenství a pracovní řád ostatních zaměstnanců Společenství, stanovené nařízením (EHS, Euratom, ESUO) č. 259/68 [1], a zejména na čl. 13 první pododstavec přílohy X uvedeného řádu,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Měly by být vzaty v úvahu změny životních nákladů v zemích mimo Společenství a měly by být tomu odpovídajícím způsobem stanoveny opravné koeficienty použitelné od 1. července 2003 na odměny vyplácené v měně země zaměstnání úředníkům působícím ve třetích zemích.
(2) Opravné koeficienty, s ohledem na něž se provádí placení na základě nařízení (ES, Euratom) č. 1338/2003 [2], mohou vést ke zvýšení nebo snížení odměn se zpětnou působností.
(3) Měla by být upravena výplata doplatků v případě zvýšení odměn v důsledku nových opravných koeficientů.
(4) Měl by být upraven výběr přeplatků za období mezi 1. červencem 2003 a dnem vstupu tohoto nařízení v platnost v případě snížení odměn v důsledku nových opravných koeficientů.
(5) Je třeba přijmout opatření omezující výběr přeplatků na období nepřesahující šest měsíců před rozhodnutím, kterým se stanoví opravné koeficienty, a rozložit jejich účinky na období nepřesahující 12 měsíců po dni tohoto rozhodnutí, jak tomu je u opravných koeficientů použitelných v rámci Evropského společenství na odměny a důchody úředníků a ostatních zaměstnanců Evropských společenství,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Od 1. července 2003 jsou na odměny úředníků Evropských společenství působících ve třetích zemích, vyplácené v měně země zaměstnání, použitelné opravné koeficienty uvedené v příloze.
Směnnými kursy pro výpočet těchto odměn jsou směnné kursy používané k plnění souhrnného rozpočtu Evropské unie za měsíc předcházející dni uvedenému v prvním pododstavci.
Článek 2
1. V případě, že se v důsledku opravných koeficientů uvedených v příloze odměny zvýší, vyplatí orgán doplatky.
2. V případě, že se v důsledku opravných koeficientů uvedených v příloze odměny sníží, sníží orgán odměny za dobu mezi 1. červencem 2003 a datem vstupu v platnost tohoto nařízení se zpětným účinkem.
Snížení se zpětným účinkem vedoucí k výběru přeplatků jsou omezena na období nejvýše šesti měsíců předcházejících dni vstupu tohoto nařízení v platnost. Výběr se uskuteční v období nejvýše dvanácti měsíců od uvedeného dne.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 74/2004
ze dne 13. ledna 2004
o uložení konečného vyrovnávacího cla z dovozu bavlněného ložního prádla pocházejícího z Indie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2026/97 ze dne 6. října 1997 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1], a zejména na článek 15 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Komisí po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Zahájení
(1) Dne 18. prosince 2002 Komise vyhlásila oznámením (oznámení o zahájení) zveřejněným v Úředním věstníku Evropských společenství zahájení antisubvenčního řízení ohledně dovozů ložního prádla z bavlny nebo z bavlny smíšené s umělými vlákny či lnem (kde len není převažujícím vláknem), běleného, barveného nebo potisknutého (dále jen "bavlněné ložní prádlo") pocházejícího z Indie [2] do Společenství, a zahájila šetření.
(2) Řízení bylo zahájeno na návrh, který v listopadu 2002 podal Výbor pro bavlnářský a spojený textilní průmysl Evropských společenství (Committee of the Cotton and Allied Textile Industries of the European Communities, dále jen "Eurocoton" nebo "navrhovatel") jménem výrobců zastupujících více než 25 % celkové výroby bavlněného ložního prádla ve Společenství.
Návrh obsahoval jasné důkazy o subvencování uvedeného výrobku a z něho vyplývající podstatné újmě, která byla považována za dostatečnou k tomu, aby odůvodnila zahájení antisubvenčního řízení.
9 nařízení (ES) č. 2026/97 (dále jen "základní nařízení") Komise uvědomila indickou vládu o tom, že obdržela řádně podložený návrh, podle kterého subvencované dovozy bavlněného ložního prádla pocházejícího z Indie způsobují podstatnou újmu výrobnímu odvětví Společenství.
Indická vláda byla vyzvána ke konzultacím, aby se vyjasnila situace ohledně obsahu návrhu a aby bylo dosaženo společně dohodnutého řešení.
Následně se konaly konzultace indické vlády s Komisí v kancelářích Komise v Bruselu, na kterých indická vláda nepředložila žádný přesvědčivý důkaz, který by mohl vyvrátit tvrzení uvedená v návrhu.
Připomínky indické vlády k tvrzením obsaženým v návrhu o subvencovaných dovozech a podstatné újmě, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství, však byly zohledněny.
(4) Komise oficiálně uvědomila známé dotčené vyvážející výrobce a dovozce i jejich sdružení, zástupce dotyčné vyvážející země, navrhovatele a jiné výrobce Společenství, známá sdružení výrobců i známé uživatele o zahájení řízení.
Dotčené strany dostaly příležitost vyjádřit písemně svá stanoviska a požádat o slyšení ve lhůtě stanovené v oznámení o zahájení.
(5) Bylo namítnuto, že mezi datem podání návrhu a datem zahájení uplynulo více než 45 dnů. Podle čl.
10 odst. 13 základního nařízení se návrh považuje za podaný v první pracovní den po doporučeném doručení Komisi nebo po vystavení potvrzení o přijetí ze strany Komise.
Potvrzení o přijetí bylo vydáno ve čtvrtek 31. října 2002.
Vzhledem k tomu, že pátek 1. listopadu byl státním svátkem, bylo prvním pracovním dnem po vystavení potvrzení o přijetí ze strany Komise pondělí 4. listopadu 2002.
Proto se za datum podání návrhu považuje 4. listopad 2002.
Oznámení o zahájení bylo zveřejněno dne 18. prosince 2002, což je zcela zřejmě do 45 dnů od podání návrhu.
V důsledku toho bylo oznámení o zahájení zveřejněno ve lhůtě podle čl. 10 odst.
2. Výběr vzorku
VÝBĚR VZORKU VÝVOZCŮ / VÝROBCŮ V INDII
Obecně
(6) Vzhledem k velkému počtu vývozců v Indii se Komise rozhodla použít techniku výběru vzorku v souladu s článkem 27 základního nařízení.
27 odst. 2 základního nařízení, byly vývozci a jejich zástupci požádáni, aby se sami přihlásili ve lhůtě tří týdnů od zahájení šetření a poskytli základní informace o svém vývozu a domácím obratu, o některých konkrétních subvenčních programech a jménech a činnosti všech spřízněných společností.
Komise v této souvislosti rovněž kontaktovala indické orgány.
Prvotní výběr vzorku
(8) Více než 80 společností se přihlásilo, poskytlo požadované informace ve lhůtě tří týdnů a v období šetření vyvezlo do Společenství dotyčný výrobek.
Tyto společnosti byly považovány za společnosti spolupracující a byly vzaty v úvahu při výběru vzorku.
Tyto společnosti představovaly více než 90 % celkového vývozu Indie do Společenství.
(9) Společnosti, které nakonec nebyly zahrnuty do vzorku, byly informovány, že případné vyrovnávací clo na jejich vývoz bude vypočteno podle čl. 15 odst. 3 základního nařízení, tj. aniž by přesáhlo váženou průměrnou výši napadnutelných subvencí, které byly zjištěny u společností tvořících vzorek.
(10) Společnosti, které se nepřihlásily ve lhůtě stanovené v oznámení o zahájení, byly považovány za společnosti nespolupracující.
Výběr vzorku
27 odst. 1 základního nařízení vycházel výběr z největšího reprezentativního objemu vývozu, který mohl být ve stanovené lhůtě přiměřeně přezkoumán.
Tímto způsobem bylo do vzorku vybráno osm vyvážejících výrobců (plus tři společnosti spřízněné), po konzultaci se zástupci společností, profesním sdružením vývozců (Texprocil) a indickou vládou.
Tento vzorek představoval 55 % indického vývozu dotyčného výrobku do Společenství.
(12) Společnostem vybraným do vzorku, které při šetření plně spolupracovaly, byla přidělena jejich vlastní výše napadnutelné subvence a individuální celní sazba.
Individuální šetření společností nevybraných do vzorku
(13) Jedenadvacet spolupracujících společností, které nebyly vybrány do vzorku, požádalo o výpočet individuální výše napadnutelné subvence. V souladu s čl.
27 odst. 3 základního nařízení nebylo možné jejich žádosti v tomto šetření akceptovat, protože počet vývozců byl tak velký, že by individuální zjišťování znamenalo příliš velké zatížení a bránilo by včasnému ukončení šetření.
21 dotyčných společností bylo o této skutečnosti informováno.
VÝBĚR VZORKU VÝROBCŮ SPOLEČENSTVÍ
(14) Vzhledem k velkému počtu výrobců Společenství, kteří podpořili návrh, oznámila Komise v souladu s článkem 27 základního nařízení v oznámení o zahájení svůj záměr vybrat vzorek výrobců Společenství na základě největšího reprezentativního objemu výroby a prodeje výrobního odvětví Společenství, který mohl být ve stanovené lhůtě přiměřeně přezkoumán.
Za tímto účelem Komise požádala společnosti, aby poskytly údaje o výrobě a prodeji obdobného výrobku.
(15) Na základě přijatých odpovědí vybrala Komise pět společností ve třech členských státech.
Při výběru se přihlédlo k objemu výroby a prodeje tak, aby byla pokryta největší reprezentativní velikost trhu.
(16) Dvě z těchto pěti společností, které patřily ke společnostem menším, nebyly schopny předložit úplný seznam všech transakcí s nespřízněnými zákazníky v období šetření a proto byly považovány za pouze částečně spolupracující.
3. Šetření
(17) Řada vyvážejících výrobců v dotyčné zemi a výrobci, uživatelé a dovozci Společenství vyjádřili svá stanoviska písemně.
Všechny strany, které o to požádaly ve stanovené lhůtě a prokázaly, že existují konkrétní důvody pro jejich slyšení, dostaly příležitost ke slyšení.
(18) Odpovědi na dotazníky byly obdrženy od pěti navrhujících výrobců Společenství zahrnutých do vzorku, od reprezentativního vzorku osmi vyvážejících výrobců (plus tří spřízněných společností) v Indii a jednoho nespřízněného dovozce ve Společenství.
(19) Komise si vyžádala a ověřila veškeré informace, které považovala za nezbytné pro určení subvence, újmy, příčinné souvislosti a zájmu Společenství.
Kontrolní návštěvy byly vykonány v prostorách těchto společností:
Výrobci Společenství:
- Bierbaum Unternehmensgruppe GmbH & Co. KG, Německo;
- Descamps SA, Francie;
- Gabel industria tessile SpA, Itálie;
- Vanderschooten SA, Francie;
- Vincenzo Zucchi SpA, Itálie;
Nespříznění výrobci ve Společenství:
- Richard Haworth, Velká Británie;
Vývozci / výrobci v Indii:
- The Bombay Dyeing and Manufacturing Co., Bombaj
- Brijmohan Purusottamdas, Bombaj
- Divya Textiles, Bombaj
- Jindal Worldwide Ltd, Ahmedabád (spřízněná s Texcellence Overseas)
- Mahalaxmi Exports, Ahmedabád
- Nowrosjee Wadia & Sons, Bombaj (spřízněná s The Bombay Dyeing and Manufacturing Co.)
- N. W. Exports Limited, Bombaj (spřízněná s The Bombay Dyeing and Manufacturing Co.)
- Pasupati Fabrics, Dillí
- Prakash Cotton Mills Pvt., Ltd, Bombaj
- Texcellence Overseas, Bombaj
- Vigneshwara Exports Limited, Bombaj
(20) Šetření subvencí a šetření újmy zahrnovalo období od 1. října 2001 do 30. září 2002 (dále jen "období šetření" nebo "OŠ").
Šetření trendů významných pro posouzení újmy zahrnovalo období od roku 1999 do konce OŠ (dále jen "sledované období").
(21) Vzhledem k potřebě prošetřit další určité aspekty subvence, újmy, příčinné souvislosti a zájmu Společenství nebyla uložena žádná prozatímní vyrovnávací opatření na bavlněné ložní prádlo pocházející z Indie.
B. Dotyčný výrobek a obdobný výrobek
1. Dotyčný výrobek
(22) Dotyčným výrobkem je ložní prádlo z bavlny nebo z bavlny smíšené s umělými vlákny či lnem (kde len není převažujícím vláknem), bělené, barvené nebo potisknuté pocházející z Indie, v současné době zařaditelné do kódů KN ex63022100 (kódy TARIC 6302210081, 6302210089), ex63022290 (kód TARIC 6302229019), ex63023110 (kód TARIC 6302311090), ex63023190 (kód TARIC 6302319090) a ex63023290 (kód TARIC 6302329019).
Ložní prádlo zahrnuje prostěradla (střižená do tvaru nebo prostá), povlaky na přikrývky a polštáře, balené k prodeji samostatně nebo v soupravách.
Všechny druhy výrobků jsou si podobné svými základními fyzickými vlastnostmi a svým použitím.
Proto jsou považovány za jeden výrobek.
2. Obdobný výrobek
(23) Bylo zjištěno, že výrobek vyráběný a prodávaný na domácím indickém trhu a vyvážený do Společenství z Indie i výrobek vyráběný a prodávaný ve Společenství výrobci Společenství mají stejné fyzické vlastnosti i stejné použití a jsou proto považovány za obdobné výrobky ve smyslu čl. 1 odst. 5 základního nařízení.
C. SUBVENCOVÁNÍ
1. Úvod
(24) Na základě informací obsažených v návrhu a odpovědích na dotazník Komise bylo prošetřeno šest následujících systémů, které údajně zahrnují poskytování vývozních subvencí:
i) systém "Duty Entitlement Passbook" (DEPB)
ii) systém "Duty Free Replenishment Cerificate" (DFRC)
iii) systém "Export Promotion Capital Goods" (EPCG)
iv) systém předběžných licencí (ALS)
v) zóny vývozního zpracování/jednotky zaměřené na vývoz (EPZ/EOU)
vi) osvobození od daně z příjmu (ITES).
(25) Systémy i), ii), iii), iv) a v) uvedené ve 24. bodě odůvodnění vycházejí ze zákona o zahraničním obchodu (rozvoji a regulaci) z roku 1992 (č. 22 z roku 1992), který vstoupil v platnost dne 7. srpna 1992 (zákon o zahraničním obchodu).
Zákon o zahraničním obchodu povoluje indické vládě vydávat oznámení týkající se vývozní a dovozní politiky.
Příslušná oznámení jsou shrnována v dokumentech "vývozní a dovozní politiky", které každých pět let vydává a pravidelně aktualizuje ministerstvo obchodu.
Pro OŠ v této věci jsou významné dva dokumenty vývozní a dovozní politiky; tj. pětiletý plán na období od 1. dubna 1997 do 31. března 2002, pětiletý plán na období od 1. dubna 2002 do 31. března 2007.
Kromě toho indická vláda také stanoví postupy upravující politiku indického zahraničního obchodu v Příručce postupů -1. duben 2002 až 31. březen 2007 (svazek 1).
Podobná příručka postupů existuje pro období od 1. dubna 1997 do 31. března 2002.
Příručka postupů se rovněž pravidelně aktualizuje.
(26) Při kontrolní návštěvě indické vlády bylo zjištěno, že v průběhu OŠ nedošlo k žádným významným změnám vývozní a dovozní politiky ve vztahu k údajným systémům subvencí.
Z vývozní a dovozní politiky na období od 1. dubna 2002 do 31. března 2007 je jasné, že licence/osvědčení/povolení vydané před účinností této politiky budou nadále platné pro účely, pro které byly takové licence/osvědčení/povolení vydány, není-li stanoveno jinak.
(27) Odkazy na právní základ vyšetřovaných systémů i) až v) uvedených ve 24. bodě odůvodnění jsou níže uváděny ve vztahu k vývozní a dovozní politice na období od 1. dubna 2002 do 31. března 2007 a Příručce postupů - 1. duben 2002 až 31. březen 2007 (svazek 1).
(28) Osvobození od daně z příjmu vi) uvedené ve 24. bodě odůvodnění vychází ze zákona o dani z příjmů z roku 1961, který je každoročně novelizován finančním zákonem.
2.
Systém "Duty Entitlement Passbook" (DEPB)
a) Právní základ
(29) DEPB vstoupil v platnost dne 1. dubna 1997 celním oznámením 34/97.
Odstavce 4.3.1 až 4.3.4 vývozní a dovozní politiky a odstavce 4.37 až 4.53 Příručky postupů obsahují podrobný popis systému.
DEPB je následnickým systémem po systému "Passbook", který byl ukončen dne 31. března 1997.
Od počátku existovaly dva druhy DEPB, konkrétně DEPB před vývozem a DEPB po vývozu.
Indická vláda zdůraznila, že předvývozní DEPB byl zrušen dne 1. dubna 2000, a proto tento systém není pro OŠ významný.
Bylo zjištěno, že žádná ze společností nevyužívala výhod v rámci předvývozního DEPB.
Proto není nutné zjišťovat napadnutelnost předvývozního DEPB.
b) Způsobilost
(30) DEPB po vývozu mohou využívat výrobní vývozci nebo obchodní vývozci (tj. obchodníci)
c) Praktické provádění DEPB po vývozu
(31) Podle tohoto systému může každý způsobilý vývozce požádat o dobropisy, které jsou vypočteny jako procento hodnoty vyvezených hotových výrobků.
Takové sazby DEPB stanovily indické orgány pro většinu výrobků, včetně dotyčného výrobku, na základě standardních norem vstupu-výstupu ("Standard Input/Output Norms" - SION).
Po obdržení žádosti je automaticky vydána licence uvádějící částku dobropisu.
(32) DEPB po vývozu umožňuje využít tyto dobropisy k započtení proti platnému clu na jakékoli následné dovozy kromě zboží, jehož dovoz je omezen nebo zakázán.
Dovážené zboží, na které jsou takové dobropisy využity, lze prodávat na domácím trhu (s výhradou daně z obratu) či jinak využít.
(33) Licence DEPB jsou volně převoditelné a v důsledku toho jsou často prodávány.
Licence DEPB je platná po dobu 12 měsíců od data vydání licence.
Společnost musí příslušnému orgánu zaplatit poplatek ve výši 0,5 % obdrženého dobropisu DEPB.
d) Závěry ohledně DEPB po vývozu
(34) Pokud společnost vyváží zboží, získá dobropis, který lze využít na započtení proti částkám cla na budoucí dovozy jakéhokoli zboží nebo který lze prodat.
(35) Dobropis je vypočten automaticky podle vzorce pomocí sazeb SION, nezávisle na tom, zda byly vstupy dovezeny, bylo z nich zaplaceno clo nebo zda byly vstupy skutečně využity pro vývozní výrobu a v jakém množství.
Společnost může vlastně žádat o licenci na základě minulých vývozů, bez ohledu na to, zda provádí dovozy nebo nákupy zboží z jiných zdrojů.
Dobropisy DEPB jsou považovány za finanční příspěvek, protože se jedná o grant.
Zahrnují přímý převod peněžních prostředků, protože je lze prodat a přeměnit na hotovost nebo použít na započtení dovozních cel, a tím indická vláda promíjí jinak splatné příjmy.
(36) Texprocil argumentoval tím, že pokud vývozce skutečně dovezl vstupy, které jsou použity ve výrobě vyváženého zboží a použil dobropisy DEPB na zaplacení cla z těchto dovážených vstupů, nelze říci, že vývozci vyplynul napadnutelný výnos v rámci DEPB.
(37) V této souvislosti stanoví čl. 2 odst. 1 písm. a) bod ii) základního nařízení výjimku mimo jiné pro systémy navracení a navracení u náhradních vstupů, které splňují přísná pravidla stanovená v písmeni i) přílohy I, v příloze II (definice a pravidla navracení) a v příloze III (definice a pravidla pro navracení u náhradních vstupů).
(38) V tomto případě však vývozce není povinen skutečně ve výrobním procesu spotřebovat zboží dovezené bez cla a částka dobropisu se nevypočítává ve vztahu ke skutečně použitým vstupům.
(39) Kromě toho neexistuje systém nebo postup, který by potvrdil, které vstupy jsou při výrobě vyváženého výrobku spotřebovány nebo zda došlo k nadměrné platbě dovozních cel ve smyslu písmene i) přílohy I a příloh II a III základního nařízení.
(40) Konečně, vývozci mají nárok na výhody DEPB bez ohledu na to, zda vůbec dovážejí nějaké vstupy.
Aby získali výhodu, stačí, aby vývozce pouze dovážel zboží, aniž by prokazoval, že byl dovezen jakýkoli vstupní materiál.
Tedy i vývozci, kteří získávají všechny své vstupy ve své zemi a nedovážejí žádné zboží, které lze použít jako vstup, mají přesto nárok na výhody DEPB.
DEPB po vývozu proto nesplňuje kritéria příloh I až III.
(41) Protože neexistuje požadavek, aby byly dovezené vstupy spotřebovány ve výrobním procesu a systém ověřování požadovaný přílohou II základního nařízení, nelze DEPB po vývozu považovat za povolený systém navracení a navracení u náhradních vstupů (příloha III) podle čl. 2 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení.
(42) Protože tudíž neplatí výše uvedená výjimka z definice subvence pro systémy navracení a navracení u náhradních vstupů uvedená v 37. bodě odůvodnění, nedochází k prominutí nadměrné částky a napadnutelnou výhodou je prominutí celkové částky dovozního cla obvykle splatné ze všech dovozů.
(43) Na základě výše uvedeného se došlo k závěru, že indická vláda vydáváním volně převoditelné licence poskytuje vývozcům v rámci DEPB finanční příspěvek.
Tento finanční příspěvek indické vlády zvýhodňuje držitele DEPB, protože ten získá volné peníze, které by jinak na obchodním trhu získat nemohl.
Proto systém představuje subvenci.
Protože subvenci lze získat pouze vývozem, závisí právně na vývozní výkonnosti ve smyslu čl. 3 odst.
4 písm. a) základního nařízení. Proto se subvence považuje za specifickou a tudíž napadnutelnou.
e) Výpočet částky subvence pro DEPB po vývozu
(44) Výhoda pro společnosti byla vypočtena na základě částky dobropisu poskytovaného v licencích, které byly použity nebo převedeny v průběhu OŠ.
(45) V případech, kdy byly licence použity na dovoz zboží bez platby příslušných cel, byla výhoda vypočtena na základě celkových prominutých dovozních cel.
V případech, kdy byly licence převedeny (prodány), byla výhoda vypočtena na základě částky dobropisu uvedeného v licenci (nominální částky), bez ohledu na prodejní cenu licence, protože prodej licence je čistě obchodní rozhodnutí, které nemění částku výhody (ekvivalentní převodu finančních prostředků indické vlády) získané ze systému.
(46) Částka subvence byla rozložena mezi celkové vývozy v OŠ v souladu s článkem 7 základního nařízení.
Při výpočtu výhody byly odečteny poplatky nutně vynaložené k získání subvence.
(47) U jedné společnosti bylo zjištěno, že vývozní a dovozní politika specificky vylučovala určité zboží z nároku na DEPB, protože vývoz tohoto zboží podléhal zvláštním licencím.
V tomto případě bylo pro účely výpočtu valorické subvence považováno za vhodné rozdělit výhodu z DEPB (čitatel) mezi vývozní obrat výrobků splňujících podmínky pro DEPB (jmenovatel).
(48) Texprocil s několika společnostmi tvrdil, že při výpočtu výhody z tohoto systému by měly být odečteny náklady vynaložené na platbu specializovaným zástupcům, prodejní komise a různé jiné výdaje.
V tomto ohledu je nutno poznamenat, že používání třetích stran k prodeji licencí je čistě obchodní rozhodnutí, které nemění částku dobropisu poskytnutého v licencích. V každém případě jsou podle čl.
7 odst. 1 písm. a) základního nařízení odečitatelné pouze náklady vynaložené na získání subvence.
Protože výše uvedené náklady nejsou nutné ke splnění podmínek subvence, byly nároky zamítnuty.
(49) Texprocil s několika společnostmi tvrdil, že prodej licencí DEPB podléhal dani z obratu a proto by měly být výnosy odpovídajícím způsobem sníženy.
Podle indického daňového práva však je plátcem daně z obratu kupující a nikoli prodávající.
Prodávající pouze vybere daň z obratu v zastoupení příslušných orgánů.
V důsledku toho byl nárok zamítnut.
(50) Několik společností prohlásilo, že prodej jejich licencí DEPB by produkoval dodatečný zisk a tím zvýšil jejich celkovou daňovou povinnost, zejména daň z příjmů právnických osob.
Proto se tvrdilo, že výhoda, kterou tyto společnosti získaly z transakcí DEPB, by měla být snížena o částku skutečně splatné daně z příjmu.
Společnosti rovněž tvrdily, že tento nárok by nebyl oprávněn, kdyby nebyla ve stejném období splatná žádná daň z příjmu.
Kromě toho Texprocil tvrdil, že příjem z DEPB podléhá jednotné dani platné pro vývozce a že v případě, že vývozce skutečně zaplatil daň z příjmu z výhod DEPB, které poskytla indická vláda, sníží se získaná výhoda o částku daně z příjmu.
V souvislosti s posuzováním těchto argumentů se především připomíná, že dobropis DEPB představuje v daném okamžiku grant.
Podle dostupných informací nelze skutečně vyloučit, že tyto granty mohou v pozdější fázi zvýšit celkovou daňovou povinnost společnosti.To by však byla událost budoucí, závisející na řadě faktorů, z nichž většina je ovlivněna obchodními rozhodnutími, jež činí společnost sama.
Takové faktory se netýkají jen otázky stanovení cen a prodeje, ale i jiných věcí, které určují celkovou daňovou povinnost, například rozhodnutí o odpisových sazbách, převody ztrát a mnoho dalších faktorů.
Všechna tato rozhodnutí ovlivňují daňové pásmo, které bude ve specifickém daňovém roce nakonec na společnost uplatněno.
Proto není možné přesně určit, v jaké míře přispěly výhody získané z prodeje DEPB k uplatněné sazbě daně.
Kromě toho, kdyby dotčená společnost využila své licence DEPB pro účely, ke kterým jsou skutečně určeny, zejména pro dovoz vstupů, skutečně by snížila své náklady a nezvýšila své příjmy, což by mohlo mít opět jiný vliv na zdanění.
Proto je jasné, že udělení dobropisů DEPB a jejich případné pozdější zdanění jsou dvě různé nezávislé akce indické vlády.
Proto vyšetřujícímu orgánu nepřísluší, aby se pokoušel rekonstruovat situaci, která by nastala se zdaněním či bez něj.
V každém případě by to neovlivnilo výpočet částky subvence zjištěné v průběhu OŠ.
V důsledku toho byly tyto nároky zamítnuty.
(51) Osm společností ve vzorku využívalo tohoto systému v průběhu OŠ a získalo subvence ve výši 1,45 % až 8,44 %.
3.
Systém "Duty Free Replenishment Certificate" (DFRC)
a) Právní základ
(52) Právní základ tohoto systému je obsažen v odstavcích 4.2.1 až 4.2.7 vývozní a dovozní politiky a odstavcích 4.31 až 4.36 Příručky postupů.
b) Způsobilost
(53) DFRC se vydává obchodnímu vývozci nebo výrobnímu vývozci na dovozy vstupů použitých při výrobě zboží bez platby platných cel.
c) Praktické provádění
(54) DFRC je systém uplatňovaný po vývozu, který umožňuje doplnění, tj. bezcelní dovoz vstupů se stejnými technickými vlastnostmi, jakostí a specifikacemi, jaké byly použity ve vyváženém výrobku.
Množství těchto vstupů je určeno na základě SION.
Toto dovážené zboží lze prodat na domácím trhu či použít jiným způsobem.
(55) Podle tohoto systému může kterýkoli oprávněný vývozce požádat o osvědčení.
DFRC se vydává na dovoz vstupů podle SION dle údajů v nákladních listech.
(56) DFRC zahrnuje pouze vstupy předepsané v SION.
Technické vlastnosti, jakost a specifikace vstupů povolených pro doplnění musí splňovat vlastnosti, jakost a specifikace vstupů použitých ve vyváženém výrobku.
(57) DFRC jsou volně převoditelné. Platnost DFRC je 18 měsíců.
d) Závěry ohledně systému
(58) Pokud společnost vyváží zboží, je jí vystaveno osvědčení, které lze použít k započtení proti částkám cel na budoucí dovozy vstupů fyzicky začleněných do vyváženého zboží nebo je lze prodat.
(59) Osvědčení se považují za finanční příspěvek, protože se jedná o grant.
Zahrnují přímý převod peněžních prostředků, protože je lze prodat a přeměnit na hotovost nebo použít na započtení dovozních cel, a tím indická vláda promíjí jinak splatné příjmy.
(60) Indická vláda a Texprocil argumentovaly tím, že DFRC je skutečný systém navracení u náhradních vstupů, protože systém zajišťuje doplnění vstupů použitých ve vyváženém výrobku.
Protože množství, jakost a technické vlastnosti a specifikace jsou shodné se vstupy použitými ve vyváženém výrobku, systém je podle názoru indické vlády a Texprocilu přípustný podle Dohody o subvencích a vyrovnávacích opatřeních (ASCM).
Texprocil rovněž argumentoval, že při hodnocení toho, zda je jedná o skutečný systém navracení u náhradních vstupů, je příslušnou podmínkou zkoumání toho, co se dováží a nikoli kdo dováží.
Dále bylo argumentováno tím, že ze strany vlády není poskytována žádná další výhoda.
(61) Ustanovení čl. 2 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení stanoví výjimku mimo jiné pro systémy navracení a navracení u náhradních vstupů, které splňují přísná pravidla stanovená v písmeni i) přílohy I, v příloze II (definice a pravidla navracení) a v příloze III (definice a pravidla pro navracení u náhradních vstupů).
(62) Je třeba zdůraznit, že systémy navracení implikují vracení cel placených z dovážených vstupů, které byly spotřebovány ve výrobním procesu vyváženého výrobku.
V případě DFRC však nemusí nejprve dojít k dovozu vstupů, za který bylo zaplaceno clo nebo které byly od cla osvobozeny.
(63) Systémy navracení mohou umožňovat následné náhrady nebo navracení dovozních poplatků ze vstupů, které jsou spotřebovány ve výrobním procesu jiného výrobku, včetně situací, kdy vývoz takového výrobku obsahuje domácí vstupy se stejnou kvalitou a vlastnostmi jako dovážené vstupy, jež nahrazují ("systémy navracení u náhradních vstupů").
Například by bylo možné povolit, aby společnost v případě nedostatku dovážených vstupů použila domácí vstupy a začlenila je do vyváženého zboží a později bezcelně dovezla odpovídající množství vstupů.
V této souvislosti je důležitá existence ověřovacího systému nebo postupu, protože umožňuje vládě vývozní země zajistit a prokázat, že množství vstupů, za něž je žádáno vrácení poplatků, nepřesahuje množství podobných výrobků vyvezených v jakékoli podobě a že výše vrácených dovozních poplatků nepřesahuje výši dovozních poplatků původně vybraných za dovezené vstupy.
(64) V DFRC, který je systémem uplatněným po vývozu, jak uvádí 54. bod odůvodnění, je začleněna povinnost dovézt pouze vstupy, které byly spotřebovány při výrobě vyváženého zboží.
Tyto vstupy musí mít stejné množství a vlastnosti jako domácí vstupy použité ve vyváženém zboží.
Na tomto základě DFRC představuje některé ze znaků systému navracení u náhradních vstupů podle přílohy III základního nařízení.
Šetření však zjistilo, že neexistoval žádný systém ani postup, který by potvrdil, zda a které vstupy jsou spotřebovány ve výrobním procesu vyváženého výrobku nebo zda nedošlo k nadměrné výhodě u dovozních cel ve smyslu písmene i) přílohy I a příloh II a III základního nařízení.
(65) Kromě toho, jak uvádí 57. bod odůvodnění, je osvědčení DFRC volně převoditelné.
To znamená, že vývozce, kterému je vydáno osvědčení pro zápočet proti clu na budoucí dovozy vstupů, nemá žádnou povinnost skutečně dovážené vstupy spotřebovat ve výrobním procesu nebo skutečně využít osvědčení na dovoz vstupů (tj. neexistuje podmínka skutečného uživatele).
Namísto toho se vývozce může rozhodnout, že osvědčení prodá dovozcům.
V důsledku toho nelze DFRC považovat za systém navracení u náhradních vstupů v souladu se základním nařízením [3].
(66) Podle výše uvedeného indická vláda vydáváním volně převoditelného osvědčení poskytuje vývozcům finanční příspěvek.
Za takových okolností osvědčení ve skutečnosti představují přímý grant indické vlády pro dotyčné vývozce.
(67) Tento finanční příspěvek indické vlády zvýhodňuje držitele DFRC, protože ten získá volné peníze, které by jinak na obchodním trhu získat nemohl.
Proto systém představuje subvenci.
Protože subvenci lze získat pouze vývozem, závisí právně na vývozní výkonnosti ve smyslu čl. 3 odst.
4 písm. a) základního nařízení. Proto se subvence považuje za specifickou a tudíž napadnutelnou.
e) Výpočet částky subvence
(68) Jeden vývozce použil DFRC jako systém navracení u náhradních vstupů.
Tato společnost byla schopna prokázat, že množství dovezených vstupů osvobozených od cel nepřesáhla množství použitá pro vyvážené zboží.
Kromě toho byla společnost schopna prokázat, že výše vrácených dovozních poplatků nepřesáhla výši dovozních poplatků původně vybraných za dotyčné dovezené vstupy.
Proto bylo konstatováno, že v případě této společnosti bylo osvobození od dovozních cel v souladu s ustanoveními příloh I až III základního nařízení, a proto nedošlo k udělení výhody v OŠ.
(69) Dvě společnosti prodaly osvědčení, která získaly.
Protože DFRC zahrnuje pouze vstupy uvedené v SION, bylo by vhodné určit výhodu pomocí stejné metodologie jako u DEPB, tj. výpočtem výhody jako procenta hodnoty vyvezených hotových výrobků.
Jak bylo vysvětleno výše, takové standardní sazby stanovily indické orgány pro většinu výrobků, včetně výrobku dotyčného.
(70) Osvědčení v tomto systému však nemá nominální hodnotu stejně jako dobropisy v systému DEPB.
Osvědčení uvádí množství vstupů povolených pro dovoz i maximální celkovou hodnotu, do níž lze tyto vstupy dovézt.
Vzhledem k tomu, že chybí specifická peněžní hodnota na každém osvědčení, nebylo v tomto případě možné stanovit výhodu na základě hodnoty nebo množství vyváženého zboží.
V případech, kdy byla osvědčení převedena (prodána), bylo proto považováno za přiměřené vypočíst výhodu na základě prodejní ceny osvědčení.
(71) Částka subvence byla rozložena mezi celkové vývozy v OŠ v souladu s článkem 7 základního nařízení.
(72) Výhody ze systému získaly v OŠ dvě společnosti.
U jedné společnosti činila získaná výhoda 3,08 %, zatímco u druhé společnosti byla zjištěná výhoda zanedbatelná.
4.
Systém "Export Promotion Capital Goods" (EPCG)
a) Právní základ
(73) Systém EPCG byl oznámen dne 1. dubna 1992.
Během OŠ byl systém upraven celními oznámeními č.
28/97 a 29/97, která vstoupila v platnost dne 1. dubna 1997.
Podrobnosti o systému obsahuje kapitola 5 vývozní a dovozní politiky na období 2002 až 2007 a kapitola 5 Příručky postupů.
b) Způsobilost
(74) Systém je k dispozici "výrobním vývozcům s podpůrným výrobcem/prodejcem nebo bez nich, obchodním vývozcům spojeným s podpůrným výrobcem a poskytovatelům služeb" (citováno z kapitoly 5.2 vývozní a dovozní politiky na období 2002 až 2007).
c) Praktické provádění
(75) Aby mohla systém využít, musí společnost příslušným orgánům poskytnout podrobnosti o druhu a hodnotě dlouhodobých aktiv, která mají být dovezena.
V závislosti na výši vývozního závazku, který je společnost připravena převzít, jí bude povoleno dovézt dlouhodobá aktiva s nulovou nebo sníženou sazbou cla.
Aby byl vývozní závazek splněn, musí být dovezená dlouhodobá aktiva použita při výrobě vyváženého zboží.
Na žádost vývozce se vydává licence povolující dovoz s preferenčním clem.
Pro získání licence je nutné zaplatit poplatek za žádost.
(76) Držitel licence EPCG může rovněž sám zajistit domácí dlouhodobá aktiva.
V takovém případě může domácí výrobce dlouhodobých aktiv využít výhody bezcelního dovozu dílů nutných k výrobě takových dlouhodobých aktiv.
Alternativně může domácí výrobce požadovat výhodu domnělého dovozu pro dodávky dlouhodobých aktiv držiteli licence EPCG.
(77) Pro splnění podmínek systému EPCG existuje vývozní závazek.
Vývozní závazek je nutno splnit vývozem zboží zhotoveného nebo vyrobeného pomocí dlouhodobých aktiv dovezených v rámci systému.
Vývozní závazek zahrnuje požadavek na vývoz většího než průměrného objemu vývozu stejného výrobku, dosaženého společností v průběhu předcházejících tří licenčních let.
(78) Nedávno byla provedena změna podmínek systému ohledně výpočtu vývozního závazku.
Platí však pouze pro licence vydané po 1. dubnu 2003, tj. nezahrnuté do OŠ.
Podle nových pravidel budou mít společnosti na splnění vývozního závazku osm let (hodnota vývozu musí být nejméně šestkrát vyšší než celkové osvobození od cla pro dovážená dlouhodobá aktiva).
d) Závěry ohledně systému EPCG
(79) Poskytnutí snížené nebo nulové sazby dovozního cla vývozci představuje finanční příspěvek ze strany indické vlády, protože je prominut jinak splatný příjem a příjemce získá výhodu ze snížení splatných cel nebo úplného osvobození od platby dovozních cel.
Systém EPCG je tedy subvence.
(80) Licenci nelze získat bez závazku k vývozu zboží. Protože subvence právně závisí na vývozní výkonnosti ve smyslu čl.
3 odst. 4 písm. a) základního nařízení, považuje se za specifickou, a tudíž napadnutelnou.
(81) Bylo argumentováno tím, že rozsah pojmu "vstup" v písmeni i) přílohy základního nařízení rovněž zahrnuje dlouhodobá aktiva, protože dlouhodobá aktiva jsou nezbytným vstupem pro výrobu, bez jehož využití by žádný konečný výrobek nemohl vzniknout.
Dále bylo argumentováno tím, že pouze s použitím dlouhodobých aktiv jsou suroviny přepracovány na hotové výrobky a že odpisy účtované na dlouhodobá aktiva představují hodnotu dlouhodobých aktiv použitých při výrobě hotových výrobků.
Proto by osvobození od cla u dlouhodobých aktiv použitých při výrobě vyváženého výrobku mělo být posuzováno jako osvobození od cla u vstupů použitých při výrobě vyvážených výrobků a toto osvobození by nemělo být posuzováno jako napadnutelná výhoda ve smyslu základního nařízení.
V reakci na tyto argumenty se má za to, že dlouhodobá aktiva nepředstavují "vstupy" ve smyslu základního nařízení, protože se fyzicky nestávají součástí vyvážených výrobků.
V důsledku toho jsou výše uvedené argumenty zamítnuty.
e) Výpočet částky subvence
(82) Výhoda pro společnosti byla vypočtena na základě částky nezaplacených cel na dovážená dlouhodobá aktiva, rozložením této částky do období, které odráží obvyklou dobu odpisů těchto dlouhodobých aktiv ve výrobním odvětví dotyčného výrobku podle článku 7 základního nařízení.
V souladu se zavedenými postupy byla takto vypočtená částka, kterou lze přiřadit OŠ, upravena připočtením úroku za OŠ, aby byla zohledněna hodnota výhody v čase, a tím zjištěna plná výhoda vyplývající ze systému pro příjemce.
Vzhledem k povaze subvence, která je rovnocenná jednorázovému grantu, byla za přiměřenou považována obchodní úroková sazba pro OŠ v Indii (odhad ve výši 10 %).
Částka subvence pak byla rozdělena na celkové vývozy v průběhu OŠ v souladu s článkem 7 základního nařízení.
(83) Ohledně výpočtu částky subvence bylo argumentováno, že výpočet subvence založený na pohledu "výhody pro výrobce" vyžaduje rozdělení částky dotace (nezaplacených cel), kterou lze zařadit do OŠ, na celou výrobu dotyčného výrobku (domácí plus vývozy).
Dále bylo argumentováno, že společnosti, které provozují i domácí prodej ložního prádla, používaly stejná dlouhodobá aktiva pro celou svou výrobu ložního prádla.
V odpovědi na toto tvrzení se připomíná, že tento systém závisí pouze na vývozním výkonu. V souladu s čl.
7 odst. 2 základního nařízení by proto výhoda z tohoto systému měla být rozložena pouze mezi vývozní obrat, protože subvence se poskytuje s odkazem na určitou hodnotu vývozu zboží v určitém období.
Proto se požadavek na rozložení výhod ze systému na celý obrat zamítá.
(84) V OŠ získaly výhody z tohoto systému tři společnosti.
Dvě společnosti získaly subvence ve výši 0,38 % resp. 2,0 %, zatímco u třetí společnosti byla zjištěná výhoda zanedbatelná.
5. Předběžné licence (ALS)
a) Právní základ
(85) Systém ALS fungoval v letech 1977 až 1978.
Systém je specifikován v odstavcích 4.1.1 až 4.1.7 vývozní a dovozní politiky a částech kapitoly 4 Příručky postupů.
b) Způsobilost
(86) Předběžné licence jsou k dispozici vývozcům, aby jim umožnily bezcelní dovoz vstupů použitých při výrobě vyváženého zboží.
c) Praktické provádění
(87) Objem dovozů povolených v rámci tohoto systému je určen jako procento objemu vyvezených hotových výrobků.
Předběžné licence měří jednotky povolených dovozů z hlediska množství i jejich hodnoty.
V obou případech jsou sazby pro určení bezcelních nákupů pro většinu výrobků včetně dotyčného stanoveny na základě SION.
Položky vstupů specifikované v předběžných licencích jsou položky použité při výrobě příslušných hotových výrobků.
(88) Předběžné licence lze vydávat za:
i) "fyzické vývozy: předběžné licence lze vydávat za fyzické vývozy výrobnímu vývozci nebo obchodnímu vývozci spojenému s podpůrným výrobcem na dovozy vstupů nutných pro vyvážený výrobek" (citováno z kapitoly 4.1.1 písm. a) vývozní a dovozní politiky na období 2002 až 2007);
ii) dodávky meziproduktů: předběžné licence lze vydávat za dodávky meziproduktů výrobnímu vývozci na vstupy nutné pro výrobu zboží, které mají být dodány konečnému vývozci/domnělému vývozci, který je držitelem jiné předběžné licence.
Držitel předběžné licence, který hodlá čerpat vstupy z domácích zdrojů namísto přímého dovozu, je může čerpat proti předběžným licencím na dodávky meziproduktů.
V takových případech jsou množství koupená na domácím trhu odepsána z předběžných licencí a ve prospěch domácího dodavatele je vydána předběžná licence pro meziprodukty.
Držitel takové předběžné licence pro meziprodukty má nárok na výhodu bezcelního dovozu zboží nutného pro výrobu vstupů dodaných konečnému vývozci;
iii) domnělé vývozy ("Deemed Exports"): předběžné licence lze vydávat za domnělý vývoz hlavnímu dodavateli na dovoz vstupů nutných k výrobě zboží, které má být dodáno kategoriím uvedeným v odstavci 8.2.
Politiky. Podle indické vlády se domnělé vývozy týkají transakcí, ve kterých dodávané zboží neopouští zemi.
Řada kategorií dodávek se považuje za domnělé vývozy za předpokladu, že zboží je vyrobeno v Indii, např. dodávka zboží jednotkám zaměřeným na vývoz, dodávka dlouhodobých aktiv držitelům licencí v rámci EPCG;
iv) předběžné příkazy k propuštění ("Advance Release Orders" - ARO): držitel předběžné licence, který hodlá zajistit vstupy z domácích zdrojů namísto z přímého dovozu, je může čerpat proti ARO.
V takových případech jsou předběžné licence označeny jako ARO a potvrzeny konečnému dodavateli po dodávce zboží, které je v nich specifikováno.
Potvrzení ARO opravňuje dodavatele k nárokování výhod stanovených pro případ vývozu jako navracení cel a náhrada konečné spotřební daně.
Svým způsobem mechanismus ARO vrací daně a cla výrobci, který dodává výrobek, namísto aby je vracel vývozci ve formě navracení/náhrady cel.
Náhrada daní/cel se poskytuje za domácí vstupy i vstupy dovezené.
(89) V průběhu ověřování bylo zjištěno, že v OŠ byly použity pouze ALS uvedené v bodě i) výše (fyzické vývozy) jedním výrobním vývozcem.
Proto v tomto šetření není nutné zjišťovat napadnutelnost kategorií ALS ii), iii) a iv).
d) Závěry ohledně systému
(90) Pouze vývozním společnostem jsou vydávány licence, které lze použít k započtení proti částkám cel na dovozy.
V tomto ohledu systém závisí na vývozním výkonu.
(91) Jak je uvedeno výše, bylo zjištěno, že ALS na "fyzické vývozy" využila v OŠ jedna vyšetřovaná společnost.
Společnost využila ALS na bezcelní dovoz vstupů pro vyvážené zboží.
(92) Indická vláda tvrdila, že ALS je systém odvozený od množství a že vstupy povolené v rámci této licence souvisejí s množstvím vývozů.
Bylo rovněž namítnuto, že bez ohledu na to, jaké dovozy jsou dováženy v rámci ALS, musí být stejné dovozy použity při výrobě vyvážených výrobků nebo doplnění zásob vstupů použitých pro již vyvezené výrobky.
Podle indické vlády musí dovážené vstupy použít vývozce a tyto vstupy nesmí být prodány nebo převedeny.
(93) Ačkoli se zdá, že ALS podléhá podmínce skutečného uživatele, bylo zjištěno, že neexistuje žádný systém nebo postup, který by potvrdil zda a které vstupy jsou spotřebovány při výrobě vyvážených výrobků.
Systém pouze uvádí, že zboží dovezené bezcelně bylo použito ve výrobním procesu, aniž by bylo rozlišeno určení zboží (domácí nebo vývozní trh).
(94) Pro účely tohoto šetření však byla dotyčná společnost schopna prokázat, že množství dovezených materiálů osvobozených od cel nepřesáhla množství použitá pro vyvážené zboží.
Proto bylo konstatováno, že v tomto případě bylo osvobození od dovozních cel na vstupy nutné pro výrobu vyváženého výrobku poskytnuto v souladu s požadavky příloh I až III základního nařízení.
(95) Proto je zjištěno, že neexistuje žádná výhoda poskytnutá společnosti podle tohoto systému.
6. Zóny vývozního zpracování (EPZ)/jednotky zaměřené na vývoz (EOU)
a) Právní základ
(96) Systém EPZ/EOU, který byl zaveden v roce 1965, je nástrojem v rámci vývozní a dovozní politiky, který zahrnuje vývozní pobídky.
V průběhu OŠ byl systém upraven celními oznámeními č.
53/97, 133/94 a 126/94. Podrobnosti o systému obsahuje kapitola 6 vývozní a dovozní politiky na období 2002 až 2007 a kapitola 6 Příručky postupů.
b) Způsobilost
(97) V zásadě mohou být v systému EPZ/EOU zřizovány společnosti, které se zaváží k vývozu celé své výroby zboží a služeb.
Jakmile je udělen statut EPZ/EOU mohou tyto společnosti využívat určitých výhod.
V Indii existuje sedm zjištěných EPZ.
EOU mohou sídlit kdekoli v Indii.
Jsou to celní jednotky pod dohledem celních úředníků v souladu s článkem 65 celního zákona.
Ačkoli mají společnosti v rámci systému EOU/EPZ vyvážet celou svou výrobu, indická vláda těmto jednotkám za určitých podmínek povoluje prodej části jejich výroby na domácím trhu.
c) Praktické provádění
(98) Společnosti, které žádají o statut EOU nebo sídlí v EPZ musí podat žádost u příslušných orgánů.
Tato žádost musí zahrnovat podrobnosti za období dalších pěti let, mimo jiné o plánovaných výrobních množstvích, plánované hodnotě vývozu, požadavcích na dovoz a požadavcích na domácí dodávky.
Pokud orgány žádost společnosti přijmou, budou podmínky spojené s přijetím sděleny společnosti.
Společnosti v EPZ a EOU mohou být zapojeny do výroby kteréhokoli výrobku.
Souhlas k uznání společnosti v rámci systému EPZ/EOU je platný po dobu pěti let.
Souhlas může být obnoven pro další období.
(99) Podniky EPZ / EOU mají právo na tyto výhody:
i) osvobození od dovozních cel pro všechny druhy zboží (včetně dlouhodobých aktiv, surovin a pomocných materiálů) nutné pro zhotovení, výrobu nebo zpracování nebo postupy s nimi spojené,
ii) osvobození od spotřební daně ze zboží pořizovaného z domácích zdrojů,
iii) osvobození od daně z příjmu obvykle splatné ze zisku dosaženého z vývozních tržeb v souladu s oddílem 10A nebo 10B zákona o dani z příjmů po dobu 10 let až do roku 2010,
iv) vrácení centrální daně z obratu placené za zboží nakupované na domácím trhu,
v) možnost 100 % zahraničního vlastnictví kapitálu,
vi) možnost prodat část výroby na domácím trhu při zaplacení splatných poplatků, jako výjimka z obecného požadavku na vývoz celé výroby.
(100) EOU nebo společnosti umístěné v EPZ by měly ve specifikovaném formátu vést účetnictví o všech dotyčných dovozech a o spotřebě a využití všech dovezených materiálů a provedených vývozech.
Tyto záznamy by měly být periodicky dle potřeby předkládány příslušným orgánům.
(101) Dovozce musí rovněž zajistit minimální čisté devizové příjmy jako procento vývozu a vývozního výkonu, jak stanoví vývozní a dovozní politika.
Všechny operace EOU/EPZ musí být prováděny v prostorách pod celním dohledem.
d) Závěry ohledně systému EPZ/EOU
(102) V tomto šetření byl systém EPZ/EOU využit jednou společností k dovozu surovin, dlouhodobých aktiv a pořízení zboží na domácím trhu.
Kromě toho společnost využila možnost prodat část své výroby na domácím trhu.
Bylo zjištěno, že společnost využila úlevy týkající se osvobození od cel na suroviny a dlouhodobá aktiva i osvobození od spotřební daně na zboží pořízené z domácích zdrojů a náhradu centrální daně z obratu zaplacené za zboží pořízené na domácím trhu.
Proto Komise prošetřila napadnutelnost těchto úlev.
V tomto ohledu systém EPZ/EOU zahrnuje poskytnutí subvencí, protože úlevy představují finanční příspěvek ze strany indické vlády, protože je prominut jinak splatný příjem a příjemce získá výhodu. Protože poskytnutí této subvence závisí právně na vývozní výkonnosti ve smyslu čl.
3 odst. 4 písm. a) základního nařízení, považuje se subvence za specifickou a tudíž napadnutelnou.
(103) Pokud jde o suroviny a pomocné materiály, mohou splnit podmínku pro osvobození podle písmene i) přílohy I základního nařízení pouze v případě, že jsou spotřebovány v procesu výroby vyváženého výrobku a pokud existuje ověřovací systém k potvrzení toho, které vstupy jsou spotřebovány při výrobě vyváženého zboží a v jakém množství.
Je třeba poznamenat, že dovozy strojů (dlouhodobá aktiva) do tohoto osvobození nespadají.
(104) Texprocil argumentoval, že z důvodů uvedených v 81. bodě odůvodnění v souvislosti se systémem EPCG by dlouhodobá aktiva dovážená v systému EOU neměla být napadnutelná.
(105) V odpovědi na to je třeba připomenout, že z důvodů uvedených výše v 81. bodě odůvodnění v souvislosti se systémem EPCG nepředstavují dlouhodobá aktiva "vstupy" ve smyslu základního nařízení.
Kromě toho bylo rozhodnuto, že tento systém závisí právně výhradně na vývozní výkonnosti.
Je proto považován za specifický a tudíž napadnutelný.
(106) V případě osvobození od spotřební daně bylo zjištěno, že daň placená z nákupů ze strany jednotky, která není jednotkou EOU, je připisována ve formě navrácení (CENVAT) a je využita na platbu spotřební daně na domácí prodej.
Proto osvobozením od spotřební daně u nákupů jednotky EOU nedochází k prominutí dalšího příjmu vlády a v důsledku toho EOU nevzniká žádná další výhoda.
(107) To však není případ náhrady centrální daně z obratu placené za zboží nakupované na domácím trhu, protože tato daň se nevrací společnostem působícím na domácím trhu.
Odstavec 6.12 vývozní a dovozní politiky stanoví, že EPZ/EOU mají na tuto náhradu nárok, pokud je dodávané zboží vyrobeno v Indii.
Jinými slovy EOU mají narozdíl od domácích společností nárok na náhradu centrální daně z obratu.
(108) Texprocil rovněž argumentoval tím, že centrální daň z obratu splatná ze vstupů pořizovaných na domácím trhu a použitých při výrobě vyváženého výrobku je nepřímá daň ve smyslu písmene h) přílohy základního nařízení, a že tudíž osvobození od těchto kumulativních nepřímých daní z předchozího stupně zpracování nelze považovat za napadnutelné.
(109) Seznam příkladů vývozních subvencí v příloze I základního nařízení v písmenu h) stanoví: "Osvobození, úleva nebo odklad kumulativních nepřímých daní z předchozího stupně zpracování na zboží nebo služby použité při výrobě vyvážených výrobků, pokud přesahují osvobození, úlevu nebo odklad obdobných kumulativních nepřímých daní z předchozího stupně zpracování na zboží nebo služby použité při výrobě obdobných výrobků prodávaných pro domácí spotřebu. Nepřímé daně z předchozího stupně zpracování mohou být nicméně předmětem osvobození, úlevy nebo odkladu u vyvážených výrobků i tehdy, nebyly-li jejich předmětem obdobné výrobky prodávané pro domácí spotřebu, jestliže jsou kumulativní nepřímé daně z předchozího stupně zpracování ukládány na vstupy, které jsou spotřebovány při výrobě vyváženého výrobku (s připočtením odpadu v běžném objemu).
Toto písmeno se vykládá v souladu s hlavními směry obsaženými v příloze II o spotřebě vstupů ve výrobním procesu".
(110) Bylo argumentováno tím, že písmeno h) přílohy I základního nařízení stanoví:
"i) vstupy použité při výrobě vyváženého výrobku jsou osvobozeny od kumulativních nepřímých daní z předchozího stupně zpracování,
ii) jedinou podmínkou je to, že kumulativní nepřímé daně z předchozího stupně zpracování by měly být z těchto vstupů vybírány,
iii) osvobození je poskytováno i v případě, že osvobození se neposkytuje na obdobné výrobky prodávané pro domácí spotřebu."
(111) V tomto ohledu je třeba poznamenat, že pro účely základního nařízení jsou "kumulativní" nepřímé daně vícefázové daně ukládané tam, kde neexistuje mechanismus pro následný odpočet daně, jestliže jsou zboží nebo služby podléhající dani na jednom stupni výroby použity v následujícím stupni výroby.
(112) V souvislosti s těmito argumenty by mělo být připomenuto, že v souladu s vývozní a dovozní politikou mají EOU právo na náhradu centrální daně z obratu placené za zboží nakupované na domácím trhu.
Jinými slovy, nepožaduje se, aby bylo zboží zařazeno do výroby vyváženého zboží.
Podle indické vlády je plátcem daně z obratu kupující a centrální daň z obratu není obecně vratná.
(113) Náhrada centrální daně z obratu placené za zboží nakupované na domácím trhu jednotkám EOU se považuje za napadnutelnou subvenci z následujících důvodů.
Podle ustanovení písmene h) přílohy I základního nařízení je náhrada centrální daně z obratu placené za zboží nakupované na domácím trhu pro EOU (které jsou povinny vyvážet) nadměrným prominutím v porovnání se zbožím prodávaným pro domácí spotřebu (u kterého neexistuje žádná náhrada centrální daně z obratu).
Jak bylo uvedeno výše, odstavec 6.12 vývozní a dovozní politiky stanoví, že EPZ/EOU mají na tuto náhradu nárok, pokud je dodávané zboží vyrobeno v Indii.
EOU mají narozdíl od jiných společností prodávajících na domácím trhu právo na náhradu centrální daně z obratu.
Kromě toho nebylo prokázáno, že tato náhrada je poskytována v souladu s hlavními směry o spotřebě vstupů ve výrobním procesu (příloha II základního nařízení).
Nebyl poskytnut žádný důkaz o tom, že indická vláda má a uplatňuje systém k potvrzení toho, zda jsou vstupy spotřebovány při výrobě vyváženého výrobku a v jakém rozsahu.
Kromě toho šetření zjistilo, že dotyčná společnost koupila s osvobozením od centrální daně z obratu řadu položek, které nejsou spotřebovány ve výrobě vyváženého zboží.
Na tomto základě lze dojít pouze k závěru, že došlo k nadměrné platbě.
(114) Kromě toho bylo argumentováno tím, že příslušná EOU v tomto konkrétním případě sídlí v indickém státě Uttarpradéš, a proto by měly být pro určení toho, zda jsou společnosti, které nejsou EOU a sídlí v tomto konkrétním státě, osvobozeny od platby daní či nikoli, použity daňové právní předpisy tohoto státu.
Dále bylo namítnuto, že indický právní řád, státní zákon o obchodních daních, stanoví možnost osvobození nebo úlevy z platby daně z nákupu surovin a obalového materiálu použitých při výrobě vyváženého zboží.
Bylo argumentováno tím, že se v tomto ustanovení nerozlišuje, zda výrobek vyváží EOU nebo společnost, která není EOU.
(115) Při kontrolní návštěvě indické vlády však bylo zjištěno, že v případě prodejů mezi státy se použije centrální a nikoli místní daň z obratu.
Bylo vysvětleno, že centrální daň z obratu je obecně nevratná (nehledě na skutečnost, že EOU mají nárok na náhradu centrální daně z obratu placené za zboží nakupované na domácím trhu).
Pokud však jde o místní daň z obratu používanou v případě prodeje v rámci státu Indie, místní vláda rozhodla o osvobozeních.
Skutečnost, že konkrétní stát může udělit určitá osvobození nebo úlevy z platby daně, není významná pro hodnocení napadnutelnosti systému u náhrady centrální daně z obratu placené za zboží nakupované na domácím trhu.
Proto se tento argument zamítá.
(116) Závěrem je třeba poznamenat, že jelikož je subvence spojena s EPZ/EOU, závisí právně na vývozní výkonnosti ve smyslu čl. 3 odst.
4 písm. a) základního nařízení. Proto se subvence považuje za specifickou a tudíž napadnutelnou.
e) Výpočet částky subvence
Osvobození od dovozních cel u surovin
(117) Při kontrolní návštěvě byla ověřena povaha a množství dovážených materiálů.
Šetření zjistilo, že společnost pořizovala suroviny na domácím trhu a dovážela pouze malá množství. Proto nevznikla otázka toho, zda došlo k nadměrnému prominutí dovozního cla.
Osvobození od dovozních cel u dlouhodobých aktiv
(118) Narozdíl od surovin se dlouhodobá aktiva fyzicky nestávají součástí hotových výrobků.
Pro účely výpočtu je částka prominutého cla rovnocenná částce grantu na každý dovoz dlouhodobého aktiva.
V důsledku toho byla výhoda pro vyšetřovanou společnost vypočtena na základě částky nezaplaceného cla na dovezená dlouhodobá aktiva rozložením této částky do období, které odráží obvyklou dobu odpisů těchto dlouhodobých aktiv ve výrobním odvětví dotyčného výrobku podle článku 7 základního nařízení.
Takto vypočtená částka, kterou lze přiřadit OŠ, byla upravena připočtením úroku za OŠ, aby byla zohledněna hodnota výhody v čase, a tím zjištěna plná výhoda vyplývající ze systému pro příjemce.
Vzhledem k povaze subvence, která je rovnocenná jednorázovému grantu, byla za přiměřenou považována obchodní úroková sazba pro OŠ v Indii (odhad ve výši 10 %).
Celková částka subvence pak byla rozdělena na celkový vývozní obrat EOU v souladu s článkem 7 základního nařízení.
Podle tohoto výpočtu společnost získala subvenci ve výši 6,85 %.
Náhrada centrální daně z obratu placené za zboží nakupované na domácím trhu
(119) Výhoda byla vypočtena na základě částky centrální daně z obratu vratné za nákupy během OŠ.
Částka subvence byla rozložena mezi celkové dovozy v průběhu OŠ v souladu s článkem 7 základního nařízení.
Na základě toho bylo zjištěno, že společnost získala subvenci ve výši 1,75 %.
7. Osvobození od daně z příjmu (ITES)
a) Právní základ
(120) Základem osvobození od daně z příjmu je zákon o dani z příjmů z roku 1961.
Zákon, který je každoročně novelizován finančním zákonem, stanoví základ pro výběr daní i různá osvobození/odpočty, které lze požadovat.
Osvobození, která mohou firmy požadovat, zahrnují osvobození podle oddílů 10A, 10B a 80HHC zákona, které stanoví osvobození od daně z příjmu ze zisku z vývozních tržeb.
b) Způsobilost
(121) Osvobození podle oddílu 10A mohou požadovat firmy, které se nacházejí v zónách volného obchodu.
Osvobození podle oddílu 10B mohou požadovat EOU.
Osvobození podle oddílu 80HHC může požadovat kterákoli firma, která vyváží zboží.
c) Praktické provádění
(122) Aby mohla využít výše uvedené daňové odpočty/osvobození, musí společnost vznést nárok na odpočet/osvobození při podání daňového přiznání finančnímu úřadu na konci zdaňovacího roku.
Zdaňovací rok trvá od 1. dubna do 31. března.
Daňové přiznání musí být podáno úřadům do následujícího 30. listopadu.
Konečné vyhodnocení ze strany úřadů může trvat až tři roky po podání daňového přiznání.
Společnost může požadovat pouze jeden z odpočtů povolených v jednom ze tří výše uvedených oddílů.
d) Závěry ohledně osvobození od daně z příjmu
(123) Písmeno e) přílohy I základního nařízení se týká "plného nebo částečného osvobození … od přímých daní ve vztahu k vývozu" jakožto vývozní subvence.
V rámci osvobození od daně z příjmu uděluje indická vláda společnosti finanční příspěvek tím, že promíjí příjmy vlády v podobě přímých daní, které by byly splatné, kdyby společnost nepožádala o osvobození od daně z příjmu.
Tento finanční příspěvek dává společnosti výhodu snížením její povinnosti vyplývající z daně z příjmu.
(124) Subvence závisí právně na vývozní výkonnosti ve smyslu čl. 3 odst. 4 písm. a) základního nařízení, protože osvobozuje pouze zisky z vývozních tržeb, a proto se subvence považuje za specifickou.
(125) Indická vláda a Texprocil argumentovaly tím, že osvobození od daně z příjmu podle oddílu 80HHC je postupně utlumováno počínaje účetním obdobím od dubna 2001 do března 2002.
Bylo argumentováno, že proto není vhodné tento systém vyrovnávat.
(126) Rovněž bylo namítáno, že podle pododdílu 1B oddílu 80HHC zákona o dani z příjmu je specifické procento zisků z vývozu v příslušných letech osvobozeno od daně podle následující tabulky: Účetní období _BAR_ Rok hodnocení _BAR_ Procento zisku z vývozu povolené pro odpočet _BAR_ 2000–2001 _BAR_ 2001–2002 _BAR_ 80 % _BAR_ 2001–2002 _BAR_ 2002–2003 _BAR_ 70 % _BAR_ 2002–2003 _BAR_ 2003–2004 _BAR_ 50 % _BAR_
2003–2004 _BAR_ 2004–2005 _BAR_ 30 % _BAR_
2004–2005 _BAR_ 2005–2006 _BAR_ 0 % _BAR_ (127) Pokud jde o vznesené argumenty, bylo při ověřování zjištěno, že program byl ke konci OŠ stále v platnosti.
Skutečná míra osvobozeného zisku z vývozu činila 70 % a systém bude v době uložení konečných opatření v Indii stále poskytovat výhody vyvážejícím výrobcům.
V souladu s článkem 15 základního nařízení by vyrovnávací cla měla být uložena, pokud nebyla subvence nebo více subvencí zrušena nebo nebylo prokázáno, že subvence již neposkytují daným vývozcům výhodu.
Protože osvobození od daně z příjmu podle oddílu 80HHC jasně splňuje kritéria pro uložení cel podle článku 15 základního nařízení, měly by veškeré výhody z něho být zahrnuty do celkové částky vyrovnávacího cla.
e) Výpočet částky subvence
(128) Nároky na výhodu podle oddílů 10A, 10B a 80HHC se vznášejí při podání daňového přiznání na konci zdaňovacího roku.
Protože zdaňovací rok v Indii trvá od 1. dubna do 31. března, byla výhoda vypočtena podle platného osvobození od daně z příjmu požadovaného ve zdaňovacím roce, který skončil v průběhu OŠ (tj. 1. dubna 2001 až 31. března 2002).
Tento daňový nárok musel být podán nejpozději dne 30. září 2002, tj. v době konce OŠ.
Výhoda pro vývozce byla proto vypočtena na základě rozdílu mezi částkou daní běžně splatnou s osvobozením a bez něj.
Sazba daně z příjmu právnických osob platná v tomto zdaňovacím roce činila 35,7 %.
Částka subvence byla rozdělena mezi celkové vývozy v souladu s čl. 7 odst.
(129) Ačkoli bylo namítnuto, že výhoda ze subvence by měla být brána jako nulová, byly navrženy alternativní metody pro účely výpočtu rozpětí subvence, zejména ve vztahu k platným sazbám daně.
(130) V tomto ohledu se připomíná, že článek 5 základního nařízení stanoví, že částka napadnutelných subvencí by měla být vypočtena na základě výhody, kterou získal příjemce a u které bylo zjištěno, že pro subvencování existovala v průběhu OŠ.
Jak bylo uvedeno výše, výhoda byla vypočtena na základě částky zdanitelného zisku běžným způsobem získaného v daňovém roce 2001 až 2002 (tj.
1. dubna 2001 až 31. března 2002), který skončil v polovině OŠ. V daňovém roce 2001 až 2002 (což je hodnocený rok 2002 až 2003) skutečná míra zisků z vývozu (tj. procento zisku z vývozu splňující podmínky pro osvobození od daně) osvobozených od daně z příjmu činila 70 %.
V následujícím daňovém roce (tj. 1. dubna 2002 až 31. března 2003) skutečná míra zisků z vývozu osvobozených od daně z příjmu činila 50 %.
Má se za to, že vzhledem k tomu, že část tohoto druhého daňového roku spadá do OŠ v tomto řízení, je vhodné provést výpočet částky napadnutelných subvencí na základě poměrného průměru dvou sazeb platných v OŠ, tj.
60 %. V souladu s tím byly provedeny přiměřené úpravy částky dotace pro společnosti, které využily tohoto systému.
(131) Rovněž bylo požadováno, aby byl příjem z DEPB odečten z částky zdanitelného příjmu.
Bylo argumentováno tím, že pokud by neexistoval příjem z DEPB, neplynul by z tržeb zdanitelný zisk.
Tento argument nemá opodstatnění.
I pokud by jeho zahrnutí bylo přiměřené, je výhoda DEPB poskytována oprávněným firmám v podobě peněžního grantu (tj. přímého převodu finančních prostředků), zatímco osvobození od daně z příjmu platí pro prominuté "jinak splatné" příjmy vlády.
Ačkoli výhody DEPB jasně tvoří součást celkových výnosů firmy, uvedené dvě subvence vyplývají z odlišných opatření indické vlády.
Není úkolem vyšetřujícího orgánu, aby se pokoušel rekonstruovat situaci, která by nastala, pokud by určité subvence neexistovaly.
V každém případě se zdanitelný zisk firmy z vývozu nebo ze všech transakcí odvozuje z porovnání jejích celkových výnosů a nákladů, které jsou složeny z mnoha různých prvků a které vyplývají ze všech druhů obchodních rozhodnutí a tržních sil.
Bylo by nepřiměřené vybrat jeden prvek (např. příjem DEPB) a vyloučit jej z výpočtu.
V každém případě, jak bylo vysvětleno výše, výhoda byla vypočtena pro všechny společnosti z platného osvobození od daně požadovaného v daňovém roce, který skončil v průběhu OŠ (tj. 1. dubna 2001 až 31. března 2002).
(132) Tohoto systému využilo v OŠ šest společností.
Pět společností získalo subvence v rozmezí 0,32 % až 3,70 %, zatímco u šesté společnosti byla zjištěná subvence zanedbatelná.
8. Částka napadnutelných subvencí
(133) Částka napadnutelných subvencí v souladu s ustanoveními základního nařízení vyjádřená valoricky se pro vyšetřované vyvážející výrobce pohybovala v rozmezí 3,09 % až 10,44 %.
(134) V souladu s čl. 15 odst. 3 základního nařízení rozpětí subvence pro spolupracující společnosti nezahrnuté ve vzorku vypočtené na základě váženého průměru rozpětí subvence zjištěného pro spolupracující společnosti ve vzorku činí 7,67 %. Vzhledem k tomu, že úroveň celkové spolupráce v Indii byla vysoká (více než 90 %), bylo zbytkové rozpětí subvence pro všechny ostatní společnosti stanoveno na úrovni společnosti s nejvyšším individuálním rozpětím, tj. 10,44 %. Druh subvence _BAR_ DEPB _BAR_ DFRC _BAR_ EPCGS _BAR_ EPZ/EOU _BAR_ ITES _BAR_ CELKEM _BAR_ po vývozu _BAR_ Bombay Dyeing N. W. Exports Limited Nowrosjee Wadia & Sons Limited _BAR_ 4,95 % _BAR_ 0,38 % _BAR_ 5,33 % _BAR_ Brijmohan Purusottamdas _BAR_ 5,93 % _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ 0,32 % _BAR_ 6,25 % _BAR_ Divya _BAR_ 3,47 % _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ 2,95 % _BAR_ 6,42 % _BAR_ Jindal Worldwide _BAR_ 1,45 % _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ 1,65 % _BAR_ 3,09 % _BAR_ Texcellence _BAR_ 1,88 % _BAR_ 3,08 % _BAR_ _BAR_ _BAR_ 3,70 % _BAR_ 8,65 % _BAR_ Mahalaxmi Exports _BAR_ 7,02 % _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ 2,29 % _BAR_ 9,31 % _BAR_ Pasupati _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ 8,59 % _BAR_ _BAR_ 8,59 % _BAR_ Prakash Cotton Mills _BAR_ 8,44 % _BAR_ _BAR_ 2,00 % _BAR_ _BAR_ _BAR_ 10,44 % _BAR_ Vigneshwara _BAR_ 4,46 % _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ 4,46 % _BAR_ Spolupracující společnosti nezařazené do vzorku _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ 7,67 % _BAR_
Všechny ostatní _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ 10,44 % _BAR_
(135) U společnosti ve vzorku, konkrétně Bombay Dyeing and Manufacturing Co. Ltd, bylo zjištěno, že tato společnost použila licence získané dvěma spřízněnými společnostmi: Nowrosjee Wadia & Sons Limited & N. W. Exports Limited.
Šetření odhalilo, že dvě spřízněné společnosti vyvážely výrobky vyráběné společností Bombay Dyeing and Manufacturing Co. Ltd.
Pro spřízněné společnosti by proto mělo platit rozpětí subvence zjištěné pro společnost Bombay Dyeing and Manufacturing Co. Ltd.
D. VÝROBNÍ ODVĚTVÍ SPOLEČENSTVÍ
(136) V rámci Společenství dotyčný výrobek vyrábějí:
- výrobci, jejichž jménem byl podán návrh; všichni výrobci, kteří byli vybráni do vzorku (výrobci Společenství ve vzorku), byli rovněž navrhovateli,
- ostatní výrobci Společenství, kteří nebyli navrhovateli a nespolupracovali. Jedna výrobní společnost, která představovala méně než 1 % výroby Společenství, řízení odmítla.
(137) Komise hodnotila, zda všechny výše uvedené společnosti lze považovat za výrobce Společenství ve smyslu čl. 9 odst.
1 základního nařízení. Produkce všech výše uvedených společností představuje výrobu Společenství.
(138) Výrobní odvětví Společenství je složeno z 29 výrobců Společenství, kteří spolupracovali s Komisí, mezi nimiž je rovněž pět do vzorku zařazených výrobců Společenství. Na tyto výrobce připadá 45 % výroby bavlněného ložního prádla Společenství. Proto se má za to, že představují výrobní odvětví Společenství ve smyslu čl. 9 odst. 1 a čl. 10 odst. 8 základního nařízení.
E. ÚJMA
1. Předběžné poznámky
(139) Vzhledem ke skutečnosti, že pro výrobní odvětví Společenství bylo použito sestavení vzorku, byla újma na jedné straně hodnocena na základě informací získaných na úrovni celého výrobního odvětví Společenství o trendech týkajících se výroby, produktivity, prodeje, podílu na trhu, zaměstnanosti a růstu. Na druhé straně byly analyzovány informace získané na úrovni výrobců Společenství ve vzorku, pokud jde o trendy týkající se cen a rentability, peněžního toku, schopnosti získávat kapitál a instituce, zásob, kapacity, využití kapacit, rentability investic a mzdy.
2. Spotřeba Společenství
(140) Spotřeba Společenství byla zjištěna na základě objemů výroby výrobců Společenství podle Eurocotonu po odečtení vývozů na základě údajů Eurostatu a přičtení dovozů z Indie a ostatních třetích zemí, rovněž podle Eurostatu.
Mezi rokem 1999 a OŠ se zjevná spotřeba Společenství trvale zvyšovala z 173651 tun na 199881 tun, tj. o 15 %.
3. Dovozy z dotyčné země
a) Objem a podíl na trhu
(141) Objem dovozu bavlněného ložního prádla z Indie do Společenství klesl z 15700 tun v r. 1999 na 14300 tun v OŠ, tj. o 9 % za sledované období.
Po lehkém nárůstu mezi roky 1999 a 2000 se dovozy snížily v roce 2001.
Odpovídající podíl na trhu klesl z 9,1 % v r. 1999 na 7,2 % v OŠ.
(142) Ačkoli je pravda, že dovozy z Indie ztrácely ve sledovaném období podíl na trhu, úroveň těchto dovozů podstatně převyšuje úrovně stanovené v čl. 10 odst.
11 základního nařízení. Význam těchto dovozů ilustruje i jejich srovnání s podílem výrobního odvětví Společenství na trhu.
Podíl na trhu pro dovozy pocházející z Indie činí více než jednu třetinu podílu výrobního odvětví Společenství na trhu.
Je také dobré připomenout, že v prvních devíti měsících roku 2003 objemy dovozu vzrostly oproti roku předchozímu o více než 11 %.
b) Ceny
(143) Průměrné ceny z Indie byly v letech 1999 až 2000 stabilní, ve výši zhruba 5,65 EUR/kg. V roce 2001 vzrostly na zhruba 5,80 EUR/kg a následně klesly v OŠ na zhruba 5,50 EUR/kg, tj. o 5 %.
c) Cenové podbízení
(144) Pro účely analýzy cenového podbízení byly vážené průměry prodejních cen za druh výrobku ve výrobním odvětví Společenství pro nespřízněné zákazníky na trhu Společenství porovnány s odpovídacími váženými průměry vývozních cen dotyčných dovozů.
Srovnání bylo provedeno po odpočtu slev a rabatů.
Ceny výrobního odvětví Společenství byly upraveny na cenu ze závodu.
Ceny dotyčných dovozů byly určeny na základě ceny CIF (náklady, pojištění a přepravné) s přiměřenou úpravou o cla a náklady po dovozu.
(145) Toto srovnání ukázalo, že v průběhu OŠ byly dotyčné výrobky pocházející z Indie ve Společenství prodávány za ceny, které byly podbízivě nižší nežli ceny výrobního odvětví Společenství, vyjádřeno jako procento cen Společenství o 26 až 77 %.
Ve více než 75 % případů činila nižší cenová rozpětí 60 až 70 %.
4. Situace výrobního odvětví Společenství
(146) Bylo analyzováno, zda se výrobní odvětví Společenství stále nacházelo ve fázi zotavování z vlivů předešlého subvencování nebo dumpingu, tato situace však nebyla zjištěna.
(147) Bylo namítnuto, že výrobní odvětví Společenství neutrpělo podstatnou újmu, protože bylo chráněno existencí kvót.
Je skutečně pravda, že v průběhu OŠ existovaly platné kvóty.
Podle mezinárodního práva měly tyto kvóty svůj základ v dohodě WTO o textilních a oděvních výrobcích.
Budou postupně omezeny do 31. prosince 2004.
Je třeba poznamenat, že tyto kvóty nebyly v průběhu OŠ plně využity.
Množství, která lze dovážet v rámci kvót, odpovídají podstatným podílům na trhu Společenství.
Na základě údajů o spotřebě v OŠ roční kvóta v r. 2002 odpovídá v případě Indie podílu na trhu ve výši zhruba 12 %.
Je také třeba poznamenat, že určení úrovně těchto textilních výrobků je výsledkem přímých jednání mimo analytický rámec stanovený základním nařízením.
Zatímco nelze vyloučit, že kvóty mohou ovlivnit situaci výrobního odvětví Společenství, pouhá přítomnost kvót nebrání tomu, aby výrobní odvětví Společenství utrpělo újmu.
Analýza číselných údajů v tomto případě ukazuje, že výrobní odvětví Společenství i přes existenci kvót utrpělo v průběhu OŠ podstatnou újmu.
Situace výrobního odvětví Společenství se vlastně zhoršila i přesto, že indičtí vývozci v průběhu OŠ plně nevyužili svých přidělených kvót.
Námitka se proto zamítá.
a) Údaje o výrobním odvětví Společenství jako celku
Výroba, zaměstnanost a produktivita
(148) Objem výroby výrobního odvětví Společenství se mezi rokem 1999 a OŠ lehce zvýšil z 37700 tun na 39500 tun, tj. o 5 %.
(149) Zaměstnanost zůstala v zásadě stabilní se zhruba 5500 zaměstnanců.
Proto se produktivita zvýšila z 6,8 tun na zaměstnance v r. 1999 na 7,2 tun na zaměstnance v průběhu OŠ, tj. o 6 % za sledované období.
Objem prodeje a podíl na trhu
(150) Ve sledovaném období objem prodeje výrobního odvětví Společenství vzrostl o 4 %, z 36200 tun v r. 1999 na 37800 tun v průběhu OŠ. V r. 2001 se zvýšil na 38300 tun, ale v OŠ klesl. Obrat z těchto prodejů se zvýšil z 410 milionů EUR v r. 1999 na 441 milionů EUR v r. 2001, ale následně klesl o dvě procenta na 420 milionů EUR v průběhu OŠ.
(151) I přesto, že spotřeba na trhu Společenství ve stejném období vzrostla o 15 %, podíl výrobního odvětví Společenství na trhu ve skutečnosti v průběhu OŠ klesl z 20,8 % na 18,9 %.
Podíl na trhu se pohyboval okolo 20 % mezi roky 1999 a 2001 a klesl o 1,5 procent mezi rokem 2001 a OŠ.
Růst
(152) Zatímco spotřeba Společenství mezi rokem 1999 a OŠ vzrostla o 15 %, objem prodeje výrobního odvětví Společenství vzrostl pouze o 4 %.
Na druhé straně objem celkových dovozů vzrostl za stejné období o 35 %, s nejvýznamnějším nárůstem z 120000 tun v r. 2001 na 139000 tun v průběhu OŠ.
Zatímco podíl všech dovozů na trhu vzrostl o více než 10 procent, podíl výrobního odvětví Společenství na trhu klesl z 20,8 % na 18,9 %.
To znamená, že výrobní odvětví Společenství se nemohlo přiměřeně podílet na růstu trhu mezi rokem 1999 a OŠ.
b) Údaje o výrobcích Společenství ve vzorku
Zásoby, kapacita a využití kapacity
(153) Zásoby do značné míry fluktuují, protože většina výroby se provádí v reakci na zakázky, což snižuje možnost vyrábět čistě na sklad.
Jakkoli byl u výrobců Společenství ve vzorku pozorován nárůst zásob, má se za to, že v tomto případě nebyly zásoby vhodným ukazatelem újmy, vzhledem ke specificky vysoké fluktuaci zásob v odvětví.
(154) Určení výrobní kapacity bylo obtížné téměř u všech výrobců Společenství ve vzorku, protože výrobní proces obdobného výrobku je individualizován a vyžaduje odlišné kombinace využití strojů.
Proto není možné z kapacity jednotlivých stojů vyvodit obecný závěr ohledně kapacity pro obdobný výrobek.
Kromě toho je u některých výrobců Společenství ve vzorku část výroby dodávána v rámci subdodávek.
(155) U výrobků, které procházejí procesem potištění, však bylo oddělení tisku považováno za faktor určující kapacitu pro potisknuté ložní prádlo u všech výrobců Společenství ve vzorku.
Bylo zjištěno, že využití kapacity v oddělení tisku trvale klesalo z 90 na 82 %.
(156) Bylo namítnuto, že vývoj výrobní kapacity a využití kapacity nelze považovat za důkaz zjištění újmy.
V tomto ohledu a stejně jako v předešlých šetřeních týkajících se stejného výrobku se uznává, že nebylo možné odvodit obecný závěr o kapacitě jednotlivých strojů.
Nicméně analýza kapacity tisku byla jedním z ukazatelů, i když omezeným pouze na část obdobných výrobků, které naznačují, že došlo k újmě.
Ceny
(157) Průměrné ceny za kg u výrobců ve vzorku ve sledovaném období postupně rostly z 13,3 EUR na 14,2 EUR.
To by mělo být posuzováno s přihlédnutím ke skutečnosti, že tato průměrná cena zahrnuje položky dotyčného výrobku s vysokou i nízkou hodnotou a že výrobní odvětví Společenství bylo nuceno přejít k vyšším prodejům výrobků s vyšší hodnotou v mezerách na trhu, protože jejich prodej na vysokoobjemovém masovém trhu výrobků převzaly dovozy ze zemí s nízkými cenami. Na druhé straně, průměrné prodejní ceny za kg u výrobního odvětví Společenství celkově vzrostly jen okrajově z 11,3 EUR v r.
1999 na 11,5 EUR v r. 2001, ale následně klesly na 11,1 EUR v průběhu OŠ.
(158) Bylo namítnuto, že vývoj cen nelze považovat za důkaz zjištění újmy.
Toto tvrzení bylo založeno jen na skutečnosti, že prodejní ceny společností ve vzorku lehce vzrostly, pro což však bylo uvedeno vysvětlení ve 157. bodě odůvodnění.
Kromě toho je vývoj cen pouze jedním z analyzovaných faktorů.
Kromě toho celkové jednotkové výrobní náklady rovněž vzrostly a zvyšující se posun výrobního odvětví Společenství k výrobě s vyšší hodnotou v mezerách na trhu vyvolal vyšší cenu.
Zvyšující se průměrná cena proto nemusí být nutně důkazem nezjištění újmy.
Proto se námitka zamítá.
Investice a schopnost získat kapitál
(159) V letech 1999 až 2001 se investice značně snížily ze 7 milionů EUR na 2,5 milionu EUR.
Mezi rokem 2001 a OŠ byly investice poměrně stabilní a v průběhu OŠ činily pouze 41 % částky investované v r. 1999.
(160) Výrobní odvětví Společenství neuvedlo žádný nárok ani náznak, že by se výrobní odvětví Společenství setkalo s problémy při získávání kapitálu pro svou činnost.
Rentabilita, výnos z investic a peněžní toky
(161) Ve sledovaném období rentabilita výrobců Společenství ve vzorku značně klesla z 7,7 % v r. 1999 na 4,4 % v OŠ, tj. o 42 %.
Výnos z investic sledoval stejný trend a v průběhu OŠ klesl z 10,5 % v r. 1999 na 5,9 %, tedy se snížil o 44 %.
(162) Bylo namítnuto, že průměrnou rentabilitu převyšující 5 % ve sledovaném období nelze považovat za důkaz zjištění újmy.
V tomto ohledu musí být újma zjišťována zejména ve vztahu k OŠ.
Během OŠ byla rentabilita pouze 4,4 %.
Kromě toho rentabilita dosáhla 7,7 % v r. 1999, v roce, kdy výrobní odvětví Společenství netrpělo konkurencí subvencovaných dovozů, a pak ve sledovaném období klesla o 43 %, tj. došlo k významnému poklesu ve sledovaném období z důvodu silné konkurence subvencovaných dovozů.
V důsledku toho byla rentabilita v OŠ nižší nežli rentabilita, které by bylo možné dosáhnout, pokud by neexistovaly subvencované dovozy, tj. 6,5 %.
(163) Bylo namítnuto, že pokles rentability společností ve vzorku nelze přičíst subvencovaným dovozům, ale nárůstu mzdových nákladů a snížení investic.
Průměrné mzdové náklady vzorky vzrostly ve sledovaném období pouze o 4,2 %, to tedy nevysvětluje pokles rentability.
Kromě toho pokles investic nemusí nutně znamenat pokles rentability.
Námitka se proto zamítá.
(164) Bylo namítnuto, že pokles výnosu z investic je pouze odrazem poklesu investic.
Výnos z investic je však definován jako poměr zisku k hodnotě celkových aktiv.
Proto by snížení investic přispělo ke snížení hodnoty celkových aktiv a tím k nárůstu výnosu z investic.
Námitka se proto zamítá.
(165) Peněžní tok generovaný obdobným výrobkem se značně zmenšil z 16,8 milionů EUR v r. 1999 na 11,3 milionů EUR v průběhu OŠ.
K největšímu poklesu došlo v roce 2000, kdy peněžní tok klesl o 27 %.
Mezi rokem 2000 a OŠ klesl o dalších 5 %.
(166) Bylo namítnuto, že Komise považovala peněžní tok za nevýznamný ukazatel.
V tomto ohledu je třeba poznamenat, že peněžní tok je skutečně ovlivňován změnami stavu zásob a proto se jedná o ukazatel s omezenou relevancí.
Nicméně je třeba říci, že negativní vývoj peněžního toku ve sledovaném období je v souladu s jinými ukazateli, potvrzuje negativní vývoj výrobního odvětví Společenství a neměl by být hodnocen jako nevýznamný.
Mzdy
(167) Mzdové náklady vzrostly ve sledovaném období o 3,3 % z 35,2 milionů EUR v r. 1999 na 36,3 milionů EUR v průběhu OŠ.
Protože počet zaměstnanců byl v podstatě stabilní, průměrné mzdové náklady se rovněž zvýšily z 29100 EUR na 30300 EUR.
Tyto nárůsty jsou nominálními nárůsty a jsou značně pod úrovní zvýšení spotřebitelských cen ve sledovaném období o více než 7,8 %.
(168) Bylo namítnuto, že z nárůstu mezd nelze odvodit újmu.
V tomto ohledu se připomíná, že průměrné mzdové náklady společností ve vzorku ve sledovaném období nominálně vzrostly pouze o 4,2 %, což vzhledem k nárůstu spotřebitelských cen znamená, že reálně klesly o zhruba 3,6 %.
Rozsah částky napadnutelných subvencí
(169) Vzhledem k objemu a ceně subvencovaných dovozů nelze dopad skutečného rozpětí subvence, které je rovněž značné, považovat za zanedbatelný.
Významnost ukazatelů
(170) Bylo namítnuto, že výkon, produktivita a objem prodeje rostly a zaměstnanost byla stabilní, což nepotvrzuje újmu.
Rovněž bylo namítnuto, že analýzy zásob a schopnosti získávat kapitál nepotvrdily újmu a proto nemá smysl tento faktor komentovat. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že újma musí být zjištěna na základě šetření řady faktorů a že podle čl.
8 odst. 5 základního nařízení může být konečným vodítkem kterýkoli nebo více těchto faktorů.
Argument není přesvědčivý, protože žádný jednotlivý ukazatel nemá význam sám o sobě a ostatní ukazatele vykazují negativní trend.
Argument se proto zamítá.
5. Závěr o újmě
(171) Šetření výše uvedených faktorů ukazuje, že mezi rokem 1999 a OŠ se situace výrobního odvětví Společenství zhoršila.
Rentabilita ve sledovaném období značně klesla a podíl výrobního odvětví Společenství na trhu se ve sledovaném období snížil o 9,1 %.
Několik dalších ukazatelů újmy, jako je využití kapacity, peněžní tok, výnos z investic a investice se rovněž vyvíjely negativně.
U výrobců Společenství ve vzorku se investice značně snížily a podstatně klesl i výnos z investic.
Zaměstnanost zůstala v zásadě stabilní.
Některé ukazatele vykázaly kladný trend: ve sledovaném období se obrat a objem prodeje výrobního odvětví Společenství lehce zvýšily.
Produktivita a mzdy velmi mírně stouply.
Pokud jde o průměrné prodejní ceny výrobců ve vzorku, ty vykázaly ve sledovaném období rostoucí trend, což je však částečně důsledek posunu k prodeji výrobků s vyšší hodnotou, u kterých existovala mezera na trhu.
Je však třeba poznamenat, že ve stejném období spotřeba Společenství vzrostla o 15 %, zatímco podíl výrobního odvětví Společenství klesl o 9,1 %.
Kromě toho průměrné prodejní ceny výrobního odvětví Společenství ve sledovaném období klesly.
(172) Ve světle výše uvedeného se dochází k závěru, že výrobní odvětví Společenství utrpělo podstatnou újmu ve smyslu článku 8 základního nařízení.
F. PŘÍČINNÁ SOUVISLOST
1. Úvod
8 odst. 6 základního nařízení Komise zkoumala, zda subvencované dovozy pocházející z Indie způsobily výrobnímu odvětví Společenství újmu v míře, kterou lze vyhodnotit jako podstatnou.
Rovněž byly zkoumány známé faktory mimo subvencovaných dovozů, které mohly ve stejnou dobu poškodit výrobní odvětví Společenství, aby bylo zajištěno, že možná újma způsobená těmito faktory nebude přičtena na vrub subvencovaných dovozů.
2. Účinek subvencovaných dovozů
(174) Objem dovozu bavlněného ložního prádla z Indie do Společenství celkově klesl z 15700 tun v r. 1999 na 14300 tun, tj. o 9 %, v OŠ.
Po slabém nárůstu v letech 1999 až 2000 dovozy v roce 2001 klesly a zůstaly v OŠ stabilní.
Odpovídající podíl na trhu klesl z 9,1 % v r. 1999 na 7,2 % v OŠ, což je stále podstatné.
(175) Průměrné ceny z Indie ve sledovaném období lehce klesly.
Nejprve zůstaly stabilní v letech 1999 až 2000 na výši zhruba 5,65 EUR/kg. V roce 2001 vzrostly na zhruba 5,80 EUR/kg, ale pak následně v OŠ klesly na zhruba 5,50 EUR/kg, tj. o 5 %.
(176) V analýze vlivu subvencovaných dovozů bylo zjištěno, že cena je hlavním prvkem hospodářské soutěže.
Jsou to sami kupující, kdo určuje jakost a design výrobku, který si chtějí objednat.
Z analýzy procesu prodeje a nákupu se zdá, že dovozci a obchodníci před předáním objednávky vyvážejícímu výrobci v Indii specifikují všechny vlastnosti výrobku (design, barvu, jakost, velikosti atd.), který má být dodán, a tak porovnají nabídky různých výrobců zejména na základě ceny, protože všechny ostatní odlišné prvky jsou předem určeny v žádosti o nabídku nebo následně vyplynou z vlastní činnosti dovozce ohledně podobného zboží (např. branding).
Ohledně cen bylo zjištěno, že ceny subvencovaných dovozů byly značně nižší nežli ceny výrobního odvětví Společenství, i ceny jiných vývozců ze třetích zemí a dokonce nadále v průběhu OŠ klesaly.
Navíc bylo rovněž zjištěno, že výrobní odvětví Společenství muselo ve velké míře ustoupit ze segmentů trhu s nízkými cenami, kde mají dovozy z Indie silné postavení, to rovněž podtrhuje příčinnou souvislost mezi subvencovanými indickými dovozy a újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství.
(177) Bylo namítnuto, že dovozy pocházející z Indie absolutně i relativně poklesly v situaci bez cel a představovaly relativně malý podíl na trhu a tudíž nezpůsobily újmu.
(178) Dovozy pocházející z Indie skutečně poklesly.
Nicméně několik faktorů hraje úlohu v příčinné souvislosti: za prvé, v průběhu OŠ tyto dovozy podléhaly clu ve výši 10,2 % (do prosince 2001) a 9,6 % (od ledna 2002), zatímco dovozy pocházející z Pákistánu, největšího dodavatele, byly od ledna 2002 od cel osvobozeny.
Za druhé, pokud jde o velikost podílu na trhu, rozhodnou otázkou není to, zda je podíl na trhu relativně malý či nikoli, ale zda je dost velký na to, aby mohl způsobit podstatnou újmu.
V tomto ohledu se připomíná, že dovozy byly podstatné a byly prováděny za nízké a subvencované ceny pod cenami výrobního odvětví Společenství.
Bylo rovněž zjištěno, že došlo k časové shodě mezi těmito dovozy a újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství.
Všechny tyto prvky hrály důležitou úlohu v závěru této kapitoly, tj. tvrzení, že dovozy způsobily podstatnou újmu.
(179) Vzhledem k váze dovozů z Indie na trhu Společenství z hlediska objemu i cen tyto dovozy vytvořily značný tlak na výrobní odvětví Společenství pokud jde o jeho objem prodeje a ceny.
Nedostatek objemu prodeje výrobního odvětví Společenství v segmentech trhu s nízkými cenami nemohl být vyrovnán prodejem výrobků s vysokým ziskem, což vedlo ke značnému snížení podílu na trhu, investic, rentability a výnosu z investic výrobního odvětví Společenství.
(180) Podíl indických dovozců na trhu v průběhu OŠ byl značný a významně převyšoval minimální úrovně.
Mírný pokles objemu nebyl takový, aby naznačoval, že indičtí vývozci byli vykázáni do okrajového postavení a byli na pokraji vyloučení z trhu Společenství.
Proto se dochází k závěru, že subvencované dovozy z Indie, posuzujeme-li je samostatně, způsobily podstatnou újmu výrobnímu odvětví Společenství.
Kromě toho, pouze pro ilustraci, se zdá, že dovozy z Indie znovu stouply o více než 8 % v prvních šesti měsících roku 2003 v porovnání s prvním pololetím roku 2002, což naznačuje, že zdánlivý klesající trend nemá trvalou povahu.
(181) Bylo namítnuto, že průměrné subvencování činilo 8 % a průměrné cenové podbízení bylo mnohem vyšší, zatímco ceny účtované ze strany výrobců ve vzorku vzrostly.
(182) V tomto ohledu je třeba poznamenat, že vývozní ceny v mnoha případech nezahrnovaly žádné náklady na design a marketing ložního prádla, protože tyto služby poskytoval dovozce ve Společenství.
Tyto náklady nelze přiměřeně odhadnout pro obdobný výrobek obecně, ale započtení těchto nákladů by vedlo k nižším rozpětím podbízení.
Ceny výrobního odvětví Společenství se také v některých případech týkají značkových výrobků, které nařizují vyšší cenu. Kromě toho čl.
8 odst. 6 základního nařízení specifikuje, že šetření zahrnuje důkaz o tom, že objem a/nebo cena subvencovaných dovozů jsou odpovědné za dopad na výrobní odvětví Společenství.
Proto v této souvislosti není nejdůležitější cenové podbízení, ale úroveň cen dovozů.
Proto nelze tvrdit, že subvencované dovozy nepůsobí podstatnou újmu.
3. Vlivy jiných faktorů
a) Údajně dumpingové dovozy pocházející z Pákistánu
(183) Pákistán trvale zvyšoval svůj podíl na trhu z 20,8 % v r. 1999 na 24,7 % v OŠ, z 36000 tun v r.
1999 na 49400 tun v průběhu OŠ. Vzhledem k tomu, že průměrné vývozní ceny z Pákistánu jsou ve stejném rozmezí jako ceny z Indie, musí se předpokládat, že pákistánský vývoz rovněž způsobil újmu výrobnímu odvětví Společenství.
V této souvislosti je nutno uvést, že souběžně s tímto antisubvenčním šetřením bylo zahájeno antidumpingové šetření ohledně stejného výrobku pocházejícího z Pákistánu, které v současné době probíhá a vychází z podezření, že pákistánské vývozy zvýšily svůj podíl na trhu dumpingem dotyčného výrobku ve Společenství a tudíž způsobily újmu výrobnímu odvětví Společenství.
Pokud to bude probíhajícím šetřením potvrzeno, bude samozřejmě přijato vhodné opatření.
(184) Proto se konstatuje, že dovozy pocházející z Pákistánu pravděpodobně přispěly k podstatné újmě, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství.
Avšak ačkoli pákistánské dovozy mohly také způsobit újmu, nelze popřít, že indické dovozy stejným dílem způsobily podstatnou újmu samy.
b) Dovozy pocházející ze třetích zemí mimo Indii a Pákistán
(185) Dovozy pocházející ze třetích zemí mimo Indii a se zvýšily z 51400 tun v r. 1999 na 75300 tun v průběhu OŠ.
Jejich podíl na trhu vzrostl z 29,6 % v r. 1999 na 37,7 %.
Největší část dovozů v této skupině zemí pocházela z Turecka.
Vzhledem k firemním vazbám mezi tureckými a německými společnostmi existuje určitá integrace trhu v podobě obchodu ve skupině mezi tureckými vyvážejícími výrobci a hospodářskými subjekty Společenství, která naznačuje, že rozhodnutí dovážet z této země nesouvisí pouze s cenou.
To potvrzují i průměrné ceny dotyčného výrobku pocházejícího z Turecka v průběhu OŠ, které byly vyšší o téměř 45 % než ceny z Indie a o 34 % vyšší než z Pákistánu.
Proto není pravděpodobné, že by dovozy pocházející z Turecka narušily příčinnou souvislost mezi subvencovanými dovozy z Indie a újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství.
(186) Podíly zbývajících zemí na trhu jsou značně nižší a nepřesahují 3,9 % a je nepravděpodobné, že lze těmto dovozům z těchto zemí přičíst nějakou podstatnou újmu.
(187) Průměrná cena dovozů pocházejících ze zemí jiných než Indie a Pákistán se zvýšila z 7,18 EUR/kg v r. 1999 na 7,47 EUR/kg v r.
2001 a lehce klesla na 7,40 EUR/kg v průběhu OŠ. Nicméně v průběhu OŠ byly tyto ceny zhruba o 34 % vyšší než ceny dovozů z Indie.
V důsledku toho dovozy z jiných třetích zemí nevyvíjely cenový tlak na výrobní odvětví Společenství v takové míře, jako dovozy z Indie.
Rovněž podíl jakékoli jednotlivé země v této skupině na trhu byl nižší než 4 %.
Proto se konstatuje, že dovozy z jiných třetích zemí nenarušily příčinnou souvislost mezi subvencovanými dovozy z Indie a újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství.
c) Snížení poptávky
(188) Bylo tvrzeno, že poptávka po ložním prádle vyráběném výrobním odvětvím Společenství v objemovém vyjádření klesla, protože se zaměřila na horní část trhu, kde jsou objemy prodeje nižší.
Jak však bylo uvedeno výše, celková spotřeba ložního prádla v EU ve sledovaném období neklesla, ale spíše se zvýšila.
Většina výrobců Společenství má odlišné sortimenty pro různé segmenty trhu.
Luxusnější značky produkují vyšší zisk, ale prodávají se jen ve velmi malém množství.
Aby maximalizovalo využití kapacit a pokrylo fixní výrobní náklady, potřebuje výrobní odvětví Společenství také prodej větších objemů v segmentu trhu s nižšími cenami.
Nic nenaznačuje, že by v tomto segmentu trhu poptávka klesla.
Tento segment je na druhé straně ve zvyšující se míře pohlcován dovozy za nízkou cenu, což způsobuje újmu výrobnímu odvětví Společenství.
Vzhledem k celkovému zvýšení spotřeby, které se neomezuje na konkrétní segment trhu, nelze poptávku ve Společenství posuzovat jako faktor, který narušil příčinnou souvislost mezi subvencovanými dovozy z Indie a újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství.
d) Dovozy výrobního odvětví Společenství
(189) Bylo namítnuto, že výrobní odvětví Společenství dováželo bavlněné ložní prádlo z Indie a tím přispělo k utrpěné újmě.
Z výrobců Společenství ve vzorku však pouze jeden skutečně dovážel ložní prádlo z Indie v průběhu OŠ a prodeje těchto dovozů tvořily pouze malou část celkového obratu tohoto výrobce (zhruba 10 %).
Proto nelze dovozy dotyčného výrobku z Indie ze strany výrobního odvětví Společenství posuzovat jako faktor, který narušil příčinnou souvislost mezi subvencovanými dovozy z Indie a újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství jako celek.
e) Vývozní výkonnost výrobního odvětví Společenství
(190) Vývozy výrobců Společenství ve vzorku představovaly pouze zhruba 0,5 % jejich celkových prodejů.
Vzhledem k zanedbatelnému podílu vývozů na celkové činnosti tento faktor nemohl přispět k utrpěné újmě.
f) Produktivita výrobního odvětví Společenství
(191) Vývoj produktivity byl zjišťován v části tohoto nařízení věnované újmě.
Protože produktivita vzrostla z 6,8 tun na zaměstnance v r. 1999 na 7,2 tun na zaměstnance v OŠ, tj. o zhruba 6 %, tento faktor nemohl přispět k utrpěné újmě.
4. ZÁVĚR
(192) S podílem na trhu ve výši 7,2 % v OŠ byly subvencované dovozy pocházející z Indie podstatné a byly prováděny za nízké a klesající ceny v období, ve kterém výrobní odvětví Společenství utrpělo podstatnou újmu, pokud jde o klesající podíly na trhu, využití kapacit, investice, rentabilitu, výnos z investic a peněžní tok.
(193) Dovozy z Pákistánu pravděpodobně rovněž způsobily výrobnímu odvětví Společenství újmu.
Tato skutečnost však nenaznačuje, že újma způsobená dovozy z Indie je nepodstatná.
Byly analyzovány i zbývající možné další příčiny újmy, tj. dovozy ze zemí jiných než Indie a Pákistánu, situace poptávky, dovozy výrobního odvětví Společenství i vývozní výkonnost a produktivita, ale nebylo zjištěno narušení příčinné souvislosti mezi dovozy z Indie a újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství.
Velký objem a agresivně nízké ceny indického vývozu jsou při samostatném posouzení nezávislou příčinou podstatné újmy, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství.
Proto žádná z dalších možných příčin újmy není takové povahy, aby vyvrátila skutečnost, že existuje skutečná a významná příčinná souvislost mezi subvencovanými dovozy a podstatnou újmou.
(194) Na základě výše uvedené analýzy, která řádně rozlišila a oddělila vlivy všech známých faktorů na situaci výrobního odvětví Společenství od škodlivých vlivů subvencovaných dovozů, se konstatuje, že dovozy z Indie způsobily podstatnou újmu Společenství ve smyslu čl. 8 odst. 6 základního nařízení.
G. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
1. Obecné poznámky
(195) Bylo šetřeno, zda bez ohledu na závěr o škodlivém subvencování neexistují přesvědčivé důvody, které by mohly vést k závěru, že není v zájmu Společenství přijmout v tomto konkrétním případě opatření. Za tímto účelem a v souladu s čl.
31 odst. 1 základního nařízení byl zvážen dopad možných opatření na všechny strany zúčastněné v tomto řízení a rovněž všechny důsledky nepřijetí opatření.
2. Výrobní odvětví Společenství
(196) Výrobní odvětví Společenství utrpělo podstatnou újmu.
Prokázalo, že je životaschopným odvětvím, které bylo schopno hospodářské soutěže za spravedlivých podmínek na trhu.
Zhoršená situace výrobního odvětví Společenství byla výsledkem jeho potíží v soutěži se subvencovanými dovozy za nízké ceny.
Tlak subvencovaných dovozů rovněž donutil řadu výrobců Společenství, aby ukončili výrobu bavlněného ložního prádla.
(197) Má se za to, že uvalení opatření obnoví korektní hospodářskou soutěž na trhu.
Výrobní odvětví Společenství by pak mělo být schopno zvýšit objem a ceny a tím vyprodukovat nezbytnou výši zisku odůvodňující pokračující investice do jeho výrobních zařízení.
(198) Pokud by opatření nebyla uložena, pokračovalo by zhoršování situace výrobního odvětví Společenství.
To by nebylo schopno investovat do nových výrobních kapacit a účinně soutěžit s dovozy ze třetích zemí.
Některé společnosti by musely ukončit výrobu a propustit své zaměstnance.
(199) Proto se konstatuje, že uvalení vyrovnávacích opatření je v zájmu výrobního odvětví Společenství.
3. Dovozci a uživatelé
(200) Dovozcům a uživatelům uvedeným v návrhu i všem známým sdružením byl zaslán dotazník.
Komise obdržela pouze jeden odpovědní dotazník od nespřízněného dovozce dotyčného výrobku do Společenství.
(201) Prodej dotyčného výrobku pocházejícího z Indie představuje méně než 20 % celkového obratu této společnosti.
Celková rentabilita společnosti činí zhruba 10 %.
Vzhledem k tomu, že bylo k dispozici pouze málo informací, nebylo možné analyzovat pravděpodobný vliv navrhovaných opatření na dovozce a uživatele jako celek.
Ale s přihlédnutím k tomu, že se předpokládají pouze mírná cla a mnoho zemí není antidumpingovými nebo vyrovnávacími cly dotčeno, lze dopad vyrovnávacích cel považovat za nepodstatný.
(202) Komise neobdržela žádné odpovědi na dotazník ze strany uživatelů, ale ve stanoviscích společnosti Ikea a Sdružení pro zahraniční obchod byly uvedeny určité námitky.
(203) Bylo namítnuto, že výrobní odvětví Společenství není schopno uspokojit celou poptávku po ložním prádle ve Společenství.
Je třeba připomenout, že opatření nemají zabránit dovozům do Společenství, ale zajistit, aby nebyly prováděny za škodlivé subvencované ceny.
Dovozy z různých míst původu budou nadále uspokojovat značnou část poptávky Společenství.
Protože se předpokládají pouze mírná vyrovnávací cla a mnoho zemí není antidumpingovými nebo vyrovnávacími cly dotčeno, neočekává se nedostatek dodávek.
(204) Bylo tvrzeno, že levné dovozy ložního prádla jsou nezbytné pro konečného spotřebitele i "institucionální" uživatele jako jsou hotely, nemocnice atd., protože výrobci Společenství nevyrábějí levnější sortiment.
Šetření ukázalo, že pět výrobců Společenství ve vzorku stále tyto výrobky vyrábí.
Neexistoval žádný technický důvod, proč by nemohla být výroba těchto výrobků ve Společenství zvýšena.
Kromě toho se předpokládají pouze mírná vyrovnávací cla a mnoho zemí není antidumpingovými nebo vyrovnávacími cly dotčeno, což znamená, že budou stále k dispozici alternativní zdroje dodávek.
4. Závěr o zájmu Společenství
(205) Na základě výše uvedeného se konstatuje, že z hlediska zájmu Společenství neexistují přesvědčivé důvody, proč by neměla být vyrovnávací cla v tomto případě uložena.
H. VYROVNÁVACÍ OPATŘENÍ
1. Výše odstranění újmy
(206) Aby se zabránilo další újmě působené subvencovanými dovozy, považuje se za přiměřené přijmout vyrovnávací opatření.
(207) Pro účely určení výše těchto cel bylo přihlédnuto k rozpětím zjištěných subvencí a výši cla nutné pro odstranění újmy, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství.
(208) S přihlédnutím k průměrné výši rentability dosahované výrobním odvětvím Společenství v letech 1999 a 2000 bylo zjištěno, že ziskové rozpětí ve výši 6,5 % obratu lze považovat za přiměřené minimum, které by výrobní odvětví Společenství mohlo očekávat, pokud by neexistovalo škodlivé subvencování.
Následně byl určen nutný nárůst cen na základě srovnání váženého průměru dovozních cen zjištěných z výpočtů podbízivých cen s neškodlivou výší cen výrobků prodávaných výrobním odvětvím Společenství na trhu Společenství.
Neškodlivá cena byla získána úpravou prodejní ceny výrobního odvětví Společenství o skutečnou ztrátu/zisk dosažené v průběhu OŠ a přičtením výše uvedeného ziskového rozpětí.
Každý rozdíl vzniklý z tohoto srovnání byl pak vyjádřen jako procento celkové dovozní hodnoty CIF.
2. Konečná opatření
(209) Protože výše odstranění újmy byla vyšší než zjištěná vyrovnávací rozpětí, měla by být konečná opatření založena na rozpětích.
Vzhledem k tomu, že úroveň celkové spolupráce byla u Indie vysoká (více než 90 %), bylo zbytkové rozpětí subvence pro všechny ostatní společnosti stanoveno na úrovni pro společnost s nejvyšším individuálním rozpětím, tj. 10,4 %.
(210) Bylo zjištěno, že dvě ze společností ve vzorku, Texcellence Overseas a Jindal Worldwide, jsou spřízněné strany.
Šetření odhalilo, že tyto společnosti mají společné akcionáře.
Tyto dvě společnosti by proto měly být považovány za jediný subjekt pro účely výběru daní, a tudíž by na ně mělo být uvaleno stejné vyrovnávací clo.
Aby byly zajištěny správné váhy, bylo použito množství dotyčného výrobku vyvezené během OŠ do Společenství za obě společnosti.
Vážený průměr vyrovnávacího cla pro tyto dvě společnosti činí 7,8 %.
(211) Použijí se proto tato cla:
Pasupati Fabrics, Dillí _BAR_ 8,5 % _BAR_
Všechny ostatní společnosti _BAR_ 10,4 % _BAR_ (212) Individuální sazby vyrovnávacího cla pro jednotlivé společnosti specifikované v tomto nařízení byly stanoveny na základě zjištění tohoto šetření.
Proto odrážejí situaci zjištěnou v průběhu tohoto šetření s ohledem na tyto společnosti.
Tyto celní sazby (narozdíl od cel pro celou zemi platných pro "všechny ostatní společnosti") se proto použijí výhradně na dovozy výrobků pocházejících z dotyčné země a vyráběných danými společnostmi a tudíž uvedenými specifickými právnickými osobami.
Dovážené výrobky vyráběné jinou společností, která není specificky uvedena v operativní části tohoto nařízení se svým názvem a adresou, včetně subjektů spřízněných s těmito specificky uvedenými společnostmi, nemohou těchto sazeb využívat a podléhají clu platnému pro "všechny ostatní společnosti".
(213) Každá žádost o použití těchto individuálních sazeb vyrovnávacího cla pro jednotlivé společnosti (např. po změně názvu subjektu nebo zřízení nových výrobních nebo prodejních subjektů) by měla být ihned zaslána Komisi s uvedením všech příslušných informací, zejména o jakékoli změně činnosti společnosti související s výrobou, domácím a vývozním prodejem spojené např. s takovou změnou názvu nebo změnou výrobních nebo prodejních subjektů.
Toto nařízení pak bude v případě potřeby odpovídajícím způsobem pozměněno formou aktualizace seznamu společností využívajících individuálních sazeb vyrovnávacího cla i společností specifikovaných v příloze operativní části tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné vyrovnávací clo z dovozu ložního prádla z bavlny nebo z bavlny smíšené s umělými vlákny či lnem (kde len není převažujícím vláknem), běleného, barveného nebo potisknutého pocházejícího z Indie, v současné době zařaditelného do kódů KN ex63022100 (kódy TARIC 6302210081, 6302210089), ex63022290 (kód TARIC 6302229019), ex63023110 (kód TARIC 6302311090), ex63023190 (kód TARIC 6302319090) a ex63023290 (kód TARIC 6302329019).
2. Sazby konečného vyrovnávacího cla, které se vztahují na čistou cenu franko hranice Společenství před proclením, jsou pro výrobky vyrobené následujícími společnostmi tyto:
Divya Textiles, Bombaj _BAR_ 6,4 % _BAR_ A492 _BAR_
Vigneshwara Exports Ltd, Bombaj _BAR_ 4,4 % _BAR_ A497 _BAR_ 3. Sazba cla, které se vztahuje na čistou cenu franko hranice Společenství před proclením, je pro výrobky vyrobené společnostmi uvedenými v příloze 7,6 % (doplňkový kód TARIC A498).
4. Sazba cla, které se vztahuje na čistou cenu franko hranice Společenství před proclením, je pro výrobky vyrobené společnostmi neuvedenými v odstavcích 2 a 3 10,4 % (doplňkový kód TARIC A999).
5. Pokud není uvedeno jinak, použijí se platná ustanovení týkající se cel.
Článek 2
Pokud nový vyvážející výrobce z Indie předloží Komisi dostatečné důkazy o tom, že
- nevyvážel v období šetření (1. října 2001 až 30. září 2002) do Společenství výrobky popsané v čl. 1 odst. 1 a
- není spřízněn se žádným vývozcem nebo výrobcem v Indii, který podléhá antisubvenčním opatřením uloženým tímto nařízením, a
- skutečně vyvezl do Společenství dotyčné výrobky po období šetření, od kterého jsou opatření odvozena, nebo uzavřel neodvolatelný smluvní závazek vyvézt značné množství do Společenství,
může Rada prostou většinou na návrh Komise předložený po konzultaci s poradním výborem změnit čl. 1 odst. 3 tak, že doplní nového vyvážejícího výrobce na seznam v příloze.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 81/2004
ze dne 16. ledna 2004,
kterým se zahajují veřejné dražby alkoholu vinného původu určeného k užití jako bioethanol ve Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [1], a zejména na článek 33 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1623/2000 ze dne 25. července 2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1493/1999 o společné organizaci trhu s vínem, jež se týkají mechanismů trhu [2] stanoví mimo jiné prováděcí pravidla pro odbyt zásob alkoholu získaného destilací podle článků 27, 28 a 30 nařízení (ES) č. 1493/1999, které jsou v držení intervenčních agentur.
(2) V souladu s články 92 a 93 nařízení (ES) č. 1623/2000 je třeba zahájit veřejné dražby alkoholu vinného původu určeného k užití v odvětví pohonných hmot ve Společenství, aby se snížily zásoby alkoholu vinného původu ve Společenství a bylo do určité míry zajištěno zásobování podniků schválených podle článku 92 nařízení (ES) č. 1623/2000. Zásoby alkoholu vinného původu ve Společenství skladované v členských státech pocházejí z destilací podle článků 35, 36 a 39 nařízení Rady (EHS) č. 822/87 ze dne 16. března 1987 o společné organizaci trhu s vínem [3] a podle článků 27, 28 a 30 nařízení (ES) č. 1493/1999.
(3) V souladu s nařízením Rady (ES) č. 2799/98 ze dne 15. prosince 1998 o agromonetární úpravě pro euro [4] musejí být od 1. ledna 1999 prodejní ceny a jistoty vyjádřeny v eurech a rovněž platby musejí být provedeny v eurech.
(4) Protože existuje riziko podvodů nahrazením alkoholu, jeví se nutným posílit kontroly konečného určení alkoholu, přičemž intervenční agentury by měly mít možnost požádat o spolupráci mezinárodní společnosti pro dohled a kontrolovat prodávaný alkohol pomocí rozboru měřením nukleární magnetické rezonance.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro víno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Zahajují se veřejné dražby alkoholu vinného původu za účelem užití v odvětví pohonných hmot ve Společenství; dražby se vztahují na čtyři šarže alkoholu o 100 % objemových (označené 26/2003 ES, 27/2003 ES, 28/2003 ES a 29/2003 ES) v množství 50000 hektolitrů, 100000 hektolitrů, 30000 hektolitrů a 30000 hektolitrů v uvedeném pořadí.
2. Dotyčný alkohol pochází z destilací podle článku 35 nařízení (EHS) č. 822/87 a článků 27 a 30 nařízení (ES) č. 1493/1999 a je v držení francouzské a italské intervenční agentury.
3. Místo skladování a čísla nádrží, které tvoří šarže, množství alkoholu v každé nádrži, obsah alkoholu a jeho charakteristické vlastnosti jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
4. Šarže se přidělují podnikům schváleným podle článku 92 nařízení (ES) č. 1623/2000.
Článek 2
Brusel Fax: (32-2) 295 92 52 email: agri-d4@cec.eu.int
Článek 3
Veřejné dražby se uskutečňují v souladu s články 92, 93, 94, 95, 96, 98, 100 a 101 nařízení (ES) č. 1623/2000 a s článkem 2 nařízení (ES) č. 2799/98.
Článek 4
Cena alkoholu v rámci této veřejné dražby činí 19 EUR za hektolitr alkoholu o 100 % objemových.
Článek 5
Převzetí alkoholu se musí uskutečnit nejpozději do osmi měsíců ode dne oznámení rozhodnutí Komise o výběru nabídky.
Článek 6
Jistota na řádné provedení se stanoví ve výši 30 EUR na hektolitr alkoholu o 100 % objemových.
Jestliže nebyla poskytnuta trvalá jistota, podniky, jimž byly šarže přiděleny, poskytnou před převzetím alkoholu, nejpozději však dnem vystavení dokladu o převzetí, u příslušné intervenční agentury jistotu na řádné provedení, která zajistí, že dotyčný alkohol bude použit jako bioethanol v odvětví pohonných hmot.
Článek 7
Podniky schválené podle článku 92 nařízení (ES) č. 1623/2000 mohou do 30 dnů od oznámení veřejné dražby a proti platbě 10 EUR za litr obdržet od dotyčné intervenční agentury vzorky alkoholu nabízeného k prodeji. Po uplynutí této lhůty lze vzorky obdržet v souladu s čl. 98 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 1623/2000. Vzorky vydané schváleným podnikům nesmí přesáhnout pět litrů na jednu nádrž.
Článek 8
Intervenční agentury členských států, ve kterých je skladován alkohol nabízený k prodeji, provedou vhodné kontroly, aby tak ověřily povahu alkoholu v době před jeho konečným použitím.
Za tímto účelem mohou:
a) použít přiměřeně ustanovení článku 102 nařízení (ES) č. 1623/2000,
b) provést kontrolu vzorků prostřednictvím rozboru měřením nukleární magnetické rezonance, aby tak ověřily povahu alkoholu v době jeho konečného použití.
Související náklady jdou na vrub podnikům, jimž se alkohol prodává.
Článek 9
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 85/2004
ze dne 15. ledna 2004,
kterým se stanoví obchodní norma pro jablka
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], a zejména na čl. 2 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Jablka jsou uvedena mezi produkty v příloze I nařízení (ES) č. 2200/96, pro které musí být stanoveny normy. Nařízení Komise (ES) č. 1619/2001 ze dne 6. srpna 2001, kterým se stanoví obchodní norma pro jablka a hrušky a kterým se mění nařízení (EHS) č. 920/89 [2], stanoví obchodní normu společnou pro jablka a hrušky.
(2) V zájmu srozumitelnosti pracovní skupina pro zemědělské normy jakosti Evropské hospodářské komise OSN (EHK/OSN) rozhodla, že předpisy pro jablka a hrušky by měly být odděleny.
Navíc rozhodla aktualizovat normu EHK/OSN FFV-50 o uvádění na trh a kontrole obchodní jakosti jablek s ohledem na ustanovení o jakosti a velikosti.
V zájmu zachování průhlednosti světového trhu by mělo být nařízení (ES) č. 1619/2001 zrušeno a měly by být přijaty dvě nové obchodní normy pro jablka a hrušky.
(3) Hlavním kritériem zralosti podle nařízení (ES) č. 1619/2001 je definice minimální velikosti jablek.
S ohledem na současný technický vývoj metod měření pevnosti a obsahu cukru a vznik nových trhů pro malá zralá jablka by měla být snížena minimální velikost jablek používaná ve Společenství, přičemž nová kritéria zralosti jako obsah cukru a pevnost by měla zajistit, že toto snížení minimální velikosti nebude mít za následek, že bude na trh uváděno nedostatečně zralé a/nebo narostlé ovoce.
(4) Protože s ohledem na odrůdové vlastnosti související s velikostí jablek je pro přesné stanovení těchto nových kritérií zapotřebí rozsáhlejší práce, mělo by být používání snížené minimální velikosti odloženo do 1. srpna 2005 a měla by být přijata do té doby platná přechodná opatření pro velikost.
(5) Cílem používání těchto nových norem je vyloučit z trhu produkty neuspokojivé jakosti, zaměřit produkci na uspokojování požadavků zákazníků a usnadnit obchod založený na korektní hospodářské soutěži, a napomoci tak zlepšení ziskovosti produkce.
(6) Normy platí pro všechna stadia obchodu.
Přeprava na dlouhé vzdálenosti, skladování po určitou dobu a různé manipulace s produkty mohou mít za následek určité snížení jakosti vzhledem k biologickému vývoji produktů nebo jejich větší či menší náchylnosti ke zkáze.
Toto snížení jakosti by mělo být zohledněno při používání norem ve stadiu obchodu následujícím po odeslání.
(7) Protože produkty ve třídě "výběr" musí být velmi pečlivě tříděny a baleny, je v jejich případě třeba brát v úvahu pouze případné snížení čerstvosti a pružnosti.
(8) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Obchodní norma pro jablka kódu KN ex080810 je stanovena v příloze.
Norma platí pro všechna stadia obchodu v souladu s podmínkami nařízení (ES) č. 2200/96.
Ve stadiu obchodu následujícím po odeslání však mohou produkty s ohledem na požadavky normy vykazovat:
- mírné snížení čerstvosti a pružnosti,
- pro produkty jiné než třídy "výběr" mírné snížení jakosti s ohledem na jejich biologický vývoj a větší či menší náchylnost ke zkáze.
Článek 2
Do 31. července 2005 platí pro velikost tato ustanovení:
a) je-li velikost určována podle průměru, platí pro všechny třídy tyto minimální průměry: _BAR_ Výběr _BAR_ I _BAR_ II _BAR_ Velkoplodé odrůdy _BAR_ 70 mm _BAR_ 65 mm _BAR_ 65 mm _BAR_
Ostatní odrůdy _BAR_ 60 mm _BAR_ 55 mm _BAR_ 55 mm _BAR_
b) je-li velikost určována podle hmotnosti, platí pro všechny třídy tyto minimální hmotnosti: _BAR_ Výběr _BAR_ I _BAR_ II _BAR_
Ostatní odrůdy _BAR_ 90 g _BAR_ 80 g _BAR_ 80 g _BAR_
Článek 3
Zrušuje se nařízení (ES) č. 1619/2001.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 103/2004
ze dne 21. ledna 2004,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96, pokud jde o intervenční režim a stažení z trhu v odvětví ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], a zejména na čl. 30 odst. 6 a 7 a článek 48 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Zkušenosti z provádění nařízení Komise (ES) č. 659/97 ze dne 16. dubna 1997, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96, pokud jde o intervenční režim v odvětví ovoce a zeleniny [2], ukazují, že tyto předpisy vyžadují některé změny. Aby byla zaručena srozumitelnost prováděcích pravidel k nařízení (ES) č. 2200/96, mělo by být nařízení (ES) č. 659/97 nahrazeno. Z důvodu přehlednosti by rovněž ustanovení o stažení z trhu v nařízení Komise (ES) č. 1492/97 ze dne 29. července 1997, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96, pokud jde o stanovení podmínek pro destilaci některého ovoce staženého z trhu [3], měla být začleněna do nového nařízení. Nařízení (ES) č. 659/97 a (ES) č. 1492/97 by tedy měla být zrušena.
(2) Hlava IV nařízení (ES) č. 2200/96 stanoví intervenční režim pro produkty podle čl. 1 odst. 2 uvedeného nařízení a umožňuje poskytnutí příspěvku Společenství pro produkty uvedené v příloze II uvedeného nařízení. Ustanovení čl. 15 odst. 3 stejného nařízení stanoví, že provozní fondy mohou být použity pro financování stažení z trhu, zejména pro produkty, které nejsou uvedeny v příloze II, nebo pro příplatky k vyrovnávací platbě Společenství podle hlavy IV. K těmto ustanovením je třeba stanovit prováděcí pravidla.
(3) Protože pojmy "produkty nenabízené k prodeji", "stažení z trhu" a "produkty stažené z trhu" jsou významově rovnocenné, měly by být zahrnuty do jedné definice. Rovněž spojení "množství uvedená na trh" a "produkce uvedená na trh" by měla být zahrnuta do jedné definice, která by měla odpovídat pojmu "hodnota produkceuvedené na trh" používanému v nařízení Komise (ES) č.
1433/2003 ze dne 11. srpna 2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96, pokud jde o provozní fondy, operační programy a finanční podporu [4], a měla by tedy zahrnovat množství stažená z trhu pro následné bezplatné rozdělování.
(4) Je třeba upřesnit, že předpisy týkající se podmínek balení se vztahují na produkty stažené z trhu pouze v případě malých produktů, které by jinak mohly být zaměněny s produkty, které nevyhovují požadavkům na minimální velikost.
(5) Je třeba stanovit hospodářské roky pro příslušné produkty a prováděcí pravidla pro průměrné hodnoty v tříletém období podle čl. 23 odst. 5 nařízení (ES) č. 2200/96.
(6) Aby mohly kontrolní orgány plánovat svá kontrolní opatření, musí jim organizace producentů předem oznamovat všechna opatření pro stažení z trhu.
Tyto orgány následně všechna opatření pro stažení z trhu schvalují na základě nálezů příslušných kontrol.
Je třeba stanovit, aby tyto orgány byly přítomny při denaturaci stažených produktů, které nejsou určeny k lidské spotřebě po bezplatném rozdělování.
(7) Ustanovení čl. 23 odst. 3 nařízení (ES) č. 2200/96 stanoví vyrovnávací platbu Společenství za stažení pro produkty uvedené v příloze II uvedeného nařízení. Režim těchto vyrovnávacích plateb by měl vždy umožňovat dodržování limitů podle článku 23 nařízení (ES) č. 2200/96 a platby v přiměřených lhůtách.
(8) Protože stažení podle čl. 15 odst. 3 nařízení (ES) č. 2200/96 jsou financována provozními fondy, platby by se měly provádět v souladu s nařízením (ES) č. 1433/2003. Z důvodů jasnosti je však třeba stanovit nejvyšší příplatky k vyrovnávací platbě Společenství za stažení podle čl. 15 odst. 3 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 2200/96.
(9) Podle čl. 30 odst. 1 písm. a) první, druhé a třetí odrážky a čl. 30 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 2200/96 mohou být ovoce a zelenina stažené z trhu bezplatně rozdělovány jako humanitární pomoc některým potřebným skupinám obyvatelstva dobročinnými organizacemi a některými zařízeními a institucemi uvnitř i mimo Společenství. Příslušné dobročinné organizace by měly být předem schváleny. Postupy provádění potravinové pomoci by měly odpovídat obecným zásadám, kterými se Společenství řídí při potravinové pomoci v naturáliích.
(10) Aby byla usnadněna bezplatné rozdělování stažených produktů, mělo by být zpracování produktů stažených za účelem bezplatného rozdělování schváleno buď na náklady dobročinné organizace nebo v rámci jakéhokoli postupu, který zaručuje stejné podmínky pro příslušné zpracovatele.
(11) Jsou-li ovoce a zelenina stažené z trhu určeny pro bezplatné rozdělování, hradí náklady na přepravu, třídění a balení Společenství v souladu s čl. 30 odst.
6 nařízení (ES) č. 2200/96.
Je třeba upřesnit, komu jsou náklady na přepravu hrazeny. Rovněž je třeba stanovit paušální sazby pro hrazení nákladů na přepravu, třídění a balení.
1 nařízení (ES) č. 2200/96 stanoví, že produkty stažené z trhu mohou být nabízeny k některým jiným účelům než k bezplatnému rozdělování.
Členské státy by měly mít možnost zvolit nejvhodnější účel, který však nenarušuje hospodářskou soutěž mezi příslušnými zpracovateli.
Pro některé produkty stažené z trhu může být takovým účelem zpracování na alkohol.
Aby bylo zaručeno, že destilace těchto produktů nenarušuje trh s alkoholem, měl by být tento destilovaný alkohol denaturovaný a určený pro průmyslové, nikoli potravinářské účely.
(13) Článek 25 nařízení (ES) č. 2200/96 stanoví, že členské státy vytvoří vnitrostátní rámec pro vypracování obecných podmínek stažení z trhu, které berou ohled na životní prostředí.
Je třeba stanovit minimální obsah těchto podmínek, aby bylo zaručeno, že stažení z trhu je prováděno za podmínek, které berou ohled na životní prostředí, zejména jsou-li stažené produkty likvidovány nebo rozdělovány jako potrava pro zvířata.
(14) Je třeba stanovit postupy fyzických kontrol a kontrol dokladů při stažení z trhu, a to v okamžiku stažení i na konci hospodářského roku.
Pro případy přestupků je třeba stanovit prováděcí pravidla pro zpětné získání chybně vyplacených částek a pro ukládání odrazujících sankcí odpovídajících závažnosti příslušného přestupku.
Kontrolní opatření se musí vztahovat na příslušná organizace producentů a dobročinné organizace.
(15) Protože přijímání opatření pro provádění tohoto nařízení znamená pro členské státy přechodnou dodatečnou administrativní zátěž, mělo by toto nařízení v závislosti na produktech platit od prvního hospodářského roku po datu jeho vstupu v platnost.
Kromě toho musí ustanovení pro předávání cen producentů podle nařízení (ES) č. 659/97 být nadále použitelná do 1. července 2004 až do přijetí nových ustanovení v samostatném právním předpisu.
(16) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Oblast působnosti
Toto nařízení stanoví prováděcí pravidla pro:
a) intervenční režim podle hlavy IV nařízení (ES) č. 2200/96 pro produkty uvedené v příloze II uvedeného nařízení;
b) stažení z trhu podle čl. 15 odst. 3 nařízení (ES) č. 2200/96 pro produkty podle čl. 1 odst. 2 uvedeného nařízení, které nejsou vyjmenovány v příloze II zmíněného nařízení.
Článek 2
Definice
1. Pro účely tohoto nařízení se spojeními "produkty stažené z trhu", "stažení z trhu" a "produkty nenabízené k prodeji" rozumějí produkty:
a) neprodávané organizací producentů podle článku 11 nařízení (ES) č. 2200/96 v souladu s intervenčním režimem podle hlavy IV uvedeného nařízení;
b) stažené z trhu podle čl. 15 odst. 2 písm. a) uvedeného nařízení.
2. Pro každý produkt je "množství uvedené na trh" organizací producentů podle čl. 23 odst. 3 nařízení (ES) č. 2200/96 celkové množství:
a) produkce členů skutečně prodané organizacemi producentů nebo jím zpracované;
b) produkce členů jiných organizací producentů uvedené na trh příslušnou organizací producentů v souladu s čl. 11 odst. 1 písm. c) bodem 3 druhou a třetí odrážkou uvedeného nařízení;
c) produktů stažených z trhu a určených k bezplatnému rozdělování podle čl. 30 odst. 1 písm. a) a b) nařízení (ES) č. 2200/96.
Množství uvedené na trh podle prvního pododstavce nezahrnuje produkci členů organizace producentů uvedenou na trh v souladu s čl. 11 odst. 1 písm. c) bodem 3 první, druhou a třetí odrážkou nařízení (ES) č. 2200/96.
Produkce uvedená na trh podle článku 24 nařízení (ES) č. 2200/96 je rovnocenná s množstvím uvedeným na trh podle tohoto odstavce prvního pododstavce.
KAPITOLA II STAŽENÍ Z TRHU
Článek 3
Obchodní normy
Jsou-li stanoveny normy podle článku 2 nařízení (ES) č. 2200/96, musí produkty stažené z trhu těmto normám odpovídat, s výjimkou ustanovení o obchodní úpravě a označení produktů.
Produkty mohou být staženy hromadně ve velkých bednách bez ohledu na jejich velikost, jsou-li splněny minimální předpisy pro třídu II, zejména pokud jde o jakost a velikost.
Malé produkty popsané v příslušných normách musí splňovat příslušné obchodní normy, včetně předpisů o obchodní úpravě a označení produktů.
Nejsou-li stanoveny žádné obchodní normy podle článku 2 nařízení (ES) č. 2200/96, musí být splněny minimální předpisy uvedené v příloze I tohoto nařízení.
Členské státy mohou stanovit dodatečné předpisy doplňující tyto minimální předpisy.
Článek 4
Hospodářské roky
Hospodářský rok pro produkty způsobilé pro vyrovnávací platbu Společenství za stažení podle čl. 23 odst. 3 nařízení (ES) č. 2200/96 a produkty způsobilé pro stažení podle čl. 15 odst. 3 uvedeného nařízení začíná 1. ledna a končí 31. prosince pro všechny produkty, s výjimkou:
a) jablek a hrušek, pro které začíná 1. srpna a končí 31. července následujícího roku;
b) citrusových plodů, pro které začíná 1. října a končí 30. září následujícího roku.
Článek 5
Tříletý průměr
Průměr tříletého období podle čl. 23 odst. 5 nařízení (ES) č. 2200/96 je aritmetickým průměrem stažení jakožto podílu množství uvedeného na trh v průběhu stávajícího hospodářského roku a dvou předešlých hospodářských roků.
Článek 6
Předběžné oznámení stažení z trhu
1. Organizace producentů a jejich sdružení oznamují příslušným národním orgánům v písemné formě telekomunikačními prostředky nebo elektronickou cestou všechna stažení z trhu. V tomto oznámení je zejména uveden seznam produktů, na které se intervence vztahuje, a jejich hlavní vlastnosti s ohledem na příslušné obchodní normy, odhadované množství každého příslušného produktu, jejich předpokládané určení a místo, na kterém mohou být stažené produkty kontrolovány podle čl. 23 odst. 1. Oznámení obsahuje potvrzení, že stažené produkty splňují normy v souladu s článkem 2 nařízení (ES) č. 2200/96 nebo neexistují-li takové normy, minimální předpisy stanovené v příloze I tohoto nařízení.
2. Členské státy mohou stanovit pravidla pro podávání oznámení podle odstavce 1 organizacemi producentů, zejména pokud jde o lhůty.
3. Ve lhůtách podle odstavce 2 členské státy:
a) buď provádějí kontrolu podle čl. 23 odst. 1 a pokud nejsou zjištěny žádné nesrovnalosti, schválí stažení, jak bylo stanoveno po skončení kontroly;
b) nebo v případech podle čl. 23 odst. 3 neprovádějí kontrolu podle čl. 23 odst. 1 a v tom případě o tom informují organizace producentů v písemné formě telekomunikačními prostředky nebo elektronickou cestou a schválí stažení, jak bylo oznámeno.
4. Členské státy přijmou všechna potřebná opatření, která zajistí, aby pěstitelé, kteří nepatří k producentům, mohli skutečně využívat intervenčního režimu podle článku 24 nařízení (ES) č. 2200/96.
Článek 7
Vyrovnávací platba Společenství za stažení
1. Pro produkty uvedené v příloze II nařízení (ES) č. 2200/96 se vyplácí vyrovnávací platba Společenství za stažení podle článků 23, 24 a 26 uvedeného nařízení, pokud organizace producentů podle článku 11 nařízení (ES) č. 2200/96 nebo jejich sdružení předloží příslušnému orgánu členského státu žádost o platbu.
2. Členské státy stanoví minimální období, na které se vztahuje žádost o platbu podle odstavce 1.
3. S žádostí o platbu podle odstavce 1 jsou předloženy doklady o:
a) množstvích každého produktu uvedeného na trh od začátku příslušného hospodářského roku;
b) množstvích každého produktu staženého z trhu;
c) čistých příjmech dosažených stažením příslušných produktů;
d) konečném určení každého příslušného produktu ve formě přejímacího listu (nebo rovnocenného dokladu), který potvrzuje, že stažené produkty byly převzaty třetí stranou pro jejich bezplatné rozdělování, destilaci, použití jako krmivo nebo průmyslové nepotravinářské použití;
e) rozhodnutí, že příslušné stažení z trhu bylo schváleno členským státem pro příslušná množství v souladu s čl. 6 odst. 3.
Množství podle písmena a) a b) se rozdělují mezi:
- samotnou organizaci producentů,
- jednotlivé pěstitele, kteří nepatří k organizaci producentů, jejichž jménem organizace producentů provedla stažení z trhu v souladu s článkem 24 nařízení (ES) č. 2200/96.
V případě produktů, které byly kompostovány nebo biologicky rozloženy, musí žádost o platbu obsahovat doklad vystavený členskými státy podle článku 22 tohoto nařízení.
4. Organizace producentů musí své úplné žádosti o platbu předat národním orgánům nejpozději do jednoho měsíce po skončení hospodářského roku pro příslušné produkty.
5. Nepředloží-li organizace producentů své žádosti o platbu ve lhůtě stanovené v odstavci 4, snižuje se vyplacená vyrovnávací platba Společenství za stažení o 20 % při prodlení menším než jeden měsíc, o 50 % při prodlení menším než tři měsíce a o 100 % při prodlení větším než tři měsíce.
6. Při posuzování každé žádosti členské státy zajistí, aby množství nenabízené k prodeji od začátku příslušného hospodářského roku nepřekračovalo limity stanovené v článcích 23 a 24 nařízení (ES) č.
2200/96. Jsou-li tyto limity překročeny, je vyrovnávací platba Společenství za stažení vyplácena pouze do těchto limitů a s ohledem na vyrovnávací platbu, která již byla vyplacena.
Přebytečná množství se započítávají při posuzování další žádosti.
7. S výhradou sankcí podle článků 26 a 27 vyplácejí členské státy organizacím producentů nebo jejich sdružením do čtyř měsíců od přijetí jejich úplné žádosti o platbu vyrovnávací platbu Společenství za stažení sníženou o čisté příjmy dosažené stažením produktů z trhu.
Článek 8
Zvláštní pravidla pro stažení financovaná z provozních fondů
1. Nařízení (ES) č. 1433/2003 se použije pro vyrovnávací platbu za stažení pro produkty neuvedené v příloze II nařízení (ES) č. 2200/96 a pro příplatek k vyrovnávací platbě Společenství za stažení podle čl. 15 odst. 3 prvního pododstavce písm. a) a b) nařízení (ES) č. 2200/96.
2. Členské státy, které stanoví maximální výši příplatku k vyrovnávací platbě Společenství za stažení v souladu s čl. 15 odst. 3 druhým pododstavcem, zohledňují tyto skutečnosti:
a) stažení jsou krátkodobým prostředkem stabilizace nabídky na trhu s čerstvým ovocem a zeleninou;
b) stažení nelze za žádných okolností používat jako náhradu odbytu na trhu;
c) stažení nesmějí narušovat řízení trhu s ovocem a zeleninou určenými pro zpracování.
Členské státy zajistí, aby organizace producentů zohledňovala tyto skutečnosti rovněž při stanovení výše vyrovnávací platby za stažení podle čl. 15 odst. 3 prvního pododstavce písm. a) nařízení (ES) č. 2200/96.
Maximální příplatky, které mohou členské státy vyplatit při použití čl. 15 odst. 3 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 2200/96, jsou uvedeny v příloze II tohoto nařízení.
Článek 9
Sdělování údajů o staženích
1. Před 15. dnem každého měsíce předávají členské státy Komisi elektronickou poštou ve formátu stanoveném Komisí odhady produktů nenabízených k prodeji v předchozím měsíci rozdělené podle jednotlivých produktů.
2. Na konci každého hospodářského roku předávají členské státy Komisi pro každý příslušný produkt údaje stanovené v příloze III.
Tyto údaje se předávají:
a) nejpozději do 15. května následujícího po každém hospodářském roku v případě rajčat, lilků, květáku, meruněk, broskví, nektarinek, hroznů, melounů, vodních melounů a produktů neuvedených v příloze II nařízení (ES) č. 2200/96;
b) nejpozději 15. února následujícího po každém hospodářském roku v případě hrušek, jablek, citrónů, sladkých pomerančů, satsumas, klementinek a mandarinek.
3. Pokud členské státy nepředají údaje podle odstavce 2 nebo jsou předané údaje na základě objektivních skutečností známých Komisi nesprávné, může Komise pozastavit platbu záloh pro výdaje podle čl. 7 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 [5] až do předložení potřebných údajů.
KAPITOLA III URČENÍ STAŽENÝCH PRODUKTŮ
ODDÍL 1 Bezplatné rozdělování
Článek 10
Bezplatné rozdělování dobročinným organizacím
1. V souladu s čl. 30 odst. 1 písm. a) první a třetí odrážkou nařízení (ES) č. 2200/96 mohou být produkty stažené z trhu v daném hospodářském roce poskytnuty dobročinným organizacím schváleným členskými státy pro bezplatné rozdělování na jejich žádost.
2. Každé tři roky předají členské státy Komisi elektronickou poštou seznam schválených dobročinných organizací podle odstavce 1.
Komise předá tyto seznamy všem členským státům.
3. Členské státy přijmou potřebné kroky pro usnadnění kontaktů a opatření mezi organizacemi producentů a schválenými dobročinnými organizacemi.
Článek 11
Bezplatné rozdělování institucím a zařízením
Produkty stažené z trhu mohou být poskytnuty nápravným zařízením a sociálním, vzdělávacím a zdravotním institucím podle čl. 30 odst. 1 písm. a) druhé odrážky a čl. 30 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 2200/96 a určeným členskými státy.
K uvedeným zařízením patří rovněž domovy důchodců, mateřské školy a psychiatrická zařízení.
Článek 12
Bezplatné rozdělování vně Společenství ve prospěch ohrožených skupin obyvatelstva ve třetích zemích
1. Odstavce 2 až 7 tohoto článku se použijí v případě podle čl. 30 odst. 1 třetí odrážky nařízení (ES) č. 2200/96.
2. Produkty odesílané dobročinnými organizacemi podle článku 10 jako humanitární pomoc nejsou způsobilé pro vývozní náhrady.
Produkty stažené z trhu a následně zpracované v souladu s články 13 a 14 nesmějí být rozdělovány ve třetích zemích příslušnými dobročinnými organizacemi.
Celní vývozní osvědčení, tranzitní doklad a případně doklad T5 jsou opatřeny poznámkou "bez náhrady".
3. Členské státy mohou Komisi předložit žádost o rozdělování produktů stažených z trhu v případech nouze.
Všechny žádosti musí být podloženy zejména těmito údaji:
a) země určení a důvody každého opatření na základě uznané humanitární krize, žádosti přijímajících zemí a přesně stanovené potřeby jasně definovaných ohrožených skupin obyvatelstva;
b) druh dodávaných produktů a jejich výživová hodnota, které odůvodňují dané opatření;
c) počet příjemců, který odůvodňuje rozdělovaná množství;
d) společenství a skupiny příjemců a plánovaná místa rozdělování ve třetích zemích;
e) názvy dobročinných organizací zúčastněných v každém opatření a jejich příslušné úkoly;
f) žádost vlády země nebo zemí určení o plánované opatření.
4. Komise případ od případu rozhoduje o schválení příslušného opatření, v případě potřeby s výhradou změn, přičemž hodnotí důvody podle odstavce 3 a zohledňuje zejména tyto skutečnosti:
a) záruky řádného provádění;
b) tržní situaci ve Společenství a v příslušných třetích zemích;
c) výskyt humanitární krize;
d) podání žádosti ze strany přijímajících zemí;
e) přesně stanovené potřeby jasně definovaných ohrožených skupin obyvatelstva;
f) dodržení zásad Londýnské úmluvy o potravinové pomoci [6].
5. Všechny následné podstatné změny opatření podle odstavce 3 se oznamují Komisi, která se může do jednoho měsíce vyjádřit proti těmto změnám.
6. Členské státy předloží Komisi pro každé opatření kopii oznámení Výboru pro odbyt přebytků Organizace pro zemědělství a výživu (FAO).
7. Po skončení každého opatření poskytnou členské státy Komisi údaje podle přílohy IV. Na její žádost informují Komisi o průběhu každého opatření ve třetích zemích.
Článek 13
Zpracování na náklady dobročinné organizace
Dobročinné organizace podle článku 10 mohou zpracovávat produkty stažené z trhu nebo je nechávat zpracovat na vlastní náklady pro bezplatné rozdělování.
Všechny výsledné produkty musí být rozdělovány bezplatně.
Článek 14
Postup v případě zpracování s platbou v naturáliích
1. Nejpozději k datu stanovenému příslušným národním orgánem informují zúčastněné dobročinné organizace, instituce a zařízení podle článků 10 a 11 v uvedeném pořadí tento orgán o svých požadavcích na produkty zpracované z ovoce a zeleniny stažených z trhu, a současně se zavazují k jejich převzetí a bezplatnému rozdělování celého množství.
2. V závislosti na požadavcích uvedených v souladu s odstavcem 1 mohou členské státy pověřit zpracováním produktů stažených z trhu a určených pro bezplatné rozdělování zpracovatelské podniky, které přijímají platbu v naturáliích.
Za tímto účelem mohou v souladu s podmínkami tohoto článku uspořádat stálá nabídková řízení, veřejné dražby nebo jiná řízení stanovená členským státem, které zajišťují, že hospodářská soutěž mezi zúčastněnými hospodářskými subjekty probíhá za rovných podmínek.
Zpracované produkty určené pro bezplatné rozdělování jsou následně rozdělovány příslušnými dobročinnými organizacemi, institucemi nebo zařízeními.
3. Členské státy, které hodlají provádět postup podle odstavce 2, zajistí, aby byl náležitě zveřejněn.
Období zpracování, na které se postup vztahuje, nepřesahuje jeden rok.
4. V případě potřeby členský stát shrne požadavky podle odstavce 1 do dávek zpracovaných produktů.
Článek 15
Návrhy smluv a povinnosti zpracovatelů
1. Po provedení postupu podle čl. 14 odst. 2 připraví členský stát návrh smlouvy pro zpracovatele, ve kterém jsou pro každou dávku uvedeny přinejmenším tyto údaje:
a) příslušný čerstvý produkt a období, ve kterém jsou produkty stažené z trhu k dispozici;
b) zeměpisné oblasti, ve kterých mohou být produkty stažené z trhu k dispozici;
c) popis postupu, který členský stát používá při výběru zpracovatele;
d) vybraný zpracovatel;
e) podrobný popis dodávaného produktu zpracovaného z ovoce a zeleniny a jeho úprava pro rozdělování, datum, do kterého musí být dodán, a množství, které se zpracovatel zavazuje dodat pro dané množství příslušných stažených produktů;
f) dobročinné organizace, instituce nebo zařízení, pro které jsou produkty určeny.
2. Členské státy předají návrh smlouvy Komisi ke schválení.
Komise zamítne všechny návrhy smluv, ve kterých je podíl čerstvých produktů ke zpracovaným produktům příliš vysoký.
Členský stát uzavře smlouvu po schválení Komisí.
3. Pro každou dávku informuje členský stát při stažení z trhu zpracovatele o organizacích producentů, od kterých může získat čerstvé produkty, a dává zpracovateli přednost před jinými možnými určeními stažených produktů.
4. Zpracovatel musí zpracovat všechny produkty stažené z trhu, které mu jsou dodány.
Všechny stažené produkty nad rámec množství potřebného pro výrobu zpracovaných produktů určených pro bezplatné rozdělování jsou platbou v naturáliích pro úhradu zpracovatelových výrobních nákladů.
5. Hotový zpracovaný produkt je poskytnut příslušným dobročinným organizacím, institucím nebo zařízením nejpozději do jednoho měsíce od okamžiku, kdy zpracovatel přijme suroviny, v poměru k množství čerstvých produktů poskytnutých smluvní straně.
6. Zpracovatel složí jistotu, která zaručuje, že produkty budou dodány v souladu s nabídkovým řízením.
Tato jistota je založena na čisté hmotnosti čerstvých produktů požadovaných pro výrobu zpracovaných produktů.
Odpovídá:
a) pro produkty podle přílohy II nařízení (ES) č. 2200/96 vyrovnávací platbě Společenství za stažení podle článku 26 uvedeného nařízení;
b) pro ostatní produkty částce stanovené členským státem.
Jistota je uvolňována v průběhu dodávek zpracovaných produktů a poté, co smluvní strana prokáže, že všechny čerstvé produkty, které jí byly poskytnuty pro dodávku zpracovaných produktů, byly zpracovány.
Článek 16
Náklady na přepravu
1. Náklady na přepravu pro bezplatné rozdělování všech produktů stažených z trhu jsou hrazeny záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) na základě paušálních částek stanovených v závislosti na vzdálenosti mezi místem stažení a místem dodávky podle přílohy V.
V případě bezplatného rozdělování mimo Společenství platí paušální částky uvedené v příloze V pro vzdálenost mezi místem stažení a místem výstupu ze Společenství.
V případě námořní přepravy Komise stanoví náklady na přepravu, které mohou být hrazeny na základě skutečných nákladů na přepravu a vzdálenosti.
Takto stanovená náhrada nesmí přesahovat náklady na pozemní přepravu po nejkratší trase mezi místem nakládky a teoretickým místem výstupu.
Pro částky uvedené v příloze V se používá opravný koeficient 0,6.
2. Náklady na přepravu jsou hrazeny straně, která skutečně nese finanční náklady na příslušnou přepravní operaci.
Tato platba podléhá předložení podpůrných dokladů, které obsahují zejména tyto údaje:
a) jména přijímajících organizací;
b) množství příslušných produktů;
c) převzetí přijímajícími organizacemi a použité dopravní prostředky;
d) skutečně vzniklé náklady na přepravu.
Článek 17
Náklady na třídění a balení
1. Náklady na třídění a balení čerstvého ovoce a zeleniny stažených z trhu pro bezplatné rozdělování podle čl. 30 odst. 1 nařízení (ES) č. 2200/96 hradí záruční sekce EZOZF ve výši paušální částky 132 EUR na tunu čisté hmotnosti v případě produktů v baleních o čisté hmotnosti menší než 25 kilogramů. Toto ustanovení neplatí pro náklady na čerstvé produkty určené pro výrobu zpracovaných produktů podle článků 13 a 14 tohoto nařízení.
2. Balení produktů pro bezplatné rozdělování jsou opatřena evropským znakem a jedním nebo více z těchto nápisů:
- Producto destinado a su distribución gratuita [Reglamento (CE) no 103/2004]
- Produkt určený k bezplatné distribuci [nařízení (ES) č. 103/2004]
- Produkt til gratis uddeling (forordning (EF) nr.
103/2004)
- Zur kostenlosen Verteilung bestimmtes Erzeugnis (Verordnung (EG) Nr. 103/2004)
- Tasuta jagamiseks mõeldud tooted [määrus (EÜ) nr 103/2004]
- Προϊόν προοριζόμενο για δωρεάν διανομή [κανονισμός (ΕΚ) αριθ.
103/2004]
- Product for free distribution (Regulation (EC) No 103/2004)
- Produit destiné à la distribution gratuite [règlement (CE) no 103/2004]
- Prodotto destinato alla distribuzione gratuita [regolamento (CE) n. 103/2004]
- Produkts paredzēts bezmaksas izplatīšanai [Regula (EK) Nr. 103/2004]
- Produktas skirtas nemokamai distribucijai [Reglamentas (EB) Nr. 103/2004]
- Téritesméntes terjesztésre szánt termék (103/2004. sz.
EK rendelet)
- Prodott destinat għad-distribuzzjoni bla ħlas [Regolament (KE) nru.
103/2004]
- Voor gratis uitreiking bestemd product (Verordening (EG) nr.
103/2004)
- Produkt przeznaczony do bezpłatnej dystrybucji [rozporządzenie (WE) nr 103/2004]
- Produto destinado a distribuição gratuita [Regulamento (CE) no 103/2004]
- Výrobok určený na bezplatnú distribúciu [nariadenie (ES) č. 103/2004]
- Proizvod, namenjen za prosto razdelitev [Uredba (ES) št.
103/2004]
- Ilmaisjakeluun tarkoitettu tuote (asetus (EY) N:o 103/2004)
- Produkt för gratisutdelning (förordning (EG) nr 103/2004).
Provádí-li se rozdělování vně Společenství, je nápis uveden rovněž v jazyku (jazycích) příslušných třetích zemí.
Balení čerstvých produktů používaných pro výrobu zpracovaných produktů podle článků 13 a 14 nejsou opatřena těmito nápisy.
3. Náklady na třídění a balení jsou hrazeny organizací producentů, která prováděla tyto operace.
Tato platba je s výhradou předložení podpůrných dokladů, které obsahují zejména tyto údaje:
a) jména přijímajících organizací;
b) množství příslušných produktů;
c) převzetí přijímajícími organizacemi, s uvedením druhu obchodní úpravy.
ODDÍL 2 Destilace, nepotravinářské použití a krmiva
Článek 18
Společná pravidla
1. Produkty podle čl. 30 odst. 1 písm. a) čtvrté a páté odrážky nařízení (ES) č. 2200/96 pro nepotravinářské použití nebo použití k výživě zvířat po zpracování krmivářským průmyslem a produkty podle čl. 30 odst. 1 písm. c) uvedeného nařízení pro destilaci na alkohol o objemovém obsahu vyšším než 80 % se nabízejí a příslušné smlouvy se uzavírají ve stálém nabídkovém řízení, veřejné dražbě nebo jiném řízení stanoveném členským státem, které zajišťují, že hospodářská soutěž mezi zúčastněnými hospodářskými subjekty probíhá za rovných podmínek.
2. Nabídky a uzavírání smluv podle odstavce 1 se uskutečňují nejpozději tři měsíce od začátku hospodářského roku pro příslušný produkt.
3. Seznam orgánů určených členskými státy pro nabídky a uzavírání smluv podle odstavce 1 je zveřejněn Komisí v řadě C Úředního věstníku Evropské unie.
4. Členské státy přijmou potřebná opatření proti narušování hospodářské soutěže při nabídkách a uzavírání smluv pro produkty určené k destilaci pro příslušné palírny.
5. Na žádost Komise sdělí členské státy výsledky opatření stanovených v odstavcích 1 až 4 do sedmi dnů.
Článek 19
Destilace
V případě destilace podle čl. 30 odst. 1 nařízení (ES) č. 2200/96 je alkohol získaný z příslušných produktů podroben zvláštní denaturaci v souladu s nařízením Komise (ES) č. 3199/93 [7] a používán pro průmyslové, nikoli potravinářské účely.
Článek 20
Výživa zvířat
1. Produkty stažené z trhu během daného hospodářského roku mohou být v čerstvém stavu poskytnuty provozům s chovem dobytka schváleným členskými státy na jejich žádost v souladu s odstavcem 2 pro výživu zvířat.
Za provozy s chovem dobytka se považují rovněž zoologické zahrady, lovecké parky a jiné podniky chovající dobytek, pro jehož výživu jsou vhodné stažené čerstvé produkty.
2. Členské státy schvalují provozy s chovem dobytka a podobné podniky.
Ve schválení jsou pro každý provoz s chovem dobytka nebo podobný podnik uvedena maximální množství stažených produktů, která mohou být poskytnuta, s ohledem na příslušný dobytek a schválené způsoby rozdělování stažených produktů zvířatům.
Schválení se uděluje nejvýše na dobu tří let.
ODDÍL 3 Povinnosti příjemců produktů a vnitrostátní rámec
Článek 21
Povinnosti příjemců stažených produktů
Příjemci stažených produktů podle článků 10, 11 a 18 se zavazují:
a) dodržovat ustanovení tohoto nařízení;
b) vést samostatné skladové a finanční výkazy pro příslušná opatření;
c) podrobit se kontrolám podle předpisů Společenství;
d) předkládat podpůrné doklady podle čl. 7 odst. 3 písm. d).
Příjemci stažených produktů určených pro destilaci se rovněž zavazují, že nepřijmou dodatečnou podporu pro alkohol vyrobený z příslušných produktů.
Článek 22
Ochrana životního prostředí
1. Členské státy informují Komisi elektronickou poštou o vnitrostátním rámci podle čl.
25 třetího odstavce nařízení (ES) č. 2200/96.
Sdělují Komisi všechny změny tohoto rámce. Komise předává jednotlivé rámce všem ostatním členským státům.
2. Rámec podle odstavce 1 stanoví podmínky, za nichž mohou organizace producentů používat čl. 30 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96, včetně způsobů kompostování a biologického rozkladu schválených členským státem, postupů dodržovaných organizacemi producentů, která tyto způsoby používají, a dokladů potvrzujících konečné určení produktů a předkládaných organizacemi producentů s žádostmi o platbu podle čl. 7 odst. 3 písm. d) tohoto nařízení.
3. Pokud členský stát povolí provozům s chovem dobytka podle čl. 20 odst. 2 rozdělovat stažené produkty zvířatům na zemědělské plochy, rámec rovněž stanoví podmínky, za kterých mohou provozy s chovem dobytka této možnosti využít.
KAPITOLA IV KONTROLY A SANKCE
ODDÍL 1 Kontroly
Článek 23
Kontroly prvního stupně
1. Členské státy provádějí ve všech organizacích producentů kontroly prvního stupně zaměřené na stažení z trhu, které zahrnují kontrolu dokladů a totožnosti a rovněž fyzickou kontrolu, případně odběr vzorků, hmotnosti produktů stažených z trhu a kontrolu dodržování podmínek podle článku 3 v souladu s postupy stanovenými v příloze IV nařízeníKomise (ES) č. 1148/2001 [8]. Kontrola se provádí po přijetí oznámení podle čl. 6 odst. 1 tohoto nařízení ve lhůtách podle čl. 6 odst. 2.
2. Kontroly prvního stupně podle odstavce 1 se vztahují na 100 % množství produktů stažených z trhu během hospodářského roku pro každý produkt.
Po skončení této kontroly jsou stažené produkty denaturovány pod dohledem příslušných orgánů za podmínek stanovených členským státem a ke spokojenosti daného členského státu.
3. Při použití čl. 30 odst. 1 písm. a) první, druhé a třetí odrážky a čl. 30 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 2200/96 mohou členské státy kontrolovat menší podíl, který však není menší než 10 % příslušných množství během hospodářského roku. Příslušné produkty nejsou denaturovány v souladu s odstavcem 2 tohoto článku. V případě, že kontroly odhalí závažné nesrovnalosti, provádějí příslušné orgány dodatečné kontroly.
Článek 24
Kontroly druhého stupně
1. Na konci hospodářského roku provádějí členské státy kontroly druhého stupně.
Stanoví kritéria analýzy a posouzení rizika toho, že některé organizace producentů prováděly stažení z trhu v rozporu s předpisy.
Tato kritéria mimo jiné berou v úvahu závěry předchozích kontrol prvního a druhého stupně a skutečnost, dodržuje-li organizace producentů určitý postup pro zajištění jakosti.
Tato kritéria se používají pro stanovení minimální četnosti kontrol druhého stupně pro každou organizaci producentů.
2. Kontroly podle odstavce 1 zahrnují kontroly dokladů a případně kontroly na místě intervenčních opatření v provozech organizace producentů a u příjemců stažených produktů, aby bylo zaručeno, že byly dodrženy potřebné podmínky pro vyrovnávací platbu Společenství za stažení.
Tyto kontroly zahrnují zejména:
a) ověření skladových a účetních výkazů vedených všemi organizacemi producentů, která provádějí jedno nebo více stažení z trhu během příslušného hospodářského roku;
b) ověření množství uvedených na trh podle údajů v žádostech o platbu, a zejména skladových a účetních výkazů, faktur a případně jejich věrohodnosti a rovněž shody údajů v prohlášeních s účetními a/nebo daňovými údaji příslušných organizací producentů;
c) kontrolu správnosti účetnictví, zejména věrohodnosti čistých příjmů organizace producentů podle údajů v jejich žádostech o platbu, úměrnosti všech nákladů na stažení, účetních záznamů organizace producentů o příjmu vyrovnávací platby Společenství za stažení a všech jejích částkách dále vyplacených členům a shody těchto záznamů;
d) kontrolu určení stažených produktů podle údajů v žádostech o platbu a kontrolu, která zjišťuje, zda organizace producentů a příjemci dodržovali ustanovení tohoto nařízení.
Kontroly podle prvního pododstavce se provádějí každoročně nejméně u 30 % příslušných organizací producentů a příjemců spojených s těmito organizacemi a u každé příslušné organizace producentů nejméně jednou za pět let, ve kterých se provádějí stažení z trhu.
Každá kontrola zahrnuje odběr vzorků, který se týká nejméně 5 % množství stažených během hospodářského roku organizacemi producentů.
Skladové a účetní výkazy podle prvního pododstavce písm. a) zaznamenávají pro každý stažený produkt tyto operace (vyjádřené v množstvích):
a) produkci dodanou členy organizace producentů a členy jiných organizací producentů v souladu s čl. 11 odst. 1 písm. c) bodem 3 druhou a třetí odrážkou nařízení (ES) č. 2200/96;
b) produkci dodanou hospodářskými subjekty, které nespadají pod písmeno a);
c) prodej organizace producentů rozdělený na produkty určené pro trh s čerstvými produkty a na ostatní druhy produktů (včetně surovin pro zpracování);
d) produkty stažené z trhu.
Kontroly určení produktů podle prvního pododstavce písm. d) zahrnují zejména:
a) namátkovou kontrolu samostatného účetnictví příjemců a případně ověření shody těchto údajů s účetnictvím požadovaným vnitrostátními předpisy;
b) kontrolu dodržování příslušných ekologických předpisů;
c) kontrolu v případě destilace kontrolu, zda byl produkt, pro který byla uzavřena smlouva, zpracován na alkohol o objemovém obsahu vyšším než 80 %, denaturovaný a určený k průmyslovému použití.
3. V případě, že kontroly druhého stupně odhalí závažné nesrovnalosti, příslušné orgány provádějí podrobnější kontroly druhého stupně pro příslušný hospodářský rok a zvýší četnost kontrol druhého stupně u dotyčných organizací producentů (nebo jejich sdružení) během následujícího hospodářského roku.
ODDÍL 2 Náhrady a sankce
Článek 25
Náhrady
Příslušná organizace producentů, nezávislí producenti nebo příjemci stažených produktů nahrazují neoprávněně vyplacené vyrovnávací platby včetně úroků, zejména pokud:
a) produkty nenabízené k prodeji nebyly dány k odbytu podle článku 30 nařízení (ES) č. 2200/96;
b) odbyt produktů nenabízených k prodeji způsobí závažné škody na životním prostředí a/nebo nedodržuje rámcové podmínky podle článku 22 tohoto nařízení.
Používaná úroková sazba se stanoví v souladu s vnitrostátními předpisy a není nižší než úroková sazba obecně platná pro náhrady podle vnitrostátních předpisů.
Článek 26
Peněžité sankce
1. Jsou-li po oznámení podle článku 6 a kontrole podle článku 23 zjištěny nesrovnalosti s ohledem na normy podle článku 2 nařízení (ES) č. 2200/96 nebo minimální požadavky na jakost uvedené v příloze I tohoto nařízení, je příjemce/žadatel povinen:
a) zaplatit částku neoprávněně vyžádané vyrovnávací platby stanovenou na základě množství stažených produktů, které neodpovídají normám nebo minimálním požadavkům, jsou-li tato množství menší než 10 % množství oznámených podle článku 6 tohoto nařízení;
b) zaplatit dvojnásobnou částku neoprávněně vyžádané vyrovnávací platby stanovenou na základě množství stažených produktů, které neodpovídají normám nebo minimálním požadavkům, jsou-li tato množství v rozmezí od 10 % do 25 % množství oznámených podle článku 6 tohoto nařízení;
c) zaplatit částku vyrovnávací platby pro celé množství oznámené podle článku 6 tohoto nařízení, jestliže množství stažených produktů, které neodpovídají normám nebo minimálním požadavkům, přesahují 25 % oznámeného množství.
2. Jsou-li zjištěny nesrovnalosti při používání tohoto nařízení, je příjemce/žadatel s výjimkou případů zřejmého omylu povinen:
a) je-li již vyrovnávací platba vyplacena, kromě náhrady podle článku 25:
i) zaplatit částku odpovídající neoprávněně vyplacené částce v případech podvodu;
ii) zaplatit 50 % neoprávněně vyplacené částky v ostatních případech;
b) v případech, kdy byly žádosti o vyrovnávací platbu podány podle článku 7, ale vyrovnávací platba nebyla vyplacena:
i) zaplatit neoprávněně vyžádanou vyrovnávací platbu v případech podvodu;
ii) zaplatit 50 % neoprávněně vyžádané částky v ostatních případech.
Článek 27
Dodatečné sankce
1. Jsou-li při kontrolách v souladu s články 23 a 24 zjištěny nesrovnalosti způsobené příjemci stažených produktů, použijí se tato ustanovení:
a) Schválení příjemců podle článku 10 a čl. 20 odst.
2 se odnímá. Toto opatření se provádí okamžitě a platí nejméně pro jeden hospodářský rok a může být prodlouženo podle závažnosti příslušné nesrovnalosti.
Instituce a zařízení podle článku 11 nemohou v následujícím hospodářském roce využívat bezplatného rozdělování.
b) Příjemci podle článků 18, 19 a 20 jsou vyloučeni z používání příslušných článků nejméně na jeden hospodářský rok a toto opatření může být prodlouženo podle závažnosti příslušné nesrovnalosti.
c) Příjemci produktů stažených z trhu jsou povinni nahradit hodnotu přijatých produktů stanovenou v souladu s čl. 3 odst. 4 nařízení (ES) č. 1433/2003, přijaté částky na krytí nákladů na třídění a balení a nákladů na přepravu, včetně úroků pro dobu mezi přijetím produktů a náhradou příjemcem.
2. V případě úmyslného nebo nepravdivého prohlášení způsobeného nedbalostí zbaví členský stát organizace producentů nároku na vyrovnávací platbu Společenství za stažení a na provádění stažení podle čl. 15 odst. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 2200/96 na jeden až pět hospodářských roků následujících po hospodářském roce, ve kterém je nesrovnalost zjištěna, podle závažnosti této nesrovnalosti.
Článek 28
Platba částek
Nahrazené částky s úroky a sankce jsou převáděny na příslušnou platební agenturu a odečítány z výdajů financovaných EZOZF.
Článek 29
Vnitrostátní ustanovení
Články 23 až 28 se použijí, aniž jsou dotčena opatření, která členské státy považují za nezbytná pro zajištění dodržování hlavy IV a článku 15 nařízení (ES) č. 2200/96, a ostatní sankce stanovené podle článku 48 uvedeného nařízení.
KAPITOLA V PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 30
Přechodná ustanovení
1. Odchylně od článku 4 představuje hospodářský rok 2004/05 tato období:
a) pro melouny a vodní melouny od 1. dubna 2004 do 31. prosince 2004;
b) pro květák, meruňky, nektarinky, broskve a stolní hrozny od 1. května 2004 do 31. prosince 2004;
c) pro hrušky od 1. června 2004 do 31. července 2005;
d) pro jablka od 1. července 2004 do 31. července 2005;
e) pro citróny od 1. června 2004 do 30. září 2005.
2. Pro hospodářské roky 2002/03 a 2003/04 odpovídá příslušné tříleté období podle článku 5 hospodářským rokům 2002/03, 2003/04 a 2004/05.
Článek 31
Zrušení
Nařízení (ES) č. 659/97 a (ES) č. 1492/97 se zrušují.
Použitelnost článku 7 nařízení (ES) č. 659/97 však končí dnem 1. července 2004.
Odkazy na zrušená nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze VI.
Článek 32
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 104/2004
ze dne 22. ledna 2004,
kterým se stanoví pravidla organizace a složení odvolacího senátu Evropské agentury pro bezpečnost letectví
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1592/2002 ze dne 15. července 2002 o společných pravidlech v oblasti civilního letectví a o zřízení Evropské agentury pro bezpečnost letectví [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1701/2003 [2], a zejména na čl. 31 odst. 3 a čl. 32 odst. 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením (ES) č. 1592/2002 se zmocňuje Evropská agentura pro bezpečnost letectví (dále jen "agentura"), aby rozhodovala v oblasti osvědčování letové způsobilosti a environmentálního osvědčení, vyšetřování podniků a hrazení příslušných poplatků a plateb; dále se jím zřizuje odvolací senát, u něhož se lze proti těmto rozhodnutím agentury odvolat.
(2) Podle článků 31 a 32 nařízení (ES) č. 1592/2002 je Komise zmocněna přijmout podrobná pravidla týkající se počtu odvolacích senátů, přidělování úkolů, požadované kvalifikace členů jednotlivých senátů, pravomocí jednotlivých členů v přípravné fázi rozhodování a hlasovacích podmínek.
(3) Očekává se, že počet odvolání bude poměrně omezený, dokud nebude nařízení (ES) č. 1592/2002 změněno tak, aby zahrnovalo též letový provoz a vydávání licencí posádek.
(4) Senát přezkoumává otázky, pro které je zejména nutná vysoká úroveň obecných technických zkušeností v oblasti osvědčování; nicméně je nutné, aby v čele senátu stál právnicky kvalifikovaný člen s uznávanými zkušenostmi v oblasti práva Společenství a mezinárodního práva.
(5) Aby se usnadnilo projednávání a vyřizování odvolání, měl by být pro každou věc jmenován zpravodaj, který by byl mimo jiné odpovědný za přípravu písemného styku se stranami a za vypracování návrhů rozhodnutí.
(6) Aby se zajistilo hladké a účinné fungování odvolacího senátu, měl by mít tento orgán k dispozici kancelář s pracovníky pověřenými výkonem veškerých podpůrných funkcí, které nezahrnují uvážení v oblasti právní či technické.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného čl. 54 odst. 3 nařízení (ES) č. 1592/2002,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Počet senátů
K rozhodování o odvoláních proti rozhodnutím uvedeným v článku 35 nařízení (ES) č. 1592/2002 se zřizuje odvolací senát.
Článek 2
Kvalifikace členů
1. Odvolací senát se skládá ze dvou členů s technickou kvalifikací a jednoho člena s kvalifikací právnickou, který je jeho předsedou.
2. Členové s technickou kvalifikací a jejich náhradníci musí mít dokončené vysokoškolské vzdělání nebo rovnocennou kvalifikaci a musí mít značnou odbornou zkušenost v oblasti osvědčování v jednom nebo více oborech uvedených v příloze tohoto nařízení.
3. Člen s právnickou kvalifikací a jeho náhradník musí mít dokončené vysokoškolské právnické vzdělání a uznávané zkušenosti v oblasti práva Společenství a mezinárodního práva.
Článek 3
Pravomoci předsedy
1. Odvolací senát svolává jeho předseda.
Zajišťuje kvalitu a jednotnost rozhodnutí senátu.
2. Předseda určí jednoho z členů senátu, aby posoudil odvolání jako zpravodaj.
Článek 4
Úloha zpravodaje
1. Zpravodaj provede předběžné posouzení odvolání.
2. Zpravodaj zajistí projednání a výměnu informací s účastníky řízení.
K tomuto účelu
a) podle pokynů předsedy senátu připravuje sdělení stranám,
b) sděluje veškeré nedostatky, jež má strana řízení napravit,
c) v souladu s čl. 39 odst. 2 nařízení (ES) č. 1592/2002 stanoví přiměřené procesní lhůty a
d) jménem senátu podepisuje všechna sdělení.
3. Zpravodaj připravuje interní zasedání senátu a ústní část řízení.
4. Zpravodaj vypracuje návrh rozhodnutí.
Článek 5
Kancelář odvolacího senátu
1. Výkonný ředitel přidělí odvolacímu senátu kancelář.
Pracovníci kanceláře se neúčastní činností agentury, které se týkají rozhodnutí, jež mohou být předmětem odvolání.
2. Úkolem pracovníků kanceláře je zejména
a) vedení rejstříku, parafovaného předsedou, do nějž jsou chronologicky zapisována všechna odvolání a související písemnosti;
b) přijímání, předávání a úschovu písemností;
c) výkon dalších podpůrných funkcí pro odvolací senát, které nezahrnují právní ani technické uvážení, zejména pokud jde o zastupování, předkládání překladů a oznamování;
d) předkládání zprávy předsedovi senátu o formální přípustnosti každého nově podaného odvolání;
e) případné vypracování zápisu ústních částí řízení.
Článek 6
Porady
1. Porad se účastní pouze členové senátu; předseda senátu však může povolit účast jiným úředníkům, například pracovníkům kanceláře nebo tlumočníkům.
Porady jsou tajné.
2. Při poradách členů senátu se nejprve vyslechne stanovisko zpravodaje a jako poslední stanovisko předsedy.
Článek 7
Hlasovací podmínky a pořadí hlasování
1. Odvolací senát rozhoduje většinou hlasů svých členů.
V případě rovnosti rozhoduje hlas předsedy senátu.
2. Je-li zapotřebí hlasovat, hlasuje se v pořadí uvedeném v čl. 6 odst. 2. Zdržení se hlasování není dovoleno.
Článek 8
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 118/2004
ze dne 23. ledna 2004,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2419/2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro integrovaný administrativní a kontrolní systém pro některé režimy podpor Společenství zavedený nařízením Rady (EHS) č. 3508/92
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3508/92 ze dne 27. listopadu 1992 o zavedení integrovaného administrativního a kontrolního systému pro některé režimy podpor Společenství [1], a zejména na článek 12 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě zkušeností získaných při používání pravidel o správních kontrolách podle nařízení Komise (ES) č. 2419/2001 [2] je třeba vnést určitá objasnění, pokud jde o druh kontrol, které se mají provádět a o opatření, která se musejí učinit v případě pochybností po křížových kontrolách.
(2) Pokud jde o analýzu rizik, je nutné vnést určitá objasnění a doplňující prvky do odběru vzorků.
(3) Je třeba více propracovat stávající pravidla o dálkovém průzkumu obsažená v nařízení (ES) č. 2419/2001, aby se zajistilo jeho řádné používání při provádění kontrol členskými státy.
(4) Na základě zkušeností je nutné pozměnit ustanovení o načasování a věcném obsahu kontrol na místě týkajících se prémií na skot, aby se zajistil vyvážený a jednotný přístup.
(5) Vzhledem k tomu, že ovce a kozy musejí být někdy během retenčního období nahrazeny, je třeba přizpůsobit platné předpisy týkající se těchto zvířat skutečnému stavu, aby se zabránilo nepřiměřeným sankcím pro některé zemědělce chovající jak ovce, tak kozy.
Lhůty pro nahrazení, zápis nahrazení do registru a informování příslušného orgánu o nahrazení musejí být stanoveny na základě délky retenčního období a nutnosti účinných kontrol.
(6) Na ochranu finančních zájmů Společenství obsahuje nařízení (ES) č. 2419/2001 v hlavě IV ustanovení o snížení nebo vyloučení podpory poskytované Společenstvím v případě nesrovnalostí.
Některá z těchto ustanovení musejí být změněna, aby se zajistilo, že snížení a vyloučení jsou vždy přísně odstupňovaná podle závažnosti nesrovnalosti.
(7) Nařízení (ES) č. 2419/2001 zavedlo pravidla o promlčení při vymáhání neoprávněně vyplacených plateb.
Tato pravidla by měla být za určitých okolností použitelná i na žádosti o podporu týkající se hospodářských let anebo prémiových období, které začaly před 1. lednem 2002.
(8) Nařízení (ES) č. 2419/2001 musí být tedy změněno.
(9) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru fondu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2419/2001 se mění takto:
1. Článek 16 se nahrazuje tímto:
"Článek 16
Křížové kontroly
1. Správní kontroly uvedené v čl. 8 odst. 1 nařízení (EHS) č. 3508/92 umožňují automatické zjišťování nesrovnatelností pomocí počítačových prostředků a zahrnují zejména:
a) křížové kontroly vykázaných zemědělských pozemků a zvířat, jejichž účelem je zabránit nepřípustnému několikanásobnému poskytování stejné podpory v rámci téhož kalendářního nebo hospodářského roku a zamezit jakýmkoli nepřípustným kumulacím podpor poskytovaných v rámci režimů podpory Společenství, které zahrnují prohlášení ploch podle článku 9a nařízení (EHS) č. 3508/92;
b) křížové kontroly pomocí počítačové databáze, nebo v případě žádostí o podporu "na plochu". jinými počítačovými prostředky, k ověření oprávněnosti pro poskytnutí podpory.
2. V případě nesrovnalostí vyplývající z křížových kontrol následuje jakékoli jiné vhodné správní řízení a případně kontrola na místě.".
2. Článek 19 se nahrazuje tímto:
"Článek 19
Výběr žádostí pro kontrolu na místě
1. Zemědělce, u kterých bude provedena kontrola na místě, vybere příslušný orgán na základě analýzy rizik a prvku reprezentativnosti podaných žádostí o podporu.
Účinnost parametrů analýzy rizik použitých v předchozích letech se každoročně vyhodnocuje.
K zajištění prvku reprezentativnosti vyberou členské státy náhodně 20 % až 25 % z minimálního počtu zemědělců, u nichž bude provedena kontrola na místě podle čl. 18 odst. 1.
2. Analýza rizik vezme v úvahu:
a) částku podpory;
b) počet zemědělských pozemků a plochu nebo počet zvířat, na něž je podpora požadována;
c) změny oproti předchozímu roku;
d) výsledky kontrol z předchozích let;
e) případy porušení nařízení (ES) č. 1760/2000;
f) zemědělce, kteří se pohybují bezprostředně nad nebo pod horní hranicí nebo limitem pro poskytnutí podpory;
g) nahrazení zvířat podle článku 37;
h) další faktory, které stanoví členské státy.
3. Příslušný orgán vede záznamy o důvodech pro výběr každého zemědělce pro kontrolu na místě.
Inspektor provádějící kontrolu na místě o tom bude informován před zahájením kontroly na místě.".
3. V článku 22 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Plochy zemědělských pozemků budou určeny vhodnými prostředky, které stanoví příslušný orgán, a které zajistí přesnost měření, která přinejmenším odpovídá přesnosti, jaká se vyžaduje pro úřední měření podle vnitrostátních pravidel.
Příslušný orgán může stanovit přípustnou odchylku, která nesmí přesáhnout buď 5 % plochy zemědělského pozemku, nebo nárazníkovou zónu o šířce 1,5 m po obvodu zemědělského pozemku.
Maximální odchylka na jeden zemědělský pozemek, vyjádřená v absolutních hodnotách, však nesmí překročit 1 ha."
4. Článek 23 se nahrazuje tímto:
"Článek 23
Dálkový průzkum
1. Namísto tradičních kontrol mohou členské státy kontrolovat výběrový soubor uvedený v čl. 18 odst. 1 písm. a) za podmínek stanovených v tomto článku dálkovým průzkumem. Případně se použijí články 17, 18, 19 a 20, první věta článku 21 a článek 22.
2. Zóny, které mají být kontrolovány prostřednictvím dálkového průzkumu budou vybrány na základě analýzy rizik nebo náhodně.
V případě výběru na základě analýzy rizik vezmou členské státy v úvahu příslušné rizikové faktory, zejména:
a) jejich finanční význam vzhledem k podpoře Společenství;
b) skladbu žádostí o podporu;
c) strukturu systémů zemědělských pozemků a složitost zemědělské krajiny;
d) nedostatek krytí v předchozích letech;
e) technická omezení účinného používání dálkového průzkumu při vymezení zóny;
f) výsledky kontrol z předchozích let.
3. Kontroly na místě prostřednictvím dálkového průzkumu se vztahují:
- buď na všechny žádosti o podporu, u kterých se nejméně 80 % plochy, na niž je požadována podpora v rámci režimů uvedených v čl. 1 odst. 1 nařízení (EHS) č. 3508/92, nachází v dotyčné zóně,
- nebo na žádosti o podporu, které budou vybrány příslušnými orgány podle čl. 19 odst. 2.
Žádosti o podporu vybrané náhodně podle čl. 19 odst. 1 mohou být kontrolovány dálkovým průzkumem.
4. Pokud byl zemědělec v souladu s odstavcem 3 vybrán pro kontrolu na místě, podléhá nejméně 80 % plochy, na kterou žádá o podporu v rámci režimů uvedených v čl. 1 odst. 1 nařízení (EHS) č. 3508/92, kontrole na místě prostřednictvím dálkového průzkumu.
5. Pokud členský stát využije možnosti provádět kontroly na místě prostřednictvím dálkového průzkumu, postupuje následovně:
a) provede fotointerpretaci družicových nebo leteckých snímků všech zemědělských pozemků, které mají být podle odstavce 4 kontrolovány, s cílem stanovit pokrytí půdy a změřit plochy;
b) provede fyzickou prohlídku všech zemědělských pozemků, u nichž fotointerpretace neumožňuje ověřit správnost údajů ke spokojenosti příslušného orgánu.
6. Dodatečné kontroly uvedené v čl. 18 odst. 2 musejí být provedeny prostřednictvím tradičních kontrol na místě, pokud je již nelze v daném roce provést prostřednictvím dálkového průzkumu.".
5. V článku 24 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. U jiných režimů podpor než jsou režimy uvedené v čl. 4 odst. 6 a v článku 11 nařízení (ES) č. 1254/1999 musí být nejméně 60 % z minimálního počtu kontrol na místě stanoveného v poslední větě čl. 18 odst. 1 písm. b) prováděno po celé retenční období dotyčného režimu podpor. Zbývající procento kontrol na místě se provádí po celé retenční období jednoho z těchto režimů podpor.".
6. V čl. 32 odst. 2 se druhý pododstavec nahrazuje tímto: "Pokud rozdíl činí více než 50 %, je zemědělec rovněž vyloučen z poskytování podpory do výše částky, která odpovídá rozdílu mezi vykázanou plochou a plochou zjištěnou podle čl. 31 odst. 2. Tato částka se vyrovná z plateb podpory podle kteréhokoli režimu podpory uvedeného v čl. 1 odst. 1 nařízení (EHS) č. 3508/92, na něž má zemědělec nárok v souvislosti se žádostmi, které podá v průběhu tří kalendářních let následujících po kalendářním roce zjištění. Pokud částka nemůže být plně vyrovnána z těchto plateb podpor, zůstatek se zruší.".
7. V článku 33 se druhý pododstavec nahrazuje tímto: "Kromě toho, činí-li tento rozdíl více než 20 % zjištěné plochy, je zemědělec rovněž vyloučen z poskytování podpory do výše částky, která odpovídá rozdílu mezi vykázanou plochou a plochou zjištěnou podle čl. 31 odst. 2. Tato částka se vyrovná z plateb podpory podle kteréhokoli režimu podpory uvedených v čl. 1 odst. 1 nařízení (EHS) č. 3508/92, na něž má zemědělec nárok v souvislosti se žádostmi, které podá v průběhu tří kalendářních let následujících po kalendářním roce zjištění. Pokud částka nemůže být plně vyrovnána z těchto plateb podpor, zůstatek se zruší.".
8. V článku 34 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Pokud rozdíl mezi vykázanou plochou a plochou zjištěnou podle čl. 31 odst. 2 činí více než 50 %, je zemědělec v rámci žádostí o podporu, které podá v průběhu tří kalendářních let následujících po kalendářním roce zjištění, rovněž vyloučen ve vztahu ke krmné ploše, která odpovídá rozdílu mezi vykázanou a zjištěnou plochou. Pokud částka odpovídající ploše, která má být vyloučena, nemůže být plně vyrovnána během tohoto období, zůstatek se zruší.".
9. V článku 37 se vkládají nové odstavce, které znějí:
"3. Pokud zemědělec žádá o podporu jak pro ovce, tak pro kozy a výše vyplácené podpory je stejná, lze ovci nahradit kozou a naopak.
Ovce a kozy, na něž je požadována podpora podle článku 4 nařízení (ES) č. 2529/2001, mohou být během retenčního období nahrazeny v mezích stanovených v tom článku beze ztráty nároku na platbu podpory, která byla předmětem žádosti.
4. Nahrazení podle odstavce 3 se musí uskutečnit do deseti dnů po události, která činí nahrazení nezbytné, a musí být zaznamenána do registru nejpozději do tří dnů ode dne, kdy byla uskutečněna.
Příslušný orgán, u kterého byla podána žádost o podporu, musí být informován do pěti pracovních dnů po nahrazení.".
10. Článek 38 se mění takto:
a) v odstavci 2 se třetí pododstavec nahrazuje tímto: "Pokud procento stanovené podle odstavce 3 činí více než 50 %, je zemědělec navíc rovněž vyloučen z poskytování podpory do výše částky, která odpovídá rozdílu mezi počtem vykázaných zvířat a počtem zvířat zjištěných v souladu s čl.
3. Tato částka se vyrovná z plateb v rámci režimů podpory skotu, na které má zemědělec nárok v souvislosti se žádostmi, které podá v průběhu tří kalendářních let následujících po kalendářním roce zjištění.
Pokud částka nemůže být plně vyrovnána z těchto plateb podpor, zůstatek se zruší.";
b) v odstavci 4 se druhý pododstavec nahrazuje tímto: "Pokud je rozdíl zjištěný podle třetího pododstavce vyšší než 20 %, je zemědělec navíc rovněž vyloučen z poskytování podpory až do výše částky, která odpovídá rozdílu mezi počtem vykázaných zvířat a počtem zvířat zjištěných v souladu s čl.
3. Tato částka se vyrovná z plateb v rámci režimů podpory skotu, na které má zemědělec nárok v souvislosti se žádostmi, které podá v průběhu tří kalendářních let následujících po kalendářním roce zjištění.
Pokud částka nemůže být plně vyrovnána z těchto plateb podpor, zůstatek se zruší.".
11. Článek 39 se mění takto:
a) v odstavci 1 se na konec prvního pododstavce doplňuje věta, která zní: "Částka, o kterou má být podpora snížena, však nesmí činit více než 20 % celkové částky, na kterou má zemědělec nárok.";
b) v odstavci 2 se vysvětlení symbolu "b" ve vzorci nahrazuje tímto:
"b = počet skotu, který se nachází v podniku v okamžiku kontroly na místě; tento počet nesmí být nižší než 1."
12. V článku 40 se doplňuje odstavec 7, který zní:
"7. Pokud u zemědělců chovajících jak ovce, tak kozy, na které existuje nárok na prémii ve stejné výši, kontrola na místě objeví rozdíl ve složení stáda, pokud jde o počet zvířat na jednotlivý druh, lze tato zvířata považovat za zvířata téže skupiny."
13. V hlavě VI se vkládá článek 52a, který zní:
"Článek 52a
Promlčení u žádostí o podporu vztahujících se k hospodářským rokům a prémiovým obdobím, které začaly před 1. lednem 2002
Odchylně od čl. 54 odst. 2 a bez dotčení příznivějších pravidel o promlčení stanovených členskými státy se čl. 49 odst. 5 použije též na žádosti o podporu vztahující se k hospodářským rokům a prémiovým obdobím, které začaly před 1. lednem 2002, ledaže byl příjemce již před 1. únorem 2004 příslušným orgánem upozorněn, že příslušná platba byla vyplacena neoprávněně.".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 134/2004
ze dne 27. ledna 2004,
kterým se stanoví standardní poplatek za podnikový výkaz zemědělské účetní datové sítě pro účetní období 2004
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady č. 79/65/EHS ze dne 15. června 1965 o založení zemědělské účetní datové sítě pro sběr údajů o příjmech a o hospodářské činnosti zemědělských podniků v Evropském hospodářském společenství [1],
s ohledem na nařízení Komise (EHS) č. 1915/83 ze dne 13. července 1983, kterým se stanoví prováděcí pravidla k vedení účetnictví pro stanovení příjmu zemědělských podniků [2], a zejména na čl. 5 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 5 odst. 1 nařízení (EHS) č. 1915/83 stanoví, že Komise zaplatí členskému státu standardní poplatek za každý řádně vyplněný podnikový výkaz, který jí byl předán ve lhůtě uvedené v článku 3 uvedeného nařízení.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 113/2003 [3] stanoví výši standardního poplatku za podnikový výkaz pro účetní období 2003 na 138 eur.
Celkový vývoj nákladů a jeho vliv na náklady na vyplnění podnikového výkazu odůvodňuje přezkoumání poplatku.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru Společenství pro zemědělskou účetní datovou síť,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní poplatek uvedený v čl. 5 odst. 1 nařízení (EHS) č. 1915/83 činí 140 eur.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 135/2004
ze dne 27. února 2004,
kterým se doplňuje příloha nařízení (ES) č. 2400/96 o zápisu určitých názvů do Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení (Fraise du Périgord a Queso de Valdeón)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [1], a zejména na čl. 6 odst. 3 a 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 5 nařízení (EHS) 2081/92 zaslala Francie Komisi žádost o zápis názvu "Fraise du Périgord" jako chráněného zeměpisného označení a Španělsko zaslalo Komisi žádost o zápis názvu "Queso de Valdeón" jako chráněného zeměpisného označení.
(2) V souladu s čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení bylo shledáno, že žádosti splňují všechny požadavky uvedeného nařízení, a zejména že byly uvedeny všechny údaje požadované podle článku 4 uvedeného nařízení.
(3) Po zveřejnění názvů uvedených v příloze tohoto nařízení v Úředním věstníku Evropské unie [2] neobdržela Komise žádnou námitku ve smyslu článku 7 nařízení (EHS) č. 2081/92.
(4) Tyto názvy by tedy měly být zapsány do "Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení" a měly by být proto v rámci Společenství chráněny jako chráněná zeměpisná označení.
(5) Příloha tohoto nařízení doplňuje přílohu nařízení Komise (ES) č. 2400/96 [3],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Názvy uvedené v příloze tohoto nařízení se doplňují do přílohy nařízení (ES) č. 2400/96 a zapisují se podle čl. 6 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2081/92 do "Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení" jako chráněná zeměpisná označení (CHZO).
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 136/2004
ze dne 22. ledna 2004,
kterým se stanoví postupy veterinárních kontrol produktů dovážených ze třetích zemí na stanovištích hraniční kontroly Společenství
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství [1], a zejména na čl. 3 odst. 5, čl. 4 odst. 5, čl. 5 odst. 4, čl. 8 odst. 7, čl. 16 odst. 3 a čl. 19 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Původní předpisy pro veterinární kontroly produktů dovážených do Společenství ze třetích zemí byly stanoveny ve směrnici Rady 90/675/EHS [2], která byla zrušena a nahrazena směrnicí 97/78/ES.
(2) Na základě zkušeností získaných od přijetí směrnice 90/675/EHS byly směrnicí 97/78/ES zavedeny některé změny postupů.
Rozhodnutí Komise 93/13/EHS ze dne 22. prosince 1992, kterým se stanoví postupy veterinární kontroly produktů dovážených ze třetích zemí na stanovištích hraniční kontroly Společenství [3], naposledy pozměněné rozhodnutím 2003/279/ES [4], bylo přijato na základě první směrnice a mělo by tedy být aktualizováno.
(3) Osvědčení vydávané po provedení veterinárních kontrol, v současnosti obsažené v příloze B rozhodnutí 93/13/EHS, by mělo být pozměněno, aby odpovídalo změnám postupů pro zásilky, které vyhovují předpisům Společenství, i pro zásilky, které těmto předpisům nevyhovují, ať již pro dovoz do Společenství, nebo pro tranzit Společenstvím.
(4) Prováděcí pravidla pro používání tohoto osvědčení jsou stanovena v rozhodnutí Komise 2000/208/ES ze dne 24. února 2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla ke směrnici Rady 97/78/ES, pokud jde o přepravu produktů živočišného původu z jedné třetí země do jiné třetí země po silnici pouze přes území Evropského společenství [5], a rozhodnutí Komise 2000/571/ES ze dne 8. září 2000, kterým se stanoví metodyveterinárních kontrol produktů ze třetích zemí určených pro svobodná celní pásma, svobodné celní sklady, celní sklady nebo pro provozovatele zásobující prostředky přeshraniční námořní dopravy [6].
(5) Je však třeba stanovit zvláštní předpisy pro praktické zacházení s osvědčením v situacích, kdy zásilky na stanovišti hraniční kontroly projdou veterinární prohlídkou, ale z daňových důvodů zůstávají nějakou dobu pod celním dohledem.
V těchto případech je třeba vytvořit systém, který umožňuje vysledovatelnost, a objasnit doklady, které musí doprovázet zásilku.
(6) Pro řádné fungování systému veterinárních kontrol na jednotném trhu je třeba všechny údaje související s produktem shrnout do jediného dokladu jednotného vzoru, aby byly omezeny obtíže jazykových rozdílností v různých členských státech.
(7) Zvláštní ustanovení harmonizovaného odběru vzorků a laboratorních zkoušek u různých druhů produktů budou předmětem pozdějších prováděcích rozhodnutí, ale prozatím by se měly nadále používat vnitrostátní předpisy, s výjimkou případů zvláštních ochranných opatření.
(8) Zkušenost ukazuje, že je zásadně důležité mít k dispozici spolehlivé zdroje informací o všech zásilkách, které vstupují do Společenství, aby byly omezeny podvody a obcházení kontrol.
Hlavním rysem tohoto postupu získávání informací je kontrola manifestů, která je však velmi rozsáhlým a časově náročným úkolem, který by měl být pokud možno automatizován elektronickými prostředky.
(9) Vedle efektivního získávání příslušných informací u všech vhodných hospodářských subjektů by měl mít příslušný orgán možnost přístupu do dotyčných databází celních orgánů.
Do tohoto systému databází by měly být začleněny všechny hospodářské subjekty, aby byla zajištěna dostupnost aktualizovaných informací všech zúčastněných.
(10) Některé rostlinné produkty představující riziko šíření infekčních nebo nakažlivých chorob zvířat by měly být podrobeny veterinárním kontrolám.
Seznam těchto produktů by měl být sestaven společně se seznamem třetích zemí nebo částí těchto zemí, ze kterých mohou být tyto produkty vyváženy do Společenství.
(11) Pro malá množství produktů živočišného původu, které cestující dovážejí ze třetích zemí pro svou osobní spotřebu, mohou být uděleny výjimky z postupů veterinárních kontrol.
Na některé z těchto produktů se vztahují ochranná opatření v souladu s rozhodnutím Komise 2002/995/ES ze dne 9. prosince 2002, kterým se stanoví prozatímní ochranná opatření týkající se dovozu produktů živočišného původu pro osobní spotřebu [7].
Odkaz na tato opatření by měl být zachován až do přijetí trvalých předpisů v tomto odvětví.
(12) Opatření tohoto nařízení nahrazují opatření stanovená v rozhodnutí 93/13/EHS a toto rozhodnutí by tedy mělo být zrušeno.
(13) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Veterinární kontroly
1. Kontroly dokladů podle čl. 4 odst. 3 směrnice 97/78/ES se provádějí v souladu s přílohou I tohoto nařízení.
2. Laboratorní kontroly a analýzy úředních vzorků podle čl. 4 odst. 4 písm. b) směrnice 97/78/ES se provádějí v souladu s přílohou II tohoto nařízení.
Článek 2
Oznamování příjezdu produktů prostřednictvím společného veterinárního vstupního dokladu
1. Před fyzickým příjezdem zásilky na území Společenství osoba odpovědná za náklad oznámí příjezd produktů veterinárnímu personálu stanoviště hraniční kontroly, na kterém mají být produkty kontrolovány, s použitím společného veterinárního vstupního dokladu (SVVD) podle přílohy III.
2. SVVD se vydává v souladu s obecnými pravidly pro vydávání osvědčení podle příslušných předpisů Společenství.
3. SVVD se vystavuje v originále a kopiích podle pokynů příslušného orgánu, aby vyhovoval požadavkům tohoto nařízení.
Osoba odpovědná za náklad vyplní část 1 SVVD a předá jej veterinárnímu personálu stanoviště hraniční kontroly.
4. Aniž jsou dotčeny odstavce 1 a 3, mohou být informace uvedené v SVVD se souhlasem příslušných orgánů, které se zabývají dotyčnou zásilkou, oznámeny předem prostřednictvím telekomunikačních nebo jiných systémů elektronického přenosu dat.
V tomto případě musí informace poskytnuté v elektronické podobě odpovídat informacím, které mají být uvedeny v části 1 vzoru SVVD.
Článek 3
Postup po provedení veterinárních kontrol
1. Po provedení veterinárních kontrol podle článku 4 směrnice 97/78/ES vyplní příslušný úřední veterinární lékař stanoviště hraniční kontroly část 2 SVVD.
Pro veterinární schválení zásilky je SVVD podepsán tímto úředním veterinárním lékařem nebo jiným úředním veterinárním lékařem pracujícím pod jeho dohledem.
V případě stanovišť hraniční kontroly, která kontrolují dovoz ryb v souladu s rozhodnutím Komise 93/352/EHS [8], může úkoly úředního veterinárního lékaře, včetně vyplňování a podpisu SVVD, převzít určený zástupce orgánu.
2. Originál SVVD pro zásilky, které byly veterinárně odbaveny, je společně tvořen řádně vyplněnými a podepsanými částmi 1 a 2.
3. Úřední veterinární lékař nebo osoba odpovědná za náklad informuje celní orgány stanoviště hraniční kontroly o veterinárním schválení zásilky podle odstavce 1 předložením originálu SVVD nebo elektronickými prostředky.
- Po skončení celního odbavení [9] doprovází originál SVVD zásilku do prvního zařízení určení.
- Úřední veterinární lékař na stanovišti hraniční kontroly si ponechá kopii SVVD.
- Úřední veterinární lékař předá kopii SVVD osobě odpovědné za náklad.
4. Úřední veterinární lékař uchová originál veterinárního osvědčení nebo dokladů vystavených třetí zemí a doprovázejících zásilku a kopii SVVD nejméně po dobu tří roků. Avšak v případě zásilek produktů v tranzitu nebo pro skladování ve skladu schváleném podle čl. 12 odst. 4 nebo článku 13 směrnice 97/78/ES, které jsou určeny pro konečná místa určení vně Společenství, zásilku nadále doprovázejí originály dovozních veterinárních dokladů a stanoviště hraniční kontroly si ponechá pouze kopie těchto dokladů.
Článek 4
Postup pro veterinárně odbavené zásilky produktů, které jsou dosud pod celním dohledem
1. Pro zásilky produktů, které byly veterinárně odbaveny na stanovišti hraniční kontroly podle čl. 3 odst. 1, ale které zůstávají pod celním dohledem a do volného oběhu jsou propuštěny později, použije se postup uvedený v odstavcích 2, 3 a 4.
2. Originál SVVD doprovází zásilku, která zůstává pod celním dohledem, jedním nebo více zařízeními do doby, než osoba odpovědná za náklad požádá o celní odbavení.
3. Pro první celní odbavení předloží osoba odpovědná za náklad originál SVVD celnímu útvaru příslušnému pro zařízení, kde se zásilka nachází.
Se svolením příslušného orgánu tak rovněž může učinit elektronickou cestou.
4. Při žádosti o celní odbavení podle odstavce 3 provozovatel zařízení:
a) si ponechá kopii SVVD doprovázejícího zásilku;
b) zaznamená datum přijetí zásilky a
c) zaznamená datum celního odbavení nebo data tohoto odbavení, je-li zásilka rozdělena na části podle článku 5.
Článek 5
Postup při rozdělení zásilek pod celním dohledem na části
1. Je-li zásilka podle čl. 4 odst. 1 rozdělena na části, originál SVVD je předložen příslušným celním orgánům příslušným pro zařízení, kde je zásilka rozdělena. Kopie SVVD zůstává v zařízení, kde je zásilka rozdělena.
2. Příslušný orgán pro zařízení podle odstavce 1 může vydat ověřenou kopii originálu SVVD, která doprovází každou část zásilky a ve které jsou uvedeny údaje o změněném množství nebo změněné hmotnosti.
Příslušný orgán může provozovateli zařízení, kde je zásilka rozdělena, uložit povinnost uchovávat záznamy, aby byla zajištěna vysledovatelnost různých částí zásilky.
Záznamy a kopie SVVD musí být uchovávány po dobu tří let.
Článek 6
Koordinace s ostatními zúčastněnými orgány
Aby bylo zajištěno, že všechny produkty živočišného původu dovážené do Společenství absolvují veterinární kontroly, příslušné orgány a úřední veterinární lékaři každého členského státu koordinují svou činnost se zúčastněnými orgány, aby získávali veškeré související informace o dovozu živočišných produktů.
Běží zejména o:
a) informace dostupné celním útvarům;
b) informace o manifestech plavidel, vlaků nebo letadel;
c) ostatní zdroje informací dostupné hospodářským subjektům silniční, železniční, vodní nebo letecké dopravy.
Článek 7
Přístup k databázím a integrace informačních systémů
Pro účely článku 6 má příslušný orgán přístup k databázím celních útvarů nebo příslušným částem těchto databází.
S výhradou přiměřené ochrany dat jsou informační systémy používané příslušným orgánem, pokud je to možné a kde je to vhodné, integrovány s informačními systémy celních útvarů a hospodářských subjektů, aby byl urychlen přenos informací.
Článek 8
Zvláštní pravidla pro produkty dovážené cestujícími v zavazadlech nebo zasílané jako malé zásilky jednotlivcům
1. Aniž jsou dotčeny zvláštní předpisy Společenství pro některé produkty, nevztahují se na produkty podle čl. 16 odst. 1 písm. a), b) a d) směrnice 97/78/ES systematické veterinární kontroly uvedené v kapitole 1 této směrnice, mají-li hmotnost menší než 1 kg a jsou-li určeny pro osobní spotřebu.
Tyto produkty se však smějí do Společenství dovážet pouze ze schválených třetích zemí nebo schválených částí třetích zemí.
2. Odstavec 1 se nedotýká ustanovení pro zdraví zvířat a veřejné zdraví příslušných předpisů Společenství.
3. Pro malá balení produktů živočišného původu dovážená do Dánska z Grónska a Faerských ostrovů pro přímou spotřebu jednotlivci je hmotnostní limit podle odstavce 1 stanoven na 5 kg.
4. Pro ryby ulovené při rekreačním rybolovu a dovážené do Finska a Švédska z Ruska v osobních zavazadlech cestujících pro přímou spotřebu jednotlivci je hmotnostní limit podle odstavce 1 stanoven na 15 kg nebo jednu rybu jakékoli hmotnosti.
Článek 9
Veterinární kontroly některých rostlinných produktů
1. Členské státy podrobí rostlinné produkty podle seznamu v příloze IV ze schválených zemí uvedených v příloze V kontrolám dokladů podle čl. 1 odst. 1 tohoto nařízení a případně laboratorním kontrolám podle čl. 1 odst. 2 tohoto nařízení a jiným fyzickým kontrolám uvedeným v příloze III směrnice 97/78/ES.
2. Požadavky směrnice 97/78/ES a tohoto nařízení se vztahují na všechny rostlinné produkty uvedené v příloze IV tohoto nařízení, které mohou zejména s ohledem na svůj původ a následné místo určení představovat riziko šíření infekčních nebo nakažlivých chorob zvířat.
Článek 10
Používání elektronického osvědčení
Vydávání, používání, přenášení a ukládání SVVD v různých situacích popsaných v tomto nařízení elektronickou cestou závisí na rozhodnutí příslušného orgánu.
Článek 11
Zrušení
Rozhodnutí 93/13/EHS se zrušuje.
Odkazy na zrušené rozhodnutí se považují za odkazy na toto nařízení.
Článek 12
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. března 2004.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 138/2004
ze dne 5. prosince 2003
o souhrnném zemědělském účtu ve Společenství
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 285 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Sledování a hodnocení společné zemědělské politiky vyžaduje srovnatelné, aktuální a spolehlivé informace o hospodářské situaci v zemědělství, zejména o vývoji důchodů v zemědělství.
(2) Souhrnný zemědělský účet je základním nástrojem analýzy hospodářské situace v zemědělství určité země, pokud je sestavován na základě jednotného souboru zásad.
Zemědělský účet rovněž představuje významný příspěvek k sestavování národních účtů.
(3) Souhrnný zemědělský účet se sestavuje podle základních pojetí a pravidel stanovených v nařízení Rady (ES) č. 2223/96 ze dne 25. června 1996 o Evropském systému národních a regionálních účtů ve Společenství [2].
(4) Nařízení Rady (ES) č. 322/97 ze dne 17. února 1997 o statistice Společenství [3] stanoví referenční rámec pro toto nařízení.
(5) Jelikož cíle navrhovaného kroku, tedy vytvoření společných statistických norem, které umožní tvorbu harmonizovaných údajů, nemůže být dosaženo uspokojivě naúrovni členských států, a proto lze vzhledem k rozsahu navrhovaného opatření tohoto cíle lépe dosáhnout na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku toto nařízení nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(6) Opatření nezbytná k provádění tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [4].
(7) Stálý výbor pro zemědělskou statistiku a Výbor pro statistické programy byly uvědomeny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
1. Toto nařízení zakládá souhrnný zemědělský účet ve Společenství (dále jen "SZÚ") stanovením
a) metodiky SZÚ (společných norem, definic, klasifikací a účetních pravidel) pro sestavování účtů na srovnatelném základě pro potřeby Společenství a pro předávání údajů podle článku 3;
b) lhůt pro předávání zemědělských účtů sestavených podle metodiky SZÚ.
2. Toto nařízení nezavazuje žádný členský stát k používání metodiky SZÚ při sestavování zemědělských účtů pro vlastní účely.
Článek 2
Metodika
1. Metodika SZÚ uvedená v čl. 1 odst. 1 písm. a) je obsažena v příloze I.
2. Metodika SZÚ se aktualizuje v souladu s postupem podle čl. 4 odst. 2.
Článek 3
Předávání Komisi
1. Členské státy předávají Komisi (Eurostatu) údaje stanovené v příloze II ve lhůtách uvedených pro každou tabulku.
2. První předání údajů se uskuteční v listopadu 2003.
3. Seznam proměnných a lhůty pro předávání údajů podle přílohy II se aktualizují v souladu s postupem podle čl. 4 odst. 2.
Článek 4
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen Stálý výbor pro zemědělskou statistiku.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 uvedeného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES činí tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 5
Závěrečná ustanovení
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 139/2004
ze dne 20. ledna 2004
o kontrole spojování podniků
(Nařízení ES o spojování)
(Text s významem pro EHP)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 83 a 308 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (EHS) č. 4064/89 ze dne 21. prosince 1989 o kontrole spojování podniků [4] bylo podstatně pozměněno.
Vzhledem k tomu, že další změny mají být provedeny, mělo by být v zájmu srozumitelnosti přepracováno.
(2) Pro dosažení cílů Smlouvy stanoví čl. 3 odst. 1 písm. g) pro Společenství cíl zavést systém zajišťující, že nebude narušována hospodářská soutěž na vnitřním trhu. Ustanovení čl. 4 odst. 1 Smlouvy stanoví, že činnosti členských států a Společenství mají být prováděny v souladu se zásadou otevřeného tržního hospodářství s volnou soutěží. Tyto zásady jsou nezbytné pro další vývoj vnitřního trhu.
(3) Dovršení vnitřního trhu a hospodářské a měnové unie, rozšíření Evropské unie a snížení mezinárodních překážek obchodu a investic nadále povede k významným novým uspořádáním společností, zvláště ve formě spojování podniků.
(4) Taková nová uspořádání jsou žádoucí v míře, v jaké jsou v souladu s požadavky dynamické hospodářské soutěže a mohou posílit konkurenceschopnost evropského průmyslu, zlepšit podmínky hospodářského růstu a zvyšovat životní úroveň uvnitř Společenství.
(5) Je však třeba zajistit, aby proces nového uspořádání společností trvale nenarušil hospodářskou soutěž.
Právo Společenství proto musí obsahovat ustanovení o spojování, které by mohlo zásadně narušit účinnou hospodářskou soutěž na společném trhu nebo na jeho podstatné části.
(6) Je proto třeba zvláštního právního nástroje, který by umožnil účinnou kontrolu všech spojování z hlediska jejich účinku na strukturu hospodářské soutěže ve Společenství a který by byl jediným nástrojem na ně se vztahujícím.
Nařízení Rady (EHS) č. 4064/89 umožnilo rozvíjet politiku Společenství v této oblasti.
Ve světle zkušeností by však toto nařízení nyní mělo být přepracováno do podoby právních předpisů přizpůsobených výzvám integrovanějšího trhu a budoucího rozšíření Evropské unie.
V souladu se zásadami subsidiarity a proporcionality stanovenými v článku 5 Smlouvy, toto nařízení nepřekračuje to, co je nezbytné pro dosažení cíle, kterým je zajistit, aby soutěž na společném trhu nebyla narušována, ve shodě se zásadou otevřeného tržního hospodářství s volnou soutěží.
(7) Články 81 a 82, ačkoliv se podle judikatury Soudního dvora vztahují na jisté druhy spojování, nejsou dostatečné pro kontrolu všech činností, které se mohou ukázat jako neslučitelné se systémem nenarušené hospodářské soutěže, jak ji stanoví Smlouva.
Toto nařízení by proto mělo vycházet nejen z článku 83, ale především z článku 308 Smlouvy, na jehož základě si může Společenství stanovit další pravomoci k činnostem nutným k dosažení svých cílů, včetně pravomocí týkajících se případů spojování na trhu se zemědělskými produkty, uvedenými v příloze I Smlouvy.
(8) Ustanovení tohoto nařízení se mají vztahovat na významné strukturální změny, jejichž tržní dopad přesahuje státní hranice každého členského státu.
Taková spojení by obecně měla být přezkoumávána na úrovni Společenství, při použití systému "jednorázového odbavení" a v souladu se zásadou subsidiarity.
Spojení, na která se nevztahuje toto nařízení, spadají v zásadě do pravomoci členských států.
(9) Rozsah použití tohoto nařízení by měl být stanoven podle zeměpisné oblasti činnosti dotčených podniků a měl by být množstevně omezen tak, aby se vztahoval na ty případy spojování, jež mají význam pro celé Společenství.
Komise by měla Radě podávat zprávy o provádění použitelných prahových hodnot a kritérií tak, aby je Rada, postupující podle článku 202 Smlouvy, mohla pravidelně přehodnocovat ve světle získaných zkušeností, stejně tak jako pravidla týkající se postoupení spojení před oznámením.
Za tímto účelem členské státy musí poskytnout Komisi statistické údaje, aby jí umožnily připravit její zprávy a možné návrhy na změny.
Zprávy a návrhy Komise by měly být založeny na odpovídajících informacích poskytovaných pravidelně členskými státy.
(10) Je vhodné, aby se mělo za to, že spojení s významem pro celé Společenství existuje, pokud společný celkový obrat dotčených podniků přesahuje stanovené prahové hodnoty; tak je tomu, bez ohledu na to, zda podniky provádějící spojení mají své sídlo nebo svoji hlavní oblast činnosti ve Společenství, za předpokladu, že zde provozují podstatnou činnost.
(11) Pravidla, podle kterých se řídí postoupení případů spojování od Komise členským státům a od členských států Komisi, by měla fungovat jako účinný opravný mechanismus ve světle zásady subsidiarity.
Tato pravidla chrání odpovídajícím způsobem zájmy členských států týkající se hospodářské soutěže a berou náležitě v úvahu potřebu právní jistoty a zásadu "jednorázového odbavení".
(12) Spojování mohou splnit podmínky pro přezkoumání v rámci více vnitrostátních systémů pro kontrolu spojování podniků, pokud nenaplňují prahové hodnoty obratu uvedené v tomto nařízení.
Vícenásobná oznámení jedné a též transakce zvyšují právní nejistotu, úsilí a náklady podniků, a mohou vést protichůdným hodnocením.
Měl by proto být dále rozvinut systém, pomocí kterého mohou být spojování postoupena dotčenými členskými státy Komisi.
(13) Komise by měla jednat v úzkém a stálém spojení s příslušnými orgány členských států, od nichž získává připomínky a informace.
(14) Komise a příslušné orgány členských států by spolu měly vytvořit síť veřejných orgánů využívajících v úzké spolupráci svých příslušných pravomocí, za pomoci účinných prostředků pro sdílení informací a konzultace, v zájmu toho, aby případ řešil nejvhodnější orgán, ve světle zásady subsidiarity a v zájmu toho, aby bylo zajištěno, že k vícenásobným oznámením daného spojení bude docházet co nejméně.
Postoupení spojování členským státům Komisí a Komisi členskými státy by měla probíhat účinným způsobem, kterým se v nejvyšší možné míře zabrání situacím, kdy je spojování předmětem postoupení jak před, tak po oznámení.
(15) Komise by měla mít možnost postoupit členskému státu oznámená spojování s významem pro celé Společenství, která hrozí zásadním narušením hospodářské soutěže na trhu v tomto členském státě, který má veškeré znaky samostatného trhu.
Pokud spojení narušuje hospodářskou soutěž na takovém trhu, který nepředstavuje podstatnou část společného trhu, měla by Komise mít povinnost, na základě žádosti, postoupit část případu nebo celý případ dotčenému členskému státu.
Členský stát by měl mít možnost postoupit Komisi spojení, které nemá význam pro celé Společenství, avšak ovlivňuje obchod mezi členskými státy a hrozí zásadně narušit hospodářskou soutěž na jeho území.
Další členské státy, které jsou rovněž příslušné k přezkoumání daného spojení, by měly mít možnost se k žádosti připojit.
V takovém případě, aby bylo možné zajistit účinnost a předvídatelnost systému, by měly být pozastaveny vnitrostátní lhůty do doby, než bude vydáno rozhodnutí týkající se postoupení případu.
Komise by měla mít pravomoc spojení přezkoumat a zabývat se jím namísto dožadujícího členského státu nebo dožadujících členských států.
(16) Dotčeným podnikům by měla být dána možnost požadovat postoupení případu Komisi nebo od Komise před oznámením spojení, aby byla dále zvýšena účinnost systému pro kontrolu spojování v rámci Společenství.
V takových případech by se Komise a vnitrostátní orgány pro hospodářskou soutěž měly rozhodnout v krátkých a jasně stanovených lhůtách, zda by postoupení Komisi nebo od Komise mělo být provedeno, čímž by byla zajištěna účinnost systému.
Na žádost dotčených podniků by měla Komise moci postoupit členskému státu spojení s významem pro celé Společenství, jež by mohlo zásadně narušit hospodářskou soutěž na trhu tohoto členského státu, který má všechny znaky samostatného trhu; po dotčených podnicích by však nemělo být požadováno, aby dokazovaly, že účinky spojení by poškodily hospodářskou soutěž.
Spojení by nemělo být postoupeno Komisí členskému státu, který s takovým postoupením vyjádřil nesouhlas.
Před oznámením vnitrostátním orgánům by dotčené podniky měly rovněž mít možnost požadovat, aby spojení bez významu pro celé Společenství, které je možné přezkoumat podle vnitrostátních právních předpisů pro hospodářskou soutěž alespoň tří členských států, bylo postoupeno Komisi.
Takové žádosti o postoupení Komisi před oznámením by byly zvláště vhodné v případech, kdy by narušení hospodářské soutěže vyplývající ze spojení přesáhlo hranice území jednoho členského státu.
V případech, kdy je spojení, které je možné přezkoumat podle vnitrostátních právních předpisů pro hospodářskou soutěž nejméně tří členských států, před jakýmkoli vnitrostátním oznámením postoupeno Komisi a žádný z členských států příslušných k přezkoumání případu nevyjádří svůj nesouhlas, by Komise měla získat výlučnou příslušnost pro přezkoumání daného spojení, a takové spojení by mělo být považováno za spojení s významem pro celé Společenství.
Nicméně členské státy by neměly před oznámením uskutečňovat postoupení Komisi, pokud alespoň jeden příslušný členský stát vyjádří svůj nesouhlas s tímto postoupením.
(17) Komise by měla být výlučně příslušná k použití tohoto nařízení s výhradou přezkoumání jejího rozhodnutí Soudním dvorem.
(18) Členským státům by nemělo být umožněno uplatnit své vnitrostátní právní předpisy pro hospodářskou soutěž na spojení s významem pro celé Společenství, pokud toto nařízení nestanoví jinak.
Příslušné pravomoci vnitrostátních orgánů by měly být omezeny na případy, kdy bez zásahu Komise by účinná hospodářská soutěž na území členského státu byla pravděpodobně zásadně narušena, a kde zájmy tohoto členského státu na ochraně hospodářské soutěže nemohou být dostatečně ochráněny jinak než tímto nařízením.
Dotčené členské státy musejí v takových případech jednat rychle.
Toto nařízení nemůže, v důsledku různorodosti vnitrostátních právních předpisů, stanovit jednotnou lhůtu pro přijetí konečných rozhodnutí v rámci vnitrostátního práva.
(19) Kromě toho, výhradním používáním tohoto nařízení na spojení s významem pro celé Společenství není dotčen článek 296 Smlouvy a není bráněno členským státům v přijímání vhodných opatření za účelem ochrany jiných oprávněných zájmů než jsou ty, které sleduje toto nařízení, za předpokladu, že taková opatření jsou slučitelná s obecnými zásadami a ostatními ustanoveními práva Společenství.
(20) Je vhodné definovat pojem spojení takovým způsobem, aby zahrnoval operace přinášející trvalou změnu v kontrole dotčených podniků a tím i ve struktuře trhu.
Je proto vhodné zahrnout do oblasti působnosti tohoto nařízení všechny společné podniky vykonávající trvale všechny funkce samostatného hospodářského subjektu.
Navíc je vhodné považovat za jediné spojení operace, které jsou úzce propojeny buď propojením jejich podmínek nebo tím, že mají formu řady transakcí s cennými papíry, které se uskutečňují v krátkém časovém období.
(21) Toto nařízení by mělo být rovněž používáno v případech, kdy dotčené podniky přijmou omezení přímo se vztahující a nezbytná pro uskutečnění spojení.
Rozhodnutí Komise prohlašující spojení za slučitelná se společným trhem při použití tohoto nařízení by měla taková omezení zahrnovat automaticky, aniž by Komise musela hodnotit taková omezení v jednotlivých případech.
Nicméně, na žádost dotčených soutěžitelů by Komise měla v případech představujících nové nebo nevyřešené otázky vyvolávající skutečnou nejistotu výslovně posoudit, zda omezení přímo souvisí s uskutečněním spojení a je pro toto uskutečnění nezbytné.
Případ představuje novou nebo nevyřešenou otázku vyvolávající skutečnou nejistotu, pokud daná otázka není zahrnuta příslušným platným oznámením Komise nebo zveřejněným rozhodnutím Komise.
(22) Opatření, která mají být zavedena pro kontrolu spojování podniků by měla, aniž by byl dotčen čl. 86 odst.
2 Smlouvy, zachovávat zásadu nediskriminace mezi veřejným a soukromým sektorem. Ve veřejném sektoru je tudíž třeba, aby výpočet obratu podniku, účastnícího se spojení, bral v úvahu podniky tvořící hospodářskou jednotku s nezávislou rozhodovací pravomocí, bez ohledu na způsob, kterým je držen kapitál nebo na pravidla správního dohledu, která se na ně vztahují.
(23) Je nezbytné stanovit, zda spojení s významem pro celé Společenství jsou nebo nejsou slučitelná se společným trhem, pokud jde o potřebu zachování a rozvíjení účinné hospodářské soutěže na společném trhu.
Při této činnosti musí Komise umístit své hodnocení do obecného rámce dosahování základních cílů uvedených v článku 2 Smlouvy o založení Evropského společenství a článku 2 Smlouvy o Evropské unii.
(24) Aby bylo možné zajistit systém nenarušené hospodářské soutěže na společném trhu, při podpoře politiky vedené ve shodě se zásadou otevřeného tržního hospodářství s volnou soutěží, musí toto nařízení umožnit účinnou kontrolu všech spojení z hlediska jejich účinku na hospodářskou soutěž ve Společenství.
Proto nařízení (EHS) č. 4064/89 stanovilo zásadu, že spojení s významem pro celé Společenství, které vytváří nebo posiluje dominantní postavení, v jehož důsledku je zásadně narušena účinná hospodářská soutěž na společném trhu nebo na jeho podstatné části, by mělo být prohlášeno na neslučitelné se společným trhem.
(25) S ohledem na důsledky, které mohou mít spojení uskutečněná v rámci struktur oligopolního trhu, je tím více nezbytné uchovat na takových trzích účinnou hospodářskou soutěž.
Mnoho oligopolních trhů vykazuje zdravý stupeň hospodářské soutěže.
Nicméně, za jistých okolností mohou spojení zahrnující vyloučení významných konkurenčních omezování, které na sebe spojující se strany navzájem vyvíjely, stejně jako snížení konkurenčního tlaku na zbývající soutěžitele, dokonce i při neexistenci pravděpodobnosti koordinace mezi členy oligopolu, vést k zásadnímu narušení účinné hospodářské soutěže.
Nicméně, soudní orgány Společenství dosud výslovně nevyložily nařízení (EHS) č. 4064/89 jako nařízení požadující, aby spojení zakládající takovéto nekoordinované účinky bylo prohlášeno za neslučitelné se společným trhem.
Proto, v zájmu právní jistoty, by mělo být vyjasněno, že toto nařízení umožňuje účinnou kontrolu všech spojení tím, že stanoví, že jakékoliv spojení, které by mohlo zásadně narušit účinnou hospodářskou soutěž na společném trhu nebo jeho podstatné části, by mělo být prohlášeno za neslučitelné se společným trhem. Pojem "zásadní narušení účinné hospodářské soutěže" obsažený v čl.
2 odst. 2 a 3 by měl být vykládán jako zahrnující, nad rámec pojmu dominance, pouze účinky spojení poškozující hospodářskou soutěž, které vyplývají z nekoordinovaného chování soutěžitelů, kteří by neměli dominantní postavení na dotčeném trhu.
(26) Významná překážka účinné hospodářské soutěže obecně vyplývá z vytvoření nebo posílení dominantního postavení.
V zájmu zachování obecné orientace, kterou je možné odvodit z předešlých rozsudků evropských soudů a rozhodnutí Komise podle nařízení (EHS) č. 4064/89, za současného zachování soudržnosti s kritérii poškození hospodářské soutěže, které jsou aplikovány Komisí a soudy Společenství ve vztahu ke slučitelnosti spojení se společným trhem, by toto nařízení mělo stanovit zásadu, že spojení s významem pro celé Společenství, která by zásadně narušovala hospodářskou soutěž na společném trhu nebo jeho podstatné části, zvláště v důsledku vytvoření nebo posílení dominantního postavení, mají být prohlášena za neslučitelná se společným trhem.
(27) Navíc, kritéria čl. 81 odst. 1 a 3 Smlouvy by se měla vztahovat na společné podniky vykonávající trvale všechny funkce samostatného hospodářského subjektu, do té míry, v jaké má jejich vytvoření za následek značné omezení soutěže mezi podniky, které zůstávají nezávislé.
(28) Za účelem vyjasnění a vysvětlení hodnocení spojení prováděného Komisí podle tohoto nařízení, je vhodné, aby Komise zveřejnila pokyny, které by poskytly spolehlivý ekonomický rámec pro hodnocení spojení za účelem určení, zda mohou nebo nemohou být prohlášena za slučitelná se společným trhem.
(29) Za účelem stanovení dopadu spojení na hospodářskou soutěž na společném trhu, je vhodné zohlednit všechny odůvodněné a pravděpodobné přínosy prokázané příslušným podnikem.
Je možné, že přínosy vyplývající ze spojení vyváží dopady na hospodářskou soutěž, a zejména možnou újmu způsobenou spotřebitelům, která by jinak mohla spojením nastat, a že v důsledku toho spojení nebude zásadně narušovat účinnou hospodářskou soutěž na společném trhu nebo na jeho podstatné části, zejména v důsledku vzniku nebo posílení dominantního postavení.
Komise bude publikovat pokyny k podmínkám, za jakých mohou být přínosy zohledněny při hodnocení spojení.
(30) V případě, že dotčené podniky změní oznámené spojení, zvláště nabídkou závazků v zájmu dosažení slučitelnosti spojení se společným trhem, by Komise měla mít možnost prohlásit spojení, ve změněné podobě, za slučitelné se společným trhem.
Takové závazky by měly být přiměřené danému problému hospodářské soutěže a zcela jej vyřešit.
Je rovněž vhodné přijmout závazky před zahájením řízení, kdy je problém hospodářské soutěže lehce identifikovatelný a může být snadno odstraněn.
Mělo by být výslovně stanoveno, že Komise může ke svému rozhodnutí připojit podmínky a povinnosti tak, aby bylo zajištěno, že dotčené podniky splní své závazky včasným a účinným způsobem tak, aby bylo dosaženo slučitelnosti spojení se společným trhem.
V průběhu celého řízení by měla být zajištěna transparentnost a účinná konzultace členských států, jakož i dotčených třetích stran.
(31) Komise by měla mít k dispozici vhodné nástroje k zajištění prosazení závazků a pro postup v případech, kdy nejsou závazky plněny.
V případě nesplnění podmínky připojené k rozhodnutí prohlašujícímu spojení za slučitelné se společným trhem nenastává situace vedoucí ke slučitelnosti spojení se společným trhem a uskutečněné spojení není povoleno Komisí.
V důsledku toho, pokud je spojení uskutečněno, mělo by s ním být nakládáno stejně jako s neoznámeným spojením, které bylo uskutečněno bez povolení.
Dále, pokud Komise již zjistila, že při nesplnění podmínky by spojení bylo neslučitelné se společným trhem, měla by mít pravomoc přímo nařídit zrušení spojení, za účelem obnovení stavu před spojením.
V případě, že není splněna povinnost připojená k rozhodnutí prohlašujícímu spojení za slučitelné se společným trhem, měla by Komise mít možnost zrušit své rozhodnutí.
Komise by navíc měla mít možnost uložit odpovídající finanční sankce v případě, kdy nejsou závazky nebo podmínky splněny.
(32) Spojení, které z důvodu omezeného podílu na trhu spojujících se podniků nemůže narušit účinnou hospodářskou soutěž, lze pokládat za slučitelné se společným trhem.
Aniž jsou dotčeny články 81 a 82 Smlouvy, existuje náznak v tomto smyslu zejména tam, kde podíl daných podniků na trhu nepřesahuje 25 % na společného trhu nebo jeho podstatné části.
(33) Úkolem Komise by mělo být veškeré rozhodování potřebné ke zjištění, zda spojení s významem pro celé Společenství je či není slučitelné se společným trhem, jakož i rozhodování určené k obnově stavu před uskutečněním spojení, které bylo prohlášeno za neslučitelné se společným trhem.
(34) Za účelem účinné kontroly by měly mít podniky povinnost předem oznámit své spojení s významem pro celé Společenství po uzavření dohody, oznámení veřejného návrhu na převzetí nebo nabytí kontrolního podílu.
Oznámení by rovněž mělo být možné v případech, kdy dotčené podniky přesvědčí Komisi o svém úmyslu uzavřít dohodu pro navrhované spojení a dokáží Komisi, že jejich plán pro dané spojení je dostatečně konkrétní, například na základě dohody o podstatě, protokolu o dohodě, nebo dopisu vyjadřujícího úmysl podepsaného všemi zúčastněnými podniky, nebo, v případě veřejné nabídky, pokud uveřejnily úmysl učinit takovou nabídku, za předpokladu, že by zamýšlená dohoda nebo nabídka měla za následek spojení s významem pro celé Společenství.
Uskutečnění spojení by mělo být odloženo do doby, než je Komisí přijato konečné rozhodnutí.
Nicméně, tam, kde je to vhodné, by mělo být na žádost dotčených podniků možné udělit výjimku z takového odkladu.
Při rozhodování, zda udělit nebo neudělit takovou výjimku by Komise měla brát v úvahu všechny příslušné faktory, jako například povahu a závažnost škody způsobené dotčeným podnikům nebo třetím stranám a hrozbu, kterou spojení představuje pro hospodářskou soutěž.
Nicméně, v zájmu právní jistoty musí být v nezbytné míře chráněna platnost transakcí.
(35) Měla by být stanovena lhůta, ve které musí Komise zahájit řízení ohledně oznámeného spojení a lhůta, ve které musí vydat konečné rozhodnutí o slučitelnosti nebo neslučitelnosti se společným trhem.
Tyto lhůty by měly být prodlouženy kdykoliv dotčené podniky nabídnou závazky v zájmu dosažení slučitelnosti spojení se společným trhem, aby bylo možné poskytnout dostatečnou dobu pro analýzu a tržní test těchto nabídek závazků a pro konzultaci členských států, jakož i dotčených třetích stran.
Mělo by rovněž být umožněno omezené prodloužení lhůty, ve které Komise musí vydat konečné rozhodnutí tak, aby bylo možné poskytnout dostatečnou dobu pro vyšetřování případu a ověření skutečností a argumentů předložených Komisi.
(36) Společenství dodržuje základní práva a zásady uznávané zejména Chartou základních práv Evropské unie [5] Toto nařízení by proto mělo být vykládáno a používáno s ohledem na tato práva a zásady.
(37) Již při zahájení řízení musí být dotčeným podnikům uděleno právo na slyšení před Komisí.
Členům vedení a dozorčím orgánům a uznaným zástupcům zaměstnanců dotčených podniků a dotčeným třetím stranám musí být rovněž dána příležitost být slyšen.
(38) Za účelem řádného hodnocení spojení by Komise měla mít právo požadovat všechny nezbytné informace a provádět všechna nezbytná šetření v rámci celého Společenství.
Za tímto účelem, a v zájmu účinné ochrany hospodářské soutěže, je třeba rozšířit vyšetřovací pravomoci Komise.
Komise by zvláště měla mít právo vyslechnout všechny osoby, které by mohly mít k dispozici užitečné informace a zaznamenat učiněná prohlášení.
(39) V průběhu šetření by úředníci pověření Komisí měli mít právo požadovat veškeré informace související s předmětem a účelem šetření.
V průběhu šetření by rovněž měli mít právo zapečeťovat, zvláště za okolností, kdy existují rozumné důvody pro podezření, že spojení bylo uskutečněno bez oznámení, že byly Komisi poskytnuty nepřesné, neúplné nebo zavádějící informace, nebo že podniky nebo dotčené osoby nesplnily podmínku nebo závazek uložený rozhodnutím Komise.
V každém případě, pečetě by měly být použity pouze za výjimečných okolností, na dobu nezbytně nutnou pro šetření, obvykle nepřesahující 48 hodin.
(40) Aniž by byla dotčena judikatura Soudního dvora, je rovněž užitečné stanovit rozsah kontroly, kterou může vykonávat vnitrostátní soudní orgán při povolování, podle ustanovení vnitrostátního práva a jako bezpečnostní opatření, pomoci od donucovacích orgánů za účelem překonání případného odporu na straně podniku proti šetření, včetně umístění pečetí, nařízenému rozhodnutím Komise.
Z judikatury vyplývá, že vnitrostátní soudní orgán může zejména požádat Komisi o další informace, které potřebuje k provedení kontroly a bez nichž by mohl odmítnout povolení.
Judikatura rovněž potvrzuje pravomoc vnitrostátních soudů kontrolovat používání vnitrostátních pravidel pro provádění donucovacích opatření.
Příslušné orgány členských států by měly aktivně spolupracovat při výkonu vyšetřovacích pravomocí Komise.
(41) Při plnění rozhodnutí Komise nemohou být podniky a dotčené osoby nuceny připustit, že porušily právní předpisy, avšak jsou v každém případě povinny zodpovědět faktické otázky a poskytnout dokumenty, i když by tyto informace mohly být použity pro dokazování existence takových porušení vůči těmto nebo jiným podnikům a osobám.
(42) V zájmu transparentnosti by všechna rozhodnutí, která nemají pouze procedurální povahu, měla být široce zveřejněna.
Při zajišťování zachování práva dotčených podniků na obhajobu a zvláště práva na přístup ke spisu, je nezbytné, aby bylo chráněno obchodní tajemství.
Rovněž by měla být zajištěna důvěrnost informací vyměňovaných v síti a s příslušnými orgány třetích zemí.
(43) Dodržování tohoto nařízení by mělo být vynutitelné, pokud je třeba, prostřednictvím pokut a penále.
Soudní dvůr by v tomto ohledu měl mít neomezenou soudní pravomoc podle článku 229 Smlouvy.
(44) Podmínky, za kterých jsou uskutečňována ve třetích zemích spojení, jichž se účastní podniky, kteří mají své sídlo nebo hlavní oblast činnosti ve Společenství, by měly být sledovány a měla by být zajištěna možnost Rady udělit Komisi potřebný mandát pro vyjednávání v zájmu zajištění nediskriminačního zacházení pro takové podniky.
(45) Toto nařízení nijak nesnižuje kolektivní práva pracovníků, jež jsou uznávána v dotčených podnicích, zejména s ohledem na jakoukoliv povinnost informovat nebo konzultovat jejich zástupce uznané podle práva Společenství nebo podle vnitrostátního práva.
(46) Komise by měla mít možnost stanovit prováděcí pravidla k tomuto nařízení ve shodě s postupy pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi.
Pro přijetí takových prováděcích ustanovení by Komisi měl být nápomocen poradní výbor složený ze zástupců členských států, jak je uvedeno v článku 23.
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Oblast působnosti
1. Aniž je dotčen čl. 4 odst. 5 a článek 22, použije se toto nařízení na všechna spojení s významem pro celé Společenství, jak jsou definována v tomto článku.
2. Spojení má význam pro celé Společenství jestliže:
a) celkový celosvětový obrat všech dotčených podniků přesahuje 5000 milionů EUR a
b) celkový obrat každého z nejméně dvou dotčených podniků v rámci celého Společenství přesahuje 250 milionů EUR,
pokud žádný z dotčených podniků nedosáhne v jednom a témž členském státě více než dvou třetin svého celkového obratu v rámci celého Společenství.
3. Spojení nedosahující prahových hodnot stanovených v odstavci 2 má význam pro celé Společenství jestliže:
a) celkový celosvětový obrat všech dotčených podniků přesahuje 2500 milionů EUR;
b) v každém z nejméně tří členských států celkový obrat všech dotčených podniků přesahuje 100 milionů EUR;
c) v každém z nejméně tří členských států uvedených pro účely písmena b) převyšuje celkový obrat každého z nejméně dvou dotčených podniků 25 milionů EUR a
d) celkový obrat v rámci Společenství každého z nejméně dvou dotčených podniků přesahuje 100 milionů EUR,
pokud žádný z dotčených podniků nedosáhne v jednom a témž členském státě více než dvou třetin svého celkového obratu v rámci celého Společenství.
4. Na základě statistických údajů, které mohou být pravidelně poskytovány členskými státy, podá Komise do 1. července 2009 zprávu Radě o používání prahových hodnot a kritérií stanovených v odstavcích 2 a 3 a může předložit návrhy podle odstavce 5.
5. V návaznosti na zprávu uvedenou v odstavci 4 a na návrh Komise může Rada kvalifikovanou většinou upravit prahové hodnoty a kritéria uvedená v odstavci 3.
Článek 2
Hodnocení spojení
1. Spojení, na něž se použije toto nařízení, se hodnotí v souladu s cíli tohoto nařízení a následujícími ustanoveními, aby se zjistilo, zda jsou či nejsou slučitelná se společným trhem.
Při tomto hodnocení Komise vezme v úvahu:
a) potřebu zachování a rozvoje účinné hospodářské soutěže na společném trhu, mimo jiné vzhledem ke struktuře všech dotčených trhů a skutečné nebo možné soutěži ze strany podniků majících své sídlo uvnitř nebo mimo Společenství;
b) tržní postavení dotčených podniků a jejich hospodářskou a finanční sílu, stávající alternativy pro dodavatele a uživatele, jejich přístup k dodávkám nebo na trh, právní nebo jiné překážky vstupu na trh, směry vývoje nabídky a poptávky, pokud jde o příslušné zboží a služby, zájmy zprostředkovatelů a konečných spotřebitelů a technický a hospodářský vývoj, je-li to ku prospěchu spotřebitelů a nebrání to hospodářské soutěži.
2. Spojení, které zásadně nenaruší účinnou hospodářskou soutěž na společném trhu nebo na jeho podstatné části, zejména v důsledku vzniku nebo posílení dominantního postavení, bude prohlášeno za slučitelné se společným trhem.
3. Spojení, které zásadně naruší účinnou hospodářskou soutěž na společném trhu nebo na jeho podstatné části, zejména v důsledku vzniku nebo posílení dominantního postavení, bude prohlášeno za neslučitelné se společným trhem.
4. V míře, v jaké má vytvoření společného podniku zakládající spojení podle článku 3 za svůj cíl nebo následek koordinaci soutěžního chování podniků, které zůstávají nezávislými, bude tato koordinace hodnocena v souladu s kritérii čl. 81 odst. 1 a 3 Smlouvy s cílem zjistit, zda je či není toto spojení slučitelné se společným trhem.
5. V rámci tohoto hodnocení vezme Komise především v úvahu:
- zda si dvě či více mateřských společností ponechává ve významné míře činnosti na stejném trhu jako je trh, na kterém působí společný podnik, nebo na trzích navazujících či předcházejících trhu, na kterém působí společný podnik, nebo na vedlejším trhu s tímto trhem úzce souvisejícím,
- zda koordinace, která je přímým důsledkem vytvoření společného podniku, poskytuje dotčeným podnikům možnost vyloučit hospodářskou soutěž ve vztahu k podstatné části dotčených výrobků či služeb.
Článek 3
Definice spojení
1. Spojení se považuje za vzniklé, jestliže dojde ke změně kontroly na trvalém základě v důsledku:
a) fúze dvou či více původně nezávislých podniků nebo částí podniků, nebo
b) získáním, jednou či více osobami již kontrolujícími nejméně jeden podnik nebo jedním či více podniky, ať již na základě koupě cenných papírů nebo majetku, smlouvy či jiným způsobem, přímé nebo nepřímé kontroly nad celkem nebo částmi jednoho či více podniků.
2. Pro účely tohoto nařízení se kontrola skládá z práv, smluv nebo jiných prostředků, které jednotlivě nebo společně a s ohledem na dané skutečnosti nebo právní předpisy poskytují možnost rozhodujícího vlivu v určitém podniku, zejména:
a) vlastnickými právy nebo právem užívání celého nebo části majetku podniku;
b) právy nebo smlouvami, poskytujícími rozhodující vliv na složení, hlasování nebo rozhodování orgánů podniku.
3. Kontrolu získávají osoby nebo podniky, které:
a) mají práva, která vyplývají z dotčených smluv, nebo
b) i když nemají práva vyplývající z těchto smluv, jsou oprávněny tato práva vykonávat.
4. Vytvoření společného podniku plnícího na trvalém základě všechny funkce samostatné hospodářské jednotky zakládá spojení ve smyslu odst. 1 písm. b).
5. Spojení nevzniká, jestliže:
a) úvěrové instituce nebo jiné finanční instituce nebo pojišťovny, jejichž obvyklá činnost zahrnuje úkony a obchodování s cennými papíry na vlastní nebo cizí účet, jsou dočasnými držiteli cenných papírů, které získaly v určitém podniku za účelem jejich dalšího prodeje, pokud na základě těchto cenných papírů nevykonávají hlasovací práva z nich plynoucí, aby určovaly soutěžní chování daného podniku, nebo pokud tato hlasovací práva vykonávají pouze za účelem přípravy prodeje celého podniku nebo jeho části, či jeho majetku, nebo prodeje těchto cenných papírů s tím, že všechny tyto prodeje se uskuteční do jednoho roku ode dne, kdy tyto cenné papíry byly získány; tato lhůta může být na žádost prodloužena Komisí v případech, kdy takové instituce nebo pojišťovny mohou prokázat, že ve stanovené lhůtě nebyl prodej skutečně možný;
b) kontrolu získá osoba na základě právních předpisů členského státu, týkajících se zrušení podniku, konkurzu, platební neschopnosti, zastavení plateb, vyrovnání nebo podobných řízení;
c) úkony uvedené v odst. 1 písm. b) provádějí majetkově propojené společnosti uvedené v čl. 5 odst. 3 Čtvrté směrnice Rady 78/660/EHS ze dne 25. července 1978 založené na čl. 54 odst. 3 písm. g) Smlouvy, o ročních účetních závěrkách některých forem společností [6], avšak za předpokladu, že hlasovací práva spojená s nabytými podíly jsou vykonávána, zvláště pokud jde o jmenování řídících a dozorčích orgánů podniků, v nichž mají podíly, pouze za účelem zajištění plné hodnoty těchto investic a nikoliv aby bylo přímo či nepřímo ovlivňováno chování těchto podniků v hospodářské soutěži.
Článek 4
Předchozí oznamování spojení a postoupení před oznámením na žádost oznamujících stran
1. Spojení s významem pro celé Společenství definovaná v tomto nařízení musí být oznámena Komisi před svým uskutečněním a po uzavření dohody, oznámení veřejného návrhu smlouvy o koupi akcií nebo nabytí kontrolního podílu.
Oznámení může být rovněž učiněno, jestliže dotčené podniky prokáží Komisi záměr v dobré víře uzavřít dohodu nebo, v případě veřejného návrhu smlouvy o koupi akcií, jestliže již veřejně oznámily záměr učinit takovýto návrh, za podmínky že zamýšlená dohoda či nabídka by vedla ke spojení s významem pro celé Společenství.
Pro účely tohoto nařízení pojem "oznámené spojení" rovněž zahrnuje zamýšlená spojení oznámená podle druhého pododstavce.
Pro účely odstavců 4 a 5 tohoto článku zahrnuje pojem "spojení" rovněž zamýšlená spojení ve smyslu druhého pododstavce.
2. Spojení, které sestává z fúze ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) nebo ze získání společné kontroly ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. b), musí být oznámeno společně účastníky fúze nebo stranami, které společnou kontrolu získaly. Ve všech ostatních případech oznámení učiní osoby nebo podniky, které získaly kontrolu nad jedním nebo více podniky nebo nad jejich částmi.
3. Pokud Komise zjistí, že se na oznámené spojení toto nařízení vztahuje, zveřejní skutečnost, že došlo k tomuto oznámení, přičemž zároveň uvede jména dotčených podniků, jejich zemi původu, povahu spojení a hospodářské oblasti, kterých se týká.
Komise vezme v úvahu oprávněné zájmy podniků na ochraně jejich obchodního tajemství.
4. Před oznámením spojení ve smyslu odstavce 1, osoby nebo podniky podle odstavce 2 mohou informovat Komisi prostřednictvím odůvodněného podání o tom, že spojení může zásadně narušit hospodářskou soutěž na trhu v rámci členského státu, který vykazuje všechny znaky samostatného trhu a mělo by proto být přezkoumáno, zcela nebo zčásti, tímto členským státem.
Komise postoupí toto podání neprodleně všem členským státům.
Členský stát, na nějž se vztahuje odůvodněné podání, vyjádří do 15 pracovních dnů od obdržení podání svůj souhlas nebo nesouhlas se žádostí o postoupení případu.
Pokud daný členský stát nepřijme takové rozhodnutí v této lhůtě, má se za to, že souhlasil.
Jestliže členský stát nevyjádří svůj nesouhlas, Komise, pokud má za to, že takový samostatný trh existuje a že hospodářská soutěž na tomto trhu může být zásadně narušena daným spojením, může rozhodnout o postoupení celého případu nebo jeho části příslušným orgánům daného členského státu za účelem použití jeho vnitrostátních právních předpisů pro hospodářskou soutěž.
Rozhodnutí o postoupení nebo nepostoupení případu podle třetího pododstavce musí být přijato ve lhůtě 25 pracovních dnů od obdržení odůvodněné žádosti Komisí.
Komise informuje ostatní členské státy a dotčené osoby nebo podniky o svém rozhodnutí.
Pokud Komise nevydá rozhodnutí v této lhůtě, má se za to, že přijala rozhodnutí o postoupení případu v souladu s podáním učiněným dotčenými osobami nebo podniky.
Jestliže Komise rozhodla, nebo se má za to, že rozhodla, podle třetího a čtvrtého pododstavce, že postoupí celý případ, nepředkládá se žádné oznámení podle odstavce 1 a použijí se vnitrostátní právní předpisy. Ustanovení čl.
9 odst. 6 až 9 se použijí přiměřeně.
5. Pokud jde o spojení definované v článku 3, které nemá význam pro celé Společenství ve smyslu článku 1, a které je možné přezkoumat podle vnitrostátních právních předpisů pro hospodářskou soutěž nejméně tří členských států, osoby nebo podniky uvedené v odstavci 2 mohou, před jakýmkoli oznámením příslušným orgánům, informovat Komisi prostřednictvím odůvodněného podání o tom, že spojení by mělo být přezkoumáno Komisí.
Komise postoupí neprodleně takové podání všem členským státům.
Kterýkoliv členský stát příslušný k přezkoumání spojení podle svých vnitrostátních právních předpisů pro hospodářskou soutěž může ve lhůtě 15 pracovních dnů od obdržení odůvodněného podání vyjádřit svůj nesouhlas se žádostí o postoupení případu.
Jestliže alespoň jeden členský stát vyjádří svůj nesouhlas v souladu s třetím pododstavcem ve lhůtě 15 pracovních dnů, případ nebude postoupen.
Komise neprodleně informuje všechny členské státy a dotčené osoby nebo podniky o vyjádření nesouhlasu.
Jestliže žádný z členských států nevyjádřil svůj nesouhlas v souladu s třetím pododstavcem ve lhůtě 15 pracovních dnů, má se za to, že spojení má význam pro celé Společenství a musí být oznámeno Komisi v souladu s odstavci 1 a 2.
V takových případech nepoužije žádný členský stát na spojení své vnitrostátní právní předpisy pro hospodářskou soutěž.
6. Komise podá do 1. července 2009 zprávu Radě o používání odstavců 4 a 5. Na základě této zprávy a na návrh Komise může Rada kvalifikovanou většinou upravit odstavce 4 a 5.
Článek 5
Výpočet obratu
1. Celkový obrat ve smyslu tohoto nařízení se skládá z částek nabytých dotčenými podniky v předchozím finančním roce z prodeje výrobků a poskytování služeb spadajících do rámce běžných činností těchto podniků, po odečtení rabatu a daně z přidané hodnoty a jiných daní přímo spojených s obratem.
Celkový obrat daného podniku nezahrnuje prodej výrobků nebo poskytování služeb mezi podniky uvedenými v odstavci 4.
Obrat v rámci Společenství nebo v rámci členského státu zahrnuje výrobky prodané a služby poskytnuté podnikům nebo spotřebitelům uvnitř Společenství nebo případně v daném členském státu.
2. Pokud spojení sestává z nabytí částí jednoho nebo více podniků, bez ohledu na to, zda mají právní subjektivitu či nikoli, bere se v úvahu odchylně od odstavce 1, pokud jde o prodávajícího nebo prodávající, pouze obrat související s částmi, které jsou předmětem spojení.
Avšak dva nebo více úkonů ve smyslu prvního pododstavce, k nimž dojde během dvou let mezi stejnými osobami nebo podniky, se považuje za jedno a totéž spojení, jež vzniklo v den, kdy došlo k poslednímu úkonu.
3. Namísto obratu se použije následující:
a) pro úvěrové instituce a jiné finanční instituce součet následujících příjmových položek, jak jsou definovány směrnicí Rady 86/635/EHS [7], po případném odečtení daně z přidané hodnoty a dalších daní přímo spojených s těmito položkami:
i) příjem z úroků a obdobný příjem;
ii) příjem z cenných papírů:
- příjem z akcií a dalších cenných papírů s variabilním výnosem,
- příjem z majetkových účastí,
- příjem z akcií v dceřinných podnicích;
iii) splatné provize;
iv) čistý zisk z finančních operací;
v) ostatní provozní příjem.
Obrat úvěrové či finanční instituce v rámci Společenství či v rámci členského státu zahrnuje výše definované příjmové položky, které byly obdrženy pobočkou či útvarem této instituce usazeným ve Společenství nebo v daném členském státě.
b) pro pojišťovny hodnota hrubého předepsaného pojistného, které zahrnuje veškeré přijaté a očekávané platby vztahující se k pojistným smlouvám uzavřeným těmito pojišťovnami nebo na jejich účet, včetně vyplaceného zajišťovacího pojistného, a po odpočtu daní a jim podobných příspěvků nebo poplatků předepsaných odkazem na jednotlivé platby pojistného nebo celkovou částku pojistného; pokud jde o čl. 1 odst. 2 písm. b) a odst. 3 písm. b), c) a d) a závěrečnou část čl. 1 odst. 2 a 3, vezme se v úvahu zvlášť hrubé pojistné přijaté od rezidentů Společenství a zvlášť od rezidentů některého členského státu.
4. Aniž je dotčen odstavec 2, vypočítá se celkový obrat dotčeného podniku ve smyslu tohoto nařízení tak, že se sečtou jednotlivé obraty:
a) dotčeného podniku;
b) těch podniků, ve kterých dotčený podnik, přímo či nepřímo:
i) vlastní více než polovinu základního kapitálu nebo obchodních aktiv, nebo
ii) má pravomoc vykonávat více než polovinu hlasovacích práv, nebo
iii) má pravomoc jmenovat více než polovinu členů dozorčích orgánů, správní rady nebo orgánů právně zastupujících podnik, nebo
iv) má pravomoc řídit záležitosti podniku;
c) těch podniků, které mají v dotčeném podniku práva či pravomoci uvedené v písmenu b);
d) těch podniků, ve kterých podnik uvedený v písmenu c) má práva a pravomoci uvedené v písmenu b);
e) těch podniků, ve kterých dva nebo více podniků uvedených v písmenech a) až d) má společně práva či pravomoci uvedené v písmenu b).
5. V případech, kdy podniky, jichž se týká spojení, mohou dohromady vykonávat práva či pravomoci uvedené v odst. 4 písm. b), při výpočtu obratu dotčených podniků pro účely tohoto nařízení:
a) se nezohlední obrat vyplývající z prodeje výrobků a poskytování služeb mezi tímto společně kontrolovaným podnikem a každým z dotčených podniků nebo dalších podniků spojených s kterýmkoli z nich ve smyslu odst. 4 písm. b) až e);
b) se zohlední obrat vyplývající z prodeje výrobků a poskytování služeb mezi tímto společně kontrolovaným podnikem a třetími podniky.
Tento obrat se rozdělí rovnoměrně mezi dotčené podniky.
Článek 6
Přezkoumání oznámení a zahájení řízení
1. Komise přezkoumá oznámení, jakmile ho obdrží.
a) Pokud dojde k názoru, že oznámené spojení nespadá do oblasti působnosti tohoto nařízení, zaznamená toto zjištění formou rozhodnutí.
b) Pokud zjistí, že oznámené spojení, ačkoliv spadá do oblasti působnosti tohoto nařízení, nevyvolává vážné pochybnosti o své slučitelnosti se společným trhem, rozhodne, že proti němu nevznese námitky, a prohlásí je za slučitelné se společným trhem.
Rozhodnutí prohlašující spojení za slučitelné je považováno za vztahující se rovněž na omezení přímo související a nezbytné pro uskutečnění spojení.
c) Aniž je dotčen odstavec 2, jestliže Komise zjistí, že oznámené spojení spadá do působnosti tohoto nařízení a vyvolává vážné pochybnosti o své slučitelnosti se společným trhem, zahájí řízení. Aniž je dotčen článek 9, takovéto řízení bude ukončeno rozhodnutím podle čl.
8 odst. 1 až 4, pokud ovšem dotčené podniky neprokáží ke spokojenosti Komise, že od spojení upustily.
2. Pokud Komise zjistí, že v návaznosti na změnu provedenou dotčenými podniky oznámené spojení již nevyvolává vážné pochybnosti ve smyslu odst. 1 písm. c), prohlásí spojení za slučitelné se společným trhem podle odst. 1 písm. b).
Komise může ke svému rozhodnutí podle odst. 1 písm. b) připojit podmínky a povinnosti s cílem zajistit, aby dotčené podniky splnily závazky učiněné vůči Komisi za účelem zajištění slučitelnosti daného spojení se společným trhem.
3. Komise může zrušit rozhodnutí, které přijala podle odst. 1 písm. a) nebo b), jestliže:
a) je toto rozhodnutí založeno na nesprávných informacích, za které je zodpovědný jeden z podniků, nebo bylo získáno podvodem,
nebo
b) dotčené podniky poruší povinnost připojenou k tomuto rozhodnutí.
4. V případech uvedených v odstavci 3 může Komise přijmout rozhodnutí podle odstavce 1, aniž by byla vázána lhůtami uvedenými v čl. 10 odst. 1.
5. Komise neprodleně oznámí své rozhodnutí dotčeným podnikům a příslušným orgánům členských států.
Článek 7
Odklad uskutečňování spojení
1. Spojení s významem pro celé Společenství odpovídající definici v článku 1 nebo spojení, které má být přezkoumáno Komisí podle čl. 4 odst. 5, nesmí být uskutečněno ani před jeho oznámením ani před jeho prohlášením za slučitelné se společným trhem rozhodnutím podle čl. 6 odst. 1 písm. b), čl. 8 odst. 1 nebo čl. 8 odst. 2, nebo na základě domněnky podle čl. 10 odst. 6.
2. Odstavec 1 nebrání uskutečnění veřejného návrhu smlouvy o koupi akcií nebo sledu operací s cennými papíry, včetně těch převoditelných do jiných cenných papírů, přijatých k obchodování na trhu jakým je burza cenných papírů, v jejichž důsledku je od rozdílných prodávajících získána kontrola ve smyslu článku 3, za podmínky že:
a) spojení je neprodleně oznámeno Komisi podle článku 4 a
b) nabyvatel nevykonává hlasovací práva spojená s těmito cennými papíry nebo tak činí pouze s cílem zachovat plnou hodnotu svých investic na základě výjimky udělené Komisí podle odstavce 3.
3. Komise může na základě žádosti udělit výjimku z povinností uložených v odstavcích 1 a 2.
Žádost o udělení výjimky musí být odůvodněná.
Při rozhodování o této žádosti vezme Komise v úvahu mimo jiné dopady odkladu uskutečňování spojení na jeden nebo více podniků, kterých se spojení týká, nebo na třetí stranu a hrozbu pro hospodářskou soutěž představovanou tímto spojením.
Takováto výjimka může být podmíněna splněním podmínek a povinností zajišťujících podmínky účinné hospodářské soutěže.
O výjimku je možné požádat a může být udělena kdykoliv, ať již před oznámením či po uskutečnění transakce.
4. Platnost jakékoli transakce uskutečněné v rozporu s odstavcem 1 závisí na rozhodnutí přijatém podle čl. 6 odst. 1 písm. b) nebo čl. 8 odst. 1, 2 nebo 3 nebo na základě domněnky podle čl. 10 odst. 6.
Tento článek nicméně nemá žádný vliv na platnost transakcí s cennými papíry, včetně cenných papírů převoditelných na jiné cenné papíry, přijatých k obchodování na trhu jakým je burza cenných papírů, ledaže kupující a prodávající věděli nebo měli vědět, že daná transakce je uskutečněná v rozporu s odstavcem 1.
Článek 8
Rozhodovací pravomoci Komise
1. Jestliže Komise zjistí, že oznámené spojení splňuje kritérium stanovené v čl. 2 odst. 2 a, v případech uvedených v čl. 2 odst. 4, kritéria stanovená čl. 81 odst. 3 Smlouvy, vydá rozhodnutí prohlašující toto spojení za slučitelné se společným trhem.
Rozhodnutí prohlašující spojení za slučitelné je považováno za vztahující se rovněž na omezení přímo související a nezbytná pro uskutečnění spojení.
2. Jestliže Komise zjistí, že v návaznosti na změnu provedenou dotčenými soutěžiteli oznámené spojení splňuje kritérium stanovené v čl. 2 odst. 2 a, v případech uvedených v čl. 2 odst. 4, kritéria stanovená čl. 81 odst. 3 Smlouvy, vydá rozhodnutí prohlašující toto spojení za slučitelné se společným trhem.
Komise může ke svému rozhodnutí připojit podmínky a povinnosti s cílem zajistit, aby dotčené podniky splnily závazky učiněné vůči Komisi za účelem zajištění slučitelnosti daného spojení se společným trhem.
Rozhodnutí prohlašující spojení za slučitelné je považováno za vztahující se rovněž na omezení přímo související a nezbytné pro uskutečnění spojení.
3. Jestliže Komise zjistí, že spojení splňuje kritérium stanovené v čl. 2 odst. 3 nebo, v případech uvedených v čl. 2 odst. 4, nesplňuje kritéria stanovená čl. 81 odst. 3 Smlouvy, vydá rozhodnutí prohlašující toto spojení za neslučitelné se společným trhem.
4. Jestliže Komise zjistí, že spojení:
a) již bylo uskutečněno a že toto spojení bylo prohlášeno za neslučitelné se společným trhem, nebo
b) bylo uskutečněno v rozporu s podmínkou připojenou k rozhodnutí přijatému podle odstavce 2, které zjistilo, že při absenci této podmínky by spojení splňovalo kritérium stanovené v čl. 2 odst. 3 nebo, v případech uvedených v čl. 2 odst. 4, by nesplňovalo kritéria stanovená v čl. 81 odst. 3 Smlouvy,
může Komise:
- nařídit, aby dotčené podniky spojení zrušily, zejména prostřednictvím zrušení fúze nebo odprodeje všech nabytých akcií nebo majetku, tak aby byla obnoven stav existující před uskutečněním spojení.
V případech, kdy obnovení takového stavu není možné prostřednictvím zrušení spojení, může Komise přijmout jakákoliv jiná opatření, která jsou přiměřená pro dosažení takovéhoto obnovení v co největší možné míře,
- nařídit jakékoliv jiné přiměřené opatření s cílem zajistit, aby dotčené podniky zrušily spojení nebo přijaly jiná opatření za účelem obnovy stavu před uskutečněním spojení, tak jak je to vyžadováno v jejím rozhodnutí.
V případech spadajících pod ustanovení písmene a) prvního pododstavce mohou tato opatření být uložena buď v rozhodnutí na základě odstavce 3 nebo prostřednictvím samostatného rozhodnutí.
5. Komise může přijmout předběžná opatření přiměřená pro obnovení či zachování podmínek účinné hospodářské soutěže, jestliže spojení:
a) bylo uskutečněno v rozporu s článkem 7 a žádné rozhodnutí o slučitelnosti tohoto spojení se společným trhem dosud nebylo přijato;
b) bylo uskutečněno v rozporu s podmínkou připojenou k rozhodnutí podle čl. 6 odst. 1 písm. b) nebo odstavce 2 tohoto článku;
c) již bylo uskutečněno a je prohlášeno za neslučitelné se společným trhem.
6. Komise může zrušit rozhodnutí, které přijala podle odstavců 1 nebo 2, jestliže:
a) prohlášení slučitelnosti je založeno na nesprávných informacích, za které je zodpovědný některý z podniků, nebo bylo získáno podvodem, nebo
b) dotčené podniky poruší povinnost připojenou k tomuto rozhodnutí.
7. Komise může přijmout rozhodnutí podle odstavců 1 až 3, aniž by byla vázána lhůtami uvedenými v čl. 10 odst. 3, v případech kdy:
a) zjistí, že spojení bylo uskutečněno
i) v rozporu s podmínkou připojenou k rozhodnutí podle čl. 6 odst. 1 písm. b), nebo
ii) v rozporu s podmínkou připojenou k rozhodnutí podle odstavce 2 a v souladu s čl. 10 odst. 2, které konstatovalo, že při absenci této podmínky by dané spojení vyvolávalo vážné pochybnosti o své slučitelnosti se společným trhem, nebo
b) rozhodnutí bylo zrušeno podle odstavce 6.
8. Komise neprodleně oznámí své rozhodnutí dotčeným podnikům a příslušným orgánům členských států.
Článek 9
Postoupení příslušným orgánům členského státu
1. Komise může rozhodnutím, které je neprodleně oznámeno dotčeným podnikům a příslušným orgánům ostatních členských států, postoupit oznámené spojení příslušným orgánům dotčeného členského státu za následujících podmínek.
2. Ve lhůtě 15 pracovních dnů od data přijetí kopie oznámení může členský stát, z vlastního popudu nebo na základě výzvy Komise, informovat Komisi, která informuje dotčené podniky, o tom, že:
a) spojení hrozí zásadně narušit hospodářskou soutěž na trhu v rámci tohoto členského státu, který vykazuje všechny znaky samostatného trhu, nebo
b) spojení narušuje hospodářskou soutěž na trhu v rámci tohoto členského státu, který vykazuje všechny znaky samostatného trhu a který netvoří podstatnou část společného trhu.
3. Jestliže Komise usoudí, že vzhledem k dotčenému trhu výrobků nebo služeb a k zeměpisnému referenčnímu trhu ve smyslu odstavce 7 existuje takovýto samostatný trh a takováto hrozba, pak buď:
a) se bude sama případem zabývat v souladu s tímto nařízením, nebo
b) postoupí celý případ nebo jeho část příslušnému orgánu dotčeného členského státu za účelem použití vnitrostátních právních předpisů tohoto státu.
Jestliže nicméně Komise usoudí, že takovýto samostatný trh nebo hrozba neexistují, přijme rozhodnutí v tomto smyslu určené dotčenému členskému státu a bude se sama případem zabývat v souladu s tímto nařízením.
V případech, kdy členský stát informuje Komisi v souladu s odst. 2 písm. b), že spojení narušuje hospodářskou soutěž na samostatném trhu na jeho území, který netvoří podstatnou část společného trhu, Komise postoupí celý případ nebo jeho část týkající se dotčeného samostatného trhu, jestliže usoudí, že takovýto samostatný trh je ovlivněn.
4. Rozhodnutí o postoupení či nepostoupení podle odstavce 3 bude přijato:
a) obvykle ve lhůtě stanovené čl. 10 odst. 1 druhým pododstavcem, v případě že Komise nezahájila řízení podle čl. 6 odst. 1 písm. b), nebo
b) ve lhůtě nejvýše 65 pracovních dnů od oznámení dotčeného spojení, v případě že Komise již zahájila řízení podle čl. 6 odst. 1 písm. c), aniž by učinila přípravné kroky k přijetí nezbytných opatření podle čl. 8 odst. 2, 3 nebo 4 pro zachování či obnovení účinné hospodářské soutěže na dotčeném trhu.
5. Jestliže ve lhůtě 65 pracovních dnů uvedené v odst. 4 písm. b) Komise, i přes upomínku ze strany dotčeného členského státu, nepřijala rozhodnutí o postoupení či odmítnutí postoupení v souladu s odstavcem 3, ani neučinila přípravné kroky uvedené v odst. 4 písm. b), má se za to, že přijala rozhodnutí o postoupení případu dotčenému členskému státu v souladu s odst. 3 písm. b).
6. Příslušný orgán dotčeného členského státu o případu rozhodne bez zbytečného prodlení.
Ve lhůtě 45 pracovních dnů od postoupení ze strany Komise bude příslušný orgán dotčeného členského státu informovat dotčené podniky o výsledku předběžného posouzení z hlediska hospodářské soutěže a případných dalších krocích, které navrhuje.
Dotčený členský stát může ve výjimečných případech přerušit tuto lhůtu, jestliže mu nebyly dotčenými podniky poskytnuty nezbytné informace podle ustanovení jeho vnitrostátních právních předpisů pro hospodářskou soutěž.
Jestliže je podle vnitrostátního práva vyžadováno oznámení, lhůta 45 pracovních dní začne běžet pracovním dnem následujícím po dni, kdy příslušný orgán tohoto členského státu obdržel úplné oznámení.
7. Zeměpisný referenční trh je tvořen oblastí, ve které dotčené podniky působí v rámci poptávky po či nabídky výrobků a služeb, ve které jsou podmínky hospodářské soutěže dostatečně homogenní a kterou lze odlišit od sousedních oblastí zejména z toho důvodu, že podmínky hospodářské soutěže jsou v těchto oblastech znatelně odlišné.
Toto posouzení by mělo vzít v úvahu především povahu a vlastnosti dotčených výrobků a služeb, existenci překážek vstupu, preference spotřebitelů, podstatné rozdíly mezi podíly na trhu soutěžitelů mezi dotčenou oblastí a sousedními oblastmi a podstatné rozdíly v cenách.
8. Při použití ustanovení tohoto článku může dotčený členský stát přijmout pouze opatření, která jsou nezbytně nutná pro zachování či obnovení účinné hospodářské soutěže na dotčeném trhu.
9. V souladu s příslušnými ustanoveními Smlouvy se může jakýkoli členský stát odvolat k Soudnímu dvoru a především požadovat použití článku 243 Smlouvy za účelem použití svých vnitrostátních právních předpisů pro hospodářskou soutěž.
Článek 10
Lhůty pro zahájení řízení a pro rozhodnutí
1. Aniž by byl dotčen čl. 6 odst. 4, rozhodnutí uvedená v čl. 6 odst. 1 musí být přijata nejdéle ve lhůtě 25 pracovních dní. Tato lhůta začíná běžet první pracovní den, který následuje po dni přijetí oznámení nebo, pokud informace, které mají být dodány s oznámením jsou neúplné, první pracovní den, který následuje po dni přijetí úplných informací.
Tato lhůta bude prodloužena na 35 pracovních dní v případě, že Komise obdrží žádost od členského státu v souladu s čl. 9 odst. 2 nebo jestliže dotčené podniky nabídnou v souladu s čl. 6 odst. 2 závazky za účelem zajištění slučitelnosti spojení se společným trhem.
2. Rozhodnutí podle čl. 8 odst. 1 nebo 2, která se týkají oznámených spojení, budou přijata jakmile se bude jevit, že vážné pochybnosti uvedené v čl. 6 odst. 1 písm. c) byly odstraněny, zejména v důsledku změn přijatých dotčenými podniky, a nejpozději ve lhůtě stanovené v odstavci 3.
3. Aniž by byl dotčen čl. 8 odst. 7, rozhodnutí na základě čl. 8 odst. 1 až 3 týkající se oznámených spojení budou přijata ve lhůtě, která nebude delší než 90 pracovních dní od data zahájení řízení. Tato lhůta bude prodloužena na 105 pracovních dní v případech, kdy dotčení soutěžitelé nabídnou závazky v souladu s čl. 8 odst. 2 druhým pododstavcem, za účelem zajištění slučitelnosti spojení se společným trhem, pokud tyto závazky nebyly nabídnuty později než 55 pracovních dní po zahájení řízení.
Lhůty stanovené v prvním pododstavci budou rovněž prodlouženy, jestliže oznamující strany o to požádají nejpozději 15 pracovních dní po zahájení řízení na základě čl. 6 odst.
1 písm. c). Oznamující strany mohou podat pouze jednu takovou žádost.
Podobně, kdykoliv po zahájení řízení, mohou být lhůty stanovené prvním pododstavcem rozšířeny Komisí po dohodě s oznamujícími stranami.
Celkové trvání jakýchkoli prodloužení učiněných na základě tohoto pododstavce nepřekročí 20 pracovních dní.
4. Lhůty stanovené odstavci 1 a 3 budou výjimečně pozastaveny tam, kde vzhledem k okolnostem, za něž je odpovědný jeden z podniků účastnících se spojení, Komise musela požádat o informace rozhodnutím na základě článku 11 nebo nařídit šetření rozhodnutím na základě článku 13.
První pododstavec se rovněž použije na lhůtu uvedenou v čl. 9 odst. 4 písm. b).
5. V případech, kdy Soudní dvůr svým rozsudkem zruší celé nebo část rozhodnutí Komise, které podléhá lhůtě stanovené tímto článkem, spojení bude Komisí znovu přezkoumáno za účelem přijetí rozhodnutí na základě čl. 6 odst. 1.
Spojení bude znovu přezkoumáno ve světle aktuálních tržních podmínek.
Oznamující strany neprodleně předloží nové oznámení nebo doplní původní oznámení v případě, že se původní oznámení stává neúplným z důvodu nastalých změn v tržních podmínkách nebo v poskytnutých informacích.
Tam kde žádné takové změny nejsou, strany neprodleně tuto skutečnost potvrdí.
Lhůty stanovené v odstavci 1 začnou běžet v první pracovní den následující po dni přijetí úplných informací v novém oznámení, doplněném oznámení nebo potvrzení ve smyslu třetího pododstavce.
Druhý a třetí pododstavec budou použity rovněž v případech uvedených v čl. 6 odst. 4 a čl. 8 odst. 7.
6. Jestliže Komise nepřijala rozhodnutí v souladu s čl. 6 odst. 1 písm. b) nebo c), nebo čl. 8 odst. 1, 2 nebo 3 ve lhůtách stanovených v odstavcích 1 a 3, spojení bude považováno za slučitelné se společným trhem, aniž by byl dotčen článek 9.
Článek 11
Žádosti o informace
1. Aby mohla vykonávat povinnosti svěřené jí tímto nařízením, může Komise, prostřednictvím prosté žádosti nebo rozhodnutí, žádat osoby uvedené v čl. 3 odst. 1 písm. b) a podniky nebo sdružení podniků, aby poskytly veškeré nezbytné informace.
2. Při zaslání prosté žádosti o informace osobě, podniku nebo sdružení podniků, Komise uvede právní základ a účel žádosti, upřesní, jaké informace jsou vyžadovány a stanoví lhůtu ve které musí být tyto informace poskytnuty, a současně uvede sankce stanovené článkem 14 za poskytnutí nepřesných nebo zavádějících informací.
3. V případě, že Komise žádá osobu, podnik nebo sdružení podniků o poskytnutí informací rozhodnutím, uvede právní základ a účel žádosti, upřesní, jaké informace jsou vyžadovány a stanoví lhůtu, ve které musí být informace poskytnuty.
Rovněž upozorní na sankce upravené článkem 14 a upozorní na nebo uloží sankce uvedené v článku 15.
Rovněž upozorní na právo nechat rozhodnutí přezkoumat Soudním dvorem.
4. Vlastnící podniků nebo jejich zástupci a, v případě právnických osob, společností, firem, nebo sdružení bez právní subjektivity, osoby pověřené jejich zastupováním ze zákona nebo na základě jejich stanov, dodají požadované informace jménem dotčených podniků.
Osoby náležitě zmocněné mohou dodat informace jménem svých klientů.
Ti zůstávají plně zodpovědní pokud jsou dodané informace neúplné, nesprávné nebo zavádějící.
5. Komise bez odkladu předá kopii každého rozhodnutí přijatého na základě odstavce 3 příslušným orgánům členského státu na jehož území se nachází bydliště osoby nebo sídlo podniku nebo sdružení podniků, a příslušnému orgánu členského státu, jehož území je ovlivněno.
Na výslovnou žádost příslušného orgánu členského státu Komise poskytne rovněž tomuto orgánu kopie prostých žádostí o informace týkající se oznámeného spojení.
6. Na žádost Komise poskytnou vlády a příslušné orgány členských států Komisi veškeré informace nezbytné pro plnění jejích povinností podle tohoto nařízení.
7. Za účelem splnění povinností svěřených jí na základě tohoto nařízení, může Komise vyslechnout každou fyzickou nebo právnickou osobu, která s výslechem souhlasí, za účelem shromáždění informací týkajících se předmětu vyšetřování.
Na začátku výslechu, který může být veden telefonicky nebo jinými elektronickými prostředky, Komise uvede právní základ a účel výslechu.
Jestliže výslech není prováděn v prostorách Komise nebo telefonem či jinými elektronickými prostředky, Komise o něm předem informuje příslušný orgán členského státu, na jehož území se výslech uskuteční.
Pokud příslušný orgán členského státu o to požádá, úředníci tohoto orgánu mohou asistovat úředníkům a jiným osobám pověřeným Komisí vedením výslechu.
Článek 12
Šetření prováděná orgány členských států
1. Na žádost Komise provedou příslušné orgány členských států šetření, která Komise považuje za nezbytná podle čl. 13 odst. 1 nebo které nařídila rozhodnutím podle čl. 13 odst. 4. Úředníci příslušných orgánů členských států, kteří jsou zodpovědní za provedení těchto šetření, a rovněž osoby jimi zmocněné nebo jmenované, vykonávají své pravomoci v souladu s vnitrostátními právními předpisy.
2. Pokud o to požádá Komise nebo příslušný orgán členského státu, na jehož území se má šetření provést, mohou úředníkům dotčeného orgánu asistovat úředníci a ostatní doprovázející osoby zmocněné Komisí.
Článek 13
Pravomoci Komise při šetření
1. Za účelem vykonávání povinností stanovených jí tímto nařízením, může Komise provádět veškeré nezbytná šetření v podnicích a sdružení podniků.
2. Úředníci a jiné doprovázející osoby zmocněné Komisí k provedení šetření mají tyto pravomoci:
a) vstupovat do všech prostor, na pozemky a do dopravních prostředků podniků a sdružení podniků;
b) kontrolovat účetní knihy a jiné obchodní záznamy, bez ohledu na to, v jaké formě jsou uchovávány;
c) pořizovat nebo získávat v jakékoliv formě kopie nebo výpisy z těchto knih nebo záznamů;
d) zapečetit veškeré podnikatelské prostory a účetní knihy nebo záznamy po dobu a v rozsahu, které jsou nezbytné pro šetření;
e) žádat každého zástupce nebo zaměstnance podniku nebo sdružení podniků o vysvětlení skutečností nebo dokumentů týkajících se předmětu a účelu šetření a odpovědi zaznamenávat.
3. Úředníci a jiné doprovázející osoby zmocněné Komisí k provedení šetření vykonávají své pravomoci na základě písemného pověření, které upřesňuje předmět a účel šetření a sankce stanovené v článku 14 za poskytnutí účetních knih nebo jiných obchodních záznamů, které jsou neúplné, nebo kde odpovědi na žádané otázky podle odstavce 2 tohoto článku jsou nepřesné nebo zavádějící.
V řádném čase před šetřením Komise oznámí šetření příslušnému orgánu členského státu na jehož území má být šetření provedeno.
4. Od podniků nebo sdružení podniků se žádá, aby se podřídily šetřením, která jsou nařízena rozhodnutím Komise.
Rozhodnutí upřesňuje předmět a účel šetření, stanoví datum, kdy má být šetření zahájeno, a uvádí sankce stanovené články 14 a 15 a právo podniku odvolat se proti rozhodnutí k Soudnímu dvoru.
Komise přijme takové rozhodnutí po konzultaci příslušného orgánu členského státu, na jehož území bude šetření provedeno.
5. Úředníci a osoby zmocněné nebo jmenované příslušným orgánem členského státu, na jehož území se má šetření provést, budou na žádost tohoto orgánu nebo Komise aktivně asistovat úředníkům a ostatním doprovázejícím osobám zmocněným Komisí.
Za tímto účelem jsou vybaveni pravomocemi uvedenými v odstavci 2.
6. Pokud úředníci a jiné doprovázející osoby zmocněné Komisí shledají, že podnik odporuje šetření, včetně zapečetění obchodních prostor, účetních knih nebo záznamů, nařízené na základě tohoto článku, příslušný členský stát jim poskytne nezbytnou pomoc, a tam, kde je to přiměřené, požádá o pomoc policii nebo rovnocenný donucovací orgán, tak, aby jim umožnil provést šetření.
7. Jestliže pomoc stanovená v odstavci 6 vyžaduje podle vnitrostátních právních předpisů soudní schválení, musí být o toto schválení požádáno.
O tento souhlas může být také požádáno jako o preventivní opatření.
8. V případech, kdy je požádáno o souhlas uvedený v odstavci 7, vnitrostátní soudní orgán zajistí, aby rozhodnutí Komise bylo ověřené a aby předpokládaná donucovací opatření nebyla svévolná ani nadměrná s ohledem na předmět šetření.
Při kontrole přiměřenosti donucovacích opatření může vnitrostátní soudní orgán požádat Komisi, přímo nebo prostřednictvím příslušného orgánu členského státu, o podrobné vysvětlení týkající se předmětu šetření.
Vnitrostátní soudní orgán však nemůže zpochybňovat nezbytnost šetření ani požadovat, aby mu byly poskytnuty informace ze záznamů Komise.
Zákonnost rozhodnutí Komise může být přezkoumána pouze Soudním dvorem.
Článek 14
Pokuty
1. Komise může rozhodnutím uložit osobám uvedeným v čl. 3 odst. 1 písm. b), podnikům nebo sdružením podniků pokuty až do výše 1 % celkového obratu dotčeného podniku nebo sdružení podniků ve smyslu článku 5 pokud, úmyslně nebo z nedbalosti:
a) poskytnou nesprávnou nebo zavádějící informaci v podání, potvrzení, oznámení nebo jeho doplnění podle článku 4, čl. 10 odst. 5 nebo čl. 22 odst. 3;
b) poskytnou nesprávnou nebo zavádějící informaci v odpovědi na žádost učiněnou na základě čl. 11 odst. 2;
c) v odpovědi na žádost učiněnou rozhodnutím přijatým na základě čl. 11 odst. 3 poskytnou nesprávnou, neúplnou nebo zavádějící informaci nebo neposkytnou informaci v rámci požadované lhůty;
d) v průběhu šetření podle článku 13 předloží požadované účetní knihy nebo jiné obchodní záznamy v neúplné formě nebo se odmítnou podřídit šetření nařízenému rozhodnutím přijatým na základě čl. 13 odst. 4;
e) v odpovědi na dotazy položené v souladu s čl. 13 odst. 2 písm. e):
- poskytnou nepřesnou nebo zavádějící odpověď,
- neopraví ve lhůtě stanovené Komisí nepřesné, neúplné nebo zavádějící odpovědi poskytnuté zaměstnancem, nebo
- neposkytnou nebo odmítnou poskytnout úplné odpovědi na otázky týkající se předmětu a účelu šetření nařízeného rozhodnutím přijatým podle čl. 13 odst. 4;
f) byly porušeny pečetě připevněné úředníky nebo jinými doprovázejícími osobami zmocněnými Komisí v souladu s čl. 13 odst. 2 písm. d).
2. Komise může rozhodnutím uložit osobám uvedeným v čl. 3 odst. 1 písm. b) nebo dotčeným podnikům pokuty až do výše 10 % celkového obratu dotčeného podniku ve smyslu článku 5 osobám uvedeným v čl. 3 odst. 1 písm. b) nebo dotčeným podnikům, pokud úmyslně nebo z nedbalosti:
a) neoznámí spojení v souladu s článkem 4 nebo čl. 22 odst. 3 před jeho uskutečněním, ledaže je jim to výslovně povoleno čl. 7 odst. 2 nebo rozhodnutím učiněným na základě čl. 7 odst. 3;
b) uskuteční spojení v rozporu s článkem 7;
c) uskuteční spojení prohlášené za neslučitelné se společným trhem rozhodnutím podle čl. 8 odst. 3 nebo nepřijmou opatření nařízená rozhodnutím podle čl. 8 odst. 4 nebo 5;
d) nesplní podmínku nebo povinnost uloženou rozhodnutím podle čl. 6 odst. 1 písm. b), čl. 7 odst. 3 nebo čl. 8 odst. 2 druhého pododstavce.
3. Při stanovení výše pokuty bude zohledněna povaha, závažnost a délka trvání porušení těchto ustanovení.
4. Rozhodnutí přijatá podle odstavců 1, 2 a 3 nemají trestněprávní povahu.
Článek 15
Penále
1. Komise může rozhodnutím uložit osobám uvedeným v čl. 3 odst. 1 písm. b), podnikům nebo sdružením podniků, penále až do výše 5 % průměrného denního celkového obratu dotčeného podniku nebo sdružení podniků ve smyslu článku 5 za každý pracovní den zpoždění, počítaný ode dne stanoveného v rozhodnutí, aby je přinutila:
a) poskytnout úplné a správné informace, které si vyžádala rozhodnutím přijatým podle čl. 11 odst. 3;
b) podřídit se šetření nařízenému rozhodnutím přijatým podle čl. 13 odst. 4;
c) splnit povinnost uloženou rozhodnutím přijatým podle čl. 6 odst. 1 písm. b), čl. 7 odst. 3 nebo čl. 8 odst. 2 druhého pododstavce, nebo
d) přijmout všechna opatření nařízená rozhodnutím podle čl. 8 odst. 4 nebo 5.
2. Jestliže osoby uvedené v čl. 3 odst. 1 písm. b), podniky nebo sdružení podniků splnily povinnost pro jejíž splnění bylo penále uloženo, Komise může stanovit konečnou částku penále nižší, než která by vyplývala z původního rozhodnutí.
Článek 16
Přezkoumání Soudním dvorem
Soudní dvůr má neomezenou pravomoc ve smyslu článku 172 Smlouvy přezkoumat rozhodnutí, kterými Komise stanovila pokutu nebo penále; má právo zrušit, snížit nebo zvýšit uložené pokuty nebo penále.
Článek 17
Služební tajemství
1. Informace získané v důsledku použití článků 11, 12, 13 a 18 smějí být použity pouze pro účely příslušné žádosti, kontroly nebo slyšení.
2. Aniž je dotčen čl. 4 odst. 3 a články 18 a 20, Komise a příslušné orgány členských států, jejich úředníci a jiní pracovníci a jiné osoby pracující pod dohledem těchto orgánů stejně jako úředníci a státní zaměstnanci jiných orgánů členských států nesmí sdělovat žádné informace získané použitím tohoto nařízení, které spadají pod závazek služebního tajemství.
3. Odstavce 1 a 2 nebrání zveřejnění obecných informací nebo přehledů, které neobsahují informace týkající se konkrétních podniků nebo sdružení podniků.
Článek 18
Slyšení stran a třetích osob
1. Před přijetím jakéhokoliv rozhodnutí podle čl. 6 odst. 3, čl. 7 odst. 3, čl. 8 odst. 2 až 6 a článků 14 a 15, Komise poskytne dotčeným osobám, podnikům a sdružením podniků možnost, aby v každém stadiu řízení, až do konzultace s poradním výborem, vyjádřily své stanovisko k námitkám jež jsou proti nim vzneseny.
2. Odchylně od odstavce 1 může být prozatímně přijato rozhodnutí podle čl. 7 odst. 3 a čl. 8 odst. 5 aniž by dotčeným osobám, podnikům nebo sdružení podniků byla dána možnost předem vyjádřit své stanovisko, za předpokladu, že Komise jim dá tuto příležitost co nejdříve po přijetí svého rozhodnutí.
3. Komise musí založit svůj názor pouze na námitkách, ke kterým strany mohly předložit své připomínky.
V řízení musí být plně dodržováno právo na obhajobu.
Nahlížet do spisu musí být umožněno přinejmenším přímo zúčastněným stranám s tím, že musí být chráněn oprávněný zájem podniků na zachování jejich obchodního tajemství.
4. Pokud to Komise nebo příslušné orgány členských států pokládají za nutné, mohou také vyslechnout jiné fyzické nebo právnické osoby.
Fyzické nebo právnické osoby, které prokážou oprávněný zájem, a zejména členové správních nebo řídících orgánů dotčených podniků, nebo uznaní zástupci jejich zaměstnanců, mají právo být slyšeni na základě své žádosti.
Článek 19
Spolupráce s orgány členských států
1. Komise zašle příslušným orgánům členských států kopie oznámení do tří pracovních dnů a co nejdříve pak kopie nejdůležitějších dokumentů předložených Komisi nebo jí vystavených podle tohoto nařízení. Mezi tyto dokumenty patří rovněž závazky nabídnuté Komisi dotčenými soutěžiteli s cílem zajistit slučitelnost spojení se společným trhem podle čl. 6 odst. 2 nebo čl. 8 odst. 2 druhého pododstavce.
2. V řízeních uvedených v tomto nařízení jedná Komise v těsné a trvalé spolupráci s příslušnými orgány členských států, které mohou k řízení vyjádřit svoje stanovisko.
Pro účely článku 9 si Komise zajistí informace od příslušného orgánu členského státu, jak je uvedeno v odstavci 2 výše uvedeného článku, a umožní mu vyjádřit své stanovisko v každém stadiu řízení až do přijetí rozhodnutí podle odstavce 3 uvedeného článku; za tím účelem mu umožní nahlížet do spisu.
3. Poradní výbor pro kontrolu spojování podniků musí být konzultován před přijetím jakékoliv rozhodnutí na základě čl. 8 odst. 1 až 6, článků 14 a 15 s výjimkou prozatímních rozhodnutí přijatých v souladu s čl. 18 odst. 2.
4. Poradní výbor se skládá ze zástupců příslušných orgánů členských států.
Každý členský stát jmenuje do tohoto výboru jednoho nebo dva zástupce; nemohou-li se zúčastnit jednání, mohou je nahradit jiní zástupci.
Nejméně jeden ze zástupců členského státu musí být kvalifikovaný pro otázky restriktivních praktik a dominantních postavení.
5. Konzultace se uskuteční na společném zasedání svolaném Komisí a pod jejím předsednictvím.
S pozváním na toto zasedání se zašle souhrnná zpráva o každém daném případu, který má být projednáván, spolu s označením nejdůležitějších dokumentů a předběžným návrhem rozhodnutí každého projednávaného případu.
Zasedání se nesmí konat dříve než 10 pracovních dnů po zaslání pozvánek.
Ve výjimečných případech může Komise zkrátit tuto lhůtu tak, aby se zabránilo způsobení vážné škody jednomu nebo více podnikům, jichž se spojení týká.
6. Poradní výbor vyjádří své stanovisko k návrhu rozhodnutí Komise, pokud je to nezbytné, hlasováním.
Poradní výbor může vyjádřit své stanovisko i když někteří jeho členové ani jejich zástupci nejsou přítomni.
Toto stanovisko musí být vyjádřeno písemně a musí být přiloženo k návrhu rozhodnutí.
Komise vezme v nejvyšší možné míře v úvahu stanovisko vyjádřené tímto výborem.
Rovněž musí informovat výbor o způsobu, kterým bylo přihlédnuto k jeho stanovisku.
7. Komise sdělí stanovisko Poradního výboru, spolu s rozhodnutím, adresátům rozhodnutí.
Stanovisko zveřejní spolu s rozhodnutím, a to s ohledem na oprávněný zájem podniků na ochraně jejich obchodního tajemství.
Článek 20
Zveřejnění rozhodnutí
1. Komise zveřejní rozhodnutí přijatá podle čl. 8 odst. 1 až 6, článků 14 a 15 s výjimkou prozatímních rozhodnutí přijatých v souladu s čl. 18 odst. 2 spolu se stanoviskem poradního výboru v Úředním věstníku Evropské unie.
2. Ve zveřejnění se uvedou jména stran a hlavní obsah rozhodnutí; bude brát v úvahu oprávněný zájem podniků na ochraně jejich obchodního tajemství.
Článek 21
Použití nařízení a soudní pravomoc
1. Pouze toto nařízení se použije na spojení, jak jsou definována v článku 3 a nařízení Rady (ES) č. 1/2003 [8], (EHS) č. 1017/68 [9], (EHS) č. 4056/86 [10] a (EHS) č. 3975/87 [11] se nepoužijí, s výjimkou ve vztahu ke společným podnikům, které nemají význam pro celé Společenství a jejichž cílem nebo účinkem je koordinace soutěžního chování soutěžitelů, kteří zůstávají nezávislí.
2. Komise má výhradní pravomoc přijímat rozhodnutí stanovená v tomto nařízení, přičemž podléhá přezkumu ze strany Soudního dvora.
3. Žádný členský stát nepoužije své vnitrostátní právní předpisy pro hospodářskou soutěž na jakékoliv spojení, které má význam pro celé Společenství.
Prvním pododstavcem není dotčena pravomoc členských států provádět šetření nezbytná pro použití čl. 4 odst. 4, čl. 9 odst. 2 nebo, po postoupení v souladu s čl. 9 odst. 3 prvním pododstavcem písm. b), nebo čl. 9 odst. 5 přijmout opatření nezbytně nutná pro použití čl. 9 odst. 8.
4. Nehledě na odstavce 2 a 3, členské státy mohou přijmout přiměřená opatření k ochraně oprávněných zájmů, jiných než těch, které jsou vzaty do úvahy tímto nařízením a které jsou slučitelné s obecnými zásadami a jinými ustanoveními práva Společenství.
Veřejná bezpečnost, pluralita médií a pravidla obezřetnostního dohledu jsou považovány za oprávněné zájmy ve smyslu prvního pododstavce.
Každý další veřejný zájem musí být dotčeným členským státem sdělen Komisi a musí jí být uznán po posouzení z hlediska jeho slučitelnosti s obecnými zásadami a jinými ustanoveními práva Společenství dříve než mohou být výše uvedená opatření přijata.
Komise bude informovat dotčený členský stát o svém rozhodnutí do 25 pracovních dní od tohoto sdělení.
Článek 22
Postoupení případu Komisi
1. Jeden nebo více členských států může požádat Komisi o přezkoumání jakéhokoliv spojení definovaného v článku 3, které nemá význam pro celé Společenství ve smyslu článku 1, avšak ovlivňuje obchod mezi členskými státy a hrozí zásadně narušit hospodářskou soutěž na území členského státu nebo států, které žádost podávají.
Taková žádost musí být předložena nejpozději ve lhůtě 15 pracovních dnů od data, kdy bylo spojení oznámeno, nebo pokud se žádné oznámení nepožaduje, jinak dáno na vědomí dotčenému členskému státu.
2. Komise neprodleně informuje příslušné orgány členského státu a dotčené soutěžitele o jakékoliv žádosti obdržené podle odstavce 1.
Jakýkoliv další členský stát má právo připojit se k původní žádosti ve lhůtě 15 pracovních dnů ode dne, kdy byl Komisí informován o počáteční žádosti.
Všechny vnitrostátní lhůty vztahující se ke spojení se staví, až do doby kdy, ve shodě s postupem stanoveným v tomto článku, je rozhodnuto o tom, kde se má spojení přezkoumat.
Jakmile členský stát informuje Komisi a dotčené podniky, že se nepřipojuje k žádosti, stavení vnitrostátních lhůt končí.
3. Komise může ve lhůtě 10 pracovních dní po skončení lhůty stanovené v odstavci 2 rozhodnout o přezkoumání spojení, v případě, že má za to, že dané spojení ovlivňuje obchod mezi členskými státy a hrozí zásadním narušením účinné hospodářské soutěže na území členského státu nebo států, které o přezkoumání žádají.
Pokud Komise v této lhůtě nerozhodne, má se za to, že přijala rozhodnutí o přezkoumání spojení v souladu s žádostí.
Komise informuje všechny členské státy a dotčené podniky o svém rozhodnutí.
Komise může požádat o předložení oznámení podle článku 4.
Členský stát nebo členské státy, které předložily takovou žádost, již dále na dané spojení nepoužijí své vnitrostátní právní předpisy pro hospodářskou soutěž.
4. Článek 2, čl. 4 odst. 2 až 3, články 5, 6 a 8 až 21 se použijí v případě, že Komise přezkoumá spojení podle odstavce 3. Článek 7 se použije do té míry, v jaké spojení nebylo uskutečněno k datu, kdy Komise informuje dotčené podniky, že byla podána žádost.
V případech, kdy není vyžadováno oznámení podle článku 4, počíná běžet lhůta stanovená v čl. 10 odst. 1, v jejímž rámci může být zahájeno řízení, první pracovní den následující po dni, kdy Komise informuje dotčené podniky, že se rozhodla přezkoumat spojení podle odstavce 3.
5. Komise může informovat jeden nebo více členských států o tom, že má za to, že spojení splňuje kritéria stanovená v odstavci 1.
V takových případech Komise může vyzvat tento členský stát nebo tyto členské státy, aby podaly žádost podle odstavce 1.
Článek 23
Prováděcí ustanovení
1. Komise má pravomoc stanovit v souladu s řízením uvedeným v odstavci 2:
a) prováděcí ustanovení týkající se formy, obsahu a jiných podrobností oznámení a podání podle článku 4;
b) prováděcí ustanovení týkající se lhůt podle čl. 4 odst. 4 a 5 článků 7, 9, 10 a 22;
c) postup a lhůty pro poskytnutí a provádění závazků podle čl. 6 odst. 2 a čl. 8 odst. 2;
d) prováděcí ustanovení týkající se slyšení podle článku 18.
2. Komisi je nápomocen poradní výbor, složený ze zástupců členských států.
a) Komise konzultuje poradní výbor před zveřejněním návrhu prováděcích ustanovení a před přijetím takových ustanovení.
b) Konzultace se uskuteční na zasedání svolaném na pozvání Komise a řízeném Komisí.
Návrh prováděcích ustanovení, jež mají být přijata, se zasílá spolu s pozváním.
Zasedání se neuskuteční dříve než 10 pracovních dní poté, kdy bylo zasláno pozvání.
c) Poradní výbor poskytne stanovisko k návrhu prováděcích ustanovení, ke kterému v případě nutnosti dospěje hlasováním.
Komise stanovisko poskytnuté výborem zohlední v co nejvyšší míře.
Článek 24
Vztahy se třetími zeměmi
1. Členské státy informují Komisi o všech obecných problémech, s nimiž se setkaly podniky těchto států v případě spojení definovaných v článku 3 v jakékoliv třetí zemi.
2. Poprvé nejpozději do jednoho roku od vstupu tohoto nařízení v platnost a poté periodicky pravidelných intervalech Komise vypracuje zprávu posuzující zacházení s podniky, které mají své sídlo nebo hlavní oblast činnosti uvnitř Společenství, za podmínek stanovených v odstavcích 3 a 4, pokud jde o spojování ve třetích zemích.
Komise předloží tyto zprávy Radě společně s případnými doporučeními.
3. Pokud Komise dojde k názoru, ať na základě zpráv uvedených v odstavci 2 nebo na základě jiných informací, že některá třetí země neposkytuje podnikům, které mají své sídlo nebo hlavní oblast činnosti ve Společenství, zacházení srovnatelné s tím, které je ve Společenství poskytováno podnikům z této země, může Komise podat návrhy Radě, aby jí dala vhodný mandát k jednání za účelem dosažení srovnatelného zacházení pro podniky, které mají své sídlo nebo hlavní oblast činnosti ve Společenství.
4. Opatření učiněná podle tohoto článku musí dodržovat závazky Společenství nebo členských států vyplývající z mezinárodních dohod, ať už dvoustranných nebo mnohostranných, aniž by byl dotčen článek 307 Smlouvy.
Článek 25
Zrušující ustanovení
1. Aniž by byl dotčen čl. 26 odst. 2, nařízení (EHS) č. 4064/89 a (ES) č. 1310/97 se zrušují s účinkem od 1. května 2004.
2. Odkazy na zrušená nařízení se považují za odkazy na toto nařízení a budou čteny v souladu se srovnávací tabulkou uvedenou v příloze.
Článek 26
Vstup v platnost a přechodná ustanovení
1. Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. května 2004.
2. Nařízení (EHS) č. 4064/89 se nadále použije na všechna spojení, která byla předmětem dohody nebo oznámení nebo v případech získání kontroly ve smyslu čl. 4 odst. 1 tohoto nařízení, a která před datem použitelnosti tohoto nařízení podléhala zejména ustanovením o použitelnosti stanoveným čl. 25 odst. 2 a 3 nařízení (EHS) č. 4064/89 a článkem 2 nařízení (EHS) č. 1310/97.
3. Pokud jde o spojení, na která se toto nařízení vztahuje na základě přistoupení, datum použitelnosti tohoto nařízení bude nahrazeno datem přistoupení.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 141/2004
ze dne 28. ledna 2004,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1257/1999, pokud jde o přechodná opatření pro rozvoj venkova pro Českou republiku, Estonsko, Kypr, Lotyšsko, Litvu, Maďarsko, Maltu, Polsko, Slovinsko a Slovensko
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Smlouvu o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska, a zejména na čl. 2 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na Akt o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska, a zejména na čl. 41 první odstavec tohoto aktu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Kapitola IXa nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 ze dne 17. května 1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) a o změně a zrušení některých nařízení [1], zavedená aktem o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska stanoví obecné podmínky pro dočasnou dodatečnou podporu pro přechodná opatření pro rozvoj venkova v nových členských státech. Je třeba přijmout prováděcí pravidla, která doplňují tyto podmínky, a přizpůsobit některá pravidla stanovená nařízením Komise (ES) č. 445/2002 ze dne 26. února 2002, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) [2].
(2) Tato pravidla musí být v souladu se zásadou subsidiarity a proporcionality a musí být proto omezena na míru nezbytnou pro dosažení stanovených cílů.
(3) Je třeba stanovit podmínky nároku na podporu pro některá přechodná opatření a stropy pro podporu pro zvláštní opatření týkající se Malty.
(4) Pro usnadnění tvorby plánů rozvoje venkova, které zahrnují tato opatření, a jejich prověření a schválení Komisí, je třeba stanovit obecná pravidla pro jejich strukturu a obsah na základě článku 43 nařízení (ES) č. 1257/1999.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro zemědělské struktury a rozvoj venkova,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I OBLAST PŮSOBNOSTI
Článek 1
Oblast působnosti
Toto nařízení stanoví prováděcí pravidla pro:
a) zvláštní opatření pro rozvoj venkova stanovená v kapitole IXa nařízení (ES) č. 1257/1999 platná pro Českou republiku, Estonsko, Kypr, Lotyšsko, Litvu, Maďarsko, Maltu, Polsko, Slovinsko a Slovensko (dále jen "nové členské státy");
b) programování a vyhodnocování všech opatření pro rozvoj venkova pro nové členské státy.
KAPITOLA II ZVLÁŠTNÍ OPATŘENÍ PRO NOVÉ ČLENSKÉ STÁTY
Článek 2
Podpora pro částečně soběstačná hospodářství procházející restrukturalizací
Hospodářský plán podle čl. 33b odst. 2 nařízení (ES) č. 1257/1999 musí být dostatečně podrobný, aby mohl být použit pro žádost o podporu investic v zemědělských podnicích.
Článek 3
Technická pomoc
Odchylně od článku 39 nařízení (ES) č. 445/2002 platí pravidlo č. 11 přílohy nařízení Komise (ES) č. 1685/2000 [3] pro opatření podle článku 33e nařízení (ES) č. 1257/1999.
Článek 4
Příplatky k přímým platbám
Podmínky pro způsobilost pro poskytování podpor v rámci opatření podle článku 33h nařízení (ES) č. 1257/1999 jsou stanoveny rozhodnutím Komise, která schválí doplňkovou vnitrostátní přímou platbu.
KAPITOLA III DODATEČNÁ PODPORA PRO MALTU
Článek 5
Příplatky ke státní podpoře na Maltě
Podmínky pro způsobilost pro poskytování podpor v rámci opatření podle článku 33i nařízení (ES) č. 1257/1999 jsou stanoveny v rámci Zvláštního programu tržní politiky pro maltské zemědělství (ZPTPMZ)) podle přílohy XI kapitoly 4 oddílu A bodu 1 aktu o přistoupení.
KAPITOLA IV Odchylky pro jednotlivé členské státy
Článek 6
Agroenvironmentální opatření
Maximální roční částka na hektar pro zachování a ochranu kamenných zídek na Maltě podle čl. 33m odst. 2 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1257/1999 je uvedena v písmenu A přílohy I.
Článek 7
Seskupení producentů na Maltě
1. Pouze seskupení producentů, která zahrnují minimální procentní podíl producentů v odvětví a představují minimální procentní podíl produkce odvětví, jsou způsobilá pro minimální podporu podle čl. 33d odst. 3 třetího pododstavce nařízení (ES) č. 1257/1999.
2. Minimální částka podpory stanovená podle minimálních nákladů na vytvoření malého seskupení producentů je uvedena písmenu B přílohy I.
KAPITOLA V SPRÁVNÍ A FINANČNÍ USTANOVENÍ
Článek 8
Hodnocení
Hodnocení v polovině období podle článků 56 a 57 nařízení (ES) č. 445/2002 se nevztahuje na nové členské státy v programovém období 2004 až 2006.
Článek 9
Programování
1. Podle bodu 8 přílohy II nařízení (ES) č. 445/2002 používají nové členské státy orientační celkovou finanční tabulku obsaženou v příloze II tohoto nařízení.
2. Kromě údajů podle bodu 9 přílohy II nařízení (ES) č. 445/2002 obsahují plány rozvoje venkova podle hlavy III kapitoly II nařízení (ES) č. 1257/1999 údaje uvedené v příloze III tohoto nařízení.
KAPITOLA VI ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 10
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. května 2004 s výhradou vstupu v platnost Aktu o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 154/2004
ze dne 26. ledna 2004
o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů o prodloužení platnosti Protokolu o rybolovných právech a finančním příspěvku stanoveném v Dohodě o rybolovu u břehů Pobřeží slonoviny mezi Evropským hospodářským společenstvím a Republikou Pobřeží slonoviny na období od 1. července 2003 do 30. června 2004
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 ve spojení s čl. 300 odst. 2 a čl. 300 odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle Dohody o rybolovu u břehů Pobřeží slonoviny mezi Evropským hospodářským společenstvím a Republikou Pobřeží slonoviny [2] mají smluvní strany před ukončením platnosti protokolu připojeného k dohodě jednat za účelem schválení protokolu a všech změn nebo dodatků přílohy na následující období.
(2) Do doby jednání o změnách stávajícího protokolu, schváleného nařízením (ES) č. 722/2001 [3], se obě smluvní strany dohodly prodloužit jeho platnost na období jednoho roku dohodou ve formě výměny dopisů.
(3) Je v zájmu Společenství toto prodloužení schválit.
(4) Rozdělení rybolovných práv členským státům by mělo být schváleno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Dohoda ve formě výměny dopisů o prodloužení platnosti Protokolu o rybolovných právech a finančním příspěvku stanoveném v Dohodě o rybolovu u břehů Pobřeží slonoviny mezi Evropským hospodářským společenstvím a Republikou Pobřeží slonoviny na období od 1. července 2003 do 30. června 2004 se schvaluje jménem Evropského společenství.
Znění dohody ve formě výměny dopisů se připojuje k tomuto nařízení [4].
Článek 2
Rybolovná práva stanovená v protokolu se rozdělí mezi členské státy takto:
a) lov při dně:
Španělsko: 600 BRT za měsíc (roční průměr);
b) lov tuňáka:
i) plavidla lovící tuňáka vlečnou sítí
- Francie: 18 plavidel,
- Španělsko: 21 plavidel;
ii) plavidla lovící na dlouhé vlasce s návazci
- Španělsko: 15 plavidel,
- Portugalsko: 5 plavidel;
iii) plavidla lovící tuňáky na pruty
- Francie: 7 plavidel,
- Španělsko: 5 plavidel.
Jestliže žádosti o licenci těchto členských států nevyčerpají rybolovná práva stanovená protokolem, může vzít Komise v úvahu rovněž žádosti o licenci ostatních členských států.
Článek 3
Členské státy, jejichž plavidla loví podle dohody ve formě výměny dopisů, oznámí Komisi způsobem popsaným v nařízení Komise (ES) č. 500/2001 [5] množství odlovů z jednotlivých zásob v rybolovné oblasti Pobřeží slonoviny.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 156/2004
ze dne 29. ledna 2004
o finanční podpoře Společenství referenčním laboratořím Společenství podle článku 28 rozhodnutí 90/424/EHS
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [1], a zejména na čl. 28 odst. 2 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Kritéria způsobilosti k tomu, aby výdaje referenčních laboratoří Společenství mohly obdržet finanční podporu podle článku 28 rozhodnutí 90/424/EHS, a postupy pro uplatňování výdajů a provádění kontrol byly stanoveny v nařízení Komise (ES) č. 324/2003 [2].
(2) Referenční laboratoře Společenství (dále jen "laboratoře") vykonávají úkoly a povinnosti podle veterinárních předpisů Společenství na podporu Společenství.
(3) Úroveň roční finanční podpory Společenství (dále jen "finanční podpora") na provoz některých laboratoří se každoročně stanoví zvláštními rozhodnutími v oblasti veterinárních opatření v souvislosti s veřejným zdravím, zdravím zvířat a reziduí.
(4) Náklady na služební cesty personálu laboratoří jsou v současnosti financovány laboratořemi pod režijními náklady příjemců až do výše 7 % celkových způsobilých nákladů opatření.
(5) Protože podíl těchto služebních cest na režijních nákladech příjemců stále roste a určité výdaje na služební cesty mohou být hrazeny na základě paušální denní sazby, měla by být proto v rámci ročních způsobilých výdajů každé laboratoře zřízena samostatná kapitola.
(6) Vzhledem k nákladům a užitku seminářů je vhodné omezit počet v úvahu přicházejících účastníků seminářů, tj. z každého členského státu by měl být pozván pouze jeden účastník.
O odchylkách od tohoto pravidla by se mělo rozhodovat v řádně odůvodněných případech a v rámci finanční podpory poskytované na pořádání semináře.
(7) Je třeba vyjasnit koeficient pro přepočet žádostí o platbu podaných v národní měně podle nařízení Rady (ES) č. 2799/98 o agromonetární úpravě pro euro [3].
(8) Je třeba stanovit pravidla pro harmonizaci předkládání předběžného rozpočtu laboratorních výdajů v souvislosti s opatřeními prováděnými podle veterinárních předpisů Společenství.
(9) Protože v nařízení (ES) č. 324/2003 je třeba provést řadu změn, mělo by být toto nařízení v zájmu jasnosti nahrazeno.
(10) Řádná správa financí vyžaduje používání pravidel způsobilosti od počátku roku 2004, aby mohly být stanoveny způsobilé výdaje vzniklé v průběhu uvedeného roku.
(11) Pro účely finanční kontroly se používají články 8 a 9 nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 ze dne 17. května 1999 o financování společné zemědělské politiky [4].
(12) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předběžný rozpočet
Referenční laboratoře Společenství (dále jen "laboratoře") předkládají před 1. říjnem každého kalendářního roku "n" předběžný rozpočet laboratorních výdajů v souvislosti s opatřeními Společenství na kalendářní rok "n + 1".
Laboratoře předkládají předběžný rozpočet v elektronické formě podle přílohy I.
Článek 2
Pravidla způsobilosti
V rámci limitů roční finanční podpory Společenství poskytované laboratořím se pravidla způsobilosti uvedená v příloze II použijí na výdaje spojené s personálem, vybavením, spotřebními materiály, zasíláním vzorků pro srovnávací testy, služebními cestami a režijními náklady.
Článek 3
Platba finanční podpory na provoz laboratoří
Jsou-li schválené pracovní programy řádně prováděny a příjemci předávají Komisi všechny potřebné informace ve lhůtách stanovených v tomto článku, finanční podpora na provoz laboratoře se vyplácí takto:
a) na žádost příjemce může být vyplacena záloha ve výši 70 % celkové částky;
b) zůstatek se vyplácí poté, co příjemce předloží:
i) finanční zprávu potvrzenou ředitelem laboratoře,
ii) podklady pro srovnávací testy a
iii) technickou zprávu;
c) potvrzená finanční zpráva se předkládá v souladu s přílohou III a nejpozději 31. března následujícího roku po skončení období, pro které byla finanční podpora poskytnuta;
d) není-li lhůta podle písmene c) dodržena, je finanční podpora snížena o 25 % k 1. květnu, o 50 % k 1. červnu, o 75 % k 1. červenci a o 100 % k 1. září.
Článek 4
Pravidla způsobilosti pro semináře
1. V rámci mezí finanční podpory poskytované na organizování seminářů se pravidla způsobilosti uvedená v příloze IV používají na výdaje na cestu a denní příspěvky maximálně 30 účastníků semináře, z nichž je pozván nejméně jeden účastník z každého členského státu.
2. O odchylkách od odstavce 1 může být rozhodnuto v řádně odůvodněných případech v rámci rozhodnutí o roční finanční podpoře Společenství na provoz některých laboratoří.
Článek 5
Platba finanční podpory Společenství na pořádání seminářů
Je-li seminář hospodárně uspořádán a příjemce předá Komisi všechny potřebné informace ve lhůtách stanovených v tomto článku, finanční podpora na pořádání seminářů se vyplácí takto:
a) na žádost příjemce může být vyplacena záloha ve výši 70 % celkové částky během 60 dnů před stanoveným datem semináře;
b) zůstatek se vyplácí poté, co Komise obdrží podklady a technickou zprávu o použití finanční podpory;
c) podklady se předkládají v souladu s přílohou V a nejpozději tři měsíce po uskutečnění semináře;
d) není-li lhůta podle písmene c) dodržena, je finanční podpora snížena o 25 % při zpoždění o jeden měsíc oproti plánovanému datu předložení dokladů, o 50 % při zpoždění o dva měsíce, o 75 % při zpoždění o tři měsíce a o 100 % při zpoždění o čtyři měsíce.
Článek 6
Podklady
1. Technický ředitel laboratoře uchovává ověřené kopie podkladů, jako jsou faktury, mzdové výkazy, prezenční listiny, dokumentace týkající se dodávek vzorků a služebních cest.
2. Příjemce zaznamenává výdaje předkládané Komisi ve svém provozním účetnictví a uchovává všechny podklady po dobu pěti let pro účely kontroly.
Na vyžádání jsou Komisi zaslány podklady potvrzující všechny náklady a vynaložené pracovní hodiny uvedené v žádosti o náhradu.
Článek 7
Přepočítací koeficient pro žádosti v národní měně
Přepočítací koeficient pro žádosti v národní měně v měsíci "n" odpovídá přepočítacímu koeficientu z desátého dne měsíce "n + 1" nebo z prvního předchozího dne, pro který je přepočítací koeficient k dispozici.
Článek 8
Kontroly
Komise může provádět kontroly v souladu se článkem 9 nařízení (ES) č. 1258/1999.
Článek 9
Zrušení
Nařízení (ES) č. 324/2003 se zrušuje.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení.
Článek 10
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 177/2004
ze dne 30. ledna 2004,
kterým se stanoví podpora pro rajčata určená ke zpracování podle nařízení Rady (ES) č. 2201/96 pro hospodářský rok 2004/05
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2201/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s výrobky zpracovanými z ovoce a zeleniny [1], a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 3 odst. 3 nařízení Komise (ES) č. 1535/2003 ze dne 29. srpna 2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 2201/96, pokud jde o režim podpor pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny [2], stanoví, že Komise zveřejní výši podpory pro rajčata po ověření dodržení prahů stanovených v příloze III nařízení (ES) č. 2201/96.
(2) Ustanovení čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 2201/96 stanoví, že překročení zpracovatelských prahů se vypočítá rozdílem mezi prahem a průměrným množstvím produkce s podporou během tří hospodářských let předcházejících roku, pro který musí být podpora stanovena.
(3) Průměrné množství rajčat dodaných ke zpracování s podporou v hospodářských letech 2001/02, 2002/03 a 2003/04, ohlášené členskými státy, je o 196004 tun vyšší než práh Společenství. Podporu pro rok 2004/05 je proto třeba odpovídajícím způsobem upravit vzhledem k úrovni stanovené v čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 2201/96.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Podpora pro rajčata podle nařízení Rady (ES) č. 2201/96 pro hospodářský rok 2004/05 činí:
-
Nařízení Komise (ES) č. 184/2004
ze dne 2. února 2004
o ukončení systému následného dohledu zavedeného nařízením (ES) č. 1695/2002 v souvislosti s některými výrobky z oceli
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3285/94 ze dne 22. prosince 1994 o společných pravidlech dovozu a o zrušení nařízení (ES) č. 518/94 [1], naposledy pozměněné nařízením Rady (ES) č. 2474/2000 [2], a zejména na článek 21 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 519/94 ze dne 7. března 1994 o společných pravidlech dovozu z některých třetích zemí a o zrušení nařízení (EHS) č. 1765/82, č. 1766/82 a č. 3420/83 [3], naposledy pozměněné nařízením Rady (ES) č. 427/2003 [4], a zejména na článek 18 uvedeného nařízení,
po konzultaci s poradním výborem zřízeným podle článku 4 nařízení Rady (ES) č. 3285/94 a nařízení (ES) č. 519/94,
vzhledem k těmto důvodům:
POSTUP
(1) Dne 27. září 2002 po důkladném šetření týkajícím se jedenadvaceti výrobků z oceli Komise zjistila, že vývojové tendence dovozu některých výrobků z oceli hrozily způsobením újmy výrobcům Společenství a že bylo v zájmu Společenství zavést systém následného dohledu. Nařízením Komise (ES) č.
1695/2002 [5] byl proto zaveden systém následného dohledu týkající se čtrnácti výrobků z oceli, jmenovitě elektroplechů (jiných než elektroplechů s orientovanou strukturou), pokovených plechů, plechů s organickým povlakem, výrobků z bílého plechu, kvarto plechů, široké oceli, nelegované tyčové oceli a lehkých profilů, legované tyčové oceli a lehkých profilů, tyčové oceli, tyčové oceli a lehkých profilů z korozivzdorné oceli, válcovaných drátů z korozivzdorné oceli, drátů z korozivzdorné oceli, plynových trubek a dutých profilů (vše podrobněji popsáno v příloze 1 výše uvedeného nařízení).
(2) V 64. bodu odůvodnění nařízení Komise (ES) č. 1695/2002 Komise připomněla, že kontrolní opatření by měla být prováděna po stejnou dobu jako konečná ochranná opatření zavedená nařízením Komise (ES) č.
1694/2002 [6] pro některé výrobky z oceli. Tato konečná ochranná opatření byla ukončena nařízením Komise (ES) č.
2142/2003 [7] s účinností od 8. prosince 2003. Proto by měla být nyní ukončena i kontrolní opatření,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 3 nařízení Komise (ES) č. 1695/2002 se zrušuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 185/2004
ze dne 2. února 2004,
kterým se mění nařízení (ES) č. 94/2002, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2826/2000 o informačních a propagačních opatřeních pro zemědělské produkty na vnitřním trhu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2826/2000 ze dne 19. prosince 2000 o informačních a propagačních opatřeních pro zemědělské produkty na vnitřním trhu [1], a zejména na článek 12 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 3 nařízení Komise (ES) č. 94/2002 [2] stanoví vypracování seznamů témat a produktů, u nichž je možné provádět informační a propagační opatření.
(2) Nařízení Rady (ES) č. 1907/1990 ze dne 26. června 1990 o některých obchodních normách pro vejce [3] kromě jiného požaduje, aby počínaje dnem 1. ledna 2004 byla vejce pro lidskou spotřebu označována znakem uvádějícím producenta a umožňujícím identifikaci způsobu chovu.
(3) Zdá se užitečné informovat spotřebitele o těchto nových pravidlech pro uvádění vajec na trh.
(4) Vejce pro lidskou spotřebu by tedy měla být uvedena na seznamu výrobků, u nichž je možné provádět informační a propagační opatření, a měly by být stanoveny obecné zásady pro kampaně prováděné v tomto odvětví.
(5) S ohledem na datum stanovené pro vypracování těchto zásad nebude možné dodržet data stanovená pro předání a schválení první řady programů předložených v roce 2004 pro vejce určená pro lidskou spotřebu.
Vzhledem k tomu, že je nutné co nejdříve informovat spotřebitele, měla by být pro předání a schválení této první řady stanovena zvláštní lhůta.
(6) Nařízení (ES) č. 94/2002 je tedy třeba odpovídajícím způsobem změnit.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem vyjádřeným na společné schůzi řídících výborů pro propagaci zemědělských produktů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 94/2002 se mění takto:
1. v čl. 5 odst. 1 se ve druhém pododstavci doplňuje nová věta, která zní: "První řadu programů týkajících se vajec pro lidskou spotřebu, které se mají předložit v roce 2004, obdrží dotyčný členský stát nejpozději do 29. února 2004."
2. Článek 7 se mění takto:
a) v odstavci 1 se ve druhém pododstavci doplňuje nová věta, která zní: "První řada programů týkajících se vajec pro lidskou spotřebu, které se mají předložit v roce 2004, se Komisi sdělí nejpozději do 31. března 2004."
b) v odstavci 3 se ve druhém pododstavci doplňuje nová věta, která zní: "O první řadě programů týkajících se vajec určených pro lidskou spotřebu, které se mají předložit v roce 2004, rozhodne Komise nejpozději do 31. května 2004."
3. v příloze I písm. b) se doplňuje nová odrážka, která zní:
"— vejce pro lidskou spotřebu."
4. K příloze III se doplňuje znění obsažené v příloze k tomuto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 186/2004
ze dne 2. února 2004,
kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 a nařízení (ES) č. 2571/97, pokud jde o kódy kombinované nomenklatury pro sladké sušenky, oplatky a malé oplatky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na články 10, 15 a na čl. 31 odst. 14 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 31 nařízení (ES) č. 1255/1999 stanoví, že je možné poskytnout vývozní náhrady pro některé produkty, na které se vztahuje uvedené nařízení, jsou-li vyváženy ve formě zboží uvedeného v příloze II daného nařízení.
(2) Článek 4 nařízení Komise (ES) č. 2571/97 ze dne 15. prosince 1997 o prodeji másla za snížené ceny a o poskytování podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo určené k použití při výrobě cukrářských výrobků, zmrzliny a jiných potravin [2] odkazuje na kódy KN konečných produktů, které pro opatření podle uvedeného nařízení přicházejí v úvahu.
(3) V důsledku přijetí nařízení Komise (ES) č. 1789/2003 [3], kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [4], byly u některých produktů v kombinované nomenklatuře provedeny změny.
(4) Přílohu II nařízení (ES) č. 1255/1999 a článek 4 nařízení (ES) č. 2571/97 je proto třeba odpovídajícím způsobem pozměnit.
(5) Tyto změny by měly platit od stejného dne jako nařízení (ES) č. 1789/2003.
(6) Nařízení (ES) č. 1255/1999 a (ES) č. 2571/97 je proto třeba pozměnit.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V příloze II nařízení (ES) č. 1255/1999 se zrušuje tento řádek:
"19059040 _BAR_ – – – Oplatky a malé oplatky obsahující více než 10 % vody" _BAR_
Článek 2
V čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 2571/97, v kategorii A bodu A1 se kódy KN "190530, 19059040" nahrazují kódy "190531, 190532".
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 205/2004
ze dne 5. února 2004,
kterým se mění nařízení (ES) č. 3175/94, kterým se stanoví prováděcí pravidla ke zvláštnímu režimu dodávek produktů z obilovin na menší ostrovy v Egejském moři a předběžný odhad dodávek
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2019/93 ze dne 19. července 1993, kterým se zavádějí zvláštní opatření pro menší ostrovy v Egejském moři týkající se některých zemědělských produktů [1], a zejména na čl. 3a odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 2958/93 [2] stanovilo společná prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 2019/93, pokud jde o zvláštní režim dodávek některých zemědělských produktů pro menší ostrovy v Egejském moři a podle článku 3 nařízení (EHS) č. 2019/93 výši podpory pro tyto dodávky.
(2) Podle článku 2 nařízení (EHS) č. 2019/93 stanoví nařízení Komise (ES) č. 3175/94 [3] předběžný odhad dodávek těchto produktů z obilovin.
(3) Nařízení Komise (ES) č. 2782/98 [4] stanovilo předběžný odhad dodávek pro rok 1999 u produktů z obilovin a též u sušených krmiv.
Předběžné odhady pro následující roky byly rovněž stanoveny pro produkty z obilovin a sušená krmiva.
(4) Z důvodu jasnosti by v nařízení (ES) č. 3175/94 měly být provedeny nezbytné změny.
(5) Měly by se též stanovit předběžné odhady dodávek pro rok 2004.
(6) Nařízení (ES) č. 3175/94 by mělo být proto změněno.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Smíšeného výboru příslušných řídících výborů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 3175/94 se mění takto:
1. název se nahrazuje tímto:
"Nařízení Komise (ES) č. 3175/94 ze dne 21. prosince 1994, kterým se stanoví prováděcí pravidla ke zvláštnímu režimu dodávek produktů z obilovin a sušených krmiv na menší ostrovy v Egejském moři a předběžný odhad dodávek";
2. vkládá se nový článek 1, který zní:
"Článek 1
Předběžný odhad dodávek produktů z obilovin a sušených krmiv pocházejících ze Společenství na menší ostrovy
Nařízení Komise (ES) č. 206/2004
ze dne 5. února 2004,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2316/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1251/1999 o režimu podpor pro producenty některých plodin na orné půdě
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1251/1999 ze dne 17. května 1999 o režimu podpor pro producenty některých plodin na orné půdě [1], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 2316/1999 [2] stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1251/1999 ohledně podmínek pro poskytování plateb na plochu v případě některých plodin na orné půdě a určuje podmínky pro vynětí ploch z produkce, zejména minimální rozměry, které musejí mít plochy, aby mohly být z produkce vyňaty.
(2) Plochy ležící ladem mají pozitivní dopad na životní prostředí. Ten by se mohl ještě zvýšit zohledněním menších parcel.
Členským státům by proto mělo být povoleno zohledňovat při vyjímání ploch z produkce i menší plochy.
(3) Podle nařízení Rady (ES) č. 1017/94 ze dne 26. dubna 1994 o přeměně půdy, na které se v současnosti pěstují plodiny na orné půdě, na půdu pro extenzívní chov hospodářských zvířat v Portugalsku [3], byly předloženy žádosti na přeměnu 35585 hektarů.
V důsledku toho je třeba základní plochu upravit.
(4) Členské státy sdělily výsledky testů týkajících se obsahu tetrahydrokannabinolu v odrůdách konopí vysetých v roce 2003.
Tyto výsledky by měly být vzaty v úvahu při sestavování seznamu odrůd konopí způsobilých pro platby na plochu v příštích hospodářských letech a seznamu odrůd dočasně připuštěných pro hospodářský rok 2004/05, které budou muset být podrobeny dalším testům v uvedeném hospodářském roce.
(5) Nařízení (ES) č. 2316/1999 by proto mělo být změněno.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2316/1999 se mění takto:
1. v čl. 19 odst. 1 se vkládá nový pododstavec, který zní: "Pro hospodářský rok 2004/05 mohou členské státy vzít rovněž v úvahu:
a) plochy o šířce nejméně 10 m a o výměře nejméně 0,1 ha,
b) v případech řádně odůvodněných z hlediska životního prostředí plochy o šířce nejméně 5 m a o výměře nejméně 0,05 ha.";
2. v příloze VI se údaje uvedené v kolonce "Portugalsko" nahrazují údaji obsaženými v příloze I tohoto nařízení;
3. příloha XII se nahrazuje přílohou II tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 213/2004
ze dne 5. února 2004,
kterým se pozastavuje na další období šesti měsíců, pokud jde o cukr kódů KN 1701 a 1702 dovezený ze Srbska a Černé Hory, režim stanovený v nařízení Rady (ES) č. 2007/2000, kterým se zavádějí mimořádná obchodní opatření pro země a území účastnící se procesu stabilizace a přidružení zavedeného Evropskou unií či s tímto procesem spjaté
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2007/2000 ze dne 18. září 2000, kterým se zavádějí mimořádná obchodní opatření pro země a území účastnící se procesu stabilizace a přidružení zavedeného Evropskou unií či s tímto procesem spjaté, kterým se mění nařízení (ES) č. 2820/98 a kterým se zrušují nařízení (ES) č. 1763/1999 a (ES) č. 6/2000 [1], a zejména na čl. 12 odst. 3 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 764/2003 [2] pozastavilo na období tří měsíců preferenční režim stanovený v nařízení (ES) č.
2007/2000 pro cukr kódů KN 1701 a 1702 dovážený ze Srbska a Černé Hory. Základem pro toto rozhodnutí byla zjištění získaná v Srbsku a v Černé Hoře, podle kterých systém osvědčení a kontrol preferenčního původu cukru kódů KN 1701 a 1702 nedovolil příslušným orgánům této zvýhodněné země ověřit status původu zboží a poskytnout správní spolupráci, jak je požadováno pro ověření důkazu původu.
(2) Jelikož se situace v Srbsku a v Černé Hoře zásadně nezměnila, byl preferenční režim stanovený nařízením (ES) č. 2007/2000 pro cukr kódů KN 1701 a 1702 dovážený ze Srbska a Černé Hory pozastaven nařízením Komise (ES) č. 1343/2003 [3] na dalších šest měsíců.
(3) O opatřeních týkajících se pozastavení bylo v obou případech rozhodnuto v souladu s čl. 12 odst. 1 nařízení (ES) č. 2007/2000,
(4) Ustanovení čl. 12 odst. 3 nařízení (ES) č. 2007/2000 stanoví, že na konci doby pozastavení rozhodne Komise buď zrušit nebo rozšířit opatření týkající se pozastavení.
(5) Navzdory podstatným snahám úřadů v Srbsku a v Černé Hoře o zlepšení situace, vykazuje systém osvědčování a kontroly preferenčního původu cukru v této zemi nadále nedostatky.
(6) Komise se proto domnívá, že by opatření týkající se pozastavení podle čl. 12 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 2007/2000 mělo být prodlouženo na další období šesti měsíců, pokud jde o cukr kódů KN 1701 a 1702 prohlášený za pocházející ze Srbska a Černé hory.
(7) Výbor pro celní kodex byl o těchto závěrech informován,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Preferenční režim stanovený v nařízení (ES) č. 2007/2000 pro cukr kódů KN 1701 a 1702 dovezený ze Srbska a Černé hory se pozastavuje na další období šesti měsíců.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 214/2004
ze dne 6. února 2004,
kterým se stanoví obchodní normy pro třešně a višně
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], a zejména na čl. 2 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Třešně a višně patří mezi produkty uvedené na seznamu v příloze I nařízení (ES) č. 2200/96, pro které je nutno stanovit normy.
V zájmu jasnosti by nařízení Komise (EHS) č. 899/87 ze dne 30. března 1987, kterým se stanoví normy jakosti pro třešně a višně a pro jahody [2], které bylo několikrát pozměněno, mělo být zrušeno a nahrazeno novým nařízením.
Za tímto účelem a v zájmu zachování průhlednosti světového trhu by měla být vzata v úvahu norma UN/ECE FFV-13 týkající se uvádění na trh a kontroly jakosti třešní a višní, doporučená pracovní skupinou pro normalizaci produktů podléhajících rychlé zkáze a zlepšování jejich jakosti Evropské hospodářské komise OSN (EHK OSN).
(2) Cílem uplatňování těchto nových norem je vyloučit z trhu produkty neuspokojivé jakosti, zaměřit produkci na uspokojování požadavků spotřebitelů a usnadnit obchodní vztahy na základě korektní hospodářské soutěže a přispět tak ke zlepšení výnosnosti produkce.
(3) Normy platí pro všechna stadia obchodu.
Přeprava na dlouhé vzdálenosti, skladování po určitou dobu a různá manipulace s produkty mohou způsobit poškození vyplývající z biologického vývoje produktů nebo jejich větší či menší náchylnosti ke zkáze.
Tato zhoršení jakosti by mělo by být vzato v úvahu při uplatňování norem ve stadiích obchodu následujících po odeslání.
(4) Protože produkty třídy jakosti "výběr" musejí být obzvláště pečlivě tříděny a baleny, musí být v jejich případě vzata v úvahu pouze ztráta čerstvosti a mírné vadnutí.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Obchodní norma pro třešně a višně kódu KN 080920 je stanovena v příloze.
Normy platí pro všechna stadia obchodu za podmínek stanovených v nařízení (ES) č. 2200/96.
Ve stadiích obchodu následujících po odeslání však produkty mohou, oproti požadavkům normy, vykazovat lehkou ztrátu čerstvosti a mírné vadnutí; produkty zařazené do jiných tříd než "výběr" mohou s ohledem na jejich biologický vývoj a větší či menší náchylnost ke zkáze kromě toho vykazovat mírné snížení jakosti.
Článek 2
Nařízení (EHS) č. 899/87 se zrušuje.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 215/2004
ze dne 6. února 2004,
kterým se stanoví množství, jež mají být přidělena dovozcům z druhé tranše množstevních kvót Společenství pro rok 2004 pro některé výrobky pocházející z Čínské lidové republiky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 520/94 ze dne 7. března 1994 o stanovení postupu Společenství při správě množstevních kvót [1], a zejména na články 9 a 13 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 2044/2003 ze dne 20. listopadu 2003, kterým se stanoví správní postupy pro druhou tranši množstevních kvót pro rok 2004 pro některé výrobky pocházející z Čínské lidové republiky [2], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 2044/2003 stanovilo část každé příslušné kvóty vyhrazenou pro tradiční a jiné dovozce a podmínky a metody účasti na přidělování množství, která jsou k dispozici.
Dovozci podali u příslušných vnitrostátních orgánů žádosti o dovozní licence v době mezi 22. listopadem 2003 a 15:00 hodinami bruselského času dne 31. prosince 2003, v souladu s článkem 3 nařízení (ES) č. 2044/2003.
(2) Komise obdržela od členských a přistupujících států, podle článku 5 nařízení (ES) č. 2044/2003, údaje o počtu a celkovém objemu podaných žádostí o dovozní licenci a o celkovém objemu dovezeném tradičními dovozci v referenčním roce 1998 nebo 1999 (členské státy) a v referenčním roce 2001 nebo 2002 (přistupující státy).
(3) Na základě těchto údajů může nyní Komise stanovit jednotná množstevní kritéria, na základě kterých mohou příslušné vnitrostátní orgány vyhovět žádostem o dovozní licenci podaným dovozci v členských a přistupujících státech pro druhou tranši množstevních kvót pro rok 2004.
(4) Z přezkumu číselných údajů poskytnutých členskými a přistupujícími státy vyplývá, že celkový objem žádostí týkajících se výrobků uvedených v příloze I tohoto nařízení a podaných tradičními dovozci přesahuje nebo je nižší než část kvóty, která jim byla vyhrazena.
Proto musí být těmto žádostem vyhověno tak, že na objem dovozu každého dovozce v referenčním období, vyjádřený v množství nebo hodnotě, se použije jednotná sazba snížení nebo zvýšení uvedená v příloze I.
(5) Z přezkumu číselných údajů poskytnutých členskými a přistupující státy vyplývá, že celkový objem žádostí týkajících se výrobků uvedených v příloze II tohoto nařízení a podaných netradičními dovozci přesahuje část kvóty, která jim byla vyhrazena.
Proto musí být těmto žádostem vyhověno tak, že na množství, o které žádá každý dovozce, se použije jednotná sazba snížení uvedená v příloze II, s přihlédnutím k limitům stanoveným nařízením (ES) č. 2044/2003.
(6) Množství, která nebyla využita netradičními dovozci, byla převedena na tradiční dovozce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Na základě žádostí o licence pro výrobky uvedené v příloze I, řádně podaných tradičními dovozci, přidělí příslušné vnitrostátní orgány každému dovozci množství nebo hodnotu rovnající se jeho dovozům v roce 1998 nebo 1999 (členské státy) a v roce 2001 nebo 2002 (přistupující státy), podle údajů uvedených dovozcem, která je upravena sazbou snížení/zvýšení určenou v uvedené příloze pro každou kvótu.
Pokud by použití tohoto množstevního kritéria vedlo k přidělení většího množství, než o které je žádáno, množství se sníží na úroveň uvedenou v žádosti.
Článek 2
Na základě žádostí o licenci pro výrobky uvedené v příloze II, řádně podaných netradičními dovozci, přidělí příslušné vnitrostátní orgány každému dovozci množství nebo hodnotu rovnající se množství, o které žádal, v mezích stanovených nařízením (ES) č. 2044/2003, upravené sazbou snížení určenou v uvedené příloze pro každou kvótu.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 216/2004
ze dne 6. února 2004
o změně nařízení (EHS) č. 1722/93, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízením Rady (EHS) č. 1766/92 a (EHS) č. 1418/76 týkajícím se produkčních náhrad v odvětví obilovin a rýže
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 7 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3072/95 ze dne 22. prosince 1995 o společné organizaci trhu s rýží [2], a zejména na čl. 8 písm. e) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 1722/93 [3] stanoví metodu výpočtu náhrady.
Situace na trhu s bramborovým škrobem, ovlivněná zejména minimální cenou brambor, se může od situace na trhu s obilným škrobem lišit.
Mělo by tedy být možné stanovit pro bramborový škrob odlišnou výši náhrady.
(2) Žádosti o osvědčení o náhradě se mohou podávat každý pracovní den do 15 hodin bruselského času.
Protože tento termín může připadnout na dobu po zahájení zasedání Řídícího výboru pro obiloviny, na kterém se rozhoduje o výši náhrad, vyvstává zde riziko spekulativních žádostí.
Proto by měla být tento termín posunut na dřívější hodinu.
(3) Platnost osvědčení o produkční náhradě končí podle nařízení (ES) č. 1722/93 posledním dnem pátého měsíce následujícího po měsíci jeho vydání.
To však s sebou nese riziko, že osvědčení budou vydána pro příliš velké objemy; Komise totiž nemůže, bez konzultace s Řídícím výborem pro obiloviny, spekulativní žádosti ani odmítnout, ani pro ně stanovit rozdílnou sazbu náhrady, a proto by platnost osvědčení měla být zkrácena na dobu do posledního dne třetího měsíce následujícího po měsíci jeho vydání.
(4) Podrobné informace o množstvích, na která byly produkční náhrady poskytnuty, má Komise k dispozici až na konci každého čtvrtletí kalendářního roku.
Pro zajištění větší průhlednosti by členské státy měly každý měsíc oznamovat množství škrobu, pro která byly podány žádosti o osvědčení.
(5) Nařízení (EHS) č. 1722/93 by proto mělo být změněno.
(6) Řídící výbor pro obiloviny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 1722/93 se mění takto:
1. V čl. 3 odst. 2 se doplňuje nový pododstavec, který zní: "Pro bramborový škrob může být stanovena odlišná sazba náhrady, která přihlíží k minimální ceně uvedené v čl. 8 odst. 1 nařízení (EHS) č. 1766/92."
2. V čl. 5 odst. 1 se druhá věta nahrazuje tímto: "Žádost lze podat každý pracovní den do 13 hodin bruselského času."
3. V čl. 6 odst. 3 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"3. Osvědčení o náhradě obsahuje údaje podle čl.
5 odst. 2, dále sazbu náhrady a poslední den platnosti osvědčení, kterým je poslední den třetího měsíce následujícího po měsíci vydání osvědčení."
4. Článek 12 se nahrazuje tímto:
"Článek 12
Členské státy oznámí Komisi:
a) do konce prvního týdne každého měsíce množství škrobu, pro která byly během předcházejícího měsíce podány žádosti o osvědčení podle čl. 5 odst. 1;
b) ve lhůtě tří měsíců po uplynutí každého čtvrtletí kalendářního roku druh, množství a původ škrobu (kukuřice, pšenice, brambory, ječmen, oves nebo rýže), pro který byly vyplaceny náhrady, jakož i množství produktů, pro které byl škrob použit."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 224/2004
ze dne 9. února 2004,
kterým se stanoví částka podpory uvedené v nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 pro soukromé skladování másla a smetany a kterým se stanoví odchylka od nařízení (ES) č. 2771/1999
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 34 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 2771/1999 ze dne 16. prosince 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o intervenční opatření na trhu s máslem a smetanou [2], je výše podpory uvedené v čl. 6 odst. 3 nařízení (ES) č. 1255/1999 pro soukromé skladování stanovována každý rok.
(2) V čl. 6 odst. 3 třetím pododstavci nařízení (ES) č. 1255/1999 se upřesňuje, že výše podpory se stanoví na základě nákladů na skladování a předpokládaného vývoje cen čerstvého másla a skladovaného másla.
(3) Pokud jde o náklady na skladování, zejména náklady na uskladnění a vyskladnění dotyčných produktů, měly by se vzít v úvahu denní náklady na skladování v chladírenských skladech a finanční náklady na skladování.
(4) Pokud jde o předpokládaný vývoj cen, mělo by se přihlédnout ke snížení intervenčních cen másla uvedených v čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 1255/1999 a k následnému očekávanému poklesu tržních cen čerstvého másla a skladovaného másla, a měla by být poskytnuta větší podpora pro žádosti o uzavření smlouvy přijaté před 1. červencem 2004.
(5) Aby se zabránilo nadměrnému počtu žádostí o podporu pro soukromé skladování před uvedeným datem, mělo by být pro období do 1. července stanoveno směrné množství a mechanismus komunikace umožňující Komisi určit, kdy je tohoto množství dosaženo.
Toto směrné množství by mělo být stanoveno s přihlédnutím k množstvím uskladněným na základě smluv o skladování uzavřených v minulých letech.
1 nařízení (ES) č. 2771/1999 se uskladnění může uskutečnit pouze v době od 15. března do 15. srpna.
Současná obtížná situace na trhu s máslem ospravedlňuje předsunout v roce 2004 začátek období, od kdy je možné uskladňovat máslo a smetanu, na 1. březen.
Proto by měla být stanovena odchylka od uvedeného článku.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Podpora podle čl. 6 odst. 3 nařízení (ES) č. 1255/1999 je u smluv uzavřených v roce 2004 stanovena za tunu másla nebo ekvivalentu másla takto:
a) u všech smluv:
- 24 eur na pevné náklady,
- 0,35 eur za každý den smluvního skladování na náklady spojené se skladováním v chladírenských skladech,
- denní částka za smluvní skladování vypočítaná na základě 90 % intervenční ceny másla platné v den počátku smluvního skladování a na základě roční úrokové sazby ve výši 2,25 %; a
b) 147,60 eur u smluv uzavřených na základě žádostí, které obdržela intervenční agentura před 1. červencem 2004.
2. Intervenční agentura zaznamená v souladu s čl. 30 odst. 1 nařízení (ES) č. 2771/1999 den doručení žádosti o uzavření smlouvy, jakož i příslušné množství, datum výroby másla a místo jeho skladování.
Každé úterý do 12,00 hodin (bruselského času) informují členské státy Komisi o množstvích vyplývajících z uvedených žádostí podaných během předcházejícího týdne.
Jakmile Komise členským státům oznámí, že množství podle žádostí dosáhlo 90000 tun, musejí členské státy informovat Komisi každý den do 12,00 hodin (bruselského času) o množstvích vyplývajících ze žádostí podaných během předcházejícího dne.
3. Jakmile Komise zjistí, že množství uvedená v žádostech podle odst. 1 písm. b) dosáhla 120000 tun, pozastaví používání odst. 1 písm. b) a odstavce 2.
Článek 2
Odchylně od čl. 29 odst. 1 nařízení (ES) č. 2771/1999 může být skladování v roce 2004 zahájeno již 1. března.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 226/2004
ze dne 10. února 2004,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2505/96 o otevření a správě autonomních celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty a průmyslové výrobky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 26 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 20. prosince 1996 Rada přijala nařízení č. 2505/96 o otevření a správě autonomních celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty a průmyslové výrobky [1].
Je třeba postarat se o to, aby bylo Společenství dotyčnými produkty zásobeno, a to za co nejpříznivějších podmínek.
Je proto třeba otevřít celní kvóty Společenství se sníženými nebo nulovými celními sazbami pro odpovídající objemy a prodloužit platnost některých stávajících celních kvót, aniž by byl trh s těmito produkty narušen.
(2) Protože objem některých autonomních celních kvót Společenství nestačí pokrýt potřeby průmyslu Společenství ve stávajícím kvótovém období, je třeba zvýšit objemy těchto kvót s účinkem od 1. ledna 2003 nebo 1. července 2003 podle data otevření dotyčných kvót a rovněž je třeba, aby toto nařízení vstoupilo v platnost bezprostředně.
(3) V případě produktů, u kterých bylo clo v roce 2003 pozastaveno, není nadále v zájmu Společenství zachovat celní kvótu Společenství i v roce 2004.
Tyto produkty by měly být proto z tabulky v příloze I nařízení (ES) č. 2505/96 odstraněny.
(4) S ohledem na velké množství změn a ve snaze o větší jasnost pro uživatele by měla být tabulka v příloze I nařízení (ES) č. 2505/96 zcela nahrazena.
(5) Nařízení (ES) č. 2505/96 by proto mělo být změněno.
(6) S ohledem na hospodářskou důležitost tohoto nařízení by se mělo odvolat na naléhavé důvody uvedené v bodě 1.3 protokolu připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvám o založení Evropského společenství o úloze vnitrostátních parlamentů v Evropské unii,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I nařízení (ES) č. 2505/96 se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Pro kvótové období od 1. ledna do 31. prosince 2003 se příloha I nařízení (ES) č. 2505/96 mění takto:
a) pořadové číslo 09.2979: objem kvóty činí 800000 jednotek;
b) pořadové číslo 09.2985: objem kvóty činí 600000 jednotek.
Článek 3
Pro kvótové období od 1. července do 31. prosince 2003 se příloha I nařízení (ES) č. 2505/96 mění takto:
pořadové číslo 09.2935: objem kvóty činí 90000 tun.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 228/2004
ze dne 3. února 2004,
kterým se stanoví přechodná opatření k nařízení (ES) č. 565/2002 v důsledku přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Smlouvu o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska, a zejména na čl. 2 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na Akt o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska, a zejména na článek 41 tohoto aktu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Je nutno stanovit přechodná opatření, aby dovozci z České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska (dále jen "nové členské státy") mohli využívat ustanovení nařízení Komise (ES) č. 565/2002 ze dne 2. dubna 2002, kterým se stanoví postup pro spravování celních kvót a kterým se zavádí systém osvědčení o původu česneku dováženého ze třetích zemí [1].
(2) Mělo by se stanovit ustanovení pro rok 2004, aby bylo zaručeno, že se u dovozů nových členských států bude od okamžiku přistoupení rozlišovat mezi tradičními dovozy a novými dovozy podle nařízení (ES) č. 565/2002.
(3) Definice "referenčního množství" v čl. 2 písm. d) nařízení (ES) č. 565/2002 by se měla přizpůsobit tak, aby dovozci z nových členských států mohli využívat tohoto systému.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro účely tohoto nařízení se:
1. "stávajícími členskými státy" rozumějí členské státy Společenství ve složení ke dni 30. dubna 2004;
2. "novými členskými státy" rozumějí Česká republika, Estonsko, Kypr, Lotyšsko, Litva, Maďarsko, Malta, Polsko, Slovinsko a Slovensko.
Článek 2
Odchylně od čl. 2 písm. b) nařízení (ES) č. 565/2002 a pouze pro nové členské státy se "dovozci" rozumějí hospodářské subjekty, fyzické nebo právnické osoby, jednotlivci nebo seskupení, které mají bydliště nebo sídlo v některém z nových členských států a které nejméně v jednom ze dvou předchozích kalendářních roků dovezli alespoň 50 tun ovoce a zeleniny podle čl. 1 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 2200/96 [2] z jiných zemí než ze stávajících a nových členských států.
Článek 3
Odchylně od čl. 2 písm. c) nařízení (ES) č. 565/2002 a pouze pro nové členské státy se "tradičními dovozci" rozumějí dovozci, kteří dováželi česnek do stávajících členských států nebo do nových členských států alespoň ve dvou nebo třech předchozích dovozních obdobích z jiných zemí než ze stávajících a nových členských států.
Článek 4
Odchylně od čl. 2 písm. d) nařízení (ES) č. 565/2002 a pouze pro nové členské státy se "referenčním množstvím" rozumí maximální množství ročních dovozů česneku uskutečněných tradičním dovozcem z jiných zemí než z nových a stávajících členských států v průběhu tří dovozních období předcházejících období, na které bylo požádáno o udělení dovozní licence.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. května 2004 s výhradou vstupu v platnost Smlouvy o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 229/2004
ze dne 10. února 2004,
kterým se stanoví odchylka od nařízení (ES) č. 565/2002 týkající se termínů pro podání žádostí o licence pro dovozy česneku v prvním čtvrtletí dovozního období 2004/05
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], a zejména na čl. 31 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dovozci z České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska (dále jen "nové členské státy") by měli mít možnost využívat ustanovení nařízení Komise (ES) č. 565/2002 ze dne 2. dubna 2002, kterým se stanoví postup pro spravování celních kvót a kterým se zavádí systém osvědčení o původu česneku dováženého ze třetích zemí [2].
(2) Aby bylo zajištěno řádné využití kvót a aby tradiční dovozci nových členských států mohli v prvním čtvrtletí dovozního období 2004/05 požádat o dostatečná množství, měly by se stanovit předpisy týkajících se termínů pro podání žádosti.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Odchylně od čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 565/2002 podají dovozci své žádosti o licence pro první čtvrtletí dovozního období 2004/05 u příslušných orgánů jednotlivých států mezi 3. květnem 2004 a posledním pátkem v srpnu 2004, včetně.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 230/2004
ze dne 10. února 2004,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1972/2003 o přechodných opatřeních, která mají být přijata, pokud jde o obchod se zemědělskými produkty, v důsledku přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Smlouvu o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska, a zejména na čl. 2 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na Akt o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska, a zejména na čl. 41 první pododstavec tohoto aktu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 4 odst. 4 nařízení Komise (ES) č. 1972/2003 [1] provedou nové členské státy neprodleně inventarizaci zásob, které jsou k dispozici ke dni 1. května 2004, aby se zajistilo, že poplatek, který má být uložen držitelům přebytečných zásob, je správně používán. Pro usnadnění inventarizace velkého počtu zemědělských produktů a produktů neuvedených v příloze I a za účelem odvrácení potencionálních rizik smějí nové členské státy používat k identifikaci držitelů přebytečných zásob systém analýzy rizika.
(2) Je nutno zabránit tomu, aby se na zboží, za které byla poskytnuta vývozní náhrada, vztahovalo intervenční opatření nebo podpora podle hlavy I kapitoly II a III nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [2].
(3) Nařízení (ES) č. 1972/2003 je tudíž třeba změnit.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem všech příslušných řídících výborů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1972/2003 se mění takto:
1. Článek 4 se mění takto:
a) odstavec 4 se nahrazuje tímto:
"4. Aby se zajistilo, že poplatek uvedený v odstavci 1 je správně používán, provedou nové členské státy neprodleně inventarizaci zásob, které jsou k dispozici ke dni 1. května 2004.
K tomuto účelu smějí používat k identifikaci držitelů přebytečných zásob systém, který je založen na analýze rizik s přihlédnutím k následujícím kritériím:
- druh činnosti držitele,
- skladovací kapacita,
- rozsah činnosti.
Každý nový členský stát sdělí Komisi nejpozději do 31. října 2004 množství produktů v přebytečných zásobách, s výjimkou množství veřejných zásob uvedených v článku 5.";
b) v odst. 5 druhé, třetí, šesté, deváté a desáté odrážce se kód kombinované nomenklatury "200940" nahrazuje kódy kombinované nomenklatury "200941" a "200949".
2. Nadpis článku 8 "Důkaz o nezaplacení náhrad/produkčních náhrad" se nahrazuje tímto: "Důkaz o nezaplacení náhrad".
3. Druhá věta v článku 9 se nahrazuje tímto: "V žádném případě nemá produkt, pro který byla vyplacena vývozní náhrada, nárok na produkční náhradu, pokud je použit pro výrobu produktů uvedených v příloze I nařízení Komise (ES) č. 1722/93 nebo v příloze I nařízení Komise (ES) č. 1265/2001, ani na intervenční opatření nebo podporu podle hlavy I kapitoly II a III nařízení (ES) č. 1255/1999."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. května 2004 s výhradou vstupu Smlouvy o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska v platnost.
Použije se do 30. dubna 2007.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 231/2004
ze dne 10. února 2004
o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], a zejména na čl. 9 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) K zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu nařízení (EHS) č. 2658/87 je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení.
(2) Nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury.
Tato pravidla se vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních nebo jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím.
(3) Podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2.
(4) Je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [2].
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží, které vydaly celní orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu tří měsíců.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 235/2004
ze dne 10. února 2004,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2320/97 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některých bezešvých trubek a trubek ze železa a nelegované oceli pocházejících mimo jiné z Rumunska, pokud jde o dovoz výrobků vyráběných Petrotub SA a Republica SA do Evropského společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 233 a 253 této smlouvy,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (dále jen "základní nařízení") [1], a zejména na čl. 2 odst. 1 a 11 tohoto nařízení,
s ohledem na návrh Komise předložený po konzultaci s poradním výborem,
vhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
(1) Dne 9. ledna 2003 Soudní dvůr Evropských společenství (ESD) ve svém rozsudku ve věci C-76/00 P (dále jen "rozsudek") zrušil rozhodnutí Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 15. prosince 1999 ve spojených věcech T-33/98 a T-34/98 (Petrotub a Republica v. Rada).
[2] ESD tímto svým rozsudkem fakticky zrušil nařízení Rady (ES) č. 2320/97 ze dne 17. listopadu 1997 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některých bezešvých trubek a trubek ze železa a nelegované oceli pocházejících z Maďarska, Polska, Ruska, České republiky, Rumunska a Slovenské republiky [3] (dále jen "nařízení o uložení konečného antidumpingového cla" nebo "napadené nařízení"), pokud jde o dovoz společností Petrotub SA a Republica SA do Společenství.
(2) Soudy uznávají [4], že v případě, kdy je postup tvořen několika administrativními kroky, zrušením jednoho z těchto kroků není zrušen celý postup.
Antidumpingové řízení je příkladem takového postupu o několika krocích.
Proto ze zrušení částí nařízení o uložení konečného antidumpingového cla neplyne zrušení celého postupu provedeného před přijetím dotčeného nařízení.
Naproti tomu, podle článku 233 Smlouvy, jsou orgány Společenství povinny dodržovat rozsudek Soudního dvora.
Proto mají orgány Společenství, při dodržení rozsudku, možnost opravit aspekty napadeného nařízení, které vedly k jeho zrušení, přičemž nesporné části nedotčené rozsudkem ponechají beze změn [5].
(3) Po rozsudku bylo zveřejněno oznámení o antidumpingových opatřeních proti dovozu některých bezešvých trubek a trubek ze železa nebo nelegované oceli pocházejících z Rumunska [6], v němž je uvedeno, že Petrotub SA a Republica SA již nepodléhají antidumpingovým opatřením podle nařízení o uložení konečného antidumpingového cla.
(4) Toto nařízení má opravit, pokud jde o Petrotub SA a Republica SA, aspekty napadeného nařízení, které rozsudek shledal v rozporu s právem Společenství, a které proto vedly ke zrušení napadeného nařízení.
Všechna ostatní zjištění uvedená v napadeném nařízení, která nebyla napadena ve lhůtách k tomu určených, a která proto nebyla soudy posuzována a nevedla ke zrušení napadeného nařízení, zůstávají v platnosti.
B. DOTČENÉ VÝROBKY
(5) Dotčené skupiny výrobků jsou stejné jako výrobky zvažované v nařízení o uložení konečného antidumpingového cla, tj.:
a) bezešvé trubky ze železa nebo nelegované oceli používané pro ropovody a plynovody, o vnějším průměru nejvýše 406,4 mm; a
b) bezešvé trubky s kruhovým průřezem, ze železa nebo nelegované oceli, tažené nebo válcované za studena, jiné než přesné trubky; a
c) ostatní trubky s kruhovým průřezem, ze železa nebo nelegované oceli, jiné než se závity nebo než vhodné k řezání závitů, o vnějším průměru nejvýše 406,4 mm, vyráběné Petrotub SA a Republica SA, v současné době kódů KN ex73041010, ex73041030, 73043199, 73043991 a 73043993.
Tyto kódy KN jsou uvedeny pouze informativně.
C. NOVÉ POSOUZENÍ ZÁVĚRŮ NA ZÁKLADĚ ROZSUDKU ESD
1. Úvodní poznámka
(6) Toto nařízení se zabývá aspekty rozsudku týkajícími se výpočtu dumpingového rozpětí Petrotub SA a určení běžné hodnoty Republica SA.
(7) Dumpingové rozpětí Petrotub SA bylo vypočteno, jak je vysvětleno v bodu odůvodnění 22 nařízení o uložení konečného antidumpingového cla, na základě porovnání váženého průměru běžné hodnoty stanovené pro společnost Petrotub SA s cenami všech jejích jednotlivých vývozů.
Tento postup byl považován za nezbytný, aby odrážel plný rozsah praktikovaného dumpingu a proto, že bylo zjištěno, že struktura vývozních cen Petrotub se výrazně liší podle jednotlivých kupujících, regionů nebo období.
2 odst. 11 základního nařízení, použita pouze tehdy, jestliže je kromě zjištění vývozní struktury, která se výrazně liší podle jednotlivých kupujících, regionů nebo období, vysvětleno, proč první dvě metody uvedené v první větě čl.
11 (též nazývané "symetrické metody") neumožňují vzít náležitě v úvahu tyto rozdíly ve struktuře vývozních cen, a proto neodrážejí plný rozsah praktikovaného dumpingu. V nařízení o uložení konečného antidumpingového cla však Rada, když řádně zmínila v bodu odůvodnění 22, že existuje struktura, která se výrazně liší podle jednotlivých kupujících, regionů nebo období, dospěla pouze k závěru, že první z obou symetrických metod (srovnání průměrů) neodráží plný rozsah praktikovaného dumpingu v dotčeném kontextu, aniž se zabývala druhou symetrickou metodou (srovnání transakcí).
Toto nařízení proto znovu zvažuje a opravuje výsledky šetření, které vedlo k uložení konečného antidumpingového cla na dovoz společnosti Petrotub SA, tím, že zvažuje použitelnost druhé symetrické metody ve světle požadavku rozsudku.
Tato symetrická metoda spočívá ve srovnání jednotlivých běžných hodnot a jednotlivých vývozních cen do Společenství v jednotlivých transakcích.
(8) Za druhé, v nařízení o uložení konečného antidumpingového cla byly prodeje Republica SA provedené s využitím zápočtu pohledávek považovány za prodeje v rámci běžného obchodního styku.
V odstavci 86 rozsudku ESD uvádí, že tento závěr nebyl doložen přiměřeným odůvodněním, protože pouhé konstatování v bodu odůvodnění 19 nařízení o uložení konečného antidumpingového cla, že bylo zjištěno, že "prodeje provedené s využitím zápočtu byly skutečně provedeny v rámci běžného obchodního styku", neobsahuje žádné vysvětlení takového druhu, aby bylo dotčeným stranám zřejmé, jaké důvody vedly Radu k jejím závěrům.
Toto nařízení proto poskytuje nezbytné odůvodnění v souladu s článkem 253 Smlouvy.
(9) Protože informace nezbytné k nápravě nedostatků v nařízení o uložení konečného antidumpingového cla, které zjistil ESD a které vedly k jeho zrušení, měla Komise k dispozici již v době přijetí nařízení o uložení konečného antidumpingového cla a má je dosud, nebylo nutné provádět žádné další šetření ohledně Petrotub SA, Republica SA či dalších stran.
Požadované odůvodnění může být proto založeno na stávajících informacích shromážděných v rámci šetření, které vedlo k uložení konečných opatření.
2. Dumpingové rozpětí Petrotub SA
(10) Podle čl. 2 odst. 11 základního nařízení je u druhé symetrické metody výpočet dumpingového rozpětí založen na porovnání jednotlivých běžných hodnot různých druhů dotčených výrobků s příslušnými jednotlivými vývozními cenami v jednotlivých transakcích.
(11) Tato metoda je použitelná pouze při splnění řady podmínek.
Srovnání jednotlivých transakcí z definice vylučuje užití průměrů (ať už na straně domácích prodejů, nebo na straně vývozních prodejů).
Aby byly srovnatelné, mohou se použít pouze transakce uskutečněné téhož dne, jak na straně domácí, tak na straně vývozní.
Každá odchylka od tohoto pravidla použitím cen transakcí, které nebyly uskutečněny téhož dne, by byla svévolná.
Pro srovnání mezi transakcemi lze použít pouze domácí a vývozní prodeje týkající se stejného nebo srovnatelného druhu výrobku, jinak nemůže být srovnání platné.
Domácí prodeje mohou být použity pouze tehdy, uskuteční-li se v rámci běžného obchodního styku. Podle čl.
2 odst. 2 základního nařízení musejí být domácí prodeje provedeny v rámci běžného obchodního styku v množství, které činí alespoň 5 % objemu vývozních transakcí.
Prodejní transakce, které nebyly provedeny v rámci běžného obchodního styku, byly identifikovány v souladu s čl. 2 odst.
2 základního nařízení. Podle druhé symetrické metody nemohou být vývozní ceny porovnávány s vypočtenými běžnými hodnotami.
Konečně, má se za to, že tato metoda může být reprezentativní pouze tehdy, jestliže pokrývá dostatečně velký objem vývozních transakcí a prodejních transakcí na domácím trhu.
(12) Na tomto základě bylo zkoumáno, zda je možné použít výpočet metodou porovnání transakcí.
Bylo zjištěno, že objem vývozních transakcí, který by mohl být srovnáván, činí 66,6 %.
Pro určení běžné hodnoty by však bylo možné použít pouze 9,5 % objemu domácích prodejů provedených v rámci běžného obchodního styku. Jinými slovy, naprostá většina domácích prodejů by při výpočtu dumpingu nebyla vzata v úvahu.
Takto nízké využití transakčních údajů proto nepředstavuje dostatečně reprezentativní základ pro určení běžné hodnoty, která je srovnávací hodnotou pro každou analýzu dumpingu u vývozních transakcí.
Z tohoto důvodu nebyla v tomto případě metoda porovnávání transakcí považována za vhodnou k výpočtu dumpingového rozpětí.
(13) Vzhledem k tomu, že by užití druhé symetrické metody neposkytlo reprezentativní výsledky, tato metoda by také neumožnila vzít v úvahu výrazné rozdíly ve struktuře vývozních cen.
Proto musela být použita třetí metoda, a sice porovnání vážených průměrů běžných hodnot s jednotlivými vývozními cenami (asymetrická metoda), protože při existenci struktury vývozních cen bylo zjištěno, že ani první, ani druhá symetrická metoda by neumožnila vzít tyto rozdíly v úvahu.
3. Běžná hodnota Republica SA
(14) Jak je vysvětleno v bodu odůvodnění 8, ESD konstatoval, že Rada nesplnila požadavky povinnosti odůvodnění, když v bodu odůvodnění 19 pátém odstavci napadeného nařízení pouze konstatovala, že prodeje s využitím zápočtu se uskutečnily v rámci běžného obchodního styku.
Toto odůvodnění je proto uvedeno níže.
(15) V průběhu šetření, které vedlo k uložení konečných antidumpingových cel, Republica SA tvrdila, že podstatný objem jejích prodejů na domácím trhu se uskutečňuje na základě ujednání o zápočtu pohledávek.
Uvedla, že o prodejních cenách výrobků dodávaných na základě takového ujednání o zápočtu nebylo možné vyjednávat, protože Republica SA byla nucena zapojit dodavatele do zápočtového cyklu s tím důsledkem, že prodejní ceny účtované těmto dodavatelům byly podstatně nižší než obvyklé ceny, a nebyly tedy srovnatelné s tržními cenami.
Republica SA argumentovala, že prodeje na základě zápočtových ujednání by proto neměly být brány v úvahu jako domácí prodeje pro účely výpočtu obvyklé ceny, protože je nelze považovat za ceny dosažené v rámci běžného obchodního styku.
(16) Je nutno podtrhnout, že platba podle zápočtového ujednání popsaného v bodu odůvodnění 15 tohoto nařízení by měla být odlišena od existence ujednání o zápočtu ve smyslu čl. 2 odst. 1 základního nařízení. Zatímco pro platbu na základě zápočtového ujednání, jak je popisuje Republica SA ve svém podání a jak je uvedeno v bodu odůvodnění 15 tohoto nařízení, bylo konstatováno, že jde fakticky o vypořádání faktur, při němž dochází k vzájemnému zápočtu pohledávek a závazků, aniž by to mělo vliv na cenové podmínky dodávaného zboží, ujednání o zápočtu ve smyslu čl. 2 odst. 1 základního nařízení je dohoda, podle níž se vyměňuje zboží nebo služby mezi dodavatelem a zákazníkem, přičemž fakturovaná částka je založena na rozdílu hodnot takového zboží nebo služeb, takže neodráží reálnou hodnotu dodaného zboží.
(17) Při šetření na místě v podniku Republica SA bylo zjištěno, že některé domácí prodeje, které byly nesprávně vykázány jako prodeje provedené za standardních podmínek pro hotovostní platby, byly ve skutečnosti vypořádány zápočtem podle zápočtové dohody.
Forma zápočtu praktikovaná mezi Republica SA a jejím zákazníkem spočívala ve vzájemném započtení pohledávek a závazků ve stejné výši, přičemž zákazník jednal současně jako dodavatel nějakého jiného zboží nebo služeb.
Někdy se transakce účastnila jedna nebo více třetích stran, např. tehdy, když Republica SA prodává zákazníkovi, který použije svou pohledávku za třetí stranou k vypořádání svého závazku vůči Republica SA.
Tento druh vypořádání transakcí dohodou o zápočtu je běžný v ekonomikách s nízkou likviditou a šetření ukázalo, že neovlivnil původní ceny transakcí.
Dále bylo zjištěno, že když Republica SA trvala na hotovostních platbách od svých zákazníků (např. když potřebovala hotovost na výplatu svých zaměstnanců), prodejní ceny byly nastaveny níže než v případě plateb podle dohody o zápočtu, aby byli zákazníci za hotovostní platbu zvýhodněni. Závěrem bylo konstatováno, že platby Republica SA na základě zápočtu nespadají pod pojem zápočtových dohod ve smyslu čl.
2 odst. 1 základního nařízení, protože bylo zjištěno, že zápočtové dohody, jichž se Republica SA účastnila, neovlivnily uvedené prodejní ceny.
(18) Lze proto dojít k závěru, že argument, který použila Republica SA ohledně prodejů vypořádaných pomocí zápočtu a jejich vlivu na domácí prodejní ceny, neodpovídá realitě, a tedy že také prodeje uskutečněné společností Republica SA podle zápočtových ujednání byly provedeny v rámci běžného obchodního styku.
4. Závěr
(19) Užití druhé symetrické metody pro určení dumpingového rozpětí Petrotub SA není odůvodněné, protože objem domácích prodejů, který by mohl být využit pro určení běžné hodnoty, není dostatečně reprezentativní pro porovnání podle této metody.
Tato metoda proto nemůže vzít v úvahu výrazné rozdíly ve struktuře vývozních cen, tj. nemůže odrážet plný rozsah dumpingu.
Protože tedy ani první, ani druhá symetrická metoda, i když z různých důvodů, nemohou odrážet plný rozsah praktikovaného dumpingu, musela být použita třetí metoda stanovená v čl. 2 odst.
11 základního nařízení. V důsledku toho se potvrzuje její použití a výsledky jejího použití podrobně popsané v bodech odůvodnění 22 a 23 napadeného nařízení.
(20) Z důvodů uvedených v bodech odůvodnění 16 a 17 bylo zjištěno, že prodeje, které uskutečnila Republica SA s využitím zápočtu pohledávek, byly provedeny v rámci běžného obchodního styku.
(21) V důsledku toho se potvrzují dumpingová rozpětí určená v rámci nařízení (ES) č. 2320/97.
D. ZVEŘEJNĚNÍ
(22) Strany byly informovány o základních faktech a úvahách, na jejichž základě byl pojat úmysl doporučit znovuuložení konečného antidumpingového cla.
Byla jim rovněž poskytnuta lhůta, během níž mohly po tomto zveřejnění zaujmout stanovisko.
(23) Byly zváženy ústní a písemné argumenty předložené stranami a tam, kde to bylo vhodné, byly vzaty v úvahu.
E. ZÁVAZKY
(24) Dva rumunští vyvážející výrobci nabídli cenové závazky v souladu s čl. 8 odst.
1 základního nařízení. Tyto nabídnuté cenové závazky obsahují stejná ustanovení, jaká pozbyla platnosti dne 9. ledna 2003 v důsledku rozsudku ESD.
Komise je toho názoru, že nabídnuté závazky jsou přijatelné a dostatečné, aby chránily průmysl Společenství před škodlivými dopady dumpingu.
(25) Společnosti rovněž budou poskytovat Komisi pravidelné a podrobné informace o svých vývozech do Společenství, což znamená, že Komise může tyto závazky účinně kontrolovat.
(26) Aby bylo zajištěno účinné dodržování a kontrola závazků, při předložení žádosti o propuštění do volného oběhu podle těchto závazků příslušnému celnímu orgánu by mělo být osvobození od cla podmíněno předložením platného originálu výrobního osvědčení, které obsahuje informace vyjmenované v příloze tohoto nařízení.
Toto výrobní osvědčení musí být předloženo do tří měsíců od data vydání a množství předložené celním orgánům pro dovoz do Společenství bez antidumpingového cla nesmí překročit množství stanovené v osvědčení.
Jestliže není takové osvědčení předloženo, jestliže neodpovídá dotčenému výrobku nebo jestliže je překročeno množství stanovené v tomto osvědčení, musí být zaplaceno antidumpingové clo v příslušné výši.
(27) V případě podezření na porušení, skutečného porušení nebo zpětvzetí závazku kteroukoli stranou může být uloženo antidumpingové clo v souladu s čl. 8 odst. 9 a 10 základního nařízení,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Potvrzují se závěry nařízení (ES) č. 2320/97, pokud jde o rumunské vyvážející výrobce Petrotub SA a Republica SA.
Ukládají se konečná antidumpingová cla na tyto dovozy pocházející z Rumunska vyrobené společnostmi Petrotub SA a Republica SA:
a) bezešvé trubky, ze železa nebo nelegované oceli, používané pro ropovody a plynovody, o vnějším průměru nejvýše 406,4 mm (v současné době zařazené do podpoložek KN ex73041010 a ex73041030 – kódy TARIC 7304101010 a 7304103010);
b) bezešvé trubky s kruhovým průřezem, ze železa nebo nelegované oceli, tažené nebo válcované za studena, jiné než přesné trubky (v současné době zařazené do podpoložky KN 73043199);
c) ostatní trubky s kruhovým průřezem, ze železa nebo nelegované oceli, jiné než se závity nebo než vhodné k řezání závitů, o vnějším průměru nejvýše 406,4 mm (v současné době zařazené do podpoložek KN 73043991 a 73043993).
2. Sazba konečného antidumpingového cla použitelná na netto ceny beze cla franko hranice Společenství činí:
Rumunsko _BAR_ Petrotub SA _BAR_ 9,8 % _BAR_ 8468 _BAR_
Republica SA _BAR_ 9,8 % _BAR_ 8469 _BAR_ 3. Pokud není uvedeno jinak, použijí se platná ustanovení týkající se cel.
Článek 2
1. Dovozy jsou osvobozeny od antidumpingových cel uložených v článku 1 za podmínky, že jsou vyrobeny a prodány pro vývoz do Společenství společnostmi vyjmenovanými v odstavci 4, které nabídly závazky přijaté Komisí, a za podmínky, že jsou splněny podmínky odstavců 2, 3 a 4.
2. Při předložení prohlášení o propuštění do volného oběhu je osvobození od cla podmíněno předložením platného originálu výrobního osvědčení vydaného jednou ze společností vyjmenovaných v odstavci 4 příslušným celním orgánům členských států.
Toto výrobní osvědčení musejí splňovat požadavky na taková osvědčení stanovené v závazku přijatém Komisí, přičemž hlavní prvky takového osvědčení jsou vyjmenovány v příloze.
3. Výrobní osvědčení zmíněné v odstavci 2 musí být předloženo do tří měsíců od data vydání.
Množství předložené celním orgánům členských států pro dovoz do Společenství bez antidumpingového cla nesmí překročit množství stanovené v tomto osvědčení.
Jestliže je množství stanovené v tomto osvědčení překročeno, přebytek podléhá clu a musí být deklarován pod příslušným dodatečným kódem TARIC uvedeným v čl. 1 odst.
4. Dovozy s výrobním osvědčením se deklarují pod tímto dodatečným kódem TARIC: Země _BAR_ Výrobce _BAR_ Dodatečný kód TARIC _BAR_
Rumunsko _BAR_ Petrotub SA _BAR_ 8514 _BAR_
Článek 3
Ve zprávách členských států Komisi podle čl. 14 odst. 6 nařízení (ES) č. 384/96 bude pro každé propuštění do volného oběhu uveden rok a měsíc dovozu, kódy KN, TARIC a dodatečný kód TARIC, druh opatření, země původu, množství, hodnota, antidumpingové clo, členský stát dovozu a případně pořadové číslo výrobního osvědčení.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 253/2004
ze dne 13. února 2004,
kterým se stanoví finanční stropy pro opatření ke zlepšení jakosti produkce olivového oleje v produkčním cyklu 2004/05 a kterým se stanoví odchylka od čl. 3 odst. 3 nařízení (ES) č. 528/1999
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady č. 136/66/EHS ze dne 22. září 1966 o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 528/1999 ze dne 10. března 1999, kterým se stanoví opatření pro zlepšení jakosti produkce olivového oleje [2], a zejména na čl. 3 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 528/1999 stanoví pro každý členský stát a pro každý roční produkční cyklus, počínaje dnem 1. května, způsob financování opatření ke zlepšení jakosti produkce olivového oleje a jejího dopadu na životní prostředí.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 1794/2003 [3] stanoví pro hospodářský rok 2002/03 výši odhadované produkce olivového oleje včetně odhadované produkce stolních oliv, vyjádřené jako ekvivalent olivového oleje, na 2148486 tun.
Z toho připadá 458202 tun na Řecko, 972130 tun na Španělsko, 3357 tun na Francii, 686338 tun na Itálii a 28459 tun na Portugalsko.
Částka zadržená z podpory produkce olivového oleje pro tento hospodářský rok slouží jako základ pro financování opatření ke zlepšení jakosti oleje v produkčním cyklu, který začíná dnem 1. května 2004.
(3) Měly by být stanoveny finanční stropy pro opatření, která mají nárok na platbu ze záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu.
(4) Protože minimální náklady na opatření jsou relativně stálé, může se ukázat, že celkový finanční strop stanovený v čl. 3 odst. 3 nařízení (ES) č. 528/1999 bude pro některé členské státy příliš nízký. Proto by v těchto případech měly být zavedeny vhodné limity.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro oleje a tuky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro produkční cyklus od 1. května 2004 do 30. dubna 2005 jsou finanční stropy pro opatření stanovená v prvním pododstavci čl. 3 odst. 2 nařízení (ES) č. 528/1999 stanoveny takto: Řecko _BAR_ 8 100 185 EUR _BAR_ Španělsko _BAR_ 11 175 009 EUR _BAR_ Francie _BAR_ 62 137 EUR _BAR_ Itálie _BAR_ 51 111 EUR _BAR_
Portugalsko _BAR_ 523 316 EUR _BAR_
Článek 2
Odchylně od čl. 3 odst. 3 nařízení (ES) č. 528/1999 může doplňkový finanční příspěvek od členských států, jejichž finanční strop stanovený v článku 1 nepřevyšuje 100000 EUR, dosahovat nejvýše částky 250000 EUR.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004
ze dne 11. února 2004,
kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 80 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3], ve světle společného znění schváleného dne 1. prosince 2003 dohodovacím výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Činnost Společenství v oblasti letecké dopravy měly mimo jiné směřovat k zajištění vysoké úrovně ochrany cestujících.
Kromě toho by měl být obecně brán zásadní zřetel na požadavky ochrany spotřebitele.
(2) Odepření nástupu na palubu a zrušení nebo významné zpoždění letů způsobuje cestujícím závažné potíže a nepohodlí.
(3) Ačkoli nařízení Rady (EHS) č. 295/91 ze dne 4. února 1991, kterým se stanoví společná pravidla systému náhrad za odepření nástupu na palubu v pravidelné letecké dopravě [4] vytvořilo pro cestující základní ochranu, zůstává počet cestujících, kterým byl odepřen nástup na palubu proti jejich vůli, příliš vysoký, stejně jako počet cestujících postižených zrušením letů bez předchozího varování a postižených významným zpožděním letů.
(4) Společenství by proto mělo zvýšit úroveň ochrany stanovenou výše uvedeným nařízením v zájmu posílení práv cestujících a zajistit, aby letečtí dopravci působili v harmonizovaných podmínkách a v liberalizovaném trhu.
(5) Protože se rozdíl mezi pravidelnou a nepravidelnou leteckou dopravou zmenšuje, ochrana cestujících by se měla uplatnit nejen na pravidelných, ale také na nepravidelných letech, včetně těch, které tvoří součást souborných služeb pro cesty, pobyty a zájezdy.
(6) Ochrana poskytnutá cestujícím odlétajícím z letiště umístěného v členském státě by se měla rozšířit na ty cestující, kteří z letiště umístěného ve třetí zemi odlétají na letiště umístěné v členském státě, pokud let provozuje dopravce Společenství.
(7) V zájmu zajištění účinného uplatňování tohoto nařízení by měly povinnosti z něj vyplývající spočívat na provozujícím leteckém dopravci, který uskutečňuje nebo má v úmyslu uskutečnit let, ať již vlastním letadlem, nebo letadlem pronajatým s posádkou a s dalšími službami nebo bez posádky a dalších služeb, nebo za jiných podmínek.
(8) Toto nařízení by nemělo omezit práva provozujícího leteckého dopravce požadovat v souladu s použitelnými právními předpisy náhradu od jiných osob včetně třetích osob.
(9) Počet cestujících, kterým byl odepřen nástup na palubu proti jejich vůli, by se měl snížit tím, že namísto odepření cestujícím nástupu na palubu by letečtí dopravci museli vyzvat dobrovolníky k odstoupení od svých rezervací za náhradu, přičemž těm, kterým by byl nakonec odepřen nástup na palubu, by se poskytla úplná náhrada.
(10) Cestujícím, kterým byl odepřen nástup na palubu proti jejich vůli, by se mělo umožnit zrušení jejich letů a proplacení jejich letenek nebo pokračování za uspokojivých podmínek, přičemž by o ně mělo být dostatečně postaráno, zatímco čekají na pozdější let.
(11) Dobrovolníkům by se mělo rovněž umožnit buď zrušení jejich letů a proplacení jejich letenek, nebo pokračování za uspokojivých podmínek, protože čelí obdobným cestovním obtížím jako cestující, jimž byl odepřen nástup na palubu proti jejich vůli.
(12) Obtíže a nepohodlí způsobené cestujícím zrušením jejich letů by se měly rovněž zmírnit.
Toho by mělo být dosaženo povinností dopravců informovat cestující o zrušení letu před plánovaným časem odletu a navíc jim nabídnout přiměřené přesměrování tak, aby cestující mohli provést jiná opatření.
Pokud tak neučiní, měli by letečtí dopravci cestující odškodnit s výjimkou případu, kdy ke zrušení letu dojde za mimořádných okolností, kterým by nebylo možné zabránit, i kdyby byla všechna přiměřená opatření přijata.
(13) Cestujícím, jejichž lety jsou zrušeny, by mělo být umožněno proplacení jejich letenek nebo využití přesměrování za uspokojivých podmínek a mělo by být o ně v průběhu čekání na pozdější let dostatečně postaráno.
(14) Stejně jako podle Montrealské úmluvy by měly být povinnosti provozujících leteckých dopravců omezeny nebo vyloučeny v případech, kdy byla událost způsobena mimořádnými okolnostmi, kterým by nebylo možné zamezit i kdyby byla přijata všechna přiměřená opatření.
Tyto mimořádné okolnosti se mohou vyskytnout zejména v případech politické nestability, povětrnostních podmínek neslučitelných s uskutečněním dotčeného letu, bezpečnostních rizik, neočekávaných nedostatků letové bezpečnosti a stávek, které postihují provoz provozujícího leteckého dopravce.
(15) Za vznik mimořádných okolností by se měl považovat případ, kdy dopad rozhodnutí řízení letového provozu, které se vztahuje k jednotlivému letadlu v určitý den, vyvolá velké zpoždění, zpoždění do dalšího dne nebo zrušení jednoho nebo více letů uvedeného letadla, i když byla dotčeným leteckým dopravcem přijata všechna přiměřená opatření, aby zabránil zpoždění nebo zrušení.
(16) Toto nařízení by nemělo být použitelné v případech, kdy jsou souborné služby pro cesty, pobyty a zájezdy zrušeny z jiných důvodů, než z důvodu zrušení letu.
(17) O cestující, jejichž lety jsou zpožděné o určitou dobu, by mělo být dostatečně postaráno a měla by jim být poskytnuta možnost zrušení jejich letů a proplacení jejich letenek nebo pokračování za uspokojivých podmínek.
(18) Péče o cestující, kteří čekají na náhradní nebo zpožděný let, může být omezena nebo odmítnuta, jestliže by samotné poskytnutí této péče způsobilo další zpoždění.
(19) Provozující letečtí dopravci by měli vyhovět zvláštním potřebám osob s omezenou pohyblivostí a všem osobám, které je doprovází.
(20) V případě odepření nástupu na palubu a zrušení nebo významného zpoždění letů by měli být cestující plně informováni o svých právech tak, aby mohli svá práva účinně uplatnit.
(21) Členské státy by měly stanovit pravidla pro sankce použitelné při porušení tohoto nařízení a zajistit jejich používání.
Sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
(22) Členské státy by měly zajistit a kontrolovat všeobecné dodržování tohoto nařízení jejich leteckými dopravci a určit vhodný orgán k provádění těchto kontrolních úkolů.
Kontrola by se neměla dotýkat práv cestujících a leteckých dopravců žádat náhradu prostřednictvím soudů v souladu s vnitrostátními právními předpisy.
(23) Komise by měla přezkoumat uplatňování tohoto nařízení a posoudit zejména možnost rozšíření jeho oblasti působnosti na všechny cestující, kteří mají smlouvu s provozovatelem souborných služeb pro cesty, pobyty a zájezdy nebo s dopravcem Společenství a kteří odlétají z letiště třetí země na letiště v členském státě.
(24) Dne 2. prosince 1987 byla mezi Španělským královstvím a Spojeným královstvím dohodnuta opatření pro hlubší spolupráci při užívání letiště Gibraltar společným prohlášením ministrů zahraničních věcí těchto dvou zemí. Tato opatření ještě nevstoupila v platnost.
(25) Nařízení (EHS) č. 295/91 by proto mělo být zrušeno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
1. Toto nařízení stanoví za podmínek v něm stanovených minimální práva cestujících, jestliže:
a) je jim odepřen nástup na palubu proti jejich vůli,
b) je jejich let zrušen,
c) je jejich let zpožděn.
2. Toto nařízení se použije pro letiště Gibraltar, aniž jsou dotčeny právní postoje Španělského království a Spojeného království Velké Británie a Severního Irska ve sporech o svrchovanost nad územím, kde se letiště nachází.
3. Použitelnost tohoto nařízení pro letiště Gibraltar se pozastavuje, dokud nebude zaveden režim stanovený ve společném prohlášení ministrů zahraničních věcí Španělského království a Spojeného království Velké Británie a Severního Irska ze dne 2. prosince 1987.
Vlády Španělska a Spojeného království Velké Británie a Severního Irska budou Radu o tomto datu informovat.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se:
a) "leteckým dopravcem" rozumí podnik zabývající se leteckou dopravou s platnou provozní licencí;
b) "provozujícím leteckým dopravcem" rozumí letecký dopravce, který provádí nebo zamýšlí provést let podle smlouvy s cestujícím nebo v zastoupení jiné právnické nebo fyzické osoby, která uzavřela smlouvu s tímto cestujícím;
c) "dopravcem Společenství" rozumí letecký dopravce s platným provozním povolením uděleným členským státem v souladu s nařízením Rady (EHS) č. 2407/92 ze dne 23. července 1992 o vydávání licencí leteckým dopravcům [5];
d) "provozovatelem souborných služeb pro cesty, pobyty a zájezdy" s výjimkou leteckého dopravce rozumí organizátor ve smyslu čl. 2 odst. 2 směrnice Rady 90/314/EHS ze dne 13. června 1990 o souborných službách pro cesty, pobyty a zájezdy;
e) "souborem služeb" rozumí ty služby, které jsou definovány v čl. 2 odst. 1 směrnice 90/314/EHS;
f) "letenkou" rozumí platný doklad opravňující k přepravě nebo jiné rovnocenné oprávnění v elektronické nebo jiné nehmotné formě, vydané nebo schválené leteckým dopravcem nebo jeho pověřeným zástupcem;
g) "rezervací" rozumí skutečnost, že cestující má letenku nebo jiný důkaz, který udává, že rezervace byla leteckým dopravcem nebo provozovatelem souborných služeb pro cesty, pobyty a zájezdy přijata a evidována;
h) "cílovým místem určení" rozumí místo určení na letence předložené na přepážce pro registraci k přepravě nebo místo určení posledního letu v případě přímo navazujících letů; jiné dostupné navazující lety nejsou brány v úvahu, jestliže je dodržen původní plánovaný čas příletu;
i) "osobou s omezenou pohyblivostí" rozumí každá osoba, jejíž pohyblivost je při použití dopravního prostředku snížena v důsledku tělesného postižení (smyslového nebo pohybového, trvalého nebo dočasného), duševní nezpůsobilosti, věku nebo jakékoliv jiné příčiny tělesné nebo duševní nezpůsobilosti a jejíž stav vyžaduje, aby jejím potřebám byla věnována zvláštní pozornost a přizpůsobeny služby, které jsou poskytované všem cestujícím;
j) "odepřením nástupu na palubu" rozumí odmítnutí přepravit cestující leteckou dopravou, přestože se přihlásili k nástupu na palubu za podmínek stanovených v čl. 3 odst. 2, s výjimkou případu, kdy zde jsou přiměřené důvody odepřít jim nástup na palubu, například zdravotní důvody, důvody bezpečnosti nebo ochrany nebo nedostatečné cestovní doklady;
k) "dobrovolníkem" rozumí osoba, která se přihlásila k nástupu na palubu za podmínek stanovených v čl. 3 odst. 2 a souhlasila po vyzvání leteckého dopravce s postoupením své rezervace výměnou za odpovídající náhradu;
l) "zrušením" rozumí neuskutečnění letu, který byl dříve plánován a na který bylo rezervováno alespoň jedno místo.
Článek 3
Oblast působnosti
1. Toto nařízení se vztahuje:
a) na cestující odlétající z letiště umístěného na území členského státu, na které se vztahuje Smlouva;
b) na cestující odlétající z letiště umístěného na území třetí země na letiště umístněné na území členského státu, na které se vztahuje Smlouva, pokud neobdrželi náhradu nebo odškodnění a nebyla jim poskytnuta pomoc v této třetí zemi a pokud je provozující letecký dopravce dopravcem Společenství.
2. Odstavec 1 se použije pod podmínkou, že cestující:
a) mají potvrzenou rezervaci pro dotčený let a vyjma případy zrušení podle článku 5 se přihlásí k přepravě,
- jak je předem a písemně (rovněž elektronickými prostředky) stanoveno a v čase uvedeném leteckým dopravcem, provozovatelem souborných služeb pro cesty, pobyty a zájezdy nebo oprávněným zprostředkovatelem služeb v cestovním ruchu,
nebo, jestliže není uveden čas,
- nejpozději do 45 minut před zveřejněným časem odletu; nebo
b) jsou leteckým dopravcem nebo provozovatelem souborných služeb pro cesty, pobyty a zájezdy bez ohledu na důvod převedeni z letu, který měli rezervovaný, na jiný let.
3. Toto nařízení se nevztahuje na cestující, kteří cestují bezúplatně nebo za snížené ceny, které nejsou veřejnosti přímo nebo nepřímo dostupné.
Vztahuje se však na cestující, kterým letecký dopravce nebo provozovatel souborných služeb pro cesty, pobyty a zájezdy vydal letenku na základě programu pro často cestující zákazníky nebo na základě jiných obchodních programů.
4. Toto nařízení se vztahuje pouze na cestující přepravované motorovým letadlem s pevnými křídly.
5. Toto nařízení se vztahuje na každého provozujícího leteckého dopravce, který přepravuje cestující podle odstavců 1 a 2.
Jestliže provozující letecký dopravce nemá smlouvu s cestujícím a plní povinnosti podle tohoto nařízení, má se za to, že jedná v zastoupení osoby, jež uzavřela smlouvu s tímto cestujícím.
6. Tímto nařízením nejsou dotčena práva cestujících podle směrnice 90/314/EHS.
Toto nařízení se nepoužije v případech, kdy jsou souborné služby pro cesty, pobyty a zájezdy zrušeny z důvodů jiných než zrušení letu.
Článek 4
Odepření nástupu na palubu
1. Jestliže provozující letecký dopravce důvodně očekává, že dojde k odepření nástupu na palubu, vyzve nejprve dobrovolníky k odstoupení od jejich rezervací za náhradu podle podmínek dohodnutých mezi dotčenými cestujícími a provozujícím leteckým dopravcem.
Dobrovolníkům je kromě náhrad podle tohoto odstavce poskytnuta pomoc v souladu s článkem 8.
2. Jestliže se nepřihlásí dostatečný počet dobrovolníků k tomu, aby zbývající cestující s rezervacemi mohli nastoupit let, může provozující letecký dopravce odepřít cestujícím nástup na palubu proti jejich vůli.
3. Jestliže je nástup na palubu odepřen cestujícím proti jejich vůli, provozující letecký dopravce je neprodleně odškodní v souladu s článkem 7 a poskytne jim pomoc v souladu s články 8 a 9.
Článek 5
Zrušení
1. V případě zrušení letu:
a) je dotčeným cestujícím nabídnuta provozujícím leteckým dopravcem pomoc v souladu s článkem 8;
b) je dotčeným cestujícím nabídnuta provozujícím leteckým dopravcem pomoc v souladu s čl. 9 odst. 1 písm. a) a odst. 2 a v případě přesměrování, jestliže očekávatelný čas nového odletu je alespoň následující den po plánovaném odletu zrušeného letu, pomoc stanovená v čl. 9 odst. 1 písm. b) a c);
c) mají dotčení cestující v souladu s článkem 7 právo na náhradu škody od provozujícího leteckého dopravce, jestliže
i) nejsou o zrušení informováni alespoň dva týdny před plánovaným časem odletu, nebo
ii) nejsou o zrušení informováni ve lhůtě od dvou týdnů do sedmi dnů před plánovaným časem odletu a není jim nabídnuto přesměrování, které by jim umožnilo odletět nejpozději dvě hodiny před plánovaným časem odletu a dosáhnout jejich cílového místa určení nejpozději čtyři hodiny po plánovaném čase příletu, nebo
iii) nejsou informování o zrušení ve lhůtě kratší sedmi dnů před plánovaným časem odletu a není jim nabídnuto přesměrování jejich letu, které by jim umožnilo odletět nejpozději jednu hodinu před plánovaným časem odletu a dosáhnout cílového místa určení nejpozději dvě hodiny po plánovaném čase příletu.
2. Jestliže jsou cestující informováni o zrušení, musí jim být poskytnuto vysvětlení ohledně možné náhradní dopravy.
3. Provozující letecký dopravce není povinen platit náhradu v souladu s článkem 7, jestliže může prokázat, že zrušení je způsobeno mimořádnými okolnostmi, kterým by nebylo možné zabránit, i kdyby byla všechna přiměřená opatření přijata.
4. Důkazní břemeno týkající se otázek, zda a kdy byl cestující informován o zrušení letu, spočívá na provozujícím leteckém dopravci.
Článek 6
Zpoždění
1. Jestliže provozující letecký dopravce důvodně očekává, že let bude oproti plánovanému času odletu zpožděn:
a) o dvě hodiny nebo více v případě letů o délce nejvýše 1500 kilometrů, nebo
b) o tři hodiny nebo více v případě všech letů ve Společenství delších než 1500 kilometrů a všech ostatních letů o délce od 1500 kilometrů do 3500 kilometrů, nebo
c) o čtyři hodiny nebo více v případě všech letů nespadajících pod písmeno a) nebo b),
nabídne provozující letecký dopravce cestujícím:
i) pomoc stanovenou v čl. 9 odst. 1 písm. a) a odst. 2 a
ii) pomoc stanovenou v čl. 9 odst. 1 písm. a) a c), jestliže důvodně očekávaný čas odletu je alespoň o den později než čas odletu původně oznámený, a
iii) pomoc stanovenou v čl. 8 odst. 1 písm. a), jestliže zpoždění trvá alespoň pět hodin.
2. V každém případě musí pomoc nabízená v rámci lhůt stanovených výše brát ohled na každou skupinu vzdáleností.
Článek 7
Právo na náhradu škody
1. Odkazuje-li se na tento článek, obdrží cestující náhradu ve výši:
a) 250 EUR u všech letů o délce nejvýše 1500 kilometrů;
b) 400 EUR u všech letů ve Společenství delších než 1500 kilometrů a u všech ostatních letů o délce od 1500 kilometrů do 3500 kilometrů;
c) 600 EUR u všech letů nespadajících pod písmeno a) nebo b).
Při určování vzdálenosti se vychází z posledního místa určení, kam cestující v důsledku odepření nástupu na palubu nebo zpoždění přiletí později než v plánovaném čase.
2. Jestliže je cestujícím v souladu s článkem 8 nabídnuto přesměrování na jejich cílové místo určení, může provozující letecký dopravce o 50 % snížit odškodné stanovené podle odstavce 1, pokud přesměrovaný let nepřekračuje plánovaný čas příletu původně rezervovaného letu:
a) o dvě hodiny v případě všech letů o délce nejvýše 1500 kilometrů, nebo
b) o tři hodiny v případě všech letů ve Společenství delších než 1500 kilometrů a všech ostatních letů o délce od 1500 kilometrů do 3500 kilometrů, nebo
c) o čtyři hodiny v případě všech letů nespadajících pod písmeno a) nebo b).
the operating air carrier may reduce the compensation provided for in paragraph 1 by 50 %.
3. Náhrada škody uvedená v odstavci 1 se vyplatí hotově, elektronickým bankovním převodem, bankovními příkazy nebo bankovními šeky nebo, v případě dohody podepsané cestujícím, cestovními poukazy nebo jinými službami.
4. Vzdálenosti uvedené v odstavci 1 a 2 se měří metodou ortodromické dráhy letu.
Článek 8
Právo na proplacení výdajů nebo na přesměrování
1. Odkazuje-li se na tento článek, je cestujícím nabídnuta možnost volby mezi:
a) - náhradou pořizovací ceny letenky do sedmi dní způsobem stanoveným v čl. 7 odst. 3, a to za část nebo části neuskutečněné cesty a za část nebo části již uskutečněné cesty, jestliže let nadále neslouží účelu vztahujícímu se k původnímu cestovnímu plánu cestujícího, spolu s případným
- zpátečním letem do původního místa odletu, a to při nejbližší příležitosti;
b) přesměrováním za srovnatelných dopravních podmínek a při nejbližší příležitosti na jejich cílové místo určení; nebo
c) přesměrováním za srovnatelných dopravních podmínek na jejich cílové místo určení v pozdější době podle přání cestujícího s výhradou dostupnosti míst.
2. Ustanovení odst. 1 písm. a) se rovněž použije na cestující, jejichž lety jsou součástí souboru služeb, s výjimkou práva na náhradu škody, pokud toto právo vzniká podle směrnice 90/314/EHS.
3. Jestliže v případě, kdy místo, město nebo region obsluhuje několik letišť a provozující letecký dopravce nabízí cestujícím let do jiného letiště, než které bylo uvedeno v původní rezervaci, nese provozující letecký dopravce náklady na přepravu cestujícího z tohoto jiného letiště buď na letiště, které bylo uvedeno v původním knihování, nebo na jiné místo určení dohodnuté s cestujícím.
Článek 9
Právo na poskytnutí péče
1. Odkazuje-li se na tento článek, jsou cestujícím zdarma nabídnuty:
a) strava a občerstvení v rozsahu přiměřeném čekací době;
b) ubytování v hotelu, pokud
- se pobyt na jednu noc nebo více nocí stane nezbytným, nebo
- se nezbytným stane pobyt delší než zamýšlený cestujícím;
c) přeprava mezi letištěm a místem ubytování (hotelem nebo jiným zařízením).
2. Navíc jsou cestujícím zdarma nabídnuty dva telefonní hovory, podání dvou zpráv telexem nebo faxem nebo elektronickou poštou.
3. Při použití tohoto článku věnuje provozující letecký dopravce zvláštní pozornost potřebám osob s omezenou pohyblivostí a všem osobám, které je doprovázejí, stejně jako potřebám dětí bez doprovodu.
Článek 10
Změna třídy na vyšší nebo nižší
1. Jestliže provozující dopravce umístí cestující do třídy vyšší, než pro kterou byla zakoupena letenka, nesmí požadovat žádnou dodatečnou platbu.
2. Jestliže provozující dopravce umístí cestující do třídy nižší, než pro kterou byla zakoupena letenka, musí do sedmi dnů pomocí prostředků uvedených v čl. 7 odst. 3 nahradit:
a) 30 % ceny letenky u všech letů o délce nejvýše 1500 kilometrů, nebo
b) 50 % ceny letenky u všech letů ve Společenství delších 1500 kilometrů, s výjimkou letů mezi evropským územím členských států a francouzskými zámořskými departmenty, a u všech ostatních letů o délce od 1500 kilometrů do 3500 kilometrů, nebo
c) 75 % ceny letenky u všech letů nespadajících pod písmeno a) nebo b), včetně letů mezi evropským územím členských států a francouzskými zámořskými departmenty.
Článek 11
Osoby s omezenou pohyblivostí nebo zvláštními potřebami
1. Provozující letecký dopravce dá při přepravě přednost osobám s omezenou pohyblivostí a všem osobám nebo vodicím psům s osvědčením doprovázejícím osoby s omezenou pohyblivostí, stejně jako dětem bez doprovodu.
2. V případech odepření nástupu na palubu, zrušení a jakkoliv velkých zpoždění mají osoby s omezenou pohyblivostí a všechny doprovodné osoby, jakož i děti bez doprovodu právo, aby jim byla co nejdříve poskytnuta péče v souladu s článkem 9.
Článek 12
Další náhrady
1. Toto nařízení se použije, aniž jsou dotčena práva cestujících požadovat další náhrady.
Náhrady poskytnuté podle tohoto nařízení mohou být od dalších náhrad odečteny.
2. Aniž jsou dotčeny související zásady a pravidla vnitrostátního práva včetně judikatury, nevztahuje se odstavec 1 na cestující, kteří podle čl. 4 odst. 1 dobrovolně odstoupili od své rezervace.
Článek 13
Právo na následný postih
Jestliže provozující letecký dopravce poskytne náhradu nebo plní jiné povinnosti stanovené v tomto nařízení, nelze žádné ustanovení tohoto nařízení vykládat jako omezení jeho práva požadovat podle použitelného práva náhradu škody od jiných osob, včetně třetích osob.
Zejména nemohou být ustanovení tohoto nařízení vykládána jako omezení práva provozujícího leteckého dopravce požadovat náhradu škody po provozovateli souborných služeb pro cesty, pobyty a zájezdy nebo třetí osobě, se kterými uzavřel provozující letecký dopravce smlouvu.
Obdobně nelze ustanovení tohoto nařízení vykládat jako omezení práva provozovatele souborných služeb pro cesty, pobyty a zájezdy nebo třetí osoby jiné, než je cestující, se kterým uzavřel provozující letecký dopravce smlouvu, požadovat náhradu škody podle použitelných právních předpisů.
Článek 14
Povinnost informovat cestující o jejich právech
1. Provozující letecký dopravce zajistí, aby u registrace k přepravě bylo zobrazeno čitelné oznámení, které je pro cestující zřetelně viditelné a které obsahuje tato slova: "Je-li vám odepřeno nastoupit na palubu nebo je-li váš let zpožděn nejméně o dvě hodiny, požádejte u přepážky registrace k přepravě nebo u brány pro nástup na palubu o listinu popisující vaše práva, zejména ohledně náhrady škod a pomoci."
2. Odepře-li provozující letecký dopravce nástup na palubu nebo zruší-li let, předá každému postiženému cestujícímu písemné oznámení, které v souladu s tímto nařízením stanoví pravidla pro náhradu škody a pomoc.
Toto oznámení předá rovněž každému cestujícímu postiženému alespoň dvouhodinovým zpožděním.
Cestující rovněž dostane v písemné podobě údaje o kontaktu na určený vnitrostátní subjekt zmíněný v článku 16.
3. Při uplatnění tohoto článku na nevidomé a zrakově postižené osoby se užijí jiné vhodné prostředky.
Článek 15
Vyloučení zproštění odpovědnosti
1. Odpovědnost vůči cestujícím vyplývající z tohoto nařízení nesmí být omezena ani se jí nelze zprostit, zejména odlišným nebo omezujícím ustanovením v přepravní smlouvě.
2. Je-li však takové odlišné nebo omezující ustanovení použito ve vztahu k cestujícímu nebo jestliže cestující není správně informován o svých právech a z tohoto důvodu přijal náhradu škody, která nedosahuje náhrady stanovené v tomto nařízení, je cestující dále oprávněn k uskutečnění nezbytných úkonů u příslušného soudu nebo příslušných orgánů směřujících k získání dodatečné náhrady.
Článek 16
Porušení předpisů
1. Každý členský stát určí subjekt odpovědný za prosazování tohoto nařízení ve vztahu k letům z letišť nacházejícím se na jeho území a letů z třetí země na tato letiště.
Tento subjekt v případě potřeby přijme nezbytná opatření, která zajistí, aby byly dodržována práva cestujících.
Členské státy oznámí Komisi subjekt, který byl v souladu s tímto odstavcem určen.
2. Aniž je dotčen článek 12, může si každý cestující u každého subjektu určeného podle odstavce 1 nebo u každého jiného příslušného subjektu určeného členským státem stěžovat na údajné porušení tohoto nařízení, ke kterému došlo na letišti nacházejícím se na území členského státu nebo které se týká letu z třetí země na letiště nacházející se na uvedeném území.
3. Sankce stanovené členskými státy za porušení tohoto nařízení musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Článek 17
Zpráva
Do 1. ledna 2007 Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování a výsledcích tohoto nařízení, zejména pokud jde o
- výskyt odepření nástupu na palubu a výskyt zrušení letů,
- možné rozšíření rozsahu působnosti tohoto nařízení na cestující, kteří mají smlouvu s dopravcem Společenství nebo mají letovou rezervaci tvořící součást "souborných služeb pro cesty, pobyty a zájezdy", pro které je použitelná směrnice 90/314/EHS, přičemž jde o cestující, kteří nastupují na lety z letiště v třetí zemi na letiště v členském státě, a tyto lety nejsou provozovány leteckými dopravci Společenství,
- možného přezkumu výše náhrad podle čl. 7 odst. 1.
Zpráva bude v případě potřeby doprovázena legislativními návrhy.
Článek 18
Zrušovací ustanovení
Zrušuje se nařízení Rady (EHS) č. 295/91.
Článek 19
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 17. února 2005.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech. Ve Štrasburku dne 11. února 2004. Za Evropský parlament předseda P. Cox Za Radu předseda M. McDowell
Nařízení Komise (ES) č. 263/2004
ze dne 16. února 2004,
kterým se o šest měsíců prodlužuje použitelnost nařízení (ES) č. 1475/2003 o ochraně hlubinných korálových útesů před účinky vlečení sítí v oblasti severozápadně od Skotska
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky [1], a zejména na čl. 7 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Bezprostřední ohrožení zachování shluků hlubinných korálů, známých jako "Darwin Mounds", vyvolalo přijetí nařízení Komise (ES) č. 1475/2003 ze dne 20. srpna 2003 o ochraně hlubinných korálových útesů před účinky vlečení sítí v oblasti severozápadně od Skotska [2] na základě nouzových postupů podle článku 7 nařízení (ES) č. 2371/2002.
(2) Nařízení (ES) č. 2371/2002 stanoví, že nouzová opatření nemají trvat déle než šest měsíců a že Komise může přijmout nové rozhodnutí o jejich prodloužení o dobu dalších nejvýše šesti měsíců.
(3) K zajištění trvalé ochrany dotyčného stanoviště předložila Komise návrh nařízení Rady, kterým se mění nařízení (ES) č. 850/98 [3], pokud jde o ochranu hlubinných korálových útesů před účinky vlečení sítí v oblasti severozápadně od Skotska [4].
(4) Uvedené nařízení možná nebude přijato před ukončením použitelnosti nařízení (ES) č. 1475/2003.
Mezitím rizika pro zachování "Darwin Mounds" trvají.
(5) Je proto vhodné o šest měsíců prodloužit nouzová opatření stanovená nařízením (ES) č. 1475/2003,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Použitelnost nařízení (ES) č. 1475/2003 se prodlužuje do 22. srpna 2004.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 264/2004
ze dne 16. února 2004,
kterým se stanoví odchylka od nařízení (ES) č. 1503/96, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 3072/95, pokud jde o dovozní cla v odvětví rýže
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3072/95 ze dne 22. prosince 1995 o společné organizaci trhu s rýží [1], a zejména na čl. 11 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 4a odst. 1 nařízení Komise č. 1503/96 [2] stanoví snížení dovozního cla o 250 EUR za tunu v případě rýže Basmati, jež je definována v příloze IV uvedeného nařízení, ve znění nařízení (ES) č. 2294/2003, a která se zařazuje do kódů KNex10062017 a 10062098.
(2) Indie a Pákistán informovaly Komisi, že doba mezi vyhlášením nařízení (ES) č. 2294/2003 a dobou zahájení jeho použití neumožnila udělit osvědčení o pravosti pro všechny druhy rýže, pro které byly uzavřeny kupní smlouvy s obchodníky Společenství, přede dnem vstupu nových ustanovení v platnost.
(3) Indie a Pákistán Komisi formálně ujistily, že požadavky na pravost a jakost rýže Basmati pocházející z Indie a rýže Basmati odrůd "Kernel Basmati" a "Super Basmati" pocházející z Pákistánu, dovážené do Společenství, jež potvrdily příslušné orgány země, kde byla rýže vypěstována, mohou být kontrolovány prostřednictvím analýz DNA prováděnými v zemích, kde rýže byla vypěstována, v rámci namátkových nebo cílených kontrol operací, u nichž existuje podezření na podvod.
(4) S cílem umožnit příslušným orgánům členských států akceptovat osvědčení o pravosti, která indické a pákistánské orgány již vydaly nebo která uvedené orgány v současné době ještě vypracovávají, pro množství rýže Basmati, na která byly do 31. prosince 2003 uzavřeny kupní smlouvy, je třeba na určitou omezenou dobu a za určitých podmínek stanovit odchylku od nařízení (ES) č. 1503/1996.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Odchylně od čl. 4a odst. 1 prvního pododstavce nařízení (ES) č. 1503/96 lze v případě rýže Basmati pocházející z Indie a rýže odrůdy "Kernel Basmati" a "Super Basmati" pocházející z Pákistánu kódů KNex10062017 a 10062098 v období od 1. ledna 2004 do 31. března 2004 snížit dovozní clo o 250 EUR za tunu, pokud
a) kupní smlouvy mezi dodavateli z těchto zemí a obchodníky Společenství byly uzavřeny do 31. prosince 2003;
b) osvědčení o pravosti pro smlouvy uvedené výše v písmenu a) byla vydána již před 31. prosincem 2003 nebo budou vydána nejpozději do 31. března 2004.
2. Příloha IV nařízení (ES) č. 1503/96 se nevztahuje na dovoz rýže Basmati podle osvědčení uvedeného v odst. 1 písm. b) v období od 1. ledna 2004 do 31. března 2004.
3. Odchylně od čl. 4a odst. 4 prvního pododstavce nařízení (ES) č. 1503/96 se osvědčení o pravosti vydaná příslušnými orgány zemí vyvážejících rýži Basmati podle odstavce 1 vyhotoví v období od 1. ledna 2004 do 31. března 2004 na formuláři podle vzoru v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 273/2004
ze dne 11. února 2004
o prekursorech drog
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Úmluvu Organizace spojených národů proti nedovolenému obchodu s omamnými a psychotropními látkami, přijatou ve Vídni dne 19. prosince 1988, (dále jen "úmluva OSN") uzavřelo Společenství rozhodnutím Rady 90/611/EHS [4].
(2) Požadavky článku 12 úmluvy OSN na obchod s prekursory (tj. látkami často používanými při nezákonné výrobě omamných a psychotropních látek) se provádějí při obchodování mezi Společenstvím a třetími zeměmi na základě nařízení Rady (EHS) č. 3677/90 ze dne 13. prosince 1990 o opatřeních, která mají být přijata za účelem zamezení zneužívání určitých látek k nedovolené výrobě omamných a psychotropních látek [5].
(3) Článek 12 úmluvy OSN předpokládá přijetí opatření pro sledování výroby a distribuce prekursorů.
To vyžaduje, aby byla přijata opatření týkající se obchodu s prekursory mezi členskými státy.
Tato opatření byla zavedena směrnicí Rady 92/109/EHS ze dne 14. prosince 1992 o výrobě určitých látek používaných k nedovolené výrobě omamných a psychotropních látek a o jejich uvádění na trh [6].
Pro lepší zajištění současného používání harmonizovaných pravidel ve všech členských státech se nařízení jeví vhodnějším než současná směrnice.
(4) V souvislosti s rozšířením Evropské unie je třeba nahradit směrnici 92/109/EHS nařízením, neboť každá změna směrnice a jejích příloh by znamenala přijmout ve všech 25 členských státech vnitrostátní prováděcí předpisy.
(5) Rozhodnutími přijatými na třicátém pátém zasedání v roce 1992 zařadila Komise OSN pro omamné a psychotropní látky do tabulek přílohy úmluvy OSN další látky.
Tímto nařízením by měla být stanovena odpovídající opatření, aby se odhalily možné případy nedovoleného zneužívání prekursorů drog ve Společenství a aby se zajistilo používání společných předpisů pro sledování trhu Společenství.
(6) Článek 12 úmluvy OSN je založen na systému sledování obchodu s danými látkami.
Převážná část obchodu s těmito látkami je zcela zákonná.
Dokumentace a označování zásilek těchto látek by měly být dostatečně jasné.
Navíc je důležité poskytnout příslušným orgánům nezbytná oprávnění a v souladu s povahou úmluvy OSN vytvořit mechanismy založené na úzké spolupráci s dotčenými hospodářskými subjekty a na rozvoji systému shromažďování informací.
(7) Opatření, která lze použít pro sassafrasovou silici, se toho času ve Společenství vykládají různými způsoby, jelikož se na ni pohlíží jako na směs obsahující safrol, a je proto v některých členských státech kontrolována, kdežto jiné členské státy na ni pohlížejí jako na přírodní produkt, který kontrole nepodléhá.
Tuto nesrovnalost by odstranilo vložení odkazu na přírodní produkty do definice "uvedených látek", což by umožnilo uplatňovat kontroly i u sassafrasové silice; definice by měla zahrnout jen takové přírodní produkty, z nichž lze uvedené látky snadno extrahovat.
(8) Látky běžně používané při nedovolené výrobě omamných nebo psychotropních látek by měly být uvedeny v příloze.
(9) Mělo by být zajištěno, aby výroba nebo používání určitých látek uvedených v příloze I podléhaly držení povolení.
Dodávání těchto látek musí být kromě toho povoleno pouze tehdy, jsou-li osoby, jimž je zásilka určena, držiteli povolení a podepsaly prohlášení odběratele.
Podrobná pravidla týkající se prohlášení odběratele jsou stanovena v příloze III.
(10) Měla by být přijata opatření, která by podporovala hospodářské subjekty v tom, aby oznamovaly příslušným orgánům podezřelé operace s látkami uvedenými v příloze I.
(11) Měla by být přijata opatření k zajištění lepší kontroly obchodu s uvedenými látkami vyjmenovanými v příloze I uvnitř Společenství.
(12) Všechny operace, které vedou k uvádění uvedených látek v příloze I v kategorii 1 a 2 na trh, by měly být řádně zaznamenávány.
Hospodářské subjekty by měly oznamovat příslušným orgánům všechny podezřelé operace s látkami uvedenými v příloze I. Výjimka by se však měla uplatňovat na operace s látkami uvedenými v příloze I kategorii 2, pokud daná množství nepřekračují množství uvedená v příloze II.
(13) Významný počet dalších látek, z nichž s mnoha se dovoleně obchoduje ve velkých množstvích, byl označen za prekursory pro nedovolenou výrobu syntetických drog a psychotropních látek.
Podrobit tyto látky týmž přísným kontrolám jako látky uvedené v příloze I by vytvářelo zbytečnou překážku obchodu, která by zahrnovala vydávání povolení hospodářským subjektům a povinnost vést dokumentaci o operacích.
Na úrovni Společenství by měl být vytvořen pružnější systém, jehož prostřednictvím by byly tyto operace hlášeny příslušným orgánům členských států.
(14) Zavedení postupu spolupráce předpokládá akční plán Evropské unie proti omamným látkám schválený na zasedání Evropské rady v Santa Maria da Feira ve dnech 19. a 20.června 2000.
Pro podporu spolupráce mezi příslušnými orgány členských států a chemickým průmyslem by měly být vypracovány pokyny, které by byly nápomocny chemickému průmyslu, zejména pokud jde o látky, které, ačkoli nejsou uvedeny v tomto nařízení, mohou být použity pro nedovolenou výrobu syntetických drog a psychotropních látek.
(15) Členské státy by měly stanovit pravidla pro sankce použitelné při porušení tohoto nařízení.
Vzhledem k tomu, že obchod s prekursory drog může vést k nedovolené výrobě syntetických drog a psychotropních látek, měly by mít členské státy možnost zvolit nejvíce odrazující sankce, které stanoví jejich vnitrostátní právní předpisy.
(16) Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [7].
(17) Jelikož cílů tohoto nařízení, totiž harmonizované kontroly obchodu s prekursory drog a zabránění jejich zneužití při nedovolené výrobě syntetických drog a psychotropních látek, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto, z důvodu mezinárodní a rychle se měnící povahy takového obchodu, jich může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(18) Směrnice Rady 92/109/EHS, směrnice Komise 93/46/EHS [8], 2001/8/ES [9] a 2003/101/ES [10] a nařízení Komise (ES) č. 1485/96 [11] a (ES) č. 1533/2000 [12] by měly být zrušeny,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Oblast působnosti a cíle
Toto nařízení stanoví harmonizovaná opatření pro kontrolu a sledování některých látek často používaných při nedovolené výrobě omamných nebo psychotropních látek uvnitř Společenství s cílem zabránit jejich zneužití.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumějí:
a) "uvedenými látkami" všechny látky uvedené v příloze I, včetně směsí a přírodních produktů, které tyto látky obsahují.
Nevztahuje se na léčivé přípravky, jak jsou definovány ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků [13], a dále na farmaceutické přípravky, směsi, přírodní produkty a jiné přípravky, ve kterých jsou uvedené látky obsaženy tak, že je nelze snadno použít nebo extrahovat snadno dostupnými nebo hospodárnými prostředky;
b) "neuvedenými látkami" všechny látky, které, ačkoli nejsou uvedeny v příloze I, jsou identifikovány jako ty, které byly použity při nedovolené výrobě omamných nebo psychotropních látek;
c) "uvedením na trh" dodání uvedených látek v rámci Společenství, za úplatu nebo bezplatně, nebo skladování, výroba, produkce a zpracování těchto látek, obchodování s nimi, jejich distribuce nebo jejich zprostředkování, pro účely dodání ve Společenství;
d) "hospodářským subjektem" každá fyzická nebo právnická osoba, která se zabývá uváděním uvedených látek na trh;
e) "Mezinárodním úřadem pro kontrolu omamných látek" úřad zřízený Jednotnou úmluvou o omamných látkách z roku 1961 ve znění protokolu z roku 1972;
f) "zvláštním povolením" povolení, které je vydáno určitému typu hospodářského subjektu;
g) "zvláštní registrací" registrace, která se provádí u určitého typu hospodářského subjektu.
Článek 3
Požadavky spojené s uváděním uvedených látek na trh
1. Hospodářské subjekty, které si přejí uvést na trh uvedené látky z přílohy I kategorií 1 a 2, jsou povinny jmenovat osobu odpovědnou za obchod s uvedenými látkami, oznámit příslušným orgánům její jméno a kontaktní adresu a okamžitě jim sdělit veškeré pozdější změny těchto údajů.
Odpovědná osoba zajišťuje, aby hospodářský subjekt obchodoval s uvedenými látkami v souladu s tímto nařízením.
Odpovědná osoba je oprávněna zastupovat hospodářský subjekt a přijímat rozhodnutí nezbytná ke splnění výše uvedených úkolů.
2. Hospodářské subjekty musí obdržet povolení od příslušných orgánů, aby mohly mít v držení nebo uvádět na trh uvedené látky z přílohy I kategorie 1.
Zvláštní povolení mohou příslušné orgány udělit lékárnám, veterinárním ordinacím, určitým orgánům veřejné moci nebo ozbrojeným silám.
Taková zvláštní povolení platí pouze pro použití prekursorů v oblasti oficiálních činností dotyčných hospodářských subjektů.
3. Každý hospodářský subjekt, který je držitelem povolení podle odstavce 2, dodá uvedené látky z přílohy I kategorie 1 pouze fyzickým nebo právnickým osobám, které jsou držiteli takového povolení a podepsaly prohlášení odběratele podle čl. 4 odst. 1.
4. Při zvažování, zda udělit povolení, bere příslušný orgán v úvahu zejména odbornou způsobilost a bezúhonnost žadatele.
Povolení se neudělí, existují-li oprávněné důvody k pochybnostem o vhodnosti a spolehlivosti žadatele nebo osoby odpovědné za obchod s uvedenými látkami.
Příslušné orgány mohou povolení pozastavit nebo zrušit vždy, když existují oprávněné důvody k předpokladu, že jeho držitel již není vhodnou a řádnou osobou pro držení povolení nebo že podmínky, za nichž bylo povolení uděleno, již nejsou plněny.
5. Aniž je dotčen článek 14, mohou příslušné orgány buď omezit platnost povolení na dobu nepřekračující tři roky, nebo mohou hospodářským subjektům uložit, aby alespoň každé tři roky prokazovaly, že jsou stále splněny podmínky, za nichž bylo povolení uděleno.
V povolení se uvede činnost nebo činnosti, pro které povolení platí, a rovněž dané látky.
Zvláštní povolení ve smyslu odstavce 2 se uděluje v zásadě na neomezenou dobu, může však být příslušnými orgány pozastaveno nebo zrušeno za podmínek uvedených v odstavci 4 třetí větě.
6. Aniž je dotčen článek 6, jsou hospodářské subjekty, které uvádějí uvedené látky z přílohy I kategorie 2 na trh, povinny před uvedením těchto látek na trh se zaregistrovat a neprodleně aktualizovat u příslušných orgánů adresy svých provozoven, v nichž vyrábějí nebo jež slouží k obchodování.
Lékárny, veterinární ordinace, určité orgány veřejné moci nebo ozbrojené síly mohou podléhat zvláštní registraci.
Takové registrace se považují za platné pouze pro použití prekursorů v rámci oficiálních činností daných hospodářských subjektů.
7. Příslušné orgány mohou od hospodářských subjektů požadovat, aby za žádost o povolení nebo za registraci zaplatily poplatek.
Tyto poplatky se vybírají nediskriminačním způsobem a nepřekročí náklady na vyřízení žádosti.
Článek 4
Prohlášení odběratele
1. Aniž jsou dotčeny články 6 a 14, obdrží každý hospodářský subjekt usazený ve Společenství, který dodává odběrateli uvedené látky z přílohy I kategorie 1 nebo 2, od odběratele prohlášení, které blíže určuje použití látky, která mu byla dodána.
Pro každou uvedenou látku se požaduje samostatné prohlášení.
Toto prohlášení musí odpovídat vzoru stanovenému v bodě 1 přílohy III.
V případě právnických osob se prohlášení zhotovuje na hlavičkovém papíře.
2. Namísto výše uvedeného prohlášení pro jednotlivé operace může hospodářský subjekt, který pravidelně dodává odběrateli uvedené látky z přílohy I kategorie 2, přijmout jedno prohlášení pro více operací s danou uvedenou látkou, které se uskuteční v období nepřekračujícím jeden rok, pokud se ujistí, že jsou splněna tato kritéria:
a) hospodářský subjekt dodal tomuto odběrateli tutéž látku během předcházejících dvanácti měsíců alespoň třikrát,
b) hospodářský subjekt nemá důvod se domnívat, že látka bude použita k nedovoleným účelům,
c) objednaná množství odpovídají obvyklé spotřebě tohoto odběratele.
Toto prohlášení musí odpovídat vzoru stanovenému v bodě 2 přílohy III.
V případě právnických osob se prohlášení zhotovuje na hlavičkovém papíře.
3. Hospodářský subjekt, který dodává uvedené látky z přílohy I kategorie 1, opatří opis prohlášení razítkem a datem, čímž osvědčí shodu s původním zněním.
Tento opis se vždy přikládá k látkám kategorie 1 při jejich oběhu ve Společenství a na požádání se předloží orgánům odpovědným za kontrolu nákladu při přepravě.
Článek 5
Dokumentace
1. Aniž je dotčen článek 6, ujistí se hospodářské subjekty, že každá operace, která vede k uvedení uvedených látek z přílohy I kategorie 1 a 2 na trh, je řádně zdokumentována podle odstavců 2 až 5 tohoto článku. Tato povinnost se nevztahuje na ty hospodářské subjekty, které jsou držiteli zvláštních povolení nebo podléhají zvláštní registraci podle čl. 3 odst. 2 a 6.
2. Obchodní doklady, jako faktura, nákladní listy, správní doklady, přepravní a jiné dodací doklady musí obsahovat dostatečné informace pro jednoznačné určení
a) názvu uvedené látky, jak je uveden v příloze I v kategoriích 1 a 2,
b) množství a hmotnosti uvedené látky, a jedná-li se o směs nebo o přírodní produkt, množství a hmotnosti směsi nebo přírodního produktu a množství a hmotnosti nebo hmotnostního podílu každé látky nebo látek uvedených v příloze I v kategorii 1 a 2, které tato směs obsahuje,
c) jména a adresy dodavatele, distributora, konečného příjemce a podle možnosti jiných hospodářských subjektů, které se přímo účastní operace ve smyslu čl. 2 písm. c) a d).
3. Dokumentace musí rovněž obsahovat prohlášení odběratele podle článku 4.
4. Hospodářské subjekty vedou o svých činnostech podrobné záznamy v míře, která je nezbytná k plnění povinností podle odstavce 1.
5. Dokumentace a záznamy uvedené v odstavcích 1 a 4 se uchovávají nejméně po dobu tří let od konce kalendářního roku, v němž byla činnost uvedená v odstavci 1 provedena, a na požádání musí být bezprostředně dostupné kontrole příslušných orgánů.
6. Dokumentaci lze uchovávat také v podobě kopie na obrazovém nosiči nebo na jiném nosiči údajů.
Musí být zajištěno, že uložené údaje
a) se po zpřístupnění ke čtení shodují s dokumentací, pokud jde o formu a obsah, a
b) jsou po celou dobu uvedenou v odstavci 5 vždy bezprostředně dostupné, lze je neprodleně zpřístupnit ke čtení a lze je strojově analyzovat.
Článek 6
Odchylky
Povinnosti podle článků 3, 4 a 5 se nevztahují na operace s uvedenými látkami z přílohy I kategorie 2, pokud daná množství nepřekročí během jednoho roku množství uvedená v příloze II.
Článek 7
Označování
Hospodářské subjekty zajistí, aby látky kategorie 1 a 2 přílohy I byly před dodáním řádně opatřeny štítky.
Na tomto označení musí být uveden název látek tak, jak je uveden v příloze I. Vedle toho mohou hospodářské subjekty připojit obvyklé označení.
Článek 8
Oznamování příslušným orgánům
1. Hospodářské subjekty oznámí neprodleně příslušným orgánům všechny okolnosti, jako jsou neobvyklé objednávky nebo operace s uvedenými látkami, jež mají být uvedeny na trh, které naznačují, že tyto látky mohou být zneužity při nedovolené výrobě omamných nebo psychotropních látek.
2. Hospodářské subjekty poskytnou příslušným orgánům souhrnné informace o svých operacích s uvedenými látkami, které jsou blíže určeny v prováděcích opatřeních přijatých podle článku 14.
Článek 9
Pokyny
1. Pro usnadnění spolupráce mezi příslušnými orgány, hospodářskými subjekty a chemickým průmyslem, zejména pokud jde o neuvedené látky, Komise vypracuje a aktualizuje postupem podle čl. 15 odst. 2 pokyny na pomoc chemickému průmyslu.
2. Tyto pokyny poskytnou zejména
a) informace o tom, jak rozpoznávat a oznamovat podezřelé operace,
b) pravidelně aktualizovaný seznam neuvedených látek umožňující průmyslu na základě dobrovolnosti kontrolovat obchod s těmito látkami,
c) jiné informace, které mohou být považovány za důležité.
3. Příslušné orgány se ujistí, že pokyny a seznam neuvedených látek jsou pravidelně šířeny způsobem, který považují příslušné orgány za přiměřený cílům pokynů.
Článek 10
Pravomoci a povinnosti příslušných orgánů
1. S cílem zajistit řádné uplatňování článků 3 až 8 přijme každý členský stát opatření nezbytná k tomu, aby mohly jeho příslušné orgány vykonávat své kontrolní a dohlížecí povinnosti, a zejména
a) získávat informace o objednávkách uvedených látek nebo o činnostech s uvedenými látkami,
b) vstupovat do obchodních prostor hospodářských subjektů za účelem získání důkazů o nesrovnalostech,
c) podle potřeby zadržovat zásilky, které nejsou v souladu s tímto nařízením.
2. Příslušné orgány zachovávají důvěrnost obchodních informací.
Článek 11
Spolupráce mezi členskými státy a Komisí
1. Každý členský stát určí příslušný orgán nebo orgány, aby zajistil uplatňování tohoto nařízení, a informuje o tom Komisi.
2. Pro účely tohoto nařízení, a aniž je dotčen článek 15, se použije obdobně nařízení Rady (ES) č. 515/97 ze dne 13. března 1997 o vzájemné pomoci mezi správními orgány členských států a jejich spolupráci s Komisí k zajištění řádného používání celních a zemědělských předpisů [14], a zejména ustanovení týkající se důvěrnosti informací. Příslušný orgán nebo orgány určené podle tohoto článku odstavce 1 jednají jako příslušné orgány ve smyslu čl. 2 odst. 2 nařízení (ES) č. 515/97.
Článek 12
Sankce
Členské státy stanoví pravidla pro sankce použitelné při porušení ustanovení tohoto nařízení a přijmou veškerá nezbytná opatření, aby byly uplatňovány.
Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Článek 13
Sdělení členských států
1. Aby bylo možné v potřebné míře přizpůsobit opatření pro sledování obchodu s uvedenými látkami a neuvedenými látkami, sdělí příslušný orgán každého členského státu každoročně Komisi veškeré informace o provádění kontrolních opatření stanovených tímto nařízením, zejména pokud jde o látky často používané při nedovolené výrobě omamných nebo psychotropních látek a metody zneužívání a nedovolené výroby.
2. Na základě sdělení podle odstavce 1 vypracuje Komise roční zprávu, kterou předloží Mezinárodnímu úřadu pro kontrolu omamných látek v souladu s čl. 12 odst. 12 úmluvy OSN a po konzultaci s členskými státy.
Článek 14
Provádění
V případě potřeby jsou postupem podle čl. 15 odst. 2 přijata tato opatření k provedení tohoto nařízení:
a) stanovení požadavků a podmínek pro udělení povolení podle článku 3 a podrobnosti týkající se tohoto povolení;
b) v případě potřeby stanovení podmínek pro dokumentaci a označování podle článků 5 až 7 pro směsi a přípravky obsahující látky uvedené v příloze I;
c) veškeré změny přílohy I vyvolané změnami tabulek v příloze úmluvy OSN;
d) změny mezních hodnot stanovených v příloze II;
e) stanovení požadavků a podmínek na prohlášení odběratele podle článku 4 a podrobná pravidla jejich použití.
To případně zahrnuje pravidla pro předkládání prohlášení odběratele v elektronické formě;
f) jiná opatření nezbytná pro účinné provádění tohoto nařízení.
Článek 15
Výbor
1. Komisi je nápomocen výbor zřízený článkem 10 nařízení (EHS) č. 3677/90.
2. Odkazujeli se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 16
Informace o opatřeních přijatých členskými státy
Každý členský stát sdělí Komisi opatření, která přijme na základě tohoto nařízení, a zejména opatření, která přijme podle článků 10 a 12. Sdělí rovněž veškeré pozdější změny těchto opatření.
Komise sdělí tyto informace ostatním členským státům.
Komise vyhodnotí provádění nařízení tři roky po jeho vstupu v platnost.
Článek 17
Zrušující ustanovení
1. Zrušují se směrnice Rady 92/109/EHS, směrnice Komise 93/46/EHS, 2001/8/ES a 2003/101/ES a nařízení Komise (ES) č. 1485/96 a (ES) č. 1533/2000.
2. Odkazy na zrušené směrnice nebo nařízení se považují za odkazy na toto nařízení.
3. Platnost všech vytvořených rejstříků, udělených povolení a prohlášení odběratele vydaných podle zrušených směrnic nebo nařízení není dotčena.
Článek 18
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost 18. srpna 2005 s výjimkou článků 9, 14 a 15, které vstupují v platnost dnem vyhlášení tohoto nařízení v Úředním věstníku Evropské unie, aby mohla být přijata opatření stanovená v uvedených článcích.
Tato opatření vstoupí v platnost nejdříve dne 18. srpna 2005.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech. Ve Štrasburku dne 11. února 2004. Za Evropský parlament předseda P. Cox Za Radu předseda M. McDowell [1] Úř. věst. C 20 E, 28. 1. 2003, s. 160.
Nařízení Komise (ES) č. 277/2004
ze dne 17. února 2004
o trvalém povolení doplňkové látky v krmivech
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech [1], naposledy pozměněnou nařízením Komise (ES) č. 1756/2002 [2], a zejména na článek 3 a čl. 9d odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 70/524/EHS stanoví, že žádná doplňková látka nesmí být uvedena do oběhu, pokud pro ni nebylo uděleno povolení Společenství.
(2) Článek 3a směrnice 70/524 stanoví požadavky pro povolení doplňkové látky v krmivech na úrovni Společenství.
(3) Nařízením Komise (ES) č. 1353/2000 [3] již bylo trvale povoleno používání enzymu 3-fytázy produkované Aspergillus niger (CBS 114.94) pro některé kategorie zvířat, jmenovitě pro selata, výkrm prasat, prasnice, výkrm kuřat a nosnice.
(4) Nařízením Komise (ES) č. 2316/98 [4] byla tato doplňková látka dočasně povolena pro výkrm krůt.
(5) V červnu roku 2003 předložila vyrobní společnost nové údaje na podporu své žádosti o trvalé povolení této doplňkové látky pro výkrm krůt.
(6) Z posouzení této žádosti o povolení používání této doplňkové látky pro výkrm krůt vyplývá, že jsou splněny podmínky stanovené ve směrnici 70/524/EHS pro trvalé povolení.
(7) Používání této doplňkové látky pro krůty by proto mělo být povoleno bez časového omezení.
(8) Hodnocení žádosti ukazuje, že by měly být vyžadovány určité postupy na ochranu pracovníků před expozicí doplňkové látce uvedené v příloze.
Tato ochrana by měla být zajištěna používáním směrnice Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci [5], ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1882/2003 [6].
(9) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přípravek náležející do skupiny "Enzymů" se povoluje jako doplňková látka pro výživu zvířat za podmínek stanovených v této příloze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 282/2004
ze dne 18. února 2004,
kterým se zavádí doklad pro celní prohlášení u zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a pro veterinární kontroly těchto zvířat
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [1], a zejména na čl. 3 odst. 2 a čl. 7 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle dřívějšího oznámení o zásilce zvířat ze třetích zemí se v zájmu hladkého provozu na stanovištích hraniční kontroly požaduje přijetí formálního dokumentu, který obsahuje informace týkající se celního prohlášení.
(2) Postupy pro veterinární prohlídky zvířat na hranici a doklady o prohlášení o těchto zvířatech musí být uvedeny v soulad s postupy používanými pro produkty živočišného původu.
(3) Jako součást tohoto souladu by měla být použita definice osoby odpovědné za náklad jak je stanoveno v čl. 2 odst. 2 písm. e) směrnice Rady 97/78/ES [2].
(4) Rozvoj integrovaného počítačového veterinárního systému Traces, zavedeného rozhodnutím Komise 2003/623/ES [3], zahrnuje standardizaci dokumentů vztahujících se k prohlášení a kontrolám, aby mohly být shromážděné údaje řádně spravovány a zpracovány za účelem zlepšení ochrany zdraví ve Společenství.
(5) Proto by měla být aktualizována ustanovení rozhodnutí Komise 92/527/EHS ze dne 4. listopadu 1992, kterým se stanoví vzor osvědčení podle čl. 7 odst. 1 směrnice Rady 91/496/EHS [4], a mělo být zrušeno rozhodnutí 92/527/EHS.
(6) Protože při přistoupení budou zrušena stanoviště hraničních kontrol mezi stávajícími členskými státy a novými členskými státy, mělo by být přijato přechodné opatření na dobu jednoho měsíce, kdy by nové členské státy nemusely zavést nové administrativní postupy.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Oznámení o zásilce zvířat prostřednictvím společného veterinárního vstupního dokladu
1. Při dovozu jakéhokoli zvířete uvedeného ve směrnici 91/496/EHS ze třetí země do Společenství musí osoba odpovědná za náklad ve smyslu čl. 2 odst. 2 písm. e) směrnice 97/78/ES oznámit tento dovoz alespoň jeden pracovní den před očekávaným vstupem zvířete(zvířat) na území Společenství. Takové oznámení se činí inspekčním pracovníkům stanoviště hraniční kontroly za použití dokumentu podle vzoru společného veterinárního vstupního dokladu (SVVD) v příloze I.
2. SVVD se vydává v souladu se obecnými pravidly osvědčování stanovenými v odpovídajících právních předpisech Společenství.
3. SVVD se skládá z originálu a tolika kopií podle požadavku příslušného orgánu, aby bylo dosaženo souladu s tímto nařízením.
Osoba odpovědná za náklad vyplní část 1 požadovaného počtu kopií SVVD a předá je úřednímu veterinárnímu lékaři příslušnému pro stanoviště hraniční kontroly.
4. Aniž jsou dotčeny odstavce 1 a 3, informace obsažené v dokladu mohou být po souhlasu příslušných orgánů dotčeného členského státu při dodávce předmětem dřívějšího oznámením prostřednictvím telekomunikačního systému nebo jiného systému přenosu dat.
Pokud k tomu dojde, informace přenášené v elektronické formě musí být přesně shodné s těmi, které jsou požadovány v části 1 vzoru SVVD.
Článek 2
Veterinární kontroly
Veterinární kontroly a laboratorní rozbory se provádějí v souladu s rozhodnutím Komise 97/794/ES [5].
Článek 3
Postupy, které je třeba dodržovat po dokončení veterinárních kontrol
1. Po dokončení veterinárních kontrol upřesněných v článku 4 směrnice 91/496/EHS vyplní úřední veterinární lékař příslušný pro stanoviště hraniční kontroly část 2 SVVD a podepíše ji nebo nechá podepsat jiným veterinárním lékařem pracujícím pod jeho dohledem.
V případě, kdy je dovoz zamítnut, vyplní se kolonka "Údaje o vrácení" v části 3 SVVD, jakmile bude příslušná informace známa.
Informace se zaznamená do systému výměny informací uvedeného v článku 20 směrnice Rady 90/425/EHS [6].
2. Originál SVVD sestává z řádně vyplněných a podepsaných částí 1 a 2.
3. Úřední veterinární lékař, dovozce nebo osoba odpovědná za náklad potom uvědomí celní orgány pro stanoviště hraniční kontroly o veterinárním rozhodnutí, které bylo o zásilce přijato, předložením originálu SVVD nebo jeho zasláním elektronickými prostředky.
4. V případě, že je veterinární rozhodnutí příznivé a celní orgány souhlasí, originál SVVD se pohybuje se zvířaty na místo určení uvedené v dokladu.
5. Kopie SVVD se uschová u úředního veterinárního lékaře na stanovišti hraniční kontroly.
6. Kopie SVVD, a kde je to v souladu s článkem 7 směrnice 91/496/EHS vhodné, kopie veterinárního dovozního osvědčení, se předá dovozci nebo osobě odpovědné za náklad.
7. Úřední veterinární lékař uchovává originál veterinárního osvědčení nebo dokumentaci doprovázející zvířata spolu s kopií SVVD nejméně po dobu tří let.
Avšak u zvířat při tranzitu, jejichž konečné místo určení je mimo Společenství, originál veterinárního dokumentu doprovázejícího zvířata při dovozu bude zvířata dále doprovázet a kopie budou uschovány pouze na stanovišti hraniční kontroly.
Článek 4
Postupy, které je třeba dodržovat u zvířat pod celním dohledem nebo podléhajících zvláštnímu sledování
U zvířat vstupujících do Společenství, u kterých je přiznána odchylka od nutnosti podstoupit kontroly totožnosti a/nebo fyzické kontroly podle čl. 4 odst. 3 nebo čl. 8 odst. A č. I písm. b) bod ii) směrnice 91/496/EHS, a u kterých je uspokojivá kontrola dokumentace, úřední veterinární lékař na stanovišti hraniční kontroly vstupu do Společenství informuje úředního veterinárního lékaře na stanovišti hraniční kontroly místa určení. Takové oznámení se provede prostřednictvím systému výměny informací uvedeného v článku 20 směrnice 90/425/EHS. Úřední veterinární lékař na stanovišti hraniční kontroly místa určení vydá SVVD včetně konečného veterinárního rozhodnutí o přijetí zvířat. V případě, kdy zásilka nedorazí nebo se ukáží nesrovnalosti v množství nebo kvalitě, orgán příslušný pro stanoviště hraniční kontroly místa určení vyplní část 3 SVVD.
V případě tranzitu předloží osoba odpovědná za náklad zásilku úřednímu veterinárnímu lékaři na stanovišti hraniční kontroly místa výstupu.
Úřední veterinární lékaři na stanovištích hraniční kontroly informovaní o tranzitu zvířat cestujících na místa určení ve třetí zemi vyplní při výstupu ze Společenství část 3 SVVD.
Prostřednictvím SVVD informují úředního veterinárního lékaře na stanovišti hraniční kontroly, na kterém zvířata v tranzitu vstoupila do Společenství.
Úřední veterinární lékaři příslušného orgánu na místě určení informovaní o dovozu zvířat určených pro jatka, pro schválenou karanténní stanici ve smyslu rozhodnutí Komise 2000/666/ES [7] nebo pro úředně schválenou organizaci, institut nebo středisko ve smyslu směrnice Rady 92/65/EHS [8] nacházející se na území jejich pravomoci vyplní část 3 SVVD v případech, kdy zásilky nedorazí nebo kdy se ukáží nesrovnalosti v množství nebo kvalitě.
Článek 5
Koordinace mezi orgány příslušnými pro kontroly
Aby se zajistilo, že všechna zvířata, která vstoupí do Společenství, jsou podrobena veterinárním kontrolám, příslušné orgány a úřední veterinární lékaři každého členského státu pracují koordinovaně spolu s dalšími kontrolním službami, aby společně shromáždili všechny informace týkající se dovozu zvířat.
To se týká zejména těchto informací:
a) informace dostupné celním útvarům;
b) informace v prohlášeních plavidel, vlaků nebo letadel;
c) další informační zdroje dostupné provozovatelům silnic, železnic, přístavů nebo letišť.
Článek 6
Přístup k databázím a účast na informačních systémech
Za účelem dosažení cíle stanoveného v článku 5 zorganizují příslušné orgány a celní útvary členských států vzájemnou výměnu údajů obsažených v jejich příslušných databázích.
Systémy informační technologie používané příslušnými orgány budou, pokud to je možné a podle předpisů o bezpečnosti dat, koordinovány s údaji celních útvarů a s údaji obchodních provozovatelů, aby byl urychlen přenos informací.
Článek 7
Používání elektronického osvědčení
Výroba, užívání, přenos a uchovávání SVVD může být po souhlasu příslušného orgánu prováděno elektronickými prostředky.
Předávání informací mezi příslušnými orgány se děje pomocí systému výměny informací podle článku 20 směrnice 90/425/EHS.
Článek 8
Přechodná opatření
Toto nařízení se použije ode dne 1. května 2004 pouze pro stanoviště hraniční kontroly vyjmenovaná v příloze II, která budou zrušena při přistoupení Maďarska, Polska, České republiky, Slovenska a Slovinska.
Článek 9
Zrušení
Rozhodnutí 92/527/EHS se zrušuje.
Odkazy na zrušené rozhodnutí se považují za odkazy na toto nařízení.
Článek 10
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 31. března 2004.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 296/2004
ze dne 19. února 2004,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 1848/93, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 2082/92 o osvědčeních o zvláštní povaze zemědělských produktů a potravin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2082/92 ze dne 14. července 1992 o osvědčeních o zvláštní povaze zemědělských produktů a potravin [1], a zejména na článek 20 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Symbol Společenství a označení zmíněné v článcích 12 a 15 nařízení (EHS) č. 2082/92 tvoří vzory uvedené v částech A a B přílohy I nařízení (ES) č. 1848/93 [2].
(2) Finské a švédské symboly a označení by měly být doplněny do výše uvedené přílohy a symboly a označení používané od vstupu Smlouvy o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska v platnost by měly být prohlášeny za platné, pokud odpovídají vzorům uvedeným v příloze tohoto nařízení.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Regulativního výboru pro osvědčení o zvláštní povaze,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I nařízení (EHS) č. 1848/93 se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Symboly a označení ve finštině a švédštině používané od vstupu Aktu o přistoupení Rakouska, Švédska a Finska v platnost jsou platné, pokud odpovídají vzorům uvedeným v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 297/2004
ze dne 19. února 2004,
kterým se doplňuje příloha nařízení (ES) č. 2400/96 o zápisu určitých názvů do Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení (Ensaimada de Mallorca nebo Ensaimada mallorquina)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [1], a zejména na čl. 6 odst. 3 a 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 5 nařízení (EHS) č. 2081/92 zaslalo Španělsko Komisi žádost o zápis názvu "Ensaimada de Mallorca" nebo "Ensaimada mallorquina" jako zeměpisného označení.
(2) V souladu s čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení bylo shledáno, že žádost splňuje všechny požadavky uvedeného nařízení, a zejména že byly uvedeny všechny údaje požadované podle článku 4 uvedeného nařízení.
(3) Po zveřejnění názvu uvedeného v příloze tohoto nařízení v Úředním věstníku Evropské unie [2] neobdržela Komise žádnou námitku ve smyslu článku 7 nařízení (EHS) č. 2081/92.
(4) Uvedený název by tedy měl být zapsán do "Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení" a měl by být proto v rámci Společenství chráněn jako chráněné zeměpisné označení.
(5) Příloha tohoto nařízení doplňuje přílohu nařízení Komise (ES) č. 2400/96 [3],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Název uvedený v příloze tohoto nařízení se doplňuje do přílohy nařízení (ES) č. 2400/96 a zapisuje se podle čl. 6 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2081/92 do "Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení" jako chráněné zeměpisné označení (CHZO).
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 316/2004
ze dne 20. února 2004,
kterým se mění nařízení (ES) č. 753/2002, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 pro popis, označování, obchodní úpravu a ochranu některých vinařských produktů
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [1], a zejména na článek 53 a čl. 80 písm. b) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Po přijetí nařízení Komise (ES) č. 753/2002 [2] bylo zjištěno, že obsahuje některé technické chyby, které by se měly opravit.
Z důvodu srozumitelnosti a provázanosti by se rovněž měla nově rozčlenit některá ustanovení nařízení.
(2) Nařízení (ES) č. 753/2002 bylo oznámeno Světové obchodní organizaci.
Několik třetích zemí produkujících víno oznámilo výhrady k jeho znění.
S ohledem na tyto připomínky se v Ženevě konaly dvě konzultace, jejichž cílem bylo vysvětlit nová pravidla pro označování na etiketách a vzít v úvahu připomínky třetích zemí.
(3) S ohledem na požadavky třetích zemí by se měly v nařízení (ES) č. 753/2002 provést jisté změny.
Tyto změny by zejména měly třetím zemím umožnit užívat některé tradiční výrazy, pokud tyto země splňují podmínky rovnocenné podmínkám požadovaným po členských státech.
Navíc by se s ohledem na to, že několik třetích zemí nemá tutéž úroveň centralizovaného řízení jako Společenství, měly pozměnit některé předpisy, přičemž musí být však nadále zajištěna závaznost daných pravidel.
(4) Není možné dokončit postup pro přijetí tohoto opatření do 1. února 2004, a proto by měla být lhůta stanovená v článku 47 prodloužena do 15. března 2004.
(5) Nařízení (ES) č. 753/2002 by proto mělo být změněno.
(6) Řídící výbor pro víno nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 753/2002 se mění takto:
1. v čl. 5 odst. 1 se druhý pododstavec nahrazuje tímto: "Dotyčné členské státy mohou dále pro tento účel stanovit přesně vymezené odchylky pro některá jakostní vína s. o. a jakostní šumivá vína s. o. uvedená v článku 29, která dlouhou dobu před prodejem zrála v láhvích za předpokladu, že stanovily kontrolní podmínky a pravidla pro oběh těchto produktů.
Členské státy sdělí Komisi kontrolní podmínky a pravidla pro oběh, které stanovily.";
2. v článku 9 se zrušují odstavce 4 a 5;
3. v čl. 12 odst. 1 se písmeno b) nahrazuje tímto:
"b) výrazy, které nejsou definovány v pravidlech Společenství, ale jejichž užívání právně upravuje dotyčný členský stát, nebo vyhovují pravidlům platným pro producenty vína v dotyčné třetí zemi, včetně pravidel stanovených reprezentativními profesními organizacemi za předpokladu, že tyto výrazy sdělí Komisi, která zajistí všemi vhodnými způsoby, aby tyto výrazy byly uvedeny ve známost.";
4. článek 24 se mění takto:
a) v odstavci 5 se úvodní věta nahrazuje touto: "Pro zařazení do přílohy III musí tradiční výraz výraz splňovat tyto podmínky:"
b) odstavec 6 se zrušuje;
c) odstavec 8 se zrušuje;
5. v článku 28 se třetí odstavec nahrazuje tímto: "Pravidla uvedená v druhém pododstavci však mohou umožnit užití výrazů "…"; (appelation traditionnelle) ve spojení s výrazem "…"; (retsina), aniž by nezbytně musely být vázány na stanovená zeměpisná označení.";
6. článek 29 se mění takto:
a) v odstavci 1 se písmeno d) nahrazuje tímto:
"d) pro Španělsko:
- "Denominación de origen";, "Denominación de origen calificada";, "D.O.";, "D.O.Ca";, "vino de calidad con indicación geográfica";, "vino de pago"; a "vino de pago calificado";;
Tyto výrazy se však musejí uvádět na etiketě bezprostředně pod názvem stanovené pěstitelské oblasti;
- "vino generoso";, "vino generoso de licor";, "vino dulce natural";;";
b) v odst. 1 písm. h) se poslední odrážka nahrazuje touto:
"— "Districtus Austriae Controllatus" nebo "DAC";"
c) v odstavci 2 se písmeno c) nahrazuje tímto:
"c) pro Španělsko:
- "Denominación de origen"; a "Denominación de origen calificada";, "D.O.";, "D.O.Ca";, "vino de calidad con indicación geográfica";, "vino de pago"; a "vino de pago calificado";;
Tyto výrazy se však musejí uvádět na etiketě bezprostředně pod názvem stanovené pěstitelské oblasti;";
7. článek 31 se mění takto:
a) v odst. 3 druhém pododstavci písm. b) se datum "31. srpna 2003" nahrazuje datem "31. srpna 2005";
b) v odst. 3 třetím pododstavci se datum "31. srpna 2003" nahrazuje datem "31. srpna 2005";
8. článek 34 se mění takto:
a) odstavec 1 se mění takto:
i) v prvním pododstavci se písmeno a) nahrazuje tímto:
"a) jménem, adresou a postavením jedné nebo více osob podílejících na jejich uvádění na trh za předpokladu, že podmínky jejich užívání vyhovují pravidlům platným pro producenty vína v dotyčné třetí zemi včetně pravidel stanovených reprezentativními profesními organizacemi;"
ii) v prvním pododstavci se písmeno c) nahrazuje tímto:
"c) zvláštní barvou za předpokladu, že podmínky jejího užívání vyhovují předpisům platným pro producenty vína v dotyčné třetí zemi včetně pravidel stanovených reprezentativními profesními organizacemi;"; iii) druhý pododstavec se nahrazuje tímto:
"V případě likérových vín, perlivých vín, perlivých vín dosycených oxidem uhličitým a produktů hlavy II vyráběných ve třetích zemích se údaje stanovené v prvním pododstavci písm. b) mohou používat za předpokladu, že podmínky jejich užívání vyhovují pravidlům platným pro producenty vína v dotyčné třetí zemi, včetně pravidel stanovených reprezentativními profesními organizacemi.";
b) doplňuje se nový odstavec 3, který zní:
"3. Odchylně od čl. 9 odst. 1 až 3 se mohou pro obchodní úpravu vína pocházejícího ze třetích zemích používat určité typy lahví uvedené v příloze I, pokud:
a) uvedené země předložily Komisi odůvodněnou žádost a
b) byly splněny podmínky považované za rovnocenné podmínkám uvedeným v čl. 9 odst. 2 a 3.
U každého typu láhve jsou v příloze 1 spolu s pravidly jejich užívání uvedeny rovněž dotčené třetí země.
Některým typům láhví tradičně užívaným ve třetích zemích, které nejsou zahrnuty do přílohy I, může být za účelem jejich uvedení na trh ve Společenství a za podmínky vzájemnosti přiznána ochrana uvedená v tomto článku pro daný typ láhve.
První pododstavec se provádí prostřednictvím dohod s dotčenými třetími zeměmi, které se uzavírají postupem podle článku 133 Smlouvy.";
c) doplňuje se nový odstavec 4, který zní:
"4. Ustanovení čl. 37 odst. 1 se použijí obdobně na částečně zkvašený hroznový mošt se zeměpisným označením určený k přímé lidské spotřebě a na víno z přezrálých hroznů se zeměpisným označením.";
d) doplňuje se nový odstavec 5, který zní:
"5. Články 2, 3, 4, čl. 7 písm. c), články 8 a 12, čl. 14 odst. 1 písm. a), b) a c) se použijí obdobně.";
9. článek 36 se mění takto:
a) v odstavci 3 se zrušuje třetí pododstavec;
b) odstavce 4 a 5 se nahrazují tímto:
"4. Zeměpisná označení uvedená v odstavcích 1, 2 a 3 se nesmějí používat, i když pravdivě označují oblast, region nebo místo, z něhož produkt pochází, pokud by mohly vést veřejnost k mylnému dojmu, že produkty pocházejí z jiného území.
5. Zeměpisné označení třetí země, jak je uvedeno v odstavcích 1 a 2, může být použito na etiketách dováženého vína i v případě, že pouze 85 % dotyčného vína bylo získáno z hroznů sklizených v produkční oblasti, jejíž názvem je označeno.";
10. článek 37 se mění takto:
a) odstavec 1 se mění takto:
i) úvodní věta se nahrazuje tímto:
"1. Podle přílohy VII části B bodu 2 nařízení (ES) č. 1493/1999 se údaje na etiketě vína pocházejícího ze třetí země (s výjimkou šumivých vín, šumivých vín dosycených oxidem uhličitým a perlivých vín dosycených oxidem uhličitým, ale včetně vín z přezrálých hroznů) a na etiketě částečně zkvašeného hroznového moštu určeného k přímé lidské spotřebě a vyrobeného ve třetí zemi, na nichž je v souladu s článkem 36 uvedeno zeměpisné označení, mohou doplnit těmito údaji:"
ii) písmeno a) se nahrazuje tímto:
"a) ročníkem sklizně; údaj o ročníku sklizně lze užít pouze za předpokladu, že podmínky jejich užívání vyhovují pravidlům platným pro producenty vín v dotyčné třetí zemi včetně pravidel stanovených reprezentativními profesními organizacemi a že po odečtení produktů užitých k případnému slazení bylo nejméně 85 % hroznů použitých k výrobě vína sklizeno v daném roce.
U vín tradičně získávaných z hroznů sklizených v zimě se místo ročníku sklizně uvádí rok začátku běžného hospodářského roku.";
iii) v písmenu b) se bod i) nahrazuje tímto:
"i) podmínky jejich užívání vyhovují pravidlům platným pro producenty vína v dotyčné třetí zemi včetně pravidel stanovených reprezentativními profesními organizacemi."
iv) písmena d), e) a f) se nahrazují tímto:
"d) údaji o způsobu získávání nebo výrobní metodě za předpokladu, že podmínky užívání vyhovují pravidlům platným pro producenty vína v dotyčné třetí zemi včetně pravidel stanovených reprezentativními profesními organizacemi;
e) v případě vín ze třetích zemí a částečně zkvašených hroznových moštů určených k přímé lidské spotřebě, které byly vyrobeny ve třetích zemích, doplňující tradiční výrazy:
i) jiné než tradiční výrazy uvedené v příloze III, za předpokladu, že jsou v souladu s pravidly platnými pro producenty vína v dotyčné třetí zemi včetně pravidel stanovených reprezentativními profesními organizacemi;
ii) uvedené v příloze III za předpokladu, že podmínky jejich užívání vyhovují pravidlům platným pro producenty vína v dotyčné třetí zemí včetně pravidel stanovených reprezentativními profesními organizacemi, a splňují tyto požadavky:
- tyto země předložily Komisi odůvodněnou žádost a doručily jí příslušné předpisy, kterými lze uznání dotyčného tradičního výrazu zdůvodnit,
- tradiční výraz je sám o sobě specifický,
- je dostatečně odlišný a/nebo dobře znám v dotyčné třetí zemi,
- je v dotyčné třetí zemi tradičně používán nejméně po dobu deseti let,
- je užíván pro jednu nebo více kategorií vína dotyčné třetí země,
- pravidla dotyčných třetích zemí nemohou ohledně dotyčného výrazu uvést spotřebitele v omyl.
Kromě toho se na etiketách vín se zeměpisným označením, která pocházejí ze třetích zemí, povoluje užití některých tradičních výrazů uvedených v příloze III v jazyce třetí země původu nebo v jiném jazyce, pokud se pro tradiční výraz považuje použití jiného jazyka než úředního jazyka dotyčné země za tradiční, je-li použití uvedeného jazyka stanoveno v právních předpisech dotyčné země a je-li tento jazyk nepřetržitě používán k vyjádření tradičního výrazu po dobu nejméně 25 let.
Článek 23 a čl. 24 odst. 2, 3, čl. 24 odst. 4 druhý pododstavec a čl. 24 odst. 6 písm. c) se použijí obdobně.
Pro každý tradiční výraz uvedený v bodě ii) jsou dotyčné země uvedeny v příloze III.
f) názvem podniku, pokud podmínky užívání vyhovují pravidlům platným pro producenty vína v dotyčné třetí zemi včetně pravidel stanovených reprezentativními profesními organizacemi. Ustanovení čl. 25 odst. 1 se použije obdobně."
v) v písmenu g) se úvodní věta nahrazuje tímto:
"údajem o plnění za předpokladu, že podmínky užívání vyhovují pravidlům platným pro producenty vína v dotyčné třetí zemi včetně pravidel stanovených reprezentativními profesními organizacemi;";
b) odstavec 3 se zrušuje;
11. v hlavě V se doplňují nové články 37a a 37b, které znějí:
"Článek 37a
"Reprezentativními profesními organizacemi" se rozumí každá organizace producentů nebo sdružení organizací producentů, které přijaly stejná pravidla a působí v dané vinařské oblasti, pokud jsou jejich členy nejméně dvě třetiny producentů v stanovené pěstitelské oblasti, v níž působí, a pokud se podílejí alespoň dvěma třetinami na produkci uvedené oblasti.
Dotyčné třetí země sdělí Komisi předem pravidla uvedená v čl. 12 odst. 1, čl. 34 odst. 1 a čl. 37 odst. 1. Třetí země rovněž předloží seznam reprezentativních profesních organizací s údaji o jejich členech podle přílohy IX.
Komise zajistí všemi vhodnými způsoby, aby tato opatření byla uvedena ve známost."
"Článek 37b
Likérové víno, perlivé víno, perlivé víno dosycené oxidem uhličitým a šumivé víno
1. Podle přílohy VII části A bodu 4 nařízení (ES) č. 1493/1999 se na etiketě likérových vín, perlivých vín a perlivých vín dosycených oxidem uhličitým kromě povinných údajů uvedených v části A bodu 1 dané přílohy uvádí dovozce nebo, bylo-li víno plněno ve Společenství, stáčírna.
V případě údajů uvedených v prvním pododstavci se čl. 34 odst. 1 písm. a) použije obdobně u produktů vyrobených ve třetích zemích.
Ustanovení čl. 38 odst. 2 se použijí obdobně.
2. Odchylně od přílohy VII části C bodu 3 nařízení (ES) č. 1493/1999 mohou být vína ze třetích zemí označena výrazy "likérové víno";, "perlivé víno"; nebo "perlivé víno dosycené oxidem uhličitým";, splňují-li podmínky stanovené v příloze XI písm. d), popř. písm. g) nebo h) nařízení Komise (ES) č. 883/2001 [3].
3. Šumivá vína pocházející ze třetí země, jak jsou stanoveny v příloze VIII části E bodu 1 třetí odrážce nařízení (EHS) č. 1493/1999, jsou uvedena v příloze VIII tohoto nařízení.";
12. v článku 38 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Podle přílohy VII části A bodu 4 nařízení (ES) č. 1493/1999 se na etiketách likérových vín, perlivých vín a perlivých vín dosycených oxidem uhličitým uvádějí kromě povinných údajů stanovených v části A bodu 1 uvedené přílohy jméno nebo obchodní firma stáčírny, název obce a členského státu, v němž se stáčírna nachází, nebo u nádob se jmenovitým objemem větším než 60 litrů, jméno odesílatele; v případě perlivých vín může být jméno stáčírny nahrazeno jménem výrobce.
Pokud jde o údaje stanovené v prvním pododstavci, použije se článek 15 obdobně na produkty vyrobené ve Společenství.";
13. článek 40 se zrušuje;
14. článek 44 se zrušuje;
15. článek 46 se nahrazuje tímto:
"Článek 46
Odrůdy vína "Pinot";
V případě šumivých vín, jakostních šumivých vín nebo jakostních šumivých vín s. o. mohou být názvy odrůd používané k doplnění označení produktu "Pinot blanc";, "Pinot noir"; nebo "Pinot gris"; a odpovídajících názvů v ostatních jazycích Společenství nahrazeny synonymem "Pinot";.";
16. v čl. 47 odst. 1 se druhý pododstavec nahrazuje tímto: "Etikety a hotová balení obsahující údaje, které v době jejich uvedení do oběhu byly vytištěny podle předpisů platných do počátku používání tohoto nařízení, mohou být používány do 15. března 2004.";
17. příloha II se nahrazuje přílohou I tohoto nařízení;
18. příloha III se nahrazuje přílohou II tohoto nařízení;
19. příloha III tohoto nařízení se doplňuje jako příloha IX.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 317/2004
ze dne 23. února 2004,
kterým se přijímají odchylky od ustanovení nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2150/2002 o statistice odpadů, pokud jde o Rakousko, Francii a Lucembursko
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2150/2002 ze dne 25. listopadu 2002 o statistice odpadů [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na žádost Rakouska ze dne 30. června 2003,
s ohledem na žádost Francie ze dne 12. června 2003,
s ohledem na žádost Lucemburska ze dne 25. června 2003,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 2150/2002 může Komise povolit v průběhu přechodného období odchylky od určitých ustanovení příloh uvedeného nařízení.
(2) Tyto odchylky by se měly povolit Rakousku, Francii a Lucembursku na jejich žádost.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistické programy zřízeného rozhodnutím Rady 89/382/EHS, Euratom [2],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Povolují se tyto odchylky od ustanovení nařízení (ES) č. 2150/2002:
a) Rakousku se povolují odchylky pro vypracování výsledků týkajících se oddílu 8 bodu 1.1 položky 1 (zemědělství, myslivost a lesnictví) přílohy I.
b) Francii se povolují odchylky pro vypracování výsledků týkajících se oddílu 8 bodu 1.1 položek 1 (zemědělství, myslivost a lesnictví), 2 (rybolov) a 16 (služby) přílohy I a výsledků týkajících se oddílu 8 bodu 2 přílohy II.
c) Lucembursku se povolují odchylky pro vypracování výsledků týkajících se oddílu 8 bodu 1.1 položek 1 (zemědělství, myslivost a lesnictví) a 2 (rybolov) přílohy I.
2. Odchylky uvedené v odstavci 1 se povolují pouze pro údaje prvního referenčního roku, tj. roku 2004.
Po skončení přechodného období budou Rakousko, Francie a Lucembursko předávat údaje od referenčního roku 2006.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 318/2004
ze dne 23. února 2004,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2771/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o intervenční opatření na trhu s máslem a smetanou
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 4 odst. 1 a čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 1255/1999 ve znění nařízení (ES) č. 1787/2003 stanoví snížení intervenčních cen a zavádějí intervenční režim pro máslo. Je proto nezbytné včlenit do nařízení Komise (ES) č. 2771/1999 [2] prováděcí pravidla, pokud jde o intervenční režim pro nákup másla za pevné ceny.
(2) Kromě toho může Komise v souladu s čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 1255/1999 rozhodnout o zastavení intervenčních nákupů, jakmile množství nabízená k intervenci dosáhnou určitého objemu. Aby Komise mohla učinit takové rozhodnutí, je třeba přijmout ustanovení umožňující Komisi sledovat množství másla nabízeného k veřejné intervenci.
(3) Jakmile se dosáhne těchto množství, může Komise též rozhodnout o pokračování v nákupu pomocí stálého nabídkového řízení, jehož podrobná pravidla by měla být stanovena.
(4) Řádné řízení intervenčních zásob vyžaduje, aby se prodej másla uskutečnil, jakmile se objeví odbytové možnosti.
S přihlédnutím ke zkušenostem získaným při prodeji másla z intervenčních zásob, zejména pokud jde o množstevní požadavky a stanovení ceny, je vhodné provést nabídkové řízení pro prodej másla z veřejné intervence.
(5) Intervenční agentura prodá intervenční máslo podle data, kdy bylo uskladněno.
Za účelem uspokojení poptávky by účastníkům nabídkového řízení mělo být umožněno, aby ve své nabídce rozlišovali mezi máslem ze sladké smetany a máslem z kyselé smetany a stanovená prodejní cena se může lišit podle místa, v němž je máslo nabízeno k prodeji.
(6) Nařízení (ES) č. 2771/1999 by tedy mělo být změněno.
(7) Prováděcí pravidla stanovená v tomto nařízení by měla být použitelná od 1. března 2004, tj. ode dne, od něhož se použije čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 1255/1999 ve znění nařízení (ES) č. 1787/2003.
(8) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2771/1999 se mění takto:
1. Článek 2 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
1. Jakmile Komise v souladu s čl. 8 odst. 4 zjistí, že po dva po sobě následující týdny je tržní cena v jednom nebo více členských státech nižší než 92 % intervenční ceny, zahájí v dotyčných členských státech nákup másla nabízeného k intervenci za 90 % intervenční ceny v době od 1. března do 31. srpna v souladu s čl. 6 odst. 1 prvním pododstavcem nařízení (ES) č. 1255/1999.
2. Jakmile Komise v souladu s čl. 8 odst. 4 zjistí, že po dva po sobě následující týdny se tržní cena v dotyčných členských státech rovná 92 % tržní ceny nebo je vyšší než 92 % intervenční ceny, zastaví nákup."
2. V článku 4 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. Máslo musí být vyrobeno během 23 dní přede dnem, k němuž intervenční agentura obdržela nabídku k prodeji."
3. V čl. 6 odst. 1 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"Je-li máslo nabídnuto k intervenci v jiném členském státě, než ve kterém bylo vyrobeno, je jeho nákup podmíněn předložením osvědčení, které příslušný subjekt členského státu výroby vystaví nejpozději do 45 dní ode dne, k němuž byla přijata nabídka." 4. V čl. 8 odst. 2 se vkládá nový pododstavec, který zní: "Jestliže se zaznamenané ceny nezmění po dobu pěti nebo více po sobě následujících týdnů, členské státy sdělí Komisi své hodnocení důvodů, proč se ceny během dotyčného období nezměnily."
5. V kapitole II se oddíl 3 nahrazuje tímto:
"ODDÍL 3 Postup pro nákup másla za 90 % intervenční ceny
Článek 9
Jakmile Komise rozhodla o zahájení nákupu másla podle čl. 2 odst. 1, dotyčná intervenční agentura postupuje v souladu s tímto oddílem.
Článek 10
1. Prodávající předloží písemnou nabídku proti potvrzení o převzetí nebo použijí jakýkoliv jiný způsob písemné telekomunikace s potvrzením o převzetí.
2. V nabídce se uvede:
a) jméno a adresa prodávajícího;
b) nabízené množství;
c) místo, kde je nabízené máslo uskladněno.
3. Nabídka je platná pouze tehdy, pokud:
a) se vztahuje na množství másla, které splňuje požadavky uvedené v čl. 4 odst. 4;
b) je k ní přiloženo písemné prohlášení prodávajícího, v němž se zavazuje dodržovat ustanovení čl. 4 odst. 3 a čl. 14 odst. 2;
c) je doloženo, že prodávající složil v členském státě, v němž podal nabídku, jistotu ve výši 5 eur za každých 100 kg nejpozději ke dni obdržení nabídky.
4. Prohlášení uvedené v odst. 3 písm. b), původně zaslané intervenční agentuře, se považuje za mlčky obnovené pro následující nabídky, dokud je výslovně neodvolá prodávající nebo intervenční agentura, za předpokladu, že:
a) je v původní nabídce uvedeno, že prodávající má v úmyslu využívat ustanovení tohoto odstavce;
b) následující nabídky odkazují na ustanovení tohoto odstavce, jakož i na datum původní nabídky.
5. Intervenční agentura zaznamená den, kdy nabídku obdržela, příslušná množství a data výroby, jakož i místo, kde je nabízené máslo skladováno.
6. Jakmile intervenční agentura nabídku přijme, nelze ji již vzít zpět.
Článek 11
Ponechání nabídky v platnosti a dodání másla do skladu určeného intervenční agenturou ve lhůtě uvedené v čl. 12 odst. 2 představují zásadní požadavky ve smyslu článku 20 nařízení Komise (EHS) č. 2220/85 [3].
Článek 12
1. Po ověření náležitostí nabídky vystaví intervenční agentura do pěti pracovních dnů po jejím obdržení poukázku na dodání s udáním data, čísla a těchto údajů:
a) množství, které má být dodáno;
b) termín pro dodání másla;
c) chladírenský sklad, do kterého musí být máslo dodáno.
2. Prodávající dodá máslo na nakládací rampu chladírenského skladu ve lhůtě 21 dní ode dne obdržení nabídky k prodeji.
Dodávka může proběhnout po částech.
Případné náklady na vykládku másla na nakládací rampu chladírenského skladu hradí prodávající.
3. Jistota uvedená v čl. 10 odst. 3 písm c) se uvolní, jakmile prodávající dodá ve stanovené lhůtě veškeré množství uvedené na poukázce na dodání.
4 odst. 1 zjistí, že máslo nevyhovuje požadavkům stanoveným v tomto článku, propadá jistota stran dodaného množství.
Pokud jde o zbývající množství, je kupní smlouva rozvázána a příslušná část jistoty se uvolní.
4. S výjimkou případů vyšší moci, pokud prodávající nedodá máslo ve lhůtě stanovené v poukázce na dodání, propadá nejen jistota uvedená v čl. 10 odst. 3 písm. c) v poměru k nedodaným množstvím, ale je rozvázána i kupní smlouva na zboží, které dosud nebylo dodáno.
5. Pro účely tohoto článku se za den dodání másla považuje den, kdy bylo do skladu určeného intervenční agenturou umístěno veškeré množství másla, na něž se nabídka vztahuje, nejdříve však první den po vystavení poukázky na dodání.
6. Práva a povinnosti vyplývající z prodeje jsou nepřevoditelné.
Článek 13
1. Ve lhůtě mezi 45. a 65. dnem od převzetí másla uhradí intervenční agentura prodávajícímu cenu za každé převzaté množství, pokud se potvrdí, že jsou dodržena ustanovení článků 3 a 4.
2. Pro účely tohoto článku se "dnem převzetí" rozumí den, kdy bylo máslo umístěno do chladírenského skladu určeného intervenční agenturou, nejdříve však první den po vystavení poukázky na dodání uvedené v čl. 12 odst. 1.
Článek 14
1. Máslo se uskladní na zkušební dobu. Tato doba se stanoví v trvání 30 dnů počínaje dnem převzetí.
2. Svojí nabídkou se prodávající zavazuje, že pokud se při kontrole prováděné před umístěním do skladu určeného intervenční agenturou zjistí, že máslo nevyhovuje podmínkám článků 3 a 4, nebo pokud na konci zkušební doby skladování bude minimální organoleptická jakost másla nižší než jakost uvedená v příloze I:
a) převezme zpět dotyčné máslo a
b) uhradí náklady na skladování dotyčného másla ode dne převzetí do dne vyskladnění.
Náklady na skladování, které je nutno uhradit, se určují na základě paušálních částek za umístění do skladu, vyskladnění a skladování stanovených v souladu s článkem 6 nařízení Rady (EHS) č. 1883/78 [4].
Článek 15
1. Členské státy sdělí Komisi každé úterý nejpozději do 12.00 hodin (bruselského času) množství másla, které bylo v předcházejícím týdnu předmětem nabídky k prodeji v souladu s článkem 10.
2. Jakmile se zjistí, že nabídky dosáhly 75 % množství uvedených v čl. 6 odst. 1 druhém pododstavci nařízení (ES) č. 1255/1999 pro příslušný rok, sdělují se informace uvedené v odstavci 1 tohoto článku každý den do 12.00 hodin (bruselského času), pokud jde o množství másla nabídnutá předchozí den.
Jakmile se zjistí, že nabídky dosáhly množství uvedených v čl. 6 odst. 1 druhém pododstavci nařízení (ES) č. 1255/1999 pro příslušný rok, nákup lze zastavit v souladu s postupem stanoveným v čl. 42 odst. 2 uvedeného nařízení.
Článek 15a
V případě zastavení nákupu podle čl. 2 odst. 2 nebo čl. 15 odst. 2 druhého pododstavce se nepřijímají žádné nové nabídky počínaje prvním dnem po dni, kdy vstoupí v platnost rozhodnutí o zastavení nákupu."
6. Za článek 15a se vkládá nový oddíl 3a, který zní:
"ODDÍL 3a Postup pro nákup másla prostřednictvím nabídkového řízení
Článek 16
1. Pokud Komise rozhodne o zahájení nákupu másla prostřednictvím stálého nabídkového řízení podle čl. 6 odst. 1 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1255/1999 v souladu s postupem stanoveným v čl. 42 odst. 2 uvedeného nařízení, použijí se články 3, 4, 5, 6, 12, 13 a 14 tohoto nařízení, není-li v tomto oddílu stanoveno jinak.
2. Oznámení o nabídkovém řízení se zveřejňuje v Úředním věstníku Evropské unie.
3. Lhůta pro podávání nabídek u jednotlivých nabídkových řízení končí každé druhé a čtvrté úterý v měsíci ve 12.00 hodin (bruselského času), s výjimkou druhého úterý v srpnu.
Pokud je úterý dnem státního svátku, uvedená lhůta končí poslední předcházející pracovní den ve 12.00 hodin (bruselského času).
Článek 17
1. Zájemci se účastní nabídkového řízení tak, že intervenční agentuře členského státu předloží písemnou nabídku proti potvrzení o převzetí nebo použijí jakýkoliv jiný způsob písemné telekomunikace s potvrzením o převzetí.
2. V nabídce se uvede:
a) jméno a adresa účastníka nabídkového řízení;
b) nabízené množství;
c) cena, bez vnitrostátních daní a poplatků, navrhovaná za 100 kg másla dodaného na nakládací rampu chladírenského skladu a vyjádřená v eurech nejvýše na dvě desetinná místa;
d) místo, kde je nabízené máslo uskladněno.
3. Nabídka je platná pouze tehdy, pokud:
a) se vztahuje na množství másla, které splňuje požadavky uvedené v čl. 4 odst. 4;
b) je k ní přiloženo písemné prohlášení účastníka nabídkového řízení, v němž se zavazuje dodržovat ustanovení čl. 4 odst. 3 a čl. 14 odst. 2;
c) je doloženo, že účastník složil v členském státě, ve kterém podává nabídku, jistotu ve výši 5 eur za každých 100 kg pro dotyčné nabídkové řízení, a to před uplynutím lhůty pro podání nabídek.
4. Prohlášení uvedené v odst. 3 písm. b), původně zaslané intervenční agentuře, se považuje za mlčky obnovené pro následující nabídky, dokud je výslovně neodvolá účastník nabídkového řízení nebo intervenční agentura, za předpokladu, že:
a) je v původní nabídce uvedeno, že účastník nabídkového řízení má v úmyslu využívat ustanovení tohoto odstavce;
b) následující nabídky odkazují na ustanovení tohoto odstavce, jakož i na datum původní nabídky.
5. Intervenční agentura zaznamená den, kdy nabídku obdržela, příslušná množství a data výroby, jakož i místo, kde je nabízené máslo skladováno.
6. Po uplynutí lhůty uvedené v čl. 16 odst. 3 pro podávání nabídek v rámci dotyčného nabídkového řízení již nabídku nelze změnit ani vzít zpět.
Článek 17a
Ponechání nabídky v platnosti po uplynutí lhůty pro podávání nabídek a dodání másla do skladu určeného intervenční agenturou ve lhůtě uvedené v čl. 17d odst. 3 představují zásadní požadavky ve smyslu článku 20 nařízení (EHS) č. 2220/85.
Článek 17b
1. Členské státy sdělí Komisi nejpozději do 9.00 hodin (bruselského času) prvního dne po uplynutí lhůty uvedené v čl. 16 odst. 3 množství a ceny, které nabízejí účastníci nabídkového řízení.
2. S přihlédnutím k nabídkám podaným v rámci každého nabídkového řízení stanoví Komise postupem podle čl. 42 odst. 2 nařízení (ES) č. 1255/1999 maximální nákupní cenu na základě použitelných intervenčních cen.
3. Může být rozhodnuto, že nabídkové řízení nebude pokračovat.
Článek 17c
Nabídka se zamítne, je-li navrhovaná cena vyšší než maximální cena uvedená v čl. 17b odst. 2 platná pro dotyčné nabídkové řízení.
Článek 17d
1. Intervenční agentura neprodleně informuje všechny účastníky o výsledku jejich účasti v nabídkovém řízení.
U nabídek, které nebyly vybrány, se neprodleně uvolní jistota uvedená v čl. 17 odst. 3 písm. c).
Práva a povinnosti vyplývající z nabídkového řízení jsou nepřevoditelné.
2. Intervenční agentura neprodleně vystaví úspěšnému účastníkovi nabídkového řízení poukázku na dodání s udáním data, čísla a těchto údajů:
a) množství, které má být dodáno;
b) termínu pro dodání másla;
c) chladírenského skladu, do kterého musí být máslo dodáno.
3. Úspěšný účastník nabídkového řízení dodá máslo na nakládací rampu chladírenského skladu ve lhůtě 21 dní od uplynutí lhůty pro podávání nabídek.
Dodávka může proběhnout po částech.
Případné náklady na vykládku másla na nakládací rampu chladírenského skladu hradí úspěšný účastník.
4. Jistota uvedená v čl. 17 odst. 3 písm c) se uvolní, jakmile úspěšný účastník dodá ve stanovené lhůtě množství uvedené na poukázce na dodání.
4 odst. 1 zjistí, že máslo nevyhovuje požadavkům stanoveným v tomto článku, propadá jistota stran dodaného množství.
Pokud jde o zbývající množství, je kupní smlouva rozvázána a příslušná jistota se uvolní.
5. S výjimkou případů vyšší moci, pokud úspěšný účastník nabídkového řízení nedodá máslo ve lhůtě stanovené v poukázce na dodání, propadá nejen jistota uvedená v čl. 17 odst. 3 písm. c) v poměru k nedodaným množstvím, ale je rozvázána i kupní smlouva na zboží, které dosud nebylo dodáno.
6. Pro účely tohoto článku se za den dodání másla považuje den, kdy bylo do skladu určeného intervenční agenturou umístěno veškeré množství másla uvedené v poukázce na dodání, nejdříve však první den po vystavení této poukázky."
7. V kapitole II se oddíl 5 nahrazuje tímto:
"ODDÍL 5 Postup pro prodej másla prostřednictvím nabídkového řízení
Článek 21
1. Máslo se prodává prostřednictvím stálého nabídkového řízení organizovaného jednotlivými intervenčními agenturami.
2. Prodej se týká másla uskladněného před 1. zářím 1999.
3. Oznámení o stálém nabídkovém řízení se zveřejňuje v Úředním věstníku Evropské unie nejpozději osmý den před uplynutím první lhůty pro podávání nabídek.
4. Intervenční agentura připraví oznámení o stálém nabídkovém řízení, v němž uvede zejména lhůtu a adresu pro podávání nabídek.
Pokud jde o máslo, které má v držení, uvede intervenční agentura rovněž:
a) umístění chladírenských skladů, v nichž je máslo určené k prodeji skladováno;
b) množství, která se v každém chladírenském skladu dávají do prodeje.
5. Intervenční agentura aktualizuje seznam obsahující údaje uvedené v odstavci 4, který na požádání poskytnou zájemcům.
Intervenční agentura tento aktualizovaný seznam pravidelně zveřejňuje vhodnou formou uvedenou v oznámení o stálém nabídkovém řízení.
6. Intervenční agentura přijme nezbytná opatření, aby umožnila zájemcům:
a) před podáním nabídky vyhodnotit na své vlastní náklady vzorky másla dávaného do prodeje;
b) ověřit si výsledky analýz uvedených v článku 8 nařízení Komise (ES) č. 213/2001 [5].
Článek 22
1. Po dobu platnosti stálého nabídkového řízení organizuje intervenční agentura jednotlivá nabídková řízení.
2. Lhůta pro podávání nabídek u jednotlivých nabídkových řízení končí každé druhé a čtvrté úterý v měsíci ve 12.00 hodin (bruselského času), s výjimkou druhého úterý v srpnu a čtvrtého úterý v prosinci.
Pokud je úterý dnem státního svátku, uvedená lhůta končí poslední předcházející pracovní den ve 12.00 hodin (bruselského času).
Článek 23
1. Při každém nabídkovém řízení podají prodávající svou nabídku proti potvrzení o převzetí nebo použijí jakýkoliv jiný způsob písemné telekomunikace s potvrzením o převzetí.
Nabídky se podávají intervenční agentuře, která má v držení máslo, na které se nabídka vztahuje.
2. V nabídce se uvede:
a) jméno a adresa účastníka nabídkového řízení;
b) požadované množství;
c) cena v eurech, bez vnitrostátních daní a poplatků, nabízená za 100 kg másla dodaného na nakládací rampu chladírenského skladu;
d) popřípadě chladírenský sklad, v němž je máslo skladováno, a případně náhradní chladírenský sklad;
e) popřípadě označení druhu másla podle čl. 4 odst. 6 písm. e), na které se podává nabídka.
3. Nabídka je platná pouze tehdy, pokud:
a) se vztahuje alespoň na pět tun nebo, je-li v chladírenském skladu k dispozici méně než pět tun, na skutečně disponibilní množství;
b) je doloženo, že účastník složil v členském státě, ve kterém podal nabídku, jistotu ve výši 70 EUR za každou tunu před uplynutím lhůty pro podávání nabídek.
4. Po uplynutí lhůty uvedené v čl. 22 odst. 2 již nabídku nelze vzít zpět.
Článek 24
Pro účely jistoty stanovené v čl. 23 odst. 3 jsou splněny zásadní požadavky ve smyslu článku 20 nařízení (EHS) č. 2220/85, pokud jde o převzetí másla ve lhůtě stanovené v čl. 24f odst. 2 tohoto nařízení.
Článek 24a
1. Členské státy sdělí Komisi nejpozději do 9.00 hodin (bruselského času) prvního dne po uplynutí lhůty uvedené v čl. 22 odst. 2 množství a ceny, které nabízejí účastníci nabídkového řízení, jakož i množství másla nabízeného k prodeji.
2. S přihlédnutím k nabídkám podaným v rámci každého nabídkového řízení se v souladu s postupem stanoveným v čl. 42 odst. 2 nařízení (ES) č. 1255/1999 stanoví minimální prodejní cena másla. Tato cena se může lišit podle místa, v němž je máslo nabízeno k prodeji.
Může být rozhodnuto, že nabídkové řízení nebude pokračovat.
Článek 24b
Nabídka se zamítne, je-li nabízená cena nižší než stanovená minimální cena.
Článek 24c
1. Intervenční agentura vybere nabídku v souladu s odstavci 2 až 5.
2. Máslo je přidělováno podle data jeho uskladnění, počínaje nejstarším výrobkem z celkového množství nebo z nejstarší zásilky másla ze sladké nebo z kyselé smetany, které jsou k dispozici v chladírenském skladu určeném účastníkem nabídkového řízení.
3. Aniž je dotčen článek 24b, úspěšným účastníkem nabídkového řízení je ten, který nabízí nejvyšší cenu.
Pokud není vyčerpáno celé disponibilní množství, je zbývající množství přiděleno ostatním účastníkům nabídkového řízení na základě nabídnutých cen, počínaje nejvyšší cenou.
4. Pokud by přijetí nabídky znamenalo pro dotyčný chladírenský sklad překročení zbývajícího disponibilního množství másla, přidělí se příslušnému účastníkovi nabídkového řízení pouze toto zbývající množství.
Intervenční agentura však může po dohodě s účastníkem nabídkového řízení určit další chladírenské sklady, aby shromáždila množství uvedené v nabídce.
5. Pokud by přijetí více nabídek uvádějících stejnou cenu pro určitý chladírenský sklad znamenalo překročení disponibilního množství másla, výběr nabídky se provede tak, že se disponibilní množství rozdělí v poměru k množstvím uvedeným v nabídkách.
Pokud by však takové rozdělení vedlo k tomu, že by byla přidělena množství menší než pět tun, výběr nabídky se provede losováním.
Článek 24d
Práva a povinnosti vyplývající z nabídkového řízení jsou nepřevoditelné.
Článek 24e
1. Intervenční agentura neprodleně informuje všechny účastníky o výsledku jejich účasti v nabídkovém řízení.
U nabídek, které nebyly vybrány, se neprodleně uvolní jistota uvedená v čl. 23 odst. 3 písm. b).
2. Před odebráním másla uhradí úspěšný účastník nabídkového řízení ve lhůtě uvedené v čl. 24f odst. 2 intervenční agentuře za každé množství, které má v úmyslu odebrat, částku odpovídající jeho nabídce.
Článek 24f
1. Jakmile je uhrazena částka uvedená v čl. 24e odst. 2, vystaví intervenční agentura poukázku na převzetí, v níž uvede:
a) množství, za které byla zaplacena odpovídající částka;
b) chladírenský sklad, v němž je máslo uskladněno;
c) termín pro odebrání másla.
2. Do 30 dnů po uplynutí lhůty pro podávání nabídek úspěšný účastník nabídkového řízení odebere máslo, které mu bylo přiděleno.
Odběr se může uskutečnit po částech, z nichž žádná nesmí být menší než 5 tun.
Pokud však v chladírenském skladu zbývá méně než pět tun, lze toto menší množství odebrat.
S výjimkou případů vyšší moci, pokud k odebrání másla nedojde ve lhůtě stanovené v prvním pododstavci, nese náklady na jeho skladování úspěšný účastník nabídkového řízení od prvního dne následujícího po dni, kdy uplyne uvedená lhůta. Tento účastník nese rovněž rizika spojená se skladováním.
3. Jistota složená v souladu s čl. 23 odst. 3 písm b) se neprodleně uvolní, pokud jde o množství odebraná ve lhůtě stanovené v odst. 2 prvním pododstavci tohoto článku.
Jistota propadá v případě uvedeném v odst. 2 druhém pododstavci.
V případě vyšší moci uvedeném v odst. 2 druhém pododstavci podnikne intervenční agentura takové kroky, jaké považuje za nezbytné vzhledem k nastalým okolnostem.
Článek 24g
Členské státy sdělí Komisi nejpozději v úterý každého týdne množství másla, která v průběhu předchozího týdne byla:
a) předmětem kupní smlouvy;
b) převzata."
Článek 2
Nákup másla zastavený v některých členských státech v době vstupu tohoto nařízení v platnost je i nadále zastaven, dokud v této věci nepřijme Komise nové rozhodnutí a nezveřejní je
Nařízení Komise (ES) č. 322/2004
ze dne 23. února 2004,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1291/2000, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 9 odst. 2, čl. 12 odst. 4 a čl. 13 odst. 11 uvedeného nařízení a příslušné články ostatních nařízení o společné organizaci trhů se zemědělskými produkty,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 1 nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 [2] vymezuje rozsah působnosti uvedeného nařízení seznamem nařízení, která stanoví osvědčení nebo licence, pro které se použijí ustanovení uvedeného nařízení. Nařízení Rady (ES) č. 670/2003 ze dne 8. dubna 2003, kterým se stanoví zvláštní opatření týkající se trhu s ethanolem zemědělského původu [3], stanoví dovozní a vývozní licence pro ethanol zemědělského původu. Proto je třeba upřesnit, že nařízení (ES) č. 1291/2000 se použije také pro licence zavedené nařízením (ES) č. 670/2003.
(2) Článek 1 nařízení (ES) č. 1291/2000 obsahuje odkazy na nařízení, která byla zrušena nebo nahrazena jinými nařízeními.
Z důvodu jasnosti je třeba článek 1 nařízení (ES) č. 1291/2000 aktualizovat.
(3) Minimální částky pro složení nebo propadnutí jistoty pro licence, které jsou uvedené v čl. 15 odst. 3 a čl. 35 odst. 2 čtvrtém pododstavci nařízení (ES) č. 1291/2000, byly stanoveny na 60 eur. Vzhledem k administrativním nákladům spojeným se složením nebo propadnutím jistoty je třeba tyto částky zvýšit.
(4) Podle článku 45 nařízení (ES) č. 1291/2000 pokud je zpětný dovoz produktů v rámci režimu vráceného zboží následován vývozem rovnocenných produktů stejné podpoložky kombinované nomenklatury, je jistota, týkající se licence nebo osvědčení použitých při vývozu produktů dovezených zpět, na žádost zúčastněných stran uvolněna, pokud jsou dodrženy určité podmínky.
Jednou z těchto podmínek je povinnost hospodářského subjektu vyvézt rovnocenné produkty z celního úřadu spadajícího pod členský stát zpětného dovozu a určeného tímto členským státem.
Pokud jsou rovnocenné produkty, které se mají vyvézt, v jiném členském státě než je členský stát zpětného dovozu, vznikají tím hospodářským subjektům dodatečné náklady.
Tuto povinnost je proto třeba zrušit.
(5) Přílohu III nařízení (ES) č. 1291/2000, která stanoví maximální množství zemědělských produktů, do jejichž výše se nemusí předkládat dovozní a vývozní licence nebo osvědčení o stanovení náhrady předem podle čl. 5 odst. 1 čtvrté odrážky uvedeného nařízení, je třeba aktualizovat.
(6) Nařízení Komise (ES) č. 2336/2003 ze dne 30. prosince 2003, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 670/2003, kterým se stanoví zvláštní opatření týkající se trhu s ethanolem [4] zemědělského původu vyžaduje, aby se od 27. ledna 2004 předkládala dovozní licence při dovozu výrobků z ethanolu zemědělského původu. Proto je třeba stanovit od uvedeného data maximální množství dotyčných výrobků, do jejichž výše se nemusí předkládat licence podle čl. 5 odst. 1 čtvrté odrážky nařízení (ES) č. 1291/2000.
(7) Nařízení (ES) č. 1291/2000 by tedy mělo být změněno.
(8) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem všech příslušných řídících výborů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1291/2000 se mění takto:
1. článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
Aniž jsou dotčena pozměňující ustanovení v předpisech Společenství pro některé produkty, stanoví toto nařízení společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem (dále jen "licence"; a "osvědčení";), zřízenému nebo stanovenému v:
- článku 2 nařízení Rady č. 136/66/EHS [5] (oleje a tuky),
- článku 8 nařízení Rady (EHS) č. 234/68 [6] (živé rostliny a květinářské produkty),
- článku 4 nařízení Rady (EHS) č. 2358/71 [7] (osiva),
- článku 8 nařízení Rady (EHS) č. 2759/75 [8] (vepřové maso),
- článku 3 nařízení Rady (EHS) č. 2771/75 [9] (vejce),
- článku 3 nařízení Rady (EHS) č. 2777/75 [10] (drůbeží maso),
- článku 2 nařízení Rady (EHS) č. 2783/75 [11] (vaječný albumin a mléčný albumin),
- článku 9 nařízení (EHS) č. 1766/92 (obiloviny),
- článku 17 nařízení Rady (EHS) č. 404/93 [12] (banány),
- článku 9 nařízení Rady (ES) č. 3072/95 [13] (rýže),
- článku 31 nařízení Rady (ES) č. 2200/96 [14] (ovoce a zelenina),
- článku 11 nařízení Rady (ES) č. 2201/96 [15] (výrobky zpracované z ovoce a zeleniny),
- článku 29 nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 [16] (hovězí a telecí maso),
- článku 26 nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 [17] (mléko a mléčné výrobky),
- článku 59 nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 [18] (víno),
- článku 6 nařízení Komise (ES) č. 1520/2000 [19] (zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží nezahrnutého v příloze I Smlouvy),
- článku 22 nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 [20] (cukr, isoglukosa a inulinový sirup),
- článku 13 nařízení Rady (ES) č. 2529/2001 [21] (skopové a kozí maso),
- článku 4 nařízení Rady (ES) č. 670/2003 [22] (alkohol).;";
2. v čl. 15 odst. 3 se částka "60 eur" nahrazuje částkou "100 eur";
3. v čl. 35 odst. 2 čtvrtém pododstavci se částka "60 eur" nahrazuje částkou "100 eur";
4. v čl. 45 odst. 2 písm. a) se zrušuje druhá odrážka;
5. v čl. 45 odst. 2 písm. b) druhé odrážce se vkládá nový pododstavec, který zní: "Vývozce musí poskytnout ke spokojenosti celního úřadu vývozu všechny potřebné údaje o vlastnostech a místu určení produktu.";
6. příloha III se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Ustanovení čl. 1 bodu 3 se použije pro licence nebo osvědčení, jejichž doba platnosti neskončila ke dni vstupu tohoto nařízení v platnost.
Ustanovení čl. 1 bodů 4 a 5 se použijí pro vývozy rovnocenných produktů, pro něž byly celní formality přijaty ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
Pokud jde o bod N přílohy III (Alkohol), použije se čl. 1 bod 6 ode dne 27. ledna 2004.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 323/2004
ze dne 25. února 2004,
kterým se v důsledku přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska k Evropské unii upravuje nařízení (EHS) č. 1686/72
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Smlouvu o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska, a zejména na čl. 2 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na Akt o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska, a zejména na čl. 57 odst. 2 tohoto aktu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (EHS) č. 2358/71 ze dne 26. října 1971 o společné organizaci trhu s osivem [1] upravuje v čl. 3 odst. 4a stabilizační mechanismus pro produkci osiva rýže a jiného osiva než osiva rýže, který stanoví maximální množství způsobilé pro podporu a zásadu rozdělování tohoto maximálního množství mezi členské státy.
(2) Nařízení Komise (EHS) č. 1686/72 ze dne 2. srpna 1972, kterým se stanoví prováděcí pravidla k podpoře pro osivo [2], stanoví zmíněná maximální množství osiva rýže a jiného osiva než osiva rýže pro Společenství a na členský stát.
(3) S ohledem na přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska ke Společenství dne 1. května 2004 je třeba stanovit maximální množství osiva rýže a jiného osiva než osiva rýže, pro které může být v rozšířeném Společenství vyplacena podpora, a množství připadající na každý členský stát. Při výpočtu maximálních množství se vychází z množství, která členské státy oznámily Komisi.
(4) Osivo rýže sklizené v jednom hospodářském roce se obvykle používá pro osev ploch určených k produkci neloupané rýže a osiva rýže v následujícím hospodářském roce.
Množství osiva používaného ve Společenství pro osev jednoho hektaru je 0,2 tuny. Na základě toho je pro osev celkové základní plochy 436345 ha (433123 ha + 3222 ha) potřeba 87269 tun osiva.
(5) Nařízení (EHS) č. 1686/72 je tudíž třeba změnit,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 1686/72 se mění takto:
1. V čl. 3 odst. 1 se první pododstavec nahrazuje tímto: "Počínaje dnem 1. července 2004 se pro osiva, s výjimkou osiva rýže, stanoví maximální množství 332841 tun za rok, na které může být ve Společenství udělena podpora, a které je mezi producentské členské státy rozděleno takto: Belgie _BAR_ 10 077 tun _BAR_ Česká republika _BAR_ 9 124 tun _BAR_ Dánsko _BAR_ 93 697 tun _BAR_ Německo _BAR_ 31 654 tun _BAR_ Estonsko _BAR_ 379 tun _BAR_ Řecko _BAR_ 3 846 tun _BAR_ Španělsko _BAR_ 23 976 tun _BAR_
Francie _BAR_ 52 981 tun _BAR_ Irsko _BAR_ 1 016 tun _BAR_
Spojené království _BAR_ 17 910 tun." _BAR_ 2. V čl. 3a odst. 1 se první pododstavec nahrazuje tímto: "Počínaje dnem 1. července 2004 se pro osivo rýže stanoví maximální množství 87269 tun za rok, na které může být ve Společenství udělena podpora, a které je mezi producentské členské státy rozděleno takto: Španělsko _BAR_ 29 625,613 tun _BAR_
Francie _BAR_ 3 031,861 tun _BAR_ Řecko _BAR_ 1 472,618 tun _BAR_
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. května 2004 s výhradou vstupu Smlouvy o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska v platnost.
Použije se do konce hospodářského roku 2004/2005.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 324/2004
ze dne 25. února 2004,
kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2145/2003 [2], a zejména na články 6, 7 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s nařízením (EHS) č. 2377/90 musí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin.
(2) Maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky posoudí všechny relevantní informace týkající se bezpečnosti reziduí dotyčné látky pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin.
(3) Při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, hladiny, které mohou být přítomné ve všech relevantních poživatelných tkáních získávaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň), a povahu rezidua, které je relevantní pro sledování reziduí (indikátorové reziduum).
(4) Pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v odpovídajících právních předpisech Společenství, mají být maximální limity reziduí obvykle stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin.
Játra a ledviny jsou však často z jatečně upravených těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány, a proto mají být maximální limity reziduí vždy stanoveny i pro tkáně svalovou nebo tukovou.
(5) V případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med.
(6) Kanamycin a diklofenak by měly být zařazeny do přílohy I nařízení (EHS) č. 2377/90.
(7) Než toto nařízení vstoupí v platnost, měla by být členským státům poskytnuta dostatečná lhůta, aby mohly ke zohlednění ustanovení tohoto nařízení učinit veškeré úpravy, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci příslušných veterinárních léčivých přípravků vydaná v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/82/ES [3].
(8) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I nařízení (EHS) č. 2377/90 se mění tak, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 328/2004
ze dne 26. února 2004,
kterým se pro rok 2004 stanoví odchylka od nařízení (ES) č. 1474/95 o otevření a správě kvót v odvětví vajec a pro vaječný albumin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2771/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vejci [1], a zejména na čl. 3 odst. 2, čl. 6 odst. 1 a článek 15 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2783/75 ze dne 29. října 1975 o společném obchodním režimu pro vaječný albumin a mléčný albumin [2], a zejména na čl. 2 odst. 1, čl. 4 odst. 1 a článek 10 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1095/96 ze dne 18. června 1996 o zavedení koncesí stanovených v seznamu CXL sestaveném na základě závěrů jednání o čl. XXIV odst. 6 GATT [3], a zejména na článek 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Litvy, Lotyšska, Maďarska, Malty, Polska, Slovenska a Slovinska k Evropské unii dne 1. května 2004 by tyto země mělo umožnit těmto zemím využívat celních kvót pro vejce, jež jsou stanoveny v nařízení Komise (ES) č. 1474/95 [4], za podmínek srovnatelných s podmínkami pro stávající členské státy.
Hospodářským subjektům v těchto zemích musí být umožněna po přistoupení plná účast na těchto kvótách.
(2) S cílem zabránit narušování hospodářské soutěže před 1. květnem 2004 a po tomto datu musí být časový plán tranší pro rok 2004 upraven a rozdělení množství přizpůsobeno, aniž by byla změněna celková množství stanovená mezinárodními dohodami uzavřenými podle článků XXIII a XXIV odst.
6 GATT. Lhůta pro podávání žádostí musí být rovněž přizpůsobena.
(3) Z tohoto důvodu je nezbytné učinit pro rok 2004 změny a úpravy opatření uvedených v článku 2 a čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 1474/95.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídicího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Odchylně od článku 2 nařízení (ES) č. 1474/95 se pro období od 1. dubna do 30. června 2004 kvóty rozdělí takto:
pro skupinu E1:
a) 7 % pro období od 1. dubna do 30. dubna 2004;
b) 13 % pro období od 1. května do 30. června 2004.
pro skupiny E2 a E3:
a) 8 % pro období od 1. dubna do 30. dubna 2004;
b) 17 % pro období od 1. května do 30. června 2004.
2. Odchylně od čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 1474/95 se v období od 1. května do 30. června 2004 žádosti o licence podávají během prvních sedmi dnů měsíce května.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 329/2004
ze dne 26. února 2004,
kterým se pro rok 2004 stanoví odchylka od nařízení (ES) č. 1431/94, kterým se stanoví prováděcí pravidla k dovoznímu režimu v odvětví drůbežího masa podle nařízení Rady (ES) č. 774/94
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2777/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s drůbežím masem [1], a zejména na čl. 3 odst. 2, čl. 8 odst. 12 a článek 15 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 774/94 ze dne 29. března 1994 o otevření a správě některých celních kvót Společenství na vysoce jakostní hovězí maso, vepřové maso, drůbeží maso, pšenici, sourež a otruby, krupičné otruby a jiná rezidua [2], a zejména na článek 7 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska k Evropské unii dne 1. května 2004 by mělo uvedeným zemím umožnit, aby v odvětví drůbežího masa využívaly celních kvót otevřených nařízením (ES) č. 774/94 za stejných podmínek, jaké platí pro stávající členské státy.
Hospodářské subjekty uvedených zemí musí proto mít po přistoupení možnost podílet se na těchto kvótách v plném rozsahu.
(2) Nemá-li dojít k narušení trhu před 1. květnem 2004 a po 1. květnu 2004, je třeba změnit časový plán tranší stanovený pro rok 2004 nařízením Komise (ES) č. 1431/94 [3] a upravit rozdělení množství, aniž by se však změnila celková množství stanovená v nařízení (ES) č.
774/94. Rovněž je třeba změnit prováděcí pravidla, pokud jde o lhůtu pro předkládání žádostí.
(3) V důsledku toho je třeba stanovit pro rok 2004 změny a úpravy opatření stanovených v článku 2 a čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 1431/94.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Odchylně od článku 2 nařízení (ES) č. 1431/94 se pro období od 1. dubna do 30. června 2004 rozdělují kvóty takto:
a) 8 % v období od 1. do 30. dubna 2004;
b) 17 % v období od 1. května do 30. června 2004.
2. Odchylně od čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 1431/94 se pro období od 1. května do 30. června 2004 žádosti o licence podávají během prvních sedmi dnů měsíce května.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 330/2004
ze dne 26. února 2004,
kterým se pro rok 2004 stanoví odchylka od nařízení (ES) č. 1396/98, kterým se stanoví prováděcí pravidla v odvětví drůbežího masa k nařízení Rady (ES) č. 779/98 o dovozu zemědělských produktů pocházejících z Turecka do Společenství, o zrušení nařízení (EHS) č. 4115/86 a o změně nařízení (ES) č. 3010/95
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2777/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s drůbežím masem [1], a zejména na čl. 3 odst. 2, čl. 8 odst. 12 a článek 15 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 779/98 ze dne 7. dubna 1998 o dovozu zemědělských produktů pocházejících z Turecka do Společenství, o zrušení nařízení (EHS) č. 4115/86 a o změně nařízení (ES) č. 3010/95 [2], a zejména na článek 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska k Evropské unii dne 1. května 2004 by mělo těmto zemím umožnit, aby využívaly celních kvót v odvětví drůbežího masa stanovených v nařízení (ES) č. 779/98 za stejných podmínek, jaké platí pro stávající členské státy.
Hospodářské subjekty uvedených zemí musí proto mít po přistoupení možnost podílet se na těchto kvótách v plném rozsahu.
(2) Nemá-li dojít k narušení trhu před 1. květnem 2004 a po 1. květnu 2004, je třeba změnit časový plán tranší stanovený pro rok 2004 nařízením Komise (ES) č. 1396/98 [3] a upravit rozdělení množství, aniž by se však změnila celková množství stanovená v nařízení (ES) č.
779/98. Rovněž je třeba změnit prováděcí pravidal, pokud jde o lhůtu pro předkládání žádostí.
(3) V důsledku toho je třeba stanovit pro rok 2004 změny a úpravy opatření stanovených v článku 2 a čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 1396/98.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Odchylně od článku 2 nařízení (ES) č. 1396/98 se pro období od 1. dubna do 30. června 2004 kvóty rozdělují takto:
a) 8 % v období od 1. do 30. dubna 2004;
b) 17 % v období od 1. května do 30. června 2004.
2. Odchylně od čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 1396/98 se pro období od 1. května do 30. června 2004 žádosti o licence předkládají během prvních sedmi dnů měsíce května.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 332/2004
ze dne 26. února 2004,
kterým se pro rok 2004 stanoví odchylka od nařízení (ES) č. 1432/94, kterým se stanoví prováděcí pravidla k dovoznímu režimu v odvětví vepřového masa podle nařízení Rady (ES) č. 774/94 o otevření a správě některých celních kvót Společenství pro vepřové maso a některé další zemědělské produkty
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2759/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vepřovým masem [1], a zejména na čl. 8 odst. 2 a čl. 11 odst. 1 a čl. 22 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 774/94 ze dne 29. března 1994 o otevření a správě některých celních kvót Společenství pro vysoce jakostní hovězí maso, vepřové maso, drůbeží maso, pšenici, sourež a otruby, vedlejší mlýnské produkty a jiné zbytky [2], a zejména na článek 7 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska dne 1. května 2004 k Evropské unii by mělo umožnit těmto zemím využívat celních kvót pro vepřové maso, jež jsou stanoveny v nařízení (ES) č. 774/94, za podmínek srovnatelných s podmínkami pro stávající členské státy.
Hospodářským subjektům v těchto zemích musí být umožněna po přistoupení plná účast na těchto kvótách.
(2) S cílem zabránit narušování hospodářské soutěže před 1. květnem 2004 a po tomto datu musí být časový plán tranší pro rok 2004 stanovený nařízením Komise (ES) č. 1432/94 [3] upraven a rozdělení množství přizpůsobeno, aniž by však byla změněna celková množství stanovená nařízením (ES) č.
774/94. Lhůta pro podávání žádostí musí být rovněž přizpůsobena.
(3) Z tohoto důvodu je nezbytné učinit pro rok 2004 změny a úpravy opatření uvedených v článku 2 a čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 1432/94.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro vepřové maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Odchylně od článku 2 nařízení (ES) č. 1432/94 se pro období od 1. dubna do 30. června 2004 kvóty rozdělí takto:
a) 8 % pro období od 1. do 30. dubna 2004;
b) 17 % pro období od 1. května do 30. června 2004.
2. Odchylně od čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 1432/94 se pro období od 1. května do 30. června 2004 žádosti o licenci podávají během prvních sedmi dnů měsíce května.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 334/2004
ze dne 26. února 2004,
kterým se pro rok 2004 stanoví odchylka od nařízení (ES) č. 1458/2003 o otevření a správě celní kvóty v odvětví vepřového masa
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2759/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vepřovým masem [1], a zejména na čl. 8 odst. 2, čl. 11 odst. 1 a čl. 22 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1095/96 ze dne 18. června 1996 o zavedení koncesí stanovených v seznamu CXL sestaveném na základě závěrů jednání o čl. XXIV odst. 6 GATT [2], a zejména na článek 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska dne 1. května 2004 k Evropské unii by mělo umožnit těmto zemím využívat celních kvót pro vepřové maso, jež jsou stanoveny v nařízení Komise (ES) č. 1458/2003 [3], za podmínek srovnatelných s podmínkami pro stávající členské státy.
Hospodářským subjektům v těchto zemích musí být umožněna po přistoupení plná účast na těchto kvótách.
(2) S cílem zabránit narušování hospodářské soutěže před 1. květnem 2004 a po tomto datu musí být časový plán tranší pro rok 2004 upraven a rozdělení množství přizpůsobeno, aniž by byla změněna celková množství stanovená mezinárodními dohodami uzavřenými podle článků XXIII a XXIV odst. 6 GATT.
Lhůta pro podávání žádostí musí být rovněž přizpůsobena.
(3) Z tohoto důvodu je nezbytné učinit pro rok 2004 změny a úpravy opatření uvedených v článku 3 a v čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 1458/2003.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro vepřové maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Odchylně od článku 3 nařízení (ES) č. 1458/2003 se pro období od 1. dubna do 30. června 2004 kvóty rozdělí takto:
a) 8 % pro období od 1. dubna do 30. dubna 2004;
b) 17 % pro období od 1. května do 30. června 2004.
2. Odchylně od čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 1458/2003 se v období od 1. května do 30. června 2004 žádosti o licenci podávají během prvních sedmi dnů měsíce května.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 359/2004
ze dne 27. února 2004,
kterým se stanoví přechodná opatření k nařízení (ES) č. 2125/95 z důvodu přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na smlouvu o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska, a zejména na čl. 2 odst. 3 uvedené smlouvy,
s ohledem na akt o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska, a zejména na čl. 41 první pododstavec tohoto aktu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Je třeba stanovit přechodná opatření, aby dovozci z České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska (dále jen "nové členské státy") mohli využívat nařízení Komise (ES) č. 2125/95 ze dne 6. září 1995 o otevření a správě celních kvót pro konzervované houby rodu Agaricus [1].
(2) Je třeba stanovit ustanovení pro rok 2004, aby bylo zaručeno, že počínaje dnem přistoupení bude rozlišováno mezi tradičními dovozci a novými dovozci ve smyslu čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 2125/95 a mezi tradičními dovozci a novými dovozci z nových členských států.
(3) K zajištění řádného užívání kvót a aby tradiční dovozci z nových členských států mohli v roce 2004 podat žádost na dostatečná množství, je nutno pro rok 2004 upravit množství, na která se mohou vztahovat žádosti tradičních dovozců z nových členských států.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro účely tohoto nařízení se:
1. "současnými členskými státy" rozumějí členské státy Společenství ve složení ke dni 30. dubna 2004;
2. "novými členskými státy" rozumějí Česká republika, Estonsko, Kypr, Lotyšsko, Litva, Maďarsko, Malta, Polsko, Slovinsko a Slovensko.
Článek 2
Odchylně od čl. 4 odst. 1 písmene a) nařízení (ES) č. 2125/95 se pro rok 2004 a pouze v nových členských státech "tradičními dovozci" rozumějí dovozci, kteří mohou prokázat, že
a) nejméně ve dvou ze tří kalendářních roků před rokem 2004 dovezli výrobky podle čl. 1 odst. 1 nařízení (ES) č. 2125/95 z jiných zemí původu než z nových členských států nebo ze současných členských států;
b) kromě toho dovezli a/nebo vyvezli v roce 2003 nejméně 100 tun produktů zpracovaných z ovoce a zeleniny podle čl. 1 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 2201/96 [2].
Dovozy byly uskutečněny do nového členského státu, ve kterém je dotčený dovozce usazen, případně ve kterém má své sídlo, a vývozy byly uskutečněny do jiných míst určení než do nových členských států nebo do současných členských států.
Článek 3
Odchylně od čl. 4 odst. 1 písmene b) nařízení (ES) č. 2125/95 se pro rok 2004 a pouze v nových členských státech "novými dovozci" rozumějí jiní než tradiční dovozci ve smyslu článku 2 tohoto nařízení, tedy obchodníci, fyzické nebo právnické osoby, jednotlivci nebo seskupení, které v každém ze dvou kalendářních roků předcházejících roku 2004 prokazatelně dovezly a/nebo vyvezly nejméně 50 tun produktů zpracovaných z ovoce a zeleniny ve smyslu čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2201/96 z jiných zemí původu než z nových členských států nebo ze současných členských států.
Dovozy byly uskutečněny do nového členského státu, ve kterém je dotčený dovozce usazený, případně ve kterém má své sídlo, a vývozy byly uskutečněny do jiných míst určení než do nových členských států nebo do současných členských států.
Článek 4
1. Odchylně od čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 2125/95 se žádosti o licence tradičních dovozců z nových členských států podané v květnu 2004 nevztahují na množství přesahující 65 % ročního průměru dovozů z jiných zemích než ze současných členských států, Polska, Bulharska a Rumunska uskutečněných ve třech předcházejících kalendářních letech do příslušných členských států.
2. Odchylně od čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 2125/95 se žádosti o licence nových dovozců z nových členských států nevztahují na množství přesahující 8 % množství přiděleného podle článku 3 tohoto nařízení.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost dne 1. května 2004 s výhradou vstupu smlouvy o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska v platnost.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 360/2004
ze dne 27. února 2004,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1445/95 o prováděcích pravidlech pro dovozní a vývozní licence v odvětví hovězího a telecího masa
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], a zejména na čl. 33 odst. 12 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Hospodářské podmínky na vývozních trzích s hovězím a telecím masem jsou značně proměnlivé a pravidelné uzavírání dvoustranných smluv vede k ještě větší diferenciaci podmínek, za nichž jsou udělovány vývozní náhrady pro produkty v tomto odvětví. S cílem lépe přizpůsobit metody pro přidělování množství, která mohou být vyvezena s náhradou, a zvýšit efektivitu využívání dostupných prostředků uvedených v čl. 33 odst. 2 nařízení (ES) č. 1254/1999 je třeba rozšířit okolnosti stanovené v čl. 10 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 1445/95 [2], za nichž může Komise učinit opatření omezující vydávání vývozních licencí nebo podávání žádostí o tyto licence během lhůty pro posouzení, která je vymezena po podání žádostí. Rovněž by mělo být stanoveno, že tato opatření mohou být přijímána podle místa určení nebo skupiny míst určení.
(2) S ohledem na míru využití zvláštního režimu pro vývoz do Spojených států amerických stanoveného v nařízení Komise (EHS) č. 2973/79 ze dne 21. prosince 1979, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro poskytování pomoci při vývozu produktů z odvětví hovězího a telecího masa, které mohou při dovozu do třetí země podléhat zvláštnímu zacházení [3], a s cílem zabránit nadbytečnému administrativnímu zatížení by se mělo zrušit čtvrtletní informování o množstvích nevyužitých podle tohoto režimu stanovené v čl. 12 odst. 8 nařízení (ES) č. 1445/95.
(3) Nařízení (ES) č. 1445/95 by proto mělo být pozměněno.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1445/95 se mění takto:
1. Článek 10 se mění takto:
a) odstavec 2 se nahrazuje tímto:
"2. Pokud by vydání vývozních licencí vedlo nebo mohlo vést k překročení dostupných rozpočtovaných částek nebo k vyčerpání maximálních množství, jež je možné s náhradou vyvézt během daného období, s ohledem na omezení uvedená v čl. 33 odst. 11 nařízení (ES) č. 1254/1999, nebo by neumožňovalo zajistit nepřerušení vývozu během zbytku období, může Komise:
a) stanovit pro požadovaná množství jednotnou procentní sazbu pro přijetí;
b) odmítnout žádosti, pro které ještě nebyly vydány vývozní licence;
c) pozastavit podávání žádostí o vývozní licence na dobu nejvýše pěti pracovních dní, přičemž může tuto lhůtu prodloužit postupem podle článku 43 nařízení (ES) č. 1254/1999.
V případě uvedeném v písm. c) prvním pododstavci jsou žádosti o vývozní licence podané během období pozastavení nepřijatelné.
Opatření uvedená v prvním pododstavci mohou být prováděna nebo upravována podle kategorií produktů a podle místa určení nebo skupiny míst určení.";
b) vkládá se nový odstavec 2a, který zní:
"2a.
Opatření uvedená v odstavci 2 mohou být též přijata v případě, že jsou žádosti o vývozní licence podány pro množství, které převyšuje nebo by mohlo převýšit množství běžného odbytu do místa určení nebo skupiny míst určení, a v případě, že by vydáním požadovaných licencí mohlo dojít ke spekulacím, narušení hospodářské soutěže mezi hospodářskými subjekty, narušení daných obchodů nebo trhu Společenství.";
2. V článku 12 se odstavec 8 nahrazuje tímto:
"8. Pokud množství, pro která byly podány žádosti o licence, přesahují množství, která jsou k dispozici, stanoví Komise pro požadovaná množství jednotnou procentní sazbu pro přijetí."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 361/2004
ze dne 27. února 2004,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2497/96, kterým se stanoví prováděcí pravidla k opatřením v odvětví drůbežího masa podle dohody o přidružení a prozatímní dohody mezi Evropským společenstvím a Státem Izrael
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2003/917/ES ze dne 22. prosince 2003 o uzavření dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Státem Izrael o vzájemné liberalizaci obchodu a o nahrazení protokolů 1 a 2 k dohodě o přidružení ES-Izrael [1], a zejména na článek 2 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí 2003/917/ES stanoví větší liberalizaci obchodu se zemědělskými produkty v rámci dohody o přidružení mezi ES a Izraelem, nahrazuje protokoly 1 a 2 dohody o přidružení, a zejména rozšiřuje koncese na obchod s drůbežím masem.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 2497/96 [2] je třeba přizpůsobit tak, aby zohledňovalo rozšíření koncesí na obchod s drůbežím masem v rámci dohody o přidružení ES-Izrael, které bylo schváleno rozhodnutím 2003/917/ES.
(3) Rozhodnutí 2003/917/ES bylo zveřejněno teprve k poslednímu dni prosince 2003, takže hospodářské subjekty nemohly podávat žádosti pro nové dovozní koncese použitelné od 1. ledna 2004 v normálním období pro podávání žádostí stanoveném v nařízení (ES) č. 2497/96 a období pro podávání žádostí o licenci v rámci nových dovozních koncesí by mělo být stanoveno na březen 2004.
(4) Přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska k Evropské unii dnem 1. května 2004 by mělo těmto zemím umožnit využívat celních kvót v odvětví drůbežího masa stanovených v nařízení (ES) č. 2497/96 za stejných podmínek, jaké jsou použitelné pro současné členské státy.
Hospodářské subjekty v těchto státech by tedy měly mít možnost plně využívat těchto kvót po přistoupení.
(5) Aby nebyl narušen trh před a po 1. květnu 2004, je třeba pozměnit obchodní období pro rok 2004, aniž by byla změněna celková množství stanovená rozhodnutím 2003/917/ES.
Rovněž je třeba přizpůsobit prováděcí pravidla, pokud jde o lhůtu pro podávání žádostí.
(6) Protože období pro podávání žádostí o licenci v rámci nových dovozních koncesí pro období od 1. ledna do 31. března 2004 a od 1. dubna do 30. dubna 2004 se shodují, měla by být pro zjednodušení příslušná množství pro každé období sloučena.
(7) Nařízení (ES) č. 2497/96 by tedy mělo být odpovídajícím způsobem pozměněno.
(8) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídicího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2497/96 se mění takto:
1. v článku 1 se odstavec 1 nahrazuje tímto: "Veškerý dovoz produktů ze skupin IL1 a IL2 uvedených v příloze I tohoto nařízení do Společenství uskutečněný v rámci režimu, který je stanoven v protokolu 1 k dohodě o přidružení mezi Společenstvím a Izraelem, podléhá předložení dovozní licence.";
2. v článku 2 se doplňuje nový odstavec, který zní: "V roce 2004 se však kvóty podle článku 1 rozdělují takto:
- 33 % pro období od 1. ledna do 30. dubna,
- 17 % pro období od 1. května do 30. června,
- 25 % pro období od 1. července do 30. září,
- 25 % pro období od 1. října do 31. prosince.";
3. v čl. 4 odst. 1 se vkládá nový pododstavec, který zní: "Pro období od 1. ledna do 30. dubna 2004 a od 1. května do 30. června 2004 se však žádosti o licenci podávají během prvních sedmi dnů měsíce března a května 2004.";
4. příloha I se nahrazuje textem v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 363/2004
ze dne 25. února 2004,
kterým se mění nařízení (ES) č. 68/2001 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na podpory na vzdělávání
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 994/98 ze dne 7. května 1998 o použití článků 92 a 93 Smlouvy o založení Evropského společenství na určité kategorie horizontální státní podpory [1], a zejména na čl. 1 odst. 1 písm. a) bod iv) uvedeného nařízení,
po zveřejnění návrhu tohoto nařízení [2],
po konzultaci s Poradním výborem pro státní podpory,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 68/2001 [3] vymezuje zvláštní podmínky ve vztahu k podpoře poskytované malým a středním podnikům.
V nařízení (ES) č. 68/2001 je použita definice malých a středních podniků stejná jako v doporučení Komise 96/280/ES ze dne 3. dubna 1996 o definici malých a středních podniků [4].
Uvedené doporučení je s účinkem od 1. ledna 2005 nahrazeno doporučením 2003/361/ES ze dne 6. května 2003 o definici mikropodniků, malých a středních podniků [5]. V zájmu zajištění právní jistoty by se měla definice použitá v nařízení (ES) č.
68/2001 shodovat s definicí použitou v nařízení Komise (ES) č. 70/2001 ze dne 12. ledna 2001 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory malých a středních podniků [6].
(2) Zkušenosti ukazují, že je vhodné mít jednotný a zjednodušený systém předkládání výročních zpráv přijatý v souladu s článkem 27 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES [7].
Zvláštní ustanovení týkající se předkládání uvedená v příloze III nařízení (ES) č. 68/2001 by proto měla být používána pouze do doby, než bude přijat obecný systém předkládání výročních zpráv.
(3) Je nezbytné vymezit ustanovení pro vyhodnocování slučitelnosti veškerých podpor na vzdělávání, které byly poskytnuty bez předchozího povolení Komise před vstupem nařízení (ES) č. 68/2001 v platnost, se společným trhem.
(4) Nařízení (ES) č. 68/2001 by proto mělo být změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 68/2001 se mění takto:
1. Článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
Oblast působnosti
Toto nařízení se použije na podpory na vzdělávání ve všech odvětvích, včetně činností souvisejících s výrobou a zpracováním výrobků uvedených v příloze I Smlouvy a s jejich uvedením na trh, s výjimkou podpor spadajících do oblasti působnosti nařízení Rady (ES) č. 1407/2002 [8]."
2. V článku 2 se písmena b) a c) nahrazují tímto:
"b) "malými a středními podniky"; podniky, jak jsou definovány v příloze I nařízení Komise (ES) č. 70/2001 [9],
c) "velkými podniky"; podniky, které neodpovídají definici malých a středních podniků.";
3. V článku 7 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. Členské státy sestavují výroční zprávu o provádění tohoto nařízení v souladu s prováděcími ustanoveními týkajícími se formy a obsahu výročních zpráv, která jsou vymezena podle článku 27 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 [10].
Do doby, než tato ustanovení vstoupí v platnost, sestavují členské státy výroční zprávu o provádění tohoto nařízení pro každý úplný nebo neúplný kalendářní rok, během něhož se uplatňuje toto nařízení, ve formě stanovené v příloze III a také v elektronické podobě.
Členské státy poskytnou Komisi takovou zprávu nejpozději tři měsíce po uplynutí období, kterého se zpráva týká."
4. Vkládá se nový článek 7a, který zní:
"Článek 7a
Přechodná ustanovení
Režimy podpor zavedené před vstupem tohoto nařízení v platnost a podpory poskytnuté podle těchto režimů bez povolení Komise a bez dodržení požadavku na oznámení podle čl. 88 odst. 3 Smlouvy jsou slučitelné se společným trhem ve smyslu čl. 87 odst. 3 Smlouvy a jsou vyňaté, pokud splňují podmínky stanovené v čl. 3 odst. 2 písm. a) a čl. 3 odst. 3 tohoto nařízení.
Jednotlivé podpory poskytnuté mimo rámec jakýchkoli režimů před vstupem tohoto nařízení v platnost bez povolení Komise a bez dodržení požadavku na oznámení podle čl. 88 odst. 3 Smlouvy jsou slučitelné se společným trhem ve smyslu čl. 87 odst. 3 Smlouvy a jsou vyňaty, pokud splňují všechny podmínky tohoto nařízení s výjimkou požadavku uvedeného v čl. 3 odst. 1, podle něhož má být učiněn výslovný odkaz na toto nařízení.
Veškeré podpory, které tyto podmínky nesplňují, jsou Komisí vyhodnoceny v souladu s příslušnými rámci, pokyny a sděleními."
5. Příloha I se zrušuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 364/2004
ze dne 25. února 2004,
kterým se mění nařízení (ES) č. 70/2001, pokud jde o rozšíření jeho oblasti působnosti tak, aby zahrnovala podporu pro výzkum a vývoj
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 994/98 ze dne 7. května 1998 o použití článků 92 a 93 Smlouvy o založení Evropského společenství na určité kategorie horizontální státní podpory [1], a zejména na čl. 1 odst. 1 písm. a) bod i) a písm. b) uvedeného nařízení,
poté, co zveřejnila návrh tohoto nařízení [2],
po konzultaci Poradního výboru pro státní podpory,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V nařízení Komise (ES) č. 70/2001 ze dne 12. ledna 2001 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory malým a středním podnikům [3] je použita definice malých a středních podniků uvedená v doporučení Komise 96/280/ES ze dne 3. dubna 1996 o definici malých a středních podniků [4].
Uvedené doporučení je od 1. ledna 2005 nahrazeno doporučením 2003/361/ES ze dne 6. května 2003 o definici mikropodniků, malých a středních podniků [5].
(2) Pravidla by měla být vyjasněna v případech, kdy je investice uskutečňována v regionu způsobilém pro regionální podporu, avšak v odvětví, v němž jsou regionální podpory zakázány.
Stropy regionální podpory se použijí pouze v případě, že podmínky pro poskytnutí regionální podpory splňuje jak region, v němž je investice uskutečňována, tak odvětví, ve kterém příjemce podpory působí.
Odpovídajícím způsobem by měla být rovněž vyjasněna pravidla vyžadující oznamování jednotlivých podpor o vysoké výši, která překračuje určité prahy.
(3) Zkušenosti prokázaly, že je žádoucí přijmout podle článku 27 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES [6], sjednocený a zjednodušený systém předkládání výročních zpráv.
Způsoby předkládání zpráv vymezené v příloze III nařízení (ES) č. 70/2001 by proto měly být používány pouze do doby, než bude zaveden obecný systém předkládání zpráv.
(4) Je nezbytné přijmout ustanovení pro posuzování slučitelnosti veškerých podpor malým a středním podnikům, které byly poskytnuty bez předchozího schválení Komisí před vstupem nařízení (ES) č. 70/2001 v platnost, se společným trhem.
(5) Podpora pro výzkum a vývoj může přispět k hospodářskému růstu, k posílení konkurenceschopnosti a ke zvýšení zaměstnanosti.
Podpora určená pro výzkum a vývoj je pro malé a střední podniky nanejvýš významná, protože jednou ze strukturálních nevýhod malých a středních podniků jsou obtíže, s nimiž se tyto podniky mohou potýkat při získávání přístupu k novým technologiím a k převodu technologií.
Komise v rámci Společenství pro státní podporu pro výzkum a vývoj [7] zároveň předpokládá, že je pravděpodobné, že takové podpory pobídnou malé a střední podniky k tomu, aby se více věnovaly výzkumu a vývoji, neboť obecně vynakládají na výzkum a vývoj jen malé procento svého obratu.
Na základě svých zkušeností s používáním rámce Společenství pro státní podporu pro výzkum a vývoj na malé a střední podniky tedy Komise rozhodla, že je naprosto oprávněné vyjmout takové podpory z předběžného oznamování tím spíše, že takové podpory mohou mít jen velmi omezené nepříznivé účinky na hospodářskou soutěž.
Tento předpoklad se týká také podpory na studie proveditelnosti, podpory na pokrytí nákladů na získání patentu jakož i jednotlivých podpor, které nepřekračují určité stropy.
(6) Oblast působnosti nařízení (ES) č. 70/2001 by tudíž měla být rozšířena tak, aby pokrývala podpory na výzkum a vývoj poskytnuté malým a středním podnikům v největším možném počtu odvětví.
(7) Některé definice v nařízení (ES) č. 70/2001 by měly být pozměněny, aby vzaly v úvahu zvláštnosti státní podpory pro výzkum a vývoj, a měly by být doplněny další definice.
Vloženy by měly být zejména definice fází výzkumu a vývoje obsažené v příloze I rámce Společenství pro státní podporu pro výzkum a vývoj.
Seznam způsobilých nákladů by měl odpovídat seznamu v příloze II rámce s tím, že jsou nezbytná určitá vyjasnění, která by zohlednila skutečnost, že nařízení je přímo použitelné v členských státech.
Příjemcům podpory by mělo být znemožněno těžit z dvojí finanční podpory na jedny a ty samé výsledky výzkumu.
(8) Pokyny uvedené v rámci Společenství pro státní podporu pro výzkum a vývoj, týkající se zjišťování toho, zda určitá opatření představují státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy, zůstávají příslušné pro účely tohoto nařízení.
(9) V zájmu podpory rozšiřování výsledků výzkumu mohou malé a střední podniky obdržet podporu na pokrytí nákladů na získání a uznávání patentů a ostatních práv k průmyslovému vlastnictví, která jsou výsledkem výzkumných a vývojových činností.
Skutečnost, že podpora byla poskytnuta i na činnost, jež vedla ke vzniku dotyčného práva, by neměla být předběžnou podmínkou pro vynětí takové podpory.
Dostatečnou skutečností je to, že činnost by splňovala podmínky pro podporu pro výzkum a vývoj.
(10) Ne všechny podpory pro výzkum a vývoj malým a středním podnikům mohou být vyňaty podle nařízení (ES) č. 70/2001.
Strop podpory, který se použije na jednotlivá oznámení podle rámce Společenství pro státní podporu pro výzkum a vývoj, se rovněž použije na jednotlivé podpory, které mohou být vyňaty podle uvedeného nařízení.
Zvláštní pravidla se rovněž nadále použijí na projekty Eureka, které spadají do oblasti působnosti prohlášení konference ministrů v Hannoveru ze dne 6. listopadu 1985 a které jsou považovány za společný evropský zájem.
(11) Nařízení (ES) č. 70/2001 nevyjímá z pravidel podporu poskytovanou ve formě záloh, jež, vyjádřena jako procento způsobilých nákladů, překračuje míru podpory stanovenou v uvedeném nařízení a je splatná pouze v případě úspěchu výzkumných činností, jak stanoví rámec Společenství pro státní podporu pro výzkum a vývoj, protože Komise posuzuje splatné podpory jednotlivě a přihlíží přitom k navrženým podmínkám vyplacení.
(12) Nařízení (ES) č. 70/2001 ve znění tohoto nařízení se použije pouze na státní podporu pro výzkum a vývoj poskytovanou malým a středním podnikům.
Rámec Společenství pro státní podporu pro výzkum a vývoj bude i nadále používán pro posuzování veškerých podpor pro výzkum a vývoj oznámených Komisi.
(13) Nařízení (ES) č. 70/2001 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 70/2001 se mění takto:
1. Ustanovení čl. 1 odst. 2 se mění takto:
a) písmeno a) se nahrazuje tímto:
"a) s ohledem na články 4 a 5 na činnosti související s výrobou, zpracováním nebo uváděním výrobků uvedených v příloze I Smlouvy na trh;";
b) vkládá se nové písmeno d):
"d) na podpory spadající do oblasti působnosti nařízení Rady (ES) č. 1407/2002 [8]
2. Článek 2 se mění takto:
a) v písmenu e) se doplňuje nový pododstavec: "V případě podpory pro výzkum a vývoj se hrubá míra podpory na výzkumný a vývojový projekt uskutečňovaný v rámci spolupráce mezi veřejnými výzkumnými zařízeními a podniky vypočítá na základě kombinované podpory odvozené z přímé vládní podpory na konkrétní výzkumný projekt a příspěvků, které na projekt poskytly veřejná nezisková zařízení terciárního vzdělávání či veřejná nezisková výzkumná zařízení, jestliže tyto příspěvky představují podporu.";
b) doplňují se nová písmena h), i) a j):
"h) "základním výzkumem" rozumí činnost zaměřená na rozšíření vědeckých a technických poznatků, které nejsou spojeny s průmyslovými či obchodními cíli;
i) "aplikovaným výzkumem" rozumí plánovitý výzkum nebo kritické šetření zaměřené na získání nových poznatků, jejichž cílem je využít tyto poznatky k vývoji nových výrobků, postupů nebo služeb nebo ke značnému zdokonalení stávajících výrobků, postupů nebo služeb;
j) "předvýrobním vývojem" rozumí převedení poznatků aplikovaného výzkumu na projekt, schéma nebo návrh nových, upravených nebo zdokonalených výrobků, postupů nebo služeb, bez ohledu na to, zda jsou určeny k prodeji nebo k použití, včetně vytvoření prvního prototypu určeného k neobchodním účelům.
Může rovněž zahrnovat koncepční projektování a návrh alternativních výrobků, postupů nebo služeb a první demonstrační nebo pilotní projekty, pokud nemohou být přeměněny nebo určeny k průmyslovému použití nebo obchodnímu využití.
Nezahrnuje žádné rutinní nebo pravidelné změny stávajících výrobků, výrobních linek, výrobních postupů, služeb a jiných běžných provozních procesů, i když tyto změny představují zdokonalení výrobku."
3. V článku 4 se odstavce 2 a 3 nahrazují tímto:
"2. V případě, že se jedná o investice v regionech nebo v odvětvích, která v okamžiku poskytnutí regionální podpory nesplňují podmínky pro její poskytnutí podle čl. 87 odst. 3 písm. a) a c) Smlouvy, nesmí hrubá míra podpory překročit:
a) 15 % v případě malých podniků;
b) 7,5 % v případě středních podniků.
3. V případě, že se jedná o investice v regionech a v odvětvích, která v okamžiku poskytnutí regionální podpory splňují podmínky pro její poskytnutí, nesmí míra podpory překročit strop regionální podpory investic stanovený v mapě schválené Komisí pro každý členský stát o více než:
a) 10 hrubých procentních bodů v regionech, na které se vztahuje čl. 87 odst. 3 písm. c), pokud celková čistá míra podpory nepřesáhne 30 %, nebo
b) 15 hrubých procentních bodů v regionech, na které se vztahuje čl. 87 odst. 3 písm. a), pokud celková čistá míra podpory nepřesáhne 75 %.
Vyšší stropy regionální podpory platí jen v případě, že podpora je poskytována pod podmínkou, že se investice udrží v regionu příjemce po dobu nejméně pěti let a že příspěvek příjemce na její financování činí nejméně 25 %."
4. Vkládají se nové články 5a, 5b a 5c, které znějí:
"Článek 5a
Podpora pro výzkum a vývoj
1. Podpora pro výzkum a vývoj, která splňuje podmínky uvedené v odstavcích 2 až 5, je slučitelná se společným trhem ve smyslu čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti stanovené v čl. 88 odst. 3 Smlouvy.
2. Projekt, na který se podpora poskytuje, musí naprosto odpovídat fázím výzkumu a vývoje uvedeným v čl. 2 písm. h), i) a j).
3. Hrubá míra podpory vypočítaná na základě způsobilých nákladů na projekt nesmí překročit:
a) 100 % v případě základního výzkumu;
b) 60 % v případě aplikovaného výzkumu;
c) 35 % v případě předvýrobního vývoje.
Jestliže projekt zahrnuje různé fáze výzkumu a vývoje, je povolená míra podpory stanovena na základě váženého průměru různých povolených měr podpor vypočtených na základě odpovídajících způsobilých nákladů.
V případě projektů spolupráce nesmí maximální míra podpory určená pro každého z příjemců přesáhnout povolenou míru podpory vypočítanou na základě způsobilých nákladů, které vznikly danému příjemci.
4. Stropy uvedené v odstavci 3 mohou být zvýšeny následujícím způsobem až na maximální hrubou míru podpory 75 % v případě aplikovaného výzkumu a 50 % v případě předvýrobního vývoje:
a) v případě, že je projekt realizován v regionu, který v době, kdy je podpora poskytována, splňuje podmínky pro poskytnutí regionální podpory, může být maximální míra podpory navýšena o 10 hrubých procentních bodů v regionech, na které se vztahuje čl. 87 odst. 3 písm. a) Smlouvy, a o 5 hrubých procentních bodů v regionech, na které se vztahuje čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy;
b) v případě, že cílem projektu je provádění výzkumu s potenciálním využitím výsledků v různých odvětvích a že je projekt zaměřen na multidisciplinární přístup v souladu s cílem, úkoly a technickými záměry konkrétního projektu nebo programu realizovaného dle šestého rámcového programu Společenství pro výzkum a vývoj ustaveného rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 1513/2002/ES [9] nebo dle kteréhokoli následného rámcového programu pro výzkum a vývoj nebo dle programu Eureka, může být maximální míra podpory navýšena o 15 hrubých procentních bodů;
c) maximální míra podpory může být navýšena o 10 procentních bodů, pokud je splněna jedna z následujících podmínek:
i) projekt spočívá v účinné přeshraniční spolupráci mezi nejméně dvěma nezávislými partnery ze dvou členských států, zejména v souvislosti s koordinací vnitrostátních politik výzkumu a vývoje; žádný podnik v členském státě, který podporu poskytuje, nesmí nést více než 70 % způsobilých nákladů nebo
ii) projekt zahrnuje účinnou spolupráci mezi podnikem a veřejným výzkumným orgánem, zejména v souvislosti s koordinací vnitrostátních politik výzkumu a vývoje, kdy veřejný výzkumný orgán nese nejméně 10 % způsobilých nákladů na projekt a má právo zveřejnit výsledky do té míry, do jaké vyplývají z výzkumu provedeného tímto orgánem nebo
iii) výsledky projektu jsou veřejně šířeny prostřednictvím technických a vědeckých konferencí nebo zveřejněny ve specializovaných vědeckých a technických časopisech.
Pro účely bodů i) a ii) není subdodavatelství považováno za účinnou spolupráci.
5. Za způsobilé náklady jsou pro účely tohoto článku považovány následující náklady:
a) osobní náklady (výzkumní pracovníci, technici a ostatní podpůrný personál v rozsahu nezbytném pro účely výzkumného projektu);
b) náklady na nástroje a vybavení v rozsahu a po dobu, kdy jsou využívány pro výzkumný projekt.
Pokud nejsou tyto nástroje a toto vybavení využívány pro projekt po celou dobu jejich životnosti, jsou za způsobilé náklady považovány pouze náklady na odpisy odpovídající délce trvání projektu vypočtené pomocí správných účetních postupů;
c) náklady na budovy a pozemky v rozsahu a po dobu, kdy jsou používány pro výzkumný projekt.
U budov jsou za způsobilé náklady považovány pouze náklady na odpisy odpovídající délce trvání projektu, které jsou vypočteny v souladu se správnými účetními postupy.
U pozemků jsou za způsobilé náklady považovány náklady na obchodní převod nebo skutečné investiční náklady;
d) náklady na konzultační a rovnocenné služby využité výlučně pro účely výzkumné činnosti včetně výzkumu, technických poznatků a patentů nakoupených za tržní cenu od vnějších zdrojů, nebo výzkumu, technických poznatků a patentů, které byly předmětem licence pořízené od vnějších zdrojů, za předpokladu, že transakce proběhla v podmínkách volné hospodářské soutěže a nedošlo při ní k žádné nesrovnalosti.
Tyto náklady jsou považovány za způsobilé jen do výše 70 % celkových způsobilých nákladů na projekt;
e) dodatečné režijní náklady, které vznikly přímo v důsledku provádění výzkumného projektu;
f) ostatní provozní výdaje včetně nákladů na materiál, dodávky a podobné výrobky, které vznikly přímo v důsledku provádění výzkumné činnosti.
Článek 5b
Podpora na studie technické proveditelnosti
Podpora na vypracování studií technické proveditelnosti pro účely činností aplikovaného výzkumu nebo předvýrobních vývojových činností je slučitelná se společným trhem ve smyslu čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti stanovené v čl. 88 odst. 3 Smlouvy za předpokladu, že hrubá míra podpory vypočtená na základě nákladů na studii nepřekročí 75 %.
Článek 5c
Podpora na náklady na patentování
1. Podpora na pokrytí nákladů spojených se získáním patentů a dalších práv k průmyslovému vlastnictví a jejich uznáváním je slučitelná se společným trhem ve smyslu čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy a je vyňata z oznamovací povinnosti stanovené v čl. 88 odst. 3 Smlouvy do takové výše, která by byla rovnocenná výši podpory pro výzkum a vývoj, která by mohla být poskytnuta na výzkumné činnosti, které vedly k získání daných práv k průmyslovému vlastnictví.
2. Za způsobilé náklady jsou pro účely odstavce 1 považovány následující náklady:
a) veškeré náklady, které vzniknou do doby udělení práv v prvním právním řízení včetně nákladů spojených s vypracováním, podáním a obnovováním přihlášky i nákladů, jež vzniknou v souvislosti s obnovováním přihlášky před udělením práva;
b) náklady na překlady a další náklady, které vzniknou v souvislosti se získáváním práva nebo s jeho uznáváním v dalších právních řízeních;
c) náklady, které vzniknou v souvislosti s obhajováním platnosti práva během přihlašovacího řízení a s případným námitkovým řízením i v případě, že tyto náklady vzniknou až po udělení práva."
5. Článek 6 se nahrazuje tímto:
"Článek 6
Jednotlivé podpory velké výše
1. V případě podpory spadající pod články 4 a 5 toto nařízení nevyjímá jednotlivé podpory, pokud je dosažen jeden z následujících prahů:
a) celková výše způsobilých nákladů celého projektu je nejméně 25 milionů EUR a
i) v regionech nebo odvětvích, která nesplňují podmínky pro poskytnutí regionální podpory, je hrubá míra podpory nejméně 50 % stropu stanoveného v čl. 4 odst. 2;
ii) v regionech nebo odvětvích, která splňují podmínky pro poskytnutí regionální podpory, je čistá míra podpory nejméně 50 % stropu čisté podpory stanoveného v regionální mapě podpory pro daný region nebo
b) celková hrubá částka podpory je nejméně 15 .milionů EUR
2. V případě podpory spadající pod články 5a, 5b a 5c toto nařízení nevyjímá jednotlivé podpory v případě, že jsou dosaženy následující prahy:
a) celkové způsobilé náklady celého projektu, které vznikly všem podnikům zapojeným do projektu, dosahují nejméně 25 milionů EUR a
b) jednomu nebo několika z jednotlivých podniků bylo navrženo poskytnutí podpory, které odpovídá hrubý grantový ekvivalent ve výši nejméně 5 milionů EUR.
V případě podpory poskytnuté projektu Eureka jsou prahy uvedené v prvním pododstavci nahrazeny následujícími hodnotami:
a) celkové způsobilé náklady na projekt Eureka, které vznikly všem podnikům zapojeným do projektu, dosahují nejméně 40 milionů EUR a
b) jednomu nebo několika podnikům bylo navrženo poskytnutí podpory, které odpovídá hrubý grantový ekvivalent ve výši nejméně 10 milionů EUR.";
6. Vkládá se nový článek 6a, který zní:
"Článek 6a
Podpora podléhající i nadále povinnosti předchozího oznámení Komisi
1. Toto nařízení nevyjímá podporu, ať jde o jednotlivou podporu, nebo o podporu poskytnutou v rámci režimu podpor, která má formu jedné či více záloh, které jsou splatné pouze v případě úspěchu výzkumných činností a kdy celková výše záloh vyjádřená jako procentuální podíl způsobilých nákladů překračuje míry uvedené v článcích 5a, 5b a 5c nebo hranici stanovenou v čl. 6 odst. 2.
2. Tímto nařízením nejsou dotčeny případné povinnosti členského státu oznamovat jednotlivé podpory dle jiných nástrojů, které se vztahují ke státním podporám, a to zejména povinnost oznámit Komisi podporu podniku, který obdržel podporu na restrukturalizaci ve smyslu pokynů Společenství pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v nesnázích [10], či povinnost informovat Komisi o takové podpoře, ani povinnost oznámit regionální podporu velkým investičním projektům podle použitelného víceodvětvového rámce."
7. V článku 8 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Stropy podpory stanovené v článcích 4 až 6 se použijí bez ohledu na to, zda je podpora poskytovaná určitému projektu financována plně ze státních zdrojů, nebo zda je částečně financována Společenstvím."
8. V článku 9 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. Členské státy sestaví výroční zprávu o používání tohoto nařízení v souladu s prováděcími ustanoveními týkajícími se formy a obsahu ustanovení výročních zpráv, která jsou vymezena dle článku 27 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 [11].
Do doby, než tato ustanovení vstoupí v platnost, sestaví členské státy výroční zprávu o používání tohoto nařízení pro každý úplný nebo neúplný kalendářní rok, během něhož se toto nařízení používá, ve formě stanovené v příloze III a rovněž v elektronické podobě.
Členské státy poskytnou Komisi takovou zprávu nejpozději tři měsíce po uplynutí období, kterého se zpráva týká."
9. Vkládá se nový článek 9a, který zní:
"Článek 9a
Přechodná ustanovení
1. Oznámení týkající se podpory pro výzkum a vývoj podaná ke dni 19. března 2004 budou posuzována s ohledem na rámec společenství pro státní podporu pro výzkum a vývoj, avšak veškerá další nevyřízená oznámení budou posuzována v souladu s ustanoveními tohoto nařízení.
2. Režimy podpor provedené přede dnem vstupu tohoto nařízení v platnost a podpory poskytnuté v rámci těchto režimů bez povolení Komise a při porušení oznamovací povinnosti dle čl. 88 odst. 3 Smlouvy jsou slučitelné se společným trhem ve smyslu čl. 87 odst. 3 Smlouvy a jsou vyňaty, pokud splňují podmínky stanovené v čl. 3 odst. 2 písm. a) a čl. 3 odst. 3 tohoto nařízení.
Jednotlivé podpory poskytnuté mimo rámec jakéhokoli režimu přede dnem vstupu tohoto nařízení v platnost bez schválení Komise a při porušení oznamovací povinnosti dle čl. 88 odst. 3 Smlouvy jsou slučitelné se společným trhem ve smyslu čl. 87 odst. 3 Smlouvy a jsou vyňaty, pokud splňují všechny podmínky tohoto nařízení, s výjimkou požadavku v čl. 3 odst. 1, podle něhož má být učiněn výslovný odkaz na toto nařízení.
Podpory, které tyto podmínky nesplňují, jsou Komisí posuzovány v souladu s příslušnými rámci, pokyny, sděleními a oznámeními."
10. Příloha I se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 365/2004
ze dne 27. února 2004,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2233/2003, kterým se pro rok 2004 otevírají celní kvóty Společenství pro ovce, kozy, skopové a kozí maso
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2529/2001 ze dne 19. prosince 2001 o společné organizaci trhu se skopovým a kozím masem [1], a zejména na čl. 16 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V čl. 11 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 1439/1995 ze dne 26. června 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 3013/89, pokud jde o dovoz a vývoz produktů v odvětví skopového a kozího masa [2], je uvedena doba platnosti dokladů o původu vydávaných orgány třetí země za účelem dovozu ovcí, koz, skopového a kozího masa do Společenství v rámci celních kvót.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 2233/2003 [3] stanoví pro správu těchto celních kvót od 1. ledna 2004 zásadu "kdo dřív přijde, je dřív na řadě".
Uvedené nařízení však pro některé třetí země stanoví zachování režimu licencí do 30. dubna 2004.
V těchto případech je třeba přijmout ustanovení, která umožní hladký přechod od režimu licencí k režimu založeném na zásadě "kdo dřív přijde, je dřív na řadě".
(3) Za tímto účelem je třeba umožnit větší flexibilitu, pokud jde o dobu platnosti dokladu o původu uvedenou v čl. 11 odst.1 nařízení (ES) č. 1439/95, aby orgány dotyčné třetí země mohly vydávat tyto doklady s dobou platnosti kratší než tři měsíce ode dne vydání.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro ovce a kozy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 2233/2003 se doplňuje nový pododstavec, který zní: "Odchylně od čl. 11 odst. 1 nařízení (ES) č. 1439/95 mohou vydávající orgány Austrálie a Nového Zélandu až do 30. dubna 2004 vydávat doklady o původu s dobou platnosti kratší než tři měsíce od skutečného dne jejich vydání."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 378/2004
ze dne 19. února 2004
o postupech pro změnu příručky Sirene
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 66 uvedené smlouvy,
s ohledem na podnět Řecké republiky [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Schengenský informační systém (dále jen "SIS"), který byl zřízen v souladu s hlavou IV Úmluvy z roku 1990, kterou se provádí Schengenská dohoda ze dne 14. června 1985 o postupném odstraňování kontrol na společných hranicích (dále jen "Schengenská úmluva") [3], představuje důležitý nástroj pro uplatňování schengenského acquis začleněného do rámce Evropské unie.
(2) Podle článku 92 Schengenské úmluvy si nemohou vnitrostátní součásti SIS v členských státech mezi sebou bezprostředně vyměňovat údaje SIS; toto je přípustné pouze prostřednictvím technické podpůrné jednotky ve Štrasburku.
Určité doplňující informace nezbytné k řádnému uplatňování některých ustanovení Schengenské úmluvy by však mělo být možné vyměňovat na dvoustranné nebo vícestranné úrovni.
Tyto doplňující informace jsou potřebné zejména v souvislosti s opatřeními, která je nutno zavést podle článků 25, 39, 46, 95 až 100, čl. 102 odst.
3 a článků 106, 107, 109 a 110 Schengenské úmluvy. Výměnu těchto doplňujících informací provádějí kanceláře Sirene jednotlivých členských států.
(3) Příručka Sirene obsahuje pokyny pro operátory kanceláří Sirene jednotlivých členských států s podrobným popisem pravidel a postupů pro dvoustrannou nebo vícestrannou výměnu těchto doplňujících informací.
(4) Jednotnost příručky Sirene by měla být zajištěna.
Technické schengenské acquis by mělo být použitelné.
(5) Změny části I příručky Sirene podle tohoto nařízení by měly být omezeny na převzetí použitelných ustanovení Schengenské úmluvy.
(6) Je nutno stanovit postup pro změnu příručky Sirene v souladu s odpovídajícími ustanoveními jednotlivých smluv.
(7) Právní základ umožňující změny příručky Sirene se skládá ze dvou samostatných nástrojů: z tohoto nařízení založeného na článku 66 Smlouvy o založení Evropského společenství a z rozhodnutí Rady 2004/201/SVV ze dne 19. února 2004 o postupech pro změnu příručky Sirene [4], založeného na čl. 30 odst. 1 písm. a) a b), čl. 31 písm. a) a b) a čl. 34 odst. 2 písm. c) Smlouvy o Evropské unii. Důvodem toho je zajistit, jak je uvedeno v článku 92 Schengenské úmluvy z roku 1990, aby Schengenský informační systém umožnil orgánům určeným členskými státy získat pomocí automatizovaného vyhledávacího postupu přístup k záznamům o osobách a věcech při provádění hraničních kontrol a jiných policejních a celních kontrol ve vnitrozemí v souladu s vnitrostátními právními předpisy, a dále za účelem udělování víz, vydávání povolení k pobytu a řízení s cizinci při uplatňování schengenského acquis v oblasti pohybu osob. Výměna doplňujících informací prováděná kancelářemi Sirene v jednotlivých členských státech, která je nutná k provádění Schengenské úmluvy, jak je uvedeno v bodu 2 odůvodnění, slouží rovněž těmto účelům stejně jako podpora policejní spolupráce obecně.
(8) Skutečnost, že právní základ se skládá ze dvou samostatných nástrojů, se nedotýká zásady, že Schengenský informační systém představuje a bude i nadále představovat jednotný, integrovaný informační systém a že kanceláře Sirene by měly i nadále plnit své úkoly integrovaně.
(9) Je třeba přijmout ujednání, která umožní zástupcům Islandu a Norska zapojit se do práce výborů, které pomáhají Komisi vykonávat její prováděcí pravomoci.
Tato ujednání byla navržena ve výměně dopisů mezi Společenstvím a Islandem a Norskem [5], připojené k Dohodě mezi Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto dvou států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis [6].
(10) Toto nařízení a účast Spojeného království a Irska na jeho přijetí a používání se nedotýkají ujednání o částečné účasti Spojeného království a Irska na schengenském acquis stanovené rozhodnutím Rady 2000/365/ES ze dne 29. května 2000 o žádosti Spojeného království Velké Británie a Severního Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis [7], a rozhodnutím 2002/192/ES ze dne 28. února 2002 o žádosti Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis [8].
(11) V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, se Dánsko nepodílí na přijímání tohoto nařízení, a proto pro ně není závazné ani použitelné.
Vzhledem k tomu, že toto nařízení navazuje na schengenské acquis podle hlavy IV části třetí Smlouvy o založení Evropského společenství, rozhodne se Dánsko v souladu s článkem 5 uvedeného protokolu do šesti měsíců poté, co Rada přijala toto nařízení, zda je provede ve svém vnitrostátním právu.
(12) Toto nařízení je aktem navazujícím na schengenské acquis nebo s ním jinak souvisejícím ve smyslu čl. 3 odst. 1 aktu o přistoupení.
(13) Opatření nezbytná pro provedení tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [9],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příručka Sirene zavádí soubor pokynů pro operátory kanceláří Sirene jednotlivých členských států, v nichž jsou stanoveny pravidla a postupy pro dvoustrannou nebo vícestrannou výměnu doplňujících informací požadovaných k řádnému provádění některých ustanovení Schengenské úmluvy, jak byla začleněna do rámce Evropské unie.
Článek 2
1. Úvod, část 1 a část 2, úvod části 3 a body 3.1.3, 3.1.5, 3.1.6, 3.1.8, 3.1.9 a 3.1.10 části 3, úvod části 4 a body 4.3, 4.3.1, 4.3.3, 4.5.1, 4.6, 4.8, 4.9 a 4.10 části 4, úvod části 5 a body 5.1.1, 5.1.2.2 a 5.3 části 5 a přílohy 1, 2 a 3 a tabulky 3 a 4 v příloze 4, úvod a formuláře C, E, G, I, J, K, L, M, N a O v příloze 5 a příloha 6 příručky Sirene změní Komise regulativním postupem podle čl. 3 odst. 2.
2. Do příručky Sirene mohou být rovněž zahrnuty dodatečné pokyny, včetně dalších příloh, regulativním postupem podle čl. 3 odst. 2. V příloze 5 mohou být tyto změny zahrnuty zejména také v případě potřeby vypracování dodatečných formulářů.
Článek 3
1. Komisi je nápomocen výbor.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je dva měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 379/2004
ze dne 24. února 2004
o otevření a způsobu řízení autonomních celních kvót Společenství pro některé produkty rybolovu pro období 2004 až 2006
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 26 uvedené smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Zásobování Společenství některými produkty rybolovu v současnosti závisí na dovozech ze třetích zemí.
V zájmu Společenství je, aby v rámci přiměřeného objemu celních kvót Společenství částečně nebo zcela zrušilo cla na tyto produkty.
Aby nebyly ohroženy možnosti rozvoje těchto produktů ve Společenství a současně bylo zajištěno uspokojivé zásobování zpracujícího průmyslu, měly by být tyto kvóty otevřeny s použitím různých cel podle citlivosti různých produktů na trhu Společenství.
(2) Pro všechny dovozce Společenství je třeba zajistit rovný a nepřetržitý přístup k těmto kvótám a celní sazby stanovené pro tyto kvóty by měly být používány nepřetržitě pro všechny dovozy příslušných produktů do všech členských států až do vyčerpání kvót.
(3) S cílem zajistit účinnost společného řízení kvót by členské státy měly mít možnost čerpat z celkové kvóty potřebná množství odpovídající jejich skutečným dovozům.
Protože takové řízení vyžaduje úzkou spolupráci mezi členskými státy a Komisí, měla by mít Komise především možnost sledovat rychlost čerpání kvót a měla by o tom členské státy informovat.
2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [1], stanoví systém řízení celních kvót, který se řídí časovou posloupností přijetí prohlášení o propuštění do volného oběhu.
Celní kvóty otevřené tímto nařízením by měly řídit orgány Společenství a členských států v souladu s tímto systémem,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Dovozní cla na produkty uvedené v příloze se v rámci celních kvót snižují na určené sazby po uvedená období a až do uvedeného objemu.
2. Na dovoz produktů uvedených v příloze se kvóty podle odstavce 1 vztahují pouze v případě, že prohlášená celní hodnota je přinejmenším rovna referenční ceně, která je nebo bude stanovena podle článku 29 nařízení Rady (ES) č. 104/2000 ze dne 17. prosince 1999 o společné organizaci trhu s produkty rybolovu a akvakultury [2].
Článek 2
Celní kvóty zmíněné v článku 1 řídí Komise podle článků 308a, 308b a 308c nařízení (EHS) č. 2454/93.
Článek 3
Členské státy a Komise při dodržování tohoto nařízení úzce spolupracují.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 382/2004
ze dne 1. března 2004,
kterým se stanoví odchylka od nařízení (ES) č. 1535/2003, pokud jde o dodací lhůty pro sušené švestky odrůdy d'Ente pro hospodářský rok 2003/2004
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2201/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhů s výrobky zpracovanými z ovoce a zeleniny [1], a zejména na čl. 6c odst. 7 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 3 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 1535/2003 ze dne 29. srpna 2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2201/96, pokud jde o režim podpor pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny [2], stanoví, že podpora se poskytuje pouze pro sušené švestky odrůdy d'Ente dodané zpracovatelskému průmyslu mezi 15. srpnem a 15. lednem.
(2) V létě 2003 byly francouzské oblasti produkce vystaveny mimořádným povětrnostním podmínkám.
Producentům proto déle trvalo třídění partií a dodávky byly opožděny.
(3) Aby nebyli producenti za těchto okolností znevýhodněni, měla by být výjimečně a pouze pro tento hospodářský rok přijata odchylka, pokud jde o data stanovená v čl. 3 odst. 2 nařízení (ES) č. 1535/2003.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Aniž je dotčen čl. 3 odst. 2 nařízení (ES) č. 1535/2003 a pouze pro hospodářský rok 2003/2004 se poskytuje podpora pro sušené švestky odrůdy d'Ente dodané zpracovatelskému průmyslu mezi 15. srpnem 2003 a 31. lednem 2004.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 383/2004
ze dne 1. března 2004,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 2081/92, pokud jde o přehled hlavních bodů specifikací produktů
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [1], a zejména na článek 16 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 4 nařízení (EHS) č. 2081/92 musí produkt nebo potravina vyhovovat specifikaci, aby mohly užívat chráněné označení původu (CHOP) nebo chráněné zeměpisné označení (CHZO).
Specifikace se předkládá Komisi.
(2) Ustanovení čl. 6 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2081/92 vyžaduje, aby Komise, pokud dojde k závěru, že název splňuje podmínky ochrany, zveřejnila v Úředním věstníku Evropské unie jméno a adresu žadatele, název produktu, hlavní body žádosti, odkazy na vnitrostátní právní předpisy týkající se přípravy, produkce nebo zpracování produktu, a popřípadě důvody pro učiněné závěry, aby bylo možné vznášet námitky.
(3) Uvedený postup se použije také pro žádosti o změnu specifikace podle článku 9 nařízení (EHS) č. 2081/92.
(4) Aby byla zajištěna průhlednost požadavků ve specifikacích týkajících se názvů uvedených v Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení zřízeném v souladu s čl. 6 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2081/92, je třeba zveřejnit v Úředním věstníku Evropské unie přehled hlavních bodů každé specifikace podle čl. 4 odst. 2 zmíněného nařízení.
(5) Přehled se použije pro žádosti o zápis podle článku 5 nařízení (EHS) č. 2081/92.
(6) Přehled je třeba aktualizovat pokaždé, když je schválena změna specifikace podle článku 9 uvedeného nařízení a každou aktualizaci je třeba zveřejnit v Úředním věstníku Evropské unie.
(7) Žádosti o zápis podle článku 17 nařízení (EHS) č. 2081/92 přezkoumává výbor stanovený v článku 15 uvedeného nařízení na základě týchž údajů.
Tyto přehledy je třeba postupně zveřejňovat v Úředním věstníku Evropské unie.
Za tímto účelem by členské státy měly zajistit, aby přehledy vyhovovaly vzoru a podle potřeby by měly řádně vypracované přehledy předávat Komisi.
(8) Je třeba stanovit jeden vzorový formulář pro předkládání přehledů specifikací pro označení původu a zeměpisná označení ke zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.
(9) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Regulativního výboru pro ochranu zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro každé označení původu a zeměpisné označení ve smyslu nařízení (EHS) č. 2081/92 se vypracuje přehled podle formuláře v příloze I tohoto nařízení.
Přehled obsahuje hlavní body specifikace podle čl. 4 odst. 2 zmíněného nařízení.
V bodě 3 přehledu se uvede druh produktu podle zařazení v příloze II.
Jasně se uvedou – nejlépe v bodě 4.5 přehledu (Způsob produkce) – veškeré hlavní požadavky na produkci a uvádění na trh, včetně operací, které mají probíhat v dotyčné zeměpisné oblasti.
Článek 2
Členské státy zajistí, aby přehled stanovený v článku 1 byl řádně vypracován a předán Komisi
- s každou žádostí o zápis chráněného označení původu nebo chráněného zeměpisného označení,
- s každou žádostí o změnu specifikace již zapsaného označení původu nebo zeměpisného označení, pokud by navrhovaná změna zahrnovala změnu přehledu,
- postupně pro každé označení původu a zeměpisné označení zapsané podle nařízení (EHS) č. 2081/92.
Článek 3
Členské státy zajistí, aby jejich příslušné orgány předaly Komisi všechny žádosti o změnu specifikace spolu s formulářem v příloze III, obsahujícím v případě potřeby aktualizovaný přehled.
Článek 4
Komise zveřejní přehled a každou jeho změnu
Nařízení Komise (ES) č. 384/2004
ze dne 1. března 2004
o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], a zejména na čl. 9 odst. 1 písm. a) uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) K zajištění jednotného používání kombinované nomenklatury připojené k nařízení (EHS) č. 2658/87 je třeba přijmout opatření pro zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení.
(2) Nařízení (EHS) č. 2658/87 stanoví obecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury.
Tato pravidla se použijí rovněž pro ostatní nomenklatury, které jsou zcela nebo částečně založeny na kombinované nomenklatuře nebo které k ní přidávají další třídění a jsou stanoveny zvláštními předpisy Společenství, s ohledem na používání sazebních a ostatních opatření pro obchod se zbožím.
(3) Podle těchto obecných pravidel je třeba zařadit zboží popsané ve sloupci 1 tabulky uvedené v příloze do kódů KN podle sloupce 2 z důvodů uvedených ve sloupci 3.
(4) Je třeba stanovit, aby závazné sazební údaje, které vydaly celní orgány členských států s ohledem na zařazení zboží do kombinované nomenklatury a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohly být po dobu tří měsíců nadále používány oprávněnými osobami podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [2].
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky uvedené v příloze je zařazeno do kombinované nomenklatury pod kódy KN uvedenými ve sloupci 2.
Článek 2
Závazné sazební údaje, které vydaly celní orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být nadále používány po dobu tří měsíců podle čl. 12 odst. 6 nařízení (EHS) č. 2913/92.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 385/2004
ze dne 1. března 2004,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2341/2003, kterým se stanoví odchylka od nařízení (ES) č. 780/2003, pokud jde o celní subkvótu pro zmrazené hovězí maso kódu KN 0202 a pro produkty kódu KN 02062991
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], a zejména na čl. 32 odst. 1 první pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Poté, co nezávislý orgán pod nizozemskou pravomocí rozhodl ve prospěch hospodářského subjektu, který podal opravný prostředek proti rozhodnutí nizozemských orgánů o neudělení souhlasu tomuto hospodářskému subjektu v souladu s články 8 a 9 nařízení Komise (ES) č. 780/2003 ze dne 7. května o otevření a správě celní kvóty pro zmrazené hovězí maso kódu KN 0202 a pro produkty kódu KN 02062991 (1. července 2003 až 30. června 2004) [2], a tedy o zamítnutí jeho žádosti o dovozní licenci podané v prvním období (1. až 4. července 2003) v souladu s první odrážkou čl. 12 odst. 2 uvedeného nařízení, byly nizozemské orgány nuceny zpětně udělit souhlas tomuto hospodářskému subjektu a vydat mu pro toto období dovozní licenci na 33,34071 tun zmrazeného hovězího masa.
(2) V důsledku toho je třeba upravit disponibilní množství pro období od 3. do 7. května 2004 v souladu s čl. 1 odst. 2 písm. a) bodem ii) nařízení Komise (ES) č. 2341/2003 [3], aby žádosti nepřekročily celkové disponibilní množství 34450 tun pro hospodářský rok 2003/04 podle čl. 12 odst. 2 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 780/2003.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V čl. 1 odst. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 2341/2003 se bod ii) nahrazuje tímto:
"ii) 5708,65929 tun pro období od 3. do 7. května 2004;" .
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 386/2004
ze dne 1. března 2004,
kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 2201/96 a nařízení (ES) č. 1535/2003 pokud jde o kódy kombinované nomenklatury pro určité produkty zpracované z ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 234/79 ze dne 5. února 1979 o postupu při přizpůsobování nomenklatury společného celního sazebníku používané pro zemědělské produkty [1], a zejména na čl. 2 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V čl. 1 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 2201/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhů s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny [2] je stanoveno, které produkty tato společná organizace trhu zahrnuje.
(2) Příloha I nařízení (ES) č. 2201/96 stanoví produkty, které jsou uvedené v článku 2 uvedeného nařízení.
(3) V článku 2 nařízení Komise (ES) č. 1535/2003 ze dne 29. srpna 2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2201/96, pokud jde o režim podpory pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny [3], jsou definovány produkty uvedené v čl. 6a odst. 1 a příloze I nařízení (ES) č. 2201/96.
(4) Nařízení Komise (ES) 1789/2003 ze dne 11. září 2003, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [4] předpokládá změnu kombinované nomenklatury pro určité produkty zpracované z ovoce a zeleniny.
(5) Je tudíž nutné pozměnit čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2201/96 a přílohu uvedeného nařízení, jakož i článek 2 nařízení (ES) č. 1535/2003.
(6) Změny by měly být použitelné zároveň s nařízením (ES) č. 1789/2003.
(7) Nařízení (ES) č. 2201/96 a nařízení (ES) č. 1535/2003 by proto mělo být změněno.
(8) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2201/96 se mění takto:
1. V čl. 1 odst. 2 písm. b) tabulky se mění takto:
a) v kódu "ex2001" šestá odrážka se kód "ex20019096" nahrazuje kódem "ex20019099";
b) v kódu "ex2007" druhá odrážka se kód "ex20079990" nahrazuje kódem "ex20079957";
c) v kódu "ex2008" sedmá odrážka se kód "ex20089968" nahrazuje kódem "ex20089967".
2. Příloha I se mění takto:
a) kódy "ex20084091" a "ex20084099" se nahrazují kódem "ex20084090";
b) kódy "ex20087094" a "ex20087099" se nahrazují kódem "ex20087098".
Článek 2
Článek 2 nařízení (ES) č. 1535/2003 se mění takto:
1. v bodu 1 se výrazy "ex20087094 a ex20087099" nahrazují výrazy "a ex20087098";
2. v bodu 2 se výrazy "ex20084091 a ex20084099" nahrazují výrazy "a ex20084090".
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 387/2004
ze dne 1. března 2004,
kterým se doplňuje příloha nařízení (ES) č. 2400/96 o zápisu některých názvů do "Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení" (Arbroath Smokies)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [1], a zejména na čl. 6 odst. 3 a 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s článkem 5 nařízení (EHS) č. 2081/92 zaslalo Spojené království Komisi žádost o zápis označení "Arbroath Smokies" jako zeměpisného označení.
(2) V souladu s čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení bylo shledáno, že žádost splňuje všechny požadavky uvedeného nařízení, a zejména že byly uvedeny všechny údaje požadované podle článku 4 uvedeného nařízení.
(3) Po zveřejnění názvu uvedeného v příloze tohoto nařízení v Úředním věstníku Evropské unie [2] neobdržela Komise žádné námitky podle článku 8 uvedeného nařízení.
(4) Tento název by tedy měl být zapsán do "Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení" a měl by být proto v rámci Společenství chráněn jako chráněné zeměpisné označení.
(5) Příloha tohoto nařízení doplňuje přílohu nařízení (ES) č. 2400/96 [3],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Název uvedený v příloze tohoto nařízení se doplňuje do nařízení (ES) č. 2400/96 a zapisuje se podle čl. 6 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2081/92 do "Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení" jako chráněné zeměpisné označení (CHZO).
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 392/2004
ze dne 24. února 2004,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 2092/91 o ekologickém zemědělství a k němu se vztahujícím označování zemědělských produktů a potravin
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V nařízení (EHS) č. 2092/91 [2] se stanoví harmonizovaný rámec pro označování, produkci a kontrolu zemědělských produktů, které nesou nebo mají nést označení odkazující na ekologické metody produkce.
(2) V nařízení (EHS) č. 2092/91 se rovněž stanoví ochrana některých výrazů na celém území Společenství, kterými se spotřebitelům dává najevo, že potravina, krmivo nebo jeho složky byly získány v souladu s ekologickými metodami produkce stanovenými v uvedeném nařízení.
Tato ochrana se vztahuje rovněž na obvyklé odvozeniny nebo zdrobněliny těchto výrazů, použitá samostatně nebo ve spojení s jinými slovy, a nezávisle na tom, kterého jazyka je užito.
Aby se předešlo každé možnosti nesprávného výkladu, pokud jde o rozsah ochrany, je vhodné uvedené nařízení odpovídajícím způsobem změnit.
(3) V nařízení (EHS) č. 2092/91 se rovněž stanoví, že hospodářské subjekty, které produkují, připravují nebo dovážejí ze třetích zemí produkty spadající do oblasti působnosti uvedeného nařízení, podléhají kontrolnímu systému.
V posledních letech byly na trh uvedeny některé produkty nesoucí označení odkazující na ekologickou metodu produkce, aniž by vyhovovaly nařízení (EHS) č.
2092/91. Kromě toho nedávno došlo při skladování produktů ekologického zemědělství ke kontaminaci herbicidy.
Proto je nezbytné posílit kontrolní systém a podrobit mu všechny hospodářské subjekty po celou dobu stadia produkce a přípravy.
(4) V souladu se zásadou přístupu založeného na posouzení rizik se uplatňování požadavků na oznamování a kontrolu u některých typů maloobchodních hospodářských subjektů může v některých případech jevit jako nepřiměřené.
Proto je vhodné stanovit pro členské státy možnost osvobození těchto hospodářských subjektů od zmíněných požadavků.
(5) V zájmu respektování závazku profesního tajemství se od kontrolních orgánů a subjektů vyžaduje, aby nezveřejňovaly informace a údaje získané při jejich kontrolní činnosti.
Měla by však být možná výměna informací mezi kontrolními orgány a subjekty za účelem zlepšení sledovatelnosti a zajištění souladu s nařízením (EHS) č. 2092/91 po celou dobu stadia produkce a přípravy.
(6) Jelikož se logo Společenství označující, že produkty podléhají zvláštnímu kontrolnímu systému, může použít pro produkty dovážené ze třetích zemí, je vhodné z důvodu jasnosti stanovit, že se na tyto produkty vztahují rovnocenné požadavky na kontrolu.
(7) Je vhodné stanovit odložené datum pro používání nových požadavků na oznamování a kontrolu, aby se mohly provést potřebné úpravy, zejména v členských státech, ve kterých v současné době žádné takové požadavky neexistují.
Tím by neměly být dotčeny požadavky na kontrolu, které již existují na vnitrostátní úrovni.
(8) Nařízení (EHS) č. 2092/91 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2092/91 se mění takto:
1. Článek 2 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
Pro účely tohoto nařízení se určitý produkt považuje za produkt nesoucí označení odkazující na ekologické metody produkce, pokud tento produkt, jeho složky nebo krmné suroviny jsou na označení, v propagačních materiálech nebo v obchodních dokumentech popsány výrazy, kterými se dává zákazníkovi najevo, že produkt, jeho složky nebo krmné suroviny byly získány podle pravidel produkce stanovených v článku 6.
Zejména níže uvedené výrazy nebo jejich obvyklé odvozeniny (jako bio, eko atd.) nebo zdrobněliny použité samostatně nebo ve spojení s jinými slovy se na území celého Společenství a ve všech jazycích Společenství považují za označení odkazující na ekologické metody produkce, kromě případů, kdy se tyto výrazy nevztahují na zemědělské produkty v potravinách či krmivech nebo zjevně nemají žádnou souvislost s touto metodou produkce: - ve španělštině:
ecológico, - v dánštině:
økologisk, - v němčině:
ökologisch, biologisch,
- v řečtině: βιολογικό,
- v angličtině: organic,
- ve francouzštině: biologique,
- v italštině: biologico,
- v nizozemštině: biologisch,
- v portugalštině: biológico,
- ve finštině: luonnonmukainen,
- ve švédštině: ekologisk."
2. V článku 8 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Jakýkoli hospodářský subjekt, který za účelem následného uvádění na trh produkuje, připravuje, skladuje nebo dováží ze třetí země produkty uvedené v článku 1:
a) oznámí tuto činnost příslušnému orgánu členského státu, ve kterém tato činnost probíhá; toto oznámení obsahuje informace uvedené v příloze IV;
b) podrobí svůj podnik kontrolnímu systému uvedenému v článku 9.
Členské státy mohou od uplatňování tohoto odstavce osvobodit hospodářské subjekty, které uvedené produkty prodávají přímo konečnému spotřebiteli nebo uživateli, za předpokladu, že neprodukují, nepřipravují nebo neskladují jinak než v souvislosti s prodejním místem nebo nedovážejí tyto produkty ze třetích zemí.
Pokud hospodářský subjekt zadá jakékoli činnosti uvedené v prvním pododstavci třetí straně, vztahují se na něj i přesto požadavky uvedené v písmenech a) a b), a činnosti, které jsou předmětem subdodávky, podléhají kontrolnímu systému uvedenému v článku 9."
3. Článek 9 se mění takto:
a) odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. Členské státy zavedou kontrolní systém, který provádí jeden nebo více určených kontrolních orgánů nebo schválených soukromých subjektů, kterým podléhají hospodářské subjekty uvedené v čl. 1 odst. 8.";
b) v odst. 7 písm. b) se doplňuje nová věta, která zní:
"Avšak na základě žádosti náležitě odůvodněné nezbytností poskytnout záruky, že produkty byly vyprodukovány v souladu s tímto nařízením, si s jinými kontrolními orgány nebo schválenými kontrolními subjekty vyměňují informace o výsledcích svých kontrol.
Uvedené informace si mohou vyměňovat též z vlastního podnětu.";
c) v odstavci 9 se písmeno a) nahrazuje tímto:
"a) zajistí, aby při zjištění nesrovnalosti týkající se provádění článků 5 a 6 nebo ustanovení článků 3 a 4 nařízení Komise (ES) č. 223/2003 ze dne 5. února 2003 o požadavcích na označování u ekologických metod produkce krmiv, krmných směsí a krmných surovin nebo nesrovnalosti týkající se provádění opatření uvedených v příloze III byla z celé partie nebo produkční dávky dotčené danou nesrovnalostí odstraněna označení podle článku 2 odkazující na ekologické metody produkce; [3]
4. V čl. 10 odst. 1 se písmeno b) nahrazuje tímto:
"b) podléhaly kontrolnímu systému uvedenému v článku 9 po celou dobu stadia produkce a přípravy nebo – v případě dovážených produktů – rovnocenným opatřením; v případě produktů dovážených podle čl. 11 odst. 6 musí provádění kontrolního systému splňovat požadavky, které jsou rovnocenné požadavkům stanoveným v článku 9, a zejména v jeho čtvrtém odstavci;".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 397/2004
ze dne 2. března 2004,
o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu bavlněného ložního prádla pocházejícího z Pákistánu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1] (dále jen "základní nařízení"), a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise předložený po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Zahájení
(1) Dne 18. prosince 2002 Komise vyhlásila oznámením (dále jen "oznámení o zahájení") zveřejněným v Úředním věstníku Evropských společenství zahájení antidumpingového řízení týkajícího se dovozů do Společenství ložního prádla z bavlněných vláken, čistých nebo ve směsi s chemickými vlákny nebo lnem (kdy len není hlavní složkou), běleného, barveného nebo potištěného (dále jen "bavlněné ložní prádlo" nebo "ložní prádlo") pocházejícího z Pákistánu [2].
(2) Řízení bylo zahájeno po stížnosti, kterou v listopadu 2002 podal Committee of the Cotton and Allied Textile Industries of the European Communities (dále jen "Eurocoton" nebo "navrhovatel") jménem výrobců představujících větší část celkové výroby bavlněného ložního prádla.
Stížnost obsahovala jasný důkaz o dumpingu uvedeného výrobku a o podstatné újmě s tím spojené, což bylo uznáno za dostatečný důvod k zahájení antidumpingového řízení.
(3) Komise úředně oznámila vyvážejícím výrobcům a dovozcům, kterých se to týká, jakož i jejich sdružením, zástupcům dotyčné země vývozu, navrhovatelům z řad výrobců ve Společenství, známým sdružením výrobců a známým spotřebitelům, zahájení řízení.
Zainteresovaným stranám byla poskytnuta příležitost k písemnému podání stanovisek a žádostí o vyslechnutí ve lhůtách stanovených v oznámení o zahájení.
(4) Několik vyvážejících výrobců v dotyčné zemi, jakož i někteří výrobci ve Společenství, spotřebitelé ve Společenství a dovozci, podali svá písemná stanoviska.
Všem stranám, které o to požádaly ve výše uvedené lhůtě a uvedly, že mají k vyslechnutí zvláštní důvody, byla příležitost k vyslechnutí poskytnuta.
(5) Byla podána stížnost, že ode dne podání do dne zahájení uplynulo více než 45 dnů. Podle čl.
5 odst. 1 základního nařízení se žádost považuje za podanou první pracovní den po jejím doručení Komisi doporučenou poštou, nebo po vystavení potvrzení o příjmu Komisí.
Potvrzení o příjmu bylo vystaveno ve čtvrtek dne 31. října 2002.
Protože pátek 1. listopadu byl státní svátek, bylo prvním pracovním dnem následujícím po vystavení potvrzení o příjmu Komisí, pondělí 4. listopadu 2002.
Proto musí být 4. listopad 2002 považován za den podání stížnosti.
(6) Oznámení o zahájení bylo zveřejněno dne 18. prosince 2002, což je evidentně 45 dnů od podání stížnosti. Z toho vyplývá, že oznámení o zahájení bylo zveřejněno ve lhůtě stanovené v čl.
5 odst. 9 základního nařízení.
2. Výběr vzorku
Vývozci/výrobci
(7) Vzhledem k velkému počtu vyvážejících výrobců zahrnutých do tohoto řízení se Komise rozhodla použít techniku výběru vzorků v souladu s článkem 17 základního nařízení.
(8) Za účelem umožnění výběru vzorku byli vyvážející výrobci vyzváni, aby se přihlásili do 15 dnů ode dne zahájení a poskytli základní informace pro výběr do vzorku.
(9) Požadované informace poskytlo celkem 178 společností, ale jen 156 společností oznámilo výrobu a prodej dotyčného výrobku do Společenství v době mezi 1. říjnem 2001 a 30. zářím 2002 (dále jen "období šetření") a vyjádřilo zájem o zahrnutí do vzorku.
Ty byly nejprve považovány za spolupracující společnosti.
(10) Protože žádná z těchto společností neohlásila reprezentativní tuzemské prodeje obdobného výrobku, které by mohly být použity k určení běžné hodnoty v souladu s čl. 2 odst. 1, odst. 3 nebo odst. 6 základního nařízení, vyzvala Komise pákistánské orgány, aby kontaktovaly všechny jim známé výrobce ložního prádla prodávající na tuzemském trhu, aby jim tak byla poskytnuta další příležitost k podání informací o těchto prodejích v nově stanovené lhůtě. Nebyly však doručeny žádné odpovědi s informacemi o reprezentativních tuzemských prodejích.
17 odst. 1 základního nařízení Komise vybrala, po konzultaci s vyvážejícími výrobci, národními orgány a známými sdruženími výrobců/vývozců, vzorek na základě největšího reprezentativního objemu vývozů, který by mohl být v době, kterou má k dispozici, patřičně prošetřen.
Komise zpočátku navrhla výběr vzorku z pěti společností představujících 29,5 % pákistánských vývozů do Společenství a informovala o tom pákistánské orgány a sdružení výrobců/vývozců.
Národní orgány Pákistánu, právní zástupci některých společností a jedno sdružení vývozců navrhli nahradit některé společnosti jinými, a tvrdili, že to zajistí větší pokrytí, lepší geografické rozložení a zahrne společnosti vybrané pro vzorek v předcházejícím antidumpingovém řízení. Zájmu těchto stran bylo vyhověno v míře vyhovující kritériím v čl.
17 odst. 1 základního nařízení, tj. ustanovení, že vzorek by měl pokrýt největší reprezentativní objem výroby, prodejů nebo vývozů, který lze v dané době patřičně prošetřit.
Ve světle toho byl vzorek rozšířen zahrnutím šesti největších pákistánských vývozců.
(12) Šest vybraných společností, které přestavují více než 32 % objemu pákistánských vývozů ložního prádla do Společenství během období šetření, bylo požádáno o odpovědi na otázky v antidumpingovém dotazníku, jak je stanoveno v oznámení o zahájení.
(13) Tři společnosti, které nebyly vybrány, předložily požadavek na individuální přezkum.
Vzhledem k velikosti vzorku a komplikovanosti případu (mj. k velkému množství typů výrobku) Komise dotyčné společnosti informovala, že konečné rozhodnutí o individuálním přezkumu přijme teprve po vykonání inspekcí na místě u společností vybraných pro vzorek, a náležitém přihlédnutí k času, který má dispozici.
Z důvodů vysvětlených níže v bodu 35 odůvodnění nebyly splněny podmínky pro vykonání šetření na místě v Pákistánu, a proto nebylo možné požadavku na individuální přezkum vyhovět.
Výrobci ve Společenství
(14) Vzhledem k velkému počtu výrobců ve Společenství, kteří stížnost podporují, a v souladu článkem 17 základního nařízení, Komise v oznámení o zahájení oznámila svůj úmysl vybrat vzorek výrobců ve Společenství založený na největším reprezentativním objemu výroby a tržeb výrobního odvětví Společenství, který by mohl být v době, kterou má k dispozici, patřičně prošetřen.
Za tím účelem Komise požádala společnosti o poskytnutí informací týkajících se výroby a prodejů za dotyčný výrobek.
(15) Na základě doručených odpovědí Komise vybrala pět společností ve třech členských státech.
Při výběru vzala v úvahu výrobu a objem prodejů s cílem pokrytí nejreprezentativnější velikost trhu.
(16) Společnost zaslala vybraným společnostem dotazníky.
Dvě z těchto pěti společností nebyly schopny poskytnout úplný seznam transakcí s nezávislými zákazníky během období šetření a byly proto považovány pouze za částečně spolupracující.
3. Šetření
(17) Odpovědi na otázky v dotazníku došly od pěti výrobců ve Společenství z řad navrhovatelů zahrnutých do výběru vzorku, od šesti výrobců v Pákistánu zahrnutých do výběru vzorku, tří vyvážejících výrobců požadujících individuální přezkum a od dvou nezávislých dovozců ve Společenství.
(18) Komise vyhledávala a ověřovala všechny informace, které považovala pro účely stanovení a zájmu Společenství za nezbytné.
Inspekce na místě byly provedeny v sídlech těchto společností:
Výrobci ve Společenství:
- Bierbaum Unternehmensgruppe GmbH & Co. Co.KG, Německo,
- Descamps S.A., Francie,
- Gabel Industria Tessile S.p.A., Itálie,
- Vandershooten S.A., Francie,
- Vincenzo Zucchi S.p.A., Itálie.
Nezávislí dovozci ve Společenství:
- Blanche Porte S.A., Francie,
- Richard Haworth, Spojené království.
Vývozci/výrobci v Pákistánu:
- Gul Ahmed Textile Mills Ltd, Karáčí,
- Al-Abid Silk Mills, Karáčí (částečné ověření).
(19) Období šetření dumpingu a újmy trvalo od 1. října 2001 do 30. září 2002.
Přezkum trendů týkajících se stanovení újmy probíhal od roku 1999 do konce období šetření (dále jen "uvažované období").
(20) Vzhledem k potřebě dalšího zkoumání některých aspektů dumpingu, újmy, příčinné souvislosti a zájmu Společenství, nebyla zavedena žádná prozatímní antidumpingová opatření.
B. DOTYČNÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
1. Dotyčný výrobek
(21) Dotyčným výrobkem je ložní prádlo z bavlněných vláken, čistých nebo ve směsi s umělými vlákny nebo lnem (kdy len není hlavní složkou), bělené, barvené nebo potištěné (dále jen "bavlněné ložní prádlo" nebo "ložní prádlo") pocházející z Pákistánu, v současné době zatříděné pod kódy KN ex63022100 (kódy TARIC 63022100*81, 63022100*89), ex63022290 (kód TARIC 63022290*19), ex63023110 (kód TARIC 63023110*90), ex63023190 (kód TARIC 63023190*90) a ex63023290 (kód TARIC 63023290*19).
Ložní prádlo zahrnuje prostěradla, (napínací i normální), povlaky na přikrývky a polštáře, balené pro obchod odděleně nebo v soupravách.
(22) Tkaniny vyrobené z bavlněných vláken se rozeznávají podle dvou dvojic čísel.
První dvojice udává počet (nebo hmotnost) přízí použitích pro osnovu a útek v uvedeném pořadí.
Druhá dvojice udává počet nití v osnově a útku v uvedeném pořadí na jeden cm nebo palec.
(23) Tkaniny se bělí, barví nebo potiskují.
Následně se stříhají a zpracovávají na normální prostěradla, napínací prostěradla, povlaky na přikrývky a povlaky na polštáře různých velikostí.
Konečný výrobek se pro obchod balí buď odděleně, nebo v soupravách.
(24) Bylo požadováno, aby bělené ložní prádlo prodávané institucím bylo vyjmuto ze šetření, protože by nemělo být považováno za dotyčný výrobek.
Bělené ložní prádlo je údajně i) po technické stránce odlišné od potištěného, případně barveného ložního prádla; ii) a není zaměnitelné s výrobou ve Společenství, která je založena na potištěném, případně barveném ložním prádle; a iii) je používáno odlišnými konečnými uživateli (nemocnicemi a hotely).
(25) Šetření ukázalo, že ačkoliv existují různé postupy pro konečnou úpravu tkanin (bělení, barvení, potisk), výrobky všech konečných úprav jsou zaměnitelné, a na trhu Společenství si navzájem konkurují.
Navíc bylo zjištěno, že výroba běleného ložního prádla ve Společenství existuje a že tento typ dotyčného výrobku nepoužívá výlučně jen některá kategorie uživatelů.
(26) Bez ohledu na rozdílné typy výrobku co do různého způsobu tkaní, konečné úpravy tkaniny, obchodní úpravy, balení atd., tvoří pro účely tohoto šetření všechny jeden výrobek, protože mají tytéž fyzikální vlastnosti a v zásadě stejné použití.
2. Obdobný výrobek
(27) Bylo zkoumáno, zda bavlněné ložní prádlo vyráběné průmyslovým odvětvím Společenství a prodávané na trhu Společenství, jakož i bavlněné ložní prádlo vyráběné v Pákistánu a prodávané na trhu Společenství a na tuzemském trhu, je podobné s dotyčným výrobkem.
(28) Šetření ukázalo, že přes různost konečné úpravy tkaniny (bělení, barvení, potisk) mají výrobky všech úprav stejné fyzikální vlastnosti a v zásadě stejné použití.
(29) Proto byl přijat závěr, že přes některé rozdíly mezi výrobky typů vyrobených ve Společenství a typy prodávanými na vývoz do Společenství, nebyly žádné rozdíly v základních fyzikálních vlastnostech a v použití různých typů výrobku a jakostí ložního prádla z bavlněných vláken.
Proto výrobek, vyráběný a prodávaný na tuzemském trhu v Pákistánu a výrobek vyvážený do Společenství, jakož i výrobek vyráběný a prodávaný ve Společenství výrobci Společenství, se považují za obdobné výrobky ve smyslu čl. 1 odst.
C. DUMPING
Předběžná analýza informací předaných vývozci vybranými do vzorku
(30) Všech šest společností vybraných do vzorku odpovědělo na otázky v dotazníku.
Předběžná analýza odpovědí předaných těmito vyvážejícími výrobci ukázala, že všichni vybraní vyvážející výrobci nahlásili podhodnocené náklady vyplývající z nerealistických a abnormálně vysokých zisků z prodejů dotyčného výrobku do Společenství.
Srovnáním vývozních cen s výrobními náklady nahlášenými každou společností, byl zjištěn zisk z prodejů dotyčného výrobku do Společenství v rozmezí od více než 20 % do téměř 40 % za společnost, což vyjádřeno procentem z obratu je v průměru více než 30 %.
Tato rozpětí dále silně kontrastovala s průměrným negativním ziskovým rozpětím (–9,4 % z obratu) nahlášeným týmiž společnostmi za prodeje dotyčného výrobku do jiných zemí, a kontrastovaly rovněž s průměrným ziskovým rozpětím 1,6 % z obratu, nahlášeným za vývozy jiných textilních výrobků, včetně výrobků značně podobných (zpracované tkaniny, stolní prádlo, záclony) s podobnou strukturou nákladů, prodaných také stejnému druhu klientů, nebo dokonce týmž klientům.
Je také třeba poznamenat, že auditované účetní uzávěrky dotyčných společností, které jsou téměř výlučně výrobci i prodejci textilních výrobků, vykázaly za období šetření, nebo za jeho větší část, celkové průměrné ziskové rozpětí přibližně 5 % z obratu.
(31) Kromě jejich očividné obchodní absurdnosti, byly nahlášené ziskové sazby za vývozy dotyčného výrobku do Společenství dále v příkrém rozporu se všemi ostatními dosažitelnými informacemi o ziskových sazbách za dotyčný výrobek vyvážený z Pákistánu do Společenství, včetně informací zpřístupněných samotnými vyvážejícími výrobci ve vzorku.
(32) Ve svém stanovisku k újmě vyvážející výrobci prohlásili, že nízká výnosnost ložního prádla je pro toto výrobní odvětví typická, což je důsledkem velkých objemů výroby a velmi silné konkurence.
Dále tvrdili, že ziskové rozpětí 2 % až 3 % by mělo být považováno za přiměřené.
Jiný vyvážející výrobce, nezahrnutý do vzorku, uváděl, že normální ziskové rozpětí by se mělo pohybovat mezi 2 % až 5 %.
Poté kdy to bylo oznámeno, všichni vyvážející výrobci popírali, že uvedená prohlášení se týkala výnosnosti jejich prodeje na vývoz ložního rádla do Společenství.
Tvrdili, že tato prohlášení se vztahovala na zisková rozpětí za prodej do Společenství, považovaná za přiměřená.
V tomto ohledu je třeba poznamenat, že tato prohlášení i) byla učiněna během slyšení; ii) týkala se výrobního odvětví ložního prádla obecně a iii) byla navíc potvrzena odpověďmi v dotazníku o vývozech ložního prádla pákistánskými výrobci do Společenství.
Kromě toho byly podobné informace poskytnuty jedním nezávislým agentem, jednajícím za dovozce.
Navíc je obecně známou skutečností, že na trhu Společenství s ložním prádlem je skutečně vysoká konkurence a že v důsledku velkého počtu konkurentů a otevřeného trhu nelze zisková rozpětí, nahlášená pákistánskými vyvážejícími výrobci, považovat za důvěryhodná.
(33) Všechny dostupné informace ukazovaly, že nahlášené číselné údaje o zisku jsou nadhodnocené, a vzhledem ke skutečnosti, že vývozní ceny byly v souladu s údaji Eurostatu, bylo možno předpokládat, že to byl důsledek podhodnocení nahlášených výrobních nákladů dotyčného výrobku.
Přerušení inspekcí na místě
(34) Komise se, v souladu s článkem 16 základního nařízení, snažila ověřit velmi nepravděpodobné číselné údaje, které šest společností vybraných do vzorku nahlásilo v antidumpingovém dotazníku.
(35) Při ověřování druhé společnosti obdržela Komise anonymní dopis s pohrůžkou smrti, adresovaný osobně úředníkům, kteří na ověřování pracovali.
S ohledem na výslovnou, osobní povahu dopisu s pohrůžkou smrti doručený úředníkům Komise, Komise uvážila, že nebyly splněny podmínky pro provádění inspekcí na místě, a že tyto okolnosti vážným způsobem brání šetření.
V důsledku toho byla inspekce na místě přerušena.
(36) Z těchto důvodů bylo možno plně ověřit údaje pouze v sídle jednoho vyvážejícího výrobce, zatímco u jiného vyvážejícího výrobce bylo v jeho sídle provedeno ověření jen částečně.
Vývozy těchto dvou společností představují více než 50 % celkového objemu vývozu CIF vyvážejících výrobců vybraných do vzorku.
Výsledky částečných inspekcí na místě
(37) Ověřování první společnosti potvrdilo, že zavádějící informace se týkaly nákladů společnosti a cenové politiky.
Přestože společnost prohlašovala, že za dotyčný výrobek byly vedeny podrobné nákladové účty, na místě pak prohlásila, že žádné takové účty nebo podpůrné doklady nejsou dostupné.
Nebyly tedy předloženy žádné důkazy, normálně vedené v záznamech společnosti, které by mohly prokázat, že nahlášené náklady na dotyčný výrobek jsou skutečně přesné a že tyto náklady odrážejí náklady spojené s výrobou a prodejem dotyčného výrobku.
I když bylo společnosti předvedeno, že na základě informací, které sama poskytla by takový důkaz měl existovat, byl přístup k důkazům odmítnut.
Kromě toho byla společnost požádána o informace o nákladech obdobného výrobku vyváženého do jiných zemí, které ale nebyly poskytnuty.
(38) Byl rovněž nalezen důkaz, že účetní záznamy společnosti nebyly v souladu s Všeobecně uznávanými účetními zásadami (GAAP) Pákistánu, zejména pokud jde o oceňování zásob.
Navíc společnost na místě, a v souladu s ostatními dostupnými informacemi (viz 32. bod odůvodnění) přiznala, že na trhu Společenství panuje ostrá konkurence mezi různými vyvážejícími zeměmi, což jen dále potvrdilo, že nahlášené číselné údaje o vysokém zisku z prodeje dotyčného výrobku této společnosti jsou skutečně nesmyslné.
(39) Při částečné inspekci na místě provedené v sídle druhé společnosti bylo zjištěno, že politika stanovení cen za prodej ložního prádla do Společenství a na jiné trhy nebyla nijak výrazně odlišná a nemohla vyústit v tak značně rozdílné ziskové rozpětí, jak je společnost nahlásila.
Zisková rozpětí nahlášená za prodej dotyčného výrobku do Společenství daleko převyšovala rozpětí používaná při stanovení vnitřních cen a při jednáních se zákazníky.
Nebyl předložen žádný doklad, který by byl prokázal, že prodejem ložního prádla do Společenství by bylo dosaženo zisku tak značně rozdílného oproti ziskům z prodeje do třetích zemí.
Kromě toho nemohly být ověřeny ani informace týkající se výrobních nákladů a oceňování zásob uvedeného výrobku, které měly být dostupné.
(40) Ve světle událostí popsaných v 35. bodu odůvodnění byla Komise nucena přijmout závěr, že informace poskytnuté zbývajícími vyvážejícími výrobci ve vzorku nemohou být ověřeny, protože inspekce na místě musely být přerušeny.
18 odst. 1 základního nařízení stanoví, že je-li zjištěno, že zainteresovaná strana předložila nepravdivé nebo zavádějící informace, nebude k nim přihlédnuto a mohou být použity dostupné skutečnosti.
Inspekce na místě nevyvrátily oprávněnou domněnku, že informace poskytnuté každou z ostatních společností ve vzorku jsou nepravdivé.
Informace týkající se nákladů a zisků souvisejících s dotyčným výrobkem nemohly být přijaty tak jak byly nahlášeny, protože nemohly být ověřeny a dostupné informace ukázaly, že tyto údaje jsou nepravdivé.
Proto musel být přijat závěr, že žádná společnost ve vzorku nespolupracovala ve smyslu čl. 18 základního nařízení.
17 odst. 4 základního nařízení stanoví, že, nespolupracují-li některé, nebo všechny vybrané společnosti do té míry, že to může podstatně ovlivnit výsledek, může být vybrán nový vzorek.
Je však třeba poznamenat, že pohrůžka doručená úředníkům Komise nebyla odstraněna a že nic nenasvědčovalo tomu, že byla omezena pouze na úředníky Komise, kteří konají inspekci na místě ve společnostech vybraných do vzorku.
Proto Komise nemohla vybrat nový vzorek a provést inspekce na místě.
V důsledku toho muselo být stanovení prováděno v souladu s článkem 18 základního nařízení pouze na základě dostupných informací.
(43) Vyvážející výrobci byli informováni o zjištění, že poskytli nepravdivé nebo zavádějící informace, o důvodu k odmítnutí těchto nepravdivých nebo zavádějících informací, a že v souladu s článkem 18 základního nařízení budou použity nejlepší dostupné informace. Podle ustanovení čl.
18 odst. 4 základního nařízení jim byla poskytnuta příležitost k podání dalších vysvětlení ve stanovené lhůtě.
(44) Podle čl. 18 odst. 1 základního nařízení se na nepravdivé nebo zavádějící informace nesmí brát zřetel a mohou být použity skutečnosti, které jsou dostupné. Komise přezkoumala dostupné informace, které by umožnily vypočet dumpingového rozpětí, tj. stížnost, odpovědi vyvážejících výrobců ve vzorku na otázky v dotazníku, odpovědi tří vyvážejících výrobců, kteří požadovali individuální přezkum v souladu s čl. 17 odst. 3 základního nařízení, informace předložené několika zainteresovanými stranami a úřední statistiky vývozu od Eurostatu.
(45) Pokud jde o stížnost předloženou průmyslovým odvětvím Společenství, která obsahovala jasný důkaz o dumpingovém rozpětí 45,1 %, bylo zjištěno, že údaje použité pro výpočet tohoto dumpingového rozpětí byly méně reprezentativní než informace poskytnuté vyvážejícími výrobci, zejména co do množství typů dotyčného výrobku vyváženého z Pákistánu.
(46) Byly rovněž přezkoumány odpovědi, které v dotazníku uvedly tři společnosti požadující individuální přezkum, a bylo zjištěno, že byly tak nedostatečné a nesprávné, že by způsobily nepřiměřené potíže při snaze dosáhnout výsledku s uspokojivou přesností.
(47) Následně bylo usouzeno, že po bližší úvaze mohou být odpovědi vyvážejících výrobců původně vybraných pro vzorek, do určité míry použity jako nejlepší dosažitelné skutečnosti, přestože obsahují některé nesprávné údaje.
Ty musely být samozřejmě opraveny, kde byly v rozporu se zjištěními při ověřování a na místě a informacemi poskytnutými těmito stranami v jejich dalších podáních.
(48) Je třeba poznamenat, že článek 18 základního nařízení stanoví, že výsledek použití dostupných skutečností může být pro stranu méně výhodné, než kdyby spolupracovala.
Avšak vzhledem k tomu, že určené dumpingové rozpětí by se vztahovalo na všechny pákistánské vyvážející výrobce dotyčného výrobku, snaží se Komise vyloučit kárný prvek za nespolupráci.
Potřeba výpočtu celkového dumpingového rozpětí
(49) Informace poskytnuté zainteresovanými stranami a použité k opravě nahlášených nákladů za každou ze šesti společností původně vybraných pro vzorek obsahovaly průměrné ziskové rozpětí z vývozu dotyčného výrobku v rozmezí od 2 % do 5 %.
Toto rozmezí potvrdili rovněž sami vyvážející výrobci a bylo považováno za přiměřené, jak je popsáno v 32. bodu odůvodnění.
Bylo však usouzeno, že toto ziskové rozpětí, ačkoliv platí v průměru pro všechny vyvážející výrobce, nebude nezbytně odrazem ziskového rozpětí každé ze společností jednotlivě.
Vzhledem ke skutečnosti, že dostupné informace umožňovaly Komisi pouze výpočet průměrného ziskového rozpětí za vývozy dotyčného výrobku, bylo uznáno za potřebné vypočítat jedno dumpingové rozpětí platné pro všechny vyvážející výrobce.
(50) Vyvážející výrobci tvrdili, že by mělo být stanoveno individuální dumpingové rozpětí za každou společnost zvlášť.
Prohlásili, že výpočty ukázaly, že Komise je schopna individuální dumpingové rozpětí vypočítat.
(51) Potřeba výpočtu jednotného dumpingového rozpětí je výsledkem těchto úvah: zisková rozpětí z prodeje na vývoz uvedená vyvážejícími výrobci v odpovědích na dotazník nemohla být použita a měla být proto opravena.
Tato oprava byla provedena za použití ziskového rozpětí pro všechny vyvážející výrobce ve výši 3,5 % (tato věc je plně vysvětlena v 56. bodu odůvodnění).
To také znamenalo, že rozdělení výrobních nákladů dotyčného výrobku, uvedená v odpovědích v dotazníku, nebyla správná a musela být proto podle odstavce 18 základního nařízení odpovídajícím způsobem upravena.
V důsledku toho mělo nahlášení nesprávného zisku z prodeje na vývoz důležitý účinek na rozdělení nákladů za každého vyvážejícího výrobce.
Důležitější je, že to, že průměrné ziskové rozpětí muselo být použito jako dostupná skutečnost za všechny vyvážející výrobce, bylo hlavním důvodem k přijetí závěru, že stanovení individuálních celních sazeb pro každého jednotlivého vyvážejícího výrobce by nebylo vhodné.
Je skutečně v samotné povaze ziskového rozpětí, že odpovídající zisková rozpětí se budou do určité míry měnit.
V tomto případě byla odchylka velmi důležitá, protože rozsah možných ziskových rozpětí se měnil od 2 % do 5 %.
Jinými slovy, zatímco instituce jsou poměrně spokojené, že použité průměrné ziskové rozpětí je přiměřené, není toto průměrné ziskové rozpětí – vzhledem k důležitým účinkům pro další prvky vypočtené běžné hodnoty a tím pro výpočet dumpingu obecně – jednoznačně základem pro stanovení individuální celní sazby.
Důvodem je, že by to vedlo k neodůvodněně vysokým dumpingovým rozpětím pro jedny vyvážející výrobce a neodůvodněně nízkým dumpingovým rozpětím pro druhé vyvážející výrobce při srovnání se situací, kdy byly použity reálné individuální číselné údaje o zisku, tj. údaje zjištěné v případě plné spolupráce.
Proto skutečnost, že musel být použit číselný údaj o průměrném ziskovém rozpětí za prodej dotyčného výrobku na vývoz, skutečně spojila stanovení dumpingového rozpětí za každého jednotlivého výrobce.
(52) Vyvážející výrobci tvrdili, že skutečnost, že obdrželi sdělení s individuálními výpočty a individuálními částkami dumpingu ukazuje, že instituce by byly pro ně mohly stanovit rovněž individuální celní sazby.
To, že individuální celní sazba není z výše naznačených důvodů vhodná, by však nemělo být zaměňováno s informacemi poskytnutými každému jednotlivému vyvážejícímu výrobci v rámci sdělení.
Aby byla zajištěna průhlednost a každému jednotlivému výrobci umožněn přezkum výpočtů Komise, všichni obdrželi plný výpočet, v němž se odráží výše uvedené ziskové rozpětí 3,5 %.
Toto však nezpochybňuje důvody pro celostátní dumpingové rozpětí/celní sazbu naznačenou v předcházejícím odstavci.
Běžná hodnota
(53) Protože společnosti vybrané do vzorku neměly žádný tuzemský prodej obdobného výrobku představující nejméně 5 % vývozu dotyčného výrobku do Společenství jak požaduje čl. 2 odst. 2 základního nařízení, nemohl být tuzemský prodej obdobného výrobku použit jako platný základ pro stanovení běžné hodnoty.
(54) Pro absenci reprezentativního tuzemského prodeje ostatních výrobců, musela být běžná hodnota vypočtena v souladu s čl. 2 odst. 3 základního nařízení připočtením k výrobních nákladům vyvezených typů dotyčného výrobku přiměřené částky z prodejních, obecných a administrativních nákladů (dále jen "dodatečné náklady") a zisku, stanoveného podle čl. 2 odst. 6 základního nařízení.
(55) Jak je uvedeno v 41. bodě odůvodnění, bylo zjištěno, že nahlášené výrobní náklady, a v jejich důsledku nahlášená zisková rozpětí za vývozy dotyčného výrobku, byly nesprávné.
(56) Z nahlášených celkových nákladů výroby byly opraveny pouze výrobní náklady, protože bylo zjištěno, že dodatečné náklady jsou v souladu s auditovanou účetní uzávěrkou společnosti.
Zisk z vývozů dotyčného výrobku za každou ze společností původně vybraných do vzorku, byl opraven na 3,5 % z obratu, tedy na průměr předložených ziskových rozpětí za tyto prodeje.
Částka o kterou se snížil zisk z vývozů dotyčného výrobku, byla rozdělena na základě obratu na prodeje na vývoz jiných výrobků a na tuzemské prodeje, aby se celkový zisk udržel v souladu s auditovanou účetní uzávěrkou společnosti.
(57) Vyvážející výrobci a dvě sdružení tvrdili, že bylo nerozumné pokládat takový zisk za přiměřený zisk z pákistánských vývozů do Společenství, a současně považovat zisk 6,5 % za přiměřené minimum pro výrobní odvětví Společenství.
(58) Jak je uvedeno v 105. bodu odůvodnění, šetření odhalilo, že vývozy z Pákistánu byly silné v segmentu trhu s nízkými cenami, zatímco prodej výrobního odvětví Společenství pokrýval hlavně segment značkových výrobků.
Proto bylo usouzeno, že na základě těchto faktorů nebyl tento rozdíl ve výnosnosti nikterak nepřiměřený.
(59) Muselo být provedeno několik oprav metod rozdělování nákladů, které společnosti vypracovaly výlučně za účelem tohoto šetření, včetně rozdělení dávek a poplatků a nákladů na balení, na základě zjištění při inspekcích na místě a analýze odpovědí.
(60) U plně ověřené společnosti byla rovněž nutná oprava nahlášeného zisku z tuzemského prodeje, aby byl uveden do souladu s GAAP platnými v Pákistánu.
(61) Protože od žádného z vyvážejících výrobců, kteří jsou předmětem šetření, ani žádných jiných známých vývozců či výrobců nebyly k dispozici žádné aktuální údaje pro stanovení dodatečných nákladů a zisku, týkající se výroby a prodeje obdobného výrobku, a protože nebyly dostupné ani žádné takové údaje za tutéž obecnou kategorii výrobků, nezbývalo, než použít pro stanovení výše dodatečných nákladů a zisku jakoukoliv jinou přiměřenou metodu podle čl. 2 odst. 6 písm. c) základního nařízení.
(62) Aby bylo možno stanovit výši dodatečných nákladů a zisku, byl použit průměr částek nákladů a zisku z tuzemského prodeje nezávislým zákazníkům, které nahlásilo všech šest společností původně vybraných do vzorku, po opravách popsaných v 56. a 60. bodě odůvodnění.
Tyto údaje byly posouzeny jako vhodný základ, protože se vztahovaly na tuzemský prodej textilních výrobků (včetně příze, režné tkaniny, zpracovaných tkanin a oděvů) a byly jedinými dostupnými údaji o tuzemském prodeji v Pákistánu.
Nejsou k dispozici žádné informace umožňující závěr, že takto stanovený zisk je vyšší než zisk normálně docílený ostatními vývozci nebo výrobci z prodeje výrobků stejné obecné kategorie na tuzemském trhu v Pákistánu, jak to požaduje čl. 2 odst.
Vývozní cena
(63) Byla prošetřena přiměřenost vývozních cen udávaných vyvážejícími výrobci.
Všechny dostupné informace, včetně částečného ověření na místě v Pákistánu, prověření dovozců a statistických údajů Eurostatu, ukazují, že byly oznámeny správně.
(64) Všechny společnosti vyvážely do Společenství přímo nezávislým dovozcům. V souladu s čl.
2 odst. 8 základního nařízení byly proto jejich vývozní ceny stanoveny na základě cen, které tito nezávislí dovozci skutečně zaplatili nebo měli zaplatit.
(65) Jak dotyčné společnosti požadovaly, byly vývozy prošlých zásob a prodeje zboží dodávaného leteckou poštou z výpočtu dumpingu vyjmuty, protože tyto prodeje údajně nebyly realizovány v rámci normálního obchodního styku.
Tyto prodeje představovaly zanedbatelný podíl všech nahlášených vývozů.
Srovnání
(66) Aby bylo zajištěno korektní srovnání běžné hodnoty a vývozní ceny, byla v souladu s čl. 2 odst. 10 základního nařízení pro dovozní poplatky a nepřímé daně, slevy a rabaty, dopravní, manipulační, náklady na nakládku, vedlejší náklady, náklady spojené sbalením, úvěrem, provizí a směnou měn, které ovlivňují srovnatelnost cen, stanovena náležitá úprava.
(67) Všechny společnosti žádaly úpravu podle čl. 2 odst.
10 písm. b) základního nařízení odpočtem poplatků. Pákistánskou vládou refundované částky však daleko převyšovaly výši dovozních poplatků nebo nepřímých daní zaplacených za materiál obsažený v dotyčném výrobku.
Proto Komise souhlasila s úpravou s tím, že, byl-li výrobek určen ke spotřebě v zemi vývozu, nese nárokované částky ve skutečnosti obdobný výrobek a v něm fyzicky obsažené materiály a že byly nahrazeny za výrobky vyvezené do Společenství.
(68) Vyvážející výrobci tvrdili, že úprava odpočtem poplatků by měla být udělena v plné výši náhrad vyplacených pákistánskou vládou bez ohledu na to, zda poplatky zaplatil vyvážející výrobce nebo jejich místní dodavatelé materiálů.
Nebyl však dostupný žádný důkaz o tom, že materiály koupené od místního dodavatele obsahují všechny dovozní poplatky nebo nepřímé daně.
Proto byl tento argument odmítnut.
Dumpingové rozpětí
(69) Podle čl. 2 odst. 11 základního nařízení byla výše dumpingu stanovena na základě srovnání váženého průměru běžné hodnoty každého typu výrobku s váženým průměrem vývozní ceny stejného typu výrobku.
(70) Na tomto základě se jednotné průměrné dumpingové rozpětí, platné pro všechny pákistánské vyvážející výrobce, stanoví na 13,1 % z čisté ceny CIF na hranice Společenství před zaplacením cla.
D. VÝROBNÍ ODVĚTVÍ SPOLEČENSTVÍ
(71) Uvnitř Společenství vyrábějí dotyčný výrobek:
- výrobci, jejichž jménem byla podána stížnost; všichni výrobci, kteří byli vybráni do vzorku (dále jen "vybraní výrobci ve Společenství"), byli rovněž navrhovateli,
- ostatní výrobci ve Společenství, kteří nepodali stížnost a nespolupracovali.
(72) Komise posuzovala, zda všechny výše uvedené společnosti mohou být považovány za výrobce ve Společenství ve smyslu čl. 4 odst.
1 základního nařízení. Objem výroby všech výše uvedených společností představuje výrobu Společenství.
(73) Výrobní odvětví Společenství sestává z 29 výrobců ve Společenství, kteří s Komisí spolupracovali, mezi nimiž je také pět vybraných výrobců ve Společenství.
Tito výrobci představují dohromady 45 % výroby bavlněného ložního prádla.
Proto je možné je považovat za "výrobní odvětví Společenství" ve smyslu článků 4 odst. 1 a 5 odst.
E. ÚJMA
1. Předběžné poznámky
(74) Vzhledem ke skutečnosti, že ohledně odvětví Společenství bylo použito vzorku, bylo rozpětí újmy stanoveno na jedné straně na základě informací sebraných na úrovni celého výrobního odvětví Společenství o trendech týkajících se výroby, produktivity, tržeb, podílu na trhu, zaměstnanosti a růstu a na druhé straně na základě informací sebraných na úrovni vybraných výrobců Společenství a analyzovaných co do trendů týkajících se cen a výnosnosti, peněžního toku, schopnosti opatřit si kapitál a investice, zásob, kapacity a jejího využívání, návratnosti investic a mezd.
2. Spotřeba ve Společenství
(75) Spotřeba ve Společenství byla stanovena na základě objemů výroby výrobců ve Společenství podle výboru Eurocoton s odečtením vývozů založených na údajích Eurostatu a s připočtením dovozů z Pákistánu a jiných třetích zemí založených rovněž na Eurostatu.
Mezi rokem 1999 a obdobím šetření se zjevná spotřeba ve Společenství postupně zvýšila ze 173651 tun na 199881 tun, tj. o 15 %.
3. Dovozy z dotyčné země
a) Objem a podíl na trhu
(76) Dovozy bavlněného ložního prádla z Pákistánu do Společenství se zvýšily z objemu 36000 tun v roce 1999 na 49300 tun v období šetření, tj. o 37 % v uvažovaném období.
Po poklesu na 31800 tun v roce 2000 se vrátily zpět na 35000 tun v roce 2001.
V době mezi rokem 2001 a obdobím šetření prudce stouply o téměř 14000 tun, tj. o více než jednu třetinu.
(77) Odpovídající podíl na trhu poklesl z 20,7 % v roce 1999 na 17,2 % v roce 2000.
Následně stoupl na 18,9 % v roce 2000 a na 24,7 % během období šetření.
b) Ceny
(78) Průměrné ceny dovozů z Pákistánu se zvýšily z 5,95 EUR/kg v roce 1999 na 6,81 EUR/kg v roce 2000.
V následujících letech se pomalu snižovaly až na 6,34 EUR/kg v roce 2001 a na 5,93 EUR během období šetření.
c) Cenové podbízení
(79) Pro účely analýzy cenového podbízení byl vážený průměr prodejních cen za výrobek výrobního odvětví Společenství nezávislým zákazníkům na trhu Společenství, srovnán s odpovídajícím váženým průměrem vývozních cen dotyčných dovozů.
Srovnání bylo provedeno po odečtení rabatů a slev.
Ceny výrobního odvětví Společenství byly opraveny na bázi "ze závodu".
Ceny dotyčných dovozů byly na bázi CIF s patřičnou úpravou pro cla a náklady po dovozu.
(80) Toto srovnání ukázalo, že během období šetření byly dotyčné výrobky pocházející z Pákistánu prodávány ve Společenství za ceny, které vyjádřeny procentem výrobního odvětví Společenství, podbízely ceny o více než 50 %.
4. Situace výrobního odvětví Společenství
(81) V souladu s čl. 3 odst. 5 základního nařízení přezkoumala Komise všechny důležité hospodářské faktory a ukazatele ovlivňující stav trhu Společenství.
(82) Bylo zkoumáno, zda výrobní odvětví Společenství se stále ještě zotavuje z účinků minulého subvencování dumpingu, nebyly však nalezeny žádné důkazy, že se tak děje.
(83) Byl uplatňován názor, že výrobní odvětví Společenství neutrpělo žádnou újmu, protože bylo chráněno existencí kvót.
Je skutečně pravda, že během období šetření platily kvóty.
Podle mezinárodních právních předpisů je právní základnou kvót Dohoda WTO o textilu a oděvních výrobcích.
Kvóty pozbudou účinnosti dnem 31. prosince 2004.
Množství, která mohou být v rámci těchto kvót dovezena, představují podstatný podíl na trhu Společenství.
Na základě číselných údajů o spotřebě během období šetření roční kvóta pro rok 2000 v případě Pákistánu skutečně odpovídá podílu na trhu ve výši kolem 25 %.
Je třeba také poznamenat, že určení výše těchto textilních kvót je výsledkem přímých jednání, která probíhala mimo analytický rámec stanovený v základním nařízení.
Ačkoliv nelze vyloučit, že kvóty by mohly situaci výrobního odvětví Společenství ovlivnit, samotná existence kvót nemůže zabránit tomu, aby výrobní odvětví Společenství neutrpělo újmu.
Analýza číselných údajů v tomto případě ukazuje, že výrobní odvětví Společenství utrpělo v období šetření podstatnou újmu i přes existenci těchto kvót.
Argument byl proto odmítnut.
a) Údaje vztahující se na odvětví Společenství jako celek
– Výroba, zaměstnanost a produktivita
(84) Objem výroby výrobního odvětví Společenství v době mezi rokem 1999 a obdobím šetření mírně vzrostl z 37700 tun na 39500 tun, tj. o 5 %.
(85) Zaměstnanost zůstala v zásadě stabilní, kolem 5500 zaměstnanců.
Produktivita se proto během období šetření zvýšila ze 6,8 tun/zaměstnance v roce 1999 na 7,2 tuny/zaměstnance, tj. o 6 % během zvažovaného období.
– Objem prodeje a podíl na trhu
(86) Během zvažovaného období vzrostl objem prodeje výrobního odvětví Společenství o 4 %, ze 36200 tun v roce 1999 na 37800 tun během období šetření.
V roce 2001 stoupl na 38300 tun, ale v období šetření opět poklesl.
Obrat, který v důsledku těchto prodejů vzrostl ze 410 milionů EUR v roce 1999 na 441 milionů EUR v roce 2001, ale následně během období šetření poklesl o 5 procentních bodů na 420 milionů EUR.
(87) Přes skutečnost, že spotřeba na trhu Společenství v tomtéž období vzrostla o 15 %, podíl výrobního odvětví Společenství na trhu klesl během období šetření z 20,8 % na 18,9 %.
Podíl na trhu se v době mezi lety 1999 a 2001 pohyboval kolem 20 % a v období mezi rokem 2001 a obdobím šetření poklesl o 1,5 procentního bodu.
– Růst
(88) Zatímco spotřeba ve Společenství mezi rokem 1999 a obdobím šetření vzrostla o 15 %, objem prodeje výrobního odvětví Společenství se zvýšil pouze o 4 %.
Na druhé straně objem všech dovozů v tomtéž období vzrostl o 35 % nejvýznamnějším zvýšením ze 120000 tun v roce 2001 na 139000 tun během období šetření.
Zatímco podíl všech dovozů na trhu vzrostl o více než 10 procentních bodů, podíl výrobního odvětví Společenství na trhu poklesl z 20,8 % na 18,9 %.
To znamená, že výrobní odvětví Společenství se nemohlo na růstu podílu na trhu mezi rokem 1999 a obdobím šetření odpovídajícím způsobem podílet.
b) Údaje vztahující se na vybrané výrobce ve Společenství
– Zásoby, kapacita a využití kapacity
(89) Pokud jde o zásoby, ty značně kolísaly, protože většina zboží je vyráběna na zakázku, což snižuje možnost výroby čistě do zásoby.
Přestože byl u vybraných výrobců ve Společenství pozorován vzrůst zásob, bylo usouzeno, že v tomto případě zásoby nejsou, pro zvlášť velké kolísání stavu zásob výrobního odvětví, náležitým ukazatelem újmy.
(90) Téměř u všech vybraných výrobců ve Společenství bylo obtížné stanovit výrobní kapacitu, protože výrobní proces obdobného výrobku je individualizovaný a vyžaduje různé kombinace použití strojů.
Proto nebylo možné přijmou žádný obecný závěr týkající se celkové výrobní kapacity na základě kapacity jednotlivých strojů.
Kromě toho byla část výrobního procesu u některých vybraných výrobců Společenství objednána na základě subdodávek.
(91) U výrobků procházejících operacemi potisku však bylo oddělení potisku posouzeno jako faktor určující kapacitu výroby potiskovaného ložního prádla u všech vybraných výrobců ve Společenství.
Bylo zjištěno, že využívání kapacity v oddělení potisku se postupně zhoršovalo z 90 % na 82 %.
– Ceny
(92) Průměrné ceny za kg u vybraných výrobců ve Společenství se během zvažovaného období postupně zvyšovaly ze 13,3 EUR na 14,2 EUR.
To je třeba vidět v souvislosti s tím, že tato průměrná cena zahrnuje položky dotyčného výrobku jak vysoké, tak i nízké hodnoty a že výrobní odvětví Společenství bylo nuceno prodávat více zboží vyšší hodnoty určeného na náročnější sektor trhu, protože jeho místo na masovém trhu, kde prodávalo ve velkém objemu, zaujaly dovozy ze zemí s nízkými cenami.
Na druhé straně se průměrné prodejní ceny výrobního odvětví Společenství za kg vcelku nepatrně zvýšily z 11,3 EUR v roce 1999 na 11,5 EUR v roce 2001, ale následně klesly během období šetření na 11,1 EUR.
– Investice a schopnost obstarat si kapitál
(93) V době mezi lety 1999 a 2001 byly investice značně sníženy ze 7 milionů EUR na 2,5 milionů EUR.
Mezi rokem 2001 a obdobím šetření zůstaly investice spíše stálé a během období šetření zaznamenaly hodnotu 41 % z částky investované v roce 1999.
(94) Ze strany výrobního odvětví Společenství nedošel žádný požadavek, a ani náznak, že by výrobní odvětví Společenství mělo s opatřováním kapitálu pro své investice nějaké problémy.
(95) Bylo namítáno, že pokles investic nedokazuje újmu, protože výrobní odvětví Společenství žádné problémy s obstaráváním kapitálu nehlásilo.
Tento argument musel být odmítnut, protože příčinou tohoto snížení investic nebyly potíže s obstaráním kapitálu, ale ztráta podílu výrobního odvětví Společenství na trhu a intenzivní tlak cen na trhu Společenství.
– Výnosnost, návratnost investic a peněžní tok
(96) Během zvažovaného období výnosnost vybraných výrobců ve Společenství značně poklesla ze 7,7 % v roce 1999 na 4,4 % v období šetření, tj. o 42 %.
Návratnost investic sledovala tentýž trend a klesla z 10,5 % v roce 1999 na 5,9 % v období šetření. tedy o 44 %.
(97) Pákistánští vyvážející výrobci namítali, že pokles výnosnosti u pěti vybraných výrobců odpovídá vzrůstu mezd.
Jak je uvedeno dále, poklesl reálný průměrný náklad na pracovní sílu u vybraných společností asi o 3,6 %.
Navíc jsou mzdy pouze jednou z několika položek výrobního procesu, a proto vzrůst mezd neznamená automaticky pokles výnosnosti společnosti.
Proto byl tento argument odmítnut.
(98) Peněžní tok vytvořený obdobným výrobkem se značně zmenšil z 16,8 milionů EUR v roce 1999 na 11,3 milionu EUR během období šetření.
K největšímu snížení došlo v roce 2000, kdy peněžní tok poklesl o 27 %.
V době mezi rokem 2000 a obdobím šetření klesl o dalších 5 %.
Protože byl peněžní tok ovlivněn změnami stavu zásob, je ukazatelem s omezeným významem.
Nicméně je třeba poznamenat, že negativní vývoj peněžního toku během zvažovaného období je v souladu s jinými hospodářskými ukazateli potvrzujícími negativní vývoj výrobního odvětví Společenství a neměl by být kvalifikován jako bezvýznamný.
– Mzdy
(99) Náklady na pracovní sílu se během zvažovaného období zvýšily o 3,3 %, ze 35,2 milionů EUR v roce 1999 na 36,3 milionů EUR během období šetření.
Protože počet zaměstnanců zůstal v zásadě beze změny, zvýšily se také průměrné náklady na pracovní sílu z 29100 EUR (zaokrouhlená čísla) na 30300 EUR, tj. o 4,2 %.
Tato zvýšení jsou nominální zvýšení a jsou značně nižší než vzrůst spotřebních cen, který během období šetření přesáhl 7,8 %, což znamená, že reálné mzdy poklesly o 3,6 %.
– Rozsah dumpingu
(100) Vzhledem k objemu a ceně dumpingových dovozů, nelze dopad skutečného dumpingového rozpětí, které je rovněž značné, považovat za zanedbatelný.
5. Závěr k újmě
(101) Přezkum výše uvedených faktorů ukazuje, že mezi rokem 1999 a obdobím šetření se situace výrobního odvětví Společenství zhoršila.
Výnosnost během zvažovaného období značně klesla a podíl výrobního odvětví Společenství na trhu se zmenšil o 9,1 %.
Investice vybraných výrobců ve Společenství byly značně omezeny, výnosnost, návratnost investic, jakož i peněžní tok se výrazně snížily.
Zaměstnanost zůstala v zásadě stálá.
Některé ukazatele vykázaly pozitivní trend: během zvažovaného období se objem obratu a prodejů lehce zvýšil.
Produktivita a mzdy ze nepatrně zvedly.
Pokud jde o průměrné prodejní ceny vybraných výrobců, ty během zvažovaného období vykázaly stoupající trend, což však je částečně výsledkem posunu k prodeji zboží vyšší hodnoty na náročnějším sektoru trhu.
Je však třeba poznamenat, že během téhož období vzrostla spotřeba ve Společenství o 15 %, zatímco podíl výrobního odvětví Společenství na trhu poklesl o 9,1 %.
Kromě toho se průměrné prodejní ceny výrobního odvětví Společenství ve zvažovaném období snížily.
(102) Ve světle výše uvedených skutečností se přijímá závěr, že výrobní odvětví společenství utrpělo podstatnou újmu ve smyslu čl. 3 odst. 6 základního nařízení.
F. PŘÍČINNÁ SOUVISLOST
1. Úvod
3 odst. 6 a článku 7 základního nařízení bylo zkoumáno, zda dumpingové dovozy pocházející z Pákistánu způsobily výrobnímu odvětví Společenství újmu v takové míře, že ji lze klasifikovat jako podstatnou.
Známé faktory, kromě dumpingových dovozů, které mohly v téže době výrobní odvětví Společenství poškodit, byly rovněž zkoumány v zájmu jistoty, že případná újma nebude připsána na vrub dumpingových dovozů.
2. Účinek dumpingových dovozů
(104) Dovozy bavlněného ložního prádla z Pákistánu do Společenství se co do objemu zvýšily ze 36000 tun v roce 1999 na 49300 tun v období šetření, tj. o 37 %.
Po mírném poklesu mezi lety 1999 a 2000 se dovozy v roce 2001 znovu zvedly a mezi rokem 2001 a obdobím šetření stouply o 13900 tun.
Podíl na trhu se zpočátku zmenšil z 20,7 % v roce 1999 na 17,2 % v roce 2000.
Následně se pak během období šetření značně zvětšil na 24,7 %.
(105) Při analýze účinku dumpingových dovozů bylo zjištěno, že cena je hlavním prvkem hospodářské soutěže.
Ve skutečnosti jsou to kupující, kdo určuje jakost a vzor výrobku, který mají v úmyslu objednat.
Z analýzy procesu prodej-nákup v tomto případě vyplývá, že dovozci a obchodníci před zadáním objednávky vyvážejícímu výrobci v Pákistánu přesně určí všechny vlastnosti, které má výrobek mít (vzor, barvu, jakost, velikosti atd.), a srovnávají je s různými nabídkami výrobců hlavně na základě ceny, protože ostatní rozdílnosti jsou předem stanoveny v poptávce, nebo jsou v případě srovnatelného zboží provedeny následně samotným dovozcem (např. opatření výrobní značkou).
Pokud jde o ceny, bylo zjištěno, že ceny dumpingových dovozů byly značně pod úrovní cen výrobního odvětví Společenství, jakož i pod úrovní cen vývozců jiných třetích zemích.
Kromě toho bylo také zjištěno, že výrobní odvětví Společenství se muselo z velké části stáhnout z levného segmentu trhu, kde dovozy z Pákistánu zaujímaly velký podíl, což také zdůraznilo příčinnou souvislost mezi dumpingovými dovozy a újmou, kterou výrobní odvětví Společenství utrpělo.
(106) Průměrné ceny dovozů z Pákistánu vyvíjely tlak na výrobní odvětví Společenství a přinutily je, aby na jedné straně snížilo ceny a na druhé straně aby se zaměřilo na zvýšení prodeje vyšší jakosti na náročnějším sektoru trhu.
(107) Vzhledem ke svému dopadu na trh Společenství, jak co do objemu, tak i cen, vyvíjely dovozy z Pákistánu značný tlak na objem a ceny výrobního odvětví Společenství.
Nedostačující objem prodeje výrobního odvětví Společenství na levnějších segmentech trhu nemohl být vykompenzován prodejem výnosnějších výrobků na náročnějším sektoru, což vedlo ke značnému zmenšení podílu na trhu, k omezení investic a snížení výnosnosti a návratnosti investic výrobního odvětví Společenství.
Bylo rovněž zjištěno, že mezi těmito dovozy a újmou, kterou výrobní odvětví Společenství utrpělo, byla časová shoda.
3. Účinek jiných faktorů
a) Subvencované dovozy pocházející z Indie
(108) Při současně probíhajícím antisubvenčním řízení bylo zjištěno, že subvencované dovozy pocházející z Indie způsobily výrobnímu odvětví Společenství podstatnou újmu.
Ačkoliv se usoudilo, že subvencované dovozy pocházející z Indie přispěly k újmě, kterou výrobní odvětví Společenství utrpělo, je třeba poznamenat, že vzhledem k podstatným a zvyšujícím se objemům a nízkým cenám dovozů pocházejících z Pákistánu nelze popřít, že dumpingové dovozy z Pákistánu samy o sobě rovněž způsobily podstatnou újmu.
b) Dovozy pocházející ze třetích zemí jiných než Indie a Pákistán
(109) Dovozy pocházející ze třetích zemí jiných než Indie a Pákistán vzrostly z 51400 tun v roce 1999 na 75300 tun během období šetření.
Jejich podíl na trhu se zvýšil z 29,6 % v roce 1999 na 37,7 %.
Největší část dovozů této skupiny zemí pocházela z Turecka.
Vzhledem k vzájemným vazbám mezi tureckými společnostmi a společnostmi ve Společenství existuje určitá tržní integrace v podobě mezipodnikového obchodu mezi tureckými vyvážejícími výrobci a subjekty trhu ve Společenství, která naznačuje, že rozhodnutí dovážet z této země není spojeno pouze s cenami.
Toto potvrzují průměrné ceny dovozů ložního prádla pocházejícího z Turecka, které byly během období šetření téměř o 45 % vyšší než ceny indické a o 34 % vyšší než ceny pákistánské.
Je proto nepravděpodobné, že příčinou újmy, kterou výrobní odvětví Společenství utrpělo, byly dovozy pocházející z Turecka a nikoliv dumpingové dovozy z Pákistánu.
(110) Podíly zbývajících zemí (např. Rumunska, Bangladéše a Egypta) na trhu jsou jednotlivě značně nižší a nepřesahují 3,9 % a je tedy nepravděpodobné, že by jakákoliv podstatná újma mohla být připsána na vrub dovozů z těchto zemí.
(111) Průměrná cena dovozů pocházejících z jiných zemí než z Indie nebo Pákistánu se zvýšila ze 7,18 EUR/kg v roce 1999 na 7,47 EUR/kg v roce 2001 a během období šetření mírně poklesla na 7,40 EUR/kg.
Nicméně byly tyto ceny během období šetření přibližně o 25 % vyšší než ceny dovozů z Pákistánu.
V důsledku toho, dovozy z jiných třetích zemí netlačily na výrobní odvětví Společenství v takové míře jako dovozy z Pákistánu.
Také podíl žádné jednotlivé země v této skupině nebyl větší než 4 %.
Proto byl přijat závěr, že dovozy z jiných třetích zemí nevyvrátily příčinnou souvislost mezi dumpingovými dovozy z Pákistánu a újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství.
c) Snížení poptávky
(112) Bylo namítáno, že poptávka po ložním prádle vyráběném průmyslovým odvětvím Společenství se co do objemu snížila, protože průmyslová odvětví Společenství se zaměřilo na náročnější trh, kde se dosahuje menšího objemu.
Jak je však výše zdůrazněno, celková spotřeba ložního prádla ve Společenství se během zvažovaného období nesnížila, ale spíše zvýšila.
Většina výrobců ve Společenství vede různé druhy výrobků pro různé segmenty trhu.
Značkové výrobky pro náročnější trh sice přinesou vyšší zisk, ale prodávají se jen ve velmi malých množstvích.
Aby se v co největší míře využila výrobní kapacita a pokryly se stálé náklady výroby, potřebovalo by výrobní odvětví Společenství prodávat ve velkém množství také na levnějším sektoru trhu.
Nejsou žádné známky toho, že by poptávka na tomto segmentu trhu poklesla.
Místo na tomto segmentu stále větší měrou zaujímají levné dovozy na úkor výrobního odvětví Společenství.
Vzhledem k celkovému růstu spotřeby, která se neomezuje jen na určitý segment, nelze proto soudit, že poptávka ve Společenství vyvrací příčinnou souvislost mezi dumpingovými dovozy z Pákistánu a újmou, kterou výrobní odvětví Společenství utrpělo.
d) Dovozy výrobního odvětví Společenství
(113) Bylo namítáno, že výrobní odvětví Společenství dováželo bavlněné ložní prádlo z Pákistánu a přispělo tak k újmě, kterou utrpělo.
Ve skutečnosti však během období šetření dovezl ložní prádlo z Pákistánu pouze jeden z vybraných výrobců a prodej tohoto dovezeného zboží způsobil jen malou část celkové újmy tohoto výrobce (kolem 2 %).
Proto nelze soudit, že dovozy dotyčného výrobku realizované průmyslovým odvětvím Společenství vyvracejí příčinnou souvislost mezi dumpingovými dovozy z Pákistánu a újmou, kterou výrobní odvětví Společenství utrpělo jako celek.
e) Vývozy výrobního odvětví Společenství
(114) Vývozy vybraných výrobců ve Společenství představovaly jen kolem 0,5 % jejich celkového odbytu.
Vzhledem k zanedbatelnému podílu vývozů na celkové činnosti, nemohl tento faktor k utrpěné újmě nikterak přispět.
f) Produktivita výrobního odvětví Společenství
(115) Vývoj produktivity byl v tomto dokumentu zjištěn a uveden v části o újmě.
Protože produktivita se zvýšila ze 6,8 tun/zaměstnance v roce 1999 na 7,2 tun/zaměstnance v období šetření, tj. přibližně o 6 %, nemohl tento faktor k utrpěné újmě nikterak přispět.
4. Závěr
(116) Podstatný vzrůst objemu a podílu na trhu dovozů pocházejících z Pákistánu, zvláště mezi rokem 2001 a obdobím šetření, jakož i značné snížení jejich cen a úroveň podbízení zjištěného během období šetření, se časově shodovaly s újmou výrobního odvětví Společenství.
(117) Při současně probíhajícím antisubvenčním řízení bylo zjištěno, že subvencované dovozy pocházející z Indie přispěly k újmě výrobního odvětví Společenství.
Účinek těchto dovozů však nebyl takový, aby vyvrátil přijatý závěr o příčinné souvislosti mezi touto újmou a dumpingovými dovozy z Pákistánu.
Byly analyzovány rovněž ostatní možné příčiny újmy, tj. dovozy z jiných zemí než z Indie a Pákistánu, stav poptávky, dovozy uskutečněné průmyslovým odvětvím Společenství, jakož i vývoz a produktivita, ale nebylo zjištěno, že by vyvracely příčinnou souvislost mezi dumpingovými dovozy z Pákistánu a újmou výrobního odvětví Společenství.
(118) Na základě výše uvedené analýzy, která správně odlišila a oddělila účinky všech známých faktorů na situaci výrobního odvětví Společenství od škodlivých účinků dumpingových dovozů, byl přijat závěr, že dovozy z Pákistánu způsobily výrobnímu odvětví Společenství podstatnou újmu ve smyslu čl. 3 odst. 6 základního nařízení.
G. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
1. Obecné poznámky
(119) V souladu s článkem 21 základního bylo zkoumáno, zda přes závěr o škodlivém dumpingu, neexistují nějaké pádné důvody, které by mohly vést k závěru, že v tomto konkrétním případě není přijetí opatření v zájmu Společenství.
Byl zvážen dopad možných opatření na strany, které jsou předmětem tohoto řízení, a také důsledky jejich nepřijetí.
2. Výrobní odvětví Společenství
(120) Výrobní odvětví Společenství utrpělo podstatnou újmu.
Prokázalo, že je životaschopné a že je schopné soutěžit za korektních tržních podmínek.
Stav výrobního odvětví Společenství způsobený újmou lze odvodit z jeho potíží úspěšně soutěžit s levným dumpingovými dovozy.
Tlak dumpingových dovozů rovněž donutil několik výrobců ve Společenství výrobu bavlněného ložního prádla ukončit.
(121) Předpokládá se, že zavedení opatření znovu zavede na trhu korektní hospodářskou soutěž.
Výrobní odvětví Společenství by pak mělo být schopno zvýšit objem a ceny svého odbytu a vytvořit tak nezbytnou úroveň zisku, opravňujícího k dalším investicím do jeho výrobního zařízení.
(122) V případě nezavedení opatření se bude situace výrobního odvětví Společenství dále zhoršovat.
Výrobní odvětví Společenství nebude schopno investovat do nové výrobní kapacity a nebude moci účinně konkurovat dovozům ze třetích zemí.
Některé společnosti by musely výrobu ukončit a své zaměstnance propustit.
(123) Byl proto přijat závěr, že uložení opatření je v zájmu Společenství.
3. Dovozci a uživatelé
(124) Byly rozeslány dotazníky 17 dovozcům a dvěma sdružením dovozců.
Došly však pouze dva vyplněné dotazníky od nezávislých dovozců ve Společenství.
(125) Odbyt obou těchto dovozců představoval méně než 5 % celkového obratu.
Celková výnosnost odbytu těchto dovozců se pohybovala mezi 2 % a 10 %.
S přihlédnutím k tomu, že pouze malý podílu obratu těchto dvou dovozců na trhu je výsledkem prodeje dotyčného výrobku dovezeného z Pákistánu a že mnoha zemí se netýkají ani antidumpingová, ani vyrovnávací cla, může být dopad zavedených antidumpingových cel na tyto dovozce považován za mírný.
(126) Dotazníky byly zaslány také šesti uživatelům a jednomu sdružení uživatelů.
Od uživatelů nedošly žádné informace, ale došly některé argumenty od společnosti Ikea a od sdružení Foreign Trade Asssociation.
(127) Bylo namítáno, že výrobní odvětví Společenství není schopno uspokojit celou poprávku po ložním prádle ve Společenství.
Zde je třeba připomenout, že opatření nejsou určena k tomu, aby zabránila dovozům do Společenství, ale aby dovozy nebyly realizovány za dumpingové ceny.
Dovozy různého původu budou nadále uspokojovat značnou část poptávky ve Společenství.
Protože mnoha zemí se netýkají ani antidumpingová, ani vyrovnávací cla, žádný nedostatek dodávek se neočekává.
(128) Další námitkou bylo, že levné dovozy ložního prádla jsou nezbytné pro konečného spotřebitele jakož i "velkospotřebitele" jako jsou hotely, nemocnice atp., protože výrobci ve Společenství je nevyrábějí.
Šetření však ukázalo, že pět vybraných výrobců ve Společenství toto zboží stále ještě vyrábí.
Nejsou žádné technické důvody, proč by výroba tohoto zboží nemohla být zvýšena.
Skutečnost, že mnoha zemí se netýkají ani antidumpingová, ani vyrovnávací cla znamená, že stále ještě budou k dispozici alternativní zdroje dodávek.
4. Závěr k zájmu Společenství
(129) Na základě výše uvedených skutečností byl přijat závěr, že neexistují žádné pádné důvody, proč by v tomto konkrétním případě nebylo zavedení antidumpingových cel v zájmu Společenství.
H. ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
1. Konečná opatření
(130) Aby se zabránilo další újmě způsobené dumpingovými dovozy, bylo přijetí antidumpingových opatření uznáno za potřebné.
(131) Za účelem stanovení výše těchto cel byla vzata v úvahu zjištěná dumpingová rozpětí a výše cla nezbytná k odstranění újmy výrobního odvětví Společenství.
(132) Při zohlednění úrovně výnosnosti docílené průmyslovým odvětvím Společenstvím v období od roku 1999 do roku 2000 bylo zjištěno, že ziskové rozpětí 6,5 % obratu lze považovat za přiměřené minimum, kterého by bylo výrobní odvětví Společenství mohlo bez škodlivého dumpingu dosáhnout.
Nezbytné zvýšení cen pak bylo určeno na základě srovnání váženého průměru dovozní ceny stanovené pro výpočty podbízení cen, s neškodící cenou výrobků prodávaných průmyslovým odvětví Společenství na trhu Společenství.
Neškodící cena byla stanovena úpravou prodejní ceny výrobního odvětví Společenství skutečným poměrem zisků a ztrát docíleným během období šetření a připočtením výše uvedeného ziskového rozpětí.
Všechny rozdíly vyplývající z tohoto srovnání pak byly vyjádřeny procentem z celkové dovozní hodnoty CIF.
(133) Pákistánští vyvážející výrobci namítali, že ziskové rozpětí 6,5 % z obratu je vyšší než přiměřený minimální zisk stanovený při jiném šetření týkajícím se stejného výrobku.
Tento argument musel být odmítnut, protože přiměřený minimální zisk, kterého by bylo výrobní odvětví Společenství mohlo bez škodlivého dumpingu dosáhnout, je vždy znovu stanoven na základě specifických okolností každého řízení, s přihlédnutím k tržním podmínkám a činnosti výrobního odvětví Společenství v dotyčném řízení.
V tomto případě bylo zjištěno, že ziskové rozpětí 6,5 % může být považováno za přiměřené minimum, vypočtené jako průměr úrovně výnosnosti dosažené průmyslovým odvětvím Společenství v letech 1999 a 2000.
(134) Protože minimální limit vyloučení újmy byl vyšší než stanovené dumpingové rozpětí, měla by být konečná opatření založena na tomto rozpětí.
2. Závazek
(135) Pákistánští vyvážející výrobci podali návrh na cenový závazek.
Toto řízení však zahrnovalo více než 170 vývozců a obor ložního prádla je charakterizován stovkami různých typů výrobků s některými znaky, které nelze při dovozu snadno rozlišit.
Tím je prakticky nemožné stanovit smysluplnou minimální cenu každého výrobku, kterou by Komise mohla řádně sledovat.
Pro velký počet vývozců by také bylo nemožné dodržování cenového závazku sledovat.
(136) Bylo také zjištěno, že navrhované kategorie dotyčného výrobku, kterých se závazek týkal, nebyly vhodné, protože jejich ceny se vzájemně značně liší.
Navrhované ceny kromě toho neeliminovaly škodlivý dumping.
(137) Za těchto okolností bylo usouzeno, že cenový závazek je nepoužitelný a nemůže být přijat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo z dovozu ložního prádla z bavlněných vláken, čistých nebo ve směsi s umělými vlákny nebo lnem (kdy len není hlavní složkou), běleného, barveného nebo potištěného, pocházejícího z Pákistánu, v současné době kódů KN ex63022100 (kódy TARIC 63022100*81 a 63022100*89), ex63022290 (kód TARIC 63022290*19), ex63023110 (kód TARIC 63023110*90), ex63023190 (kód TARIC 63023190*90) a ex63023290 (kód TARIC 63023290*19).
2. Sazba cla, která se vztahuje na čistou cenu franko hranice Společenství před proclením, se pro výrobky všech společností stanoví na 13,1 %.
3. Pokud není uvedeno jinak, použijí se platná ustanovení týkající se cel.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 401/2004
ze dne 23. února 2004,
kterým se při příležitosti přistoupení Kypru, České republiky, Estonska, Maďarska, Lotyšska, Litvy, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska zavádějí zvláštní dočasná opatření pro nábor úředníků Evropských společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 283 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise předložený po konzultaci s Výborem pro služební řád;
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Soudního dvora [2],
s ohledem na stanovisko Účetního dvora [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Při příležitosti nadcházejícího přistoupení Kypru, České republiky, Estonska, Maďarska, Lotyšska, Litvy, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska by měla být přijata zvláštní dočasná opatření, která se odchylují od služebního řádu úředníků Evropských společenství (dále jen "služební řád").
(2) Vzhledem k počtu přistupujících zemí a počtu potenciálně zapojených osob by měla tato byť dočasná opatření zůstat v platnosti delší dobu.
Přiměřeným přechodným obdobím se jeví doba do 31. prosince 2010.
(3) Vzhledem k výjimečnosti situace a očekávaným budoucím obecným potřebám by se měla konat výběrová řízení i pro přijímání úředníků, kteří mají jeden ze stávajících jedenácti úředních jazyků jako svůj hlavní jazyk.
Tím se zajistí zachování zásad uvedených v článku 27 služebního řádu včetně přijímání na co nejširším zeměpisném základě.
(4) Vzhledem k výjimečnému rozsahu blížícího se přistoupení by mělo být toto nařízení přijato před skutečným dnem přistoupení, aby mohly být provedeny všechny nezbytné přípravné práce za účelem umožnění plánovaných přijímání co nejdříve po přistoupení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Odchylně čl. 4 druhého a třetího pododstavce, čl. 7 odst. 1, čl. 27 třetího pododstavce a čl. 29 odst. 1 písm. a), b) a c) služebního řádu mohou být po skutečném dni přistoupení příslušných zemí až do 31. prosince 2010 s přihlédnutím rozpočtovým hlediskům volná místa obsazována až do stanoveného počtu státními příslušníky Kypru, České republiky, Estonska, Maďarska, Lotyšska, Litvy, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska.
2. Jmenování se provádějí
a) pro všechny platové třídy po skutečném dni přistoupení,
b) s výjimkou platových tříd A1 a A2 po výběrových řízeních na základě kvalifikačních předpokladů a zkoušek podle přílohy III služebního řádu.
Článek 2
Do 31. prosince 2010 se obecná výběrová řízení konají i pro přijímání úředníků, kteří mají jako svůj hlavní jazyk jeden ze stávajících jedenácti úředních jazyků. Tato výběrová řízení se konají současně pro všechny tyto jazyky.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 411/2004
ze dne 26. února 2004,
kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 3975/87 a mění nařízení (EHS) č. 3976/87 a (ES) č. 1/2003 v souvislosti s leteckou dopravou mezi Společenstvím a třetími zeměmi
(Text s významem pro EHP)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 83 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ani nařízení Rady (EHS) č. 3975/87 ze dne 14. prosince 1987, kterým se stanoví postup pro použití pravidel hospodářské soutěže pro podniky v odvětví letecké dopravy [3], ani samotné nařízení (ES) č. 1/2003 se nevztahují na leteckou dopravu mezi Společenstvím a třetími zeměmi.
(2) Komise proto nemá při porušení článků 81 a 82 Smlouvy, pokud jde o leteckou dopravu mezi Společenstvím a třetími zeměmi, vyšetřovací a vykonávací pravomoci, které odpovídají pravomocím, které má ve vztahu k letecké dopravě ve Společenství.
Komise zejména postrádá potřebné nástroje k objasňování případů protiprávního jednání a rovněž nemá pravomoc k uložení nápravných opatření, která jsou nezbytná pro ukončení protiprávního jednání, ani k uložení sankcí vztahujících se k prokázanému protiprávnímu jednání.
Navíc se zvláštní práva, pravomoci a povinnosti, které jsou nařízením (ES) č. 1/2003 přiznány nebo uloženy vnitrostátním soudům a orgánům pro hospodářskou soutěž v členských státech, nevztahují na leteckou dopravu mezi Společenstvím a třetími zeměmi; totéž platí pro mechanismus spolupráce mezi Komisí a orgány pro hospodářskou soutěž v členských státech, který je stanoven nařízením (ES) č.
(3) Praktiky odporující zásadám hospodářské soutěže v letecké dopravě mezi Společenstvím a třetími zeměmi mohou ovlivňovat obchod mezi členskými státy.
Protože mechanismy stanovené v nařízení (ES) č. 1/2003, jejichž účelem je provedení pravidel hospodářské soutěže podle článků 81 a 82 Smlouvy, jsou stejně vhodné pro uplatňování pravidel hospodářské soutěže v letecké dopravě mezi Společenstvím a třetími zeměmi, měla by být oblast působnosti uvedeného nařízení rozšířena i na tuto dopravu.
(4) Při použití článků 81 a 82 Smlouvy v řízení na základě nařízení (ES) č. 1/2003 a v souladu s judikaturou Soudního dvora by měly být řádně zohledněny dohody o leteckých dopravních službách mezi členskými státy nebo Evropským společenstvím na jedné straně a třetí zeměmi na straně druhé, zejména za účelem posouzení úrovně hospodářské soutěže na dotyčných trzích letecké dopravy.
Tímto nařízením však nejsou dotčena práva a povinnosti členských států podle Smlouvy, pokud jde o uzavírání a provádění těchto dohod.
(5) Článek 2 nařízení (EHS) č. 3975/87 má čistě deklaratorní povahu, a měl by proto být zrušen. S výjimkou čl. 6 odst. 3, který se má nadále vztahovat na rozhodnutí přijatá podle čl. 81 odst. 3 Smlouvy přede dnem použitelnosti nařízení (ES) č. 1/2003 do uplynutí doby platnosti těchto rozhodnutí, se nařízení (EHS) č. 3975/87 po zrušení většiny svých ustanovení nařízením (ES) č. 1/2003 stane bezpředmětným. Proto by mělo být zrušeno.
(6) Ze stejného důvodu by mělo být obdobně změněno nařízení Rady (EHS) č. 3976/87 ze dne 14. prosince 1987 o použití čl. 81 odst. 3 Smlouvy na určité kategorie dohod a jednání ve vzájemné shodě v odvětví letecké dopravy [4]. Uvedené nařízení, které zmocňuje Komisi prohlásit prostřednictvím nařízení, že ustanovení čl. 81 odst. 1 nejsou použitelná pro určité kategorie dohod mezi podniky, rozhodnutí sdružení podniků a jednání ve vzájemné shodě, upravuje v současnosti výlučně dopravu mezi letišti Společenství.
(7) Komise by měla být zmocněna udělovat v odvětví letecké dopravy blokové výjimky, které by se vztahovaly jak na dopravu mezi Společenstvím a třetími zeměmi, tak i na dopravu ve Společenství.
Proto by oblast působnosti nařízení (EHS) č. 3976/87 měla být rozšířena zrušením jeho omezení na leteckou dopravu mezi letišti Společenství.
(8) Je proto třeba zrušit nařízení (EHS) č. 3975/87 a změnit nařízení (EHS) č. 3976/87 a (ES) č. 1/2003,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 3975/87 se zrušuje s výjimkou čl. 6 odst. 3, který se nadále použije pro rozhodnutí přijatá podle čl. 81 odst. 3 Smlouvy přede dnem použitelnosti nařízení (ES) č. 1/2003 do uplynutí doby platnosti těchto rozhodnutí.
Článek 2
V článku 1 nařízení (EHS) č. 3976/87 se zrušují slova "mezi letišti Společenství".
Článek 3
V článku 32 nařízení (ES) č. 1/2003 se zrušuje písmeno c).
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 414/2004
ze dne 5. března 2004,
kterým se přijímají zvláštní opatření vzhledem k úpravě režimu správy celních kvót pro dovozy banánů v důsledku přistoupení nových členských států dnem 1. května 2004
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 404/93 ze dne 13. února 1993 o společné organizaci trhu s banány [1], a zejména na článek 20 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 896/2001 [2], kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č.
404/93 o dovozu banánů do Společenství. Hlavy I a II uvedeného nařízení definují kategorie tradičních a netradičních hospodářských subjektů, které mohou zásobovat Společenství v rámci každoročně otevíraných celních kvót.
(2) Se zřetelem k přistoupení deseti nových členských států dnem 1. května 2004 do Společenství je nezbytné určit hospodářské subjekty se sídlem ve Společenství ve složení ke dni 30. dubna 2004, registrované či dosud neregistrované, které zásobovaly trhy zemí přistupujících dnem 1. května 2004 a které splňují podmínky stanovené v článcích 3 a 4 nařízení (ES) č. 896/2001 v případě tradičních hospodářských subjektů a v článcích 6 až 12 uvedeného nařízení v případě netradičních hospodářských subjektů.
(3) Za účelem vypracování seznamu hospodářských subjektů způsobilých k účasti na režimu celních kvót pro dovozy banánů v souladu s kritérii stanovenými právními předpisy Společenství by měla být přijata referenční období, která jsou pro rozvoj obchodu reprezentativní.
Za tímto účelem by pro tradiční hospodářské subjekty mělo být použito tříleté období od roku 2000 do roku 2002, za které jsou k dispozici dovozní statistiky.
Pro účely článku 6 nařízení (ES) č. 896/2001 mohou být pro netradiční hospodářské subjekty použita léta 2002 a 2003, která bezprostředně předcházejí roku registrace.
(4) V případě tradičních dovozců by mělo být jasně uvedeno, že pro stanovení zvláštního dodatečného referenčního množství mohou být vzaty v úvahu pouze primární dovozy ve smyslu čl. 3 odst. 1 nařízení (ES) č. 896/2001, které byly skutečně využity pro zásobování přistupujících zemí a které vedly k propuštění určitých množství banánů do volného oběhu v přistupující zemi. Od takových hospodářských subjektů by proto mělo být požadováno předložení celních dokladů o propuštění do volného oběhu v přistupujících zemích.
(5) Aby se v případě netradičních hospodářských subjektů zabránilo nadměrnému počtu žádostí o přidělení bez ohledu na jejich skutečnou kapacitu, mělo by být stanoveno maximální množství na každou žádost o přidělení, vyjádřené procentem množství, která byla skutečně propuštěna do volného oběhu během let předcházejících registraci a která musí hospodářský subjekt doložit příslušnými podpůrnými doklady.
(6) Aby se usnadnilo přezkoumání žádostí hospodářských subjektů a harmonizovalo jejich zpracování, měly by být vyjmenovány hlavní podpůrné doklady, které mohou být předloženy k prokázání, že byly splněny požadavky pro připuštění každé z obou kategorií hospodářských subjektů.
(7) Měla by být rovněž přijata nezbytná ustanovení k zajištění odpovídající komunikace mezi členskými státy a Komisí a k organizování dodatečných ověřování a kontrol potřebných k odhalování a prevenci falešných prohlášení a podvodů a k zajištění hladkého fungování režimu správy celních kvót pro dovozy banánů.
(8) Nařízení se použije aniž jsou dotčena jakákoli pravidla, která může Komise následně přijmout za účelem provádění opatření zavedených nařízením (EHS) č. 404/93 a (ES) č. 896/2001 v rozšířeném Společenství.
(9) Řídící výbor pro banány nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto nařízení se
a) "Společenstvím 15" rozumí Společenství ve složení ke dni 30. dubna 2004;
b) "novými členskými státy" rozumí Česká republika, Estonsko, Kypr, Lotyšsko, Litva, Maďarsko, Malta, Polsko, Slovinsko a Slovensko;
c) "rozšířeným Společenstvím" rozumí Společenství ve složení od 1. května 2004;
d) "primárním dovozem" rozumí hospodářská operace definovaná v prvním pododstavci čl. 3 odst. 1 nařízení (ES) č. 896/2001;
e) "minimálním množstvím" rozumí minimální množství definované ve třetím pododstavci čl. 3 odst. 1 nařízení (ES) č. 896/2001;
f) "příslušnými orgány" rozumějí příslušné orgány uvedené na seznamu v příloze nařízení (ES) č. 896/2001.
Článek 2
Toto nařízení určuje hospodářské subjekty usazené ve Společenství ve složení ke dni 30. dubna 2004, kterým může být umožněna účast na systému celních kvót pro dovozy banánů na základě jejich činností při zásobování trhů nových členských států před jejich přistoupením.
Článek 3
Tradiční hospodářské subjekty
1. Tradiční hospodářské subjekty se sídlem ve Společenství 15 v níže uvedených letech a vyhovující požadavkům stanoveným v čl. 3 odst. 1 nařízení (ES) č. 896/2001, které splnily minimální množství primárních dovozů banánů s cílem jejich prodeje v jednom nebo více nových členských státech v letech 2000, 2001 nebo 2002, mohou podat písemnou žádost o přidělení zvláštního referenčního množství za účelem vydání dovozních licencí od 1. května 2004 v rámci celní kvóty pro dovozy banánů.
Dodržení požadavku minimálního množství je posuzováno na základě primárních dovozů uskutečněných za účelem zásobování trhů nových členských států.
2. Pro účely odstavce 1:
- tradiční hospodářské subjekty registrované v členském státě podají u příslušných orgánů takového členského státu písemnou žádost o přidělení zvláštního referenčního množství;
- hospodářské subjekty, které nejsou v členském státě registrovány, podají písemnou žádost o přidělení zvláštního referenčního množství u příslušných orgánů kteréhokoliv členského státu podle své volby.
Žádosti musí být podány nejpozději do 15. března 2004.
3. Žádosti uvedené v odstavci 2 obsahují:
a) pro rok 2000, 2001 a 2002 množství uskutečněných primárních dovozů banánů s následným propuštěním do volného oběhu v nových členských státech,
b) příslušná množství propuštěná do volného oběhu v různých členských státech v každém dotyčném roce.
Článek 4
Netradiční hospodářské subjekty
1. Netradiční hospodářské subjekty, které měly v době registrace sídlo ve Společenství 15, vyhovují požadavkům stanoveným v článku 6 nařízení (ES) č. 896/2001 a v roce 2002 nebo 2003 dodaly do jednoho nebo více nových členských států čerstvé banány spadajících pod kód KN 08030019 v deklarované celní hodnotě nejméně 1200000 EUR, mohou podat žádost o registraci v kterémkoli členském státě podle své volby za účelem vydání dovozních licencí od 1. května 2004 v rámci celní kvóty pro dovozy banánů.
Hospodářské subjekty odešlou za tímto účelem svou žádost o registraci, spolu se žádostí o zvláštní příděl, příslušným orgánům členského státu podle svého výběru.
Žádosti musí být podány nejpozději do 15. března 2004.
2. Aby byly žádosti o registraci podle odstavce 1 přijaty, musí vyhovovat těmto podmínkám:
a) nesmějí obsahovat množství vyšší než 70 % množství uvedeného v dokladu o dovozu předloženém podle čl. 6 odst. 3;
b) musejí být, v souladu s hlavou III nařízení Komise (EHS) č. 2220/85 [3], doplněny dokladem o složení jistoty 150 EUR za tunu požadovaného množství, spolu s patřičnými podpůrnými doklady.
Článek 5
1. Hospodářské subjekty nemohou požádat o zaregistrování jako tradiční a současně i jako netradiční hospodářský subjekt podle tohoto nařízení.
2. Pro účely tohoto nařízení se neberou v úvahu banány opětovně vyvážené mimo území nových členských států.
Článek 6
Podpůrné doklady
1. Hospodářské subjekty předloží spolu se svými žádostmi nezbytné podpůrné doklady, jak je uvedeno v článcích 3 a 4.
2. U primárních dovozů musejí hospodářské subjekty prokázat, že nakoupily banány od producentů na svůj vlastní účet, odeslaly a prodaly je za účelem jejich propuštění do volného oběhu v jednom z nových členských států.
Za tímto účelem mohou být, na podporu žádostí uvedených v článku 3, předloženy zejména tyto doklady:
a) kupní smlouva v zemi producenta;
b) námořní konosament;
c) pojistka kryjící námořní přepravu;
d) faktury a doklad o zaplacení nakoupeného zboží;
e) faktury a doklad o zaplacení námořní přepravy;
f) doklad o zaplacení pojistky kryjící námořní dopravu;
g) faktury, případně kupní doklady vztahující se k zásobování nových členských států;
a jakékoliv další doklady potvrzující, že jde o primární dovoz.
Doklad o propuštění do volného oběhu v novém členském státě musí mít formu dovozních prohlášení nebo jiných patřičných celních dokladů.
Podpůrné doklady se předkládají v originálech nebo jejich ověřených kopiích.
3. Podpůrnými doklady předkládanými při žádostech podle článku 4 musejí být doklady podle čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 896/2001.
Článek 7
Kontroly a ověřování členskými státy
1. Členské státy jsou povinny provádět nezbytné kontroly, které zajistí, aby hospodářské subjekty splňovaly všechny nezbytné podmínky pro rozeznání tradičního nebo netradičního hospodářského subjektu, v souladu s nařízením (ES) č. 896/2001 a s tímto nařízením.
2. Po provedení kontrol podle odstavce 1 vypracují členské státy seznam tradičních hospodářských subjektů ve smyslu čl. 3 odst. 1 nařízení (ES) č. 896/2001, které uskutečnily během let 2000, 2001 a 2002 primární dovozy s následným propuštěním do volného oběhu v nových členských státech, a seznam netradičních hospodářských subjektů.
3. Členské státy zašlou seznamy uvedené v odstavci 2 Komisi nejpozději do 15. dubna 2004 spolu s těmito informacemi:
a) za každý tradiční hospodářský subjekt průměr primárních dovozů během let 2000 až 2002, jak je uvedeno v čl. 3 odst. 1;
b) za každý hospodářský subjekt roční množství skutečně propuštěná do volného oběhu v nových členských státech v letech 2000, 2001 a 2002 v případě tradičních hospodářských subjektů, a v letech 2002 a 2003 v případě netradičních hospodářských subjektů.
Článek 8
Dodatečná oznámení a kontroly
Komise oznámí seznamy tradičních a netradičních hospodářských subjektů všem členským státům.
Komise od členských států vyžaduje, aby prováděly nezbytná další ověřování a v případě potřeby organizovaly, ve spolupráci s příslušnými národními orgány, patřičné kontroly za účelem odhalování a prevence falešných prohlášení hospodářských subjektů.
Článek 9
Články 3 až 10 hlavy II nařízení (ES) č. 896/2001 platí s výhradou tohoto nařízení.
Pro účely tohoto nařízení se články 11 a 12 nařízení (ES) č. 896/2001 vztahují na hospodářské subjekty podle článků 3 a 4.
Článek 10
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 415/2004
ze dne 5. března 2004,
kterým se mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2099/2002, kterým se zřizuje Výbor pro námořní bezpečnost a zabránění znečištění z lodí (COSS) a kterým se mění nařízení o námořní bezpečnosti a zabránění znečištění z lodí
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2099/2002 ze dne 5. listopadu 2002, kterým se zřizuje Výbor pro námořní bezpečnost a zabránění znečištění z lodí (COSS) a kterým se mění nařízení o námořní bezpečnosti a zabránění znečištění z lodí [1], a zejména na článek 7 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením (ES) č. 2099/2002 byl zřízen výbor COSS.
(2) Úlohou COSS je soustřeďovat úkoly výborů stanovené podle práva Společenství o námořní bezpečnosti, zabránění znečištění z lodí a ochraně životních a pracovních podmínek na lodích.
(3) Veškeré nové právní předpisy Společenství přijaté v oblasti námořní bezpečnosti by měly stanovit součinnost COSS.
(4) Článek 6 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/6/ES ze dne 18. února 2002 o ohlašovacích formalitách lodí připlouvajících do přístavů členských států Společenství nebo odplouvající z nich [2] stanoví, že Komisi je nápomocen výbor zřízený na základě čl. 12 odst. 1 směrnice Rady 93/75/EHS [3]. Tento výbor byl nahrazen COSS podle nařízení (ES) č. 2099/2002.
(5) Článek 28 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/59/ES ze dne 27. června 2002, kterou se stanoví kontrolní a informační systém Společenství pro provoz plavidel a kterou se zrušuje směrnice Rady 93/75/EHS [4], stanoví, že Komisi je nápomocen výbor.
(6) Článek 9 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 782/2003 ze dne 14. dubna 2003 o zákazu organických sloučenin cínu na lodích [5] stanoví, že Komisi je nápomocen COSS.
(7) Článek 11 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/25/ES ze dne 14. dubna 2003 o zvláštních požadavcích na stabilitu osobních lodí typu ro-ro [6] stanoví, že Komisi je nápomocen COSS.
(8) Podle článku 7 nařízení (ES) č. 2099/2002 může být čl. 2 bod 2 uvedeného nařízení změněn tak, aby zahrnoval odkazy na akty Společenství, které vstoupí v platnost po přijetí uvedeného nařízení a které svěřují prováděcí pravomoci COSS.
(9) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro námořní bezpečnost,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V čl. 2 odst. 2 nařízení (ES) č. 2099/2002 se doplňují nová písmena, která znějí:
"p) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/6/ES ze dne 18. února 2002 o ohlašovacích formalitách lodí připlouvající do přístavů členských států Společenství nebo z nich odplouvajících [7];
q) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/59/ES ze dne 27. června 2002, kterou se stanoví kontrolní a informační systém Společenství pro provoz plavidel a kterou se zrušuje směrnice Rady 93/75/EHS [8];
r) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 782/2003 ze dne 14. dubna 2003 o zákazu organických sloučenin cínu na lodích [9];
s) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/25/ES ze dne 14. dubna 2003 o zvláštních požadavcích na stabilitu osobních lodí typu ro-ro [10]."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 416/2004
ze dne 5. března 2004,
kterým se stanoví přechodná opatření k provádění nařízení Rady (ES) č. 2201/96 a nařízení (ES) č. 1535/2003 z důvodu přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska k Evropské unii
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Smlouvu o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska, a zejména na čl. 2 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na Akt o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska, a zejména na článek 41 první odstavec tohoto aktu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Je třeba přijmout přechodná opatření, která umožní, aby se na producenty a zpracovatele v České republice, Estonsku, Kypru, Lotyšsku, Litvě, Maďarsku, Maltě, Polsku Slovinsku a Slovensku (dále jen nové členské státy) vztahovala ustanovení nařízení Rady (ES) č. 2201/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhů s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny [1].
1535/2003 ze dne 29. srpna 2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2201/96, pokud jde o režim podpory pro výrobky zpracované z ovoce a zeleniny [2], musí být smlouvy pro rajčata, broskve a hrušky uzavírány mezi zpracovateli schválenými příslušnými orgány a uznanými nebo předběžně uznanými seskupeními producentů.
Je třeba učinit dočasnou odchylku od časového plánu pro uzavírání smluv, stanoveného v nařízení (ES) č.
1535/2003. Dotyčné strany by jinak nemohly mít v prvním hospodářském roce prospěch z režimu podpory, zejména v případě rajčat, pro která musí být smlouvy uzavřeny do 15. února.
(3) Mechanismus kontroly dodržování vnitrostátních zpracovatelských prahů stanovených v článku 5 nařízení (ES) č. 2201/96 se pro nové členské státy nepoužije okamžitě.
Proto je třeba stanovit přechodná opatření pro jeho použití.
V prvním roce jeho používání, kdy nejsou k dispozici žádné údaje pro výpočet, je třeba vyplatit podporu v plné výši.
Jako preventivní opatření je však třeba provést předběžné snížení podpory, které se nahradí v případě, že na konci hospodářského roku nedojde k žádnému překročení.
Pro následující hospodářské roky je třeba počítat s postupným používáním systému kontroly dodržování prahu.
(4) Jelikož se podpora pro rajčata zveřejňuje v lednu předcházejícího příslušného hospodářského roku, je také třeba stanovit přechodná opatření pro kontrolu dodržování prahu za účelem stanovení výše podpory pro hospodářský rok 2007/2008.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Aniž je dotčen čl. 6 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1535/2003, v České republice, Estonsku, Kypru, Lotyšsku, Litvě, Maďarsku, Maltě, Polsku, Slovinsku a Slovensku (dále jen nové členské státy) se v hospodářském roce 2004/2005 smlouvy pro rajčata mezi uznanými seskupeními producentů ve smyslu odst. 1 pododst. 1 písm. a) zmíněného nařízení a schválenými zpracovateli uzavírají do 15. července a nejpozději 10 dnů před uskutečněním dodávek.
Článek 2
Pro hospodářský rok 2004/2005 se pro nové členské státy stanoví podpora podle čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 2201/96 ve výši:
- 25,88 EUR za tunu pro rajčata,
- 35,78 EUR za tunu pro broskve,
- 121,28 EUR za tunu pro hrušky.
Článek 3
1. Pokud kontrola dodržování prahu pro stanovení podpory pro hospodářský rok 2005/2006 ukáže, že nebyl překročen práh Společenství, po skončení hospodářského roku 2004/2005 se ve všech nových členských státech vyplatí dodatečná částka ve výši 25 % podpory stanovené v čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 2201/96.
2. Pokud kontrola dodržování prahu pro stanovení podpory pro hospodářský rok 2005/2006 ukáže, že byl překročen práh Společenství, po skončení hospodářského roku 2004/2005 se dodatečná částka ve výši 25 % podpory stanovené v čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 2201/96 vyplatí v těch nových členských státech, v nichž práh nebyl překročen nebo v nichž byl překročen o méně než 25 %.
Dodatečná částka uvedená v prvním pododstavci vychází z částky, o kterou byl překročen příslušný vnitrostátní práh a činí maximálně 25 % podpory stanovené v čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 2201/96.
Článek 4
Při kontrole dodržování vnitrostátních zpracovatelských prahů pro rajčata, broskve a hrušky v nových členských státech se při výpočtu vychází:
a) pro hospodářský rok 2005/2006:
i) u rajčat z množství, na něž byly pro hospodářský rok 2004/2005 podány žádosti o podporu;
ii) u broskví a hrušek z množství, na něž byla v hospodářském roce 2004/2005 skutečně vyplacena podpora;
b) pro hospodářský rok 2006/2007:
i) u rajčat z průměrných množství, na něž byla v hospodářském roce 2004/2005 skutečně vyplacena podpora a množství, na něž byly pro hospodářský rok 2005/2006 podány žádosti o podporu;
ii) u broskví a hrušek z průměrných množství, na něž byla v hospodářských letech 2004/2005 a 2005/2006 skutečně vyplacena podpora;
c) pro hospodářský rok 2007/2008 u rajčat z průměrných množství, na něž byla v hospodářských letech 2004/2005 a 2005/2006 skutečně vyplacena podpora, a z množství, na něž byly pro hospodářský rok 2006/2007 podány žádosti o podporu.
Množství získané při kontrole dodržování vnitrostátního prahu se připočítá k množstvím zjištěným u všech ostatních států, pro účely kontroly dodržování prahu Společenství.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem a s výhradou vstupu v platnost Smlouvy o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 422/2004
ze dne 19. února 2004,
kterým se mění nařízení (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství
(Text s významem pro EHP)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 308 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství [3] stanovilo jednotný systém ochrany ochranných známek ve všech členských státech prostřednictvím zápisu Společenství.
Obecně tento systém uspokojivým způsobem splnil očekávání uživatelů.
Měl rovněž kladný vliv na účinné dosažení vnitřního trhu.
(2) Fungování systému umožnilo určit další aspekty, které by jej mohly vyjasnit a dále doplnit, což by umožnilo zlepšit efektivitu systému, zvýšit jím přidávanou hodnotu a od nynějška předcházet důsledkům přistoupení dalších členů v budoucnosti, aniž by bylo nutné měnit podstatu systému, který se ukázal jako zcela vhodný ve vztahu ke stanoveným cílům.
(3) Systém ochranné známky Společenství by měl být zpřístupněn všem, bez jakéhokoli požadavku vzájemnosti, rovnocennosti nebo státní příslušnosti.
To by rovněž povzbudilo obchod na světovém trhu.
Takové požadavky činí systém složitým, nepružným a neúčinným.
Kromě toho v rámci nového systému (průmyslového) vzoru Společenství Rada v této otázce zaujala pružný postoj.
(4) V zájmu racionalizace postupu by měl být změněn systém rešerší.
Měl by nadále zůstat pro ochranné známky Společenství povinný, ale měl by být nepovinný a podléhat zaplacení poplatku, pokud jde o rešerše v rejstřících ochranných známek těch členských států, které oznámily své rozhodnutí provádět takovou rešerši.
Kromě toho by měla být přijata opatření pro zlepšení jakosti rešeršních zpráv, zajišťující větší jednotnost pomocí vzorového formuláře a stanovení jejich základních náležitostí.
(5) Měla by být přijata určitá opatření, která by dala odvolacím senátům dodatečné prostředky k urychlení jejich rozhodování a zlepšení jejich práce.
(6) Zkušenosti získané při uplatňování systému poukázaly na možnost zlepšení určitých aspektů řízení.
V důsledku toho by určité body měly být změněny a jiné doplněny, aby byl uživatelům nabízen vysoce jakostní produkt, který je stále konkurenceschopný,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení Rady (ES) č. 40/94 se mění takto:
1. Článek 5 se nahrazuje tímto:
"Článek 5
Osoby způsobilé být majiteli ochranných známek Společenství
Majiteli ochranné známky Společenství mohou být všechny fyzické nebo právnické osoby, včetně veřejnoprávních subjektů."
2. V čl. 7 odst. 1 se doplňuje nové písmeno, které zní:
"k) ochranné známky, které obsahují označení původu nebo zeměpisného označení zapsaného v souladu s nařízením (EHS) č. 2081/92 nebo z něj sestávají, pokud odpovídají jedné ze situací, které upravuje článek 13 uvedeného nařízení, a týkají se stejného druhu výrobku, za podmínky, že žádost o zápis ochranné známky byla podána po dni, k němuž byla Komisi podána žádost o zápis označení původu nebo zeměpisného označení."
3. V čl. 8 odst. 4 se návětí nahrazuje tímto:
"4. Na základě námitek majitele nezapsané ochranné známky nebo jiného označení užívaného v obchodním styku, jehož význam není pouze místní, se přihlášená ochranná známka nezapíše, pokud podle právních předpisů Společenství nebo práva členského státu, které se na toto označení vztahují,"
4. Článek 21 se nahrazuje tímto:
"Článek 21
Úpadková řízení
1. Jediné úpadkové řízení, do kterého může být zahrnuta ochranná známka Společenství, je řízení zahájené v členském státě, na jehož území má dlužník střed svých hlavních zájmů.
Pokud je však dlužníkem pojišťovna nebo úvěrová instituce, definovaná ve směrnicích 2001/17/ES [4] resp. 2001/24/ES [5], je jediné úpadkové řízení, do kterého může být zahrnuta ochranná známka Společenství, řízení zahájené v členském státě, ve kterém byla pojišťovna nebo instituce povolena.
2. V případě spoluvlastnictví ochranné známky Společenství se odstavec 1 použije na podíl spoluvlastníka.
3. Pokud je ochranná známka Společenství zahrnuta do úpadkového řízení, je v tomto smyslu na žádost příslušného vnitrostátního orgánu proveden zápis do rejstříku a zveřejněn ve věstníku ochranných známek Společenství uvedeném v článku 85."
5. V článku 25 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. Přihlášky uvedené v odstavci 2, které úřad obdrží po uplynutí lhůty dvou měsíců po podání, se považují za podané ke dni, k němuž úřad přihlášku obdržel."
6. V článku 35 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Majitel ochranné známky Společenství, který je majitelem starší totožné ochranné známky zapsané v některém členském státě, včetně ochranné známky zapsané pro území Beneluxu, nebo totožné starší ochranné známky, která byla předmětem mezinárodního zápisu s účinky pro některý členský stát, může pro výrobky nebo služby totožné s těmi, pro které byla zapsána starší ochranná známka, nebo v nich obsažené uplatnit nárok na vstup do práv starší známky ve vztahu k členskému státu, ve kterém nebo pro který byla zapsána."
7. V čl. 36 odst. 1 se písmeno b) nahrazuje tímto:
"b) přihláška ochranné známky Společenství splňuje náležitosti stanovené tímto nařízením a náležitosti stanovené prováděcím nařízením."
8. Článek 37 se zrušuje.
9. Článek 39 se nahrazuje tímto:
"Článek 39
Rešerše
1. Přizná-li úřad přihlášce ochranné známky Společenství den podání, vypracuje rešeršní zprávu Společenství, ve které jsou uvedeny starší ochranné známky Společenství nebo starší přihlášky ochranných známek Společenství, jejichž existence byla zjištěna a které by mohly být uplatňovány podle článku 8 vůči zápisu ochranné známky Společenství, která je předmětem přihlášky.
2. Jestliže v okamžiku podání přihlášky ochranné známky Společenství přihlašovatel požádá, aby byla rešeršní zpráva vypracována i ústředními úřady průmyslového vlastnictví členských států, a že byl zaplacen odpovídající poplatek za rešerši ve lhůtě pro zaplacení poplatku za podání, pak jakmile byl přihlášce ochranné známky Společenství přiznán den podání, předá úřad její kopii ústředním úřadům průmyslového vlastnictví všech členských států, které oznámily úřadu své rozhodnutí provádět rešerše přihlášek ochranných známek Společenství ve svém rejstříku ochranných známek.
3. Každý ústřední úřad průmyslového vlastnictví uvedený v odstavci 2 předá úřadu ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy obdržel přihlášku ochranné známky Společenství, rešeršní zprávu, která buď uvádí starší národní ochranné známky, nebo starší přihlášky národních ochranných známek, jejichž existence byla zjištěna a které by mohly být uplatňovány podle článku 8 vůči zápisu ochranné známky Společenství, která je předmětem přihlášky, nebo konstatuje, že rešerše taková práva neodhalila.
4. Rešeršní zprávy uvedené v odstavci 3 se vyhotovují při použití vzorového formuláře, který vypracuje úřad po konzultaci správní rady. Základní náležitosti tohoto formuláře stanoví prováděcí nařízení uvedené v čl. 157 odst. 1.
5. Úřad zaplatí každému ústřednímu úřadu průmyslového vlastnictví za každou rešeršní zprávu předanou podle odstavce 3 určitou částku.
Výši této částky, která je pro všechny úřady stejná, stanoví rozpočtový výbor rozhodnutím přijatým tříčtvrtinovou většinou zástupců členských států.
6. Úřad předá neprodleně přihlašovateli ochranné známky Společenství rešeršní zprávu Společenství a na požádání též vnitrostátní rešeršní zprávy, které mu byly předány ve lhůtě uvedené v odstavci 3.
7. Po zveřejnění přihlášky ochranné známky Společenství, ke kterému nemůže dojít před uplynutím lhůty jednoho měsíce ode dne, kdy úřad předal přihlašovateli rešeršní zprávy, vyrozumí úřad o zveřejnění přihlášky ochranné známky Společenství majitele starších ochranných známek Společenství nebo starších přihlášek ochranných známek Společenství uvedených v rešeršní zprávě Společenství."
10. Článek 40 se nahrazuje tímto:
"Článek 40
Zveřejnění přihlášky
1. Jsou-li splněny náležitosti, kterým musí přihláška ochranné známky Společenství vyhovět, a uplynula-li lhůta uvedená v čl. 39 odst. 7, zveřejní se přihláška v tom rozsahu, v jakém nebyla zamítnuta podle článku 38.
2. Je-li přihláška po zveřejnění zamítnuta podle článku 38, zveřejní rozhodnutí o zamítnutí, jakmile nabude právní moci."
11. V hlavě IV se název oddílu 5 nahrazuje tímto:
"ZPĚTVZETÍ, OMEZENÍ, ZMĚNA A ROZDĚLENÍ PŘIHLÁŠKY".
12. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 44a
Rozdělení přihlášky
1. Přihlašovatel může přihlášku rozdělit prohlášením, že některé výrobky nebo služby obsažené v původní přihlášce budou předmětem jedné či více oddělených přihlášek.
Výrobky nebo služby v oddělené přihlášce se nesmějí překrývat s výrobky nebo službami, které nadále zůstávají v původní přihlášce nebo s těmi, které jsou obsaženy v ostatních oddělených přihláškách.
2. Prohlášení o rozdělení je nepřípustné,
a) pokud v případě, že byla podána námitka proti původní přihlášce, má toto prohlášení za následek rozdělení ve vztahu k výrobkům nebo službám, proti kterým byla námitka namířena, dokud rozhodnutí námitkového oddělení nenabude právní moci nebo nebude námitkové řízení s konečnou platností ukončeno jinak;
b) ve lhůtách stanovených prováděcím nařízením.
3. Prohlášení o rozdělení být v souladu s prováděcím nařízením.
4. Prohlášení o rozdělení je zpoplatněno.
Prohlášení se nepovažuje za podané, dokud není zaplacen poplatek.
5. Rozdělení nabývá účinku ke dni, kdy je zapsáno ve spisech, které úřad vede ohledně původní přihlášky.
6. Všechny podané žádosti a přihlášky a všechny poplatky zaplacené ve vztahu k původní přihlášce přede dnem, kdy úřad obdrží prohlášení o rozdělení, se považují rovněž za podané nebo zaplacené ve vztahu k oddělené přihlášce nebo odděleným přihláškám.
Poplatky za původní přihlášku, které byly řádně zaplaceny přede dnem, kdy bylo obdrženo prohlášení o rozdclení, se nevracejí.
7. Oddělená přihláška si zachovává den podání a den vzniku práva přednosti a seniority původní přihlášky."
13. Název hlavy V se nahrazuje tímto:
"DOBA PLATNOSTI, OBNOVA, ZMĚNA A ROZDĚLENÍ OCHRANNÝCH ZNÁMEK SPOLEČENSTVÍ".
14. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 48a
Rozdělení zápisu
1. Majitel ochranné známky Společenství může zápis rozdělit prohlášením, že některé výrobky nebo služby obsažené v původním zápisu budou předmětem jednoho či více oddělených zápisů.
Výrobky nebo služby v odděleném zápisu se nesmějí překrývat s výrobky nebo službami, které nadále zůstávají v původním zápisu nebo s těmi, které jsou obsaženy v jiných oddělených zápisech.
2. Prohlášení o rozdělení je nepřípustné,
a) pokud v případě, že byl proti původnímu zápisu podán návrh na zrušení práv nebo prohlášení neplatnosti, bude mít toto prohlášení za účinek rozdělení ve vztahu k výrobkům nebo službám, proti kterým je návrh na zrušení práv nebo prohlášení neplatnosti namířen, dokud rozhodnutí zrušovacího oddělení nenabude právní moci nebo nebude řízení s konečnou platností ukončeno jinak;
b) pokud v případě, že byl podán protinávrh na zrušení nebo prohlášení neplatnosti ve věci projednávané před soudem pro ochranné známky Společenství, bude mít toto prohlášení za účinek rozdělení ve vztahu k výrobkům nebo službám, proti kterým je protinávrh namířen, dokud nebude zmínka o rozhodnutí soudu pro ochranné známky Společenství zapsána v rejstříku podle čl. 96 odst. 6.
3. Prohlášení o rozdělení musí být v souladu s prováděcím nařízením.
4. Prohlášení o rozdělení je zpoplatněno.
Prohlášení se nepovažuje za podané, dokud není zaplacen poplatek.
5. Rozdělení nabývá účinku ke dni, kdy je zapsáno v rejstříku.
6. Všechny podané žádosti a přihlášky a všechny poplatky zaplacené ve vztahu k původnímu zápisu přede dnem, kdy úřad obdrží prohlášení o rozdělení, se považují rovněž za podané nebo zaplacené ve vztahu k oddělenému zápisu nebo odděleným zápisům.
Poplatky za původní zápis, které byly řádně zaplaceny přede dnem, kdy bylo obdrženo prohlášení o rozdělení, se nevracejí.
7. Oddělený zápis si zachovává den podání a den vzniku práva přednosti a seniority původního zápisu."
15. V čl. 50 odst. 1 se zrušuje písmeno d).
16. V čl. 51 odst. 1 se písmeno a) nahrazuje tímto:
"a) pokud byla ochranná známka Společenství zapsána v rozporu s článkem 7;".
17. V článku 52 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Ochranná známka Společenství se rovněž prohlásí za neplatnou na základě návrhu podaného u úřadu nebo na základě protinávrhu v řízení o porušení, může-li být její užívání podle právních předpisů Společenství nebo vnitrostátních předpisů, kterými se ochrana řídí, zakázáno na základě jiného staršího práva, zejména:
a) práva na jméno;
b) práva k vlastnímu portrétu;
c) práva autorského;
d) práva k průmyslovému vlastnictví."
18. V článku 56 se odstavec 6 nahrazuje tímto:
"6. Zmínka o rozhodnutí úřadu o návrhu na zrušení práv nebo návrhu na prohlášení neplatnosti se zapíše do rejstříku, jakmile nabude právní moci."
19. Článek 60 se nahrazuje tímto:
"Článek 60
Přezkoumání rozhodnutí v řízení s jediným účastníkem
1. Pokud je strana, která odvolání podala, jediným účastníkem řízení a pokud oddělení, jehož rozhodnutí je napadeno, považuje odvolání za přípustné a důvodné, oddělení tomuto odvolání vyhoví.
2. Pokud není odvolání vyhověno ve lhůtě jednoho měsíce poté, co došlo odůvodnění, postoupí se odvolání bez vyjádření k věci bezodkladně odvolacímu senátu."
20. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 60a
Přezkoumání rozhodnutí v řízení s více účastníky
1. Pokud proti straně, která odvolání podala, podá námitku jiná strana a pokud oddělení, jehož rozhodnutí je napadeno, považuje odvolání za přípustné a důvodné, oddělení tomuto odvolání vyhoví.
2. Odvolání lze vyhovět pouze v případě, že oddělení, jehož rozhodnutí je napadeno, oznámí svůj úmysl odvolání vyhovět druhé straně a tato strana jej akceptuje ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy oznámení obdržela.
3. Pokud druhá strana ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy oznámení podle podstavce 2 obdržela, neakceptuje, že odvolání má být vyhověno, a vydá o tom prohlášení nebo ve stanovené lhůtě žádné prohlášení nevydá, postoupí se odvolání bez vyjádření k věci bezodkladně odvolacímu senátu.
4. Pokud však oddělení, jehož rozhodnutí je napadeno, nepovažuje odvolání za přípustné a důvodné ve lhůtě jednoho měsíce poté, co došlo odůvodnění, postoupí namísto přijetí opatření stanovených v odstavcích 2 a 3 dané odvolání bez vyjádření k věci bezodkladně odvolacímu senátu."
21. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 77a
Výmaz nebo zrušení rozhodnutí
1. V případě, že úřad provedl zápis v rejstříku nebo vydal rozhodnutí obsahující zjevnou procesní chybu jím zaviněnou, zajistí, aby byl zápis vymazán nebo rozhodnutí zrušeno.
V případě, že v řízení existuje pouze jediná strana a zápis nebo akt ovlivní její práva, provede se výmaz nebo zrušení, i pokud nebyla daná chyba této straně zjevná.
2. Výmaz nebo odvolání podle odstavce 1 provede z moci úřední nebo na žádost některého z účastníků řízení oddělení, které provedlo daný zápis nebo vydalo dané rozhodnutí.
Výmaz nebo zrušení se provede ve lhůtě šesti měsíců ode dne zápisu v rejstříku nebo dne vydání rozhodnutí po konzultaci s účastníky řízení a případnými majiteli práv k dané ochranné známce Společenství zapsanými v rejstříku.
3. Tento článek se nedotýká práva stran podat odvolání podle článků 57 a 63 nebo možnosti opravit podle postupů a podmínek stanovených v prováděcím nařízení uvedeném v čl. 157 odst. 1 jakékoli jazykové chyby či chyby v psaní a zjevné omyly v rozhodnutí úřadu nebo chyby zaviněné úřadem při zápisu ochranné známky nebo zveřejnění jejího zápisu."
22. V článku 78 se odstavec 5 nahrazuje tímto:
"5. Tento článek se nevztahuje na lhůty uvedené v odstavci 2, v čl. 42 odst. 1 a 3 a článku 78a."
23. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 78a
Pokračování v řízení
1. Přihlašovateli nebo majiteli ochranné známky Společenství nebo jinému účastníkovi řízení před úřadem, který nedodržel lhůtu ve vztahu k úřadu, může být na žádost umožněno pokračovat v řízení za předpokladu, že v době podání žádosti byl zmeškaný úkon proveden.
Žádost o pokračování v řízení je přípustná pouze tehdy, pokud je podána do dvou měsíců po uplynutí nedodržené lhůty.
Žádost se nepovažuje za podanou, dokud není zaplacen poplatek za pokračování v řízení.
2. Tento článek se nepoužije na lhůty uvedené v čl. 25 odst. 3, článku 27, čl. 29 odst. 1, čl. 33 odst. 1, čl. 36 odst. 2, článku 42, článku 43, čl. 47 odst. 3, článku 59, článku 60a, čl. 63 odst. 5, článku 78, článku 108 nebo na lhůty stanovené v tomto článku nebo na lhůty stanovené prováděcím nařízením uvedeným v čl. 157 odst. 1 pro uplatnění práva přednosti ve smyslu článku 30, výstavní priority ve smyslu článku 33 nebo seniority ve smyslu článku 34 po podání přihlášky.
3. O žádosti rozhoduje oddělení příslušné rozhodovat ve věci zmeškaného úkonu.
4. Vyhoví-li úřad žádosti, má se za to, že následky nedodržení lhůty vůbec nenastaly.
5. Zamítne-li úřad žádost, poplatek se vrací."
24. V článku 81 se odstavec 6 nahrazuje tímto:
"6. Námitkové oddělení nebo zrušovací oddělení nebo odvolací senát stanoví výši nákladů, které je nezbytné na základě předchozích odstavců uhradit, pokud se náklady, které mají být zaplaceny, omezují na poplatky placené úřadu a náklady zastoupení.
Ve všech ostatních případech stanoví na žádost výši nákladů, které je nezbytné uhradit, spisovna odvolacího senátu nebo pracovník námitkového oddělení či zrušovacího oddělení.
Žádost je přípustná pouze ve lhůtě dvou měsíců ode dne nabytí právní moci rozhodnutí, pro které je žádost o stanovení nákladů podána.
Takto určená částka může být rozhodnutím námitkového oddělení, zrušovacího oddělení nebo odvolacího senátu na žádost podanou ve stanovené lhůtě přezkoumána."
25. Článek 88 se mění takto:
a) v odstavci 3 se první věta nahrazuje tímto: "Fyzické nebo právnické osoby, které mají na území Společenství bydliště nebo sídlo nebo skutečnou průmyslovou či obchodní pobočku, mohou být před úřadem zastupovány zaměstnancem.";
b) doplňuje se nový odstavec, který zní:
"4. Prováděcí nařízení určí, zda a za jakých podmínek musí zaměstnanec předložit úřadu podepsanou plnou moc k založení do spisu."
26. Článek 89 se mění takto:
a) v odstavci 1 se písmeno b) nahrazuje tímto:
"b) kvalifikovaní zástupci zapsaní v seznamu, který vede za tímto účelem úřad.
Prováděcí nařízení určí, zda a za jakých podmínek musí zástupci před úřadem předložit úřadu podepsanou plnou moc k založení do spisu.";
b) v odst. 2 písm. c) se první věta nahrazuje tímto:
"c) je oprávněna zastupovat ve věcech ochranných známek fyzické nebo právnické osoby před ústředním úřadem průmyslového vlastnictví členského státu."
27. V článku 96 se odstavec 5 nahrazuje tímto:
"5. Použije se čl. 56 odst. 2 až 5."
28. V článku 108 se odstavce 4, 5 a 6 nahrazují těmito:
"4. Pokud se přihláška ochranné známky Společenství považuje za vzatou zpět, zašle úřad přihlašovateli sdělení, v němž mu stanoví lhůtu tří měsíců od doručení, ve které lze požádat o převod.
5. Byla-li přihláška ochranné známky Společenství vzata zpět nebo zanikly-li účinky ochranné známky Společenství z důvodu zápisu vzdání se platnosti nebo neobnovení zápisu, podává se žádost o převod ve lhůtě tří měsíců ode dne, kdy byla přihláška ochranné známky Společenství vzata zpět nebo kdy zanikly účinky zápisu ochranné známky Společenství.
6. Byla-li přihláška ochranné známky Společenství zamítnuta rozhodnutím úřadu nebo zanikly-li účinky ochranné známky Společenství v důsledku rozhodnutí úřadu nebo soudu pro ochranné známky Společenství, podává se žádost o převod ve lhůtě tří měsíců ode dne, kdy toto rozhodnutí nabylo právní moci."
29. V článku 109 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. Úřad ověří, zda žádost o převod splňuje náležitosti stanovené v tomto nařízení, zejména v čl. 108 odst. 1, 2, 4, 5 a 6 a v odstavci 1 tohoto článku, a formální náležitosti, které stanoví prováděcí nařízení. Jsou-li tyto náležitosti splněny, postoupí úřad žádost o převod úřadům průmyslového vlastnictví států, které jsou v ní uvedeny."
30. V článku 110 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Každý ústřední úřad průmyslového vlastnictví, kterému byla žádost o převod postoupena, může získat od úřadu veškeré doplňující informace ohledně žádosti, které tomuto úřadu umožní přijmout rozhodnutí o národní ochranné známce vyplývající z převodu."
31. V čl. 118 odst. 3 se ve druhé větě slova "ve lhůtě patnácti dnů" nahrazují slovy "ve lhůtě jednoho měsíce" a ve třetí větě se slova "do jednoho měsíce" nahrazují slovy "ve lhůtě tří měsíců".
32. V článku 127 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Rozhodnutí námitkového oddělení přijímají tříčlenné sbory.
Alespoň jeden člen musí mít právnické vzdělání.
V určitých zvláštních případech stanovených v prováděcím nařízení přijímá rozhodnutí jediný člen."
33. V článku 129 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Rozhodnutí zrušovacího oddělení přijímají tříčlenné sbory.
Alespoň jeden člen musí mít právnické vzdělání.
V určitých zvláštních případech stanovených v prováděcím nařízení přijímá rozhodnutí jediný člen."
34. Článek 130 se mění takto:
a) odstavec 2 se nahrazuje tímto:
"2. Rozhodnutí odvolacích senátů přijímají tříčlenné sbory.
Alespoň dva členové musí mít právnické vzdělání.
V určitých zvláštních případech rozhodnutí přijímá rozšířený senát, kterému předsedá prezident odvolacích senátů, nebo jediný člen, který musí mít právnické vzdělání.";
b) doplňují se nové odstavce, které znějí:
"3. Při určování zvláštních případů, které spadají do rozhodovací pravomoci rozšířeného senátu, je nutno přihlédnout k právní složitosti nebo významu věci nebo zvláštním okolnostem, které to odůvodňují.
Rozšířenému senátu mohou být tyto věci postoupeny
a) oddělením odvolacích senátů zřízeným v souladu s jednacím řádem senátů uvedeným v čl. 157 odst. 3, nebo
b) senátem, který věc projednává.
4. Složení rozšířeného senátu a pravidla postupování věcí tomuto senátu se stanoví podle jednacího řádu senátů uvedeného v čl. 157 odst. 3.
5. Při určování toho, pro které zvláštní případy je příslušný jediný člen, je nutno přihlédnout k malé složitosti řešených právních nebo skutkových podstat, omezenému významu jednotlivé věci nebo neexistenci zvláštních okolností.
Rozhodnutí o postoupení věci jedinému členu v uvedených případech přijímá senát, který věc projednává.
Další podrobnosti stanoví jednací řád senátů uvedený v čl. 157 odst.
35. Článek 131 se nahrazuje tímto:
"Článek 131
Nezávislost členů odvolacích senátů
1. Prezident odvolacích senátů a předsedové jednotlivých senátů jsou jmenováni na období pěti let postupem podle článku 120 pro jmenování prezidenta úřadu.
Během tohoto období mohou být odvoláni z funkce pouze ze závažných důvodů, rozhodne-li o tom Soudní dvůr na návrh subjektu, který je jmenoval.
Funkční období prezidenta odvolacích senátů a předsedů jednotlivých senátů lze obnovovat na další pětiletá období nebo do dosažení důchodového věku, pokud bude tohoto věku dosaženo v průběhu nového funkčního období.
Prezident odvolacích senátů má mimo jiné řídící a organizační pravomoci, zejména
a) předsedat oddělení odvolacích senátů příslušnému pro stanovení pravidel a organizaci práce senátů; toto oddělení je stanoveno v jednacím řádu senátů uvedeném v čl. 157 odst. 3;
b) zajistit provádění rozhodnutí orgánu;
c) přidělovat věci senátu na základě objektivních kritérií určených orgánem odvolacích senátů;
d) sdělovat prezidentovi úřadu požadavky na výdaje senátů za účelem sestavení předběžného soupisu výdajů.
Prezident odvolacích senátů předsedá rozšířenému senátu.
Další podrobnosti stanoví jednací řád senátů uvedený v čl. 157 odst. 3.
2. Členové odvolacích senátů jsou jmenování správní radou na období pěti let.
Jejich funkční období lze obnovovat na další pětiletá období nebo do dosažení důchodového věku, pokud bude tohoto věku dosaženo v průběhu nového funkčního období.
3. Členové odvolacích senátů mohou být odvoláni z funkce pouze ze závažných důvodů, rozhodne-li o tom Soudní dvůr poté, co mu věc postoupí správní rada na doporučení prezidenta odvolacích senátů po konzultaci s předsedou senátu, ke kterému daný člen přísluší.
4. Prezident odvolacích senátů a předsedové a členové odvolacích senátů jsou nezávislí.
Ve svých rozhodnutích nejsou vázáni žádnými pokyny.
5. Prezidentem odvolacích senátů a předsedy a členy odvolacích senátů nemohou být průzkumoví referenti nebo členové námitkových oddělení, oddělení pro správu ochranných známek a (průmyslových) vzorů a právní otázky ani zrušovacích oddělení."
36. Dosavadní článek 142a se označuje jako článek 159a.
37. V článku 150 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. Ustanovení čl. 39 odst. 3 až 6 se použijí obdobně."
38. V čl. 157 odst. 2 se zrušují body 1 a 4.
Článek 2
1. Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
2. Článek 1 body 11 až 14, 21, 23 až 26 a 32 až 36 se použijí ode dne, který stanoví Komise a který bude zveřejněn
Nařízení Rady (ES) č. 423/2004
ze dne 26. února 2004,
kterým se stanoví opatření pro obnovení populací tresky obecné
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k tomu, že:
(1) Podle nedávných vědeckých poznatků Mezinárodní rady pro průzkum moří (ICES) snížila úmrtnost způsobená rybolovem u řady populací tresky obecné ve vodách Společenství počty dospělých ryb v moři do té míry, že se tyto populace možná už nebudou moci obnovovat reprodukcí, a jsou proto ohroženy vyčerpáním.
(2) Týká se to populací tresky obecné v Kattegatu, v Severním moři včetně Skagerraku a východní části Lamanšského průlivu, ve vodách západně od Skotska a v Irském moři.
(3) Je třeba přijmout opatření k zavedení víceletých plánů obnovy těchto populací.
(4) Předpokládá se, že obnova těchto populací za podmínek tohoto nařízení bude trvat pět až deset let.
(5) Cíl plánu týkajícího se těchto opatření by měl být pro danou populaci považován za splněný, bude-li množství dospělých tresek dva po sobě následující roky vyšší než množství, které je podle rozhodnutí řídících orgánů v rámci bezpečných biologických limitů.
(6) K dosažení tohoto cíle by měla být kontrolována míra úmrtnosti způsobené rybolovem tak, aby množství dospělých ryb v moři s vysokou pravděpodobností rok od roku narůstalo.
(7) Této kontroly míry úmrtnosti způsobené rybolovem může být dosaženo zavedením vhodné metody určení výše celkových přípustných odlovů (TAC) uvedených populací a zavedením systému, který rybolov těchto populací omezí na úroveň, kdy nebude hrozit překročení celkových přípustných odlovů.
(8) Jakmile bude dosaženo obnovy populací, navrhne Komise následná opatření, o nichž rozhodne Rada v souladu s článkem 6 nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky [2].
(9) K zajištění toho, aby opatření stanovená tímto nařízením byla dodržována, je nutno zavést kontrolní opatření doplňující opatření stanovená v nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [3],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I PŘEDMĚT A DEFINICE
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanovuje plán obnovy pro tyto populace tresky obecné (dále jen "vyčerpané populace tresky obecné"):
a) treska v Kattegatu;
b) treska v Severním moři, ve Skagerraku a ve východní části Lamanšského průlivu;
c) treska v oblasti západně od Skotska;
d) treska v Irském moři.
Článek 2
Definice zeměpisných oblastí
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "Kattegatem" část divize IIIa vymezené Mezinárodní radou pro průzkum moří (ICES), která je na severu ohraničena linií vedoucí od majáku Skagen k majáku Tistlarna a dále k nejbližšímu bodu na švédském pobřeží a na jihu linií vedoucí od Hasenore ke Gnibens Spids, od Korshage ke Spodsbjerg a od Gilbjerg Hoved ke Kullen;
b) "Severním mořem" podoblast ICES IV a část divize ICES IIIa, která nepatří do Skagerraku, a rovněž část divize ICES IIa, která leží ve vodách ve svrchovanosti či jurisdikci členských států;
c) "Skagerrakem" část divize ICES IIIa, která je na západě ohraničena linií vedoucí od majáku Hanstholm k majáku Lindesnes a na jihu linií vedoucí od majáku Skagen k majáku Tistlarna a dále k nejbližšímu bodu na švédském pobřeží;
d) "východní částí Lamanšského průlivu" divize ICES VIId;
e) "Irským mořem" divize ICES VIIa;
f) "oblastí západně od Skotska" divize ICES VIa a část divize ICES Vb, která leží ve vodách ve svrchovanosti či jurisdikci členských států.
KAPITOLA II CÍLOVÉ ÚROVNĚ
Článek 3
Cíl plánu obnovy
Plán obnovy zmíněný v článku 1 má za cíl zvýšit počty dospělých ryb na hodnoty rovné nebo vyšší, než jsou cílové úrovně uvedené v této tabulce:
Populace _BAR_ Cílové úrovně v tunách _BAR_
Článek 4
Dosažení cílových úrovní
Jestliže Komise zjistí na základě doporučení ICES a po souhlasu Vědeckotechnického a hospodářského výboru pro rybářství (VTHVR) s tímto doporučením, že po dva po sobě následující roky byla pro některou populaci tresky obecné dosažena cílová úroveň, rozhodne Rada na návrh Komise kvalifikovanou většinou vyjmout danou populaci z působnosti tohoto nařízení a zřídit pro tuto populaci plán řízení podle článku 6 nařízení Rady (ES) č. 2371/2002.
KAPITOLA III CELKOVÉ PŘÍPUSTNÉ ODLOVY (TAC)
Článek 5
Určení celkových přípustných odlovů
Celkový přípustný odlov bude určen podle článku 6 v případě, kdy VTHVR s ohledem na nejnovější zprávu ICES odhadne, že počty dospělých tresek jsou rovné nebo vyšší, než jsou minimální úrovně uvedené v této tabulce: Populace _BAR_ Minimální úroveň v tunách _BAR_ treska v Kattegatu _BAR_ 6400 _BAR_
treska v Irském moři _BAR_ 6000 _BAR_
Článek 6
Postup pro určení celkových přípustných odlovů
1. Každý rok rozhodne Rada kvalifikovanou většinou a na návrh Komise o určení celkového přípustného odlovu pro následující rok pro každou vyčerpanou populaci tresky obecné.
2. Celkové přípustné odlovy nepřekročí úroveň odlovů, pro které vědecké hodnocení provedené VTHVR s ohledem na nejnovější zprávu ICES prokáže, že budou mít za následek zvýšení počtu dospělých ryb v moři na konci roku svého uplatnění o 30 % ve srovnání s množstvím, které bylo v moři podle odhadu na začátku téhož roku.
3. Rada nepřijme žádný celkový přípustný odlov, u něhož VTHVR s ohledem na nejnovější zprávu ICES předpokládá, že v roce svého uplatnění způsobí vyšší míru úmrtnosti způsobené rybolovem, než jsou tyto hodnoty: Daná populace ryb _BAR_ Míra úmrtnosti způsobené rybolovem _BAR_ treska v Kattegatu _BAR_ 0,60 _BAR_
treska v Irském moři _BAR_ 0,72 _BAR_
4. V případě, že se předpokládá, že použití odstavce 2 bude mít za následek na konci roku uplatnění celkového přípustného odlovu vyšší množství dospělých ryb, než je množství uvedené v článku 3, přezkoumá Komise plán obnovy a navrhne úpravy nutné s ohledem na nejnovější vědecká hodnocení.
Toto přezkoumání bude v každém případě provedeno do 16. března 2007.
5. S výjimkou prvního roku použití tohoto článku:
a) kde by pravidla stanovená v odstavcích 2 nebo 4 vedla k celkovému přípustnému odlovu, který by byl vyšší než celkový přípustný odlov předchozího roku o více než 15 %, přijme Rada takový celkový přípustný odlov, který nepřevýší celkový přípustný odlov daného roku o více než 15 %, nebo
b) kde by pravidla stanovená v odstavcích 2 nebo 4 vedla k celkovému přípustnému odlovu, který by byl nižší než celkový přípustný odlov předchozího roku o více než 15 %, přijme Rada takový celkový přípustný odlov, který nebude o více než 15 % nižší než celkový přípustný odlov daného roku.
6. Odstavce 4 nebo 5 se nepoužijí, jestliže by jejich použití znamenalo překročení hodnot stanovených v odstavci 3.
Článek 7
Určení celkových přípustných odlovů za výjimečných okolností
V případě, že VTHVR s ohledem na nejnovější zprávu ICES odhadne, že počty dospělých ryb některé z daných populací tresky obecné jsou nižší než množství stanovené v článku 5, použijí se tato pravidla:
a) článek 6 se použije, jestliže se předpokládá, že jeho použití bude mít za následek zvýšení množství dospělých ryb na konci roku uplatnění celkového přípustného odlovu na úroveň rovnou nebo vyšší, než je množství stanovené v článku 5;
b) jestliže se nepředpokládá, že použití článku 6 bude mít za následek zvýšení množství dospělých ryb na konci roku uplatnění celkového přípustného odlovu na úroveň rovnou nebo vyšší, než je množství stanovené v článku 5, rozhodne Rada kvalifikovanou většinou a na návrh Komise o určení nižšího celkového přípustného odlovu pro následující rok, než je celkový přípustný odlov vyplývající z použití metody popsané v článku 6.
KAPITOLA IV OMEZENÍ INTENZITY RYBOLOVU
Článek 8
Omezení intenzity rybolovu a související podmínky
1. Celkové přípustné odlovy uvedené v kapitole III jsou doplněny systémem omezení intenzity rybolovu na základě zeměpisných oblastí a typů lovných zařízení a souvisejícími podmínkami pro využívání těchto rybolovných práv uvedenými v příloze V nařízení Rady (ES) č. 2287/2003 ze dne 19. prosince 2003, kterým se pro rok 2004 stanoví rybolovná práva a související podmínky pro určité populace ryb a skupiny populací ryb, platné ve vodách Společenství a pro plavidla Společenství ve vodách podléhajících omezením odlovů [4].
2. Každý rok rozhodne Rada kvalifikovanou většinou a na návrh Komise o úpravách počtu dní rybolovu u plavidel používajících zařízení o velikosti ok sítí rovné nebo větší než 100 mm přímo úměrně každoročním úpravám úmrtnosti způsobené rybolovem, jež ICES a VTHVR považují za slučitelné s uplatněním celkových přípustných odlovů stanovených podle metody popsané v článku 6.
3. Rada může kvalifikovanou většinou a na návrh Komise rozhodnout o uplatnění alternativních mechanismů omezení intenzity rybolovu v rámci plánu obnovy s cílem řídit intenzitu rybolovu v souladu s celkovými přípustnými odlovy stanovenými podle metody popsané v článku 6.
4. Pokud nebude přijato žádné rozhodnutí podle odstavců 2 a 3, použijí se nadále ustanovení přílohy V nařízení (ES) č. 2287/2003, dokud Rada nepřijme rozhodnutí podle článku 4.
KAPITOLA V MONITOROVÁNÍ, KONTROLA A DOHLED
Článek 9
Hlášení o intenzitě rybolovu
Bez ohledu na článek 19a nařízení (EHS) č. 2847/93 se články 19b, 19c, 19d a 19e a 19k uvedeného nařízení vztahují na plavidla operující v zeměpisných oblastech definovaných v článku 2 tohoto nařízení.
Z této povinnosti jsou však vyňata plavidla, která nejsou oprávněna mít na palubě a používat lovná zařízení pro lov druhů ryb z populací uvedených v článku 1 tohoto nařízení.
Článek 10
Alternativní kontrolní opatření
Členské státy mohou zavést alternativní kontrolní opatření, aby zajistily dodržování povinnosti podávat hlášení podle článku 9, která budou stejně účinná a transparentní jako výše zmíněné povinnosti podávat hlášení.
Tato alternativní opatření musí být oznámena Komisi ještě před svým zavedením.
Článek 11
Předběžné oznámení
1. Velitel rybářského plavidla Společenství, které má na palubě více než jednu tunu tresky obecné, nebo jeho zástupce informuje před vplutím do přístavu či do jakéhokoli místa vykládky členského státu příslušné orgány tohoto členského státu přinejmenším čtyři hodiny před vplutím o:
a) názvu přístavu nebo místa vykládky;
b) přibližné době připlutí do tohoto přístavu nebo místa vykládky;
c) o množství všech druhů ryb v kg živé hmotnosti převyšujících 50 kg.
2. Příslušné orgány členského státu, v němž se má vykládat více než jedna tuna tresky obecné, mohou požadovat, aby vykládka úlovků uchovávaných na palubě nezačala, dokud ji tyto orgány nepovolí.
3. Velitel rybářského plavidla Společenství nebo jeho zástupce, který hodlá překládat nebo vykládat do moře jakékoli množství ryb uchovávaných na palubě nebo ho vykládat v přístavu či místě vykládky třetí země, sdělí příslušným orgánům členského státu vlajky přinejmenším 24 hodin před překládkou či vykládkou do moře nebo před vykládkou ve třetí zemi informace uvedené v odstavci 1.
Článek 12
Určené přístavy
1. V případě, že má plavidlo Společenství vykládat více než dvě tuny tresky obecné ve Společenství, zajistí velitel plavidla, že se plavidlo bude vykládat pouze v určených přístavech.
2. Každý členský stát určí přístavy, v nichž se budou vykládat množství tresky obecné větší než dvě tuny.
3. Každý členský stát předá Komisi do 31. března 2004 seznam určených přístavů a do třiceti dnů poté související kontrolní postupy a postupy dohledu v těchto přístavech, včetně podmínek pro záznam a hlášení o množství tresky obecné při každé vykládce.
Komise předá tyto informace všem členským státům.
Článek 13
Povolená odchylka při odhadu množství zaznamenaného v lodním deníku
Odchylně od čl. 5 odst. 2 nařízení Komise (EHS) č. 2807/83 ze dne 22. září 1983, kterým se stanoví zvláštní pravidla pro zaznamenávání údajů o úlovcích ryb členských států [5], je povolená odchylka při odhadu množství ryb v kg na palubě 8 % hodnoty v lodním deníku.
Článek 14
Oddělené uložení tresky obecné
Je zakázáno uchovávat na palubě rybářského plavidla Společenství v nádobách jakékoli množství tresky obecné v kombinaci s jiným druhem mořských živočichů.
Nádoby s treskou jsou uloženy v nákladovém prostoru odděleně od ostatních nádob.
Článek 15
Přeprava tresky obecné
1. Příslušné orgány členského státu mohou požadovat, aby jakékoli množství tresky obecné odlovené v některé ze zeměpisných oblastí definovaných v článku 2, které je poprvé vyloženo v daném členském státě, bylo předtím, než bude přepraveno z přístavu první vykládky jinam, zváženo v přítomnosti kontrolorů.
U tresky obecné poprvé vykládané v přístavu určeném podle článku 12 jsou předtím, než je nabídnuta k prvnímu prodeji a prodána, v přítomnosti kontrolorů pověřených členskými státy zváženy reprezentativní vzorky ve výši alespoň 20 % vykládek co do počtu.
Za tímto účelem dodají členské státy Komisi do jednoho měsíce od vstupu tohoto nařízení v platnost detailní informace o režimu odběru vzorků, který bude použit.
2. Odchylně od podmínek stanovených v článku 13 nařízení (EHS) č. 2847/93 jsou veškerá množství tresky převyšující 50 kg, která jsou převážena na jiné místo, než bylo místo první vykládky nebo dovozu, doprovázena kopií jednoho z prohlášení stanovených v čl. 8 odst. 1 uvedeného nařízení týkajícího se množství přepravované tresky obecné. Výjimka stanovená v čl. 13 odst. 4 písm. b) uvedeného nařízení se nepoužije.
Článek 16
Zvláštní monitorovací program
Odchylně od čl. 34c odst. 1 nařízení (EHS) č. 2847/93 mohou zvláštní monitorovací programy pro dané populace tresky obecné trvat více než dva roky od data svého vstupu v platnost.
KAPITOLA VI ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 17
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 425/2004
ze dne 4. března 2004,
kterým se pro rybářský hospodářský rok 2004 stanoví ceny za stažení a prodejní ceny Společenství pro produkty rybolovu uvedené v příloze I nařízení Rady (ES) č. 104/2000
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 104/2000 ze dne 17. prosince 1999 o společné organizaci trhu s produkty rybolovu a akvakultury [1], a zejména na čl. 20 odst. 3 a článek 22 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 104/2000 stanoví, že ceny za stažení a prodejní ceny Společenství pro každý z produktů uvedených v příloze I uvedeného nařízení mají být stanoveny podle čerstvosti, velikosti nebo hmotnosti a způsobu úpravy produktu za pomoci přepočítávacího koeficientu pro danou skupinu produktů do výše částky nepřesahující 90 % příslušné orientační ceny.
(2) Ceny za stažení lze násobit vyrovnávacími koeficienty pro oblasti vykládky velmi vzdálené od hlavních spotřebitelských center ve Společenství.
Orientační ceny pro rybářský hospodářský rok 2004 byly stanoveny pro všechny dotčené produkty nařízením Rady (ES) č. 2326/2003 [2].
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro produkty rybolovu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přepočítávací koeficienty používané pro výpočet cen za stažení a prodejních cen Společenství pro rybářský hospodářský rok 2004 pro produkty uvedené v seznamu v příloze I nařízení (ES) č. 104/2000 jsou uvedeny v příloze I tohoto nařízení.
Článek 2
Ceny za stažení a prodejní ceny Společenství platné pro rybářský hospodářský rok 2004 a produkty, kterých se týkají, jsou uvedeny v příloze II.
Článek 3
Ceny za stažení platné pro rybářský hospodářský rok 2004 v oblastech vykládky velmi vzdálených od hlavních spotřebitelských center ve Společenství a produkty, kterých se tyto ceny týkají, jsou uvedeny v příloze III.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 426/2004
ze dne 4. března 2004,
kterým se stanoví prodejní ceny Společenství pro produkty rybolovu uvedené v příloze II nařízení Rady (ES) č. 104/2000 pro rybářský hospodářský rok 2004
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 104/2000 ze dne 17. prosince 1999 o společné organizaci trhu s produkty rybolovu a akvakultury [1], a zejména na čl. 25 odst. 1 a 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Pro každý produkt uvedený v příloze II nařízení (ES) č. 104/2000 má být před začátkem rybářského hospodářského roku stanovena prodejní cena Společenství na úrovni alespoň rovné 70 % a nanejvýš 90 % orientační ceny.
(2) Nařízením Rady (ES) č. 2326/2003 [2] byly určeny orientační ceny pro rybářský hospodářský rok 2004 pro všechny dotčené produkty.
(3) Tržní ceny se značně liší podle druhu a způsobu obchodní úpravy produktů, zejména u olihní a štikozubců.
(4) Proto by měly být stanoveny vyrovnávací koeficienty pro různé druhy a obchodní úpravy zmrazených produktů vykládaných ve Společenství, aby se určila úroveň cen, která aktivuje intervenční opatření stanovená v čl. 25 odst. 2 nařízení (ES) č. 104/2000.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídicího výboru pro produkty rybolovu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Prodejní ceny Společenství platné pro rybářský hospodářský rok 2004 pro produkty uvedené v seznamu v příloze II nařízení (ES) č. 104/2000 a odpovídající obchodní úpravy a vyrovnávací koeficienty jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 427/2004
ze dne 4. března 2004,
kterým se stanoví referenční ceny pro některé produkty rybolovu pro rybářský hospodářský rok 2004
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 104/2000 ze dne 17. prosince 1999 o společné organizaci trhu s produkty rybolovu a akvakultury [1], a zejména na čl. 29 odst. 1 a 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 104/2000 stanoví, že referenční ceny platné ve Společenství se mohou stanovovat každoročně po skupinách produktů pro produkty, pro které se pozastavují sazby celního sazebníku podle čl. 28 odst. 1 uvedeného nařízení. Tato možnost platí i pro produkty, které musí dodržovat referenční cenu z titulu režimu snížení cel závazného v rámci WTO nebo jiného preferenčního režimu.
(2) Pro produkty uvedené v příloze I bodech A a B nařízení (ES) č. 104/2000 se referenční cena rovná ceně za stažení stanovené podle čl. 20 odst. 1 uvedeného nařízení.
(3) Ceny za stažení a prodejní ceny Společenství pro dotčené produkty stanoví pro rybářský hospodářský rok 2004 nařízení Komise (ES) č. 425/2004 [2].
(4) Referenční cena pro jiné produkty, než jsou produkty uvedené v přílohách I a II nařízení (ES) č. 104/2000, se stanoví na základě váženého průměru celních hodnot dosažených na dovozních trzích nebo v dovozních přístavech během tří let bezprostředně předcházejících datu stanovení referenční ceny.
(5) Není nutno stanovit referenční ceny pro všechny druhy, pro které platí kritéria stanovená v nařízení (ES) č. 104/2000, a zejména ne pro druhy dovážené ze třetích zemí v zanedbatelných objemech.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídicího výboru pro produkty rybolovu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Referenční ceny pro rybářský hospodářský rok 2004 pro produkty rybolovu stanovené v souladu s článkem 29 nařízení (ES) č. 104/2000 jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 428/2004
ze dne 4. března 2004,
kterým se stanoví výše překlenovací podpory a paušální podpory pro některé produkty rybolovu pro rybářský hospodářský rok 2004
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 104/2000 ze dne 17. prosince 1999 o společné organizaci trhu s produkty rybolovu a akvakultury [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 2814/2000 ze dne 21. prosince 2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 104/2000, pokud jde o poskytování překlenovací podpory pro některé produkty rybolovu [2], a zejména na článek 5 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 939/2001 ze dne 14. května 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 104/2000, pokud jde o poskytování paušální podpory pro některé produkty rybolovu [3], a zejména na článek 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 104/2000 stanoví, že lze poskytovat podporu na množství určitých čerstvých produktů stažených z trhu a zpracovaných s cílem prodloužit jejich trvanlivost a skladovaných nebo konzervovaných.
(2) Cílem této podpory je dostatečné povzbuzení organizací producentů ke zpracování nebo konzervování produktů stažených z trhu, aby se předešlo jejich znehodnocení.
(3) Výše podpory by měla být určena tak, aby nenarušovala rovnováhu trhu dotčených produktů a nedeformovala podmínky hospodářské soutěže.
(4) Výše podpory by neměla přesáhnout technické a finanční náklady na úkony nutné ke zpracování produktů s cílem prodloužit jejich trvanlivost a k jejich skladování, dosažené ve Společenství v průběhu rybářského hospodářského roku, který předcházel dotyčnému roku.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídicího výboru pro produkty rybolovu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro rybářský hospodářský rok 2004 jsou částky překlenovací podpory uvedené v článku 23 nařízení (ES) č. 104/2000 a částky paušální podpory zmíněné v čl. 24 odst. 4 uvedeného nařízení stanoveny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 429/2004
ze dne 4. března 2004,
kterým se stanoví výše podpory soukromého skladování pro některé produkty rybolovu pro rybářský hospodářský rok 2004
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 104/2000 ze dne 17. prosince 1999 o společné organizaci trhu s produkty rybolovu a akvakultury [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 2813/2000 ze dne 21. prosince 2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 104/2000, pokud jde o poskytování podpory soukromého skladování některých produktů rybolovu [2], a zejména na článek 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Výše podpory by neměla přesáhnout technické a finanční náklady dosažené ve Společenství v průběhu rybářského hospodářského roku, který předcházel dotyčnému roku.
(2) S cílem nepodporovat dlouhodobé skladování, zkracovat platební lhůty a snižovat zátěž kontrol by podpora soukromého skladování měla být vyplácena v jediné splátce.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídicího výboru pro produkty rybolovu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro rybářský hospodářský rok 2004 je částka podpory soukromého skladování pro produkty uvedené v příloze II nařízení (ES) č. 104/2000 určena takto:
–první měsíc: _BAR_ 200 EUR za tunu, _BAR_
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 430/2004
ze dne 4. března 2004,
kterým se stanoví paušální hodnoty produktů rybolovu stažených z trhu během rybářského hospodářského roku 2004, které budou použity při výpočtu finančního vyrovnání a příslušné zálohy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 104/2000 ze dne 17. prosince 1999 o společné organizaci trhu s produkty rybolovu a akvakultury [1], a zejména na čl. 21 odst. 5 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 104/2000 stanoví, že organizacím producentů, které za určitých podmínek stáhnou z trhu produkty uvedené v seznamu v příloze I písmenu A a B uvedeného nařízení, bude poskytnuto finanční vyrovnání.
Výše tohoto finančního vyrovnání je snížena o paušálně stanovenou hodnotu produktu určeného k jiným účelům než k lidské spotřebě.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 2493/2001 ze dne 19. prosince 2001 o odbytu některých produktů rybolovu stažených z trhu [2] určuje způsoby odbytu produktů stažených z trhu.
Je nutno paušálně stanovit hodnotu těchto produktů pro každý z těchto způsobů odbytu s přihlédnutím k průměrným výnosům, které lze získat z takového odbytu v různých členských státech.
2509/2000 ze dne 15. listopadu 2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 104/2000, pokud jde o poskytování finančního vyrovnání za stažení některých produktů rybolovu [3], stanoví zvláštní podmínky, že pokud organizace producentů nebo jeden z jejích členů uvede do prodeje své produkty v jiném členském státě, než ve kterém je organizace uznána, musí o tom být informován orgán, který je zodpovědný za poskytování finančního vyrovnání.
Tímto orgánem je orgán v členském státě, ve kterém je organizace výrobců uznána.
Proto by paušální odpočitatelnou hodnotou měla být hodnota používaná v tomto členském státě.
(4) Stejná metoda výpočtu by se měla používat pro zálohy na finanční vyrovnání podle článku 6 nařízení (ES) č. 2509/2000.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídicího výboru pro produkty rybolovu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro rybářský hospodářský rok 2004 jsou paušální hodnoty, které budou použity při výpočtu finančního vyrovnání a příslušné zálohy za produkty rybolovu stažené organizacemi producentů z trhu a určené k jiným účelům než k lidské spotřebě, podle čl. 21 odst. 5 nařízení (ES) 104/2000 stanoveny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Paušální hodnotou, která má být odečtena od finančního vyrovnání a příslušných záloh, bude hodnota používaná v členském státě, ve kterém je organizace producentů uznána.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 432/2004
ze dne 5. března 2004,
kterým se po osmé přizpůsobuje technickému pokroku nařízení Rady (EHS) č. 3821/85 ze dne 20. prosince 1985 o záznamovém zařízení v silniční dopravě
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3821/85 ze dne 20. prosince 1985 o záznamovém zařízení v silniční dopravě [1], naposledy pozměněné nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1882/2003 [2], a zejména na článek 17 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příloha I B nařízení Rady (ES) č. 3821/85 stanovuje technické specifikace pro konstrukci, zkoušení, montáž a kontrolu záznamového zařízení v silniční dopravě.
(2) Z hlediska celkové bezpečnosti systému a interoperability mezi záznamovým zařízením a tachografovými kartami je třeba změnit některé technické specifikace stanovené v příloze 1 B nařízení (ES) č. 3821/85.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeným článkem 18 nařízení (ES) č. 3821/85,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I B nařízení (EHS) č. 3821/85 se mění takto:
1. V kapitole IV odstavci 1 požadavku 172 se slova "ΚΑΡΤΑ ΟΔΗΟΥ" nahrazují slovy "ΚΑΡΤΑ ΟΔΗΓΟΥ".
2. V kapitole IV odstavci 5.3.9 požadavku 227 se slova "účel kalibrace (první montáž, montáž, pravidelná kontrola)" nahrazují slovy "účel kalibrace (aktivace, první montáž, montáž, pravidelná kontrola)".
3. V dodatku 1 odstavci 2.29 se poslední dva řádky nahrazují tímto: "" aa " H " bb "
H Index pro změny týkající se používání datových prvků vymezených pro strukturu stanovenou vysokým bytem, "00h" pro tuto verzi."
4. V dodatku 1 se na konec odstavce 2.67 vkládá nová vysvětlivka, která zní:"Vysvětlivka: aktualizovaný seznam kódů, které identifikují výrobce, bude dostupný na internetových stránkách Evropského certifikačního orgánu."
5. V dodatku 2 odstavci 3.6.3 požadavku TCS_333 páté odrážce se vzorec"(Offset + Le < EF velikost)" nahrazuje vzorcem "(Offset + Lc < EF velikost)".
6. V dodatku 2 odstavci 3.6.7 požadavku TCS_348 třetím sloupci se hodnota "Ceh" nahrazuje "C2h".
7. V dodatku 7 odstavci 2.2.2 se ve čtvrtém řádku osmé kolonky údaje "8F""EA" nahrazují údaji "EA""8F".
8. V dodatku 7 odstavci 2.2.2.2 požadavku DDP_006 se odkazy na "8F""EA" nahrazují "EA""8F".
9. V dodatku 7 odstavci 2.2.6.5 požadavku DDP_033 se délka (byte) "(164)" nahrazuje "(167)".
10. V dodatku 8 odstavci 8.2 požadavku CPR_075:
a) v záhlaví tabulky 40 se odkaz "recordDataIdentifier hodnota # F00B" nahrazuje odkazem "recordDataIdentifier hodnota # F90B";
b) ve třetím sloupci tabulky 40 (operační rozsah) se odkaz na "-59 až 59 min." nahrazuje odkazem na "-59 až + 59 min.".
11. V dodatku 8 odstavci 8.2 požadavku CPR_076 se v záhlaví tabulky 41 odkaz "recordDataIdentifier hodnota # F022" nahrazuje odkazem "recordDataIdentifier hodnota # F922".
12. V dodatku 8 odstavci 8.2 požadavku CPR_078 se v záhlaví tabulky 42 odkaz "recordDataIdentifier hodnota # F07E" nahrazuje odkazem "recordDataIdentifier hodnota # F97E".
13. V dodatku 10 odstavci 4.2 se slova "a karta společnosti" vkládají za slova "kontrolní karta".
14. V dodatku 10 odstavci 4.2.3 se slova "následující úkoly" nahrazují slovy "další následující úkoly".
15. V dodatku 10 odstavci 4.3.2 se slova "GENERAL_READ: uživatelská data mohou být čtena z TOE všemi uživateli, kromě identifikačních dat držitele karty, která mohou být čtena z kontrolních karet pouze VEHICLE_UNIT." nahrazují slovy "GENERAL_READ: uživatelská data mohou být čtena z TOE všemi uživateli, kromě identifikačních dat držitele karty, které mohou být čteny z kontrolních karet a karet společnosti pouze VEHICLE_UNIT."
16. V dodatku 11 odstavci 2.2.1 požadavku CSM_003 se slova "veřejný exponent, e, pro výpočet RSA bude odlišný od 2 ve všech vytvořených klíčích RSA." nahrazují slovy "veřejný exponent, e, pro výpočet RSA je celé číslo mezi 3 a n-1 splňující gcd(e, lcm(p-1, q-1))=1."
17. V dodatku 11 odstavci 3.3.1 požadavku CSM_017 poznámce 5 pododstavci 5.1 druhé tabulce se v druhém sloupci slova "BCD kódování" nahrazují slovy "celé číslo".
18. V dodatku 11 odstavci 3.3.2 požadavku CSM_018 se slova "s výjimkou své přílohy A.4" vkládají za slova "v souladu s ISO/IEC 9796-2,".
19. V dodatku 11 odstavci 4 požadavku CSM_020 na levé straně druhého diagramu v desátém poli se slovo "podpis" nahrazuje slovem "podpis*".
Článek 2.
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 443/2004
ze dne 10. března 2004,
kterým se stanoví množství povinných dodávek třtinového cukru k dovozu podle protokolu AKT a dohody s Indií v dodacím období 2003/04
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1159/2003 ze dne 30. června 2003, kterým se pro hospodářské roky 2003/04, 2004/05 a 2005/06 stanoví prováděcí pravidla pro dovoz třtinového cukru v rámci některých celních kvót a preferenčních dohod a kterým se mění nařízení (ES) č. 1464/95 a (ES) č. 779/96 [2], a zejména na čl. 9 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 9 nařízení (ES) č. 1159/2003 stanoví podrobná pravidla pro určení povinných dodávek s nulovým clem pro produkty kódu KN 1701 vyjádřené jako ekvivalent bílého cukru pro dovozy pocházející ze zemí, které jsou signatáři protokolu AKT a dohody s Indií.
(2) Použití článků 3 a 7 protokolu AKT, článků 3 a 7 dohody s Indií a článků 11 a 12 nařízení (ES) č. 1159/2003 mělo za následek, že Komise určila povinné dodávky pro hospodářský rok 2003/04 pro každou zemi především na základě rozdílu mezi množstvím povinných dodávek a skutečně dovezenými množstvími během uplynulých dodacích lhůt,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Množství povinných dodávek pro dovoz produktů kódu KN 1701 pocházejících ze zemí, které jsou signatáři protokolu AKT a dohody s Indií a vyjádřené jako ekvivalent bílého cukru, pro dodací lhůtu 2003/04 a pro každou dotyčnou vyvážející zemi, jsou stanovena v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 444/2004
ze dne 10. března 2004,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1535/2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2201/96, pokud jde o režim podpory pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2201/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhů s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny [1], a zejména na články 6 a 25 a čl. 27 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Členské státy a Komise zjistily od zveřejnění nařízení Komise (ES) č. 1535/2003 [2] některé způsoby, kterými je možno zdokonalit ustanovení týkající se správy smluv mezi producenty a zpracovateli.
(2) Je třeba provádět kontroly operativněji, zejména pokud jde o kontroly, které se zaměřují na ověření výtěžku ze surovin zpracovaných v získaných hotových produktech.
(3) Je vhodné sladit podmínky upravující úrokové sazby pro snížení podpory v případě rozporu mezi podporou, o kterou se žádá, a splatnou částkou je třeba sladit s ustanoveními čl. 49 odst. 3 nařízení Komise (ES) č. 2419/2001 ze dne 11. prosince 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro integrovaný administrativní a kontrolní systém pro některé režimy podpor Společenství stanovený nařízením Rady (EHS) č. 3508/92 [3].
(4) Je za účelem řádného fungování režimu třeba zajistit odbyt produkce producentů, kteří se režimu účastní, pokud zpracovatelé nejsou schopni dodržet své smluvní závazky.
(5) Je třeba zlepšit ohlašovací postupy při zpracovávání v jiném členském státě, učinit je pružnějšími a přizpůsobit je zvláštním podmínkám, přičemž nesmí být za žádných okolností dotčeny požadavky na kontrolu.
(6) S cílem dodržet zásadu proporcionality je třeba zpřehlednit ustanovení o sankcích použitých u zpracovatelů, kteří producentům surovin neplatí smluvní cenu.
(7) Nařízení (ES) č. 1535/2003 je proto třeba odpovídajícím způsobem změnit.
(8) Za účelem naplnění oprávněného očekávání příslušných hospodářských subjektů by se toto nařízení mělo používat hospodářského roku 2004/05.
(9) Jelikož však smlouvy mezi producenty a zpracovateli rajčat pro hospodářský rok 2004/05 již byly podepsány, použití některých ustanovení ve smlouvách je třeba v případě rajčat odsunout do hospodářského roku 2005/06.
(10) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1535/2003 se mění takto:
1. Článek 7 se mění takto:
a) odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. Ve smlouvách musí být uvedeny zejména následující údaje:
a) jméno a adresa organizace producentů, kteří podepisují smlouvy;
b) jméno a adresu zpracovatele;
c) množství surovin, které se má dodat ke zpracování;
d) období, na které se smlouva vztahuje, a předběžný rozvrh dodávek pro zpracovatele;
e) závazek zpracovatelů, že zpracují množství dodaná podle dotyčné smlouvy;
f) cenu, která se má organizaci producentů zaplatit za suroviny, případně rozlišenou podle odrůdy a/nebo jakosti a/nebo dodací lhůty a která se uhradí pouze bankovním nebo poštovním převodem;
g) náhrada škod v případě nedodržení smluvních závazků jednou ze stran, zejména pokud jde o uhrazení plné ceny uvedené ve smlouvě, dodržení platebních lhůt a závazku dodat a přijmout množství stanovené ve smlouvě.
Ve smlouvě se uvede rovněž stádium dodávky, na které se cena uvedená v písmenu f) použije a platební podmínky.
Platební lhůta nesmí být delší než dva měsíce od konce měsíce dodávky každé zásilky.";
b) v odstavci 2 se výraz "cena uvedená v odst. 1 písm. e) tohoto článku" nahrazuje výrazem "cena uvedená v odst. 1 prvním pododstavci písm. f) tohoto článku";
2. Ustanovení čl. 9 odst. 3 se nahrazuje tímto:
"3. Cena dodatečného množství stanovená v dodatku ke smlouvě se může lišit od ceny uvedené v čl. 7 odst. 1 prvním pododstavci písm. f).";
3. Ustanovení čl. 11 odst. 4 se nahrazuje tímto:
"4. Ve výjimečných a náležitě odůvodněných případech mohou členské státy přijmout smlouvy a dodatky ke smlouvám, které příslušné orgány obdrží po lhůtě stanovené v odstavci 3, pokud toto opožděné předání neznemožní provádění kontroly.
V případě dodatků ke smlouvám pro rajčata mohou členské státy povolit z náležitě odůvodněných důvodů kratší lhůtu než pět dní, jak je stanoveno v odstavci 3, pokud to neznemožní účinné kontroly režimu podpory produkce.";
4. Ustanovení čl. 21 odst. 2 prvního pododstavce se nahrazuje tímto:
"2. Na základě analýzy rizik týkající se zúčastněných organizací producentů a zpracovatelů a prováděné členským státem, v němž dochází ke zpracování nebo v němž má organizace producentů sídlo, mohou členské státy, pokud se jich to přímo týká, rozhodnout, že zbaví organizace producentů povinností stanovených v odstavci 1.";
5. Ustanovení čl. 31 odst. 2 písm. b) se nahrazuje tímto:
"b) fyzické a/nebo účetní kontroly nejméně u 5 % hotových produktů, aby se ověřil výtěžek ze surovin zpracovaných v hotovém produktu získaném v rámci smlouvy a mimo smlouvu;"
6. Ustanovení čl. 33 odst. 1 se nahrazuje tímto:
"1. Pokud se zjistí, že podpora požadovaná pro daný produkt a hospodářský rok je vyšší než splatná částka, pak se tato částka sníží, pokud rozdíl nebyl zjevně způsoben omylem.
Snížení se rovná zjištěnému rozdílu.
Pokud již podpora byla vyplacena, vrátí příjemce dvojnásobek rozdílu, zvýšený o úrok vypočítaný podle čl. 35a odst.
7. Vkládá se nový článek 33a, který zní:
"Článek 33a
Zrušení smlouvy vinou druhé strany
Pokud jedna ze smluvních stran uvedených v článku 3 a 6a nařízení (ES) č. 2201/96 není schopna splnit své smluvní závazky vinou druhé strany, příslušné orgány dotyčného členského státu mohou dotyčné straně povolit v souladu s vnitrostátními právními předpisy zrušit tyto smlouvy nebo je v nezměněné podobě převést, v případě organizací producentů na jiného uznaného zpracovatele nebo v případě zpracovatelů na jinou organizaci producentů";
8. Článek 35 se mění takto:
a) odstavec 1 první pododstavec se nahrazuje tímto:
"1. Zjistí-li se, s výjimkou případů vyšší moci, že množství rajčat, broskví nebo hrušek přijaté ke zpracování v rámci smlouvy nebylo celé zpracováno na jeden z produktů uvedených v čl. 6a odst. 1 a v příloze I nařízení (ES) č. 2201/96, zaplatí zpracovatel příslušným orgánům částku rovnající se dvojnásobku jednotkové částky podpory znásobenou množstvím dotyčné suroviny, které nebylo zpracováno, zvýšenou o úrok vypočítaný podle čl. 35a odst. 2.";
b) odstavec 2 se nahrazuje tímto:
"2. Členské státy vyloučí zpracovatele z režimu podpory stanoveného v nařízení (ES) č. 2201/96, pokud:
a) organizace producentů ve spolupráci se zpracovatelem předloží nepravdivá prohlášení;
b) zpracovatel opakovaně nezaplatí cenu uvedenou v čl. 7 odst. 1 prvním pododstavci písm. f) tohoto nařízení;
c) zpracovatel opakovaně nedodrží platební lhůtu stanovenou v čl. 7 odst. 1 druhém pododstavci tohoto nařízení;
d) zpracovatel nezaplatí sankce stanovené v odstavci 1 tohoto článku;
e) zpracovatel nesplní povinnosti uvedené v čl. 30 odst. 1, 2, 3, 4 nebo 5 tohoto nařízení.
Doba trvání vyloučení zpracovatele z režimu podpory je nejméně jeden hospodářský rok a členské státy ji stanoví s ohledem na závažnost případu.";
c) odstavec 3 se zrušuje;
9. Vkládá se nový článek 35a, který zní:
"Článek 35a
Platby navrácených částek
1. Navrácené částky a úroky splatné podle této kapitoly se platí příslušné platební agentuře a odečítají se od výdajů hrazených Evropským zemědělským orientačním a záručním fondem.
2. Použitá úroková sazba se vypočítá v souladu s vnitrostátními právními předpisy a není nižší než úroková sazba obecně používaná pro navrácení podle vnitrostátních právních předpisů.";
10. Článek 39 se mění takto:
a) v odstavci 2 se písmena c) a d) nahrazují tímto:
"c) množství surovin použité k výrobě každého produktu uvedeného v písmenu b);
d) množství produktů uvedených v písmenu b) v zásobách na konci předcházejícího hospodářského roku u produktů zpracovaných z rajčat, broskví a hrušek, rozdělené u rajčat na produkty prodané a produkty neprodané;"
b) odstavec 3 se nahrazuje tímto:
"3. Nejpozději dne 30. září zašle každý členský stát Komisi zprávu o kontrolách provedených během předcházejícího hospodářského roku s uvedením počtu kontrol a výsledků rozdělených podle typu zjištění.";
c) vkládá se nový odstavec 5, který zní:
"5. Členské státy přijmou nezbytná opatření s cílem zajistit, že veškeré údaje obsažené v hlášeních a zprávách pro Komisi uvedených v odstavcích 1 až 4 jsou správné, úplné, konečné a byly před předáním Komisi řádně ověřeny příslušnými orgány.";
11. Článek 41 druhý odstavec se nahrazuje tímto: "Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze tohoto nařízení.";
12. Znění přílohy tohoto nařízení se připojuje jako příloha nařízení (ES) č. 1535/2003.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 445/2004
ze dne 10. března 2004,
kterým se mění příloha I směrnice Rady 92/118/EHS, pokud jde o živočišná střeva, vepřové sádlo a tavené tuky a králičí maso a maso farmové zvěře
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/118/EHS ze dne 17. prosince 1992 o veterinárních a hygienických předpisech pro obchod s produkty živočišného původu ve Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní předpisy Společenství uvedené v kapitole I přílohy A směrnice 89/662/EHS, a pokud jde o patogenní původce, směrnice 90/425/EHS [1], naposledy pozměněnou rozhodnutím Komise 2003/42/ES [2], a zejména na článek 15 druhý odstavec uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 92/118/EHS stanoví pravidla Společenství pro veterinární a hygienické předpisy pro obchod s produkty živočišného původu ve Společenství a jejich dovoz do Společenství.
(2) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 ze dne 3. října 2002 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu, které nejsou určeny k lidské spotřebě [3], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 808/2003 [4], stanoví pravidla Společenství pro živočišné produkty, které nejsou určené k lidské spotřebě.
(3) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/33/ES ze dne 21. října 2002, kterou se mění směrnice Rady 90/425/EHS a 92/118/ES, pokud jde o hygienické požadavky na vedlejší produkty živočišného původu [5], podstatně pozměnila směrnici 92/118/EHS, zejména s cílem zmenšit oblast její působnosti tak, aby se vztahovala pouze na produkty živočišného původu určené k lidské spotřebě a na patogenní původce.
(4) V zájmu jasnosti právních předpisů Společenství je třeba více vyjasnit oblast působnosti směrnice 92/118/EHS.
(5) Směrnice 92/118/EHS by se proto měla odpovídajícím způsobem pozměnit.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Změny směrnice 92/118/EHS
1. Nadpis kapitoly 2 přílohy I směrnice 92/118/EHS se nahrazuje tímto:
"Živočišná střeva určená k lidské spotřebě" .
2. Nadpis kapitoly 9 přílohy I směrnice 92/118/EHS se nahrazuje tímto:
"Vepřové sádlo a tavené tuky určené k lidské spotřebě" .
3. Nadpis kapitoly 11 přílohy I směrnice 92/118/EHS se nahrazuje tímto:
"Králičí maso a maso farmové zvěře určené k lidské spotřebě" .
Článek 2
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 448/2004
ze dne 10. března 2004,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1685/2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 týkající se způsobilosti výdajů na činnosti spolufinancované strukturálními fondy, a zrušuje nařízení (ES) č. 1145/2003
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech [1], a zejména na čl. 30 odst. 3 a čl. 53 odst. 2 uvedeného nařízení,
po konzultaci s výborem zřízeným podle článku 147 Smlouvy, Výborem pro zemědělské struktury a rozvoj venkova a Výborem pro struktury rybolovu a akvakultury,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V příloze nařízení Komise (ES) č. 1685/2000 [2] je stanoven společný soubor pravidel způsobilosti.
Uvedené nařízení vstoupilo v platnost dne 5. srpna 2000.
(2) Zkušenost však ukázala, že je nutné pravidla způsobilosti v několika ohledech změnit.
(3) Zejména je vhodné uznat způsobilost nákladů na nadnárodní finanční operace v rámci podpory z programu Peace II a iniciativ Společenství, po odečtení úroků z poskytnutých záloh.
(4) Mělo by se rovněž vyjasnit, že platby do rizikových kapitálových fondů, úvěrových fondů a záručních fondů představují skutečně vzniklé výdaje.
(5) Je třeba zdůraznit, že způsobilost DPH ke spolufinancování nezávisí na skutečnosti, zda je konečný příjemce veřejnoprávní nebo soukromoprávní povahy.
(6) V oblasti rozvoje venkova je třeba ujasnit, že by mělo platit pravidlo, podle kterého se mohou k prokázání výdajů používat potvrzené faktury, aniž jsou však dotčena zvláštní pravidla stanovená nařízením Komise (ES) č. 445/2002 ze dne 26. února 2002, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) [3], pokud mají být určeny standardní jednotkové náklady pro některé investice v lesnictví.
(7) Z důvodů jasnosti a vhodnosti by měla být příloha nařízení (ES) č. 1685/2000 nahrazena jako celek.
(8) Právní ustanovení, která upravují platby do rizikových kapitálových fondů, úvěrových a záručních fondů a způsobilost DPH, vedla při výkladu k nejasnostem.
(9) S ohledem na zásadu rovného zacházení a pro účely zohlednění nákladů spojených s nadnárodními finančními operacemi by se odpovídající pravidla měla použít se zpětnou působností.
(10) Nařízení (ES) č. 1685/2000 bylo následně změněno nařízením (ES) č. 1145/2003. Při přijímání uvedeného nařízení však nebyly plně dodrženy požadavky týkající se postupu projednávání ve výboru, a proto by mělo být nařízení (ES) č. 1145/2003 zrušeno. Toto nařízení by se tedy mělo použít ode dne vstupu v platnost nařízení (ES) č. 1145/2003.
(11) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro rozvoj a přeměnu regionů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zrušuje se nařízení (ES) č. 1145/2003.
Článek 2
Příloha nařízení (ES) č. 1685/2000 se nahrazuje zněním obsaženým v příloze tohoto nařízení.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 455/2004
ze dne 11. března 2004,
kterým se mění nařízení (ES) č. 466/2001, pokud jde o patulin
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 315/93 ze dne 8. února 1993, kterým se stanoví postupy Společenství pro kontrolu kontaminujících látek v potravinách [1], a zejména na čl. 2 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením Komise (ES) č. 466/2001 [2] se stanoví maximální limity pro některé kontaminující látky v potravinách.
Mimo jiné byly stanoveny maximální limity pro patulin.
(2) Byl stanoven maximální limit 10,0 μg/kg pro jablečnou šťávu a tuhé jablečné produkty, včetně jablečného kompotu a jablečného pyré, pro kojence a malé děti a pro ostatní příkrmy pro kojence a malé děti pod podmínkou, že bude prostřednictvím mezinárodní mezilaboratorní okružní zkoušky do 1. listopadu 2003 validována metoda analýzy, aby se prokázalo, že lze spolehlivě stanovit patulin na úrovni 10 μg/kg.
V případě, že se do 1. listopadu 2003 neprokáže, že lze spolehlivě stanovit patulin na úrovni 10 μg/kg, použije se hodnota 25 μg/kg.
(3) Byla zorganizována mezilaboratorní zkouška za účelem poskytnutí důkazu, že lze spolehlivě stanovit hodnotu 10,0 μg/kg.
Zpráva, v níž se uvádí, že existuje metoda umožňující spolehlivě stanovit patulin v čiré jablečné šťávě a v ovocném pyré na úrovni 10 μg/kg a nižší, byla předložena 27. října 2003.
(4) Je vhodné přijmout přechodná opatření pro produkty vyrobené a uvedené na trh přede dnem použitelnosti.
(5) Nařízení (ES) č. 466/2001 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 466/2001 se mění takto:
V článku 7 se doplňuje nový odstavec, který zní: "Maximální limity stanovené v bodě 2.3 Patulin oddílu 2 (Mykotoxiny) přílohy I se nevztahují na produkty, které byly v souladu s právními předpisy uvedeny na trh Společenství před 1. listopadem 2003.
Důkazní břemeno ohledně doby uvedení těchto produktů na trh nese provozovatel potravinářského podniku."
2. Poznámka pod čarou 4 k bodu 2.3 Patulin oddílu 2 (Mykotoxiny) přílohy I se zrušuje.
3. Druhá odrážka bodu 2.3.4 oddílu 2 (Mykotoxiny) přílohy I zní takto:
"— ostatní příkrmy pro kojence a malé děti jiné než obilné příkrmy(4)".
4. Dosavadní poznámka pod čarou 5 k bodu 2.3 Patulin oddílu 2 (Mykotoxiny) přílohy I se označuje jako poznámka pod čarou 4 a zní takto:
"4 Příkrmy pro kojence a malé děti jiné než obilné příkrmy, jak jsou definovány ve směrnici Komise 96/5/ES ze dne 16. února 1996 o obilných a ostatních příkrmech pro kojence a malé děti (Úř. věst.
L 49, 28.2.1996, s. 17), naposledy pozměněné směrnicí 2003/13/ES (Úř. věst.
L 41, 14.2.2003, s. 33)".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 460/2004
ze dne 10. března 2004
o zřízení Evropské agentury pro bezpečnost sítí a informací
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Komunikační sítě a informační systémy se staly základním faktorem hospodářského a sociálního rozvoje.
Počítače a komunikační sítě jsou obecně rozšířené podobně jako zařízení pro dodávku elektřiny a vody.
Proto se zvyšuje význam zabezpečení, a zejména zajištění přístupnosti komunikačních sítí a informačních systémů, pro společnost, v neposlední řadě proto, že může docházet k obtížím v důležitých informačních systémech vzhledem k systémové složitosti, poruchám, chybám obsluhy a nepovolaným zásahům, které mohou mít důsledky pro technickou infrastrukturu služeb, které jsou nepostradatelné pro blaho občanů EU.
(2) Rostoucí počet zásahů do zabezpečení způsobuje závažné finanční škody, snižuje důvěru uživatelů a poškozuje rozvoj elektronického obchodu.
Jednotliví uživatelé, úřady a podniky reagovali používáním bezpečnostních technologií a postupů bezpečnostního řízení.
Členské státy přijaly některá podpůrná opatření ve formě informačních kampaní a výzkumných projektů, která mají zvýšit bezpečnost sítí a informací ve společnosti.
(3) Technická složitost sítí a informačních systémů, různorodost produktů a služeb, které jsou vzájemně provázány, a velké množství samostatně zodpovědných soukromých a veřejných subjektů mohou narušovat řádné fungování vnitřního trhu.
(4) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice) [3] stanoví úkoly vnitrostátních regulačních orgánů, k nimž patří průhledná vzájemná spolupráce a spolupráce s Komisí pro zajištění rozvoje jednotné regulační praxe, zajišťování vysoké úrovně ochrany osobních údajů a soukromí a zachování integrity a bezpečnosti veřejných komunikačních sítí.
(5) Ke stávajícím významným předpisům Společenství rovněž patří směrnice 2002/20/ES [4], směrnice 2002/22/ES [5], směrnice 2002/19/ES [6], směrnice 2002/58/ES [7], směrnice 1999/93/ES [8], směrnice 2000/31/ES [9] a usnesení Rady ze dne 18. února 2003 o provádění akčního plánu eEurope 2005 [10].
(6) Směrnice 2002/20/ES opravňuje členské státy, aby k obecnému oprávnění připojily podmínky týkající se zabezpečení veřejných sítí proti neoprávněnému přístupu podle směrnice 97/66/ES [11].
(7) Směrnice 2002/22/ES požaduje, aby členské státy přijaly nezbytná opatření k zajištění integrity a přístupnosti veřejných telefonních sítí v pevných místech a aby podniky poskytující veřejně přístupné telefonní služby v pevných místech přijaly veškerá přiměřená opatření k zajištění nepřetržitého přístupu k tísňovým službám.
(8) Směrnice 2002/58/ES požaduje, aby poskytovatel veřejně přístupných služeb elektronických komunikací přijal přiměřená technická a organizační opatření, aby zajistil bezpečnost svých služeb, a rovněž požaduje důvěrný charakter sdělení a s nimi souvisejících provozních údajů.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů [12] požaduje, aby členské státy stanovily, že správce musí přijmout vhodná technická a organizační opatření na ochranu osobních údajů proti náhodnému nebo nedovolenému zničení, náhodné ztrátě, úpravám, neoprávněnému sdělování nebo přístupu, zejména pokud zpracování zahrnuje předávání údajů v síti, jakož i proti jakékoli jiné podobě nedovoleného zpracování.
(9) Směrnice 2002/21/ES a směrnice 1999/93/ES obsahují ustanovení o normách, které mají být zveřejněny v Úředním věstníku Evropské unie.
Členské státy rovněž používají normy mezinárodních orgánů a faktické normy vytvořené průmyslem na celosvětové úrovni.
Je nezbytné, aby Komise a členské státy mohly sledovat normy, které odpovídají předpisům Společenství.
(10) Tato opatření vnitřního trhu vyžadují různé technické a organizační postupy členských států a Komise.
Jedná se o technicky složité úkoly, které nemají jednoduché, samozřejmé řešení.
Nestejnorodé uplatňování těchto požadavků může vést k neúčinným řešením a vytvářet překážky vnitřního trhu.
Je tedy třeba vytvořit odborné středisko na evropské úrovni, které by v rámci svých cílů poskytovalo vedení, poradenství a případně podporu a které by bylo oporou Evropského parlamentu, Komise nebo příslušných subjektů určených členskými státy.
Těmito příslušnými subjekty mohou členské státy jmenovat vnitrostátní regulační orgány určené podle směrnice 2002/21/ES.
(11) Těmto potřebám by odpovídalo zřízení evropské agentury, totiž Evropské agentury pro bezpečnost sítí a informací (dále jen "agentura"), která funguje jako referenční rámec a je zárukou důvěry na základě své nezávislosti, kvality poskytovaného poradenství a rozšiřovaných informací, průhlednosti svých pracovních postupů a metod a vytrvalosti při vykonávání svěřených úkolů.
Agentura by měla navázat na úsilí členských států a Společenství plnit své úkoly v plné spolupráci s členskými státy a měla by být otevřena kontaktům s průmyslem a ostatními dotčenými osobami.
Protože elektronické sítě patří ve velké míře soukromým vlastníkům, měla by agentura vycházet z podnětů soukromého sektoru a ze spolupráce s tímto sektorem.
(12) Plnění úkolů agentury by nemělo být v rozporu s působností a nemělo by předjímat, omezovat nebo křížit pravomoci a úkoly těchto orgánů:
- vnitrostátních regulačních orgánů podle směrnic pro sítě a služby elektronických komunikací a rovněž skupiny evropských regulačních orgánů pro sítě a služby elektronických komunikací zřízené rozhodnutím Komise 2002/627/ES [13] a Komunikačního výboru podle směrnice 2002/21/ES;
- evropských normalizačních orgánů, vnitrostátních normalizačních orgánů a stálého výboru stanoveného směrnicí Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů a předpisů pro služby informační společnosti [14];
- orgánů dozoru členských států v oblasti ochrany fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů.
(13) Pro lepší pochopení výzev v oblasti bezpečnosti sítí a informací musí agentura analyzovat stávající a vznikající nebezpečí, a k tomuto účelu může shromažďovat důležité informace, zejména prostřednictvím dotazníků, aniž by byla soukromému sektoru nebo členským státům uložena nová povinnost vytvářet údaje.
Za vznikající nebezpečí je třeba považovat všechny aspekty, které lze rozpoznat jako možná budoucí nebezpečí pro bezpečnost sítí a informací.
(14) Zaručení důvěry v systémy sítí a informací vyžaduje, aby jednotliví uživatelé, podniky a úřady byli dostatečně informováni, vzděláni a vyškoleni v oblasti bezpečnosti sítí a informací.
Úkolem úřadů je zvyšovat uvědomění informováním široké veřejnosti, malých a středních podniků, obchodních společností, veřejné správy, škol a vysokých škol.
Tato opatření je třeba dále rozvíjet.
Rozšířená výměna informací mezi členskými státy usnadní činnosti zvyšující toto uvědomění.
Agentura by měla poskytovat poradenství o osvědčených postupech zvyšování uvědomění, školení a kurzů.
(15) Agentura by měla přispívat k vysoké úrovni bezpečnosti sítí a informací ve Společenství a vytvářet kulturu bezpečnosti sítí a informací pro blaho občanů, spotřebitelů, podniků a organizací veřejného sektoru v Evropské unii, a přispívat tak k řádnému fungování vnitřního trhu.
(16) Účinná bezpečnostní politika by měla být založena na pečlivě vyvinutých metodách posuzování rizika ve veřejném i v soukromém sektoru.
Metody a postupy posuzování rizika se používají na různých úrovních, aniž by existoval jednotný systém, který by zaručoval jejich účinné nasazení.
Podpora a rozvoj osvědčených postupů posuzování rizika a jeho interoperabilních řešení u organizací veřejného a soukromého sektoru zvýší bezpečnostní úroveň systémů sítí a informací v Evropě.
(17) Agentura by měla využívat výsledků současného výzkumu, vývoje a technologického hodnocení, a zejména výsledků různých výzkumných iniciativ Společenství.
(18) Agentura by mohla sdílet zkušenosti a obecné informace se subjekty a agenturami zřízenými právními předpisy Evropské unie, které se zabývají bezpečností sítí a informací, je-li to účelné a vhodné pro vykonávání působnosti, cílů a úkolů agentury.
(19) Otázky bezpečnosti sítí a informací jsou globálními tématy.
Je třeba užší spolupráce na celosvětové úrovni, aby byly zlepšeny bezpečnostní normy, aby bylo zlepšeno předávání informací a aby byl prosazován společný globální přístup k otázkám bezpečnosti sítí a informací, čímž by byl podporován rozvoj kultury bezpečnosti sítí a informací.
Účinná spolupráce se třetími zeměmi a světovou společností je rovněž úkolem na evropské úrovni.
Agentura by proto měla přispívat k úsilí Společenství spolupracovat se třetími zeměmi a případně s mezinárodními organizacemi.
(20) Agentura by se měla při své činnosti věnovat malým a středním podnikům.
(21) Aby bylo účinně zajištěno plnění úkolů agentury, měly by být členské státy a Komise zastoupeny ve správní radě, která má potřebné pravomoci pro sestavování rozpočtu, ověřování jeho plnění, přijímání vhodných finančních pravidel, stanovení průhledných pracovních postupů pro přijímání rozhodnutí agentury, schvalování pracovního programu agentury, přijímání svého jednacího řádu a vnitřních organizačních předpisů agentury, jmenování a odvolávání výkonného ředitele.
Správní rada by měla zajišťovat, aby agentura plnila své úkoly za podmínek, které jí umožňují fungování v souladu s tímto nařízením.
(22) Pro pravidelný dialog se soukromým sektorem, organizacemi spotřebitelů a ostatními dotčenými osobami by bylo vhodné ustavit stálou skupinu zúčastněných stran.
Stálá skupina zúčastněných stran ustavená a vedená výkonným ředitelem by se měla věnovat otázkám, které mají význam pro všechny zúčastněné strany, a měla by je předkládat výkonnému řediteli.
Výkonný ředitel může k jednání skupiny přizvat zástupce Evropského parlamentu a jiných dotčených orgánů, je-li to vhodné a přiměřené vzhledem k pořadu jednání.
(23) Řádné fungování agentury vyžaduje, aby byl její výkonný ředitel jmenován na základě výkonnosti a doložených administrativních a řídicích schopností a rovněž odbornosti a zkušenosti v oblasti bezpečnosti sítí a informací a aby vykonával své povinnosti při organizaci vnitřního fungování agentury zcela nezávisle a pružně.
Za tímto účelem by měl výkonný ředitel po projednání s Komisí a se stálou skupinou zúčastněných stran připravit návrh pracovního programu agentury a přijmout všechna nezbytná opatření k zajištění řádného plnění pracovního programu agentury, každoročně by měl připravit návrh souhrnné zprávy předkládané správní radě a rovněž by měl sestavit návrh odhadu příjmů a výdajů agentury a plnit rozpočet.
(24) Výkonný ředitel by měl mít možnost sestavit pracovní skupiny ad hoc, které by se věnovaly zejména vědeckým a technickým otázkám.
Při sestavování pracovních skupin ad hoc by měl výkonný ředitel přihlížet k podnětům soukromého sektoru a využívat odborníků z tohoto sektoru.
Pracovní skupiny ad hoc by měly agentuře umožnit, aby měla přístup k aktuálním dostupným informacím, které jí umožní reagovat na bezpečnostní výzvy související s rozvojem informační společnosti.
Agentura by měla zajistit, aby byly její pracovní skupiny ad hoc odborně způsobilé a reprezentativní a aby v nich byli případně podle odborné příslušnosti zahrnuti zástupci veřejné správy členských států, soukromého sektoru včetně průmyslu, uživatelů a vědeckých odborníků v oblasti bezpečnosti sítí a informací.
Agentura může v případě potřeby doplnit pracovní skupiny o nezávislé odborníky uznávané v dané oblasti.
Odborníci, kteří se podílejí na činnosti pracovních skupin ad hoc ustavených agenturou, by neměli být zaměstnanci této agentury.
Jejich výdaje by měla hradit agentura v souladu se svými vnitřními organizačními předpisy a s platnými finančními nařízeními.
(25) Agentura by měla uplatňovat odpovídající předpisy Společenství o přístupu veřejnosti k dokumentům podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 [15] a o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 [16].
(26) V rámci své působnosti, cílů a plnění svých úkolů by agentura měla zejména dodržovat předpisy použitelné pro orgány Společenství a rovněž vnitrostátní předpisy o nakládání s citlivými dokumenty.
(27) Aby byla zaručena plná samostatnost a nezávislost agentury, je třeba, aby měla k dispozici samostatný rozpočet, který je rozhodující měrou financován Společenstvím.
Všechny subvence ze souhrnného rozpočtu Evropské unie podléhají rozpočtovému procesu Společenství.
Účetní dvůr by měl navíc provádět audit účetnictví.
(28) V případě potřeby a na základě v budoucnu uzavřených dohod může mít agentura přístup k tlumočnickým službám poskytovaným generálním ředitelstvím pro tlumočení Komise nebo tlumočnickými službami jiných orgánů Společenství.
(29) Agentura by měla být nejprve zřízena na omezené období a její činnost vyhodnocena, aby bylo možné rozhodnout, zda má být období její činnosti prodlouženo,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
ODDÍL 1 OBLAST PŮSOBNOSTI, CÍLE A ÚKOLY
Článek 1
Oblast působnosti
1. Pro zajištění vysoké a účinné bezpečnosti sítí a informací ve Společenství a vytvoření kultury bezpečnosti sítí a informací v zájmu občanů, spotřebitelů, podniků a organizací veřejného sektoru v Evropské unii a pro zajištění řádného fungování vnitřního trhu se zřizuje Evropská agentura pro bezpečnost sítí a informací (dále jen "agentura").
2. Agentura je nápomocna Komisi a členským státům, a proto spolupracuje s průmyslem, aby mu pomáhala splňovat požadavky bezpečnosti sítí a informací, včetně požadavků stanovených současnými a budoucími právními předpisy Společenství, například směrnicí 2002/21/ES, a zajišťovala tím řádné fungování vnitřního trhu.
3. Cíli a úkoly agentury nejsou dotčeny pravomoci členských států v oblasti bezpečnosti sítí a informací, které nespadají do oblasti působnosti Smlouvy o ES, jako pravomoci uvedené v hlavě V a VI Smlouvy o Evropské unii, a v každém případě činnosti týkající se veřejné bezpečnosti, obrany, státní bezpečnosti (včetně hospodářského blahobytu státu, souvisí-li taková činnost s otázkami státní bezpečnosti) a činnosti státu v trestněprávní oblasti.
Článek 2
Cíle
1. Agentura zvyšuje schopnost Společenství, členských států a v důsledku toho i průmyslu předcházet obtížím v oblasti bezpečnosti sítí a informací, zvládat je a reagovat na ně.
2. Agentura poskytuje podporu a poradenství Komisi a členským státům v otázkách, které souvisejí s bezpečností sítí a informací a které podle tohoto nařízení spadají do její působnosti.
3. V návaznosti na úsilí členských států a Společenství zajišťuje agentura vysokou úroveň odbornosti.
Této odbornosti využívá k tomu, aby podněcovala širokou spolupráci subjektů veřejného a soukromého sektoru.
4. Agentura na žádost podporuje Komisi v technické přípravné práci pro aktualizaci a rozvíjení právních předpisů Společenství v oblasti bezpečnosti sítí a informací.
Článek 3
Úkoly
Aby zajistila, že působnost a cíle uvedené v článcích 1 a 2 jsou naplněny, vykonává agentura tyto úkoly:
a) shromažďuje náležité informace pro analýzu stávajících a vznikajících nebezpečí, a zejména těch nebezpečí na evropské úrovni, která mohou mít vliv na odolnost a dostupnost sítí elektronických komunikací a na pravost, integritu a důvěrnost informací, které tyto sítě zpřístupňují a předávají, a poskytuje výsledky analýzy členským státům a Komisi;
b) poskytuje Evropskému parlamentu, Komisi, evropským subjektům nebo příslušným vnitrostátním subjektům určeným členskými státy poradenství a na žádost i podporu v rámci svých cílů;
c) podporuje spolupráci různých subjektů činných v oblasti bezpečnosti sítí a informací, mimo jiné pravidelným pořádáním konzultací s průmyslem, vysokými školami a ostatními dotčenými odvětvími a vytvářením sítě kontaktů pro subjekty Společenství, subjekty veřejného sektoru určené členskými státy, soukromý sektor a organizace spotřebitelů;
d) usnadňuje spolupráci mezi Komisí a členskými státy při rozvoji společných metod předcházení obtížím v oblasti bezpečnosti sítí a informací, jejich zvládání a reagování na ně;
e) přispívá k růstu uvědomění a dostupnosti včasných, objektivních a úplných informací o otázkách bezpečnosti sítí a informací pro všechny uživatele, mimo jiné podporou výměny současných osvědčených postupů, včetně metod varování uživatelů, a slaďováním iniciativ veřejného a soukromého sektoru;
f) je nápomocna Komisi a členským státům v dialogu s průmyslem, aby se věnovaly bezpečnostním otázkám technického a programového počítačového vybavení;
g) sleduje vývoj norem pro produkty a služby v oblasti bezpečnosti sítí a informací;
h) poskytuje Komisi poradenství při výzkumných pracech v oblasti bezpečnosti sítí a informací a ohledně účinného využívání technologií pro prevenci rizika;
i) podporuje opatření pro posuzování rizika a interoperabilní řešení při řízení rizik a studie řešení v oblasti preventivního řízení v organizacích veřejného a soukromého sektoru;
j) přispívá k úsilí Společenství spolupracovat se třetími zeměmi a případně s mezinárodními organizacemi, aby byl prosazován společný globální přístup k otázkám bezpečnosti sítí a informací, čímž by byl podporován rozvoj kultury bezpečnosti sítí a informací;
k) nezávisle formuluje své závěry, doporučení a poskytuje poradenství v otázkách souvisejících s její působností a s jejími cíli.
Článek 4
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "sítí" přenosové systémy, a popřípadě i spojovací nebo směrovací zařízení a jiné prostředky, které umožňují přenos signálů po okruzích, rádiovými, optickými nebo jinými elektromagnetickými prostředky, včetně družicových sítí, pevných (okruhově nebo paketově přepojovaných, včetně Internetu) a mobilních pozemních sítí, sítí pro rozvod elektrické energie v rozsahu, v jakém jsou používány pro přenos signálů, sítí pro rozhlasové a televizní vysílání a sítí kabelové televize, bez ohledu na typ přenášené informace;
b) "informačním systémem" počítače a sítě elektronických komunikací a rovněž elektronické údaje ukládané, zpracovávané, získávané nebo předávané těmito prostředky pro účely jejich obsluhy, používání, ochrany a údržby;
c) "bezpečností sítí a informací" schopnost sítě nebo informačního systému odolávat na určitém stupni spolehlivosti náhodným událostem či neoprávněným nebo svévolným zásahům, které narušují dostupnost, pravost, integritu a důvěrnost ukládaných nebo předávaných údajů, a související služby poskytované nebo přístupné prostřednictvím těchto sítí a systémů;
d) "dostupností" přístupnost údajů a připravenost služeb;
e) "ověřením" potvrzení uváděné totožnosti subjektů nebo uživatelů;
f) "integritou údajů" potvrzení, že odesílané, přijímané nebo ukládané údaje jsou úplné a nezměněné;
g) "důvěrností údajů" ochrana komunikace nebo ukládaných údajů proti zachycení a čtení nepovolanými osobami;
h) "rizikem" pravděpodobnost, že zranitelnost systému ovlivňuje ověření nebo dostupnost, pravost, integritu nebo důvěrnost zpracovávaných nebo předávaných údajů, a závažnost tohoto vlivu v důsledku úmyslného nebo neúmyslného využití této zranitelnosti;
i) "posouzením rizika" vědecky a technicky založený postup tvořený čtyřmi fázemi: zjišťováním hrozeb, jejich popisem, posouzením ohrožení a popisem rizika;
j) "řízením rizika" postup odlišný od posouzení rizika, kterým se při konzultaci se zúčastněnými stranami zvažují strategické alternativy při zohlednění posouzení rizika a dalších odůvodněných faktorů, a v případě potřeby výběr vhodných ochranných a kontrolních možností;
k) "kulturou bezpečnosti sítí a informací" tento výraz ve stejném smyslu, jaký je uveden v pokynech OECD pro bezpečnost informačních systémů a sítí ze dne 25. července 2002 a v usnesení Rady ze dne 18. února 2003 o evropském přístupu ke kultuře bezpečnosti sítí a informací [17].
ODDÍL 2 ORGANIZACE
Článek 5
Orgány agentury
Agentura má
a) správní radu,
b) výkonného ředitele a
c) stálou skupinu zastoupených zájmů.
Článek 6
Správní rada
1. Správní rada se skládá z jednoho zástupce každého členského státu, tří zástupců jmenovaných Komisí a tří zástupců navržených Komisí a jmenovaných Radou bez hlasovacího práva, z nichž každý zastupuje jednu z těchto skupin:
a) průmysl informačních a komunikačních technologií;
b) organizace spotřebitelů;
c) vědečtí odborníci v oblasti bezpečnosti sítí a informací.
2. Členové rady jsou jmenováni na základě stupně své zkušenosti a odbornosti v oblasti bezpečnosti sítí a informací.
Zástupci mohou být nahrazeni osobami, které jsou jmenovány současně.
3. Správní rada zvolí ze svých členů na dobu dvou a půl let předsedu a místopředsedu, kteří mohou být zvoleni opakovaně.
Místopředseda nahrazuje z moci úřední předsedu, není-li předseda schopen plnit své povinnosti.
4. Správní rada přijme svůj jednací řád na základě návrhu Komise.
Není-li stanoveno jinak, rozhoduje správní rada většinou svých členů s hlasovacím právem.
Pro přijímání jednacího řádu, vnitřních organizačních předpisů agentury, rozpočtu, ročního pracovního programu a pro jmenování a odvolávání výkonného ředitele je zapotřebí dvoutřetinové většiny všech členů s hlasovacím právem.
5. Schůze správní rady svolává předseda.
Správní rada se pravidelně schází dvakrát ročně.
Z podnětu předsedy nebo na žádost nejméně jedné třetiny svých členů s hlasovacím právem pořádá rovněž mimořádné schůze.
Výkonný ředitel se účastní schůzí správní rady bez hlasovacího práva a zajišťuje její sekretariát.
6. Správní rada přijímá vnitřní organizační předpisy agentury na základě návrhu Komise.
Tyto předpisy se zveřejňují.
7. Správní rada stanoví obecné zásady činnosti agentury.
Správní rada zajišťuje, aby agentura pracovala v souladu se zásadami stanovenými v článcích 12 až 14 a 23.
Rovněž zajišťuje, aby působení agentury bylo soudržné s činností členských států a Společenství.
8. Před 30. listopadem každého roku schválí správní rada po přijetí stanoviska Komise pracovní program agentury na příští rok.
Správní rada zajistí, aby pracovní program odpovídal oblasti působnosti, cílům a úkolům agentury a rovněž legislativním a politickým prioritám Společenství v oblasti bezpečnosti sítí a informací.
9. Před 31. březnem každého roku schválí správní rada obecnou zprávu o činnosti agentury za předchozí rok.
10. Správní rada přijme po konzultaci s Komisí finanční předpisy použitelné na agenturu. Tyto předpisy se smějí odchylovat od nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2343/2002 ze dne 19. listopadu 2002 o rámcovém finančním nařízení pro subjekty uvedené v článku 185 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [18], pouze pokud je to nezbytné pro zvláštní potřeby činnosti agentury a s předchozím souhlasem Komise.
Článek 7
Výkonný ředitel
1. Agenturu řídí výkonný ředitel, který je při výkonu svých povinností zcela nezávislý.
2. Výkonného ředitele jmenuje správní rada ze seznamu kandidátů navržených Komisí po provedení veřejného konkursu poté, co byla v Úředním věstníku Evropské unie a v jiných pulikacích zveřejněna výzva k projedení zájmu.
Výkonný ředitel je jmenován na základě výkonnosti a doložených administrativních a řídicích schopností a rovněž odbornosti a zkušenosti v oblasti bezpečnosti sítí a informací.
Před jmenováním je kandidát navržený správní radou neprodleně vyzván, aby před Evropským parlamentem učinil prohlášení a zodpověděl otázky členů tohoto orgánu.
Evropský parlament nebo Rada mohou rovněž kdykoli požádat o slyšení s výkonným ředitelem v jakékoli záležitosti související s činností agentury.
Správní rada může výkonného ředitele odvolat.
3. Funkční období výkonného ředitele je nejvýše pět let.
4. Výkonný ředitel je pověřen
a) běžnou správou agentury;
b) přípravou návrhu pracovních programů agentury po předchozím projednání s Komisí a stálou skupinou zastoupených zájmů;
c) prováděním pracovních programů a rozhodnutí přijatých správní radou;
d) dohledem nad prováděním úkolů agentury v souladu s požadavky subjektů využívajících jejích služeb, zejména s ohledem na přiměřenost poskytovaných služeb;
e) přípravou návrhu předběžného odhadu příjmů a výdajů agentury a plněním jejího rozpočtu;
f) veškerými personálními záležitostmi;
g) navázáním a udržováním styků s Evropským parlamentem a zajišťováním pravidelného dialogu s jeho příslušnými výbory;
h) navázáním a udržováním styků s průmyslem a organizacemi spotřebitelů pro zajištění pravidelného dialogu s dotčenými osobami;
i) předsedáním stálé skupině zastoupených zájmů.
5. Výkonný ředitel předkládá každoročně správní radě ke schválení
a) návrh obecné zprávy o všech činnostech agentury v předchozím roce;
b) návrh pracovního programu.
6. Výkonný ředitel předloží pracovní program po schválení správní radou Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a členským státům a zajistí jeho zveřejnění.
7. Výkonný ředitel předá obecnou zprávu agentury po schválení správní radou Evropskému parlamentu, Radě, Komisi, Účetnímu dvoru, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů a zajistí její zveřejnění.
8. V případě potřeby a v souladu s působností, cíli a úkoly agentury může výkonný ředitel po dohodě se stálou skupinou zastoupených zájmů ustavit pracovní skupiny ad hoc tvořené odborníky.
Správní rada je o tom řádně informována.
Postupy týkající se zejména složení těchto skupin, jmenování odborníků výkonným ředitelem a činnosti pracovních skupin ad hoc jsou stanoveny ve vnitřních organizačních předpisech agentury.
Pracovní skupiny ad hoc se zabývají zejména technickými a vědeckými otázkami.
Členové správní rady nesmějí být členy pracovních skupin ad hoc.
Zástupci Komise jsou oprávněni účastnit se jednání pracovních skupin ad hoc.
Článek 8
Stálá skupina zastoupených zájmů
1. Výkonný ředitel ustaví stálou skupinu zastoupených zájmů složenou z odborníků zastupujících dotčené osoby, jako je průmysl informačních a komunikačních technologií, organizace spotřebitelů a vědečtí odborníci v oblasti bezpečnosti sítí a informací.
2. Postupy týkající se zejména počtu, složení a jmenování členů výkonným ředitelem a činnosti skupiny jsou stanoveny ve vnitřních organizačních předpisech agentury a jsou zveřejněny.
3. Skupině předsedá výkonný ředitel.
Funlkční období jejích členů je dva a půl roku.
Členové skupiny nesmějí být členy správní rady.
4. Zástupci Komise jsou oprávněni účastnit se jednání a podílet se na činnosti skupiny.
5. Skupina může radit výkonnému řediteli při výkonu jeho povinností podle tohoto nařízení, při přípravě návrhu pracovního programu agentury a při zajišťování styku s dotčenými osobami ve všech otázkách souvisejících s pracovním programem.
ODDÍL 3 ČINNOST
Článek 9
Pracovní program
Základem činnosti agentury je pracovní program schválený v souladu s čl. 6 odst.
8. Pracovní program nebrání agentuře provádět neplánované činnosti, které odpovídají její působnosti a cílům a stanoveným rozpočtovým omezením.
Článek 10
Žádosti
1. Žádosti o poradenství a pomoc v rámci působnosti, cílů a úkolů agentury jsou podávány výkonnému řediteli a doprovázeny informacemi, které objasňují danou otázku.
Výkonný ředitel o přijatých žádostech informuje Komisi.
Pokud agentura žádost zamítne, musí své rozhodnutí odůvodnit.
2. Žádosti podle odstavce 1 může podávat
a) Evropský parlament,
b) Komise,
c) příslušný subjekt určený členským státem, například vnitrostátní regulační orgán ve smyslu článku 2 směrnice 2002/21/ES.
3. Správní rada přijme ve vnitřních organizačních předpisech agentury praktická opatření pro uplatňování odstavců 1 a 2, zejména s ohledem na podávání žádostí, stanovení pořadí jejich důležitosti, další postupy a informování správní rady o žádostech podávaných agentuře.
Článek 11
Prohlášení o zájmech
1. Výkonný ředitel a úředníci dočasně přidělení členskými státy činí prohlášení o závazcích a prohlášení o zájmech, z nichž vyplývá, že neexistují žádné přímé nebo nepřímé zájmy, které by mohly ovlivňovat jejich nezávislost.
Tato prohlášení činí písemně.
2. Externí odborníci, kteří spolupracují na činnosti pracovních skupin ad hoc, činí při každém zasedání prohlášení o zájmech, které by mohly ovlivňovat jejich nezávislost vzhledem k bodům na pořadu jednání.
Článek 12
Průhlednost
1. Agentura zajistí, aby své činnosti prováděla s vysokou mírou průhlednosti a v souladu s článkem 13 a 14.
2. Agentura zajistí, aby měly veřejnost a všechny dotčené osoby k dispozici objektivní, spolehlivé a snadno dostupné informace, zejména s ohledem na výsledky její činnosti.
Rovněž zveřejní prohlášení o zájmech učiněná výkonným ředitelem a úředníky dočasně přidělenými členskými státy a prohlášení o zájmech učiněná odborníky vzhledem k bodům na pořadu jednání na zasedáních pracovních skupin ad hoc.
3. Správní rada může na návrh výkonného ředitele dotčeným osobám umožnit, aby se účastnily některých činností agentury jako pozorovatelé.
4. Agentura přijme ve svých vnitřních organizačních předpisech praktická opatření pro dodržování zásad průhlednosti podle odstavců 1 a 2.
Článek 13
Důvěrnost
1. Aniž je dotčen článek 14, nesděluje agentura třetím osobám informace, které zpracovává nebo které obdržela a pro které bylo vyžádáno důvěrné zacházení.
2. Na členy správní rady, výkonného ředitele, členy stálé skupiny zastoupených zájmů, externí odborníky účastnící se pracovních skupin ad hoc a zaměstnance agentury, včetně úředníků dočasně přidělených členskými státy, se i po skončení jejich funkční vztahuje povinnost mlčenlivosti podle článku 287 Smlouvy.
3. Agentura přijme ve svých vnitřních organizačních předpisech praktická opatření pro dodržování pravidel důvěrnosti podle odstavců 1 a 2.
Článek 14
Přístup k dokumentům
1. Na dokumenty, které má agentura v držení, se vztahuje nařízení (ES) č. 1049/2001.
2. Správní rada přijme do šesti měsíců od zřízení agentury prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1049/2001.
3. Proti rozhodnutím přijatým agenturou podle článku 8 nařízení (ES) č. 1049/2001 lze podat stížnost veřejnému ochránci práv nebo žalobu k Soudnímu dvoru Evropských společenství za podmínek stanovených v článcích 195 a 230 Smlouvy.
ODDÍL 4 FINANČNÍ USTANOVENÍ
Článek 15
Schvalování rozpočtu
1. Příjmy agentury sestávají z příspěvku Společenství a příspěvků třetích zemí, které se účastní činnosti agentury v souladu s článkem 24.
2. Výdaje agentury zahrnují výdaje na zaměstnance, správu, technickou podporu, infrastrukturu a provoz a výdaje vyplývající ze smluv se třetími osobami.
3. Nejpozději 1. března každého roku připraví výkonný ředitel návrh odhadu příjmů a výdajů agentury pro následující rozpočtový rok a spolu s návrhem plánu pracovních míst jej předá správní radě.
4. Příjmy a výdaje musí být vyrovnané.
5. Správní rada každoročně na základě návrhu odhadu příjmů a výdajů připraveného výkonným ředitelem sestaví odhad příjmů a výdajů agentury pro následující rozpočtový rok.
6. Tento odhad, který zahrnuje návrh plánu pracovních míst a předběžný pracovní program, předá správní rada nejpozději do 31. března Komisi a státům, s nimiž Společenství uzavřelo dohody v souladu s článkem 24.
7. Tento odhad předloží Komise spolu s předběžným návrhem souhrnného rozpočtu Evropské unie Evropskému parlamentu a Radě (dále jen "rozpočtový orgán").
8. Komise na základě odhadu zanese do předběžného návrhu souhrnného rozpočtu Evropské unie odhady, které považuje za nezbytné pro plán pracovních míst, a výši subvence ze souhrnného rozpočtu a předloží je rozpočtovému orgánu v souladu s článkem 272 Smlouvy.
9. Rozpočtový orgán schvaluje položky subvencí pro agenturu.
Rozpočtový orgán přijme plán pracovních míst agentury.
10. Rozpočet agentury schvaluje správní rada.
Rozpočet se stává konečným po konečném schválení souhrnného rozpočtu Evropské unie.
V případě potřeby se upraví.
Správní rada jej neprodleně předloží Komisi a rozpočtovému orgánu.
11. Správní rada co nejdříve oznámí rozpočtovému orgánu svůj záměr provést jakýkoli projekt, který může mít významný finanční dopad na financování rozpočtu, zejména jedná-li se o projekty, které se vztahují k nemovitostem, například nájem nebo koupě budov.
Uvědomí o tom Komisi.
Pokud některá složka rozpočtového orgánu oznámí svůj zíměr vydat stanovisko, předá toto stanovisko správní radě do šesti týdnů ode dne oznámení projektu.
Článek 16
Boj proti podvodům
1. V zájmu boje proti podvodům, korupci a ostatním protiprávným činnostem se na agenturu bez omezení vztahuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1073/1999 ze dne 25. května 1999 o vyšetřování prováděném Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF) [19].
2. Agentura přistoupí k interinstitucionální dohodě mezi Evropským parlamentem a Radou Evropské unie a Komisí Evropských společenství ze dne 25. května 1999 o vnitřním vyšetřování prováděném Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF) [20] a neprodleně přijme vhodné předpisy vztahující se na veškeré zaměstnance agentury.
Článek 17
Plnění rozpočtu
1. Rozpočet agentury plní výkonný ředitel.
2. Interní auditor Komise vykonává ve vztahu k agentuře stejné pravomoci jako ve vztahu k útvarům Komise.
3. Nejpozději 1. března po ukončení každého rozpočtového roku předá účetní agentury účetnímu Komise prozatímní účty se zprávou o rozpočtovém a finančním řízení za rozpočtový rok.
Účetní Komise konsoliduje prozatímní účtů orgánů a decentralizovaných subjektů podle článku 128 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [21] (dále jen "obecné finanční nařízení").
4. Nejpozději 31. března následujícího roku předá účetní Komise prozatímní účty agentury Účetnímu dvoru spolu se zprávou o rozpočtovém a finančním řízení za rozpočtový rok.
Zpráva o rozpočtovém a finančním řízení za rozpočtový rok se rovněž předává rozpočtovému orgánu.
5. Po obdržení vyjádření Účetního dvora k prozatímním účtům podle článku 129 obecného finančního nařízení vypracuje výkonný ředitel na vlastní odpovědnost konečnou účetní závěrku agentury a předloží ji správní radě k vyjádření.
6. Správní rada vydá stanovisko ke konečné účetní závěrce agentury.
7. Nejpozději 1. července následujícího roku předá výkonný ředitel konečnou účetní závěrku spolu se stanoviskem správní rady Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a Účetnímu dvoru.
8. Konečná účetní závěrka se zveřejňuje.
9. Výkonný ředitel odpoví Účetnímu dvoru na jeho vyjádření nejpozději 30. září.
Zároveň uzašle tuto odpověď správní radě.
10. Výkonný ředitel předloží Evropskému parlamentu na jeho žádost veškeré informace nezbytné pro řádný průběh udělení absolutoria za daný rozpočtový rok v souladu s čl. 146 odst. 3 obecného finančního nařízení.
11. Na doporučení Rady přijaté kvalifikovanou většinou udělí Evropský parlament do 30. dubna roku N + 2 výkonnému řediteli absolutorium za plnění rozpočtu za rozpočtový rok N.
ODDÍL 5 OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 18
Právní postavení
1. Agentura je subjektem Společenství.
Má právní subjektivitu.
2. Ve všech členských státech má agentura nejširší způsobilost k právním úkonům, kterou přiznává právnickým osobám jejich právo.
Zejména může nabývat a zcizovat movitý i nemovitý majetek a vystupovat před soudem.
3. Agenturu zastupuje její výkonný ředitel.
Článek 19
Zaměstnanci
1. Na zaměstnance agentury, včetně výkonného ředitele, se vztahují pravidla a předpisy platné pro úředníky a ostatní zaměstnance Evropských společenství.
2. Aniž je dotčen článek 6, vykonává agentura ve vztahu ke svým zaměstnancům pravomoci svěřené orgánu oprávněnému ke jmenování na základě služebního řádu a orgánu oprávněnému uzavírat smlouvy na základě pracovního řádu ostatních zaměstnanců.
Agentura může rovněž zaměstnávat úředníky dočasně přidělené členskými státy nejvýše na dobu pěti let.
Článek 20
Výsady a imunity
Na agenturu a její personál se vztahuje Protokol o výsadách a imunitách Evropských společenství.
Článek 21
Odpovědnost
1. Smluvní odpovědnost agentury se řídí právem rozhodným pro danou smlouvu.
Soudní dvůr Evropských společenství má pravomoc rozhodovat na základě jakékoli rozhodčí doložky obsažené ve smlouvě uzavřené agenturou.
2. V případě mimosmluvní odpovědnosti nahradí agentura v souladu s obecnými zásadami společnými právním řádům členských států škodu způsobenou jí nebo jejími zaměstnanci při výkonu jejich funkce.
Soudní dvůr má pravomoc rozhodovat spory o náhradu škody.
3. Osobní odpovědnost zaměstnanců vůči agentuře se řídí odpovídajícími předpisy vztahujícími se na zaměstnance agentury.
Článek 22
Používání jazyků
Na agenturu se vztahuje nařízení č. 1 ze dne 15. dubna 1958 o užívání jazyků v Evropském hospodářském společenství [22].
Členské státy a ostatní jimi určené subjekty se mohou na agenturu obracet a přijímat odpovědi v libovolném jazyce Společenství.
2. Překladatelské služby potřebné pro činnost agentury poskytuje Překladatelské středisko pro instituce Evropské unie [23].
Článek 23
Ochrana osobních údajů
Při zpracování údajů týkajících se fyzických osob se agentura řídí nařízením (ES) č. 45/2001.
Článek 24
Účast třetích zemí
1. Agentura je otevřena účasti zemí, které uzavřely s Evropským společenstvím dohody, na jejichž základě přijaly a používají právní předpisy Společenství v oblasti, na kterou se vztahuje toto nařízení.
2. Na základě odpovídajících ustanovení těchto dohod budou stanovena pravidla, která určí zejména povahu, rozsah a způsob účasti těchto zemí na činnosti agentury, včetně ustanovení týkajících se účasti na iniciativách agentury, finančních příspěvků a zaměstnanců.
ODDÍL 6 ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 25
Ustanovení o přezkumu
1. Do 17. března 2007 Komise s ohledem na stanoviska všech zúčastněných osob provede hodnocení na základě mandátu dohodnutého se správní radou.
Komise provádí hodnocení zejména proto, aby mohla rozhodnout, zda má být období činnosti agentury prodlouženo nad rámec období stanoveného v článku 27.
2. Hodnocení posuzuje vliv agentury na dosažení jejich cílů a úkolů a rovněž její způsob práce a případně formuluje vhodné návrhy.
3. Správní rada obdrží hodnotící zprávu a podá Komisi doporučení k případným změnám tohoto nařízení.
Závěry hodnocení a doporučení předá Komise Evropskému parlamentu a Radě a zveřejní je.
Článek 26
Správní kontrola
Činnost agentury je pod dohledem veřejného ochránce práv v souladu s článkem 195 Smlouvy.
Článek 27
Období činnosti
Agentura se zřizuje ke dni 14. března 2004 na dobu pěti let.
Článek 28
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech. Ve Štrasburku dne 10. března 2004. Za Evropský parlament předseda P. Cox Za Radu předseda D. Roche [1] Úř. věst. C 220, 16.9.2003, s. 33.
Nařízení Rady (ES) č. 461/2004
ze dne 8. března 2004,
kterým se mění nařízení (ES) č. 384/96 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství, a nařízení (ES) č. 2026/97 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením (ES) č. 384/96 [1] ("základní antidumpingové nařízení") a nařízením (ES) č. 2026/97 [2] ("základní antisubvenční nařízení") Rada přijala společná pravidla o ochraně proti dumpingovým dovozům, resp. před dovozem subvencovaných výrobků, ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (na základní antidumpingové nařízení a základní antisubvenční nařízení bude nadále odkazováno jako na "základní nařízení").
(2) Základní nařízení stanovují pro zavedení konečných antidumpingových a vyrovnávacích opatření postup, kterým Rada prostou většinou na návrh Komise zavádí konečná opatření.
(3) V souvislosti s nedávnými zkušenostmi s uplatňováním základních nařízení a v zájmu zachování transparentnosti a účinnosti obchodních ochranných nástrojů je považováno za nezbytné přezkoumat způsob, jakým instituce Společenství spolupracují při zavádění konečných antidumpingových a vyrovnávacích opatření.
(4) V rámci současného postupu je návrh Komise přijat pouze v případě, že v jeho prospěch hlasuje prostá většina členských států.
To má za následek, že případné zdržení se hlasování je vlastně počítáno v neprospěch návrhu Komise. Tím může vzniknout situace, kdy určitý návrh Komise nebude Radou přijat z důvodu počtu členů, kteří se zdrželi hlasování.
(5) V zájmu účinného řešení tohoto problému musí být základní nařízení změněna s tím, že pro případné odmítnutí návrhu Komise na zavedení konečných opatření bude nutná prostá většina členských států v Radě.
Podle tohoto postupu budou opatření Radou přijata, pokud Rada prostou většinou nerozhodne o odmítnutí tohoto návrhu, a to v období do jednoho měsíce od předložení návrhu Komisí.
(6) Je účelné použít takový postup s cílem usnadnit rozhodovací proces Evropských společenství, aniž by byla změněna úloha Komise a Rady při provádění základních nařízení a aniž by byly zaváděny jakékoli změny v rozhodovacích postupech v jiných oblastech společné obchodní politiky nebo v jiných odvětvích.
(7) V zájmu jednotného rozhodovacího postupu v rámci základních nařízení by měly být stejným způsobem upraveny také postupy týkající se jiných rozhodnutí Rady, která v rámci základních nařízení stanoví v podstatě stejný postup, jako u zavádění konečných opatření.
Podle toho by měl být výše uvedený přístup přijat také pro postupy týkající se přezkumu, opětovných šetření, obcházení a pozastavení platnosti opatření.
(8) Základní antidumpingové nařízení stanoví závazné lhůty pro dokončení řízení zahájených podle čl. 5 odst. 9 základního antidumpingového nařízení, přičemž přezkum zahájený podle čl. 11 odst. 2, 3 a 4 a nová šetření podle článku 12 základního andidumpingového nařízení jsou předmětem pouze orientačního časového rámce.
(9) Antidumpingová opatření zůstávají v platnosti, dokud není k dispozici výsledek přezkumu podle čl. 11 odst.
2 základního antidumpingového nařízení. V důsledku toho mohou neobvykle dlouhé přezkumy podle tohoto článku narušovat právní jistotu a vést k nepříznivým důsledkům pro zúčastněné strany.
K podobně nežádoucím důsledkům mohou vést také příliš dlouhá šetření v rámci nových šetření podle článku 12 základního antidumpingového nařízení.
(10) Je tudíž vhodné zavést závazné lhůty rovněž pro dokončení přezkumu podle čl. 11 odst. 2, 3 a 4 a nových šetření podle článku 12 základního antidumpingového nařízení.
(11) Různé typy přezkumu mají rozdílný potenciální rozsah a stupeň složitosti.
Při stanovení vhodných lhůt pro dokončení těchto šetření by měl být na tyto rozdíly brán patřičný zřetel.
(12) Přezkumy podle čl. 11 odst. 2 a 3 základního antidumpingového nařízení mohou za určitých okolností vykazovat stejnou složitost jako nová šetření podle čl. 5 odst. 9, např. z hlediska rozsahu šetření nebo počtu dotčených zúčastněných stran. Z toho vyplývá, že ačkoli by tyto přezkumy měly být obvykle ukončeny během existujícího dvanáctiměsíční časové lhůty, závazná lhůta pro dokončení by měla odpovídat období patnácti měsíců stanovenému pro dokončení nových šetření, avšak neměla by být delší.
(13) Přezkum podle čl. 11 odst. 4 a přezkum podle článku 12 základního antidumpingového nařízení představují menší stupeň složitosti než přezkum podle čl. 11 odst. 2 a 3 základního antidumpingového nařízení. Z toho vyplývá, že lhůta pro dokončení takových přezkumů by měla být kratší. V případě přezkumu podle čl. 11 odst. 4 se má za to, že lhůta pro dokončení by měla být stanovena na devět měsíců. Tato lhůta je v souladu s maximálním lhůtou povolenou pro celní evidenci dovozů podle čl. 14 odst. 5 základního antidumpingového nařízení. Protože dovozy jsou celně evidovány dříve, než je dokončen přezkum podle čl. 11 odst. 4, neměla by být lhůta pro dokončení takového přezkumu delší než lhůta, v jejímž rámci mohou být dovozy, kterých se přezkum týká, předmětem celní evidence.
(14) Přezkum podle článku 12 základního antidumpingového nařízení by obvykle měl být dokončen v rámci existující doporučené lhůty šesti měsíců, přičemž je však považováno za vhodné stanovit závaznou lhůtu devíti měsíců, protože delší doba může být nutná pro dokončení šetření v případě, že se musí vzít úvahu pozměněné běžné hodnoty. Dovozy, které jsou předmětem nového šetření podle článku 12, mohou navíc, stejně jako dovozy, které jsou předmětem přezkumu podle čl. 11 odst. 4, být také předmětem celní evidence podle čl. 14 odst. 5. Z tohoto důvodu by se stejná maximální lhůta devíti měsíců týkající se celní evidence měla vztahovat i na nová šetření podle článku 12.
(15) 8. až 14. bod odůvodnění se vztahuje obdobně na přezkumy podle článků 18, 19 a 20 základního antisubvenčního nařízení.
(16) Vzhledem k potřebě lidských zdrojů vyplývající z nutnosti dodržování nových lhůt je považováno za vhodné stanovit nové lhůty pro přezkum postupně.
Takové postupné zavádění usnadní připravit nezbytné zdroje v průběhu času.
(17) Informace poskytované členským státům v poradním výboru mají často vysoce technickou povahu a zahrnují přesné ekonomické a právní analýzy.
Aby měly členské státy dostatek času na ověření těchto informací, měly by tyto informace být zaslány nejpozději deset dnů před datem zasedání, stanoveným předsedou poradního výboru.
(18) Článek 8 odst. 9 základního antidumpingového nařízení mj. stanoví, že jestliže některá strana odvolá závazky, uloží se konečné vyrovnávací clo podle článku 9 na základě skutečností zjištěných v rámci šetření, které vedlo k přijetí závazku.
Toto ustanovení vedlo k časově náročnému zdvojenému řízení, neboť Komise musí svým rozhodnutím odvolat přijetí závazku a Rada musí znovu nařízením clo zavést.
S ohledem na skutečnost, že toto ustanovení nenechává Radě žádný prostor pro zvážení, pokud jde o zavedení cla následně po porušení nebo odvolání závazků nebo ohledně jeho výše, má se za to, že je vhodné změnit ustanovení čl. 8 odst.
1, 5 a 9, aby bylo jasné, že je odpovědná Komise a že pro odvolání závazku a nové zavedení cla je nutný pouze jediný právní akt. Je také nutné zajistit, aby celý postup odvolání byl ukončen ve lhůtě obvykle šesti měsíců a v žádném případě ne ve lhůtě delší než devět měsíců, aby se tak zajistilo řádné uplatňování platného opatření.
(19) 18. bod odůvodnění se použije obdobně na závazky podle článku 13 základního antisubvenčního nařízení.
(20) Článek 12 odst. 1 základního antidumpingového nařízení stanoví, že šetření podle tohoto článku se znovu zahajují na základě informací předložených výrobním odvětvím Společenství.
Ostatní zúčastněné strany mohou mít stejný zájem na nových šetřeních, jejichž cílem je náprava dopadů převzetí cla vývozcem.
Je tudíž nutné tento článek změnit tak, aby se možnost žádat zahájení přezkumu, pokud jde o předpokládané převzetí cla, rozšířila na jakoukoli další zúčastněnou stranu.
V zájmu určení, zda k převzetí cla došlo nebo ne, je také nutné zahrnout do pojetí pohybu cen i zvýšení vývozních cen, protože to je jedna ze situací, ve kterých snížením hladiny cen na trhu Společenství může být narušen nápravný účinek daného opatření.
(21) 20. bod odůvodnění se použije obdobně na čl. 19 odst. 3 základního antisubvenčního nařízení.
(22) Rovněž je nutno jednoznačně stanovit, že zvýšení antidumpingového cla zavedeného po novém šetření podle čl. 12 odst. 2 základního antidumpingového nařízení musí být omezeno na maximální částku, která by mohla být převzata, tj. na výši cla platnou před přezkumem.
(23) S ohledem na skutečnost, že čl. 13 odst. 3 základního antidumpingového nařízení výslovně neuvádí strany, které mají právo požádat o zahájení šetření zaměřených na obcházení předpisů, je třeba ujasnit, které strany toto právo mají.
(24) Dosavadní zkušenosti ukázaly, že je rovněž třeba ujasnit, jaké praktiky znamenají obcházení platných předpisů.
Obcházení předpisů se může odehrávat buď uvnitř, nebo vně Společenství.
Z tohoto důvodu je nezbytné stanovit, že osvobození od zvýšených cel, které již mohlo být poskytnuto vývozcům podle současného základního antidumpingového nařízení, může být poskytnuto i vývozcům, když se zavádějí nová a vyšší cla s cílem řešit obcházení předpisů, ke kterému dochází mimo Společenství.
(25) Aby se zajistilo řádné prosazování daných opatření, je třeba změnit znění čl. 19 odst. 6 základního antidumpingového nařízení, pokud jde o používání informací získaných v rámci šetření pro účely zahájení dalšího šetření v rámci téhož řízení.
(26) 23. až 25. bod odůvodnění se použije obdobně na článek 23 a čl. 29 odst. 6 základního antisubvenčního nařízení.
(27) Aby se zajistilo řádné prosazování daných opatření, je třeba k článku 14 připojit nový odstavec, na jehož základě by mohla Komise požádat členský stát o poskytnutí informací (při respektování pravidel obsažených v základních nařízeních v souvislosti s ochranou důvěrných informací), které budou použity pro sledování cenových závazků a přezkum účinnosti platných opatření.
Srovnatelné znění je také třeba vložit do nového odstavce článku 24 základního antisubvenčního nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 384/96 se mění takto:
1. Článek 8 odst. 1 se nahrazuje tímto:
"1. Pokud byla předběžně stanovena existence dumpingu a újmy, Komise může přijmout uspokojivé dobrovolné závazky, kterými se vývozce zaváže, že změní ceny svých výrobků nebo přestane výrobky vyvážet na dané území za dumpingové ceny, takže Komise je po zvláštní konzultací s poradním výborem přesvědčena, že poškozující účinek dumpingu je odstraněn. V takovém případě a po dobu platnosti takovýchto závazků se neuplatní prozatímní cla uložená Komisí v souladu s čl. 7 odst. 1 nebo cla uložená Radou v souladu s čl. 9 odst. 4 na příslušné dovozy dotčeného výrobku vyrobeného společnostmi, které jsou uvedeny v rozhodnutí Komise o přijetí uvedených závazků a ve všech následných změnách takového rozhodnutí. Zvýšení ceny výrobků podle těchto závazků nesmí být vyšší, než je nezbytné k vyrovnání dumpingového rozpětí, a musí být nižší než dumpingové rozpětí, pokud je toto zvýšení ceny dostatečné k odstranění újmy způsobené výrobnímu odvětví Společenství."
2. Článek 8 odst. 9 se nahrazuje tímto:
"9. Jestliže některá strana poruší nebo odvolá závazky, nebo v případě, že Komise zruší přijetí závazku, je přijetí daného závazku po konzultacích zrušeno prostřednictvím rozhodnutí Komise nebo nařízení Komise a automaticky se uplatní prozatímní clo, které Komise uložila v souladu s článkem 7, nebo konečné clo, které uložila Rada v souladu s čl. 9 odst. 4, pokud dotčenému vývozci byla, s výjimkou případu, kdy je závazek odvolán, dána příležitost se ke věci vyjádřit.
Kterákoli zúčastněná strana nebo členský stát mohou předložit informace, které průkazně dokazují porušení závazku.
Následné posouzení, zda k porušení závazku skutečně došlo nebo nikoli, musí být obvykle dokončeno do šesti měsíců, v žádném případě však ne později než za devět měsíců od podání řádně odůvodněné žádosti.
Komise může při sledování závazků požádat o pomoc příslušné orgány členských států."
3. Článek 9 odst. 4 se nahrazuje tímto:
"4. Pokud z konečného zjištění skutkového stavu vyplývá, že existuje dumping a jím způsobená újma a v zájmu Společenství podle článku 21 je nutné zasáhnout, uloží Rada prostou většinou na návrh Komise předložený po konzultaci s poradním výborem konečné antidumpingové clo.
Pokud Rada nerozhodne prostou většinou o odmítnutí návrhu ve lhůtě jednoho měsíce po jeho podání Komisí, je návrh Radou přijat.
Pokud bylo uloženo prozatímní clo, musí být Radě předložen návrh konečného opatření nejpozději jeden měsíc před tím, než takové clo pozbude platnosti.
Antidumpingové clo nesmí být vyšší než dumpingové rozpětí, které bylo zjištěno, a musí být nižší než toto rozpětí, pokud takové menší clo postačuje k odstranění újmy způsobené výrobnímu odvětví Společenství."
4. Článek 11 odst. 5 se nahrazuje tímto:
Na přezkumy prováděné podle odstavců 2, 3 a 4 se použijí odpovídající ustanovení tohoto nařízení o postupech a provádění šetření, s výjimkou ustanovení o lhůtách. Přezkumy podle odstavců 2 a 3 se provedou bez zbytečného odkladu a ukončí obvykle do dvanácti měsíců od zahájení.
Přezkumy podle odstavců 2 a 3 jsou v každém případě ukončeny nejpozději do patnácti měsíců od data jejich zahájení.
Přezkumy podle odstavce 4 jsou v každém případě ukončeny do devíti měsíců od data jejich zahájení.
Pokud je přezkum prováděný podle odstavce 2 zahájen v době, kdy již probíhá přezkum podle odstavce 3 ve stejném řízení, přezkum podle odstavce 3 se ukončí k stejnému datu, ke kterému se musí ukončit přezkum podle odstavce 2.
Komise předloží Radě návrh právního aktu nejpozději do jednoho měsíce před uplynutím uvedených lhůt.
Pokud není šetření ukončeno v uvedených lhůtách, opatření:
- přestávají být účinná v případě šetření podle odstavce 2 toho článku,
- přestávají být účinná v případě paralelních šetření podle odstavců 2 a 3 tohoto článku, pokud bylo zahájeno šetření podle odstavce 2 a zároveň pokračovalo šetření podle odstavce 3 ve stejném řízení, nebo pokud byla taková šetření zahájena zároveň, nebo
- zůstanou v platnosti nezměněná v případě šetření podle odstavců 3 a 4 tohoto článku.
Nařízení Komise (ES) č. 463/2004
ze dne 12. března 2004,
kterým se mění nařízení (ES) č. 823/2000 o použití čl. 81 odst. 3 Smlouvy na některé kategorie dohod, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě mezi společnostmi liniové dopravy (konsorcii)
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 479/92 ze dne 25. února 1992 o použití čl. 85 odst. 3 Smlouvy na určité kategorie dohod, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě mezi společnostmi liniové dopravy (konsorcii) [1], a zejména na čl. 2 odst. 2 uvedeného nařízení,
poté, co zveřejnila předlohu tohoto nařízení [2],
poté, co konzultovala Poradní výbor pro restriktivní praktiky a dominantní postavení v námořní dopravě,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (EHS) č. 479/92 zmocňuje Komisi používat čl. 81 odst. 3 Smlouvy na určité kategorie dohod, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě mezi společnostmi liniové dopravy (konsorcii), jež se týkají společného provádění liniové dopravy.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 823/2000 [3] uděluje konsorciím liniové dopravy všeobecnou výjimku ze zákazu obsaženého v čl. 81 odst. 1 Smlouvy, s výhradou určitých podmínek a závazků.
(3) Jedna z podmínek se vztahuje na podíl konsorcia na každém z trhů, na kterém působí. Každé konsorcium s tržním podílem menším než 30 % (pokud konsorcium působí v rámci konference) nebo 35 % (pokud konsorcium působí mimo konferenci) je automaticky vyňato, jestliže splňuje ostatní podmínky nařízení.
Konsorcium s podílem na trhu, který přesahuje uvedený strop, ale který je menší než 50 %, může ještě stále těžit z blokové výjimky, jestliže je dohoda oznámena Komisi a jestliže Komise ve lhůtě šesti měsíců takovou výjimku neodmítne.
(4) Nařízení (ES) č. 1/2003 zavádí přímo použitelný systém výjimek, v němž mají orgány pro hospodářskou soutěž a soudy členských států pravomoc používat nejen čl. 81 odst. 1 a článek 82 Smlouvy, ale i čl. 81 odst. 3. Podniky již nadále nemají povinnost ani možnost oznamovat dohody Komisi za účelem získání rozhodnutí o vynětí. Dohody, které splňují podmínky čl. 81 odst. 3, jsou podle nového systému právně platné a vymahatelné, aniž by bylo nezbytné správní rozhodnutí. Podniky budou schopny uplatňovat výjimku ze zákazu, stanovenou v čl. 81 odst. 3, pro dohody, které omezují hospodářskou soutěž, jako obranu ve všech řízeních.
(5) Ustanovení nařízení (ES) č. 823/2000 by měla být přiřazena k ustanovením nařízení (EHS) č.
479/92 a nařízení Rady (ES) č. 4056/86 ze dne 22. prosince 1986, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článkům 85 a 86 Smlouvy v námořní dopravě [4].
Zejména oponentní řízení by mělo být zrušeno, jakož i odkazy na oznamování konsorcií. Měla by být zavedena přechodná ustanovení pro oznámení již učiněná podle oponentního řízení.
Je rovněž nezbytné zavést odkazy na nové pravomoci vnitrostátních orgánů pro hospodářskou soutěž.
(6) Nařízení (ES) č. 823/2000 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 823/2000 se mění takto:
1. Článek 7 se zrušuje.
2. Článek 9 se mění takto:
a) odstavec 4 se zrušuje;
b) odstavec 5 se nahrazuje tímto:
"5. Každé konsorcium, které chce využívat toto nařízení, musí být ve lhůtě, kterou stanovují Komise nebo orgány členských států pro hospodářskou soutěž případ od případu a která není kratší než měsíc, schopno na žádost Komise nebo orgánů členských států pro hospodářskou soutěž doložit, že splňuje podmínky a povinnosti uložené články 5 a 8 a odstavci 2 a 3 tohoto článku.
Musí v této lhůtě Komisi nebo orgánům členských států pro hospodářskou soutěž předložit příslušnou dohodu o konsorciu."
3. V článku 11 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Informace získané na základě čl. 9 odst. 5 smějí být použity pouze pro účely tohoto nařízení."
4. Článek 12 se nahrazuje tímto:
"Článek 12
Odnětí výjimky v jednotlivých případech
1. Komise může odejmout výhodu plynoucí z tohoto nařízení v souladu s článkem 29 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 [5], pokud v konkrétním případě zjistí, že dohoda, rozhodnutí sdružení podniků, nebo jednání ve vzájemné shodě, na které se vztahuje článek 3 nebo čl. 13 odst. 1 tohoto nařízení, má přesto určité dopady, které nejsou slučitelné s čl. 81 odst. 3, zejména pokud:
a) na dotyčné námořní trati neexistuje účinná konkurence stojící mimo konferenci, v jejímž rámci konsorcium působí, anebo mimo dané konsorcium;
b) konsorcium opakovaně neplní povinnosti stanovené v článku 9 tohoto nařízení;
c) tyto dopady vyplývají z rozhodčího nálezu.
2. Pokud v konkrétním případě má dohoda, rozhodnutí sdružení podniků nebo jednání ve vzájemné shodě, uvedené v článku 1, dopady neslučitelné s čl. 81 odst. 3 Smlouvy na území členského státu nebo jeho části, která má všechny vlastnosti odděleného zeměpisného trhu, může orgán pro hospodářskou soutěž tohoto členského státu odejmout výhodu plynoucí z tohoto nařízení na tomto území."
5. V článku 13 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Oznámení učiněné podle článku 7, jehož šestiměsíční lhůta stanovená v odstavci 1 druhém pododstavci uvedeného článku ještě neuplynula, uplyne dne 1. května 2004."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. května 2004.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 464/2004
ze dne 12. března 2004,
kterým se mění specifikace názvu uvedeného v příloze nařízení (ES) č. 1107/96 o zápisu zeměpisných označení a označení původu (Nocciola del Piemonte)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o zápisu zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [1], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
2081/92 požádala Itálie u názvu "Nocciola del Piemonte" zapsaného jako chráněné zeměpisné označení podle nařízení Komise (ES) č. 1107/96 ze dne 12. června 1996 o zápisu zeměpisných označení a označení původu podle postupu stanoveného v článku 17 nařízení Rady (EHS) č.
2081/92 [2] o změnu názvu a popisu, způsobu produkce, označování a vnitrostátních požadavků.
(2) Přezkoumání žádosti ukázalo, že se nejedná o méně významné změny.
(3) Podle zmíněného článku 9 nařízení (EHS) č. 2008/92 by měl být proto přiměřeně použit postup podle článku 6.
(4) Bylo rozhodnuto, že navrhované změny jsou v souladu s nařízením (EHS) č. 2081/92. Po jejich zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie [3] neobdržela Komise žádné námitky podle čl. 7 uvedeného nařízení. (5) Změny by proto měly být zapsány a zveřejněny
Nařízení Komise (ES) č. 465/2004
ze dne 12. března 2004,
kterým se doplňuje příloha nařízení (ES) č. 2400/96 o zápisu určitých názvů do Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení (Carciofo di Paestum a Farina di Neccio della Garfagnana)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [1], a zejména na čl. 6 odst. 3 a 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 5 nařízení (EHS) 2081/92 zaslala Itálie Komisi žádost o zápis názvu "Carciofo di Paestum" jako zeměpisného označení a žádost o zápis názvu "Farina di Neccio della Garfagnana" jako označení původu.
(2) V souladu s čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení bylo shledáno, že žádosti splňují všechny požadavky uvedeného nařízení, a zejména že byly uvedeny všechny údaje požadované podle článku 4 uvedeného nařízení.
(3) Po zveřejnění dvou názvů uvedených v příloze tohoto nařízení v Úředním věstníku Evropské unie [2]neobdržela Komise žádnou námitku ve smyslu článku 7 nařízení (EHS) č. 2081/92.
(4) Uvedené názvy by tedy měly být zapsány do "Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení" a měly by být proto v rámci Společenství chráněny jako chráněné zeměpisné označení a chráněné označení původu.
(5) Příloha tohoto nařízení doplňuje přílohu nařízení Komise (ES) č. 2400/96 [3],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Názvy uvedené v příloze tohoto nařízení se doplňují do přílohy nařízení (ES) č. 2400/96 a zapisují se podle čl. 6 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2081/92 do "Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení" jako chráněné zeměpisná označení (CHZO) a chráněné označení původu (CHOP).
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 489/2004
ze dne 16. března 2004,
kterým se mění nařízení (ES) č. 20/2002, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro zvláštní režimy zásobování nejvzdálenějších regionů zavedená nařízeními Rady (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001 a (ES) č. 1454/2001
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1452/2001 ze dne 28. června 2001, kterým se zavádějí zvláštní opatření pro francouzské zámořské departementy týkající se některých zemědělských produktů, kterým se mění směrnice 72/462/EHS a zrušuje nařízení (EHS) č. 525/77 a (EHS) č. 3763/91 (Poseidom) [1], a zejména na článek 22 a čl. 26 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1453/2001 ze dne 28. června 2001, kterým se zavádějí zvláštní opatření pro Azory a Madeiru týkající se některých zemědělských produktů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 1600/92 (Poseima) [2], a zejména na článek 34 a čl. 38 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1454/2001 ze dne 28. června 2001, kterým se zavádějí zvláštní opatření pro Kanárské ostrovy týkající se některých zemědělských produktů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 1601/92 (Poseican) [3], a zejména na článek 20 a čl. 24 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 16 odst. 1 a čl. 17 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 20/2002 [4] se v uvedeném pořadí týkají francouzských zámořských departementů a Azor a Madeiry a stanoví, že zpracovatelé mohou v rámci regionálního obchodu vyvážet nebo v rámci tradičních obchodních toků zasílat zpracované produkty obsahující suroviny zvýhodněné zvláštními režimy zásobování do výše ročních množstevních limitů určených Komisí.
(2) V nařízení (ES) č. 20/2002 je proto třeba stanovit roční maximální množství, která mohou být vyvážena nebo zasílána z francouzských zámořských departementů a z Azor a Madeiry.
(3) Je třeba určit – zejména na základě zeměpisné blízkosti jako kritéria – třetí země, do nichž lze v rámci regionálního obchodu zasílat vývoz z francouzských zámořských departementů a z Azor a Madeiry, a je třeba stanovit vhodná opatření pro sledování těchto operací a ukládání potřebných sankcí.
(4) V souladu s čl. 16 odst. 2, čl. 17 odst. 2 a čl. 19 odst. 2 nařízení (ES) č. 20/2002 je povolení vyvážet nebo zasílat zpracované produkty neobsahující suroviny zvýhodněné zvláštními režimy zásobování podmíněno osvědčením zpracovatele. Zpracovatel v tomto osvědčení prohlašuje, že zpracované produkty určené k vývozu nebo zaslání neobsahují suroviny dovážené nebo vstupující v rámci zvláštních režimů zásobování. Je třeba stanovit sankce pro případ, kdy je učiněno nepravdivé prohlášení.
(5) Nařízení (ES) č. 20/2002 je proto třeba změnit.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanovisky všech dotyčných řídících výborů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 20/2002 se mění takto:
1. článek 16 se mění takto:
a) odstavec 1 se mění takto:
i) první pododstavec se nahrazuje tímto: "Zpracovatelé, kteří podle čl. 9 odst. 3 prohlásili svůj úmysl v rámci regionálního obchodu vyvážet nebo v rámci tradičních obchodních toků zasílat zpracované produkty obsahující suroviny zvýhodněné zvláštními režimy zásobování, tak mohou činit do výše ročních množstevních limitů určených v příloze I do třetích zemí uvedených v příloze II. Příslušné orgány přijmou opatření nezbytná pro zajištění toho, aby tyto činnosti nepřesáhly stanovená roční množství.";
ii) za první pododstavec se vkládá nový pododstavec, který zní: "Zpracovatelé, kteří vyvezli produkty uvedené v předcházejícím pododstavci v rámci regionálního obchodu do některé ze třetích zemí uvedených v příloze II, musí předložit doklady uvedené v článku 16 nařízení (ES) č. 800/1999 za účelem možných kontrol prováděných příslušnými orgány, které v nezbytném případě vymáhají zpět prospěch poskytnutý v rámci zvláštních režimů zásobování a dočasně pozastaví registraci zpracovatele nebo ji zruší.";
b) v odstavci 2 se druhý pododstavec se nahrazuje tímto: "Příslušné orgány provedou nezbytné kontroly k zajištění přesnosti osvědčení uvedených v prvním pododstavci.
V nezbytném případě vymáhají zpět prospěch poskytnutý v rámci zvláštních režimů zásobování a dočasně pozastaví registraci zpracovatele nebo ji zruší.";
c) odstavec 3 se nahrazuje tímto:
"3. Zpracovatelské činnosti, které mohou v rámci množství stanovených v příloze I vyvolávat regionální obchodní vývozy nebo tradiční zásilky, musí – s výjimkou všech obvyklých způsobů zacházení – obdobně splňovat podmínky zpracování stanovené v ustanoveních o režimu aktivního zušlechťovacího styku a postupu pro přepracování pod celním dohledem uvedených v nařízeních (EHS) č. 2913/92 a (EHS) č. 2454/93."
2. článek 17 se mění takto:
a) odstavec 1 se mění takto:
i) první pododstavec se nahrazuje tímto: "Zpracovatelé, kteří podle čl. 9 odst. 3 prohlásili svůj úmysl v rámci regionálního obchodu vyvážet nebo v rámci tradičních obchodních toků zasílat zpracované produkty obsahující suroviny zvýhodněné zvláštními režimy zásobování, tak mohou činit do výše ročních množstevních limitů určených v příloze III do třetích zemí uvedených v příloze IV. Příslušné orgány přijmou opatření nezbytná pro zajištění toho, aby tyto činnosti nepřesáhly stanovená roční množství.";
ii) za první pododstavec se vkládá nový pododstavec, který zní: "Zpracovatelé, kteří vyvezli produkty uvedené v předcházejícím pododstavci v rámci regionálního obchodu do některé ze třetích zemí uvedených v příloze IV, musí předložit doklady uvedené v článku 16 nařízení (ES) č. 800/1999 za účelem možných kontrol prováděných příslušnými orgány, které v nezbytném případě vymáhají zpět prospěch poskytnutý v rámci zvláštních režimů zásobování a dočasně pozastaví registraci zpracovatele nebo ji zruší.";
b) v odstavci 2 se druhý pododstavec nahrazuje tímto: "Příslušné orgány provedou nezbytné kontroly k zajištění přesnosti osvědčení uvedených v prvním pododstavci.
V nezbytném případě vymáhají zpět prospěch poskytnutý v rámci zvláštních režimů zásobování a dočasně pozastaví registraci nebo ji zruší.";
c) odstavec 3 se nahrazuje tímto:
"3. Zpracovatelské činnosti, které mohou v rámci množství stanovených v příloze III vyvolávat regionální obchodní vývozy nebo tradiční zasílání, musí – s výjimkou všech obvyklých způsobů zacházení – obdobně splňovat podmínky zpracování stanovené v ustanoveních o režimu aktivního zušlechťovacího styku a postupu pro přepracování pod celním dohledem uvedených v nařízeních (EHS) č. 2913/92 a (EHS) č. 2454/93."
3. článek 19 se mění takto:
9 odst. 3 prohlásili svůj úmysl v rámci regionálního obchodu vyvážet nebo v rámci tradičních obchodních toků zasílat zpracované produkty obsahující suroviny zvýhodněné zvláštními režimy zásobování, tak mohou činit do výše ročních množstevních limitů určených v příloze V. Příslušné orgány přijmou opatření nezbytná pro zajištění toho, aby tyto činnosti nepřesáhly stanovená roční množství.";
b) v odstavci 2 se druhý pododstavec nahrazuje tímto: "Příslušné orgány provedou nezbytné kontroly k zajištění přesnosti osvědčení uvedených v prvním pododstavci.
V nezbytném případě vymáhají zpět prospěch poskytnutý v rámci zvláštních režimů zásobování a dočasně pozastaví registraci nebo ji zruší.";
c) odstavec 3 se nahrazuje tímto:
"3. Zpracovatelské činnosti, které mohou v rámci množství stanovených v příloze V vyvolávat regionální obchodní vývozy nebo tradiční zásilky, musí – s výjimkou všech obvyklých způsobů zacházení – obdobně splňovat podmínky zpracování stanovené v ustanoveních o režimu aktivního zušlechťovacího styku a postupu pro přepracování pod celním dohledem uvedených v nařízeních (EHS) č. 2913/92 a (EHS) č. 2454/93."
4. v příloze se záhlaví "Příloha" nahrazuje záhlavím "Příloha V";
5. znění přílohy tohoto nařízení se vkládá jako přílohy I až IV.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 490/2004
ze dne 16. března 2004
o dočasném povolení nového užití již povolené doplňkové látky v krmivech (Saccharomyces cerevisiae)
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech [1], naposledy pozměněnou nařízením (ES) č. 1756/2002 [2], a zejména na článek 3 a čl. 9e odst. 1 této směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 70/524/EHS stanoví, že žádná doplňková látka nesmí být uvedena do oběhu, pokud pro ni nebylo uděleno povolení Společenství.
(2) V případě doplňkových látek uvedených v příloze C části II směrnice 70/524/EHS, mezi něž patří mikroorganismy, lze dočasně povolit nové užití již povolené doplňkové látky v krmivech, pokud jsou splněny podmínky stanovené v uvedené směrnici a pokud lze na základě dostupných výsledků důvodně předpokládat, že jejich použití ve výživě zvířat bude mít některý z účinků uvedených v čl. 2 písm. a) uvedené směrnice.
V případě doplňkových látek uvedených v příloze C části II uvedené směrnice lze toto dočasné povolení udělit na dobu nejvýše čtyř let.
(3) Použití přípravku z mikroorganismů Saccharomyces cerevisiae (CBS 493.94) bylo poprvé dočasně povoleno nařízením Komise (ES) č. 1436/1998 [3] pro telata, nařízením Komise (ES) č. 866/1999 [4] pro výkrm skotu a nařízením Komise (ES) č. 937/2001 [5] pro dojnice. Tato povolení byla naposledy změněna nařízením Komise (ES) č. 2200/2001 [6].
(4) Byly předloženy nové údaje na podporu žádosti o rozšíření povolení k používání této doplňkové látky pro koně.
(5) Z posouzení předložené žádosti o povolení nového užití této doplňkové látky vyplývá, že podmínky směrnice 70/524/EHS pro dočasné povolení jsou splněny.
(6) Evropský úřad pro bezpečnost potravin (vědecká komise pro doplňkové látky a produkty nebo látky používané ve výživě zvířat) zaujal dne 13. listopadu 2003 příznivé stanovisko k bezpečnosti použití doplňkové látky pro koně za podmínek stanovených v příloze tohoto nařízení.
(7) Používání této doplňkové látky pro koně by tedy mělo být dočasně povoleno na dobu čtyř let.
(8) Hodnocení žádosti ukazuje, že by měly být vyžadovány určité postupy na ochranu pracovníků před expozicí doplňkové látce uvedené v příloze.
Tato ochrana by však měla být zajištěna použitím směrnice Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci [7], ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1882/2003 [8].
(9) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přípravek, který náleží do skupiny "mikroorganismů" a je uveden v příloze, se dočasně povoluje k použití jako doplňková látka v krmivech za podmínek stanovených v příloze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 499/2004
ze dne 17. března 2004,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1082/2003, pokud jde o lhůtu a vzor pro ohlašování v odvětví skotu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1760/2000 ze dne 17. července 2000 o systému identifikace a registrace skotu, o označování hovězího masa a výrobků z hovězího masa a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 820/97 [1], a zejména na čl. 10 písm. d) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1082/2003 [2] stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1760/2000, pokud jde o minimální kontroly v rámci systému identifikace a registrace skotu.
(2) Lhůtu pro ohlašování ročních kontrol podle nařízení (ES) č. 1082/2003 je třeba sladit se lhůtou pro předkládání zpráv o ročních prémiích podle nařízení Komise (ES) č. 2419/2001 ze dne 11. prosince 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro integrovaný administrativní a kontrolní systém pro některé režimy podpor Společenství zavedený nařízením Rady (EHS) č. 3508/92 [3].
(3) Za účelem zajištění efektivní spolupráce mezi členskými státy a Komisí ohledně předkládání výsledků kontrol v odvětví skotu Komisi v rámci výročních zpráv stanovených v čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 1082/2003 je důležité zlepšit stávající vzor pro předávání těchto zpráv, aby se zvýšila jejich vypovídající hodnota a srovnatelnost.
(4) Nařízení (ES) č. 1082/2003 je proto třeba odpovídajícím způsobem pozměnit.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1082/2003 se mění takto:
1. v čl. 5 odst. 1 se datum "1. července" nahrazuje datem "31. srpna";
2. příloha I se nahrazuje zněním přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Evropského parlamentu a rady (ES) č. 501/2004
ze dne 10. března 2004
o čtvrtletních finančních účtech vládních institucí
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 285 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky [1],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 2223/96 ze dne 25. června 1996 o Evropském systému národních a regionálních účtů ve Společenství [3] obsahuje referenční rámec společných norem, definic, klasifikací a účetních pravidel pro sestavování účtů členských států pro statistické potřeby Společenství tak, aby se získaly výsledky vzájemně srovnatelné mezi členskými státy.
(2) Zpráva Měnového výboru o informačních požadavcích schválená, Radou ve složení pro hospodářství a finance dne 18. ledna 1999, zdůraznila prvořadou důležitost účinného dohledu a koordinace hospodářské politiky pro řádné fungování hospodářské a měnové unie a jednotného trhu, což vyžaduje ucelený statistický informační systém poskytující údaje potřebné pro příjímání politických rozhodnutí.
Tato zpráva též uvádí, že je třeba dávat vyšší prioritu konjunkturálním statistikám veřejných financí členských států, zejména těch, které se účastní hospodářské a měnové unie, a že jako cíl je stanoveno sestavování čtvrtletních finančních účtů vládních institucí v rámci postupného přechodu na tento systém.
(3) Čtvrtletní údaje členských států o finančních účtech (účtech transakcí a rozvahách) za sektor vládních institucí zachycují velkou část veškerých finančních transakcí a finančních rozvah v eurozóně, a poskytují tak informace významné pro provádění měnové politiky.
V tomto ohledu a pro své vlastní potřeby přijala Rada guvernérů Evropské centrální banky nařízení a obecné zásady zajišťující předávání údajů konjunkturálních finančních statistik do jednoho roku a národních finančních účtů do Evropské centrální banky.
(4) Informace o sektoru protistrany se u finančních transakcí a rozvah vládních institucí jsou nezbytné pro komplexní analýzu vládního financování a finančních investic podle sektoru protistrany a podle nástroje.
(5) Nařízení Komise (ES) č. 264/2000 ze dne 3. února 2000, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 2223/96, pokud jde o konjunkturální statistiku veřejných financí [4], a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1221/2002 ze dne 10. června 2002 o čtvrtletních nefinančních účtech vládních institucí [5] stanoví čtvrtletní nefinanční údaje vládních institucí, které mají členské státy předávat Komisi (Eurostatu).
(6) Články 2 a 3 nařízení (ES) č. 2223/96 stanoví podmínky, na základě kterých může Komise přijmout změny metodiky Evropského systému účtů za účelem objasnění a zlepšení jeho obsahu.
Sestavování čtvrtletních finančních účtů vládních institucí si vyžádá v členských státech další zdroje, proto nemůže být upraveno rozhodnutím Komise a je třeba pro ně přijmout zvláštní nařízení Evropského parlamentu a Rady.
(7) Výbor pro statistické programy, zřízený rozhodnutím Rady 89/382/EHS, Euratom [6], a Výbor pro měnovou a finanční statistiku a statistiku platební bilance, zřízený rozhodnutím Rady ze 91/115/EHS [7], vyjádřily souhlas s návrhem tohoto nařízení,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Účel
Účelem tohoto nařízení je stanovení seznamu a vymezení hlavních charakteristik kategorií Evropského systému účtů (ESA 95) pro finančních transakce a finanční aktiva a závazky pro sektor vládních institucí a každý z jeho subsektorů, které musí být na základě postupného přechodu čtvrtletně předávány Komisi (Eurostatu).
Článek 2
Zdroje a metody pro sestavování čtvrtletních údajů
1. Pro dosažení vysoce kvalitních statistik se čtvrtletní údaje o finančních transakcích a finančních aktivech a závazcích zakládají v nejvyšší možné míře na údajích, které jsou ve vládních institucích přímo dostupné.
Čtvrtletní údaje o nekotovaných akciích (AF.512) a jiném vlastním kapitálu (AF.513), které definuje a kodifikuje ESA 95, držených jednotkami vládních institucí však lze odhadovat pomocí interpolace a extrapolace příslušných ročních údajů.
2. Čtvrtletní údaje o finančních transakcích a finančních aktivech a závazcích jsou sestavovány v souladu se zásadami ESA 95, zejména pokud jde o sektorovou klasifikaci institucionálních jednotek, pravidla konsolidace, klasifikaci finančních transakcí a finančních aktiv a závazků, dobu vykazování a pravidla oceňování.
3. Čtvrtletní údaje a odpovídající roční údaje předávané Komisi v souladu s nařízením (ES) č. 2223/96 musí být ve vzájemném souladu.
4. Čtvrtletní údaje o finančních aktivech a závazcích představují zůstatky finančních aktiv a závazků ke konci každého čtvrtletí.
Článek 3
Předávání čtvrtletních údajů o finančních transakcích a o finančních aktivech a závazcích
1. Členské státy předávají Komisi (Eurostatu) čtvrtletní údaje o finančních transakcích (F.) a finančních aktivech a závazcích (AF.) pro tento seznam nástrojů definovaných a kodifikovaných v ESA 95:
a) měnové zlato a zvláštní práva čerpání (ZPČ) (F.1 a AF.1);
b) oběživo a vklady (F.2 a AF.2);
c) krátkodobé cenné papíry jiné než akcie, kromě finančních derivátů (F.331 a AF.331);
d) dlouhodobé cenné papíry jiné než akcie, kromě finančních derivátů (F.332 a AF.332);
e) finanční deriváty (F.34 a AF.34);
f) krátkodobé úvěry (F.41 a AF.41);
g) dlouhodobé úvěry (F.42 a AF.42);
h) akcie a jiný vlastní kapitál (F.5 a AF.5);
i) čistý podíl domácností na rezervách životního pojištění a na rezervách penzijních fondů (F.61 a AF.61);
j) předplacené pojistné a rezervy na nevyrovnané nároky (F.62 a AF.62);
k) ostatní pohledávky a závazky (F.7 a AF.7).
2. Členské státy rovněž předávají Komisi (Eurostatu) čtvrtletní údaje za subsektor centrálních vládních institucí (S.1311) podle článku 4 takto:
a) kótované akcie (F.511 a AF.511) pro transakce s finančními aktivy a finanční aktiva;
b) oběživo (F.21 a AF.21) pro transakce se závazky a závazky.
Článek 4
Zahrnutí sektorů a subsektorů vládních institucí
Členské státy předávají čtvrtletní údaje za sektor vládních institucí a jeho subsektory definované a kodifikované v ESA 95 jako sektor vládních institucí (S.13) zahrnující:
- centrální vládní instituce (S.1311),
- národní vládní instituce (S.1312),
- místní vládní instituce (S.1313),
- fondy sociálního zabezpečení (S.1314).
Článek 5
Povaha předávaných čtvrtletních údajů
1. Čtvrtletní údaje uvedené v článku 3 se předávají v konsolidované podobě za subsektory vládních institucí uvedené v článku 4.
2. Čtvrtletní údaje uvedené v článku 3 se předávají v konsolidované i nekonsolidované podobě za sektor vládních institucí (S.13) uvedený v článku 4.
3. Čtvrtletní údaje s členěním podle sektoru protistrany se poskytují za subsektory centrálních vládních institucí (S.1311) a fondů sociálního zabezpečení (S.1314) uvedené v článku 4 a popsané v příloze tohoto nařízení.
Článek 6
Harmonogram předávání čtvrtletních údajů
1. Čtvrtletní údaje uvedené v článcích 3, 4 a 5 se předávají Komisi (Eurostatu) nejpozději do tří měsíců od konce čtvrtletí, jehož se údaje týkají.
2. Současně se předají veškeré revize čtvrtletních údajů za předchozí čtvrtletí.
3. První předání čtvrtletních údajů uvedených v článku 3, kromě ostatních pohledávek a závazků (F.7 a AF.7), a v článcích 4 a 5 se provede podle tohoto harmonogramu:
a) za subsektor centrálních vládních institucí (S.1311) a za subsektor fondů sociálního zabezpečení (S.1314) nejpozději 30. června 2004; pokud vnitrostátní statistické systémy vyžadují větší změny, může Komise lhůtu pro první předání údajů v členění podle sektoru prostistrany a některých údajů o finančních transakcích a finančních aktivech a závazcích prodloužit nejvýše o 18 měsíců;
b) za subsektory národních vládních institucí (S.1312) a místních vládních institucí (S.1313):
i) nejpozději 30. června 2004 pro transakce se závazky a závazky podle čl. 3 odst. 1; pokud vnitrostátní statistické systémy vyžadují větší změny, může Komise lhůtu pro první předání těchto údajů prodloužit nejvýše o 18 měsíců;
ii) nejpozději 30. června 2005 pro transakce s finančními aktivy a aktiva podle čl. 3 odst. 1; pokud vnitrostátní statistické systémy vyžadují větší změny, může Komise lhůtu pro první předání těchto údajů prodloužit nejvýše o 18 měsíců;
c) za sektor vládních institucí (S.13), nejpozději 30. června 2005; pokud vnitrostátní statistické systémy vyžadují větší změny, může Komise lhůtu pro první předání těchto údajů prodloužit nejvýše o šest měsíců.
4. Čtvrtletní údaje o ostatních pohledávkách a závazcích (F.7 a AF.7) a o sektoru vládních institucí (S.13) a jeho subsektorech podle článku 4 budou poprvé předány Komisi (Eurostatu) nejpozději 30. června 2005. Pokud vnitrostátní statistické systémy vyžadují větší změny, může Komise lhůtu pro první předání těchto údajů prodloužit nejvýše o šest měsíců.
Článek 7
Ustanovení o zpětných údajích
1. Čtvrtletní údaje uvedené v článku 6 obsahují zpětné údaje o finančních transakcích od prvního čtvrtletí roku 1999 a o finančních rozvahách od čtvrtého čtvrtletí roku 1998; pro první předání těchto údajů platí harmonogram uvedený v čl. 6 odst. 3 a 4.
2. V případě potřeby lze zpětné údaje odvodit z "nejlepších odhadů" při dodržení zejména čl. 2 odst. 2 a 3.
Článek 8
Prováděcí ustanovení
1. Členské státy poskytnou Komisi (Eurostatu) popis zdrojů a metod použitých pro sestavování čtvrtletních údajů uvedených v článku 3 (úvodní popis) zároveň se začátkem předkládání čtvrtletních údajů podle harmonogramu uvedeného v čl. 6 odst. 3 a 4.
2. Členské státy informují Komisi (Eurostat) o veškerých změnách tohoto úvodního popisu současně s předáním revidovaných údajů.
3. Komise (Eurostat) průběžně informuje Výbor pro statistické programy a Výbor pro měnovou a finanční statistiku a statistiku platební bilance o zdrojích a metodách používaných jednotlivými členskými státy.
Článek 9
Zpráva
Na základě předání údajů uvedených v článcích 3, 4 a 5 a po konzultaci Výbor pro statistické programy a Výbor pro měnovou a finanční statistiku a statistiku platební bilance předloží Komise nejpozději do 31. prosince 2005 Evropskému parlamentu a Radě zprávu hodnotící spolehlivost čtvrtletních údajů poskytovaných členskými státy.
Článek 10
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech. Ve Štrasburku dne 10. března 2004. Za Evropský parlament předseda P. Cox Za Radu předseda D. Roche [1] Úř. věst. C 165, 16.7.2003, s. 6.
Nařízení Rady (ES) č. 502/2004
ze dne 11. března 2004,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1177/2002 o dočasném obranném mechanismu pro stavbu lodí
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 87 odst. 3 písm. e) a články 89 a 133 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská komise a vláda Korejské republiky podepsaly dne 22. června 2000 dohodnutý zápis o světovém lodním stavitelství (dále jen "dohodnutý zápis") s cílem obnovit rovné a průhledné podmínky hospodářské soutěže.
Závazky plynoucí z dohodnutého zápisu, zejména závazek zajistit účinný mechanismus kontroly cen, však nebyly korejskou stranou účinně prováděny, a proto nebylo dosud dosaženo uspokojivého výsledku.
(2) Coby výjimečné a dočasné opatření a v zájmu pomoci loděnicím Společenství v těch odvětvích, kterých se dotkly nepříznivé účinky ve formě značných škod a závážné újmy způsobených nekalou korejskou hospodářskou soutěží, byl nařízením (ES) č. 1177/2002 [2] stanoven dočasný obranný mechanismus pro omezená odvětví trhu a pouze po krátké a omezené období.
Dočasný obranný mechanismus byl tady povolen až poté, co Společenství zahájilo řízení o urovnání sporů s Korejskou republikou, a nemohl by být nadále povolen, pokud by toto řízení bylo rozhodnuto nebo pozastaveno.
(3) Jak je stanoveno v rozhodnutí 2002/818/ES [3], zahájilo Společenství dne 8. října 2002 řízení o urovnání sporů s Korejskou republikou požadavkem konzultací v souladu s Ujednáním o pravidlech a postupech řešení sporů Světové obchodní organizace.
(4) Konzultace mezi Korejskou republikou a Společenstvím podle Dohody o WTO nevedly k žádnému uspokojivému řešení.
Dne 11. června 2003 požádalo Společenství Orgán pro řešení sporů WTO, aby zřídil porotu pro nekalé praktiky korejského průmyslu stavby lodí.
(5) Použitelnost nařízení (ES) č. 1177/2002 končí dnem 31. března 2004.
Korejská republika stále ještě účinně neprovedla své závazky plynoucí z dohodnutého zápisu a neočekává se, že řízení o urovnání sporů před WTO bude k uvedenému dni rozhodnuto.
Je tedy nezbytné prodloužit dočasný obranný mechanismus,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 5 nařízení (ES) č. 1177/2002 se nahrazuje tímto:
"Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 526/2004
ze dne 22. března 2004,
kterým se mění specifikace názvu uvedeného v příloze nařízení (ES) č. 1107/96 o zápisu zeměpisných označení a označení původu (Espárrago de Navarra)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [1], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 9 nařízení (EHS) č. 2081/92 požádalo Španělsko u názvu Espárrago de Navarra zapsaného jako chráněné zeměpisné označení podle nařízení Komise (ES) č. 1107/96 ze dne 12. června o zápisu zeměpisných označení a označení původu podle postupu stanoveného v článku 17 nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 [2] o změnu popisu a zeměpisné oblasti.
(2) Přezkoumání žádosti ukázalo, že se nejedná o méně významné změny.
(3) Podle článku 9 nařízení (EHS) č. 2081/92 by měl být proto přiměřeně použit postup podle článku 6.
(4) Bylo rozhodnuto, že navrhované změny jsou v souladu s nařízením (EHS) č. 2081/92.
Po jejich zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie [3] neobdržela Komise žádné námitky podle článku 7 uvedeného nařízení.
(5) Změny by proto měly být zapsány a zveřejněny
Nařízení Komise (ES) č. 543/2004
ze dne 24. března 2004,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1520/2000, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3448/93 ze dne 6. prosince 1993 o právní úpravě obchodování s některým zbožím vzniklým zpracováním zemědělských produktů [1], a zejména na čl. 8 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 5 odst. 2 a čl. 7 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 1520/2000 [2] stanoví režim stanovení sazby náhrady předem vztahující se na zboží vyvážené během doby platnosti osvědčení o náhradě. V případě použití režimu stanovení sazby náhrady předem je sazba platná v den podání žádosti o stanovení náhrady předem použita pro vývoz, který má být uskutečněn po uvedeném dni během doby platnosti osvědčení o náhradě.
(2) Protože však sazby náhrady pro mléko, cukr, obiloviny a rýži podléhají stanovení nebo úpravě vždy ve čtvrtek, vzniká nebezpečí, že žádosti o stanovení náhrady předem pro tyto produkty budou podávány ze spekulativních důvodů, jestliže by tyto žádosti doručené ve čtvrtek byly považovány za podané v tento den.
Za účelem snížení tohoto nebezpečí by mělo proto být stanoveno, že jestliže je žádost o stanovení náhrady předem podána ve čtvrtek, je považována za předloženou následující pracovní den.
(3) Článek 21 nařízení Komise (ES) č. 800/1999 ze dne 15. dubna 1999, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty, stanoví, že se neposkytuje žádná náhrada pro produkty, které nemají řádnou a uspokojivou obchodní jakost v den přijetí vývozního prohlášení. Za účelem zajištění jednotného používání tohoto pravidla by se mělo v nařízení (ES) č. 1520/2000 stanovit, že náhrada pro produkty uvedené v článku 1 směrnice Rady 92/46/EHS ze dne 16. června 1992 o hygienických předpisech pro produkci syrového mléka, tepelně ošetřeného mléka a mléčných výrobků a jejich uvedení na trh [3] nebo v článku 1 směrnice Rady 89/437/EHS ze dne 20. června 1989 o hygienických a zdravotních otázkách produkce vaječných výrobků a jejich uvádění na trh [4] a uvedené v příloze B nařízení (ES) č. 1520/2000 může být poskytnuta jen tehdy, jsou-li upraveny v souladu s požadavky těchto směrnic a nesou-li požadované označení zdravotní nezávadnosti.
(4) Protože některé hospodářské subjekty mohou v praxi požadovat čas pro přijetí opatření nezbytných pro zajištění označení obalů jejich zboží požadovaným označením zdravotní nezávadnosti, neměl by tento požadavek platit před 15. dubnem 2004.
(5) Proto by nařízení (ES) č. 1520/2000 je třeba odpovídajícím způsobem změnit.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro horizontální otázky týkající se obchodu se zpracovanými zemědělskými výrobky neuvedenými v příloze I Smlouvy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1520/2000 se mění takto:
1. V čl. 5 odst. 2 se druhý pododstavec nahrazuje tímto: "V případě použití režimu stanovení sazby náhrady předem je sazba platná v den podání žádosti o stanovení náhrady předem použita pro vývoz, který má být uskutečněn po uvedeném dni během doby platnosti osvědčení o náhradě v souladu s ustanoveními čl. 9 odst. 2. Žádosti o stanovení sazby náhrady předem podané ve čtvrtek se však považují za žádosti předložené následující pracovní den."
2. V článku 7 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Zúčastněná strana může požádat o stanovení sazeb náhrady předem platných v den podání své žádosti.
V tom případě se stanovení předem týká všech platných sazeb náhrady.
Jediná žádost o stanovení náhrady předem předložená za podmínek přílohy F může být podána buď při žádosti o osvědčení o náhradě, nebo ode dne udělení osvědčení o náhradě a před jeho posledním dnem platnosti.
Stanovení náhrady předem se nevztahuje na vývozy uskutečněné přede dnem uvedené žádosti.
Odchylně od prvního pododstavce, a pokud se příslušné žádosti týkají žádosti o stanovení sazby náhrady předem, považují se žádosti podané ve čtvrtek za žádosti předložené následující pracovní den."
(3) V článku 16 se doplňuje nový odstavec 10, který zní:
"10. Pro poskytnutí náhrady pro zboží kódů KN 04031051 až 04031099, 04039071 až 04039099, 04052010, 04052030 a 21050099 musí zboží splňovat požadavky směrnice 92/46/EHS, zejména požadavek výroby ve schválené provozovně, a dodržet podmínky týkající se osvědčení o zdravotní nezávadnosti uvedené v bodu A kapitoly IV přílohy C uvedené směrnice.
Pro poskytnutí náhrady pro zboží kódů KN 35021190 a 35021990 musí zboží splňovat ustanovení kapitoly XI přílohy směrnice 89/437/EHS."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 544/2004
ze dne 24. března 2004,
kterým se stanoví přechodná opatření, která mají být přijata z důvodu přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska, pokud jde o rezervu uvedenou v článku 14 nařízení (ES) č. 1520/2000
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Akt o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska, a zejména na čl. 41 druhý pododstavec tohoto aktu,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3448/93 ze dne 6. prosince 1993 o právní úpravě obchodování s některým zbožím vzniklým zpracováním zemědělských produktů [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2580/2000 [2], a zejména na čl. 8 odst. 3 první pododstavec a článek 16 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
1520/2000 ze dne 13. července 2000, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 543/2004 [4], stanoví, že až na určité výjimky je poskytování vývozních náhrad za zboží podmíněno předložením osvědčení o náhradě.
Tato osvědčení o náhradě mohou hospodářské subjekty získat pro každou z šesti tranší, na něž je rozděleno rozpočtové období a u každé z nichž je stanovena lhůta pro podání žádosti.
Osvědčení o náhradě mohou být vydána pouze žadatelům usazeným v Evropské unii.
(2) U příležitosti nadcházejícího přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska mohou hospodářské subjekty z těchto nových členských států požádat v době od 1. do 7. května 2004 o osvědčení o náhradě pro pátou tranši, která budou moci být použita od 1. června 2004.
Tyto hospodářské subjekty však nebudou moci získat osvědčení o náhradě pro předcházející tranše, a nebudou tak moci mít osvědčení platná pro období od 1. do 31. května.
(3) Za situace, kdy hospodářské subjekty usazené v nových členských státech nebudou moci získat osvědčení o náhradě platná pro období od 1. do 31. května 2004, je na místě přijmout zvláštní přechodná opatření, která tyto hospodářské subjekty osvobodí od povinnosti předkládat v období od 1. do 31. května osvědčení o náhradě.
(4) Proto je třeba stanovit určité odchylky od článku 14 nařízení (ES) č. 1520/2000, aby hospodářské subjekty z nových členských států mohly v období od 1. do 31. května 2004 požívat výjimek upravených v uvedeném článku.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro horizontální otázky týkající se obchodu se zpracovanými zemědělskými produkty neuvedenými v příloze I Smlouvy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro rozpočtové období končící 15. října 2004 se stanoví tyto odchylky od článku 14 nařízení (ES) č. 1520/2000:
1. Limit celkové rezervy uvedený v odstavci 1 prvním pododstavci se zvyšuje na 40 milionů eur.
2.
Limit 75000 eur uvedený v odstavci 2 prvním pododstavci se nevztahuje na žádosti hospodářských subjektů usazených
Nařízení Komise (ES) č. 546/2004
ze dne 24. března 2004,
kterým se mění přílohy I, II a III nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 2004, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 324/2004 [2], a zejména na články 6, 7 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s nařízením (EHS) č. 2377/90 musí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin.
(2) Maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky posoudí všechny relevantní informace týkající se bezpečnosti reziduí dotyčné látky pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin.
(3) Při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, hladiny, které mohou být přítomné ve všech relevantních poživatelných tkáních získávaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň), a povahu rezidua, které je relevantní pro sledování reziduí (indikátorové reziduum).
(4) Pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v odpovídajících právních předpisech Společenství, by měly být maximální limity reziduí obvykle stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin.
Játra a ledviny jsou však často z jatečně upravených těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány, a proto by měly být maximální limity reziduí vždy stanoveny i pro tkáně svalovou nebo tukovou.
(5) V případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med.
(6) Nafcillin by měl být zařazen do přílohy I nařízení (EHS) č. 2377/90.
(7) Šťavelová kyselina by měla být zařazena do přílohy II nařízení (EHS) č. 2377/90.
(8) Aby bylo možné dokončit vědecké studie, měla by být oxolinová kyselina zařazena do přílohy III nařízení (EHS) č. 2377/90.
(9) Do doby vstupu tohoto nařízení v platnost musí být členským státům poskytnuta přiměřená lhůta, aby mohly ke zohlednění ustanovení tohoto nařízení učinit veškeré úpravy, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci příslušných veterinárních léčivých přípravků vydaná v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/82/ES [3].
(10) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I, II a III nařízení (EHS) č. 2377/90 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 549/2004
ze dne 10. března 2004,
kterým se stanoví rámec pro vytvoření jednotného evropského nebe
(rámcové nařízení)
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 80 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [3],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [4] s ohledem na společný návrh schválený dohodovacím výborem dne 11. prosince 2003,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Provádění společné dopravní politiky vyžaduje účinný systém letecké dopravy, který umožňuje bezpečný a pravidelný provoz letových provozních služeb, a tím usnadňuje volný pohyb zboží, osob a služeb.
(2) Na svém mimořádném zasedání ve dnech 23. a 24. března 2000 v Lisabonu Evropská rada na základě práce skupiny na vysoké úrovni pro jednotné evropské nebe, zřízené Komisí, vyzvala Komisi k předložení návrhů na uspořádání vzdušného prostoru, kontrolu letového provozu a uspořádání toku letového provozu.
Uvedená skupina, složená z větší části z civilních a vojenských orgánů letových navigačních služeb v členských státech, vydala svou zprávu v listopadu 2000.
(3) Plynulý provoz systému letecké dopravy vyžaduje stálou vysokou úroveň provozní bezpečnosti letových navigačních služeb, které umožní optimální využití evropského vzdušného prostoru a stálou vysokou úroveň provozní bezpečnosti letecké dopravy při plnění úkolů letových navigačních služeb v obecném zájmu, včetně povinností veřejné služby.
Proto by měla odpovídat nejvyšším standardům odpovědnosti a způsobilosti.
(4) Rozvoj jednotného evropského nebe by měl být v souladu s povinnostmi vyplývajícími z členství Společenství a členských států v Evropské organizaci pro bezpečnost letového provozu (Eurocontrol) a se zásadami stanovenými v Chicagské úmluvě o mezinárodním civilním letectví z roku 1944.
(5) Rozhodnutí vztahující se k obsahu, rozsahu nebo provádění vojenských činností a výcviku nespadají do působnosti Společenství.
(6) Členské státy přijaly obecné prohlášení k vojenským otázkám vztahujícím se k jednotnému evropskému nebi [5].
Podle tohoto prohlášení mají členské státy především rozšiřovat civilně-vojenskou spolupráci a usnadňovat spolupráci mezi vojenskými silami členských států ve všech záležitostech uspořádání letového provozu, pokud a nakolik je považována dotčenými členskými státy za potřebnou.
(7) Vzdušný prostor je omezeným zdrojem, jehož optimální a účinné využívání je možné jen za předpokladu, že budou brány v úvahu veškeré požadavky uživatelů, které by měly být vždy v případě potřeby zastoupeny v rámci celkového vývoje, rozhodovacího procesu a realizace jednotného evropského nebe, včetně Výboru pro jednotné nebe.
(8) Z těchto důvodů a s ohledem na rozšiřování jednotného evropského nebe s cílem zahrnout větší počet evropských států by mělo Společenství s přihlédnutím k vývoji v rámci Eurocontrolu stanovit společné cíle a akční program, aby soustředilo úsilí Společenství, členských států a dalších zúčastněných hospodářských subjektů směřující k vytvoření integrovanějšího fungování vzdušného prostoru: jednotného evropského nebe.
(9) Jestliže členské státy přijmou opatření, která směřují k dodržování požadavků Společenství, měly by být orgány vykonávající tuto kontrolu dostatečně nezávislé na poskytovatelích letových navigačních služeb.
(10) Letové navigační služby, zejména letové provozní služby, které jsou srovnatelné s veřejnými orgány, vyžadují funkční a strukturální oddělení a jsou organizovány v jednotlivých členských státech na základě značně odlišných právních forem.
(11) Jestliže je vyžadován nezávislý audit, který se týká poskytovatelů letových navigačních služeb, měla by být kontrola vykonávaná úřadem členského státu pověřeným auditem, je-li tato služba poskytována správními orgány nebo veřejným subjektem, který podléhá dozoru uvedeného úřadu, považována za nezávislý audit bez ohledu na to, zda vyhotovené zprávy o auditu jsou nebo nejsou zveřejňovány.
(12) Je žádoucí, aby bylo jednotné evropské nebe rozšířeno na evropské třetí země, buď v rámci účasti Společenství na práci Eurocontrolu, po přistoupení Společenství k Eurocontrolu, nebo prostřednictvím dohod uzavřených Společenstvím s těmito zeměmi.
(13) Přistoupení Společenství k Eurocontrolu je důležitou součástí při vytváření celoevropského vzdušného prostoru.
(14) V procesu vytváření jednotného evropského nebe by mělo Společenství, pokud to bude vhodné, rozvíjet na nejvyšší úrovni spolupráci s Eurocontrolem, aby byla zaručena normotvorná součinnost a jednotný přístup a zamezilo se oboustranným duplicitám.
(15) V souladu se závěry vysoké skupiny je Eurocontrol subjektem, který má nezbytné odborné znalosti, aby podpořil Společenství v jeho normotvorné úloze.
Proto by měla být vypracována prováděcí pravidla pro záležitosti, které spadají do působnosti Eurocontrolu, na základě pověření uděleného této organizaci a za podmínek, které budou zahrnuty do rámce spolupráce mezi Komisí a Eurocontrolem.
(16) Příprava opatření, která jsou nutná pro vytvoření jednotného evropského nebe, vyžaduje široce založené jednání dotčených hospodářských a sociálních subjektů.
(17) Sociální partneři by měli být vhodným způsobem informováni a konzultováni ke všem opatřením, které mají významné sociální dopady.
Rovněž by měl být konzultován výbor pro kolektivní vyjednávání zřízený podle rozhodnutí Komise 1998/500/ES ze 20. května 1998 o zřízení výborů pro kolektivní vyjednávání k podpoře dialogu mezi sociálními partnery na evropské úrovni [6].
(18) Dotčené subjekty, jako jsou poskytovatelé letových navigačních služeb, uživatelé vzdušného prostoru, letiště, letecký průmysl a organizace profesního zastoupení zaměstnanců by měly mít možnost poskytovat Komisi doporučení k technickým hlediskům realizace jednotného evropského nebe.
(19) Výkonnost systému letových navigačních služeb jako celku na evropské úrovni by měla být posuzována pravidelně a s patřičným zřetelem na zachování vysoké úrovně bezpečnosti, aby se ověřila účinnost přijatých opatření a navrhla opatření nová.
(20) Sankce stanovené za porušení tohoto nařízení a opatření uvedených v článku 3 by měly být účinné, přiměřené a odrazující, aniž by snižovaly provozní bezpečnost.
(21) Dopad opatření přijatých k provedení tohoto nařízení by měl být hodnocen na základě zpráv, které budou pravidelně předávány Komisi.
(22) Toto nařízení se nedotýká pravomoci členských států přijmout předpisy, která se vztahují k organizaci jejich ozbrojených sil.
Tato pravomoc může vést členské státy k přijetí opatření, která zajišťují jejich ozbrojeným silám dostatečný vzdušný prostor pro přiměřené školící a výcvikové účely.
Mělo by být proto stanovena bezpečnostní doložka, která umožní výkon této pravomoci.
(23) Dne 2. prosince 1987 byla mezi Španělským královstvím a Spojeným královstvím dohodnuta opatření pro hlubší spolupráci při užívání letiště Gibraltar společným prohlášením ministrů zahraničních věcí těchto dvou zemí.
Tato opatření ještě nevstoupila v platnost.
(24) Protože cílů tohoto nařízení, zejména vytvoření jednotného evropského nebe, nemůže být vzhledem k nadnárodnímu rozsahu opatření dosaženo uspokojivě na úrovni členských států, a proto jich může být lépe dosaženo na úrovni Společenství při zohlednění podrobných prováděcích pravidel, která respektují zvláštní místní podmínky, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity podle článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku toto nařízení nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
(25) Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [7].
(26) Ustanovení čl. 8 odst. 2 vzorového jednacího řádu pro výbory [8] zřízené podle čl. 7 odst. 1 rozhodnutí 1999/468/ES stanoví pravidlo, podle kterého může předseda výboru rozhodnout o přizvání třetích osob na schůzi uvedeného výboru. Předseda výboru pro jednotné nebe může tak případně přizvat zástupce Eurocontrolu, aby se schůzí účastnili jako pozorovatelé nebo odborníci,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Účel a oblast působnosti
1. Účelem iniciativy "jednotné evropské nebe" je zdokonalení současných norem bezpečnosti a zvýšení celkové efektivnosti všeobecného letového provozu v Evropě a optimalizace kapacity tak, aby splňovala požadavky všech uživatelů vzdušného prostoru a minimalizovala zpoždění.
V tomto smyslu je záměrem tohoto nařízení zřídit harmonizovaný právní rámec pro vytvoření jednotného evropského nebe do 31. prosince 2004.
2. Uplatňováním tohoto nařízení a opatření podle článku 3 není dotčena svrchovanost členských států nad jejich vzdušným prostorem a požadavky členských států, které se vztahují k veřejnému pořádku, veřejné bezpečnosti a záležitostem obrany podle článku 13.
Toto nařízení a uvedená opatření se nevztahují na vojenské činnosti a výcvik.
3. Uplatňováním tohoto nařízení a opatření podle článku 3 nejsou dotčena práva a povinnosti členských států podle Chicagské úmluvy o mezinárodním civilním letectví z roku 1944.
4. Použitím tohoto nařízení a opatření podle článku 3 pro letiště Gibraltar nejsou dotčeny právní postoje Španělského království a Spojeného království ve sporech o svrchovanost nad územím, kde se letiště nachází.
5. Použitelnost tohoto nařízení a opatření podle článku 3 pro letiště Gibraltar se pozastavuje, dokud nebude zaveden režim stanovený ve společném prohlášení ministrů zahraničních věcí Španělského království a Spojeného království ze dne 2. prosince 1987.
Vlády Španělska a Spojeného království budou Radu o tomto datu informovat.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení a opatření podle článku 3 se:
1. "službou řízení letového provozu" rozumí služba poskytovaná za účelem:
a) zabránění nehod
- mezi letadly a
- mezi letadly a překážkami v manévrovacích prostorech a
b) urychlení a zajištění řádného toku letového provozu;
2. "letištní službou řízení" rozumí služba řízení letového provozu pro letištní provoz;
3. "leteckou informační službou" rozumí služba zřízená v rámci určené oblasti pokrytí, aby poskytovala letecké informace a údaje nezbytné pro bezpečnost, pravidelnost a účinnost letecké navigace;
4. "letovými navigačními službami" rozumějí služby letového provozu, komunikační služby, navigační služby a služby pro přehled o provozu, meteorologické služby pro letovou navigaci a letecké informační služby;
5. "poskytovateli letových navigačních služeb" rozumějí veškeré veřejné nebo soukromé subjekty, které poskytují letové navigační služby pro všeobecný letový provoz;
6. "blokem vzdušného prostoru" rozumí vzdušný prostor stanovených rozměrů v prostoru a čase, v jehož rámci jsou poskytovány letové navigační služby;
7. "uspořádáním vzdušného prostoru" rozumí plánovací funkce, jejímž prvořadým cílem je maximalizace využití dostupného vzdušného prostoru dynamickým sdílením času a v určitou dobu na základě krátkodobých potřeb rovněž rozdělováním vzdušného prostoru pro různé kategorie uživatelů vzdušného prostoru;
8. "uživateli vzdušného prostoru" rozumí všechna letadla provozovaná v rámci všeobecného letového provozu;
9. "uspořádáním toku letového provozu" rozumí funkce zřízená s cílem přispět k bezpečnému, řádnému a urychlenému toku letového provozu tím, že kapacita řízení letového provozu je v co největší míře využita a objem letového provozu odpovídá kapacitám oznámeným dotyčnými poskytovateli letových provozních služeb;
10. "řízením letového provozu" rozumí soubor palubních a pozemních funkcí (letových provozních služeb, uspořádání vzdušného prostoru a uspořádání toku letového provozu) nezbytných pro zajištění bezpečného a efektivního pohybu letadel po celou dobu provozu;
11. "letovými provozními službami" rozumějí různé letové informační služby, pohotovostní služby, letové poradní služby a služby řízení letového provozu (oblastní, přibližovací a letištní služby řízení letového provozu);
12. "oblastní službou řízení" rozumí služba řízení letového provozu pro řízené lety v bloku vzdušného prostoru;
13. "přibližovací službou řízení" rozumí služba řízení letového provozu pro přilétající nebo odlétající řízené lety;
14. "souborem služeb" rozumějí dvě nebo více letových navigačních služeb;
15. "osvědčením" rozumí doklad vydaný členským státem v jakékoliv podobě v souladu s vnitrostátním právem, který potvrzuje, že poskytovatel letové navigační služby splňuje požadavky na poskytování specifické služby;
16. "komunikačními službami" rozumějí letecké pevné a mobilní služby, které umožňují komunikační spojení země-země, vzduch-země a vzduch-vzduch pro účely řízení letového provozu;
17. "evropskou sítí řízení letového provozu" rozumí soubor systémů uvedených v příloze I k nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 552/2004 ze dne 10. března 2004 o interoperabilitě evropské sítě řízení letového provozu (nařízení o interoperabilitě) [9], který umožňuje poskytování letových navigačních služeb ve Společenství včetně rozhraní na hranicích s třetími zeměmi;
18. "provozní koncepcí" rozumějí kritéria pro provozní užívání evropské sítě řízení letového provozu nebo její části;
19. "složkami" rozumějí hmotné věci, např. technické vybavení a nehmotné věci, např. programové vybavení, na kterých závisí interoperabilita evropské sítě řízení letového provozu;
20. "Eurocontrolem" rozumí Evropská organizace pro bezpečnost letového provozu, zřízená Mezinárodní úmluvou o spolupráci při zajišťování bezpečnosti leteckého provozu ze dne 13. prosince 1960 [10];
21. "zásadami Eurocontrolu pro stanovení nákladového základu pro výpočet poplatků za traťové letecké navigační zařízení a pro výpočet jednotkových sazeb" rozumějí zásady uvedené v dokumentu č. 99.60.01/01 ze dne 1. srpna 1999, který vydal Eurocontrol;
22. "pružným užíváním vzdušného prostoru" rozumí koncepce uspořádání vzdušného prostoru uplatňovaná v oblasti Konference evropského civilního letectví podle specifikace v Příručce uspořádání vzdušného prostoru pro uplatnění koncepce pružného užívání vzdušného prostoru, první vydání ze dne 5. února 1996, kterou vydal Eurocontrol;
23. "letovou informační oblastí" rozumí vzdušný prostor definovaných rozměrů, ve kterém jsou poskytovány letové informační služby a pohotovostní služby;
24. "letovou hladinou" rozumí plocha o stálém atmosférickém tlaku vztaženém ke specifickému údaji tlaku 1013,2 hektopascalů, která je oddělená od ostatních ploch specifickými tlakovými odstupy;
25. "funkčním blokem vzdušného prostoru" rozumí vzdušný blok stanovený na základě provozních požadavků a vyjadřující potřebu zajistit integrovanější uspořádání vzdušného prostoru bez ohledu na současné hranice;
26. "všeobecným letovým provozem" rozumí veškerý pohyb civilních letadel a rovněž veškerý pohyb státních letadel (včetně vojenských, celních a policejních letadel), jestliže jsou tyto pohyby prováděné ve shodě s postupy ICAO;
27. "Mezinárodní organizací pro civilní letectví (ICAO)" rozumí Mezinárodní organizace pro civilní letectví, zřízená Chicagskou úmluvou o mezinárodním civilním letectví z roku 1944;
28. "interoperabilitou" rozumí soubor funkčních, technických a provozních vlastností, které jsou předepsané pro systémy a složky evropské sítě řízení letového provozu a pro postupy jejího provozování, aby se umožnil její bezpečný, plynulý a účinný provoz.
Interoperability je dosahováno zajištěním souladu systémů a složek se základními požadavky;
29. "meteorologickými službami" rozumějí zařízení a služby, které poskytují letadlům meteorologické předpovědi, hlášení a pozorování a další meteorologické informace a údaje, které státy poskytují pro využití v letectví;
30. "navigačními službami" rozumějí zařízení a služby, které poskytují letadlům informace k určování polohy a času;
31. "provozními údaji" rozumějí informace o všech fázích letu, které jsou požadované k přijetí provozních rozhodnutí poskytovatelů letových navigačních služeb, uživatelů vzdušného prostoru, provozovatelů letišť a ostatních dotčených subjektů;
32. "postupem" v souvislosti s nařízením o interoperabilitě rozumí standardní metoda pro technické nebo provozní využití systémů v souladu se schválenými a ověřenými provozními koncepcemi, které vyžadují jednotné uplatňování v celé evropské síti řízení letového provozu;
33. "uvedením do provozu" rozumí první provozní užití po počáteční instalaci nebo zdokonalení systému;
34. "sítí leteckých tratí" rozumí síť specifických tratí pro usměrňování toku všeobecného letového provozu podle potřeb poskytování služeb řízení letového provozu;
35. "směrováním" rozumí zvolená cestovní trasa, která má být letadlem sledována během jeho letu;
36. "plynulým provozem" rozumí provoz evropské sítě řízení letového provozu způsobem, který z pohledu uživatele působí jako jeden celek;
37. "sektorem" rozumí část řízené oblasti nebo letové informační oblasti/letové informační oblasti pro horní vzdušný prostor;
38. "službami pro přehled o provozu" rozumějí zařízení a služby, které jsou užívány k určení polohy letadel, aby se umožnil jejich bezpečný rozestup;
39. "systémem" rozumí seskupení palubních a pozemních složek a zařízení v kosmickém prostoru, která zajišťují podporu letových navigačních služeb pro všechny fáze letu;
40. "zdokonalením" rozumí každá úprava, která mění provozní vlastnosti systému.
Článek 3
Oblasti činnosti Společenství
1. Toto nařízení zřizuje harmonizovaný právní rámec pro vytvoření jednotného evropského nebe ve spojitosti s:
a) nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 551/2004 ze dne 10. března 2004 o organizaci a užívání vzdušného prostoru v jednotném evropském nebi (nařízení o vzdušném prostoru) [11];
b) nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 550/2004 ze dne 10. března 2004 o poskytování letových navigačních služeb v jednotném evropském nebi (nařízení o poskytování služeb) [12] a
c) nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 552/2004 ze dne 10. března 2004 o interoperabilitě evropské sítě řízení letového provozu (nařízení o interoperabilitě) [13]
a s prováděcími pravidly přijatými Komisí na základě tohoto a výše uvedených nařízení.
2. Opatření uvedená v odstavci 1 se uplatňují s výhradou ustanovení tohoto nařízení.
Článek 4
Vnitrostátní dozorové orgány
1. Členské státy určí nebo zřídí jeden nebo více subjektů jako jejich vnitrostátní dozorový orgán, aby převzaly úkoly přidělené tomuto orgánu tímto nařízením a opatřeními podle článku 3.
2. Vnitrostátní dozorové orgány jsou nezávislé na poskytovatelích letových navigačních služeb.
Této nezávislosti je dosahováno alespoň na funkční úrovni dostatečným oddělením vnitrostátních dozorových orgánů od těchto poskytovatelů.
Členské státy zajistí, aby vnitrostátní dozorové orgány vykonávaly své pravomoci nestranným a průhledným způsobem.
3. Členské státy oznámí Komisi název a adresu vnitrostátních dozorových orgánů včetně změn těchto údajů, jakož i opatření přijatá k zajištění souladu s odstavcem 2.
Článek 5
Postup projednávání výboru
1. Komisi je nápomocen Výbor pro jednotné nebe (dále jen "výbor"), složený ze dvou zástupců z každého členského státu, kterému předsedá zástupce Komise.
Výbor náležitě přihlíží k zájmům všech kategorii uživatelů.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 3 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.
4. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 6
Poradní orgán odvětví
Aniž je dotčena úloha výboru a Eurocontrolu, zřídí Komise "poradní orgán odvětví", složený z poskytovatelů letových navigačních služeb, sdružení uživatelů vzdušného prostoru, letišť, leteckého průmyslu a organizací profesního zastoupení zaměstnanců.
Úlohou tohoto orgánu je pouze poskytovat doporučení Komisi k technickým hlediskům realizace jednotného evropského nebe.
Článek 7
Vztahy s evropskými třetími zeměmi
Komise se zaměří a podpoří rozšíření jednotného evropského nebe na země, které nejsou členy Evropské unie.
Za tímto účelem se Komise snaží v rámci dohod uzavřených se sousedními zeměmi nebo v rámci Eurocontrolu rozšiřovat oblast působnosti tohoto nařízení i opatření uvedených v článku 3 i na tyto země.
Článek 8
Prováděcí pravidla
1. Pro vypracování prováděcích pravidel podle článku 3, která spadají do působnosti Eurocontrolu, vydá Komise Eurocontrolu pověření stanovící úkoly, které mají být vykonány, a jejich harmonogram.
V této souvislosti se Komise snaží co nejlépe využít ujednání, jejichž prostřednictvím Eurocontrol zajišťuje účast a konzultace všech dotčených subjektů, pokud tato ujednání odpovídají zvyklostem Komise, které se týkají průhlednosti a konzultačních postupů, a nejsou v rozporu s jejími institucionálními závazky.
Komise jedná postupem podle čl. 5 odst.
2. Na základě práce provedené podle odstavce 1 jsou postupem podle čl. 5 odst. 3 přijímána rozhodnutí o uplatnění výsledků této práce v rámci Společenství a o lhůtách pro jejich provedení. Tato rozhodnutí se zveřejňují v Úředním věstníku Evropské unie.
3. Bez ohledu na odstavec 2, pokud Eurocontrol nemůže přijmout pověření, které bylo poskytnuto podle odstavce 1, nebo jestliže Komise po konzultaci s výborem uváží, že:
a) práce vykonané na základě tohoto pověření dostatečně nepokračují vzhledem ke stanovené lhůtě, nebo
b) výsledky vykonané práce nejsou dostatečné,
může Komise postupem podle čl. 5 odst. 3 přijmout jiná opatření k dosažení cílů uvedeného pověření.
4. Pro vypracování prováděcích pravidel podle článku 3, která nespadají do působnosti Eurocontrolu, jedná Komise postupem podle čl. 5 odst. 3.
Článek 9
Sankce
Sankce, které členské státy stanoví za porušení tohoto nařízení a opatření podle článku 3, kterých se dopustí uživatelé vzdušného prostoru a poskytovatelé služeb, musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Článek 10
Konzultace s dotčenými subjekty
Členské státy jednající v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy a Komise stanoví konzultační mechanismus pro vhodné zapojení dotčených subjektů do realizace jednotného evropského nebe.
Těmito dotčenými subjekty mohou být:
- poskytovatelé služeb letové navigace,
- uživatelé vzdušného prostoru,
- letiště,
- letecký průmysl a
- organizace profesního zastoupení zaměstnanců.
Konzultace s dotčenými subjekty zahrnuje zejména vypracování a zavedení nových koncepcí a technologií evropské sítě řízení letového provozu.
Článek 11
Ověření výkonnosti
1. Komise zajišťuje přezkoušení a hodnocení výkonnosti letecké navigace, přičemž vychází ze stávající odborné způsobilosti Eurocontrolu.
2. Cílem analýzy informací shromážděných pro účely odstavce 1 je:
a) umožnit porovnání letových navigačních služeb a zdokonalení jejich poskytování;
b) pomáhat poskytovatelům letových navigačních služeb při poskytování požadovaných služeb;
c) zdokonalit postup konzultace mezi uživateli vzdušného prostoru, poskytovateli letových navigačních služeb a letišti;
d) umožnit stanovení a podporu osvědčené praxe včetně zlepšení bezpečnosti, účinnosti a kapacity.
3. Aniž je dotčeno právo veřejnosti na přístup k dokumentům Komise, jak je stanoveno v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise [14], přijme Komise postupem podle čl. 5 odst. 3 opatření pro poskytování informací uvedených v odstavci 2 dotčeným subjektům.
Článek 12
Dozor, sledování a metody hodnocení účinku
1. Dozor, sledování a metody hodnocení účinku vycházejí z výročních zpráv, které předkládají členské státy a které se týkají provádění akcí přijatých podle tohoto nařízení a opatření uvedených v článku 3.
2. Komise pravidelně posuzuje uplatňování tohoto nařízení a opatření, která jsou uvedená v článku 3, a podá zprávu Evropskému parlamentu a Radě poprvé do 20. dubna 2007 a následně každé tři roky.
Za tímto účelem může Komise požádat členské státy o informace, které doplňují informace obsažené ve zprávách předaných členskými státy v souladu s odstavcem 1.
3. Pro účely sestavování zpráv uvedených v odstavci 2 může Komise požádat výbor o stanovisko.
4. S ohledem na původní cíle a budoucí potřeby obsahují zprávy hodnocení výsledků dosažených akcemi podle tohoto nařízení včetně souvisejících informací o vývoji oboru, zejména informací týkajících se hospodářských, sociálních, zaměstnaneckých a technických hledisek, jakož i kvality služeb.
Článek 13
Bezpečnostní opatření
Toto nařízení nebrání členskému státu, aby uplatňoval opatření do té míry, do které jsou potřebná pro zajištění základních bezpečnostních nebo obranných zájmů.
Jde zejména o opatření, která jsou nezbytná:
- pro přehled o provozu ve vzdušném prostoru pod pravomocí dotčeného členského státu podle dohod ICAO o oblastní letové navigaci včetně možnosti zjištění, identifikace a vyhodnocení všech letadel, která užívají tento vzdušný prostor, s ohledem na zajištění bezpečnosti letů a přijetí akce k zajištění bezpečnostních a obranných potřeb,
- v případě závažných vnitřních nepokojů, které ohrožují veřejný pořádek,
- v případě války nebo závažného mezinárodního napětí, které zakládá válečnou hrozbu,
- pro plnění mezinárodních závazků členského státu týkajících se zachování míru a mezinárodní bezpečnosti,
- pro provádění vojenských činností a výcviku včetně nezbytných možností pro cvičení.
Článek 14
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech. Ve Štrasburku dne 10. března 2004. Za Evropský parlament předseda P. Cox Za Radu předseda D. Roche [1] Úř. věst. C 103 E, 30.4.2002, s. 1. [2] Úř. věst. C 241, 7.10.2002, s. 24. [3] Úř. věst. C 278, 14.11.2002, s. 13.
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 550/2004
ze dne 10. března 2004,
o poskytování letových navigačních služeb v jednotném evropském nebi
(nařízení o poskytování služeb)
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 80 odst. 2 uvedené smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [3],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [4] s ohledem na společný návrh schválený dohodovacím výborem dne 11. prosince 2003,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Členské státy v různé míře reorganizovaly své vnitrostátní poskytovatele letových navigačních služeb tím, že zvýšily jejich úroveň samostatnosti a svobody při poskytování služeb.
Stále více je nezbytné zajistit, aby v tomto novém prostředí byly uspokojovány minimální požadavky veřejného zájmu.
(2) Zpráva skupiny na vysoké úrovni pro jednotné evropské nebe z listopadu 2000 potvrdila, že na úrovni Společenství je nutné mít pravidla, která by rozlišovala mezi regulací a poskytováním služeb, a že je nutné zavést systém certifikace zaměřený na zachování požadavků veřejného zájmu, především s ohledem na bezpečnost, a zdokonalit mechanismus zpoplatňování.
(3) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 549/2004 ze dne 10. března 2004 (rámcové nařízení [5]) stanoví rámec pro vytvoření jednotného evropského nebe.
(4) V zájmu vytvoření jednotného evropského nebe by měla být přijata opatření k bezpečnému a účinnému poskytování letových navigačních služeb, která jsou v souladu s organizací a užíváním vzdušného prostoru podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 551/2004 ze dne 10. března 2004 o organizaci a užívání vzdušného prostoru v jednotném evropském nebi (nařízení o vzdušném prostoru) [6].
Zřízení harmonizované organizace pro poskytování těchto služeb je důležité pro uspokojení poptávky uživatelů vzdušného prostoru a bezpečné a účinné kontroly letového provozu.
(5) Poskytování letových navigačních služeb tak, jak navrhuje toto nařízení, je spojeno s výkonem veřejné moci, která není hospodářské povahy a neopravňuje k použití pravidel na ochranu hospodářské soutěže uvedených ve Smlouvě.
(6) Členské státy odpovídají za zajištění bezpečného a účinného poskytování letových navigačních služeb a za kontrolu, jak poskytovatelé letových navigačních služeb dodržují společné požadavky stanovené na úrovni Společenství.
(7) Členským státům by mělo být povoleno, aby uznaným organizacím, které mají technické zkušenosti, svěřily ověřování, jak poskytovatelé letových navigačních služeb dodržují společné požadavky stanovené na úrovni Společenství.
(8) Plynulý provoz systému letecké dopravy rovněž vyžaduje jednotné a vysoké normy provozní bezpečnosti určené poskytovatelům letových navigačních služeb.
(9) Měla by být přijata ustanovení k harmonizování systému osvědčování způsobilosti řídících letového provozu s cílem zvýšit dostupnost řídících letového provozu a podporovat vzájemné uznávání povolení.
(10) Zároveň se zárukou plynulého poskytování služby by měl být vytvořen systém vydávání osvědčení poskytovatelům navigačních služeb, který by umožnil vymezit práva a povinnosti těchto poskytovatelů a pravidelně sledovat dodržování těchto požadavků.
(11) Podmínky spojené s osvědčením by měly být objektivně odůvodněny a měly by být nediskriminační, přiměřené, průhledné a slučitelné se souvisejícími mezinárodními normami.
(12) Osvědčení by měla být všemi členskými státy vzájemně uznávaná, aby umožnila poskytovatelům letových navigačních služeb poskytovat služby v jiném členském státě, než ve které získali svá osvědčení, pokud jsou dodržovány bezpečnostní požadavky.
(13) Poskytování komunikačních, navigačních a pozorovacích služeb a rovněž leteckých informačních služeb by mělo být organizováno za tržních podmínek, přičemž by měly být brány v úvahu zvláštnosti těchto služeb a zachovávání vysoké úrovně bezpečnosti.
(14) V zájmu usnadnění bezpečného odbavování leteckého provozu mezi členskými státy s přihlédnutím k zájmům uživatelů vzdušného prostoru a cestujících by měl systém vydávání osvědčení zajišťovat rámec, který usnadňuje členským státům určovat poskytovatele letových provozních služeb bez ohledu na místo vydání osvědčení těmto poskytovatelům.
(15) Členské státy by na základě své analýzy bezpečnostních otázek měly mít možnost určit jednoho nebo více poskytovatelů meteorologických služeb pro celý vzdušný prostor nebo jeho část ve své působnosti, aniž by bylo třeba vyhlašovat nabídkové řízení.
(16) Poskytovatelé letových navigačních služeb by měli pomocí vhodných opatření zřídit a udržovat úzkou spolupráci s vojenskými orgány příslušnými pro řízení činností, které mohou ovlivnit všeobecný letový provoz.
(17) Účetnictví všech poskytovatelů letových navigačních služeb by mělo být co nejprůhlednější.
(18) Zavedení harmonizovaných zásad a podmínek pro přístup k provozním údajům by mělo v novém prostředí usnadnit poskytování letových navigačních služeb a provoz uživatelů vzdušného prostoru a letišť.
(19) Podmínky zpoplatňování použitelné pro uživatele vzdušného prostoru by měly být spravedlivé a průhledné.
(20) Uživatelské poplatky by měly stanovit úhradu za zařízení a služby poskytované letovými navigačními službami a členskými státy.
Výše uživatelských poplatků by měla být přiměřená nákladům s přihlédnutím k cílům bezpečnosti a ekonomické efektivnosti.
(21) Při poskytování rovnocenných letových navigačních služeb by nemělo docházet k diskriminaci mezi uživateli vzdušného prostoru.
(22) Poskytovatelé letových navigačních služeb nabízejí určitá zařízení a služby, které přímo souvisejí s provozem letadel, a takové náklady by měli být schopni uhradit na základě zásady "platí uživatel", což znamená, že uživatelé vzdušného prostoru by měli platit za náklady, které vzniknou v místě užití nebo v jeho nejbližším okolí.
(23) Je důležité zajistit průhlednost nákladů, které vzniknou použitím těchto zařízení nebo služeb.
Proto má být každá změna systému nebo výše poplatků vysvětlena uživatelům vzdušného prostoru.
Tyto změny nebo investice navrhované poskytovateli letových navigačních služeb by měly být vysvětleny v rámci výměny informací mezi jejich řídicími orgány a uživateli vzdušného prostoru.
(24) Měl by být vytvořen prostor pro úpravu poplatků, které přispějí k maximalizaci kapacity celkového systému.
Finanční podněty mohou být užitečnou cestou k rychlejšímu zavádění pozemního nebo palubního vybavení, které zvyšuje kapacitu, a k odměňování vysokého výkonu nebo k vyrovnání obtíží při zvolení méně poptávaného směrování tratí.
(25) V souvislosti s těmito příjmy vybíranými v zájmu zajistit přiměřenou návratnost kapitálu a v přímém vztahu k úsporám, které jsou vytvořeny zvýšením účinnosti, by Komise měla prozkoumat možnost stanovení rezervy, která by omezila účinek náhlého zvýšení poplatků požadovaných na uživatelích vzdušného prostoru v době snížené úrovně letového provozu.
(26) Komise by měla prozkoumat možnost zavedení dočasné finanční podpory opatření ke zvýšení celkové kapacity evropského systému řízení letového provozu.
(27) Komise by měla ve spolupráci s Eurocontrolem, vnitrostátními dozorovými orgány a uživateli vzdušného prostoru pravidelně přezkoumat stanovení a ukládání poplatků pro uživatele vzdušného prostoru.
(28) Vzhledem ke zvláštní citlivosti informací, které se týkají poskytovatelů letových navigačních služeb, by vnitrostátní dozorové orgány neměly zveřejňovat informace, na které se vztahuje profesní tajemství, aniž je dotčeno zavedení systému sledování a zveřejňování výsledků těchto poskytovatelů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Oblast působnosti a účel
1. V oblasti působnosti rámcového nařízení se toto nařízení týká poskytování letových navigačních služeb v jednotném evropském nebi.
Účelem tohoto nařízení je stanovit společné požadavky pro bezpečné a účinné poskytování letových navigačních služeb ve Společenství.
2. Toto nařízení se vztahuje na poskytování letových navigačních služeb pro všeobecný letový provoz v souladu s rámcovým nařízením a v oblasti jeho působnosti.
Článek 2
Úkoly vnitrostátních dozorových orgánů
1. Vnitrostátní dozorové orgány uvedené v článku 4 rámcového nařízení zajišťují náležitý dozor nad uplatňováním tohoto nařízení, zejména s ohledem na bezpečnou a účinnou činnost poskytovatelů letových navigačních služeb, kteří poskytují služby vztahující se k vzdušnému prostoru, který spadá do pravomoci členského státu, jenž určil nebo zřídil tento příslušný orgán.
2. Za tímto účelem provádí každý vnitrostátní dozorový orgán řádné inspekce a šetření, aby ověřil, zda jsou dodržovány požadavky tohoto nařízení.
Dotčení poskytovatelé letových navigačních služeb tuto práci usnadňují.
3. Se zřetelem na funkční bloky vzdušného prostoru, které přesahují vzdušný prostor spadající pod pravomoc jednoho členského státu, uzavřou dotčené členské státy uzavřou dohodu uvedenou v tomto článku, která se týká dozoru nad poskytovateli letových navigačních služeb poskytujících služby vztahující se k těmto blokům.
Členské státy mohou s poskytovateli letových navigačních služeb, kteří poskytují služby v jiném členském státě, než ve kterém má dotčený poskytovatel hlavní provozovnu, uzavřít dohodu o dozoru uvedenou v tomto článku.
4. Vnitrostátní dozorové orgány přijmou vhodná opatření pro úzkou vzájemnou spolupráci za účelem zajištění dostatečného dozoru nad poskytovateli letových navigačních služeb, kteří jsou držiteli platného osvědčení některého z členských států a kteří rovněž poskytují služby vztahující se k vzdušnému prostoru spadajícímu do pravomoci jiného členského státu.
Tato spolupráce zahrnuje dohodu o vyřizování případů neplnění použitelných společných požadavků stanovených v článku 6 nebo podmínek stanovených v příloze II.
Článek 3
Uznané organizace
1. Vnitrostátní dozorové orgány mohou rozhodnout, aby byly prováděním inspekcí a šetření uvedených v čl. 2 odst. 2 úplně nebo částečně pověřeny uznané organizace, které splňují požadavky stanovené v příloze I.
2. Uznání udělené vnitrostátním dozorovým orgánem platí v celém Společenství po dobu tří let, přičemž lze tuto dobu obnovit.
Vnitrostátní dozorové orgány mohou dát každé z uznaných organizací se sídlem ve Společenství pokyn k provedení inspekcí a šetření.
Článek 4
Bezpečnostní předpisy
5 odst. 3 rámcového nařízení určí a přijme bezpečnostní předpisy Eurocontrolu (ESARR) a následné změny těchto předpisů v oblasti působnosti tohoto nařízení, které mají být podle právních předpisů Společenství povinné.
Odkazy na tyto ESARR se zveřejňují v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 5
Osvědčování způsobilosti řídících letového provozu
Komise co nejdříve po vstupu tohoto nařízení v platnost podle potřeby předloží návrh Evropskému parlamentu a Radě týkající se osvědčování způsobilosti řídících letového provozu.
KAPITOLA II
PRAVIDLA PRO POSKYTOVÁNÍ SLUŽEB
Článek 6
Společné požadavky
Společné požadavky pro poskytování letových navigačních služeb se vymezují postupem stanoveným v čl. 5 odst.
3 rámcového nařízení. Společné požadavky se týkají:
- technické a provozní způsobilosti a přiměřenosti,
- systémů a postupů pro řízení provozní bezpečnosti a kvality,
- systémů podávání zpráv,
- finanční způsobilosti,
- odpovědnosti a pojistného krytí,
- vlastnické a organizační struktury včetně ochrany před střetem zájmů,
- lidských zdrojů včetně odpovídajících plánů na nábor pracovníků,
- ochrany před protiprávními činy,
- security.
Článek 7
Vydávání osvědčení poskytovatele letových navigačních služeb
1. Poskytování všech letových navigačních služeb ve Společenství podléhá osvědčení, které je vydáváno členskými státy.
2. Žádosti o vydání osvědčení se předávají vnitrostátnímu dozorovému orgánu členského státu, kde má žadatel hlavní provozovnu nebo případně sídlo.
3. Vnitrostátní dozorové orgány vydají poskytovateli letových navigačních služeb osvědčení, jestliže splňuje společné požadavky uvedené v článku 6.
Osvědčení mohou být vydávána jednotlivě pro každý typ letové navigační služby definované v článku 2 rámcového nařízení nebo pro soubor těchto služeb, mimo jiné pokud poskytovatel letových provozních služeb bez ohledu na své právní postavení provozuje a udržuje své vlastní komunikační systémy, navigační systémy a systémy pozorování letového provozu.
Osvědčení jsou pravidelně kontrolována.
4. Osvědčení vymezuje práva a povinnosti poskytovatelů letových navigačních služeb včetně zásady zákazu diskriminace uživatelů vzdušného prostoru v jejich přístupu k službám, přičemž zvláštní ohled se klade na bezpečnost.
Vydání osvědčení smí být vázáno pouze na podmínky stanovené v příloze II.
Tyto podmínky musí být objektivně odůvodněné, nediskriminující, přiměřené a průhledné.
5. Bez ohledu na odstavec 1 mohou členské státy povolit, aby byly bez uděleného osvědčení letové navigační služby poskytovány v celém vzdušném prostoru, který spadá pod jejich pravomoc, nebo v části tohoto vzdušného prostoru, pokud poskytovatel těchto služeb tyto služby nabízí v prvé řadě pro pohyby letadel mimo rámec všeobecného letového provozu.
V těchto případech dotčený členský stát informuje Komisi a ostatní členské státy o svém rozhodnutí a opatřeních přijatých k zajištění maximálního souladu se společnými požadavky.
6. Aniž je dotčen článek 8 a s výhradou článku 9, zajišťuje vydané osvědčení poskytovatelům letových navigačních služeb možnost nabízet ve Společenství své služby ostatním poskytovatelům letových navigačních služeb, uživatelům vzdušného prostoru a letištím.
7. Vnitrostátní dozorové orgány sledují dodržování společných požadavků a podmínek připojených k osvědčení.
Podrobnosti tohoto sledování jsou zahrnuty do výročních zpráv překládaných členskými státy podle čl. 12 odst.
1 rámcového nařízení. Jestliže vnitrostátní dozorový orgán zjistí, že držitel osvědčení tyto požadavky nebo podmínky nadále neplní, přijme vhodná opatření, přičemž zajistí pokračování služby.
Tato opatření mohou zahrnovat odebrání osvědčení.
8. Členský stát uzná každé osvědčení, které v souladu s tímto článkem vydal jiný členský stát.
9. Za výjimečných okolností mohou členské státy odložit provedení tohoto článku o šest měsíců ode dne, který vyplývá z čl. 19 odst. 2. Toto odložení členské státy oznámí Komisi a uvedou důvody, které je k němu vedly.
Článek 8
Určení poskytovatelů letových provozních služeb
1. Členské státy zajistí poskytování výlučných letových provozních služeb pro konkrétní bloky vzdušného prostoru s ohledem na vzdušný prostor pod jejich pravomocí.
K tomuto účelu členské státy určí poskytovatele letových provozních služeb, který je držitelem osvědčení platného ve Společenství.
2. Členské státy přesně vymezí práva a povinnosti určeného poskytovatele služeb.
Povinnosti mohou zahrnovat podmínky včasného poskytnutí významných informací, které umožňují identifikaci pohybů všech letadel ve vzdušném prostoru pod jejich pravomocí.
3. Členské státy mohou volně uvážit, koho zvolit za poskytovatele služeb, pokud tento poskytovatel plní požadavky a podmínky uvedené v článcích 6 a 7.
4. Ve vztahu k funkčním blokům vzdušného prostoru stanoveným v souladu s článkem 5 nařízení o vzdušném prostoru, které přesahují vzdušný prostor spadající pod pravomoc jednoho členského státu, určí dotčené členské státy alespoň jeden měsíc před zřízením bloku vzdušného prostoru společně jednoho nebo více poskytovatelů letových provozních služeb.
5. Členské státy neprodleně uvědomí Komisi a ostatní členské státy o všech rozhodnutích přijatých na základě tohoto článku, která se týkají určení poskytovatelů letových provozních služeb v konkrétních vzdušných blocích s ohledem na vzdušný prostor spadající pod jejich pravomoc.
Článek 9
Určení poskytovatelů meteorologických služeb
1. Členské státy mohou určit poskytovatele meteorologických služeb, aby dodával všechny meteorologické údaje nebo jejich část výlučně pro celý vzdušný prostor spadající pod jejich pravomoc nebo jeho část, přičemž je třeba brát ohled na bezpečnostní hlediska.
2. Členské státy neprodleně uvědomí Komisi a ostatní členské státy o všech rozhodnutích přijatých na základě tohoto článku, která se týkají určení poskytovatele meteorologických služeb.
Článek 10
Vztahy mezi poskytovateli služeb
1. Poskytovatelé letových navigačních služeb mohou využít služeb ostatních poskytovatelů služeb, kterým bylo vydáno osvědčení ve Společenství.
2. Poskytovatelé letových navigačních služeb formalizují své pracovní vztahy písemnými dohodami nebo obdobnými právními ujednáními, ve kterých jsou stanovené jednotlivé povinnosti a funkce převzaté každým poskytovatelem a které umožňují výměnu provozních údajů mezi všemi poskytovateli služeb, pokud se jedná o všeobecný letový provoz.
Tyto dohody nebo ujednání se oznamují příslušnému vnitrostátnímu dozorovému orgánu nebo příslušným vnitrostátním dozorovým orgánům.
3. V případech, ve kterých jde o poskytování letových provozních služeb, je vyžadován souhlas dotčených členských států. V případech, ve kterých jde o poskytování meteorologických služeb, je vyžadován souhlas dotčených členských států, jestliže určily poskytovatele na výlučném základě v souladu s čl. 9 odst. 1.
Článek 11
Vztah k vojenským orgánům
Členské státy přijmou v rámci společné dopravní politiky nezbytná opatření k zajištění, aby s ohledem na řízení konkrétních bloků vzdušného prostoru byly mezi příslušnými civilními a vojenskými orgány uzavřeny písemné dohody nebo obdobná právní ujednání.
Článek 12
Průhlednost účetních výkazů
1. Bez ohledu na své vlastnické vztahy nebo právní formu sestavují poskytovatelé letových navigačních služeb své účetní výkazy, předávají je k auditu a zveřejňují.
Tyto účetní výkazy musí být v souladu s mezinárodními účetními standardy přijatými ve Společenství.
Jestliže vzhledem k právnímu postavení poskytovatele služby není plný soulad s mezinárodními účetními standardy možný, musí se poskytovatel snažit dosáhnout tohoto souladu v maximální míře.
2. Ve všech případech poskytovatelé letových navigačních služeb zveřejňují výroční zprávu a pravidelně se podrobují nezávislému auditu.
3. Jestliže poskytovatelé letových navigačních služeb poskytují soubor služeb, určují ve svém interním účetnictví odpovídající náklady a příjmy letových navigačních služeb členěné podle zásad Eurocontrolu pro určování nákladového základu pro poplatky za traťová zařízení a výpočet jednotkových sazeb, a případně vedou souhrnné účty pro ostatní služby netýkající se letové navigace, tak jak by to bylo vyžadováno, kdyby dotčené služby poskytovaly různé podniky.
4. Členské státy určí příslušné orgány, které jsou oprávněné k nahlédnutí do účetních výkazů poskytovatelů služeb, kteří poskytují služby ve vzdušném prostoru spadajícím pod pravomoc dotčených členských států.
5. Členské státy mohou použít přechodná ustanovení článku 9 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1606/2002 ze dne 19. července 2002 o uplatňování mezinárodních účetních standardů [7] na poskytovatele letových navigačních služeb, kteří spadají do oblasti působnosti tohoto nařízení.
Článek 13
Přístup k údajům a ochrana údajů
1. Co se týče všeobecného letového provozu, jsou mezi všemi poskytovateli letových navigačních služeb, uživateli vzdušného prostoru a letišti významné provozní údaje, které usnadňují jejich provozní potřeby, vyměňovány v reálném čase.
Údaje smějí být užívány jen pro provozní účely.
2. Přístup k významným provozním údajům je umožněn příslušným orgánům, poskytovatelům letových navigačních služeb majícím osvědčení, uživatelům vzdušného prostoru a letištím v souladu se zásadou zákazu diskriminace.
3. Poskytovatelé letových navigačních služeb mající osvědčení, uživatelé vzdušného prostoru a letiště stanoví standardní podmínky přístupu k jiným významným provozním údajům, než které jsou uvedeny v odstavci 1.
Tyto standardní podmínky schvalují vnitrostátní dozorové orgány. Postupem stanoveným v čl.
5 odst. 3 rámcového nařízení jsou podle potřeby stanovena podrobná pravidla, která se vztahují k těmto podmínkám.
KAPITOLA III
SYSTÉMY POPLATKŮ
Článek 14
Obecně
V souladu s požadavky článků 15 a 16 je pro letové navigační služby vypracován systém poplatků, který přispívá k dosažení větší průhlednosti, co se týče určování, ukládání a vymáhání poplatků ve vztahu k uživatelům vzdušného prostoru.
Tento systém je dále slučitelný s článkem 15 Chicagské úmluvy o mezinárodním civilním letectví z roku 1944 a se systémem poplatků používaným Eurocontrolem pro poplatky za traťovou navigaci.
Článek 15
Zásady
1. Systém poplatků je založen na zúčtování nákladů na letové navigační služby vynaložených poskytovateli letových navigačních služeb při jejich činnosti ve prospěch uživatelů vzdušného prostoru.
Systém tyto náklady rozděluje mezi kategorie uživatelů.
2. Při určování nákladového základu pro poplatky se použijí tyto zásady:
a) náklady, které mají být sdíleny uživateli vzdušného prostoru, jsou úplnými náklady za poskytnutí letových navigačních služeb včetně náležitých úroků investovaného kapitálu, odpisů jmění a nákladů na údržbu, provoz, řízení a administrativu;
b) v této souvislosti mají být zúčtovány náklady, které jsou posuzovány ve vztahu k zařízením a službám poskytovaným a realizovaným podle regionálního plánu letové navigace ICAO pro evropskou oblast.
Mohou rovněž obsahovat náklady vynaložené vnitrostátními dozorovými orgány nebo uznanými organizacemi a také ostatní náklady vynaložené příslušným členským státem a poskytovatelem služby vztahující se k poskytování letových navigačních služeb;
c) náklady odlišných letových navigačních služeb jsou určovány samostatně, jak je stanoveno v čl. 12 odst. 3;
d) vzájemné dotování mezi různými letovými navigačními službami je povoleno, pouze pokud jsou k tomu objektivní důvody a pokud je jednoznačně určitelné;
e) průhlednost nákladového základu pro poplatky musí být zaručena.
Mají být přijata prováděcí pravidla pro informace poskytované poskytovateli služeb s cílem umožnit přezkoumání výhledu poskytovatele, skutečných nákladů a příjmů poskytovatelů.
Vnitrostátní dozorové orgány, poskytovatelé služeb, uživatelé vzdušného prostoru, Komise a Eurocontrol si vzájemně pravidelně vyměňují informace.
3. Aniž je dotčen systém poplatků Eurocontrolu, který se vztahuje na poplatky za traťovou navigaci, dodržují členské státy při určování poplatků v souladu s odstavcem 2 tyto zásady:
a) poplatky pro dostupnost letových navigačních služeb jsou stanoveny v souladu se zásadou zákazu diskriminace.
Jestliže jsou různým uživatelům vzdušného prostoru ukládány poplatky za užití stejné služby, nesmí být činěn rozdíl s ohledem na státní příslušnost nebo kategorii uživatele;
b) pro určité uživatele může být povolena výjimka, zejména pro lehké letouny a státní letadla, za předpokladu, že náklady na tyto výjimky nejsou přeneseny na ostatní uživatele;
c) letové navigační služby mohou přinášet dostatečné příjmy, které mohou převyšovat všechny přímé a nepřímé provozní náklady, zajišťovat přiměřenou návratnost aktiv a přispívat k nezbytným kapitálovým investicím;
d) poplatky odrážejí náklady letových navigačních služeb a zařízení, které jsou dávány k dispozici uživatelům vzdušného prostoru, přičemž je třeba brát ohled na relativní produktivní kapacity různých typů dotčených letadel;
e) poplatky podněcují k bezpečnému, účinnému a účelnému poskytování letových navigačních služeb s ohledem na vysokou úroveň bezpečnosti a účelnosti nákladů a podněcují integrované poskytování služeb.
Za tímto účelem mohou být tyto poplatky užívány k zajištění:
- mechanismů, včetně pobídek sestávajících se z finančních výhod a znevýhodnění, s cílem podněcovat poskytovatele letových navigačních služeb nebo uživatele vzdušného prostoru, aby podporovali zlepšování uspořádání toku letového provozu zároveň s dodržováním optimální úrovně bezpečnosti.
Rozhodnutí, zda se má tento mechanismus uplatnit, zůstává v pravomoci každého členského státu,
- příjmů ve prospěch projektů určených k tomu, aby pomohly určitým kategoriím uživatelů vzdušného prostoru nebo poskytovatelům letových navigačních služeb zlepšit společně sdílené infrastruktury letové navigace, zlepšit poskytování letových navigačních služeb a užívání vzdušného prostoru.
4. Prováděcí pravidla v oblastech uvedených v odstavcích 1, 2 a 3 budou přijata postupem stanoveným v článku 8 rámcového nařízení.
Článek 16
Přezkum poplatků
1. Komise zajišťuje průběžný přezkum dodržování zásad a pravidel uvedených v článcích 14 a 15, přičemž spolupracuje s členskými státy.
Komise usiluje o zřízení nezbytného mechanismu pro využívání odborných schopností Eurocontrolu.
2. Komise na požádání jednoho nebo více členských států, které považují výše uvedené zásady a pravidla za nesprávně uplatňované, nebo z vlastního podnětu vyšetří každé údajné nedodržení nebo neuplatnění dotčených zásad nebo pravidel. Do dvou měsíců po obdržení žádosti, po vyslyšení dotčených členských států a po konzultaci s výborem pro jednotné nebe postupem stanoveným v čl. 5 odst. 2 rámcového nařízení Komise rozhodne o uplatňování článků 14 a 15 a o tom, zda může dotčená praxe pokračovat.
3. Komise sdělí své rozhodnutí členským státům a vyrozumí o něm poskytovatele služeb, pokud je tím z právního hlediska dotčen.
Každý členský stát se do jednoho měsíce může proti rozhodnutí Komise odvolat k Radě.
Rada může kvalifikovanou většinou ve lhůtě jednoho měsíce přijmout jiné rozhodnutí.
KAPITOLA IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 17
Přizpůsobení technickému pokroku
1. V zájmu přizpůsobení technickému rozvoji mohou být přílohy měněny postupem stanoveným v čl. 5 odst. 3 rámcového nařízení.
2. Komise zveřejní prováděcí pravidla přijatá na základě tohoto nařízení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 18
Důvěrnost údajů
1. Ani vnitrostátní dozorové orgány jednající v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy, ani Komise nezveřejní informace důvěrné povahy, zejména informace o poskytovatelích letových navigačních služeb, jejich obchodních vztazích nebo jejich nákladových položkách.
2. Odstavcem 1 není dotčeno právo vnitrostátních dozorových orgánů na zveřejnění údajů v případech, kdy je to zásadní pro účely plnění jejich povinností, přičemž toto zveřejnění musí být přiměřené a respektovat oprávněné zájmy poskytovatelů letových navigačních služeb při ochraně jejich obchodních tajemství.
3. Kromě toho odstavec 1 nevylučuje zveřejnění informací, které nejsou důvěrné povahy a týkají se podmínek a výkonnosti poskytování služby.
Článek 19
Vstup v platnost
1. Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
2. Články 7 a 8 však vstupují v platnost jeden rok po zveřejnění společných požadavků, tak jak je uvedeno v článku 6
Nařízení Evropského Parlamentu a Rady (ES) č. 551/2004
ze dne 10. března 2004
o organizaci a užívání vzdušného prostoru v jednotném evropském nebi
(nařízení o vzdušném prostoru)
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 80 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [3],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [4] s ohledem na společný návrh schválený dohodovacím výborem dne 11. prosince 2003,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Vytvoření jednotného evropského nebe vyžaduje harmonizovaný přístup k regulaci organizace a užívání vzdušného prostoru.
(2) Ve zprávě skupiny na vysoké úrovni o jednotném evropském nebi z listopadu 2000 je zastáván názor, že vzdušný prostor má být určen, regulován a strategicky řízen na evropské úrovni.
(3) Sdělení Komise o vytvoření jednotného evropského nebe ze dne 30. listopadu 2001 vyzývá ke strukturální reformě, která umožní vytvoření jednotného nebe prostřednictvím postupně více integrovaného provozního vzdušného prostoru a vývoje nových koncepcí a postupů řízení leteckého provozu.
(4) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 549/2004 ze dne 10. března 2004 (rámcové nařízení) [5] stanoví rámec pro vytvoření jednotného evropského nebe.
(5) V článku I Chicagské úmluvy o civilním letectví z roku 1944 smluvní státy uznávají, že "každý stát má úplnou a výlučnou svrchovanost nad vzdušným prostorem nad svým územím".
V rámci této svrchovanosti a v souladu s použitelnými mezinárodními smlouvami vykonávají členské státy při řízení letového provozu výsadu veřejné moci.
(6) Vzdušný prostor je pro všechny kategorie uživatelů společným zdrojem, který musí být všemi využíván pružně, přičemž je třeba zajistit spravedlnost a průhlednost a zohlednit bezpečnostní a obranné zájmy členských států a jejich závazky v mezinárodních organizacích.
(7) Účinné uspořádání vzdušného prostoru je zásadní pro zvýšení kapacity systému letových provozních služeb, pro zajištění optimální reakce na různé požadavky uživatelů a pro zajištění co nejpružnějšího užívání vzdušného prostoru.
(8) Činnosti Evropské organizace pro bezpečnost letového provozu (Eurocontrol) potvrzují, že síť leteckých tratí a struktura vzdušného prostoru nemohou být reálně vyvíjeny odděleně, protože každý jednotlivý členský stát je jak uvnitř, tak mimo Společenství nedílnou součástí evropské sítě řízení letového provozu.
(9) V horním vzdušném prostoru by měl být pro obecný letový provoz na letových tratích vytvořen postupně více integrovaný provozní vzdušný prostor. V této souvislosti by mělo být stanoveno rozhraní mezi horním a spodním vzdušným prostorem.
(10) Evropská oblast letových informací pro horní vzdušný prostor (European Upper Flight Information Region, EUIR), který v oblasti působnosti tohoto nařízení zahrnuje horní vzdušný prostor spadající pod pravomoc členských států, by měla usnadnit společné plánování a zveřejňování letových informací s cílem překonat oblastní úzká místa.
(11) Uživatelé vzdušného prostoru čelí rozdílným podmínkám přístupu ke vzdušnému prostoru Společenství a svobody pohybu v tomto vzdušném prostoru.
To je způsobeno nedostatkem harmonizace v klasifikaci vzdušného prostoru.
(12) Změna struktury vzdušného prostoru by měla být založena na provozních potřebách bez ohledu na současné hranice.
Společné obecné zásady pro vytváření jednotných funkčních bloků vzdušného prostoru by měly být vypracovány po konzultaci s Eurocontrolem a na základě jeho technických doporučení.
(13) Ve vztahu k tratím a sektorům vzdušného prostoru je důležité dosáhnout harmonizované struktury vzdušného prostoru, založit dnešní a budoucí organizaci vzdušného prostoru na společných zásadách a určit a řídit vzdušný prostor v souladu s harmonizovanými pravidly.
(14) Koncepce pružného užívání vzdušného prostoru by měla být uplatňována účinně. Je nezbytné, aby užívání sektorů vzdušného prostoru, zejména během období špiček všeobecného letového provozu a v oblastech velké hustoty letového provozu, bylo optimalizováno spoluprací mezi členskými státy, s přihlédnutím k užívání těchto sektorů pro vojenské činnosti a výcvik.
Za tímto účelem je nezbytné, aby pro účinné uplatnění této koncepce pružného užívání vzdušného prostoru byly přiděleny vhodné zdroje, přičemž je třeba brát ohled na civilní i vojenské požadavky.
(15) Členské státy by měly usilovat o spolupráci se sousedními státy, aby uplatnily koncepci pružného užívání vzdušného prostoru přesahující vnitrostátní hranice.
(16) Odlišnosti v organizaci spolupráce mezi civilními a vojenskými orgány ve Společenství omezují jednotné a včasné uspořádání vzdušného prostoru a provádění změn.
Úspěch jednotného evropského nebe závisí na účinné spolupráci mezi civilními a vojenskými orgány, aniž jsou dotčeny výsady a odpovědnost členských států v oblasti obrany.
(17) Vojenské činnosti a vojenský výcvik by měly být zajištěny, pokud je jejich bezpečné a účinné provádění uplatňováním společných zásad a kritérií omezováno.
(18) Ke zlepšení účinnosti uspořádání toku letového provozu by měla být zavedena vhodná opatření s cílem pomáhat stávajícím stanovištím, včetně centrálního stanoviště Eurocontrolu, při zajištění účinného letového provozu.
(19) Je žádoucí, aby se v souladu s časovým plánem a náležitými studiemi uvažovalo o rozšíření koncepce pro horní vzdušný prostor na spodní vzdušný prostor,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Účel a oblast působnosti
1. V oblasti působnosti rámcového nařízení upravuje toto nařízení organizaci a užívání vzdušného prostoru jednotného evropského nebe.
Cílem tohoto nařízení je podporovat v rámci společné dopravní politiky koncepci postupně více integrovaného provozního vzdušného prostoru a stanovit společné postupy pro stanovení, plánování a řízení, což zajistí účinné a bezpečné fungování řízení letového provozu.
2. Užívání vzdušného prostoru má podporovat provozování letových navigačních služeb jako soudržný a logický celek v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 550/2004 ze dne 10. března 2004 o poskytování letových navigačních služeb v jednotném evropském nebi (nařízení o poskytování služeb) [6].
3. Aniž je dotčen článek 10, vztahuje se toto nařízení na vzdušný prostor v oblastech Mezinárodní organizace pro civilní letectví (ICAO) evropská oblast (ICAO EUR) a oblast Afriky a Indického oceánu (ICAO AFI), ve kterém členské státy zajišťují poskytování letových provozních služeb v souladu s nařízením o poskytování služeb.
Členské státy mohou rovněž uplatňovat toto nařízení na vzdušný prostor spadající pod jejich pravomoc i v rámci jiných oblastí ICAO za podmínky, že o tom uvědomí Komisi a ostatní členské státy.
4. Letové informační oblasti, které jsou zahrnuty do vzdušného prostoru, na který se vztahuje toto nařízení, budou zveřejněny v Úředním věstníku Evropské unie.
KAPITOLA II
SKLADBA VZDUŠNÉHO PROSTORU
Článek 2
Dělicí hladina
Dělicí hladinou mezi horním a spodním vzdušným prostorem je letová hladina 285.
O odchylkách od dělicí hladiny, které jsou odůvodněné z hlediska provozních potřeb, může být rozhodnuto po dohodě s dotyčnými členskými státy postupem stanoveným v čl. 5 odst. 3 rámcového nařízení.
Článek 3
Evropská letová informační oblast pro horní vzdušný prostor (European Upper Flight Information Region, EUIR)
1. Společenství a jeho členské státy usilují o zřízení jednotné evropské letové informační oblasti pro horní vzdušný prostor (EUIR) a její uznání ICAO.
Za tímto účelem a s ohledem na záležitosti, které spadají do pravomoci Společenství, podá Komise v souladu s článkem 300 Smlouvy a nejpozději do dvou let po vstupu tohoto nařízení v platnost Radě doporučení.
2. EUIR je v souladu s čl. 1 odst. 3 vymezena tak, aby obsahovala vzdušný prostor pod pravomocí členských států, a může rovněž obsahovat vzdušný prostor evropských třetích zemí.
3. Zřízením EUIR není dotčena pravomoc členských států, v souladu s čl. 8 odst. 1 nařízení o poskytování služeb, určovat poskytovatele letových provozních služeb pro vzdušný prostor pod svou pravomocí.
4. Členské státy jsou vůči ICAO v rámci zeměpisných hranic letových informačních oblastí nadále odpovědné za horní vzdušný prostor a letové informační oblasti, které jim ICAO svěřila ke dni vstupu tohoto nařízení v platnost.
5. Aniž je dotčeno zveřejňují leteckých informací členskými státy a v souladu s tímto zveřejňováním koordinuje Komise v úzké spolupráci s Eurocontrolem vypracování jednotné letecké informační příručky vztahující se k EUIR, přičemž zohlední odpovídající požadavky ICAO.
Článek 4
Klasifikace vzdušného prostoru
Komise a členské státy vytvoří EUIR v souladu s postupnou harmonizací klasifikace vzdušného prostoru, pomocí které má být zajištěno plynulé poskytování letových navigačních služeb v rámci jednotného evropského nebe.
Tento společný přístup je založen na zjednodušeném uplatňování klasifikace vzdušného prostoru podle definice ve strategii vzdušného prostoru Evropské organizace pro bezpečnost letového provozu (Eurocontrol) pro státy Evropské konference pro civilní letectví v souladu s normami ICAO.
Nezbytná prováděcí pravidla v této oblasti budou přijata postupem stanoveným v článku 8 rámcového nařízení.
Článek 5
Restrukturalizace horního vzdušného prostoru
1. S ohledem na dosažení maximální kapacity a účinnosti sítě řízení letového provozu v rámci jednotného evropského nebe a s ohledem na udržení vysoké úrovně bezpečnosti se horní vzdušný prostor restrukturalizuje do funkčních bloků vzdušného prostoru.
2. Pro funkční bloky vzdušného prostoru platí mimo jiné tato kritéria:
a) jsou zakládány z důvodů bezpečnosti;
b) umožňují optimální užívání vzdušného prostoru při zohlednění plynulosti toků letového provozu;
c) jsou odůvodněné svou celkovou přidanou hodnotou včetně optimálního užívání technických a lidských zdrojů na základě rozboru efektivnosti nákladů;
d) zajišťují plynulé a pružné převzetí odpovědnosti za řízení letového provozu mezi stanovišti letových provozních služeb;
e) zajišťují slučitelnost mezi uspořádáním horního a spodního vzdušného prostoru;
f) dodržují podmínky vyplývající z regionálních dohod uzavřených v rámci ICAO;
g) dodržují regionální dohody existující ke dni vstupu tohoto nařízení v platnost, zejména dohody týkající se evropských třetích zemí.
3. Společné obecné zásady pro stanovení a změny funkčních bloků vzdušného prostoru budou vypracovány postupem stanoveným v článku 8 rámcového nařízení.
4. Funkční bloky vzdušného prostoru jsou stanoveny pouze na základě vzájemné dohody mezi všemi členskými státy, které jsou příslušné pro část vzdušného prostoru uvnitř bloku, nebo na základě prohlášení jednoho členského státu, jestliže vzdušný prostor zahrnutý do bloku spadá zcela pod jeho pravomoc.
Dotyčný členský stát nebo dotyčné členské státy jednají teprve po konzultaci dotčených stran včetně Komise a ostatních členských států.
5. Pokud se funkční blok vzdušného prostoru vztahuje na vzdušný prostor, který je zcela nebo zčásti pod pravomocí dvou nebo více členských států, obsahuje dohoda, na jejímž základě byl blok stanoven, nezbytná ustanovení o způsobu, kterým může být blok změněn, a o způsobu, kterým může členský stát od bloku odstoupit, jakož i přechodná ustanovení.
6. Jestliže mezi dvěma nebo více členskými státy nastanou problémy, pokud jde o přeshraniční funkční vzdušný blok, který se týká vzdušného prostoru pod jejich pravomocí, mohou dotyčné členské státy tuto záležitost předložit Výboru pro jednotné nebe, který vydá stanovisko.
Stanovisko je určeno dotyčným členským státům.
Aniž je dotčen odstavec 4, členské státy při hledání řešení toto stanovisko zohlední.
7. Rozhodnutí uvedená v odstavcích 4 a 5 se oznamují Komisi ke zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.
Při zveřejnění se uvede den vstupu daného rozhodnutí v platnost.
Článek 6
Optimalizované určování tratě a určování sektorů vzdušného prostoru v horním vzdušném prostoru
1. Společné zásady a kritéria pro určování tratě a sektorů v horním vzdušném prostoru se stanoví v zájmu zajištění bezpečného, hospodářsky účinného a k životnímu prostředí šetrného užívání vzdušného prostoru.
Určení sektorů vzdušného prostoru musí být mimo jiné v souladu s určením tratě.
2. Nezbytná prováděcí pravidla v oblastech, na které se vztahuje odstavec 1, budou přijata postupem stanoveným v článku 8 rámcového nařízení.
3. Rozhodnutí o zřízení nebo změně tratí a sektorů vzdušného prostoru vyžadují souhlas členských států příslušných pro vzdušný prostor, na který se tato rozhodnutí vztahují.
KAPITOLA III
PRUŽNÉ UŽÍVÁNÍ VZDUŠNÉHO PROSTORU V JEDNOTNÉM EVROPSKÉM NEBI
Článek 7
Pružné užívání vzdušného prostoru
1. Členské státy zajistí, s ohledem na organizaci vojenských záležitostí ve své pravomoci, jednotné uplatňování koncepce pružného užívání vzdušného prostoru, vymezené ICAO a rozvinuté Eurocontrolem, s cílem usnadnit uspořádání vzdušného prostoru a řízení letového provozu v rámci společné dopravní politiky.
2. Členské státy každoročně podávají Komisi v rámci společné dopravní politiky zprávu o uplatňování koncepce pružného vzdušného prostoru, pokud jde o vzdušný prostor pod jejich pravomocí.
3. Ukáže-li se, zejména na základě zpráv předaných členskými státy, že je nezbytné posílit a harmonizovat uplatňování koncepce pružného vzdušného prostoru v rámci jednotného evropského nebe, přijmou se postupem stanoveným v článku 8 rámcového nařízení a v rámci společné dopravní politiky prováděcí pravidla.
Článek 8
Dočasné pozastavení
1. V případech, kdy uplatňování článku 7 působí závažné provozní obtíže, mohou členské státy dočasně toto uplatňování pozastavit, pokud o tom neprodleně informují Komisi a ostatní členské státy.
2. Po zavedení dočasného pozastavení a v souladu s článkem 8 rámcového nařízení mohou být pro vzdušný prostor pod pravomocí dotyčného členského státu nebo dotyčných členských států vypracovány úpravy pravidel přijatých podle čl. 7 odst. 3.
Článek 9
Uspořádání toku letového provozu
1. Postupem stanoveným v článku 8 rámcového nařízení budou stanovena prováděcí pravidla pro uspořádání toku letového provozu s cílem optimalizovat dostupné kapacity při užívání vzdušného prostoru a zlepšit postupy řízení toku letového provozu.
Tato pravidla jsou založena na průhlednosti a účinnosti, aby bylo zajištěno, že kapacita je poskytována pružným a včasným způsobem shodným s doporučeními regionálního plánu ICAO pro letovou navigaci v evropské oblasti.
2. Prováděcí pravidla jsou podkladem pro provozní rozhodnutí přijímaná poskytovateli letových navigačních služeb, provozovateli letišť a uživateli vzdušného prostoru a obsahují tyto oblasti:
a) letové plánování;
b) užívání kapacity vzdušného prostoru během všech fází letu včetně přidělování volných letištních časů;
c) užívání směrování tratí všeobecným letovým provozem včetně:
- vytvoření jednotné příručky pro směrování tratí a letového provozu,
- možnosti k odklonu všeobecného letového provozu od oblastí silného letového provozu,
- prioritních pravidel týkajících se přístupu všeobecného letového provozu do vzdušného prostoru, zejména v době silného letového provozu a krizí.
KAPITOLA IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 10
Přezkum
V rámci pravidelného přezkumu podle čl. 12 odst. 2 rámcového nařízení dokončí Komise výhledovou studii o podmínkách budoucího uplatnění koncepcí uvedených v článcích 3, 5 a 6 na spodní vzdušný prostor.
Na základě závěrů studie a s ohledem na dosažený pokrok předá Komise nejpozději do 31. prosince 2006 Evropskému parlamentu a Radě zprávu, ke které případně přiloží návrh, aby tyto koncepce byly rozšířeny na spodní vzdušný prostor, nebo aby byla určena jiná opatření.
Bude-li toto rozšíření vzato v úvahu, měly by být odpovídající rozhodnutí přijata přednostně před 31. prosincem 2009.
Článek 11
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 552/2004
ze dne 10. března 2004
o interoperabilitě evropské sítě řízení letového provozu
(nařízení o interoperabilitě)
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 80 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [3],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [4] s ohledem na společný návrh schválený dohodovacím výborem dne 11. prosince 2003,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) K vytvoření jednotného evropského nebe je třeba přijmout opatření pro systémy, složky a související postupy, jejichž cílem je zajištění interoperability evropské sítě řízení letového provozu (EATMN), která jsou v souladu s ustanovením o službách letového provozu, jak je stanoveno v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 550/2004 ze dne 10. března 2004 o poskytování letových navigačních služeb v jednotném evropském nebi (nařízení o poskytování služeb) [5] a organizace a užívání vzdušného prostoru, jak je stanoveno v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 551/2004 ze dne 10. března 2003 o organizaci a užívání vzdušného prostoru v jednotném evropském nebi (nařízení o vzdušném prostoru) [6].
(2) Zpráva skupiny na vysoké úrovni o jednotném evropském nebi potvrdila nezbytnost zavedení technických nařízení na základě "nového přístupu" v souladu s usnesením Rady ze dne 7. května 1985 o novém přístupu k technické harmonizaci a normalizaci [7], kde se základní požadavky, předpisy a normy vzájemně doplňují a logicky na sebe navazují.
(3) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 549/2004 ze dne 10. března 2004 (rámcové nařízení) [8] stanoví rámec pro vytvoření jednotného evropského nebe.
(4) Zpráva skupiny na vysoké úrovni potvrdila, že i když bylo v posledních několika letech dosaženo pokroku v oblasti hladkého a bezporuchového fungování evropské sítě řízení letového provozu, situace zůstává i nadále neuspokojivá, s nízkou úrovní integrace mezi vnitrostátními systémy řízení letového provozu a s pomalým tempem při zavádění nových provozních koncepcí a technologií, které jsou nutné pro zajištění další požadované výkonnosti.
(5) Posílení integrace na úrovni Společenství by vedlo ke zvýšení efektivnosti a snížení nákladů při pořizování a údržbě systému a k lepší koordinaci provozu.
(6) Převaha vnitrostátních technických specifikací použitých při pořizování vedla k roztříštěnosti na trhu systémů a neusnadňuje průmyslovou spolupráci na úrovni Společenství.
V důsledku toho je postižen zejména průmysl, protože musí vynakládat významné úsilí na přizpůsobení svých produktů jednotlivým vnitrostátním trhům.
Tato praxe zbytečně ztěžuje rozvoj a zavádění nových technologií a zpomaluje zavádění nových provozních koncepcí, které jsou nutné pro zvýšení kapacity.
(7) Je tudíž v zájmu všech dotčených subjektů při řízení letového provozu rozvinout nový partnerský přístup, který umožní vyvážené zapojení všech stran a podpoří tvořivost a předávání znalostí, zkušeností a rizik.
Toto partnerství by mělo ve spolupráci s průmyslem usilovat o stanovení uceleného souboru specifikací Společenství, které mohou vyhovovat co nejširšímu okruhu potřeb.
(8) Cílem Společenství je vytvoření vnitřního trhu, a proto by opatření přijatá v souladu s tímto nařízením měla přispívat k postupnému rozvoji v tomto odvětví.
(9) Je tudíž vhodné vymezit základní požadavky, které by platily pro evropskou síť řízení letového provozu, její systémy, složky a související postupy.
(10) Z důvodu doplnění nebo zdokonalení základních požadavků se podle potřeby musí pro systémy vypracovat prováděcí pravidla týkající se interoperability.
Tato pravidla se musí vypracovat rovněž v případech, kdy je třeba usnadnit koordinované zavádění nových schválených a potvrzených provozních koncepcí nebo nových technologií.
Tato pravidla musí být dodržována neustále. Tato pravidla by se měla opírat o předpisy a normy vypracované mezinárodními organizacemi, jako je například Evropská organizace pro bezpečnost letového provozu (Eurocontrol) nebo Mezinárodní organizace pro civilní letectví (ICAO).
(11) Vývoj a přijetí specifikací Společenství týkajících se evropské sítě řízení letového provozu, jejích systémů a složek a souvisejících postupů představuje vhodný způsob stanovení technických a provozních podmínek, které jsou nezbytné pro splnění základních požadavků a příslušných prováděcích pravidel pro interoperabilitu.
Dodržování zveřejněných specifikací Společenství, které zůstává i nadále dobrovolné, vytváří předpoklad pro přizpůsobení se základním požadavkům a příslušným prováděcím pravidlům pro interoperabilitu.
(12) Evropské orgány pro normalizaci spolu s Evropskou organizací pro zařízení v civilním letectví (Eurocae) a s Eurocontrolem musí stanovit specifikace Společenství v souladu s obecnými normalizačními postupy Společenství.
(13) Postupy, jimiž se řídí posuzování shody nebo vhodnosti k používání jednotlivých složek, musí vycházet z používání modulů stanovených rozhodnutím Rady 93/465/EHS ze dne 22. července 1993 o modulech pro různé fáze postupů posuzování shody a o pravidlech pro připojování a používání označení shody ES, které jsou určeny k použití ve směrnicích technické harmonizace [9].
Tyto moduly by měly být rozšířeny v takové míře, aby pokryly konkrétní požadavky dotyčných odvětví.
(14) Dotyčný trh je malý a skládá se ze systémů a složek, které jsou užívány téměř výlučně pro účely řízení letového provozu a nejsou určeny pro širokou veřejnost.
Z tohoto důvodu by bylo nadbytečné připojovat označení shody ES ke složkám, protože na základě posuzování shody anebo vhodnosti k používání postačuje prohlášení výrobce o shodě.
To nemá vliv na povinnost výrobců použít označení ES pro určité složky za účelem potvrzení jejich shody s jinými právními předpisy Společenství, které se na ně vztahují.
(15) Uvedení systémů řízení letového provozu do činnosti podléhá ověření shody se základními požadavky a příslušnými prováděcími pravidly pro interoperabilitu.
Využitím specifikací Společenství vzniká předpoklad shody se základními požadavky a s příslušnými prováděcími pravidly pro interoperabilitu.
(16) Plného uplatnění tohoto nařízení se dosáhne prostřednictvím přechodné strategie, která je určena k dosažení cílů tohoto nařízení bez vzniku neopodstatněné nákladové bariéry pro zachování existující infrastruktury.
(17) V rámci příslušných právních předpisů Společenství by měl být brán náležitý zřetel na potřebu zajistit:
- harmonizované podmínky pro dostupnost a efektivní využití rozsahu radiových frekvencí nezbytného pro realizaci jednotného evropského nebe, včetně aspektů elektromagnetické kompatibility,
- ochranu záchranných služeb proti škodlivému rušení,
- účinné a odpovídající využívání frekvencí výlučně přidělených a spravovaných leteckým sektorem.
(18) Směrnice Rady 93/65/EHS ze dne 19. července 1993 o definicích a užívání slučitelných technických specifikací pro zadávání zakázek na zařízení a systémy řízení letového provozu [10] se omezuje na povinnosti zadavatele. Toto nařízení má širší působnost v tom, že stanoví závazky všech účastníků, včetně poskytovatelů služeb letového provozu, uživatelů vzdušného prostoru, odvětví a letišť, a stanoví jak obecně závazné předpisy, tak i přijetí specifikací Společenství, které jsou zatím dobrovolné, nicméně vytvářejí předpoklad shody se základními požadavky. Z tohoto důvodu musí být po uplynutí přechodného období zrušeny směrnice 93/65/EHS, směrnice Komise 97/15/ES ze dne 25. března 1997, kterou se přijímají normy Eurocontrol a mění směrnice Rady 93/65/EHS o definicích a užívání slučitelných technických specifikací pro zadávání zakázek na zařízení a systémy řízení letového provozu [11] a nařízení Komise (ES) č. 2082/2000 ze dne 6. září 2000, kterým se přijímají normy Eurocontrol a mění směrnice 97/15/ES [12] a nařízení Komise (ES) č. 980/2002 ze dne 4. července 2002, kterým se mění nařízení (ES) č. 2082/2000, kterým se přijímají normy Eurocontrol.
(19) Z důvodů právní jistoty je důležité zajistit, aby obsah určitých ustanovení práva Společenství přijatých na základě směrnice 93/65/EHS zůstal v platnosti beze změny.
Přijetí prováděcích pravidel podle tohoto nařízení, která odpovídají těmto ustanovením, si vyžádá určitou dobu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Oblast působnosti a účel
1. V oblasti působnosti rámcového nařízení se toto nařízení týká interoperability evropské sítě řízení letového provozu.
2. Toto nařízení se vztahuje na systémy, jejich složky a související postupy uvedené v příloze 1.
3. Účelem tohoto nařízení je dosáhnout interoperability mezi různými systémy, složkami a souvisejícími postupy evropské sítě řízení letového provozu, s náležitým ohledem na související mezinárodní předpisy.
Toto nařízení zároveň usiluje o zajištění koordinovaného a urychleného zavedení nových schválených a potvrzených provozních koncepcí nebo technologií v oblasti řízení letového provozu.
KAPITOLA II
ZÁKLADNÍ POŽADAVKY, PROVÁDĚCÍ PRAVIDLA PRO INTEROPERABILITU A SPECIFIKACE SPOLEČENSTVÍ
Článek 2
Základní požadavky
Evropská síť řízení letového provozu, její systémy a složky a související postupy musí splňovat základní požadavky.
Tyto požadavky jsou uvedeny v příloze II.
Článek 3
Prováděcí pravidla pro interoperabilitu
1. Prováděcí pravidla pro interoperabilitu se vypracovávají vždy, když je zapotřebí dosáhnout cílů tohoto nařízení uceleným způsobem.
2. Systémy, složky a související postupy musí splňovat po celou dobu životnosti příslušná prováděcí pravidla pro interoperabilitu.
3. Prováděcí pravidla pro interoperabilitu musí zejména:
a) stanovit všechny zvláštní požadavky, které doplňují nebo upřesňují základní požadavky, zejména pokud jde o bezpečnost, hladký a bezporuchový provoz a výkon; anebo
b) ve vhodných případech uvádět všechny zvláštní požadavky, které doplňují nebo upřesňují základní požadavky, zejména pokud jde o koordinované zavádění nových schválených a potvrzených provozních koncepcí nebo technologií; anebo
c) stanovit složky ve vztahu k systémům; anebo
d) popisovat jednotlivé postupy při posuzování shody, případně včetně určených subjektů podle článku 8, na základě modulů definovaných v rozhodnutí 93/465/EHS, které se mají použít pro posuzování shody nebo vhodnosti k používání složek, jakož i ověření systémů; anebo
e) stanovit podmínky zavádění, případně včetně data, od kdy se jimi dotčené strany musí podřídit.
4. Při přípravě, přijímání a přezkumu prováděcích pravidel pro interoperabilitu se musí vzít v úvahu odhadované náklady a výnosy technických řešení, jejichž prostřednictvím lze tato pravidla plnit, s cílem stanovit nejvhodnější řešení, a přitom brát náležitě na zřetel nutnost zachovat schválenou vysokou úroveň bezpečnosti.
Ke každému návrhu prováděcího pravidla pro interoperabilitu se musí přiložit odhad nákladů a výnosů řešení pro všechny dotčené subjekty.
5. Prováděcí pravidla pro interoperabilitu se přijímají postupem stanoveným v článku 8 rámcového nařízení.
Článek 4
Specifikace Společenství
1. Pro dosažení cíle tohoto nařízení mohou být stanoveny specifikace Společenství.
Těmito specifikacemi mohou být:
a) evropské normy pro systémy nebo složky společně se souvisejícími postupy vypracovanými evropskými orgány pro normalizaci ve spolupráci s Eurocae na základě zmocnění uděleného Komisí v souladu s čl. 6 odst. 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů [13] a podle obecných pokynů pro spolupráci mezi Komisí a orgány pro normalizaci podepsaných dne 13. listopadu 1984;
nebo
b) specifikace vypracované Eurocontrolem pro otázky koordinace provozu mezi poskytovateli služeb letového provozu na žádost Komise postupem stanoveným v čl. 5 odst. 2 rámcového nařízení.
2. Dodržování základních požadavků anebo prováděcích pravidel pro interoperabilitu se předpokládá u systémů a souvisejících postupů nebo složek, které splňují odpovídající specifikace Společenství a jejichž referenční čísla byla zveřejněna v Úředním věstníku Evropské unie.
3. Komise zveřejní odkazy na evropské normy uvedené v odst. 1 písm. a) v Úředním věstníku Evropské unie.
4. Odkazy na specifikace Eurocontrolu uvedené v odst. 1 písm. b) se zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie postupem stanoveným v čl. 5 odst. 2 rámcového nařízení.
5. Pokud se členský stát nebo Komise domnívá, že shoda se zveřejněnou specifikací Společenství nezaručuje shodu se základními požadavky anebo prováděcími pravidly pro interoperabilitu, které měla uvedená specifikace Společenství upravovat, použije se postup uvedený v čl. 5 odst. 2 rámcového nařízení.
6. V případě nedostatků ve zveřejněných evropských normách, částečného nebo úplného odstranění dotyčných norem z předpisů, které je obsahují, nebo v případě jejich změny lze rozhodnout postupem stanoveným v čl. 5 odst. 2 rámcového rozhodnutí po konzultaci s výborem zřízeným článkem směrnice 98/34/ES.
7. V případě nedostatků ve zveřejněných specifikacích Eurocontrolu, částečného nebo úplného odstranění zmíněných specifikací z předpisů, které je obsahují, nebo v případě jejich změny lze rozhodnout postupem stanoveným v čl. 5 odst. 2 rámcového rozhodnutí.
KAPITOLA III
OVĚŘENÍ SHODY
Článek 5
Prohlášení ES o shodě nebo vhodnosti k používání složek
1. Ke složkám se přiloží prohlášení ES o shodě nebo vhodnosti k používání.
Jednotlivé prvky tohoto prohlášení jsou vysvětleny v příloze III.
2. Výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství zaručí a prostřednictvím prohlášení ES o shodě nebo vhodnosti k používání prohlásí, že použil ustanovení obsažená v základních požadavcích a v příslušných prováděcích pravidlech pro interoperabilitu.
3. Shoda se základními požadavky a příslušnými prováděcími pravidly pro interoperabilitu se předpokládá u složek, k nimž je přiloženo prohlášení ES o shodě nebo vhodnosti k používání.
4. Příslušná prováděcí pravidla pro interoperabilitu případně stanoví úkoly, které mají v souvislosti s posuzováním shody nebo vhodnosti k používání složek plnit oznámené subjekty uvedené v článku 8.
Článek 6
Prohlášení ES o ověření systémů
1. Poskytovatel služeb letového provozu musí provést ověření ES systémů v souladu s příslušnými prováděcími pravidly pro interoperabilitu, aby zajistil, že při integraci těchto systémů do evropské sítě řízení letového provozu tyto systémy splňují základní požadavky tohoto nařízení a prováděcí pravidla pro interoperabilitu.
2. Před uvedením systému do provozu vydá příslušný poskytovatel služeb letového provozu prohlášení ES o ověření, jímž se potvrzuje shoda, a toto prohlášení předloží spolu s technickou dokumentací vnitrostátnímu dozorovému orgánu.
Jednotlivé prvky tohoto prohlášení a technické dokumentace jsou vysvětleny v příloze IV.
Vnitrostátní dozorový orgán si může vyžádat jakékoli další informace, které jsou nezbytné pro kontrolu této shody.
3. Příslušná prováděcí pravidla pro interoperabilitu případně vymezí úkoly, které mají v souvislosti s ověřením systémů plnit oznámené subjekty uvedené v článku 8.
4. Prohlášení ES o ověření nemá vliv na žádné hodnocení, jehož vypracování může vnitrostátní dozorový orgán potřebovat z jiných důvodů, než je interoperabilita.
Článek 7
Záruky
1. Pokud vnitrostátní dozorový orgán zjistí, že:
a) složka, k níž je přiloženo prohlášení ES o shodě nebo vhodnosti k používání, nebo
b) systém, k němuž je přiloženo prohlášení ES o ověření,
nesplňuje základní požadavky nebo příslušná prováděcí pravidla pro interoperabilitu, přijme s přihlédnutím k nutnosti zajistit bezpečnost a kontinuitu provozu veškerá nezbytná opatření, aby omezil oblasti používání dotyčné složky či dotyčného systému nebo zakázal takové používání u subjektů, které jsou v jeho působnosti.
2. Dotyčný členský stát neprodleně uvědomí Komisi o každém takovém opatření, přičemž uvede důvody jejich přijetí a zejména uvede, zda je podle jeho názoru příčinou nedodržování základních požadavků:
a) nesplnění základních požadavků;
b) nesprávné použití prováděcích pravidel pro interoperabilitu anebo specifikací Společenství;
c) nedostatky v prováděcích pravidlech pro interoperabilitu anebo specifikacích Společenství.
3. Komise neprodleně jedná s dotčenými subjekty.
Po jednání Komise vyrozumí členský stát o svých zjištěních a sdělí mu, zda považuje opatření přijatá vnitrostátním dozorovým orgánem za důvodná.
4. Pokud Komise zjistí, že opatření přijatá vnitrostátním dozorovým orgánem nejsou důvodná, požádá příslušný členský stát, aby zajistil jejich co nejdřívější zrušení.
V tomto smyslu neprodleně vyrozumí výrobce nebo jeho zplnomocněného zástupce usazeného ve Společenství.
5. Pokud Komise zjistí, že nedodržování základních požadavků je způsobeno nesprávným použitím prováděcích pravidel pro interoperabilitu anebo specifikací Společenství, přijme dotyčný členský stát vhodná opatření proti subjektu, který předložil prohlášení o shodě nebo vhodnosti k používání nebo prohlášení ES o ověření, a uvědomí o tom Komisi a ostatní členské státy.
6. Pokud Komise zjistí, že nedodržování základních požadavků je způsobeno nedostatky ve specifikacích Společenství, použijí se postupy uvedené v čl. 4 odst. 6 nebo 7.
Článek 8
Oznámené subjekty
1. Členské státy oznámí Komisi a ostatním členským státům subjekty, které určí, aby plnily úkoly v oblasti posuzování shody nebo vhodnosti k použití podle článku 5 nebo při ověřování podle článku 6, přičemž sdělí oblast působnosti každého subjektu a uvedou jeho identifikační číslo přidělené Komisí.
Komise zveřejní seznam subjektů, jejich identifikační čísla a oblasti působnosti v Úředním věstníku Evropské unie a tento seznam průběžně aktualizuje.
2. Členské státy uplatňují pro hodnocení subjektů, které mají oznámit, kritéria uvedená v příloze V. Subjekty splňující kritéria hodnocení uvedená v použitelných evropských normách se považují za subjekty splňující uvedená kritéria.
3. Pokud oznámený subjekt přestane splňovat kritéria uvedená v příloze V, členské státy oznámení odvolají.
Neprodleně o tom uvědomí Komisi a ostatní členské státy.
4. Aniž jsou dotčeny požadavky uvedené v odstavcích 1, 2 a 3, mohou členské státy rozhodnout o určení subjektů uznaných v souladu s článkem 3 nařízení o poskytování služeb jako oznámených subjektů.
KAPITOLA IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 9
Změna příloh
V případě rozvoje v oblasti techniky nebo provozu se mohou provést úpravy příloh I a II postupem stanoveným v čl. 5 odst. 3 rámcového nařízení.
Článek 10
Přechodná opatření
1. Počínaje dnem 20. října 2005 se základní požadavky použijí pro zahájení činnosti systémů a složek evropské sítě řízení letového provozu, pokud příslušná prováděcí pravidla pro interoperabilitu nestanoví jinak.
2. U všech systémů a složek evropské sítě řízení letového provozu, které v současnosti fungují, se splnění základních požadavků vyžaduje do 20. dubna 2011, pokud příslušná prováděcí pravidla pro interoperabilitu nestanoví jinak.
3. Pokud byly systémy evropské sítě řízení letového provozu objednány nebo byly v tomto smyslu uzavřeny závazné smlouvy:
- přede dnem vstupu tohoto nařízení v platnost, nebo případně
- přede dnem vstupu jednoho či více příslušných prováděcích pravidel pro interoperabilitu v platnost
tak, že nemůže být zaručeno dodržení základních požadavků anebo příslušných prováděcích pravidel pro interoperabilitu ve lhůtě uvedené v odstavci 1, sdělí dotyčný členský stát Komisi podrobné informace o základních požadavcích anebo prováděcích pravidlech pro interoperabilitu v případech, kdy nastala nejistota ohledně dodržování těchto předpisů.
Komise zahájí jednání s dotčenými subjekty, po nichž přijme rozhodnutí postupem stanoveným v čl. 5 odst. 3 rámcového nařízení.
Článek 11
Zrušení
Směrnice 93/65/EHS a 97/15/ES a nařízení (ES) č. 2082/2000 a 980/2002 se zrušují ke dni 20. října 2005.
Článek 12
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech. Ve Štrasburku dne 10. března 2004. Za Evropský parlament předseda P. Cox Za Radu předseda D. Roche [1] Úř. věst. C 103 E, 30.4.2002, s. 41. [2] Úř. věst. C 241, 7.10.2002, s. 24. [3] Úř. věst. C 278, 14.11.2002, s. 13.
Nařízení Komise (ES) č. 567/2004
ze dne 22. března 2004
kterým se mění nařízení (ES) č. 1257/1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Smlouvu o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska k Evropské unii [1], a zejména na čl. 2 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na Akt o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska [2], a zejména na čl. 57 odst. 2 tohoto aktu,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Kapitola Va nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 ze dne 17. května 1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) [3] stanoví podpůrné opatření na pomoc zemědělcům, kteří splňují nedávno zavedené závazné normy.
(2) V důsledku přistoupení se zemědělci v České republice, Estonsku, Kypru, Lotyšsku, Litvě, Maďarsku, Maltě, Polsku, Slovinsku a Slovensku musí vypořádat s velkým počtem nových norem založených na právu Společenství, které musí dodržovat od data přistoupení či pozdějšího data.
Je nezbytné poskytnout podporu, která pokryje alespoň část nákladů nutných ke splnění těchto norem.
Proto by měly být stanoveny zvláštní odchylky za účelem provádění opatření "pro plnění norem" v nových členských státech.
(3) Nařízení (ES) č. 1257/1999 by proto mělo být změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 33l nařízení (ES) č. 1257/1999 se vkládá nový odstavec 2b, který zní:
"2b. Odchylně od článků 21a, 21b a 21c lze při určování výše roční podpory vzít v úvahu náklady spojené s investicemi nutnými ke splnění norem stanovených Komisí před datem přistoupení a závazných pro zemědělce od tohoto data či data pozdějšího.
Tato možnost je omezena na první tři roky období podpory do výše ročního stropu 25000 EUR na hospodářství.
Během tohoto investičního období se nepoužije postupné snižování stanovené v článku 21c.
Ztrátu zisku a dodatečné náklady vyplývající z plnění normy je možné vzít v úvahu až po skončení investičního období.
Investice podporované podle prvního pododstavce nejsou způsobilé k podpoře stanovené v kapitole I."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. května 2004 s výhradou vstupu aktu o přistoupení z roku 2003 [4] v platnost.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 574/2004
ze dne 23. února 2004,
kterým se mění přílohy I a III nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2150/2002 o statistice odpadů
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2150/2002 ze dne 25. listopadu 2002 o statistice odpadů [1], a zejména na čl. 1 odst. 5 a čl. 6 písm. b) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě článku 6 nařízení (ES) č. 2150/2002 je Komise povinna přijmout prováděcí opatření k uvedenému nařízení.
(2) Podle čl. 6 písm. b) nařízení (ES) č. 2150/2002 může Komise přizpůsobit specifikace v přílohách uvedeného nařízení.
(3) Podle čl. 1 odst. 5 nařízení (ES) č. 2150/2002 je Komise povinna vypracovat tabulku ekvivalentů mezi statistickou nomenklaturou přílohy III uvedeného nařízení a seznamem odpadů stanoveným rozhodnutím Komise 2000/532/ES [2].
(4) Nařízení (ES) č. 2150/2002 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistické programy zřízeného rozhodnutím Komise 89/382/EHS, Euratom [3],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy nařízení (ES) č. 2150/2002 se mění takto:
1. V příloze I se oddíl 2 bod 1 nahrazuje přílohou I tohoto nařízení.
2. Příloha III se nahrazuje přílohou II tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 579/2004
ze dne 26. března 2004,
kterým se mění nařízení (ES) č. 708/98, pokud jde o maximální množství a minimální jakost rýže, na kterou se vztahuje intervence v hospodářském roce 2003/2004
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3072/95 ze dne 22. prosince 1995 o společné organizaci trhu s rýží [1], a zejména na čl. 8 písm. b) uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1785/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s rýží [2], a zejména na čl. 32 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podmínky, kterými se řídí převzetí neloupané rýže intervenčními agenturami jsou upraveny nařízením Komise (ES) č. 708/98 [3].
(2) Nařízení (ES) č. 1785/2003 omezilo množství nakupovaná intervenčními agenturami v období od 1. dubna do 31. července 2004 na 100000 tun.
S cílem rozdělit toto množství spravedlivě v prostoru a čase je třeba stanovit množství podle producentského členského státu a podle tranše.
(3) K zajištění plného využití dostupného množství je třeba stanovit převod nevyužitých množství z jedné tranše do další a stanovit, že konečná tranše musí být k dispozici celému Společenství.
(4) S cílem zabránit spekulativním žádostem musí být po hospodářských subjektech požadováno složení jistoty.
Výše této jistoty by měla být závislá na kategorii hospodářských subjektů, měla by zohledňovat jiné poskytované jistoty a zejména by měla rozlišovat producenty a seskupení producentů splňující požadavky nařízení Komise (ES) č. 1709/2003 ze dne 26. září 2003 o prohlášeních týkajících se sklizně a zásob rýže [4].
(5) Za účelem posílení úlohy intervence jako bezpečnostní sítě a za účelem podpory produkce jakostní rýže musí být zvýšena úroveň minimálních výnosů pro zpracování požadovaná pro intervenční nákup.
(6) Řídící výbor pro obiloviny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 708/98 se mění takto:
a) v čl. 2 odst. 2 se druhá odrážka nahrazuje tímto:
"— výnos po zpracování není o více než šest bodů nižší než základní výnosy uvedené v příloze II.B.";
b) vkládá se článek 3a, který zní:
"Článek 3a
Množství neloupané rýže, u kterého lze v hospodářském roce 2003/2004 uplatnit intervenci, se rozdělí do dvou tranší pro producentské členské státy a jedné společné tranše pro celé Společenství, jež zahrnuje všechna v tomto období nevyužitá dostupná množství v souladu s tabulkou uvedenou v příloze IV.";
c) článek 4 se nahrazuje tímto:
"Článek 4
1. Veškeré nabídky na prodej v rámci intervence je třeba učinit formou písemné žádosti u intervenční agentury v souladu s formulářem vypracovaným agenturou.
Přijatelné jsou pouze nabídky, které byly podány od 1. do 9. dubna 2004 v případě tranše 1, od 10. do 14. května 2004 v případě tranše 2 a od 14. do 18. června 2004 v případě tranše 3, jak je uvedeno v příloze IV, a které obsahují tyto údaje:
a) jméno nabízejícího;
b) místo skladování nabízené rýže;
c) nabízené množství v souladu s článkem 1;
d) odrůdu;
e) základní vlastnosti, včetně celkového výnosu a výnosu zrn po zpracování;
f) rok, v němž byla rýže sklizena;
g) minimální nabízené množství [5], pod jehož hranicí je nabídka považována za nabízejícím nepodanou;
h) intervenční centrum, jemuž je nabídka učiněna;
i) důkaz, že nabízející složil jistotu ve výši 50 EUR za tunu neloupané rýže nebo ve výši 20 EUR za tunu neloupané rýže, pokud jde o producenty nebo seskupení producentů splňující požadavky nařízení Komise (ES) č. 1709/2003 o prohlášeních týkajících se sklizně a zásob rýže [6];
j) prohlášení, že se jedná o produkt Společenství, s udáním producentského regionu;
k) provedená rostlinolékařská ošetření s přesným údaji o použitých dávek.
Po podání již nabídky nelze ani změnit, ani stáhnout.
2. Je-li nabídka nepřijatelná, dotyčný hospodářský subjekt je intervenční agenturou informován do deseti pracovních dnů od podání nabídky.
3. Nejpozději dne 29. dubna 2004 v případě tranše 1 a dne 3. června 2004 v případě tranše 2, jak je uvedeno v příloze IV, posoudí příslušný orgán členského státu u každé tranše, zda nabízené celkové množství překračuje či nikoliv přípustné množství.
V případě překročení vypočítá koeficient přidělení s přesností na šest desetinných míst. Tento koeficient přidělení se rovná nejvyšší hodnotě, která zaručuje, že celkové přidělené množství, s přihlédnutím k minimálnímu množství každé jednotlivé nabídky, je nižší než dostupné množství nebo mu je rovno.
V případě, že k překročení nedošlo, se koeficient přidělení rovná 1.
Nevyužité množství nebo rozdíl mezi dostupným množstvím a celkovým přiděleným množstvím se případně připočítá k množství stanovenému pro následující tranši.
Příslušný orgán v členském státě oznámí Komisi hodnotu koeficientu přidělení, celkové přidělené množství a převede nevyužité množství do následující tranše nejpozději den následující po datu uvedeném v prvním pododstavci.
Komise zveřejní tyto informace co nejrychleji na svých internetových stránkách.
Nejpozději druhý den následující po datu uvedeném v prvním pododstavci oznámí příslušný orgán v členském státě nabízejícímu, že jeho nabídka byla přijata pro přidělené množství, které odpovídá nabízenému množství, jež bylo vynásobeno koeficientem přidělení.
Je-li však toto množství nižší než minimální množství uvedené v nabídce, sníží se množství na 0.
4. V případě tranše 3 uvedené v příloze IV oznámí členské státy Komisi nejpozději dne 8. července nabízená množství, případně společně s udanými minimálními množstvími.
Toto oznámení musí obsahovat informace uvedené v příloze V a musí být zasláno e-mailem prostřednictvím formuláře, který Komise za tímto účelem členským státům poskytne.
Toto oznámení musí být učiněno i v případě, že není nabízeno žádné množství.
Komise shromáždí všechny nabídky podané v členských státech a posoudí, zda celkové nabízené množství nepřekračuje množství, jež je k dispozici.
V případě překročení vypočítá koeficient přidělení s přesností na šest desetinných míst. Tento koeficient přidělení se rovná nejvyšší hodnotě, která zaručuje, že celkové přidělené množství, s přihlédnutím k minimálnímu množství každé jednotlivé nabídky, je nižší než dostupné množství nebo mu je rovno.
V případě, že k překročení nedošlo, se koeficient přidělení rovná 1.
Nejpozději třetí pracovní den po zveřejnění tohoto koeficientu v Úředním věstníku Evropské unie oznámí příslušný orgán členského státu nabízejícímu, že jeho nabídka byla přijata pro přidělené množství, které odpovídá nabízenému množství, jež bylo vynásobeno koeficientem přidělení.
Je-li však toto množství nižší než minimální množství uvedené v nabídce, sníží se množství na 0.
Jistota uvedená v odst. 1 písm. i) se uvolní úměrně k nabízenému množství, nikoli k přidělenému množství.
Pro přidělené množství se uvolní v celé výši, jakmile bylo dodáno 95 % množství v souladu s ustanoveními článku 6.";
d) ustanovení čl. 5 odst. 1 prvního pododstavce se nahrazuje tímto: "Všechny nabídky je třeba adresovat intervenční agentuře producentského členského státu, do intervenčního centra v tomto členském státě, které je nejblíže místu, kde se neloupaná rýže nachází v okamžiku nabídky.";
e) v čl. 7 odst. 1 se doplňuje věta, která zní: "V tomto případě musí být převzaté zboží skladováno odděleně od jiného zboží.";
f) příloha I tohoto nařízení se doplňuje jako příloha IV;
g) příloha II tohoto nařízení se doplňuje jako příloha V.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. dubna 2004.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 580/2004
ze dne 26. března 2004
o zavedení nabídkového řízení týkajícího se vývozních náhrad pro některé mléčné výrobky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na čl. 26 odst. 3 a čl. 31 odst. 3 písm. b) a odst. 14 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 31 odst. 1 nařízení (ES) č. 1255/1999 může být rozdíl mezi cenami na světovém trhu a ve Společenství u některých mléčných výrobků pokryt vývozními náhradami v rozsahu nezbytném k tomu, aby umožnil vývoz těchto výrobků v mezích vyplývajících z dohod uzavřených v souladu s článkem 300 Smlouvy.
(2) Toto nařízení se vztahuje na vývozní náhrady pro sušené odstředěné mléko a máslo spadající pod určité kódy výrobku uvedené v oddíle 9 přílohy I nařízení Komise (EHS) č. 3846/87 ze dne 17. prosince 1987, kterým se zavádí nomenklatura zemědělských produktů pro vývozní náhrady [2].
Pro účely tohoto nařízení musí být dotyčné výrobky volně ložené.
Kromě toho je nezbytné omezit rozsah poznámky 13 oddílu 9, pokud jde o sušené odstředěné mléko, stanovením maximální meze nemléčných přísad, aby bylo zajištěno, že nabídky se týkají normalizovaného výrobku.
(3) Pro dosažení účinné správy fondů Společenství, lepšího zohledňování změn vývozních možností dotyčných produktů a zvýšení transparentnosti a příležitosti pro hospodářské subjekty podílet se na režimu vývozu je nezbytné stanovit náhrady pro tyto výrobky prostřednictvím nabídkového řízení, jak již bylo stanoveno v čl. 17 odst. 2 nařízení Rady (EHS) č. 804/68 [3].
(4) Místa určení, pro která mohou být vývozní náhrady stanoveny, jsou uvedena v nařízení Komise (ES) č. 1523/2003 ze dne 28. srpna 2003, kterým se stanoví vývozní náhrady v odvětví mléka a mléčných výrobků [4].
(5) Pro zajištění rovného zacházení se všemi zúčastněnými stranami musí být všechna rozhodnutí Komise, která se vztahují k nabídkovému řízení, zveřejněna v Úředním věstníku Evropské unie.
(6) Pro snížení administrativního zatížení hospodářských subjektů a vnitrostátních orgánů je nezbytné začlenit nabídkové řízení do řízení o žádosti o vývozní licenci a dovolit, aby nabídková jistota představovala rovněž licenční jistotu.
Nabídky musí obsahovat data potřebná pro jejich vyhodnocení a musí být stanoven mechanismus výměny informací mezi členskými státy a Komisí.
Vzhledem k citlivosti dotyčných dat musí být nabídky posuzovány neveřejně.
(7) Cílem nabídkové jistoty je zajistit, aby přijatá množství byla vyvezena v souladu s licencí vydanou v rámci nabídkového řízení.
Nabídková jistota tedy propadá, když množství nejsou vyvezena.
Proto je nezbytné přijmout kromě nařízení Komise (EHS) č. 2220/85 ze dne 22. července 1985, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu jistot pro zemědělské produkty [5], ustanovení pro podání, uvolnění a propadnutí nabídkové jistoty.
(8) Je nezbytné stanovit maximální částku vývozní náhrady.
Na trhu však mohou nastat situace hospodářské nebo jiné povahy, které by odůvodnily to, že nebyla přijata ani jedna z nabídek.
(9) Je nezbytné stanovit podrobná pravidla, aby bylo zajištěno, že účastníci nabídkového řízení budou informováni o výsledcích nabídkového řízení, a že budou vydány nezbytné licence na vývoz přidělených množství.
(10) Odchylně od nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 ze dne 9. června 2000, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty [6], musí být práva odvozená z licencí omezena na vybrané účastníky nabídkového řízení, aby se zabránilo spekulacím.
174/1999 ze dne 26. ledna 1999, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 804/68, pokud jde o vývozní licence a vývozní náhrady pro mléko a mléčné výrobky [7] platí pro všechny vývozní licence a vývozní náhrady v odvětví mléka.
Je nezbytné stanovit v potřebném rozsahu odchylky od tohoto nařízení.
Ty se musí týkat částky náhrady, ustanovení týkajícího se žádostí podávaných vždy ve čtvrtek a kódu nomenklatury výrobku pro náhrady uváděného v licencích.
Navíc, protože licence vydané v souvislosti s nabídkovým řízením se použijí na určité výrobky, nelze použít ustanovení týkající se použití licence na jiný výrobek.
K zajištění stejné doby platnosti všech licencí musí být termín pro podání nabídek považován za den počátku platnosti licence.
(12) Řídící výbor pro mléko a mléčné výrobky nevydal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Oblast působnosti
Toto nařízení stanoví nabídkové řízení pro určování vývozních náhrad na níže uvedené mléčné výrobky pocházející ze Společenství, uvedené v oddíle 9 přílohy I nařízení (EHS) č. 3846/87:
a) sušené odstředěné mléko v pytlích s hmotností nejméně 25 kilogramů, jehož obsah nemléčných přísad kódu ex 040210199000 nepřesahuje 0,5 % hmotnosti;
b) přírodní máslo v blocích o čisté hmotnosti nejméně 20 kilogramů kódu ex 040510199500 a ex 040510199700;
c) máselný olej v kontejnerech o čisté hmotnosti nejméně 190 kilogramů kódu ex 040590109000.
Článek 2
Nabídkové řízení
1. Stálé nabídkové řízení se zahájí v souladu s postupem uvedeným v čl. 42 odst. 2 nařízení (ES) č. 1255/1999, zaručujícím rovný přístup všem osobám usazeným ve Společenství.
2. Stálé nabídkové řízení zahrnuje následující prvky:
a) období nabídkových řízení;
b) datum zahájení a datum ukončení, mezi kterými mohou být nabídky předkládány;
c) minimální množství, které každá nabídka musí splňovat;
d) částku nabídkové jistoty; a
e) adresu příslušných orgánů členských států, kterým se nabídky předkládají.
3. Členské státy informují hospodářské subjekty prostředky, které považují za nejvhodnější, o skutečnostech týkajících se nabídkového řízení.
Článek 3
Předkládání nabídek
1. Písemné nabídky se předkládají příslušnému orgánu členského státu na formuláři pro žádost o vývozní licenci stanoveném v nařízení (ES) č.
1291/2000. Předkládají se jedním z těchto způsobů:
a) osobním předáním proti potvrzení o převzetí; nebo
b) poštou doporučeně nebo telegraficky na adresu dotyčného orgánu nebo
c) dálnopisem, faxem nebo elektronickou poštou na adresu uvedeného orgánu, pokud orgán souhlasí s takovými formami komunikace.
2. Nabídky nelze stáhnout.
3. Nabídka je platná jen tehdy, jsou-li splněny následující podmínky:
a) uvádí:
i) v kolonce 20 odkaz na toto nařízení a termín pro předložení nabídek;
ii) v kolonce 4 jméno, adresu, e-mailovou adresu a telefonní číslo účastníka nabídkového řízení.
Vynechání e-mailové adresy a telefonního čísla však nečiní nabídku neplatnou;
iii) v kolonce 16 kód produktu, kterému předchází označení "ex" jak je uvedeno v článku 1, v kolonce 15 popis výrobku podle článku 1 a v kolonkách 17 a 18 množství výrobku, které má být vyvezeno;
iv) v kolonce 20 vývozní náhradu za 100 kg v eurech a centech;
v) zamýšlené místo určení;
b) dodržuje minimální množství stanovené ve stálém nabídkovém řízení;
c) neobsahuje žádné jiné podmínky než ty, které jsou uvedeny v tomto odstavci;
d) účastník nabídkového řízení poskytl nabídkovou jistotu před koncem lhůty, po kterou mohou být nabídky předkládány, a v téže lhůtě toto poskytnutí prokázal.
Odchylně od článku 9 nařízení (ES) č. 174/1999 představuje nabídková jistota licenční jistotu.
4. Osoby oprávněné k přijímání nabídek nesmějí prozradit neoprávněným osobám žádné podrobnosti nabídek.
Článek 4
Posouzení nabídek a předání Komisi
1. Nabídky posuzuje příslušný orgán členských států.
Posouzení je neveřejné.
Osoby oprávněné účastnit se přezkoumání nabídek o nich nesmějí prozradit žádné podrobnosti neoprávněné osobě.
2. Všechny platné nabídky sdělují členské státy Komisi způsobem uvedeným v příloze bez udání jmen účastníků nabídkového řízení během dvou hodin po uplynutí každého období nabídkového řízení.
Nejsou-li předloženy žádné nabídky, členské státy o tom uvědomí Komisi ve stejné lhůtě.
3. Je-li některá nabídka neplatná, uvědomí o tom příslušný orgán členského státu dotyčného účastníka nabídkového řízení.
4. Nejpozději v třetím pracovním dnu týdne, který následuje po zveřejnění rozhodnutí uvedeného v článku 5, sdělí členské státy Komisi jméno a adresu každého účastníka nabídkového řízení odpovídajícího číslu uvedenému ve sloupci 2 bodech 1, 2, 3 a 4 přílohy.
Článek 5
Rozhodnutí o náhradách
Na základě nabídek oznámených v souladu s čl. 4 odst. 2 rozhodne Komise v souladu s postupem uvedeným v čl. 42 odst. 2 nařízení (ES) č. 1255/1999 pro každé období nabídkového řízení, zda určí maximální náhradu podle čl. 31 odst. 4 a 5 uvedeného nařízení, nebo neposkytne žádné náhrady.
Rozhodnutí o náhradách se zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 6
Přijetí nabídek
1. Pokud je stanovena maximální vývozní náhrada, přijme příslušný orgán členského státu nabídky, které se rovnají maximální náhradě nebo jsou nižší, a zamítne ostatní.
Pokud není určena náhrada, jsou všechny nabídky zamítnuty.
2. Příslušné orgány členských států přijmou rozhodnutí uvedená v odstavci 1 po zveřejnění rozhodnutí o náhradách.
Článek 7
Práva a povinnosti vybraných účastníků nabídkového řízení
1. Vybraní účastníci nabídkového řízení mají:
a) právo obdržet vývozní licenci na stanovené množství a stanovenou vývozní náhradu v souladu s rozhodnutím uvedeným v čl. 6 odst. 1;
b) povinnost vyvézt nabídnuté množství v souladu s čl. 31 písm. b) a čl. 32 odst. 1 písm. b) bodem i) nařízení (ES) č. 1291/2000.
2. Odchylně od čl. 9 odst. 1 nařízení (ES) č. 1291/2000 je právo uvedené v odstavci 1 nepřenosné.
Článek 8
Vývozní licence
1. Odchylně od nařízení(ES) č. 174/1999:
a) je částka náhrady uvedená v článku 1 uvedeného nařízení částka vyplývající z nabídky;
b) se ustanovení čl. 5 odst. 2 a 3 uvedeného nařízení nepoužijí;
c) v kolonce 16 licencí uvedených v čl. 5 odst. 1 uvedeného nařízení musí dvanáctimístnému kódu produktu nomenklatury pro náhrady předcházet "ex";
d) doba platnosti vývozní licence uvedená v článku 6 uvedeného nařízení počíná dnem ukončení předkládání nabídek a končí koncem čtvrtého měsíce následujícího po tomto dni.
2. Odchylně od článku 10 nařízení (ES) č. 174/1999 se vývozní licence vydá vybranému účastníkovi nabídkového řízení bezprostředně po přijetí nabídek v souladu s článkem 6 na množství, které mu bylo přiděleno.
3. Kromě údaje v kolonce 22 licence, stanoveného v čl. 12 odst. 1 nařízení (ES) č. 174/1999, uvádí licence v uvedené kolonce odkaz na toto nařízení, den konce lhůty stanovené pro předkládání nabídek a použitelnou částku náhrady. Kolonka 21 licence se nepoužije.
Článek 9
Uvolnění a propadnutí nabídkové jistoty
1. Nabídková jistota bude uvolněna, jestliže:
a) je nabídka neplatná, nebo je zamítnuta;
b) povinnost uvedená v čl. 7 odst. 1 písm. b) byla splněna.
2. Jestliže povinnost uvedená v čl. 7 odst. 1 písm. b) není splněna, nabídková jistota propadá v souladu s článkem 12 nařízení (ES) č. 174/1999 s výjimkou případu vyšší moci.
Článek 10
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem měsíce následujícího po měsíci vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 581/2004
ze dne 26. března 2004,
kterým se zahajuje stálé nabídkové řízení pro vývozní náhrady týkající se některých druhů másla
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na čl. 31 odst. 3 písm. b) a čl. 31 odst. 14 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 2 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 580/2004 ze dne 26. března 2004 o zavedení nabídkového řízení týkajícího se vývozních náhrad pro některé mléčné výrobky [2] rozhoduje Komise o stálém nabídkovém řízení v rámci uvedeného nařízení.
(2) Z praktických důvodů je na místě vypsat samostatná nabídková řízení pro výrobky uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 580/2004.
Tímto nařízením by se proto mělo zahájit stálé nabídkové řízení pro některé druhy másla.
(3) Řídící výbor pro mléko a mléčné výrobky nevydal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Zahajuje se stálé nabídkové řízení na určení vývozní náhrady pro následující druhy másla uvedené v oddíle 9 přílohy I nařízení Komise (EHS) č. 3846/87 [3]:
a) přírodní máslo v blocích o čisté hmotnosti nejméně 20 kilogramů, kódů ex 040510199500 a ex 040510199700,
b) máselný olej v nádobách o čisté hmotnosti nejméně 190 kilogramů kódu ex 040590109000,
určené k vývozu do těchto míst určení:
- Rusko (kód místa určení 075),
- všechna ostatní místa určení s výjimkou Andorry, Kypru, Estonska, Gibraltaru, Maďarska, Lotyšska, Litvy, Malty, Polska, Slovenska, Slovinska, České republiky, Spojených států amerických a Vatikánského městského státu.
2. Nabídkové řízení podléhá podmínkám stanoveným v nařízení (ES) č. 580/2004 a v tomto nařízení.
Článek 2
1. Nabídky se mohou podávat pouze během období nabídkového řízení a jsou platné pouze pro období nabídkového řízení, ve kterém jsou podány.
Nabídky se podávají zvlášť pro každý výrobek a každé místo určení uvedené v čl. 1 odst. 1.
2. Každé období nabídkového řízení začíná první a třetí středu v měsíci v 11.00 hodin (bruselského času), kromě první středy v srpnu a třetí středy v prosinci.
Pokud na středu připadne svátek, začne období následující pracovní den v 11.00 hodin (bruselského času).
Každé období nabídkového řízení končí ve středu následující po druhém a čtvrtém úterý v měsíci v 11.00 hodin (bruselského času), kromě druhé středy v srpnu a čtvrté středy v prosinci.
Pokud na středu připadne svátek, končí období předcházející pracovní den v 11.00 hodin (bruselského času).
3. Každé období nabídkového řízení se čísluje pořadovým číslem počínaje prvním stanoveným obdobím.
Článek 3
1. Každá nabídka se vztahuje na minimální množství alespoň 10 tun másla nebo 18 tun máselného oleje.
2. Nabídková jistota činí 20 eur za 100 kilogramů másla a 25 eur za 100 kilogramů máselného oleje.
V případě přijetí nabídky se nabídková jistota stává jistotou pro vývozní licenci.
3. Nabídky se podávají u příslušných orgánů členských států uvedených v příloze.
Článek 4
Pro účely čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 580/2004 sdělují členské státy nabídky zvlášť pro každé místo určení uvedené v první a druhé odrážce článku 1 tohoto nařízení.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem měsíce následujícího po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 582/2004
ze dne 26. března 2004,
kterým se zahajuje stálé nabídkové řízení pro vývozní náhrady týkající se sušeného odstředěného mléka
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na čl. 31 odst. 3 písm. b) a čl. 31 odst. 14 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 2 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 580/2004 ze dne 26. března 2004 o zavedení nabídkového řízení týkajícího se vývozních náhrad pro některé mléčné výrobky [2] rozhoduje Komise o stálém nabídkovém řízení v rámci uvedeného nařízení.
(2) Z praktických důvodů je na místě stanovit samostatná nabídková řízení pro výrobky uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 580/2004.
Tímto nařízením by se proto mělo zahájit stálé nabídkové řízení pro sušené odstředěné mléko.
(3) Řídící výbor pro mléko a mléčné výrobky nevydal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Zahajuje se stálé nabídkové řízení na určení vývozní náhrady pro sušené odstředěné mléko v pytlích s čistou hmotností nejméně 25 kilogramů, uvedené v oddíle 9 přílohy I nařízení Komise (EHS) č. 3846/87 [3], jehož obsah nemléčných přísad kódu ex 040210199000 nepřesahuje 0,5 % hmotnosti, určené k vývozu do všech míst určení s výjimkou Andorry, Kypru, Estonska, Gibraltaru, Maďarska, Lotyšska, Litvy, Malty, Polska, Slovenska, Slovinska, České republiky, Spojených států amerických a Vatikánského městského státu.
2. Nabídkové řízení podléhá podmínkám stanoveným v nařízení (ES) č. 580/2004 a v tomto nařízení.
Článek 2
1. Nabídky se mohou podávat pouze během období nabídkových řízení a jsou platné pouze pro období nabídkového řízení, ve kterém jsou podány.
2. Každé období nabídkového řízení začíná první a třetí středu v měsíci v 11.00 hodin (bruselského času), kromě první středy v srpnu a třetí středy v prosinci.
Pokud na středu připadne svátek, začne období následující pracovní den v 11.00 hodin (bruselského času).
Každé období nabídkového řízení končí ve středu následující po druhém a čtvrtém úterý v měsíci v 11.00 hodin (bruselského času), kromě druhé středy v srpnu a čtvrté středy v prosinci.
Pokud na středu připadne svátek, končí období předcházející pracovní den v 11.00 hodin bruselského času.
3. Každé období nabídkového řízení se čísluje pořadovým číslem počínaje prvním stanoveným obdobím.
Článek 3
1. Každá nabídka se vztahuje na minimální množství alespoň 10 tun sušeného odstředěného mléka.
2. Nabídková jistota činí 26 eur za 100 kilogramů sušeného odstředěného mléka.
V případě přijetí nabídky se nabídková jistota stává jistotou pro vývozní licenci.
3. Nabídky se podávají u příslušných orgánů členských států uvedených v příloze.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem měsíce následujícího po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 583/2004
ze dne 22. března 2004,
kterým se z důvodu přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska k Evropské unii mění nařízení (ES) č. 1782/2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce, (ES) č. 1786/2003 o společné organizaci trhu se sušenými krmivy a (ES) č. 1257/1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Smlouvu o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska k Evropské unii [1], podepsanou v Aténách dne 16. dubna 2003, a zejména na čl. 2 odst. 3 uvedené smlouvy,
s ohledem na Akt o podmínkách přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky a o úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie (dále jen "akt o přistoupení") [2], a zejména na čl. 57 odst. 2 uvedeného aktu,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003 [3] byla zavedena společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a byly stanoveny některé režimy podpor pro zemědělce.
(2) Uvedená společná pravidla a režimy podpor by měly být změněny, aby bylo umožněno jejich provádění v České republice, v Estonsku, na Kypru, v Lotyšsku, v Litvě, v Maďarsku, na Maltě, v Polsku, ve Slovinsku a na Slovensku (dále jen "nové členské státy").
(3) S ohledem na zavedení odlišení v nových členských státech by Komise měla stanovit vnitrostátní stropy pro doplňkovou částku podpory pro nové členské státy.
(4) Zemědělci v nových členských státech obdrží přímé platby podle mechanismu postupného zavádění.
V zájmu dosažení řádné rovnováhy mezi nástroji politiky určenými k podpoře trvale udržitelného zemědělství a nástroji určenými k podpoře rozvoje venkova by systém odlišení neměl být v nových členských státech používán, dokud se úroveň přímých plateb použitelná v nových členských státech alespoň nevyrovná úrovni použitelné ve Společenství ve složení ke dni 30. dubna 2004.
(5) S přihlédnutím k úrovním přímých plateb pro zemědělce v nových členských státech v důsledku postupného zavádění by mělo být stanoveno, že v rámci použití rozvrhu zvýšení podle článku 143a na všechny přímé platby poskytované v nových členských státech by nástroj finanční kázně neměl být v nových členských státech používán, dokud se úroveň přímých plateb použitelná v nových členských státech alespoň nevyrovná úrovni použitelné ve Společenství ve složení ke dni 30. dubna 2004.
(6) Přímé platby v rámci režimu jednotné platby jsou založeny na referenčních částkách přímých plateb, které byly přijaty v minulosti, nebo na regionalizovaných platbách na hektar.
Zemědělci v nových členských státech nepobírali přímé platby Společenství a nemají žádné historické referenční údaje za kalendářní roky 2000, 2001 a 2002.
Proto by měl být režim jednotné platby založen na regionalizovaných platbách na hektar, které se podle objektivních kritérií nejprve rozdělí mezi regiony a poté mezi zemědělce, jejichž zemědělské podniky se nacházejí v daném regionu a kteří splňují kritéria pro poskytnutí podpory.
(7) Částka přímých plateb vyjádřená ve vnitrostátních stropech by měla být v rámci režimu jednotné platby pro nové členské státy založena na kvótách, stropech a množstvích, které byly dohodnuty během přístupových jednání, vynásobených příslušnými částkami podpory na hektar, kus nebo tunu.
(8) Od 1. dubna 2005 se mění tržní opatření zvýhodňující produkci sušených krmiv podle nařízení Rady (ES) č. 1786/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu se sušenými krmivy [4].
Od tohoto data se podpora trhu částečně mění na přímou platbu, která zvýhodní zemědělce.
Aby se předešlo poklesu celkové podpory v roce 2005 pro nové členské státy, je vhodné odchýlit se od obecné zásady postupného zavádění přímých plateb.
Proto by měla být složka vnitrostátního stropu v režimu jednotné platby, která se týká sušených krmiv, vypočtena ve výši 100 % podpory namísto ve výši postupně zaváděné podpory.
(9) Podle regionalizované volby režimu jednotné platby by nové členské státy měly mít možnost úpravy prémie na hektar na základě objektivních kritérií, aby zajistily rovné zacházení se zemědělci a předešly narušení trhu.
(10) Nové členské státy by měly mít možnost částečného provádění a/nebo vyloučení určitých odvětví z režimu jednotné platby.
(11) Odvětvové stropy pro částečné provádění a/nebo vyloučení určitých odvětví z režimu jednotné platby by měly být založeny na kvótách, stropech a množstvích dohodnutých během přístupových jednání.
(12) Přechod od režimu jednotných plateb na plochu k režimu jednotné platby a dalším režimům podpor by mohl vést k obtížím s přizpůsobením, kterými se toto nařízení nezabývá.
Aby bylo možné tuto případnou situaci řešit, je třeba do nařízení (ES) č. 1782/2003 zahrnout obecné ustanovení, které umožní Komisi přijmout přechodná opatření nezbytná pro určité období.
(13) Vzhledem ke krátkému programovému období byla v aktu o přistoupení zavedena možnost integrace "opatření typu LEADER + (iniciativa Společenství pro rozvoj venkova)" do hlavních programů namísto samostatného programování LEADER +.
Z tohoto důvodu není pro nové členské státy nezbytné opatření "řízení integrovaných strategií rozvoje venkova místními společnostmi" zavedené v nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 ze dne 17. května 1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) [5], protože je pokryto opatřením typu LEADER +.
(14) Nařízení (ES) č. 1782/2003, (ES) č. 1786/2003 a (ES) č. 1257/1999 by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 se mění takto:
1. V čl. 5 odst. 2 prvním pododstavci se doplňuje nová věta, která zní:
"Nové členské státy dbají o to, aby půda využívaná jako stálé pastviny k 1. květnu 2004 zůstala vyčleněna pro toto použití."
2. V článku 12 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"5. Komise stanoví stropy uvedené v odstavci 2 pro nové členské státy postupem podle čl. 144 odst. 2."
3. Za článek 12 se vkládá nový článek, který zní:
"Článek 12a
Použití na nové členské státy
1. Články 10 a 12 se nepoužijí na nové členské státy do začátku kalendářního roku, ve kterém je úroveň přímých plateb použitelná v nových členských státech alespoň rovna aktuálně použitelné úrovni těchto plateb ve Společenství ve složení ke dni 30. dubna 2004.
2. V rámci použití rozvrhu zvýšení podle článku 143a na všechny přímé platby poskytované v nových členských státech se článek 11 nepoužije na nové členské státy do začátku kalendářního roku, ve kterém je úroveň přímých plateb použitelná v nových členských státech alespoň rovna aktuálně použitelné úrovni těchto plateb ve Společenství ve složení ke dni 30. dubna 2004."
4. V čl. 54 odst. 2 prvním pododstavci se doplňuje nová věta, která zní:
"Pro nové členské státy se odkaz na datum stanovené pro žádosti o podporu na plochu pro rok 2003 považuje za odkaz na 30. červen 2003."
5. V hlavě III se doplňuje nová kapitola, která zní:
"KAPITOLA 6 PROVÁDĚNÍ V NOVÝCH ČLENSKÝCH STÁTECH
Článek 71a
1. Není-li v této kapitole stanoveno jinak, použijí se ustanovení této hlavy na nové členské státy.
Články 33, 34, 37, 38, 39, čl. 40 odst. 1, 2, 3 a 5, články 41, 42, 43, 47 až 50, 53 a 58 až 63 se nepoužijí.
2. Každý nový členský stát, který použije režim jednotné platby, přijme rozhodnutí uvedená v čl. 64 odst. 1 a čl. 71 odst. 1 do 1. srpna roku předcházejícího roku, ve kterém poprvé použije režim jednotné platby.
Článek 71b
Žádost o podporu
1. Zemědělci zažádají o podporu v rámci režimu jednotné platby do určitého data, které stanoví nové členské státy, avšak nejpozději do 15. května.
2. S výjimkou případu vyšší moci a výjimečných okolností ve smyslu čl. 40 odst. 4 se zemědělcům nepřizná žádný nárok, pokud nepožádají o režim jednotné platby do 15. května prvního roku provádění režimu jednotné platby.
3. Částky odpovídající uvedeným nepřiznaným nárokům se převedou zpět do vnitrostátní rezervy uvedené v článku 71d a jsou k dispozici pro opětovné přiznání.
Článek 71c
Strop
Vnitrostátní stropy nových členských států jsou stropy uvedené v příloze VIIIa.
Článek 71d
Vnitrostátní rezerva
1. Každý nový členský stát přistoupí k lineárnímu procentnímu snížení svého vnitrostátního stropu s cílem vytvořit vnitrostátní rezervu. Toto snížení nesmí být vyšší než 3 %, aniž je dotčeno použití čl. 71b odst. 3.
2. Členské státy použijí vnitrostátní rezervu k tomu, aby podle objektivních kritérií a tak, aby bylo zajištěno rovné zacházení se zemědělci a aby se zabránilo narušení trhu a hospodářské soutěže, přiznaly platební nároky zemědělcům, kteří se nacházejí ve zvláštní situaci, kterou Komise určí postupem uvedeným v čl. 144 odst. 2.
3. Během prvního roku používání režimu jednotné platby mohou nové členské státy použít vnitrostátní rezervu k tomu, aby podle objektivních kritérií a tak, aby bylo zajištěno rovné zacházení se zemědělci a aby se zabránilo narušení trhu a hospodářské soutěže, přiznaly platební nároky zemědělcům v určitých odvětvích, kteří se nacházejí ve zvláštní situaci v důsledku přechodu k režimu jednotné platby. Tyto platební nároky se rozdělí podle pravidel, která Komise určí postupem uvedeným v čl. 144 odst. 2.
4. Při použití odstavců 2 a 3 mohou nové členské státy zvýšit jednotkovou hodnotu nároků do výše 5000 eur a/nebo počet nároků přiznaných zemědělcům.
5. Nové členské státy přistoupí k lineárním snížením nároků, pokud jejich vnitrostátní rezerva není dostačující k pokrytí případů uvedených v odstavcích 2 a 3.
6. S výjimkou případu převodu na základě dědictví nebo předpokládaného dědictví a odchylně od článku 46 se nároky stanovené při použití vnitrostátní rezervy nepřevádějí po dobu pěti let od jejich přiznání.
Odchylně od čl. 45 odst. 1 se každý nárok, který nebyl využit v každém roce pětiletého období, okamžitě převede zpět do vnitrostátní rezervy.
Článek 71e
Přidělení stropu uvedeného v článku 71c na regionální úrovni
1. Nové členské státy použijí systém jednotné platby na regionální úrovni.
2. Nové členské státy určí regiony podle objektivních kritérií.
Členské státy, které mají méně než tři miliony hektarů, na něž lze poskytnout podporu, mohou být považovány za jediný region.
3. Každý nový členský stát dále rozdělí svůj vnitrostátní strop uvedený v článku 71c po snížení podle článku 71d mezi regiony podle objektivních kritérií.
Článek 71f
Regionalizace režimu jednotné platby
1. Všichni zemědělci, jejichž zemědělské podniky jsou umístěny v daném regionu, získají nároky, jejichž jednotková hodnota se vypočítá vydělením regionálního stropu stanoveného podle článku 71e počtem hektarů, na něž lze poskytnout podporu ve smyslu čl. 44 odst. 2, stanoveným na regionální úrovni.
2. Počet nároků na jednoho zemědělce je roven počtu hektarů, které zemědělec ohlásí v souladu s čl. 44 odst. 2 za první rok používání systému jednotné platby, s výjimkou případů vyšší moci nebo výjimečných okolností ve smyslu čl. 40 odst. 4.
3. Platební nároky na hektar se neupravují, není-li stanoveno jinak.
Článek 71g
Využití půdy
1. Zemědělci mohou odchylně od článku 51 a v souladu s ustanoveními tohoto článku rovněž využívat pozemky ohlášené podle čl. 44 odst. 3 k produkci produktů uvedených v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96 [6] a v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2201/96 [7] a brambor jiných než těch, které jsou určeny k výrobě bramborového škrobu, na které je poskytována podpora podle článku 93 uvedeného nařízení, s výjimkou trvalých kultur.
2. Nové členské státy stanoví počet hektarů, které lze využívat podle odstavce 1, tak, že rozdělí na základě objektivních kritérií průměrný počet hektarů, které se během tříletého období 2000 až 2002 využívaly na vnitrostátní úrovni pro produkci produktů uvedených v odstavci 1, mezi regiony určené podle čl. 71e odst. 2. Průměrný počet hektarů na vnitrostátní úrovni a počet hektarů na regionální úrovni stanoví Komise postupem uvedeným v čl. 144 odst. 2 na základě údajů sdělených novým členským státem.
3. V rámci omezení stanovených podle odstavce 2 pro dotyčný region má zemědělec povoleno využívat možnost uvedenou v odstavci 1:
a) v rámci omezení počtu hektarů, které využil k produkci produktů uvedených v odstavci 1 v roce 2003;
b) odchylně od čl. 71a odst. 1 druhého pododstavce v případě přiměřeného použití článku 40 a čl. 42 odst. 4 v rámci omezení počtu hektarů, který má být stanoven podle objektivních kritérií a tak, aby bylo zajištěno rovné zacházení se zemědělci a aby se zabránilo narušení trhu a hospodářské soutěže.
4. V rámci omezení počtu hektarů, které zůstávají k dispozici po použití odstavce 3, mají zemědělci povoleno produkovat produkty uvedené v odstavci 1 na jiném počtu hektarů, než je počet hektarů podle odstavce 3 v rámci omezení počtu hektarů využívaných k produkci produktů uvedených v odstavci 1 v roce 2004 a/nebo 2005, přičemž upřednostněni jsou ti zemědělci, kteří tyto produkty již produkovali v roce 2004 v rámci omezení počtu hektarů využívaných v roce 2004.
V případě použití článku 71 nebo článku 143b, se rok 2004 nahradí rokem předcházejícím roku použití režimu jednotné platby a rok 2005 rokem vlastního použití.
5. Pro stanovení individuálních omezení uvedených v odstavcích 3 a 4 použijí nové členské státy jednotlivé údaje zemědělce, pokud jsou k dispozici, nebo jakýkoli jiný důkaz předložený zemědělcem ke spokojenosti dotyčného členského státu.
6. Počet hektarů, pro které bylo uděleno povolení podle odstavců 3 a 4, v žádném případě nepřesáhne počet hektarů, na něž lze poskytnout podporu ve smyslu čl. 44 odst. 2, který byl ohlášen v prvním roce použití režimu jednotné platby.
7. Povolení se použije v dotyčném regionu s odpovídajícím platebním nárokem.
8. Zpráva uvedená v článku 60 se rovněž týká provádění v nových členských státech.
Článek 71h
Pastviny
Nové členské státy mohou podle objektivních kritérií rovněž stanovit v rámci regionálního stropu nebo jeho části odlišné jednotkové hodnoty nároků, které mají být přiznány zemědělcům uvedeným v čl. 71f odst. 1 za hektary pastvin vykázané ke dni 30. června 2003 a za všechny další hektary, na které lze poskytnout podporu, nebo alternativně za hektary stálých pastvin vykázané ke dni 30. června 2003 a za všechny další hektary, na které lze poskytnout podporu.
Článek 71i
Prémie pro mléčné výrobky a dodatečné platby
Počínaje rokem 2007 se částky pocházející z prémie pro mléčné výrobky a dodatečných plateb, které jsou stanoveny v článcích 95 a 96 a které mají být poskytovány v roce 2007, zahrnují do režimu jednotné platby.
Nové členské státy však mohou rozhodnout, že počínaje rokem 2005 se částky pocházející z prémie pro mléčné výrobky a z dodatečných plateb, které jsou stanoveny v článcích 95 a 96, zčásti nebo zcela zahrnou do režimu jednotné platby.
Nároky stanovené podle tohoto odstavce se odpovídajícím způsobem upraví.
Částka použitá ke stanovení nároků na uvedené platby se rovná částkám, které mají být poskytnuty podle článků 95 a 96, vypočteným na základě individuálního referenčního množství pro mléko dostupné v zemědělském podniku ke dni 31. března roku, kdy budou uvedené platby zčásti nebo zcela zahrnuty do režimu jednotné platby.
Odchylně od čl. 71a odst. se přiměřeně použijí články 48, 49 a 50.
Článek 71j
Nároky při vynětí půdy z produkce
1. Zemědělci obdrží část svých plateb v podobě nároků při vynětí půdy z produkce.
2. Počet nároků při vynětí půdy z produkce se stanoví vynásobením půdy zemědělce, na kterou lze poskytnout podporu ve smyslu čl. 54 odst. 2, ohlášené v prvním roce použití režimu jednotné platby použitelnou sazbou pro vynětí půdy z produkce.
Sazba pro vynětí půdy z produkce se vypočítá vynásobením základní sazby pro povinné vynětí půdy z produkce ve výši 10 % poměrem mezi regionální základní plochou nebo plochami uvedenými v čl. 101 odst. 3 a půdou, na kterou lze poskytnout podporu ve smyslu čl. 54 odst. 2, v dotyčném regionu.
3. Hodnota nároků při vynětí půdy z produkce je regionální hodnota pro platební nároky stanovená podle čl. 71f odst. 1.
4. Odstavce 1 až 3 se nevztahují na zemědělce, kteří ohlásí počet hektarů menší, než je počet ve smyslu čl. 54 odst. 2, který by byl potřebný k produkci určitého počtu tun rovného 92 tunám obilovin uvedených v příloze IX na základě referenčního výnosu uvedeného v příloze XIb použitelného pro nový členský stát, ve kterém je zemědělský podnik umístěn, vydělený poměrem uvedeným v odst. 2 druhém pododstavci.
Článek 71k
Podmínky týkající se nároků
1. Odchylně od čl. 46 odst. 1 mohou být nároky stanovené v souladu s touto kapitolou převedeny v rámci stejného regionu nebo mezi regiony pouze tehdy, jsou-li v nich nároky na hektar stejné.
2. Nové členské státy mohou nejpozději do 1. srpna roku předcházejícího prvnímu roku použití režimu jednotné platby a v souladu s obecnou zásadou práva Společenství rovněž rozhodnout, že nároky stanovené v souladu s touto kapitolou podléhají postupným úpravám podle předem stanovených kroků a objektivních kritérií.
Článek 71l
Nepovinné provádění
1. Oddíly 2, 3 a 4 kapitoly 5 se vztahují na nové členské státy za podmínek stanovených v tomto článku.
Oddíl 4 se však nevztahuje na nové členské státy, které použijí režim jednotné platby uvedený v článku 143b.
2. Každý odkaz na článek 41 v oddílech 2 a 3 kapitoly 5, zejména pokud se týká vnitrostátních stropů, se považuje za odkaz na článek 71c.
3. Zpráva uvedená v čl. 64 odst. 3 musí obsahovat možnosti stanovené v této kapitole."
6. Čl. 74 odst. 1 se nahrazuje tímto:
"1. Podpora se poskytuje na vnitrostátní základní plochy v tradičních produkčních oblastech uvedených v příloze X.
Základní plochy se stanovují takto:
Španělsko _BAR_ 594000 _BAR_ Francie _BAR_ 208000 _BAR_
Portugalsko _BAR_ 118000" _BAR_ 7. Čl. 78 odst. 1 se nahrazuje tímto:
"1. Stanovuje se maximální zaručená plocha 1600000 ha, na kterou lze poskytnout podporu."
8. Čl. 80 odst. 2 se nahrazuje tímto:
"2. Podpora se stanovuje podle výnosů v dotyčných členských státech takto:
—metropolitní území _BAR_ 971,73 _BAR_ 411,75 _BAR_
9. Článek 81 se nahrazuje tímto:
"Článek 81
Plochy
Stanovuje se vnitrostátní základní plocha pro každý producentský členský stát.
Pro Francii se však stanovují dvě základní plochy.
Základní plochy se stanovují takto: Řecko _BAR_ 20333 _BAR_
Španělsko _BAR_ 104973 _BAR_ Francie:
Portugalsko _BAR_ 24667 _BAR_ Členský stát může svou základní plochu či plochy rozdělit na dílčí základní plochy v souladu s objektivními kritérii."
10. Článek 84 se nahrazuje tímto:
"Článek 84
Plochy
1. Členský stát poskytne podporu Společenství do výše stropu vypočteného vynásobením počtu hektarů jeho VZP stanovené v odstavci 3 průměrnou částkou 120,75 EUR.
2. Stanovuje se maximální zaručená plocha 812400 ha.
3. Maximální zaručená plocha uvedená v odstavci 2 se rozdělí na tyto VZP: Vnitrostátní zarucené plochy (VZP) Belgie _BAR_ 100 ha _BAR_ Německo _BAR_ 1500 _BAR_ Řecko _BAR_ 41100 _BAR_ Španělsko _BAR_ 568200 _BAR_ Francie _BAR_ 17300 _BAR_
Itálie _BAR_ 130100 _BAR_ Kypr _BAR_ 5100 _BAR_
Rakousko _BAR_ 100 ha _BAR_ Polsko _BAR_ 1000 _BAR_
Spojené království _BAR_ 100 ha _BAR_ 4. Členský stát může svou VZP rozdělit na dílčí plochy podle objektivních kritérií, zejména na regionální úrovni nebo vzhledem k produkci."
11. Článek 90 se nahrazuje tímto:
"Článek 90
Podmínky, za nichž lze poskytnout podporu
Podpora se poskytuje pouze na plochy, na jejichž produkci se vztahuje smlouva mezi zemědělcem a zpracovatelským podnikem, s výjimkou případu, kdy zpracování provádí sám zemědělec v zemědělském podniku.
Plochy, které podléhaly použití režimu energetických plodin, nemohou být považovány za půdu vyňatou z produkce pro účely závazku vyjmout půdu z produkce stanoveného v čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 1251/1999 a v čl. 54 odst. 2, čl. 63 odst. 2, článku 71j a čl. 107 odst. 1 tohoto nařízení."
12. Článek 94 se nahrazuje tímto:
"Článek 94
Podmínky
Podpora se vyplácí pouze na množství brambor, na které se vztahuje pěstitelská smlouva mezi producentem brambor a podnikem vyrábějícím bramborový škrob do výše kvóty přidělené takovému podniku podle čl. 2 odst. 2 nebo odst. 4 nařízení (ES) č. 1868/94."
13. Čl. 99 odst. 3 se nahrazuje tímto:
"3. Výše požadované podpory nepřesáhne strop, který stanoví Komise v souladu s čl. 64 odst. 2 a který odpovídá složce podpory pro osivo pro druhy stanovené ve vnitrostátním stropu uvedeném v článku 41. V případě nových členských států však tento strop odpovídá částkám uvedeným v příloze XIa.
Pokud celková výše požadovaných podpor přesáhne stanovený strop, podpora na zemědělce se v příslušném roce poměrným způsobem sníží."
14. V článku 101 se za druhý pododstavec vkládá nový pododstavec, který zní: "Regionální základní plochu nebo plochy v nových členských státech však stanoví Komise v souladu s postupem uvedeným v čl. 144 odst. 2 a v rámci omezení vnitrostátních základních ploch uvedených v příloze XIb."
V článku 103 se vkládá za první pododstavec nový pododstavec, který zní: "Alternativně se pro každý nový členský stát, který v roce 2004 použije režim platby na plochu uvedený v článku 143b a rozhodne se pro použití článku 66, sestaví podle objektivních kritérií regionalizační plán, a to nejpozději do 1. srpna posledního roku použití režimu platby na plochu.
V takovém případě sloučené regionální základní plochy a vážený průměr referenčního výnosu v regionech nesmějí překročit omezení vnitrostátních základních ploch a referenčních výnosů uvedených v příloze XIb."
16. Článek 105 se nahrazuje tímto:
"Článek 105
Příplatek na pšenici tvrdou
1. Příplatek k platbě na plochu
- 291 EUR/ha za hospodářský rok 2005/06,
- 285 EUR/ha za hospodářský rok 2006/07 a následující roky
se vyplácí na plochu pro pšenici tvrdou v tradičních produkčních oblastech uvedených v příloze X při dodržení těchto stropů: Řecko _BAR_ 617000 _BAR_ Španělsko _BAR_ 594000 _BAR_ Francie _BAR_ 208000 _BAR_
Itálie _BAR_ 1646000 _BAR_ Kypr _BAR_ 6183 _BAR_
Portugalsko _BAR_ 118000 _BAR_ 2. Pokud je celkový součet ploch, na které je požadován příplatek k platbě na plochu, v průběhu hospodářského roku vyšší než strop uvedený v odstavci 1, sníží se poměrným způsobem plocha na zemědělce, na kterou lze příplatek vyplatit.
Při dodržení omezení na členský stát stanovených v odstavci 1 však mohou členské státy rozdělit plochy uvedené v tomto odstavci mezi produkční oblasti stanovené v příloze X nebo v případě členských států Společenství ve složení ke dni 30. dubna 2004 podle potřeby mezi produkční regiony regionalizačního plánu podle rozsahu produkce pšenice tvrdé v období 1993 až 1997.V takovém případě, pokud je celkový součet ploch v regionu, na které je požadován příplatek k platbě na plochu, během daného hospodářského roku vyšší než odpovídající regionální strop, sníží se poměrným způsobem plocha na zemědělce v daném produkčním regionu, na kterou lze příplatek vyplatit.
Snížení se provede po novém rozdělení ploch regionů v rámci dotyčného členského státu, které nedosáhly svého regionálního stropu, mezi regiony, které svůj regionální strop překročily.
3. V regionech, kde je produkce pšenice tvrdé dobře zavedena, s výjimkou regionů uvedených v příloze X, se na hospodářský rok 2005/06 poskytuje zvláštní podpora ve výši 46 EUR/ha do výše tohoto počtu hektarů:
Německo _BAR_ 10000 _BAR_ Španělsko _BAR_ 4000 _BAR_
17. Článek 108 se nahrazuje tímto:
"Článek 108
Půda, na kterou lze poskytnout podporu
Žádosti o platbu nemohou být předloženy pro půdu, která byla k datu stanovenému pro podání žádostí o podporu na plochu za rok 2003 využívána jako stálá pastvina, byla osázena trvalými kulturami nebo stromy nebo byla využívána pro nezemědělské účely.
V případě nových členských států nemohou být žádosti o platby předloženy pro půdu, která byla ke dni 30. června 2003 využívána jako stálá pastvina, byla osázena trvalými kulturami nebo stromy nebo byla využívána pro nezemědělské účely.
Členské státy se mohou za podmínek, které mají být stanoveny postupem uvedeným v čl. 144 odst. 2, odchýlit od prvního nebo druhého pododstavce tohoto článku za předpokladu, že přijmou vhodná opatření, aby zabránily výraznému rozšíření celkové zemědělské plochy, na kterou lze poskytnout platbu."
18. V článku 116 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Členské státy přijmou nezbytná opatření, jejichž cílem je zajistit, aby celková výše nároků na prémii na jejich území nepřekročila vnitrostátní stropy stanovené v odstavci 4 a aby byly zachovány vnitrostátní rezervy uvedené v článku 118.
S výjimkou případů, kdy se použije článek 143b, přidělí nové členské státy producentům individuální stropy a zřídí vnitrostátní rezervy z celkového počtu nároků na prémii vyhrazených pro každý z těchto nových členských států podle odstavce 4 nejpozději do jednoho roku od data přistoupení.
Po skončení období používání režimu jednotné platby na plochu podle článku 143b a v případě, že se použije článek 67, provede se přidělení individuálních stropů producentům a zřízení vnitrostátní rezervy uvedené ve druhém pododstavci nejpozději do konce prvního roku používání režimu jednotné platby."
19. V článku 116 se odstavec 4 nahrazuje tímto:
Litva _BAR_ 17,304 _BAR_ Lucembursko _BAR_ 4 _BAR_ Maďarsko _BAR_ 1146 _BAR_ Malta _BAR_ 8,485 _BAR_
Polsko _BAR_ 335,88 _BAR_ Portugalsko _BAR_ 2690 _BAR_
20. V článku 119 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. Použijí se tyto celkové částky: (v tisících EUR) _BAR_ Belgie _BAR_ 64 _BAR_
Portugalsko _BAR_ 2275 _BAR_ Slovinsko _BAR_ 86 _BAR_
21. V článku 119 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"4. V nových členských státech se celkové částky použijí v souladu s rozvrhem zvýšení stanoveným v článku 143a."
22. V článku 123 se odstavec 8 nahrazuje tímto:
"8. Použijí se tyto regionální stropy: Belgie _BAR_ 235149 _BAR_ Česká republika _BAR_ 244349 _BAR_ Dánsko _BAR_ 277110 _BAR_
Německo _BAR_ 1782700 _BAR_ Estonsko _BAR_ 18800 _BAR_
23. V článku 126 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Podpora se poskytuje každému zemědělci, který chová krávy bez tržní produkce mléka, do výše individuálních stropů stanovených při použití článku 7 nařízení (ES) č. 1254/1999 nebo odst. 2 druhého pododstavce."
24. V článku 126 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Členské státy přijmou nezbytná opatření, jejichž cílem je zajistit, aby celková výše nároků na prémii na jejich území nepřekročila vnitrostátní stropy stanovené v odstavci 5 a aby byly zachovány vnitrostátní rezervy uvedené v článku 128.
S výjimkou případů, kdy se použije článek 143b, přidělí nové členské státy producentům individuální stropy a zřídí vnitrostátní rezervy z celkového počtu nároků na prémii vyhrazených pro každý z těchto nových členských států podle odstavce 5 nejpozději do jednoho roku od data přistoupení.
Po skončení období používání režimu jednotné platby na plochu podle článku 143b a v případě, že se použije článek čl. 68 odst. 2 písm. a) bod i), provede se přidělení individuálních stropů producentům a zřízení vnitrostátní rezervy uvedené ve druhém pododstavci nejpozději do konce prvního roku používání režimu jednotné platby."
25. V článku 126 se odstavec 5 nahrazuje tímto:
"5. Použijí se tyto vnitrostátní stropy: Belgie _BAR_ 394253 _BAR_ Česká republika _BAR_ 90300 _BAR_ Dánsko _BAR_ 112932 _BAR_ Německo _BAR_ 639535 _BAR_ Estonsko _BAR_ 13416 _BAR_
Řecko _BAR_ 138005 _BAR_ Španělsko _BAR_ 1441539 _BAR_
Spojené království _BAR_ 1699511" _BAR_ 26. V čl. 130 odst. 3 se doplňuje nový pododstavec, který zní: _BAR_ Býci, voli, krávy a jalovice _BAR_ Telata starší 1 měsíce a mladší 8 měsíců a o hmotnosti jatečně upraveného těla do 185 kg _BAR_ Česká republika _BAR_ 483382 _BAR_ 27380 _BAR_
Estonsko _BAR_ 107813 _BAR_ 30000 _BAR_ Kypr _BAR_ 21000 _BAR_ — _BAR_
27. V čl. 133 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. Použijí se tyto celkové částky: (v milionech EUR) _BAR_ Belgie _BAR_ 39,4 _BAR_
Kypr _BAR_ 0,308945 _BAR_ Lotyšsko _BAR_ 1,33068 _BAR_
Spojené království _BAR_ 63,8" _BAR_ 28. V čl. 135 odst. 1 se v prvním pododstavci doplňuje tato odrážka:
"— pro nové členské státy: rovnající se stropům stanoveným v čl. 123 odst. 8 nebo rovnající se průměrnému počtu porážek skotu samčího pohlaví během let 2001, 2002 a 2003 podle statistických údajů Eurostatu pro tyto roky nebo jakýchkoli jiných zveřejněných úředních statistických informací pro tyto roky přijatých Komisí."
29. V čl. 135 odst. 4 se doplňuje nová věta, která zní:
"Pro nové členské státy jsou referenčními roky 2001, 2002 a 2003."
30. V čl. 136 odst. 2 se ve druhém pododstavci doplňuje nová věta, která zní:
"Pro nové členské státy jsou referenčními roky 1999, 2000 a 2001."
31. Za článek 136 se vkládá nový článek, který zní:
"Článek 136a
Podmínky používání v nových členských státech
V nových členských státech se celkové částky uvedené v čl. 133 odst. 3 a maximální platby na plochu za hektar ve výši 350 EUR uvedené v čl. 136 odst. 3 použijí v souladu s rozvrhem zvýšení stanoveným v článku 143a."
32. V článku 139 se v prvním pododstavci doplňuje nová věta, která zní:
"Pro nové členské státy však strop stanovený Komisí v souladu s čl. 64 odst. 2 odpovídá složce každé z dotyčných přímých plateb v rámci stropu uvedeného v článku 71c."
33. Článek 143 se nahrazuje tímto:
"Článek 143
Strop
Celková výše požadované podpory nepřekročí strop, který stanoví Komise v souladu s čl. 64 odst. 2 a který odpovídá složce plateb na plochu pro luskoviny pěstované na zrno podle přílohy VI v rámci vnitrostátního stropu uvedeného v článku 41. Pro nové členské státy však strop stanovený Komisí v souladu s čl. 64 odst. 2 odpovídá složce plateb na plochu luskovin na zrno podle přílohy VI v rámci vnitrostátního stropu uvedeného v článku 71c.
Pokud celková výše požadované podpory překročí stanovený strop, podpora na zemědělce se v příslušném roce poměrným způsobem sníží."
34. V článku 145 se písmeno d) nahrazuje tímto:
"d) pokud jde o režim jednotné platby, podrobná pravidla týkající se zejména vytvoření státní rezervy, převodu nároků, definice trvalých kultur, stálých pastvin, zemědělské půdy a pastvin podle možností stanovených v kapitolách 5 a 6 hlavy III a v seznamu plodin povolených na půdě vyňaté z produkce, jakož i podrobná pravidla týkající se dodržování memoranda o porozumění o některých olejnatých semenech mezi Evropským hospodářským společenstvím a Spojenými státy americkými v rámci GATT schváleného rozhodnutím 93/355/EHS. [19]
35. V článku 145 se bod i) nahrazuje tímto:
"i) případné změny, které mají být provedeny v přílohách II, VI, VII, IX, X a XI, s přihlédnutím zejména k novým právním předpisům Společenství, a pokud jde o přílohy VIII a VIIIa, v případě použití článků 62 a 71i, a popřípadě podle údajů sdělených členskými státy, které se týkají části referenčních částek odpovídajících platbám za plodiny na orné půdě, jakož i částek samotných stropů, které mají být zvýšeny na základě rozdílu mezi skutečně stanovenou plochou a plochou, na kterou byly vyplaceny prémie pro plodiny na orné půdě v letech 2000 a 2001, při použití čl. 9 odst. 2 a odst. 3 nařízení Komise (EHS) č. 3887/92 [20], do výše základních ploch (nebo maximálních zaručených ploch pro pšenici tvrdou) a s přihlédnutím k průměrnému vnitrostátnímu výnosu použitému pro výpočet přílohy VIII."
36. V článku 145 se písmeno q) nahrazuje tímto:
"q) opatření, která jsou nezbytná i řádně odůvodněná, aby se pomocí nich v naléhavém případě řešily praktické a zvláštní problémy, zejména problémy spojené s prováděním kapitoly 4 hlavy II a kapitol 5 a 6 hlavy III.
Tato opatření se mohou odchylovat od některých částí tohoto nařízení, avšak pouze v nezbytně nutné míře a po nezbytně nutnou dobu."
37. Článek 146 se nahrazuje tímto:
"Článek 146
Předávání údajů Komisi
Členské státy poskytnou Komisi podrobné informace o opatřeních přijatých k provádění tohoto nařízení, a zejména o opatřeních vztahujících se k článkům 5, 13, 42, 58, 71d a 71e."
38. Za článek 154 se doplňuje nový článek, který zní:
"Článek 154a
Přechodný režim pro nové členské státy
1. V případě, že jsou přechodná opatření nezbytná k tomu, aby se novým členským státům usnadnil přechod od režimu jednotných plateb na plochu k režimu jednotných plateb a dalším režimům podpor uvedeným v hlavách III a IV, přijmou se tato opatření postupem stanoveným v čl. 144 odst. 2.
2. Opatření uvedená v odstavci 1 mohou být přijata během období od 1. května 2004 do 30. června 2009 a po tomto dni se již nepoužijí.
Rada může na návrh Komise kvalifikovanou většinou toto období prodloužit."
39. Za přílohu VIII se doplňuje nová příloha, která zní:
" „PŘÍLOHA VIIIA
Vnitrostátní stropy uvedené v článku 71c
Stropy byly vypočteny s přihlédnutím k rozvrhu zvýšení stanovenému v článku 143a, a proto nevyžadují snížení. (v milionech EUR) _BAR_
2005 _BAR_ 227,9 _BAR_ 23,4 _BAR_ 8,9 _BAR_ 33,9 _BAR_ 92,0 _BAR_ 350,8 _BAR_ 0,67 _BAR_ 724,3 _BAR_ 35,5 _BAR_ 97,6 _BAR_
40. V příloze X se doplňují nové položky, které znějí:
"KYPR
MAĎARSKO
Regiony
Dél Dunamenti síkság
Dél-Dunántúl
Közép-Alföld
Mezőföld
Berettyo-Kőrös-Maros vidéke
Györi medence
Hajdúság"
41. Za přílohu XI se doplňují nové přílohy, které znějí:"
„PŘÍLOHA XIA
Stropy podpory na osivo v nových členských státech uvedené v čl. 99 odst. 3 (v milionech EUR) _BAR_
Irsko _BAR_ 5000 _BAR_ Itálie _BAR_ 685000 _BAR_
Nařízení Komise (ES) č. 585/2004
ze dne 26. března 2004,
kterým se mění nařízení (ES) č. 282/2004, kterým se zavádí doklad pro celní prohlášení u zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a pro veterinární kontroly těchto zvířat
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [1], a zejména na čl. 3 odst. 2 a čl. 7 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Přechodná opatření pro stanoviště hraničních kontrol mezi členskými státy a novými členskými státy, která mají být zrušena při přistoupení, nejsou dostatečně jasně vyjádřena v článku 8 nařízení (ES) č. 282/2004 ze dne 18. února 2004, kterým se zavádí doklad pro celní prohlášení u zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a pro veterinární kontroly těchto zvířat [2], a je třeba je přeformulovat, aby se odstranily veškeré nejasnosti.
(2) Společný veterinární vstupní doklad (SVVD) z nařízení (ES) č. 282/2004 je nepřesný v prohlášeních osoby odpovědné za náklad v políčku č. 25 a úředního veterinárního lékaře v políčku č. 42, a toto osvědčení musí být tudíž přeformulováno.
(3) Pro vyjasnění všech těchto bodů musí být nařízení (ES) č. 282/2004 pozměněno.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 282/2004 se mění takto:
1. Článek 8 se nahrazuje tímto:
"Článek 8
Až do 1. května 2004 se toto nařízení nevztahuje na stanoviště hraničních kontrol vyjmenovaná v příloze II, která mají být zrušena přistoupením České republiky, Maďarska, Polska, Slovinska a Slovenska.";
2. vzor společného vstupního veterinárního osvědčení v příloze I se nahrazuje vzorem uvedeným v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 31. března 2004.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 590/2004
ze dne 30. března 2004,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 2921/90, pokud jde o výši podpory na výrobu kaseinu a kaseinátů z odstředěného mléka
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na čl. 15 písm. b) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V čl. 2 odst. 1 nařízení Komise (EHS) č. 2921/90 ze dne 10. října 1990 o podpoře výroby kaseinu a kaseinátů z odstředěného mléka [2] se stanoví výše podpory na výrobu kaseinu a kaseinátů z odstředěného mléka. S ohledem na vývoj cen kaseinu a kaseinátů na trhu Společenství a na světovém trhu by se výše podpory měla snížit.
(2) Nařízení (EHS) č. 2921/90 by mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(3) Řídící výbor pro mléko a mléčné výrobky nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V čl. 2 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2921/90 se částka "6,30 EUR" nahrazuje částkou "6,00 EUR".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 592/2004
ze dne 30. března 2004,
kterým se mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 998/2003, pokud jde o seznamy zemí a území
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 998/2003/ES ze dne 26. května 2003 o veterinárních podmínkách pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu a o změně směrnice Rady 92/65/EHS [1], a zejména na články 10 a 21 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 998/2003 stanoví veterinární podmínky pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu a pravidla pro kontroly těchto přesunů.
(2) Podle nařízení (ES) č. 998/2003 se má před 3. červencem 2004 vypracovat seznam třetích zemí.
Aby mohla být třetí země zařazena do uvedeného seznamu, musí prokázat svůj status ohledně vztekliny a to, že vyhovuje některým podmínkám, které se vztahují na oznamování, sledování, veterinární útvary, prevenci a tlumení vztekliny a regulaci očkovacích látek.
(3) Aby se předešlo zbytečnému narušení přesunů zvířat v zájmovém chovu a aby se v případě potřeby dal třetím zemím čas na poskytnutí doplňkových záruk, je třeba vytvořit prozatímní seznam třetích zemí.
Tento seznam by měl být založen na údajích, které dal k dispozici Mezinárodní úřad pro nákazy zvířat (OIE – světová organizace pro zdraví zvířat), na výsledcích inspekcí provedených Potravinářským a veterinárním úřadem Komise v dotyčných třetích zemích a na informacích shromážděných členskými státy.
(4) Prozatímní seznam třetích zemí by měl zahrnovat země, které jsou prosté vztekliny, a země, u kterých bylo zjištěno, že riziko proniknutí vztekliny do Společenství následkem přesunů z jejich území není vyšší než riziko spojované s přesuny mezi členskými státy.
(5) Nařízení (ES) č. 998/2003 by se proto mělo odpovídajícím způsobem pozměnit.
V zájmu jasnosti by se seznam zemí a území stanovený v uvedeném nařízení měl celý nahradit.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha II nařízení (ES) č. 998/2003 se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 593/2004
ze dne 30. března 2004
o otevření a správě celních kvót v odvětví vajec a pro vaječný albumin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2771/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vejci [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 493/2002 [2], a zejména na čl. 3 odst. 2, čl. 6 odst. 1 a článek 15 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2783/75 ze dne 29. října 1975 o společném obchodním režimu pro vaječný albumin a mléčný albumin [3], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2916/95 [4], a zejména na čl. 2 odst. 2, čl. 4 odst. 1 a článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1474/95 ze dne 28. června 1995 o otevření a správě celních kvót v odvětví vajec a pro vaječný albumin s ohledem na dohody uzavřené během Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání [5] bylo několikrát podstatně změněno [6].
V zájmu jasnosti a přehlednosti by mělo být uvedené nařízení kodifikováno.
(2) V rámci Světové obchodní organizace se Společenství zavázalo k otevření celních kvót pro určité produkty v odvětví vajec a pro vaječný albumin.
V důsledku toho by měla být stanovena prováděcí pravidla pro tyto kvóty.
(3) Správa opatření by měla být založena na dovozních licencích.
Za tímto účelem je nutné stanovit zejména pravidla pro podávání žádostí a údaje, které musí být v žádostech a licencích obsaženy, odchylně od článku 8 nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 ze dne 9. června 2000, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty [7], naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
325/2003 [8]. Navíc by mělo být stanoveno, že licence budou vydávány teprve po určité lhůtě určené pro přezkum a případně za použití jednotné procentní sazby pro přijatá množství.
V zájmu hospodářských subjektů je třeba umožnit, aby po stanovení koeficientu pro přijatá množství mohla být žádost o licenci stažena.
(4) Pro zajištění pravidelnosti dovozů je nutné rozdělit množství stanovené v příloze I na celý rok.
(5) S ohledem na zajištění účinné správy režimu je nutno stanovit jistotu pro dovozní licence v rámci tohoto režimu na 20 eur na 100 kg (ekvivalentu vajec ve skořápce).
(6) K zajištění hladkého fungování tohoto režimu, a zejména k vyloučení nebezpečí spekulací, které v odvětví vajec a albuminu existuje, musí být stanoveny přesné podmínky pro přístup hospodářských subjektů do tohoto režimu, aby byla zajištěna serióznost jejich činnosti v tomto odvětví.
(7) Je vhodné upozornit hospodářské subjekty na to, že licence smějí být používány pouze pro produkty, které odpovídají všem veterinárním předpisům platným ve Společenství.
(8) K zajištění řádné správy dovozních opatření by měla mít Komise k dispozici od členských států přesné informace o skutečně dovezených množstvích.
V zájmu přehlednosti by měly členské státy používat k oznamování množství Komisi jednotný vzor.
(9) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Dovozní celní kvóty uvedené v příloze I se otevírají každoročně pro období od 1. července do 30. června pro skupiny produktů v ní uvedené a za podmínek v ní uvedených.
Článek 2
Kvóty uvedené v článku 1 se rozdělují takto:
pro skupinu E 1:
- 20 % pro období od 1. července do 30. září,
- 30 % pro období od 1. října do 31. prosince,
- 30 % pro období od 1. ledna do 31. března,
- 20 % pro období od 1. dubna do 30. června;
pro skupiny E 2 a E 3:
- 25 % pro období od 1. července do 30. září,
- 25 % pro období od 1. října do 31. prosince,
- 25 % pro období od 1. ledna do 31. března,
- 25 % pro období od 1. dubna do 30. června.
Článek 3
Na veškerý dovoz do Společenství, který se uskutečňuje v rámci kvót uvedených v článku 1, je nutno předložit dovozní licenci.
Článek 4
Pro dovozní licence podle článku 3 platí:
a) žadatel o dovozní licenci musí být fyzická nebo právnická osoba, která může při podání žádosti o licenci příslušným orgánům členských států uspokojivě prokázat, že v každém ze dvou kalendářních roků předcházejících roku podání žádosti dovezla nejméně 50 tun (ekvivalent vajec ve skořápce) produktů, které upravuje nařízení (EHS) č. 2771/75 (s výjimkou násadových vajec) a (EHS) č. 2783/75, nebo osoba, které bylo podle čl. 6 odst. 1 směrnice Rady 89/437/EHS [9] povoleno zpracovávat vaječné produkty. Na maloobchod nebo restaurace, které své produkty bezprostředně prodávají konečným spotřebitelům, se však tento režim nevztahuje;
b) žádost o licenci se smí vztahovat pouze na jednu ze skupin uvedených v příloze I. Žádost o licenci se smí vztahovat na více produktů různých kódů KN, které pocházejí ze stejné země; v tomto případě se všechny kódy KN uvedou v kolonce 16 a odpovídající popis zboží v kolonce 15.
U skupin E 2 a E 3 musí být celkové množství přepočteno na ekvivalent vajec ve skořápce.
Žádost o licenci lze podat nejméně na jednu tunu a nejvýše na 10 % množství, které je dostupné pro danou skupinu a dané období podle článku 2;
c) v kolonce 8 žádosti o licenci a licence se uvádí země původu;
d) v kolonce 20 žádosti o licenci a licence se uvádí jeden z těchto údajů:
Reglamento (CE) no 593/2004
Forordning (EF) Nr. 593/2004
Verordnung (EG) Nr. 593/2004
Κανονισμός (ΕΚ) αριθ.
593/2004
Regulation (EK) No 593/2004
Règlement (CE) no 593/2004
Regolamento (CE) n. 593/2004
Verordening (EG) Nr. 593/2004
Regulamento (CE) n.o 593/2004
Asetus (EY) N:o 593/2004
Förordning (EG) Nr. 593/2004
e) v kolonce 24 licence se uvádí jeden z těchto údajů:
Reducción del derecho del AAC conforme a lo establecido en el Reglamento (CE) no 593/2004
Reduktion i toldsatsen i henhold til forordning (EF) Nr. 593/2004
Ermäßigung des Zollsatzes gemäß Verordnung (EG) Nr. 593/2004
Μείωση του δασ_BAR_θύ του ΚΔ, όπως προβλέπεται στον κανονισ_BAR_ό (ΕΚ) αριθ.
593/2004
Reduction of CCT duty pursuant to Regulation (EK) No 593/2004
Réduction du droit du tarif douanier commun comme prévu au règlement (CE) no 593/2004
Riduzione del dazio TDC come prevede il regolamento (CE) n. 593/2004
Verlaging van het GDT-recht op grond van Verordening (EG) Nr. 593/2004
Redução do direito da PAC previsto no Regulamento (CE) n.o 593/2004
Yhteisön yhteisen tullitariffin maksua alennettu seuraavan mukaisesti: Asetus (EY) N:o 593/2004
Reduktion av Gemensamma tulltaxans tariffer enligt förordning (EG) Nr. 593/2004
Článek 5
1. Žádosti o licence se podávají v prvních sedmi dnech měsíce, který předchází období podle článku 2.
2. Žádosti o licence se podávají příslušnému orgánu členského státu, v němž je žadatel usazený nebo v němž si zřídil své sídlo.
Žádosti jsou přípustné, pouze pokud žadatel písemně prohlásí a zaváže se, že nepodal ani nepodá pro běžné období žádnou další žádost týkající se produktů téže skupiny.
Jestliže týž žadatel podá více než jednu žádost vztahující se k produktům stejné skupiny, jsou všechny žádosti této osoby nepřijatelné.
Každý žadatel však může podat více žádostí o dovozní licence na produkty jedné skupiny, jestliže pocházejí z více než jedné země. Samostatné žádosti, které se vždy týkají pouze jedné země původu, se podávají u příslušného orgánu členského státu současně.
Pokud jde o nejvyšší přípustná množství uvedená v čl. 4 písm. b) i pokud jde o uplatňování pravidel druhého pododstavce, považují se za jedinou žádost.
3. Při podání žádosti o dovozní licence na všechny produkty uvedené v článku 1 musí být složena jistota ve výši 20 eur na 100 kg ekvivalentu vajec ve skořápkách.
4. Členské státy oznámí Komisi pátý pracovní den po uplynutí lhůty pro podávání žádostí podané žádosti pro každý produkt dané skupiny.
Oznámení obsahuje seznam žadatelů a pro každou skupinu množství, kterých se žádosti týkají.
Všechna oznámení, včetně "nulových", se uskutečňují vždy ve stanovený pracovní den dálnopisem nebo faxem s použitím vzoru obsaženého v příloze II, pokud nejsou podány žádné žádosti, a podle vzorů obsažených v přílohách II a III, pokud žádosti byly podány.
5. Komise co nejrychleji rozhodne, v jakém rozsahu lze vyhovět žádostem zmiňovaným v článku 4.
Jestliže množství, pro která byly podány žádosti o licence, překračují dostupná množství, stanoví Komise jednotnou procentní sazbu, v jejíž výši uspokojí množství, jichž se týkají žádosti.
Činí-li tato procentní sazba méně než 5 %, může Komise žádostem nevyhovět; složené jistoty jsou okamžitě uvolněny.
Hospodářské subjekty mohou stáhnout své žádosti o licenci do deseti pracovních dnů po zveřejnění jednotné procentní sazby pro uspokojování množství v Úředním věstníku Evropské unie, jestliže uplatňování této procentní sazby vede ke stanovení množství menšího než 20 tun ekvivalentu vajec ve skořápce.
Členské státy uvědomí Komisi do pěti dnů po stažení žádosti o licenci a okamžitě uvolní složenou jistotu.
Komise stanoví zbytkové množství, které se přičte k množství dostupnému v následujícím čtvrtletí v rámci ročního kvótového období uvedeného v článku 1.
6. Licence se vydávají co nejdříve po rozhodnutí Komise.
7. Licence mohou být použity pouze pro produkty, které splňují všechny veterinární předpisy platné ve Společenství.
8. Před koncem čtvrtého měsíce, který následuje po každém ročním období uvedeném v článku 1, uvědomí členské státy Komisi o celkovém objemu produktů dovezených pro každou skupinu v souladu s tímto nařízením během daného období.
Všechna oznámení, včetně "nulových", se uskutečňují podle vzoru v příloze IV.
Článek 6
Pro účely čl. 23 odst. 2 nařízení (ES) č. 1291/2000 činí doba platnosti dovozních licencí 150 dnů ode dne jejich skutečného vydání, nesmí však přesáhnout období podle článku 1.
Dovozní licence vydané na základě tohoto nařízení jsou nepřenosné.
Článek 7
Aniž jsou dotčena ustanovení tohoto nařízení, použije se nařízení (EHS) č. 1291/2000.
8 odst. 4 uvedeného nařízení však nesmí množství dovezené v souladu s tímto nařízením překročit množství uvedené v kolonkách 17 a 18 dovozní licence.
Proto se v kolonce 19 licence uvádí číslo "0".
Článek 8
Zrušuje se nařízení (ES) č. 1474/95.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze VI.
Článek 9
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 595/2004
ze dne 30. března 2004,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1788/2003, kterým se stanoví dávka v odvětví mléka a mléčných výrobků
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1788/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví dávka v odvětví mléka a mléčných výrobků [1], a zejména na článek 24 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Režim dávek v odvětví mléka a mléčných výrobků byl nařízením (ES) č. 1788/2003 prodloužen o dalších 11 po sobě následujících dvanáctiměsíčních období od 1. dubna 2004.
Je třeba stanovit prováděcí pravidla, aby se zohlednila nová ustanovení uvedeného nařízení. Do uvedených prováděcích pravidel je též třeba z valné části zahrnout ustanovení nařízení Komise (ES) č.
1392/2001 ze dne 9. července 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 3950/92, kterým se zavádí doplňková dávka v odvětví mléka a mléčných výrobků [2].
Nařízení (ES) č. 1392/2001 je tedy třeba zrušit.
(2) Pro každý členský stát je třeba stanovit pravidla umožňující u každého členského státu rozdělení vnitrostátních množství na dodávky a přímé prodeje. Za tímto účelem je třeba, aby členské státy vzaly v úvahu nové definice pojmů "dodávky" a "přímý prodej" v čl.
5 písm. f) a g) nařízení (ES) č. 1788/2003 a aby informovaly producenty, jichž se uvedené nové definice týkají.
(3) Je třeba, aby toto nařízení též specifikovalo doplňkové prvky nutné pro konečný výpočet dlužné dávky za dodávky a za přímý prodej, opatření k zajištění včasného zaplacení dávky členským státem záruční sekci Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOF) a konečně pravidla kontrol, aby se zajistilo, že příspěvky byly správně vybrány.
(4) Při vypracování konečného výkazu dodaného množství je třeba specifikovat způsob, jak se má zohlednit obsah tuku v mléce.
Jsou zapotřebí zvláštní ustanovení pro zahrnutí případů, kdy je referenční množství pro dodávky změněno, nebo kdy jsou referenční množství přidělena z vnitrostátní rezervy.
(5) Jelikož je referenční obsah tuku pro každý členský stát stanoven nařízením (ES) č. 1788/2003, je třeba případně stanovit pravidla pro úpravu příslušného referenčního obsahu.
(6) Na jedné straně je bezpodmínečně nutné kontrolovat správnost údajů sdělovaných odběrateli a producenty a na straně druhé je třeba zajistit, aby dávky zatížily producenty odpovědné za překročení vnitrostátních referenčních množství.
Za tímto účelem se jeví nezbytným zdůraznit roli členských států, pokud jde o kontrolní opatření a sankce, které musí stanovit s cílem zajistit řádný výběr dávky.
Především musí členské státy na základě analýzy rizik vypracovat na každé dvanáctiměsíční období vnitrostátní kontrolní plán a provádět kontroly na úrovni hospodářství, na úrovni přepravy a na úrovni odběratelů s cílem odstranit možné nesrovnalosti a podvody.
Rovněž je nutné stanovit lhůty a počet nezbytných kontrol, které v rámci určité lhůty umožní ověřit, zda všechny dotčené osoby dodržují tento režim.
Proto je nezbytné stanovit sankce pro případné nedodržování těchto základních požadavků.
(7) Je též nutné, aby členské státy schválily odběratele působící na jejich území a aby byla stanovena pravidla pro případ, že odběratelé toto nařízení nedodržují.
(8) Důležitou úlohu při správě režimu hraje sdělování Komisi a je tedy třeba ho posílit.
Nezbytné pro správu režimu Komisí jsou zejména sdělení o rozdělení množství na dodávky a přímé prodeje a odpovědi v každoročních dotaznících.
Dodržování stanovených termínů je také prostředek zvyšující efektivitu této správy.
Kromě toho by Komise měla být podrobně informována o provádění na vnitrostátní úrovni, aby byla lépe obeznámena s jednotlivými režimy používanými v členských státech.
(9) Toto nařízení by se mělo použít od téhož dne jako nařízení (ES) č. 1788/2003.
(10) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Oblast působnosti
Toto nařízení stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1788/2003, pokud jde o rozdělení vnitrostátních referenčních množství mezi dodávky a přímý prodej, výpočet a placení dávky, kontrolní opatření a sdělování ze strany členských států.
Článek 2
Rozdělení vnitrostátních referenčních množství na dodávky a přímý prodej
Každý rok po obdržení sdělení podle článku 21 rozdělí Komise vnitrostátní referenční množství stanovené pro každý členský stát v příloze I nařízení (ES) č. 1788/2003 mezi dodávky a přímý prodej, v souladu s čl. 1 odst. 2 uvedeného nařízení.
Rozdělení bude zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 3
Převody
Převody zmíněné v čl. 6 odst. 2 nařízení (ES) č. 1788/2003 mohou být dočasné nebo definitivní.
Dočasné převody jednotlivých referenčních množství jsou převody, kdy producent požaduje na určité dvanáctiměsíční období převedení množství mléka z jednoho referenčního množství na druhé.
Definitivní převody jsou převody, kdy producent požaduje na určité dvanáctiměsíční období a na další dvanáctiměsíční období převedení množství mléka z jednoho referenčního množství na druhé.
Článek 4
Informace o nových definicích pojmů "dodávky" a "přímý prodej"
1. Členské státy informují dotyčné producenty o nových definicích pojmů "dodávky" a "přímý prodej" zavedených čl. 5 písm. f) a g) nařízení (ES) č. 1788/2003.
2. Definitivní převod z jednoho referenčního množství na druhé na základě definic uvedených v odstavci 1 se provede na žádost producenta v souladu s čl. 6 odst. 2 nařízení č. 1788/2003.
Článek 5
Sdělování individuálních referenčních množství
Členské státy uvědomí producenty o každém přerozdělování nebo změně jejich referenčního množství způsobem, jejž považují za nejvhodnější, pokud se tím zajistí, aby se producenti o přiděleném referenčním množství skutečně dozvěděli.
KAPITOLA II VÝPOČET DÁVKY
ODDÍL 1 OBECNÁ PRAVIDLA
Článek 6
Metoda pro výpočet dávky
Mléko nebo mléčné výrobky uváděné na trh ve smyslu čl. 5 písm. h) nařízení (ES) č. 1788/2003 se vezmou v úvahu pro výpočet dávky v okamžiku, kdy opustí hospodářství na území členského státu, nebo se použijí v hospodářství pro obchodní účely.
Pokud mléko nebo mléčné výrobky opustí hospodářství za účelem neškodného odstranění při plnění hygienických opatření na základě rozhodnutí odpovědného orgánu členského státu, nepovažují se dotyčná množství za dodávky nebo přímý prodej.
Mléko, které opustí hospodářství kvůli ošetření nebo zpracování, se považuje za dodávku.
Článek 7
Úpravy referenčního obsahu tuku
1. Jsou-li doplňková referenční množství přidělena z vnitrostátní rezervy, zůstává referenční obsah tuku zmíněný v čl. 6 odst. 2 nařízení č. 1788/2003 nezměněn.
2. Pokud se referenční množství pro dodávky zvýší nebo se stanoví na základě převodu podle čl. 6 odst. 2 nařízení č. 1788/2003, je referenční obsah tuku související s referenčním množstvím převedeným do dodávek stanoven na 3,8 %.
Referenční množství pro dodávky však zůstane nezměněno, pokud producent předloží ke spokojenosti příslušného orgánu odpovídající důkaz.
3. V případech uvedených v čl. 16, 17 a 18 odst. 1 písm. d), e) a f) nařízení (ES) č. 1788/2003 se referenční obsah tuku převede spolu s referenčním množstvím, na které se vztahuje.
4. V případech uvedených v čl. 18 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 1788/2003 se celkový referenční obsah tuku přidělených nebo převedených referenčních množství nezvýší ve vztahu k obsahu tuku uvolněných množství. Aniž je dotčen čl. 6 odst. 5 nařízení č. 1788/2003, může být disponibilní množství mléka pro přerozdělení nebo převod přepočítáno na základě stanoveného disponibilního množství mléka.
5. V případech uvedených v odstavci 2 prvním pododstavci a v odstavcích 3 a 4 se výsledný referenční obsah tuku rovná průměru původních a převedených nebo přepočítaných referenčních množství.
6. V případě producentů, jejichž celé referenční množství pochází z vnitrostátní rezervy a kteří začali produkovat po 1. dubnu 2004, se referenční obsah tuku rovná vnitrostátnímu referenčnímu obsahu tuku stanovenému v příloze II nařízení (ES) č. 1788/2003.
ODDÍL 2 DODÁVKY
Článek 8
Vykazování dodávek
1. Na konci každého dvanáctiměsíčního období sestaví odběratelé výkaz uvádějící alespoň množství a obsah tuku mléka dodaného producenty v uvedeném období.
V přestupných letech se množství mléka sníží o jednu šedesátinu množství dodaného v únoru a březnu.
2. Každý rok před 15. květnem zašlou odběratelé příslušnému orgánu členského státu prohlášení shrnující výkazy zmíněné v odstavci 1, kde uvedou alespoň celkové množství a průměrný obsah tuku mléka jim dodaného, a pokud to vyžaduje rozhodnutí členského státu, u každého producenta referenční množství a reprezentativní obsah tuku, množství opravené v souladu s čl. 10 odst. 1, souhrn jednotlivých referenčních množství a opravená množství a průměrný obsah tuku v produktech uvedených producentů.
Odběratelé případně prohlásí, že během uvedeného období neobdrželi žádné dodávky.
3. Členský stát si vyžádá, aby odběratelé, kteří nedodrží lhůtu uvedenou v odstavci 2, zaplatili částku rovnající se výši dlužné dávky za překročení 0,01 % množství jim dodaného producenty za každý kalendářní den prodlení.
Pokud tato množství nejsou známá, protože nebylo učiněno prohlášení, odhadne je příslušný orgán.
Tato částka nesmí být nižší než 100 EUR a nesmí přesahovat 100000 EUR.
4. Pokud není prohlášení předloženo do 1. července, členské státy buď odejmou schválení, nebo si vyžádají zaplacení částky v poměru k příslušnému objemu mléka a závažnosti nesrovnalosti.
První pododstavec se použije po uplynutí lhůty 30 dnů od doby, kdy členský stát poslal upomínku.
Odstavec 3 se použije i během upomínkové lhůty.
5. Sankce uvedené v odstavcích 3 a 4 se neuloží, pokud členský stát zjistí, že jde o případ vyšší moci, že nesrovnalosti nebyly způsobeny úmyslně nebo hrubou nedbalostí a že jejich dopad na fungování daného režimu nebo účinnost kontrol je zanedbatelný.
Článek 9
Úprava individuálního referenčního obsahu tuku
1. Pro použití čl. 9 odst. 5 nařízení (ES) č. 1788/2003 zaznamenají členské státy každoročně do 1. července případné překročení vnitrostátního referenčního obsahu tuku za dvanáctiměsíční období končící dne 31. března dotyčného roku.
2. Individuální referenční obsah tuku se upraví u všech producentů stejným koeficientem, tak aby v žádném členském státě nepřesáhl vážený průměr individuálního reprezentativního obsahu tuku referenční obsah tuku stanovený v příloze II nařízení (ES) č.
1788/2003 o více než 0,1 gramu na kilogram. Úprava se oznámí producentům do 1. srpna a použije se od lhůty 12 měsíců počínající dnem 1. dubna toho roku.
Článek 10
Porovnání referenčního a skutečného obsahu tuku
1. Aby každý producent mohl sestavit výkaz podle čl. 8 odst. 1 tohoto nařízení a podle čl. 10 odst. 1 nařízení (ES) č. 1788/2003, porovná se průměrný obsah tuku v mléce dodaném producentem s referenčním obsahem tuku producenta zmíněném v čl. 9 odst. 1 uvedeného nařízení.
Pokud se zjistí kladná odchylka, dodané množství mléka nebo mléčného ekvivalentu se navýší o 0,18 % na 0,1 gramu nadbytečného tuku na kilogram mléka.
Pokud se zjistí záporná odchylka, dodané množství mléka se sníží o 0,18 % na 0,1 gramu chybějícího tuku na kilogram mléka.
Pokud je množství dodaného mléka vyjádřeno v litrech, hodnota úpravy 0,18 % na 0,1 gramu tuku se vynásobí koeficientem 0,971.
2. Členské státy stanoví úpravu dodávek na vnitrostátní úrovni v souladu s čl. 10 odst. 2 nařízení (ES) č. 1788/2003.
ODDÍL 3 PŘÍMÝ PRODEJ
Článek 11
Prohlášení o přímém prodeji
1. Na konci každého dvanáctiměsíčního období učiní každý producent prohlášení shrnující veškeré jeho přímé prodeje rozepsané podle jednotlivých produktů.
V případě přestupných let se množství mléka nebo mléčného ekvivalentu sníží o jednu šedesátinu množství prodaných v únoru a březnu, nebo o jednu tři sta šedesáti šestinu množství prodaného v dotyčném dvanáctiměsíčním období.
2. Každoročně do 15. května zašlou producenti příslušnému orgánu členského státu prohlášení podle odstavce 1.
Členský stát může stanovit, že producent disponující referenčním množstvím pro přímý prodej musí v uvedeném prohlášení případně uvést, že během dotyčného období neprodali ani nepřevedli žádné mléko nebo jiné mléčné produkty.
3. Členské státy požadují od producentů, kteří nedodrží lhůtu uvedenou v odstavci 2, aby za každý kalendářní den zpoždění uhradili částku rovnající se splatné dávce za překročení ve výši 0,01 % referenčního množství pro přímý prodej, kterým disponují.
Tato částka však nesmí být nižší než 100 EUR, nebo vyšší než 1000 EUR.
Pokud bylo také překročeno vnitrostátní referenční množství za přímý prodej, jsou producenti, kteří své referenční množství překročili, povinni zaplatit též příspěvek na dávku vypočtený z celkové výše překročení jejich referenčního množství a nesmějí využít případného přerozdělení nepoužitých referenčních množství podle čl. 12 odst. 1 nařízení (ES) č. 1788/2003.
Pokud producenti předloží nesprávné prohlášení, vyzve je členský stát, aby zaplatili částku v poměru k příslušnému množství mléka a závažnosti nesrovnalosti, maximálně ve výši teoretické dávky použitelné pro množství mléka po opravě vynásobené 1,5.
4. Pokud prohlášení není předloženo do 1. července, převede se 30 dní poté, co členský stát doručil upomínku, referenční množství na přímý prodej dotyčného producenta do vnitrostátní rezervy.
V průběhu upomínkové lhůty nadále platí odstavec 3 první pododstavec tohoto článku.
5. Sankce uvedené v odstavcích 3 a 4 se neuloží, pokud členský stát zjistí, že jde o případ vyšší moci, že nesrovnalosti nebyly způsobeny úmyslně nebo hrubou nedbalostí a že jejich dopad na fungování daného režimu nebo účinnost kontrol je zanedbatelný.
Článek 12
Ekvivalence
1. Pokud jde o uvádění na trh jiných mléčných produktů než mléka, stanoví členské státy množství mléka použitého ke zpracování.
Za tímto účelem se použijí tyto ekvivalenční vzorce:
a) 1 kg smetany = 0,263 kg mléka x hmotnostní procento obsahu tuku ve smetaně;
b) 1 kg másla = 22,5 kg mléka.
V případě sýrů a všech jiných mléčných výrobků stanoví členské státy ekvivalenční vzorce zejména s přihlédnutím k obsahu sušiny a tuku v dotyčných druzích sýrů nebo jiných produktů.
Pokud producent může příslušnému orgánu uspokojivě prokázat množství skutečně použitá při produkci dotyčných produktů, členský stát použije tato prokázaná množství místo ekvivalenčních vzorců uvedených výše v prvním a druhém pododstavci.
2. Ukáže-li se, že je obtížné stanovit množství mléka použitého ke zpracování na základě produktů uvedených na trh, mohou členské státy stanovit množství mléčného ekvivalentu paušálně odkazem na počet dojnic chovaných producentem a na reprezentativní průměrný výnos mléka na krávu ve stádu.
KAPITOLA III PLACENÍ DÁVKY
Článek 13
Oznámení dávky
1. V případě dodávek příslušné orgány oznámí nebo potvrdí odběratelům příspěvky na dávky, jež mají nebo nemají zaplatit po přerozdělení celého nepoužitého referenčního množství nebo jeho části na základě rozhodnutí členského státu buď přímo dotyčným producentům, případně odběratelům, aby mohlo být nově přiděleno dotyčným producentům.
2. V případě přímého prodeje oznámí příslušný orgán producentům výši příspěvků na dávku, již mají nebo nemají zaplatit po přerozdělení celého množství nebo jeho části podle rozhodnutí členského státu přímo dotyčným producentům.
3. Na vnitrostátní úrovni se neprovádí přerozdělování nevyužitých množství mezi dodávkami a přímým prodejem referenčních množství.
Článek 14
Směnné kursy
Rozhodným dnem směnného kursu pro zaplacení dávky na dané období je 31. březen dotyčného období.
Článek 15
Lhůta pro zaplacení
1. Odběratel, nebo v případě přímého prodeje producent, který je poplatníkem dávky, uhradí do 1. září každého roku příslušnému orgánu dlužnou částku podle pravidel stanovených členským státem.
2. V případě nedodržení lhůty splatnosti se dlužné částky ročně zvyšují o úrok s tříměsíční úrokovou sazbou platnou k 1. září každého roku, stanovenou pro každý členský stát podle přílohy II a zvýšenou o jeden procentní bod.
Úroky se zaplatí členskému státu.
3. Členské státy oznámí Evropskému zemědělskému orientačnímu a záručnímu fondu (EZOF) částky vyplývající z použití článku 3 nařízení (ES) č. 1788/2003 spolu s výdaji nahlášenými nejpozději za měsíc září.
4. Pokud ze souboru dokladů uvedených v čl. 3 odst. 5 nařízení Komise (ES) č. 296/96 [3] vyplývá, že nebyla dodržena lhůta uvedená v odstavci 3 tohoto nařízení, provede Komise na základě účetní evidence zemědělských výdajů snížení záloh úměrně dlužné částce nebo odhadu této částky v souladu s čl. 3 odst. 2 nařízení č. 1788/2003.
Článek 16
Kritéria pro přerozdělení přeplatku dávky
1. Členské státy případně stanoví prioritní kategorie producentů uvedené v čl. 13 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1788/2003 na základě jednoho nebo více následujících objektivních kritérií v tomto pořadí důležitosti:
a) formální uznání ze strany příslušného orgánu členského státu, že dávka byla zcela nebo částečně vybrána neoprávněně;
b) zeměpisná poloha hospodářství, zejména horské oblasti ve smyslu článku 18 nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 [4];
c) maximální hustota osazení zvířat v hospodářství pro účely extenzívní živočišné produkce;
d) procento, o které je překročeno individuální referenční množství;
e) referenční množství producenta.
2. Pokud není přeplatek dávky uvedený v čl. 13 odst. 1 nařízení (ES) č. 1788/2003, který je k dispozici pro dané období, po přerozdělení využit v souladu s kritérii stanovenými v odstavci 1 tohoto článku, přijme členský stát po poradě s Komisí jiná objektivní kritéria.
Přerozdělování přeplatku dávky se ukončí nejpozději 15 měsíců po skončení dotyčného dvanáctiměsíčního období.
Článek 17
Vybírání dávky
Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření, aby se zajistilo, že dávka je vybírána správně a že je rozložena mezi producenty, kteří se podílejí na překročení.
KAPITOLA IV KONTROLY PROVÁDĚNÉ ČLENSKÝMI STÁTY A POVINNOSTI ODBĚRATELŮ A PRODUCENTŮ
ODDÍL I KONTROLY
Článek 18
Vnitrostátní kontrolní opatření
Členské státy přijmou veškerá kontrolní opatření, aby zajistily dodržování tohoto nařízení, zejména pokud jde o opatření uvedená v článcích 19 až 22.
Článek 19
Kontrolní plán
1. Na základě analýzy rizik vypracují členské státy obecný kontrolní plán na každé dvanáctiměsíční období.
Tento kontrolní plán zahrne alespoň:
a) kritéria přijatá pro vypracování plánu;
b) vybrané odběratele a producenty;
c) kontroly na místě, které se mají provést během dvanáctiměsíčního období;
d) kontroly přepravy mezi producenty a odběrateli;
e) kontroly ročních prohlášení producentů nebo odběratelů.
Členské státy se mohou rozhodnout aktualizovat obecný kontrolní plán podrobnějšími periodickými plány.
Při provádění analýzy rizik je třeba brát v úvahu reprezentativnost hospodářských subjektů působících v odvětví mléka a uvážit sezónnost při časovém rozvrhu kontrol.
2. Kontroly se provádějí zčásti během dotyčného dvanáctiměsíčního období a zčásti po uplynutí tohoto období na základě ročních výkazů.
3. Kontroly se považují za ukončené, jakmile je k dispozici kontrolní zpráva.
Všechny kontrolní zprávy musí být dokončeny nejpozději 18 měsíců po uplynutí dotyčného dvanáctiměsíčního období.
Jestliže však kontroly uvedené v článku 20 jsou kombinovány s dalšími kontrolami, je třeba dodržovat lhůty stanovené pro tyto další kontroly a příslušné kontrolní zprávy.
Článek 20
Kontroly na místě
Kontroly na místě se neohlašují předem.
Není-li však ohrožen účel kontroly, je oznámení kontroly omezené na nejnižší možnou míru přípustné.
Kontroly na místě stanovené v tomto nařízení, jakož i jakékoli další kontroly předpokládané předpisy Společenství mohou být případně prováděny současně.
Článek 21
Kontroly dodávek a přímého prodeje
1. Pokud jde o dodávky, provádějí se kontroly na úrovni hospodářství, během přepravy mléka a na úrovni odběratelů.
Ve všech fázích provedou členské státy na místě fyzickou kontrolu přesnosti záznamů a vyúčtování mléka uváděného na trh, a zejména:
a) na úrovni hospodářství postavení producenta ve smyslu čl. 5 písm. c) nařízení (ES) č. 1788/2003, jakož i soulad mezi dodávkami a produkční kapacitou;
b) na úrovni přepravy doklad uvedený v čl. 24 odst. 4 tohoto nařízení, přesnost přístrojů na měření objemu mléka a jeho jakosti, přesnost metody sběru, případně pomocných sběrných míst na trase, přesnost množství sebraného mléka při vykládce;
c) na úrovni odběratelů přesnost prohlášení uvedených v článku 8 tohoto nařízení, zejména prostřednictvím křížových kontrol s doklady podle čl. 24 odst. 2 až 5 tohoto nařízení, jakož i věrohodnost záznamů o zásobách a dodávkách uvedených v čl. 24 odst. 2 a 3 tohoto nařízení z hlediska obchodních a jiných dokladů, které prokáží způsob využití odebraného mléka.
2. Pokud jde o přímý prodej, zahrnují kontroly zejména:
a) na úrovni hospodářství postavení producenta ve smyslu čl. 5 písm. c) nařízení (ES) č. 1788/2003, jakož i soulad mezi přímým prodejem a produkční kapacitou;
b) přesnost prohlášení uvedeného v čl. 11 odst. 1 tohoto nařízení, zejména na základě dokladů uvedených v čl. 24 odst. 6 tohoto nařízení.
Článek 22
Intenzita kontrol
1. Kontroly uvedené v čl. 21 odst. 1 musejí zahrnovat alespoň:
a) 1 % producentů na dvanáctiměsíční období roků 2004/05, 2 % producentů na další dvanáctiměsíční období;
b) 40 % množství mléka vykázaného před opravou za dotyčné období;
c) reprezentativní vzorek přepravy mléka mezi vybranými producenty a odběrateli.
Přepravní kontroly uvedené v písmenu c) se provádějí zejména při vykládce v mlékárnách.
2. Kontroly uvedené v čl. 21 odst. 2 zahrnou alespoň 5 % producentů.
3. Každý odběratel musí být zkontrolován minimálně jednou za pět let.
ODDÍL 2 POVINNOSTI
Článek 23
Schvalování odběratelů
1. Aby mohli od producentů nakupovat mléko a působit na území členského státu, musí být odběratelé dotyčným státem schváleni.
2. Aniž jsou dotčena přísnější pravidla stanovená dotyčným členským státem, mohou být odběratelé schváleni, pouze
a) doloží-li statut obchodníka podle vnitrostátních právních předpisů;
b) mají-li v dotyčném členském státě, kde může příslušný orgán nahlédnout do skladových výkazů, registrů a dalších dokladů uvedených v čl. 24 odst. 2, provozovnu;
c) zaváží-li se, že povedou a budou aktualizovat skladové výkazy, registry a další doklady uvedené v čl. 24 odst. 2;
d) zaváží-li se, že alespoň jednou za rok předají příslušnému orgánu dotyčného členského státu výkazy a prohlášení uvedené v čl. 8 odst. 2.
3. Aniž jsou dotčeny sankce stanovené dotyčným členským státem, schválení se odejme, nejsou-li již plněny podmínky stanovené v odst. 2 písm. a) a b).
Zjistí-li se, že odběratel odevzdal nesprávný výkaz či prohlášení nebo že nedodržel závazek uvedený v odst. 2 písm. c) nebo opakovaně nesplnil jinou povinnost stanovenou nařízením (ES) č. 1788/2003, tímto nařízením nebo příslušnými vnitrostátními právními předpisy, členský stát schválení odejme nebo uloží povinnost uhradit částku úměrnou objemu dotyčného mléka a závažnosti nesrovnalosti.
4. Na žádost odběratele může být schválení obnoveno nejdříve za šest měsíců, pokud nová hloubková kontrola přinese uspokojivé výsledky.
Sankce uvedené v odstavci 3 se neuloží, pokud členský stát zjistí, že jde o případ vyšší moci, že nesrovnalosti nebyly způsobeny úmyslně nebo hrubou nedbalostí a že jejich dopad na fungování daného režimu nebo účinnost kontrol je zanedbatelný.
Článek 24
Povinnosti odběratelů a producentů
1. Producent se musí přesvědčit o tom, že odběratel, jemuž dodává, je schválen.
Členské státy mohou stanovit sankce v případě dodávek neschváleným odběratelům.
2. Po dobu nejméně tří let od konce roku, kdy byly doklady vystaveny, uchovávají odběratelé pro potřebu příslušného orgánu členského státu skladové výkazy za dvanáctiměsíční období s uvedením jména a adresy každého producenta, údajů stanovených v čl. 8 odst. 2 a zapisovaných každý měsíc nebo jednou za čtyři týdny v případě dodaných množství a jednou za rok v případě ostatních údajů, spolu s obchodními doklady, korespondencí a jinými informacemi uvedenými v nařízení Rady (EHS) č. 4045/89 [5], které umožní kontrolu těchto skladových výkazů.
3. Odběratelé jsou odpovědni za evidenci všech množství jim dodaného mléka.
Za tímto účelem uchovávají po dobu minimálně tří let od konce roku, kdy byly doklady vystaveny, pro potřebu příslušného orgánu seznam odběratelů a hospodářství, která se zabývají ošetřením nebo zpracováním mléka a která jim dodala mléko, a množství dodané měsíčně každým dodavatelem.
4. Při sběru mléka v zemědělských podnicích se k mléku přiloží doklad, který umožní dodávku identifikovat.
Kromě toho uchovávají odběratelé záznam o každé jednotlivé dodávce po dobu nejméně tří let od konce roku, kdy byl záznam vyhotoven.
5. Po dobu nejméně tří let od konce roku, kdy byly doklady vystaveny, producenti dodávající mléko uchovávají pro potřebu příslušného orgánu členského státu doklady ohledně množství mléka dodaného odběratelům.
Dotyčný producent také uchovává pro potřeby příslušného orgánu registry hospodářských zvířat chovaných v zemědělských podnicích a používaných k produkci mléka v souladu s článkem 7 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1760/2000 [6].
6. Po dobu nejméně tří let od konce roku, kdy byly doklady vystaveny, uchovávají producenti provádějící přímý prodej pro potřeby příslušného orgánu měsíční skladové výkazy sestavené podle produktů na jednotlivá dvanáctiměsíční období u každého prodeje nebo přepravy mléka nebo mléčných výrobků, jakož i u produktů, které byly vyprodukovány, ale nebyly prodány či přepraveny.
Pro potřeby příslušného orgánu uchovávají rovněž registry hospodářských zvířat chovaných v hospodářství a používaných k produkci mléka, v souladu s článkem 7 nařízení (ES) č. 1760/2000, a podpůrné doklady umožňující ověření těchto skladových výkazů.
KAPITOLA V SDĚLOVÁNÍ
Článek 25
Sdělení o rozdělení na dodávky a přímý prodej
1. Do 1. července 2004 oznámí členské státy Komisi rozdělení individuálních referenčních množství na dodávky a přímý prodej v důsledku použití čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 1788/2003, případně převedených v souladu s čl. 4 odst. 2 tohoto nařízení.
2. Do 1. února každého roku oznámí členské státy v souladu s čl. 8 odst. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 1788/2003 množství, která byla s konečnou platností na žádost producentů převedena mezi individuálními referenčními množstvími určenými na dodávky a přímý prodej.
Článek 26
Dotazník
1. Do 1. září každého roku předloží členské státy Komisi dotazník uvedený v příloze I, řádně vyplněný podle čl. 8 odst. 2 písm. b) nařízení (ES) č. 1788/2003.
Portugalsko vyplní dotazník a doplní další informace, aby se rozlišil výpočet dávky mezi pevninou a Azorami podle nařízení Rady (ES) č. 1453/2001 [7].
Pokud nejsou splněny požadavky odstavce 1, zadržuje Komise v souladu s článkem 14 nařízení Rady (ES) č. 2040/2000 [8] paušální částku ze záloh při zaúčtování zemědělských výdajů členských států.
Uvedená částka se rovná dávce dlužné za teoretické překročení příslušného celkového referenčního množství, které se vypočte takto:
a) není-li dotazník doručen do 1. září, nebo chybějí-li podstatné údaje pro výpočet dávky, činí procento teoretického překročení 0,005 % za každý týden prodlení;
b) zjistí-li se mezi celkovým dodaným nebo přímo prodaným množstvím oznámeným v aktualizacích uvedených v odstavci 3 tohoto článku a množstvím udaným v původní odpovědi na dotazník rozdíl vyšší než 10 %, činí procento teoretického překročení 0,05 %.
3. Pokud se informace vyžadované v dotazníku změní, zejména v důsledku kontrol podle článků 18 až 21, dodá dotyčný členský stát Komisi do 1. prosince, 1. března, 1. června a 1. září každého roku aktualizaci dotazníku.
Článek 27
Jiná sdělení
1. Členské státy oznámí Komisi opatření přijatá k provádění nařízení (ES) č. 1788/2003 a tohoto nařízení a veškeré jejich změny do jednoho měsíce po jejich přijetí. V případě opatření přijatých podle článků 16, 17 a 18 nařízení (ES) č. 1788/2003 nebo podle článku 7 tohoto nařízení se k oznámení připojí vysvětlení přijatých opatření a jejich cíle.
2. Členské státy sdělí Komisi metodu nebo metody použité v rámci tohoto nařízení pro měření hmotnosti, případně pro převedení objemu na hmotnost, důvody pro použité koeficienty a přesně vymezené okolnosti, za jakých lze tyto koeficienty použít, a dále jejich případné pozdější změny.
3. Do 1. září 2004 podají členské státy Komisi krátkou zprávu o systému správy svých vnitrostátních referenčních množství a do 1. září každého následujícího roku aktualizaci zprávy, pokud se uvedený systém změnil.
Zpráva musí obsahovat popis současné situace, zejména pokud jde o opatření přijatá v případě dočasných převodů, převodů s půdou, další specifická opatření spojená s převodem, přerozdělení nepoužitých množství a použití vnitrostátní rezervy.
KAPITOLA VI ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 28
Zrušení
Zrušuje se nařízení (ES) č. 1392/2001.
Použije se však nadále pro období 2003/2004 a případně pro předchozí období, pokud nařízení Rady (ES) č. 1788/2003 nestanoví jinak.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou v příloze III.
Článek 29
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 596/2004
ze dne 30. března 2004,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu vývozních licencí v odvětví vajec
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2771/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vejci [1] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 806/2003 [2], a zejména na čl. 3 odst. 2, čl. 8 odst. 12 a článek 15 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3290/94 ze dne 22. prosince 1994 o úpravách a přechodných opatřeních nezbytných v odvětví zemědělství k provádění dohod uzavřených v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1340/98 [4], a zejména na čl. 3 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1371/95 ze dne 16. června 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu vývozních licencí v odvětví vajec [5], bylo několikrát podstatně změněno [6].
V zájmu jasnosti a přehlednosti by mělo být uvedené nařízení kodifikováno.
(2) Nařízení (EHS) č. 2771/75 podřídilo každý vývoz produktů, u nichž je požadována vývozní náhrada, s výjimkou vývozu násadových vajec, předložení vývozní licence s předem stanovenou náhradou. Je proto třeba stanovit zvláštní prováděcí pravidla k tomuto režimu v odvětví vajec, která by měla zejména vymezit způsoby podávání žádostí a informace, které musí být uvedeny na žádostech a licencích, kromě údajů obsažených v nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 ze dne 9. června 2000, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty [7], naposledy pozměněném nařízením (ES) č. 322/2004 [8].
(3) S ohledem na zajištění účinné správy režimu je třeba stanovit výši jistoty pro vývozní licence v rámci daného režimu.
S ohledem na nebezpečí spekulace spojené s režimem v odvětví vajec je třeba stanovit, aby vývozní licence nebyly přenosné a aby přístup hospodářských subjektů k uvedenému režimu podléhal přesně stanoveným podmínkám.
(4) Ustanovení čl. 8 odst. 12 nařízení (EHS) č. 2771/75 stanoví, že dodržování závazků vyplývajících z dohod uzavřených v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání a týkajících se objemu vývozu je zajištěno pomocí vývozních licencí. Proto je třeba stanovit podrobný plán pro podávání žádostí a vydávání licencí.
(5) Kromě toho je vhodné, aby rozhodnutí týkající se žádostí o vydání vývozní licence nebyla sdělována dříve, než uplyne určitá doba nutná pro posouzení žádostí.
Tato doba musí Komisi umožnit, aby vyhodnotila požadovaná množství, jakož i související výdaje, a aby případně přijala zvláštní opatření použitelná zejména na žádosti, které dosud nejsou vyřízeny.
V zájmu hospodářských subjektů je třeba umožnit, aby po stanovení koeficientu pro přijetí mohla být žádost o licenci stažena.
(6) V případě žádostí týkajících se množství do 25 tun včetně by vývozní licence měly být vydávány okamžitě, pokud o to hospodářský subjekt požádá.
Tyto licence by však měly být omezeny na krátkodobé obchodní transakce, aby bylo vyloučeno obcházení mechanismu stanoveného v tomto nařízení.
(7) S ohledem na zajištění přesné správy vyváženého množství je nezbytné stanovit výjimku z pravidel o přípustných odchylkách stanovených nařízením (ES) č. 1291/2000.
(8) Komise musí mít k dispozici přesné údaje o podaných žádostech o licence a o využití vydaných licencí, aby tento režim mohla řídit.
V zájmu účinné správy by se informování Komise ze strany členských států mělo provádět podle jednotného vzoru.
6 nařízení (EHS) č. 2771/75 stanoví, že u násadových vajec může být vývozní náhrada poskytována na základě vývozní licence vydané ex post.
Je tedy třeba stanovit prováděcí pravidla k takovému režimu, který by zároveň zajistil účinnou kontrolu dodržování závazků vyplývajících z dohod uzavřených v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání.
U licencí, o jejichž vydání bylo požádáno až po vývozu, však není nutné vyžadovat složení jistoty.
(10) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Při vývozu produktů z odvětví vajec, u nichž se žádá o vývozní náhradu, s výjimkou násadových vajec kódů KN 04070011 a 04070019, je nutné předložit vývozní licenci se stanovením náhrady předem podle ustanovení článků 2 až 8.
Článek 2
1. Vývozní licence jsou platné 90 dní ode dne jejich skutečného vydání ve smyslu čl. 23 odst. 2 nařízení (ES) č. 1291/2000.
2. V žádostech o licence a v licencích je v kolonce 15 uveden popis produktu a v kolonce 16 dvanáctimístný kód produktu podle nomenklatury zemědělských produktů pro vývozní náhrady.
3. Kategorie produktů uvedené v čl. 14 odst. 2 nařízení (ES) č. 1291/2000, jakož i výše jistoty u vývozních licencí jsou uvedeny v příloze I.
4. V žádostech o licence a v licencích je v kolonce 20 uvedena minimálně jeden z těchto údajů:
- Reglamento (CE) no 596/2004
- Forordning (EF) Nr. 596/2004
- Verordnung (EG) Nr. 596/2004
- Κανονισμός (ΕΚ) αριθ.
596/2004
- Regulation (EK) No 596/2004
- Règlement (CE) no 596/2004
- Regolamento (CE) n. 596/2004
- Verordening (EG) Nr. 596/2004
- Regulamento (CE) n.o 596/2004
- Asetus (EY) N:o 596/2004
- Förordning (EG) Nr. 596/2004.
Článek 3
1. Žádosti o vývozní licence se podávají u příslušných orgánů každý týden od pondělí do pátku.
2. Žadatel o vývozní licenci musí být fyzická nebo právnická osoba, která může při podání žádosti příslušným orgánům členských států uspokojivě doložit, že vykonává obchodní činnost v odvětví vajec již minimálně dvanáct měsíců.
Žádosti však nemohou podávat maloobchodní prodejny nebo restaurace, které prodávají své produkty konečnému spotřebiteli.
3. Vývozní licence se vydávají ve středu následující po termínu uvedeném v odstavci 1, za předpokladu, že Komise mezitím nepřijala žádná zvláštní opatření uvedená v odstavci 4.
4. Pokud se žádosti o vývozní licence týkají množství a/nebo výdajů, které překračují nebo by mohly překročit běžně obchodované objemy vzhledem k limitům uvedeným v čl. 8 odst. 12 nařízení (EHS) č. 2771/75 a/nebo souvisejících výdajů během dotyčného období, může Komise:
a) stanovit jednotnou procentuální sazbu pro akceptování požadovaných množství;
b) zamítnout žádosti, u nichž vývozní licence ještě nebyly vydány;
c) pozastavit podávání žádostí o vývozní licence maximálně po dobu pěti pracovních dní. Postupem podle článku 17 nařízení (EHS) č.
2771/75 lze rozhodnout o delším pozastavení. V těchto případech jsou žádosti o licenci podané v období pozastavení nepřípustné.
Tato opatření mohou být upravena podle kategorií produktů a místa určení.
5. Pokud dojde k zamítnutí nebo snížení požadovaného množství, jistota je neprodleně uvolněna, a to ve výši, která odpovídá zamítnutému množství.
6. Odchylně od odstavce 3, pokud je jednotná procentuální sazba pro přijetí stanovena na méně než 80 %, licence se vydává nejpozději jedenáctý pracovní den po zveřejnění dané procentuální výše v Úředním věstníku Evropské unie.
Do deseti pracovních dní po zveřejnění může hospodářský subjekt:
- buď svou žádost stáhnout, v takovém případě je jistota neprodleně uvolněna,
- nebo požádat o okamžité vydání licence, a pak ji příslušný orgán vydá neprodleně, nejdříve však v běžném dni pro vydávání licencí příslušného týdne.
7. Odchylně od odstavce 3 může Komise stanovit jiný den než středu pro vydávání těchto vývozních licencí, pokud tento den není možné dodržet.
Článek 4
1. Na žádost hospodářského subjektu nepodléhají žádosti o licence týkající se množství do 25 tun produktů zvláštním opatřením uvedeným v čl. 3 odst. 4 a požadované licence se vydají okamžitě.
V takových případech je bez ohledu na čl. 2 odst. 1 doba platnosti těchto licencí omezena na pět pracovních dní ode dne jejich skutečného vydání ve smyslu čl. 23 odst. 2 nařízení (ES) č. 1291/2000 a na žádostech a licencích je v kolonce 20 uveden minimálně jeden z těchto údajů:
- Certificado válido durante cinco días hábiles y no utilizable para la aplicación del artículo 5 del Reglamento (CEE) no 565/80
- Licens, der er gyldig i fem arbejdsdage, og som ikke kan benyttes til at anvende artikel 5 i forordning (EØF) Nr. 565/80
- Fünf Werktage gültige und für die Anwendung von Artikel 5 der Verordnung (EWG) Nr. 565/80 nicht verwendbare Lizenz
- Πιστοποιητικό που ίσχυα για πέντε εργασίας ηέρες και δεν χρησιμοποιείται για την εφαρμογή του άρθρου 5 του κανονισμού (ΕΟΚ) αριθ.
565/80
- Licence valid for five working days and not useable for application of Article 5 of Regulation (EEK) No 565/80
- Certificat valable 5 jours ouvrables et non utilisable pour l’application de l’article 5 du règlement (CEE) no 565/80
- Titolo valido cinque giorni lavorativi e non utilizzabile ai fini dell’applicazione dell’articolo 5 del regolamento (CEE) n. 565/80
- Certificaat met een geldigheidsduur van vijf werkdagen en niet te gebruiken voor de toepassing van artikel 5 van Verordening (EEG) Nr. 565/80
- Certificado de exportação válido durante cinco dias úteis, não utilizável para a aplicação do artigo 5.o do Regulamento (CEE) n.o 565/80
- Todistus on voimassa viisi työpäivää eikä sitä voi käyttää sovellettaessa asetuksen (ETY) N:o 565/80 5 artiklaa
- Licensen är giltig fem arbetsdagar men gäller inte vid tillämpning av artikel 5 i förordning (EEG) Nr. 565/80.
2. Komise může v případě nutnosti pozastavit použití tohoto článku.
Článek 5
Vývozní licence nejsou převoditelné.
Článek 6
1. Množství vyvezené v rámci přípustné odchylky stanovené v čl. 8 odst. 4 nařízení (ES) č. 1291/2000 nezakládá nárok na vyplacení náhrady.
2. V kolonce 22 licence se uvádí přinejmenším jedna z těchto poznámek:
- Restitución válida por […] toneladas (cantidad por la que se expida el certificado)
- Restitutionen omfatter […] t (den mængde, licensen vedrører)
- Erstattung gültig für […] Tonnen (Menge, für welche die Lizenz ausgestellt wurde)
- Επιστροφή ισχύουσα για […] τόνους (ποσότητα για την οποία έχει εκδοθεί το πιστοποιητικό)
- Refund valid for […] tonnes (quantity for which the licence is issued)
- Restitution valable pour […] tonnes (quantité pour laquelle le certificat est délivré)
- Restituzione valida per […] t (quantitativo per il quale il titolo è rilasciato)
- Restitutie geldig voor […] ton (hoeveelheid waarvoor het certificaat wordt afgegeven)
- Restituição válida para […] toneladas (quantidade relativamente à qual é emitido o certificado)
- Tuki on voimassa […] tonnille (määrä, jolle todistus on myönnetty)
- Ger rätt till exportbidrag för (…) ton (den kvantitet för vilken licensen utfärdats).
Článek 7
1. Každý pátek po 13.00 hodině zašlou členské státy Komisi faxem sdělení za předchozí období o:
a) počtu žádostí o vývozní licence podle článku 1, které byly podány v době od pondělí do pátku téhož týdne, a uvedou, zda se na tyto licence vztahuje článek 4 či nikoliv;
b) množství, pro které byly vývozní licence vydány předchozí středu s výjimkou licencí vydaných okamžitě podle článku 4;
c) množství, pro které byly žádosti o vývozní licence v průběhu předchozího týdne staženy podle čl. 3 odst. 6.
2. Sdělení o žádostech uvedených v odst. 1 písm. a) musí uvádět:
a) hmotnostní množství produktu pro každou kategorii uvedenou v čl. 2 odst. 3;
b) rozdělení množství produktu podle místa určení u každé kategorie v případě, že se sazba náhrady liší podle místa určení;
c) použitelnou sazbu náhrady;
d) celkovou výši náhrady stanovenou předem v eurech podle jednotlivých kategorií produktů.
3. Členské státy oznámí Komisi jednou za měsíc po skončení platnosti vývozních licencí, kolik vývozních licencí nebylo využito.
4. Veškerá sdělení podle odstavců 1 a 3, včetně sdělení "žádné", se provádějí podle vzoru uvedeného v příloze II.
Článek 8
1. Při vyřizování celních formalit při vývozu násadových vajec kódů KN 04070011 a 04070019 učiní hospodářské subjekty prohlášení, že zamýšlejí požádat o vývozní náhradu.
2. Hospodářské subjekty podají u příslušných orgánů nejpozději dva pracovní dny po vývozu žádost o vývozní licenci "ex-post" pro vyvezená násadová vejce. V žádosti o licenci a v licenci je v kolonce 20 uvedena poznámka "ex-post", celní úřad, kde byly celní formality vyřízeny, jakož i datum vývozu ve smyslu čl. 5 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 800/1999 [9].
Odchylně od čl. 15 odst. 2 nařízení (ES) č. 1291/2000 se nepožaduje složení jistoty.
3. Členské státy zašlou Komisi každý pátek od 13 hodin faxem sdělení s údaji za probíhající týden o počtu požadovaných vývozních licencí "ex-post" nebo sdělení, že žádná taková žádost nebyla podána. Sdělení se provádějí podle vzoru uvedeného v příloze II a případně musí obsahovat podrobné údaje podle čl. 7 odst. 2.
4. Vývozní licence "ex-post" se vydávají následující středu, pokud Komise po uskutečnění daného vývozu nepřijme žádná zvláštní opatření uvedená v čl. 3 odst. 4. V opačném případě se uvedená opatření vztahují na dovozy již uskutečněné.
Na základě této licence lze nárokovat vyplacení náhrady počínaje dnem vývozu ve smyslu čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 800/1999.
5. Článek 24 nařízení (ES) č. 1291/2000 se nepoužije na licence "ex-post" podle odstavců 1 až 4.
Dotyčná osoba tyto licence předloží přímo orgánu pověřenému vyplácením vývozní náhrady.
Tento orgán licenci zapíše do seznamu a orazítkuje.
Článek 9
Zrušuje se nařízení (ES) č. 1371/95.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze V.
Článek 10
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 597/2004
ze dne 30. března 2004,
kterým se stanoví odchylka od nařízení (ES) č. 174/1999 a kterým se mění uvedené nařízení, pokud jde o vývozní licence pro sušené mléko vyvážené do Dominikánské republiky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na čl. 30 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 20a nařízení Komise (ES) č. 174/1999 ze dne 26. ledna 1999, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 804/68, pokud jde o vývozní licence a vývozní náhrady pro mléko a mléčné výrobky [2], stanoví pravidla pro správu kvóty pro sušené mléko určené k vývozu do Dominikánské republiky podle Memoranda o porozumění mezi Evropským společenstvím a Dominikánskou republikou, schváleného rozhodnutím Rady 98/486/ES [3].
(2) Aby mohli hospodářské subjekty z České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska požádat o vývozní licence pro kvótu pro vývozy do Dominikánské republiky pro období ode dne 1. července 2004 do dne 30. června 2005, měla by být prodloužena doba pro podávání žádostí.
(3) Za účelem zajištění přesnější kontroly vyvážených produktů a minimalizace rizika spekulace by měly být vývozní licence vydávané v souladu s čl. 20a odst. 12 nařízení (ES) č. 174/1999 platné pouze pro kód produktu, pro který byly vydány. Proto se výjimky uvedené v čl. 5 odst. 2 a 3 již nesmí použít pro licence vydané od příštího kvótového roku.
(4) Proto by mělo být pozměněno nařízení (ES) č. 174/1999.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Odchylně od čl. 20a odst. 7 nařízení (ES) č. 174/1999 se pro období ode dne 1. července 2004 do dne 30. června 2005 žádosti o licence podávají od 10. do 15. května 2004.
Článek 2
V článku 20a nařízení (ES) č. 174/1999 se odstavec 17 nahrazuje tímto:
"17. Kapitola I se použije s výjimkou čl. 5 odst. 2 a 3 a článků 6, 9 a 10."
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 599/2004
ze dne 30. března 2004
o přijetí harmonizovaného vzoru osvědčení a inspekční zprávy pro obchod se zvířaty a produkty živočišného původu uvnitř Společenství
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], a zejména na čl. 20 odst. 3 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 89/662/EHS ze dne 11. prosince 1989 o veterinárních kontrolách v obchodu uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [2], a zejména na čl. 16 odst. 3 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 91/628/EHS ze dne 19. listopadu 1991 o ochraně zvířat během přepravy a o změně směrnic 90/425/EHS a 91/496/EHS [3], a zejména na článek 15 uvedené směrnice,
s ohledem na rozhodnutí Rady 92/438/EHS ze dne 13. července 1992 o informatizaci veterinárních postupů při dovozu (projekt Shift), o změně směrnic 90/675/EHS, 91/496/EHS, 91/628/EHS a rozhodnutí 90/424/EHS a o zrušení rozhodnutí 88/192/EHS [4], a zejména na článek 12 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Harmonizace úpravy veterinárních osvědčení vyžadovaných v obchodu uvnitř Společenství je nezbytná pro zavedení systému Traces podle rozhodnutí Komise 2003/623/ES o vývoji integrovaného počítačového veterinárního systému TRACES [5], aby bylo možné řádně spravovat a zpracovávat shromážděné údaje v zájmu zlepšení zdravotní bezpečnosti ve Společenství.
(2) Zavedení harmonizovaného vzoru pro sběr výsledků kontrol prováděných podle směrnic 89/662/EHS, 91/628/EHS a 90/425/EHS je nezbytné, aby bylo možné údaje zpracovávat elektronickou cestou, a představuje základ standardizovaného předkládání výsledků podle požadavků uvedených směrnic.
(3) Je nutné harmonizovat úpravu vzorů dokladů, které požadují právní předpisy Společenství v těchto aktech:
- příloha F směrnice Rady 64/432/EHS ze dne 26. června 1964 o veterinárních otázkách obchodu se skotem a prasaty uvnitř Společenství [6],
- přílohy D1 a D2 směrnice Rady 88/407/EHS ze dne 14. června 1988 o veterinárních požadavcích na obchod se spermatem skotu uvnitř Společenství a na jeho dovoz [7];
- příloha C směrnice Rady 89/556/EHS ze dne 25. září 1989 o veterinárních otázkách obchodu s embryi skotu ve Společenství a dovozu těchto embryí ze třetích zemí [8];
- příloha C směrnice Rady 90/426/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních předpisech pro přesun koňovitých a jejich dovoz ze třetích zemí [9];
- příloha D směrnice Rady 90/429/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních požadavcích na obchod se spermatem prasat uvnitř Společenství a na jeho dovoz [10];
- příloha IV směrnice Rady 90/539/EHS ze dne 15. října 1990 o veterinárních podmínkách pro obchod s drůbeží a násadovými vejci uvnitř Společenství a jejich dovoz ze třetích zemí [11];
- příloha E směrnice Rady 91/67/EHS ze dne 28. ledna 1991 o veterinárních předpisech pro uvádění vodních živočichů a produktů akvakultury na trh [12];
- příloha E směrnice Rady 91/68/EHS ze dne 28. ledna 1991 o veterinárních podmínkách obchodu s ovcemi a kozami uvnitř Společenství [13];
- příloha E směrnice Rady 92/65/EHS ze dne 13. července 1992 o veterinárních předpisech pro obchod se zvířaty, spermatem, vajíčky a embryi uvnitř Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní předpisy Společenství uvedené v příloze A oddíle I směrnice 90/425/EHS [14];
- příloha rozhodnutí Komise 94/273/ES ze dne 18. dubna 1994 o veterinárním osvědčení pro uvedení na trh Spojeného království a Irska psů a koček nepocházejících z těchto zemí [15];
- příloha rozhodnutí Komise 95/294/ES ze dne 24. července 1995, kterým se stanoví vzor veterinárního osvědčení pro obchod s vajíčky a embryi koňovitých [16];
- příloha rozhodnutí Komise 95/307/ES ze dne 24. července 1995, kterým se stanoví vzor veterinárního osvědčení pro obchod se spermatem koňovitých [17];
- přílohy I a II rozhodnutí Komise 95/388/ES ze dne 19. září 1995, kterým se stanoví vzor osvědčení pro obchod se spermatem, vajíčky a embryi ovcí a koz uvnitř Společenství [18];
- příloha rozhodnutí Komise 95/483/ES ze dne 9. listopadu 1995, kterým se stanoví vzor osvědčení pro obchod s vajíčky a embryi prasat uvnitř Společenství [19];
- přílohy I a II rozhodnutí Komise 1999/567/ES ze dne 27. července 1999 o stanovení vzoru osvědčení uvedeného v čl. 16 odst. 1 směrnice Rady 91/67/EHS [20];
- příloha I rozhodnutí Komise 2003/390/ES ze dne 23. května 2003, kterým se stanoví zvláštní podmínky pro uvádění na trh druhů vodních živočichů pocházejících z akvakultury, které se nepovažují za náchylné k některým chorobám, a produktů z nich získaných [21];
- příloha IV směrnice Rady 64/433/EHS ze dne 26. června 1964 o hygienických otázkách obchodu s čerstvým masem uvnitř Společenství [22];
- příloha VI směrnice Rady 71/118/EHS ze dne 15. února 1971 o hygienických otázkách obchodu s čerstvým drůbežím masem [23];
- příloha D směrnice Rady 77/99/EHS ze dne 21. prosince 1976 o hygienických otázkách produkce a uvádění na trh masných výrobků a některých jiných produktů živočišného původu [24];
- příloha IV směrnice Rady 91/495/EHS ze dne 27. listopadu 1990 o hygienických a veterinárních otázkách produkce králičího masa a masa farmové zvěře a jejich uvádění na trh [25];
- příloha II směrnice Rady 92/45/EHS ze dne 16. června 1992 o hygienických a veterinárních otázkách usmrcování volně žijící zvěře a uvádění masa volně žijící zvěře na trh [26];
- příloha V směrnice Rady 94/65/ES ze dne 14. prosince 1994, kterou se stanoví požadavky na výrobu mletého masa a masných polotovarů a jejich uvádění na trh [27].
(4) Výměna informací mezi příslušnými orgány stanovená v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 ze dne 3. října 2002 o hygienických pravidlech vedlejší produkty živočišného původu, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu [28], by měla být rovněž harmonizována, pokud jde o odesílání vedlejších produktů a zpracovaných produktů živočišného původu.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Různá veterinární osvědčení vyžadovaná v rámci obchodu uvnitř Společenství kromě veterinárních osvědčení pro evidované koňovité, se podávají za základě harmonizovaného vzoru, který je přílohou tohoto nařízení.
Tato vzorová osvědčení obsahují:
1. standardizovanou část I "Údaje o zásilce",
2. část II "Osvědčení", která má uvádět požadavky podle právních předpisů specifických pro každý druh, druh výroby a druh produktu, a
3. standardizovanou část III "Kontroly", která zaznamenává výsledky kontrol provedených v souladu s platnými pravidly.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dne 31. prosince 2004.
Členské státy, které si to přejí, však tuto úpravu osvědčení mohou používat ode dne 1. dubna 2004 v rámci systému Traces.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 600/2004
ze dne 22. března 2004,
kterým se stanoví některá technická opatření pro rybolovné činnosti v oblasti působnosti Úmluvy o zachování živých mořských zdrojů v Antarktidě
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Úmluvu o zachování živých mořských zdrojů v Antarktidě (dále jen "úmluva") schválilo Společenství rozhodnutím 81/691/EHS [2] a vstoupila v platnost ve Společenství dnem 21. května 1982.
(2) Úmluva poskytuje rámec pro regionální spolupráci při zachování a řízení živých mořských zdrojů v Antarktidě založením Komise pro zachování živých mořských zdrojů (dále jen "komise CCAMLR") pověřené přijmout opatření pro zachování zdrojů, která jsou pro smluvní strany závazná.
(3) Komise CCAMLR přijala některá opatření pro zachování a řízení rybích populací, která mimo jiné stanoví technická pravidla pro provozování rybolovných činností v oblasti působnosti úmluvy.
Tato opatření zahrnují předpisy týkající se používání některých typů rybolovného zařízení, zákaz některých typů vybavení považovaných za škodlivé pro životní prostředí, snížení škodlivých účinků rybolovu na některé druhy, jako jsou mořští ptáci a mořští savci, a předpisy týkající se činnosti vědeckých pozorovatelů na rybářských plavidlech za účelem sběru dat.
Tato opatření jsou pro Společenství závazná a musí být proto prováděna.
(4) Některá z technických opatření přijatých komisí CCAMLR byla provedena nařízením Rady (ES) č. 3943/90 ze dne 19. prosince 1990 o provádění systému sledování a kontroly zavedeného podle článku XXIV Úmluvy o zachování živých mořských zdrojů v Antarktidě [3] a nařízením Rady (ES) č. 66/98 ze dne 18. prosince 1997, kterým se stanoví některá opatření pro zachování a kontrolu vztahující se na rybolovné činnosti v Antarktidě [4].
(5) Nová opatření k zachování zdrojů, která přijala komise CCAMLR od přijetí výše uvedených nařízení, a aktualizace již platných opatření vyžadují změnu uvedených nařízení.
(6) Za účelem zajištění větší jasnosti předpisů Společenství by měla být opatření pro kontrolu rybolovných činností a opatření technického charakteru prováděna odděleně. Proto jsou nařízení (EHS) č.
66/98 zrušena nařízením (ES) č. 601/2004 ze dne 22. března 2004, kterým se stanoví některá kontrolní opatření pro rybolovné činnosti v oblasti působnosti Úmluvy o zachování živých mořských zdrojů v Antarktidě [5], a právní úprava Společenství by měla být tímto nařízením doplněna.
Tímto není dotčeno zahrnutí některých technických opatření specifických pro některé průzkumné druhy rybolovu do nařízení, která Společenství ročně přijímá o rybolovných právech přidělovaných plavidlům Společenství a s tím spojených podmínkách (roční "nařízení o TAC a kvótách").
(7) Opatření nezbytná k provádění tohoto nařízení a k uvedení příloh do souladu s pravidelnými změnami technických opatření přijímanými komisí CCAMLR podle úmluvy by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [6].
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I PŘEDMĚT A DEFINICE
Článek 1
Předmět
1. Toto nařízení stanoví technická opatření týkající se činností rybářských plavidel Společenství, která loví a uchovávají na palubě mořské živočichy z živých mořských zdrojů v oblasti působnosti Úmluvy o zachování živých mořských zdrojů v Antarktidě (dále jen "úmluva").
2. Toto nařízení platí, aniž jsou dotčena ustanovení úmluvy, a slouží jejím cílům a zásadám a ustanovením závěrečného aktu konference, na které byla přijata.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "oblastí působnosti úmluvy" oblast působnosti úmluvy podle definice v článku I úmluvy;
b) "antarktickou konvergencí" linie spojující podél rovnoběžek a poledníků tyto body: 50° jižní šířky, 0° zeměpisné délky -- 50° jižní šířky, 30° východní délky -- 45° jižní šířky, 30° východní délky -- 45° jižní šířky, 80° východní délky -- 55° jižní šířky, 80° východní délky -- 55° jižní šířky, 150° východní délky -- 60° jižní šířky, 150° východní délky -- 60° jižní šířky, 50° západní délky -- 50° jižní šířky, 50° západní délky -- 50° jižní šířky, 0° zeměpisné délky;
c) "rybářským plavidlem Společenství" rybářské plavidlo plující pod vlajkou členského státu Společenství a registrované ve Společenství, které loví a uchovává na palubě mořské živočichy z živých mořských zdrojů v oblasti působnosti úmluvy;
d) "obdélníkem podrobné sítě" plocha 0,5° zeměpisné šířky krát 1° zeměpisné délky měřeno od severozápadního rohu statistické podoblasti nebo divize.
Obdélník je určen zeměpisnou šířkou své nejsevernější hranice a zeměpisnou délkou své hranice, která je nejblíže k 0°;
e) "novým rybolovem" lov nějakého rybího druhu za použití určité rybolovné metody v antarktické statistické podoblasti FAO, pro nějž komise CCAMLR dosud neobdržela:
i) žádné údaje o rozdělení, vydatnosti, charakteristikách, potenciální výtěžnosti a totožnosti populace získané ze zevrubných šetření nebo studií nebo z průzkumného rybolovu;
ii) ani žádné údaje o úlovcích a intenzitě rybolovu;
iii) ani žádné údaje o úlovcích a intenzitě rybolovu za dvě poslední rybolovná období;
f) "průzkumným rybolovem" rybolov dříve zařazený jako "nový rybolov" ve smyslu písmene e). Jeho průzkumný charakter zůstává, dokud nebudou k dispozici dostačující informace:
i) k vyhodnocení rozdělení, vydatnosti a charakteristik populace cílového druhu, umožňujícímu odhadnout potenciální výtěžnost tohoto rybolovu;
ii) k ověření potenciálního dopadu rybolovu na závislé a příbuzné druhy, a
iii) umožňující vědeckému výboru komise CCAMLR vypočítat a doporučit přiměřené úrovně odlovu i intenzity rybolovu a případně přiměřené rybolovné zařízení.
KAPITOLA II RYBOLOVNÁ ZAŘÍZENÍ
Článek 3
Povolená zařízení pro zvláštní druhy rybolovu
1. Rybolov druhu Dissostichus eleginoides ve statistické podoblasti FAO 48.3 provádějí plavidla používající pouze dlouhé lovné šňůry a vrše.
2. Rybolov druhu Dissostichus eleginoides ve statistické divizi FAO 58.5.2 provádějí plavidla používající pouze vlečné sítě a dlouhé lovné šňůry.
3. Rybolov druhu Champsocephalus gunnari ve statistické podoblasti FAO 48.3 provádějí plavidla používající pouze vlečné sítě.
Používání vlečných sítí pro lov u dna je při cíleném rybolovu druhu Champsocephalus gunnari v této podoblasti zakázáno.
4. Rybolov druhu Champsocephalus gunnari ve statistické podoblasti FAO 58.5.2 provádějí plavidla používající pouze vlečné sítě.
5. Pro účely rybolovu uvedeného v odstavci 4 se "oblastí otevřenou pro rybolov" rozumí část statistické divize FAO 58.5.2 ohraničená linií, která vede:
a) z bodu, kde poledník 72° 15′ východní délky protíná hranici určenou francouzsko-australskou námořní dohodou a dále na jih podél poledníku k jeho průsečíku s rovnoběžkou 53° 25′ jižní šířky;
b) dále na východ podél této rovnoběžky k jejímu průsečíku s poledníkem 74° východní délky;
c) dále na severovýchod podél geodetické křivky k průsečíku rovnoběžky 52° 40′ jižní šířky a poledníku 76° východní délky;
d) dále na sever podél poledníku k jeho průsečíku s rovnoběžkou 52° jižní šířky;
e) dále na severozápad podél geodetické křivky k průsečíku rovnoběžky 51° jižní šířky a poledníku 74° 30′ východní délky; a
f) dále na jihozápad podél geodetické křivky k počátečnímu bodu.
6. Lov krabů ve statistické podoblasti FAO 48.3 provádějí plavidla používající pouze vrše.
Článek 4
Velikosti ok sítí
1. Je zakázáno používat vlečné sítě, dánské nevody nebo podobné sítě, jejichž jakákoli část má oka o velikosti menší, než je minimální velikost ok stanovená v příloze I, při cíleném rybolovu těchto druhů nebo skupin druhů:
a) Champsocephalus gunnari
b) Dissostichus eleginoides
c) Gobionotothen gibberifrons
d) Lepidonotothen squamifrons
e) Notothenia rossii
f) Notothenia kempi.
2. Používání jakýchkoliv prostředků nebo zařízení k zakrytí ok nebo ke zmenšení jejich velikosti je zakázáno.
Článek 5
Kontrola velikosti ok
Minimální velikost ok podle přílohy I se pro sítě uvedené v článku 4 určí v souladu s pravidly stanovenými v příloze II.
Článek 6
Lov krabů ve statistické podoblasti 48.3
1. Lov krabů se omezuje na pohlavně dospělé kraby samčího pohlaví -- všichni chycení krabi samičího pohlaví a samci, kteří nemají požadovanou velikost, musí být puštěni bez poškození.
V případě Paralomis spinosissima a Paralomis formosa mohou být jedinci samčího pohlaví s minimální šířkou krunýře 94, příp. 90 mm v odlovu ponecháni.
2. Krabi zpracovaní na moři musí být zmraženi jako části, z nichž může být později určena velikost krabů.
Článek 7
Používání a likvidace plastových balicích popruhů na rybářských plavidlech Společenství
1. Používání plastových balicích popruhů k upevnění beden s návnadou je na rybářských plavidlech Společenství zakázáno.
Používání jiných balicích popruhů k jiným účelům je na rybářských plavidlech, která nepoužívají palubní spalovací zařízení (uzavřené systémy), zakázáno.
2. Všechny balicí popruhy se po uvolnění z obalů rozstříhají, aby netvořily nekonečnou smyčku, a co nejdříve se spálí v palubním spalovacím zařízení.
3. Všechny zbytky plastů se uchovají na palubě, dokud plavidlo nedopluje do přístavu, a v žádném případě se nevyhodí do moře.
4. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví v souladu s postupem stanoveným v čl. 20 odst. 2.
Článek 8
Vedlejší úmrtnost mořských ptáků při lovu pomocí dlouhých lovných šňůr
1. Operace s dlouhou lovnou šňůrou musí být prováděny takovým způsobem, aby se háčky s návnadou ponořily co nejdříve po položení do vody.
U plavidel, která používají španělskou metodu rybolovu pomocí dlouhých lovných šňůr, musí být závaží uvolněna dříve, než se šňůra napne; musí se požívat závaží o hmotnosti nejméně 8,5 kg v rozestupech nejvýše 40 m, nebo závaží o hmotnosti nejméně 6 kg v rozestupech nejvýše 20 m.
Musí být použita pouze rozmražená návnada.
2. Aniž je dotčen odstavec 7, musí být dlouhé lovné šňůry kladeny pouze v noci (tj. za tmy v době mezi soumrakem a svítáním na moři).
Je-li to možné, ukončí se kladení šňůr nejvýše tři hodiny před východem slunce.
Při nočním rybolovu pomocí dlouhých lovných šňůr se mohou používat jen minimální, pro bezpečnost plavidla nezbytná lodní světla.
3. Aniž je dotčen odstavec 8, je zakázáno házet odpad z ryb přes palubu v době, kdy jsou lovné šňůry pokládány.
Je třeba, pokud možno, zabránit vyhazování odpadu do moře i během zatahování šňůr.
Je-li nevyhnutelně třeba vyhazovat opad z ryb během zatahování šňůr, musí se vyhazovat na opačné straně plavidla, než jsou dlouhé lovné šňůry pokládány nebo zatahovány.
Před vyhozením se musí z rybího odpadu a hlav odstranit háčky.
Uspořádání plavidel musí být takové, aby měla palubní zařízení na zpracování odpadu nebo kapacitu na jeho uskladnění nebo možnost vyhazovat odpad na opačné straně plavidla, než jsou zatahovány dlouhé lovné šňůry.
4. Je třeba vyvinout veškeré úsilí k uvolnění živých mořských ptáků chycených při rybolovu pomocí dlouhých lovných šňůr a pokud možno k vyjmutí háčků bez ohrožení života ptáka.
5. Plavidlo musí vléci šňůru se stuhami, které mají plašit mořské ptáky, aby neusedali na návnady během kladení dlouhých lovných šňůr.
Podrobný popis takové šňůry a způsob jejího použití je uveden v příloze III.
Podrobnosti konstrukce týkající se počtu a umístění otočných úchytů se mohou měnit, pokud účinné pokrytí mořské hladiny těmito stuhami nebude menší než pokrytí zařízením podle vzoru popsaného v příloze III.
Také podrobnosti týkající se zařízení vlečeného vodou a napínajícího šňůru se mohou měnit.
6. Jiné konstrukční varianty šňůr se stuhami mohou být zkoušeny plavidly se dvěma pozorovateli, z nichž alespoň jeden byl jmenován v souladu s programem komise CCMLAR pro mezinárodní vědecké pozorování přijatým komisí CCAMLR za předpokladu, že jsou dodrženy podmínky stanovené v odstavcích 1 až 5 a odstavci 7.
7. Zákaz kladení dlouhých lovných šňůr ve dne, stanovený v odstavci 2, se nevztahuje na rybolov ve statistických podoblastech FAO 48.6 jižně od 60° jižní šířky, 88.1, 88.2 a divize 58.4.2 za předpokladu splnění těchto podmínek:
a) při vydání licence pro tento rybolov může dotyčné plavidlo příslušným orgánům prokázat:
i) že je schopno plně vyhovět jednomu ze dvou pokusných protokolů pro kladení dlouhých lovných šňůr uvedených v příloze IV.
Členské státy ohlásí komisi CCAMLR výsledky technických kontrol provedených za tímto účelem na každém plavidle, kterému byla vydána licence;
ii) že přijalo opatření k zajištění přítomnosti vědeckých pozorovatelů, které musí vzít na palubu v souladu s čl. 14 odst. 2;
b) dotyčné plavidlo prokáže, že stálá rychlost ponořování šňůry během jeho rybolovných operací je minimálně 0,3 m/s;
c) dotyčné plavidlo nechytí více než dva mořské ptáky.
Každé plavidlo, které chytí celkem tři mořské ptáky, se musí ihned vrátit k nočnímu kladení dlouhé lovné šňůry.
8. Odchylně od odstavce 3 nesmí být při rybolovu podle odstavce 7 žádný odpad z ryb vyhazován do moře.
9. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví v souladu s postupem stanoveným v čl. 20 odst. 2.
Článek 9
Vedlejší úmrtnost mořských ptáků a mořských savců při lovu pomocí vlečné sítě
1. Při lovu s vlečnou sítí je zakázáno používání vodicích lan sítě.
2. Rybářská plavidla Společenství používají po celou dobu své činnosti osvětlení, které svým umístěním a jasem co nejméně vyzařuje mimo plavidlo, při zachování jeho bezpečné činnosti.
3. Během kladení a zatahování vlečné sítě je vyhazování odpadu z ryb do moře zakázáno.
4. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví v souladu s postupem stanoveným v čl. 20 odst. 2.
KAPITOLA III PROVÁDĚNÍ RYBOLOVNÝCH ČINNOSTÍ
Článek 10
Přemisťování plavidel podle objemu jejich vedlejších úlovků
1. V případě jiného rybolovu než nového nebo průzkumného se rybářská plavidla Společenství musí přemisťovat podle objemu svých vedlejších úlovků v souladu s přílohou V, bodem A.
2. V případě nových a průzkumných rybolovů se rybářská plavidla Společenství musí přemisťovat podle objemu svých vedlejších úlovků v souladu s přílohou V, bodem B.
Článek 11
Zvláštní opatření pro průzkumný rybolov druhu Dissostychus spp.
1. Rybářská plavidla Společenství, která se podílejí na průzkumném rybolovu druhu Dissostichus spp. s použitím metody vlečné sítě nebo dlouhé lovné šňůry v oblasti působnosti úmluvy, s výjimkou plavidel provozujících rybolov, na který komise CCAMLR udělila zvláštní výjimku, operují v souladu s pravidly stanovenými v odstavcích 3 až 6.
2. Pro účely tohoto článku se "zátahem" rozumí jedno ponoření vlečné sítě.
Při rybolovu dlouhou lovnou šňůrou se "zátahem" rozumí položení jedné nebo více šňůr na stejném místě.
3. Rybolov se musí konat v co možná největším zeměpisném a hloubkovém rozpětí.
Za tím účelem musí rybolov v každém obdélníku podrobné sítě ustat, když dosáhne odlov ohlášený v souladu s článkem 12 nařízení (ES) č. 601/2004 100 tun, a tento obdélník se pro zbytek sezóny pro rybolov uzavře.
V každém obdélníku podrobné sítě má povolení k rybolovu v každém okamžiku jen jedno plavidlo.
4. Pro provádění odstavce 3:
a) se přesná zeměpisná poloha zátahu při rybolovu vlečnou sítí určí jako střed dráhy plavidla mezi počátečním a konečným bodem zátahu;
b) se přesná zeměpisná poloha zátahu při rybolovu dlouhou lovnou šňůrou určí jako střed rozvinuté šňůry nebo šňůr.
c) je obdélníkem podrobné sítě, v němž plavidlo loví, obdélník, v němž leží přesná zeměpisná poloha zátahu;
d) se plavidlo považuje za provádějící rybolov v nějakém obdélníku podrobné sítě od počátku kladení do dokončení zátahu všech šňůr v tomto obdélníku podrobné sítě.
5. U každého zátahu dlouhé lovné šňůry, kromě výjimečných okolností, na něž nemá plavidlo vliv (např. led a meteorologické podmínky), nesmí doba ponoření přesáhnout 48 hodin, měřeno od ukončení procesu kladení do začátku procesu zátahu.
6. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví v souladu s postupem stanoveným v čl. 20 odst. 2.
Článek 12
Zvláštní opatření pro rybolov druhu Champsocephalus gunnari ve statistické podoblasti FAO 48.3
1. Rybolov druhu Champsocephalus gunnari je zakázán do vzdálenosti 12 námořních mil od pobřeží Jižní Georgie v období od 1. března do 31. května (období tření).
2. Když při nějakém zátahu přesáhne odlov druhu Champsocephalus gunnari 100 kg a více než 10 % počtu těchto ryb má menší celkovou délku než 240 mm, musí se plavidlo přemístit na jiné místo rybolovu vzdálené nejméně pět námořních mil.
Nesmí se po dobu nejméně pěti dnů vrátit do okruhu pěti námořních mil od místa, kde odlov malých jedinců druhu Champsocephalus gunnari přesáhl 10 %.
Místem, kde vedlejší odlov malých jedinců druhu Champsocephalus gunnari přesáhl 10 %, se rozumí dráha rybářského plavidla od bodu, kde bylo rybolovné zařízení poprvé položeno, do bodu, kde bylo rybářským plavidlem vytaženo.
3. Když plavidlo chytí celkem 20 mořských ptáků, musí rybolov ukončit a z další účasti na rybolovu v dané sezóně je vyloučeno.
4. Plavidla účastnící se tohoto rybolovu v období od 1. března do 31. května provedou nejméně 20 průzkumných zátahů podle podmínek popsaných v příloze VI.
5. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví v souladu s postupem stanoveným v čl. 20 odst. 2.
KAPITOLA IV VĚDECKÉ POZOROVÁNÍ NA PALUBĚ PLAVIDEL OPERUJÍCÍCH V OBLASTI PŮSOBNOSTI ÚMLUVY
Článek 13
Předmět a rozsah působnosti
Systém vědeckého pozorování přijatý komisí CCAMLR podle článku XXIV úmluvy se v souladu s touto kapitolou vztahuje na rybářská plavidla Společenství provádějící rybolovné a průzkumné činnosti v oblasti působnosti úmluvy.
Článek 14
Činnosti podléhající vědeckému pozorování
1. Během každého rybolovného období mají rybářská plavidla Společenství na palubě nejméně jednoho vědeckého pozorovatele, a pokud je to možné, jednoho dalšího vědeckého pozorovatele při rybolovu:
a) druhu Champsocephalus gunnari ve statistické podoblasti FAO 48.3 a divizi 58.5.2;
b) krabů ve statistické podoblasti FAO 48.3;
c) druhu Dissostichus eleginoides ve statistických podoblastech FAO 48.3 a 48.4 a divizi 58.5.2; nebo
d) druhu Martialia hyadesi ve statistické podoblasti FAO 48.3.
2. Rybářská plavidla Společenství, když se účastní průzkumného rybolovu podle článku 11 tohoto nařízení nebo jiného průzkumného rybolovu povoleného v souladu s článkem 7 nařízení (ES) č. 601/2004, mají na palubě také nejméně dva vědecké pozorovatele, z nichž jeden musí být vědecký pozorovatel komise CCAMLR jmenovaný v souladu s článkem 15.
3. Odchylně od odstavce 2 mají plavidla účastnící se průzkumného rybolovu druhu Dissostichus spp. ve statistických divizích FAO 48.3.a) a 48.3.b) na palubě nejméně jednoho vědeckého pozorovatele komise CCAMLR, a pokud je to možné, jednoho dalšího vědeckého pozorovatele.
4. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví v souladu s postupem stanoveným v čl. 20 odst. 2.
Článek 15
Vědečtí pozorovatelé
1. Členské státy jmenují vědecké pozorovatele zmocněné k plnění úkolů spojených s uplatňováním systému pozorování přijatého komisí CCAMLR v souladu s tímto nařízením.
2. Povinnosti a úkoly vědeckých pozorovatelů na palubě plavidel jsou uvedeny v příloze VII.
3. Vědečtí pozorovatelé musí být státními příslušníky členského státu, který je jmenuje.
Chovají se v souladu se zvyky a pravidly platnými na plavidle, na němž vykonávají svá pozorování.
4. Vědečtí pozorovatelé musí být dobře obeznámeni s rybolovnými činnostmi a činnostmi vědeckého výzkumu, které jsou předmětem pozorování, s ustanoveními úmluvy a opatřeními přijatými podle úmluvy a muselo se jim dostat odpovídající odborné přípravy pro kvalifikovaný výkon jejich povinností.
Navíc musí být schopni komunikovat v jazyce státu vlajky plavidla, na němž své činnosti provádějí.
5. Vědečtí pozorovatelé jsou vybaveni dokladem vystaveným členským státem, který je jmenuje, ve formě schválené komisí CCAMLR, kterým se prokazují jako vědečtí pozorovatelé komise CCAMLR.
6. Vědečtí pozorovatelé předloží komisi CCAMLR prostřednictvím členského státu, který je jmenuje, a nejpozději do jednoho měsíce po ukončení období pozorování nebo po svém návratu do země původu zprávu o každé vykonané pozorovací misi na formuláři schváleném vědeckým výborem komise CCAMLR.
Kopie je předložena státu vlajky dotyčného plavidla a Komisi.
7. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví v souladu s postupem stanoveným v čl. 20 odst. 2.
Článek 16
Dohody o vysílání pozorovatelů na palubu plavidel
1. Vysílání pozorovatelů na palubu rybářských plavidel Společenství provádějících rybolov nebo operace vědeckého výzkumu se uskuteční v souladu s dvoustrannými dohodami uzavřenými za tímto účelem s jiným členem komise CCAMLR.
2. Dvoustranné dohody podle odstavce 1 jsou založeny na těchto zásadách:
a) Vědečtí pozorovatelé mají po dobu pobytu na palubě postavení lodního důstojníka.
Ubytování a strava poskytovaná pozorovatelům na palubě musí odpovídat tomuto postavení.
b) Členský stát vlajky zajistí, aby provozovatelé plavidel poskytovali vědeckým pozorovatelům na palubě plavidel plujících pod jeho vlajkou veškerou pomoc při vykonávání jejich povinností.
Vědečtí pozorovatelé musí mít, mimo jiné, volný přístup k údajům týkajícím se plavidla a operací, aby mohli vykonávat své povinnosti, jak požaduje komise CCAMLR.
c) Členský stát vlajky přijme patřičná opatření k zajištění bezpečnosti a pohodlí vědeckých pozorovatelů při výkonu jejich povinností na palubě plavidel plujících pod jeho vlajkou, k poskytnutí lékařské péče a k zabezpečení jejich svobody a vážnosti.
d) Jsou přijata opatření umožňující vědeckým pozorovatelům odesílat a přijímat zprávy prostřednictvím komunikačního zařízení plavidla a za pomoci obsluhy tohoto zařízení.
Všechny odůvodněné náklady vzniklé v souvislosti s touto komunikací nese zpravidla člen komise CCAMLR, který vědecké pozorovatele jmenoval (dále jen "jmenující země").
e) Ustanovení o dopravě a nalodění vědeckých pozorovatelů jsou přijata tak, aby tím byly rybolovné a průzkumné činnosti co nejméně narušeny.
f) Vědečtí pozorovatelé poskytnou velitelům dotyčných plavidel kopie svých zpráv, pokud si to tito budou přát.
g) Jmenující země zajistí, aby jejich vědečtí pozorovatelé měli pojištění, které dotyční členové komise CAAMLR považují za dostatečné.
h) Jmenující země odpovídají za dopravu vědeckých pozorovatelů na místo nalodění a zpět.
i) Pokud není dohodnuto jinak, odpovídá za vybavení vědeckého pozorovatele, oděv a plat a všechny příspěvky zpravidla jmenující země, zatímco za ubytování a stravu na palubě plavidlo hostitelské země.
3. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví v souladu s postupem stanoveným v čl. 20 odst. 2.
Článek 17
Hlášení údajů
1. Členské státy, které jmenovaly vědecké pozorovatele, předají komisi CCAMLR při nejbližší příležitosti, avšak nejpozději do uzavření každé dvoustranné smlouvy podle odstavce 11, podrobné informace o programech pozorování.
Pro každého pozorovatele musí být poskytnuty tyto informace:
a) datum uzavření smlouvy;
b) jméno a vlajka plavidla přijímajícího pozorovatele na palubu;
c) členský stát odpovědný za jmenování pozorovatelů;
d) oblast rybolovu (statistická oblast, podoblast, divize komise CCAMLR);
e) druh údajů sbíraných pozorovateli a předávaných sekretariátu komise CCAMLR (vedlejší odlov, cílové druhy, biologické údaje, atd.);
f) očekávaná data zahájení a ukončení programu pozorování; a
g) očekávané datum návratu pozorovatelů do země původu.
2. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví v souladu s postupem stanoveným v čl. 20 odst. 2.
KAPITOLA V ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 18
Změny příloh
Přílohy I až VII se mění v souladu s prováděním opatření na zachování zdrojů, která se stala pro Společenství závaznými, v souladu s postupem stanoveným v čl. 20 odst. 3.
Článek 19
Provádění
Prováděcí pravidla k článkům 7, 8, 9, 11, 12, 14, 15, 16 a 17 se stanoví v souladu s postupem stanoveným v čl. 20 odst. 2.
Článek 20
Výbor
1. Komisi je nápomocen výbor zřízený podle článku 30 nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky [7].
2. V případě odkazů na tento odstavec se použijí články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.
3. V případě odkazů na tento odstavec se použijí články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.
4. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 21
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 601/2004
ze dne 22. března 2004,
kterým se stanoví některá kontrolní opatření pro rybolovné činnosti v oblasti působnosti Úmluvy o zachování živých mořských zdrojů v Antarktidě a kterým se zrušují nařízení (EHS) č. 3943/90, (ES) č. 66/98 a (ES) č. 1721/1999
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Úmluvu o zachování živých mořských zdrojů v Antarktidě (dále jen "úmluva") schválilo Společenství rozhodnutím Rady 81/691/EHS [2] a vstoupila v platnost ve Společenství dnem 21. května 1982.
(2) Úmluva poskytuje rámec pro regionální spolupráci při zachování a řízení živých mořských zdrojů v Antarktidě založením Komise pro zachování živých mořských zdrojů v Antarktidě (dále jen "komise CCAMLR") pověřené přijmout opatření pro zachování zdrojů, která jsou pro smluvní strany závazná.
(3) Společenství jako smluvní strana úmluvy by mělo zajistit, aby se opatření pro zachování přijatá komisí CCAMLR vztahovala na rybářská plavidla Společenství.
(4) Uvedená opatření zahrnují četná pravidla a ustanovení pro kontrolu rybolovných činností v oblasti úmluvy, která je třeba převzít do právních předpisů Společenství jako zvláštní ustanovení ve smyslu čl. 1 odst. 3 nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [3] doplňující ustanovení uvedeného nařízení.
(5) Některá z těchto zvláštních ustanovení byla převedena do právních předpisů Společenství nařízením Rady (EHS) č. 3943/90 ze dne 19. prosince 1990 o provádění systému sledování a kontroly zavedeného podle článku XXIV Úmluvy o zachování živých mořských zdrojů v Antarktidě [4], nařízením Rady (ES) č. 66/98 ze dne 18. prosince 1997, kterým se stanoví některá opatření pro zachování a kontrolu vztahující se na rybolovné činnosti v Antarktidě [5], a nařízením Rady (ES) č. 1721/1999 ze dne 29. července 1999, kterým se stanoví určitá kontrolní opatření týkající se plavidel plujících pod vlajkou nesmluvních stran Úmluvy o zachování živých mořských zdrojů v Antarktidě [6].
(6) S ohledem na provádění nových opatření pro zachování přijatých komisí CCAMLR by měla být tato nařízení zrušena a nahrazena jediným nařízením, které shrnuje jednotlivá ustanovení o kontrole rybolovných činností, která vyplývají ze závazků Společenství jako smluvní strany úmluvy.
(7) Opatření nezbytná k provádění tohoto nařízení by měla být přijata podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [7],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I PŘEDMĚT A DEFINICE
Článek 1
Předmět
1. Toto nařízení stanoví obecná pravidla a podmínky, za nichž Společenství provádí:
a) kontrolní opatření vztahující se na rybářská plavidla plující pod vlajkou smluvní strany Úmluvy o zachování živých mořských zdrojů v Antarktidě (dále jen "úmluva") operující v oblasti úmluvy ve vodách za hranicemi národních jurisdikcí;
b) systém zaměřený na podporu dodržování opatření pro zachování stanovených komisí CCAMLR plavidly plujícími pod vlajkou nesmluvní strany úmluvy.
2. Toto nařízení platí, aniž jsou dotčena ustanovení úmluvy, a slouží jejím cílům a zásadám a ustanovením závěrečného aktu konference, na které byla přijata.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "oblastí úmluvy" oblast působnosti úmluvy podle definice v článku 1 úmluvy;
b) "antarktickou konvergencí" linie spojující podél poledníků a rovnoběžek tyto body: 50o jižní šířky, 0o zeměpisné délky–50o jižní šířky, 30o východní délky–45o jižní šířky, 30o východní délky–45o jižní šířky, 80o východní délky–55o jižní šířky, 80o východní délky–55o jižní šířky, 150o východní délky–60o jižní šířky, 150o východní délky–60o jižní šířky, 50o západní délky–50o jižní šířky, 50o západní délky–50o jižní šířky, 0o zeměpisné délky;
c) "rybářským plavidlem Společenství" rybářské plavidlo plující pod vlajkou členského státu Společenství a registrované ve Společenství, které loví a uchovává na palubě mořské živočichy získané z živých mořských zdrojů v oblasti úmluvy;
d) "systémem VMS" systém satelitního sledování plavidel instalovaný na palubě rybářských plavidel Společenství v souladu s článkem 3 nařízení (EHS) č. 2847/93;
e) "novým rybolovem" rybolov nějakého rybího druhu za použití určité rybolovné metody v antarktické statistické podoblasti FAO, pro nějž komise CCAMLR dosud neobdržela:
i) žádné údaje o rozdělení, vydatnosti, charakteristikách, potenciální výtěžnosti a totožnosti populace získané ze zevrubných šetření nebo studií nebo z průzkumného rybolovu,
ii) ani žádné údaje o úlovcích a intenzitě rybolovu,
iii) ani žádné údaje o úlovcích a intenzitě rybolovu za dvě poslední rybolovná období;
f) "průzkumným rybolovem" rybolov dříve zařazený jako "nový rybolov" ve smyslu písmena e).
Jeho průzkumný charakter zůstává, dokud nebudou k dispozici dostačující informace:
i) k vyhodnocení rozdělení, vydatnosti a charakteristik populace cílového druhu, umožňujícímu odhadnout potenciální výtěžnost tohoto rybolovu,
ii) k ověření potenciálního dopadu rybolovu na závislé a přidružené druhy,
iii) umožňující vědeckému výboru komise CCAMLR vypočítat a doporučit náležité úrovně odlovu i intenzity rybolovu a případně rybolovné zařízení;
g) "inspektorem komise CCAMLR" inspektor, který je jmenován smluvní stranou úmluvy pro provádění kontrolního systému podle čl. 1 odst. 1;
h) "kontrolním systémem komise CCAMLR" takto nazvaný dokument přijatý komisí CCAMLR o dohledu a kontrole na moři plavidel plujících pod vlajkou smluvní strany úmluvy;
i) "plavidlem nesmluvní strany" rybářské plavidlo plující pod vlajkou nesmluvní strany úmluvy, které bylo zpozorováno při rybolovné činnosti v oblasti úmluvy;
j) "smluvní stranou" smluvní strana úmluvy;
k) "plavidlem smluvní strany" rybářské plavidlo plující pod vlajkou smluvní strany úmluvy;
l) "zpozorováním" každé pozorování plavidla plujícího pod vlajkou nesmluvní strany plavidlem plujícím pod vlajkou smluvní strany úmluvy, které operuje v oblasti úmluvy, letadlem registrovaným u smluvní strany úmluvy, které přelétá nad oblastí úmluvy, nebo inspektorem komise CCAMLR;
m) "činnostmi NNN" nedovolené, neřízené a nehlášené rybolovné činnosti v oblasti úmluvy;
n) "plavidlem NNN" plavidlo provádějící nedovolené, neregulované a nehlášené rybolovné činnosti v oblasti úmluvy.
KAPITOLA II PŘÍSTUP K RYBOLOVNÝM ČINNOSTEM V OBLASTI ÚMLUVY
Článek 3
Zvláštní povolení k rybolovu
1. Pouze rybářská plavidla Společenství se zvláštním povolením k rybolovu vydaným jejich členským státem vlajky v souladu s nařízením (ES) č. 1627/94 [8] jsou oprávněna v souladu s podmínkami stanovenými v povolení lovit, uchovávat na palubě, překládat a vykládat rybolovné zdroje z oblasti úmluvy.
2. Členské státy předají Komisi elektronickou cestou do tří dnů ode dne vydání povolení podle odstavce 1 o plavidle, na které se vztahuje povolení, tyto údaje:
a) jméno dotyčného plavidla;
b) období, po které je oprávněno lovit v oblasti úmluvy, včetně dat začátku a konce rybolovných činností;
c) oblast nebo oblasti rybolovu;
d) cílové druhy;
e) použité rybolovné zařízení.
Komise tyto údaje neprodleně předá sekretariátu komise CCAMLR.
3. Údaje předávané členskými státy Komisi obsahují také vnitřní registrační číslo v rejstříku loďstva podle článku 1 nařízení Komise (ES) č. 2090/98 ze dne 30. září 1998 o rejstříku rybářských plavidel Společenství [9], a rovněž údaje o domovském přístavu, jméno vlastníka nebo nájemce plavidla a prohlášení, že velitel plavidla byl informován o opatřeních platných v oblasti úmluvy, kde bude plavidlo lovit.
4. Odstavce 1, 2 a 3 platí s výhradou zvláštních ustanovení podle článků 5, 6, 7 a 8.
5. Členské státy nevydávají zvláštní povolení k rybolovu plavidlům, která chtějí v oblasti úmluvy provádět rybolov pomocí dlouhých lovných šňůr, který neodpovídá ustanovením čl. 8 odst. 3 druhého pododstavce nařízení Rady (ES) č. 600/2004 ze dne 2004, kterým se stanoví některá technická opatření pro rybolovné činnosti v oblasti působnosti Úmluvy o zachování živých mořských zdrojů v Antarktidě [10].
6. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle čl. 37 odst. 2.
Článek 4
Obecná pravidla chování
1. Zvláštní povolení k rybolovu podle článku 3 nebo jeho ověřená kopie musí být na palubě rybářských plavidel a být kdykoli k dispozici pro kontrolu inspektorem komise CCAMLR.
2. Členské státy zajistí, aby jim všechna rybářská plavidla Společenství plující pod jejich vlajkou hlásila vstup do všech přístavů a jejich opuštění, vstup do oblasti úmluvy a její opuštění a pohyb mezi statistickými podoblastmi a divizemi FAO.
3. Členské státy ověřují údaje podle odstavce 2 s údaji získanými pomocí systémů VMS fungujících na palubě rybářských plavidel Společenství.
Tyto údaje předávají Komisi elektronickou cestou do dvou dnů ode dne jejich přijetí.
Komise tyto údaje neprodleně předá sekretariátu komise CCAMLR.
4. V případě technické poruchy systému VMS na palubě rybářského plavidla Společenství sdělí co možná nejdříve členský stát vlajky komisi CCAMLR a v kopii Komisi jméno plavidla, čas, datum a polohu plavidla v okamžiku, kdy systém VMS přestal fungovat.
Jakmile je systém VMS opět funkční, členský stát vlajky o tom neprodleně informuje komisi CCAMLR.
Článek 5
Přístup k lovu krabů
1. Členský stát vlajky oznámí Komisi, že rybářské plavidlo Společenství hodlá lovit kraby ve statistické podoblasti FAO 48,3.
Toto oznámení se provede čtyři měsíce před plánovaným zahájením lovu a obsahuje vnitřní registrační číslo v rejstříku loďstva a plán výzkumných a rybolovných činností dotyčného plavidla.
2. Komise přezkoumá oznámení, ověří, zda je v souladu s platnými předpisy, a informuje členský stát o závěrech šetření.
Po obdržení závěrů Komise nebo deset pracovních dnů po oznámení může členský stát vydat zvláštní povolení k rybolovu.
Komise následně informuje komisi CCAMLR, a to nejpozději tři měsíce před plánovaným zahájením rybolovu.
3. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle čl. 37 odst. 2.
Článek 6
Přístup k novým druhům rybolovu
1. Provozování nového druhu rybolovu v oblasti úmluvy je zakázáno, pokud nebylo povoleno v souladu s odstavci 2 až 5.
2. Pro účast na novému druhu rybolovu jsou způsobilá pouze plavidla, která jsou vybavena a uspořádána tak, aby vyhovovala všem příslušným opatřením pro zachování přijatým komisí CCAMLR.
Plavidla uvedená v seznamu plavidel NNN komise CCAMLR podle článku 29 nejsou způsobilá pro účast na novému druhu rybolovu.
3. Členský stát vlajky oznámí Komisi nejpozději čtyři měsíce před výročním zasedáním komise CCAMLR, že rybářské plavidlo Společenství hodlá v oblasti úmluvy zahájit nový druh rybolovu.
Oznámení doplní členský stát všemi těmito údaji, které jsou dostupné:
a) druh plánovaného rybolovu včetně cílových druhů, metod rybolovu, navrhovaného regionu a případná minimální množství úlovků, která jsou nezbytná, aby se rozvinul životaschopný rybolov;
b) biologické údaje získané ze zevrubných šetření nebo studií o rozdělení, vydatnosti, charakteristikách a totožnosti populací;
c) podrobné údaje o závislých a přidružených druzích a pravděpodobnost, že budou tyto druhy plánovaným rybolovem jakkoliv ovlivněny;
d) údaje o jiných druzích rybolovu v tomtéž regionu nebo o podobných druzích rybolovu v jiných regionech, které mohou přispět k vyhodnocení potenciálního výnosu.
4. Komise předá údaje poskytnuté podle odstavce 3 a všechny další související údaje, které má k dispozici, komisi CCAMLR k přezkoumání.
5. Jakmile komise CCAMLR nový druh rybolovu schválí, bude tento rybolov povolen:
a) Komisí, pokud komise CCAMLR nepřijala v souvislosti s tímto novým druhem rybolovu žádná opatření pro zachování;
b) ve všech ostatních případech Radou kvalifikovanou většinou na návrh Komise.
6. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle čl. 37 odst. 2.
Článek 7
Přístup k průzkumnému rybolovu
1. Provádění průzkumného rybolovu v oblasti úmluvy je zakázáno, není-li povoleno v souladu s odstavci 2 až 7.
2. Pro účast na průzkumnému rybolovu jsou způsobilá pouze plavidla, která jsou vybavena a uspořádána tak, aby vyhovovala všem příslušným opatřením pro zachování přijatým komisí CCAMLR.
Plavidla uvedená v seznamu plavidel NNN komise CCAMLR podle článku 29 nejsou způsobilá pro účast na průzkumnému rybolovu.
3. Každý členský stát, který se podílí na průzkumném rybolovu nebo hodlá určitému plavidlu vydat k tomuto rybolovu povolení, vypracuje plán rybolovných činností a výzkumu a předá jej přímo komisi CCAMLR do termínu stanoveného komisí CCAMLR a v kopii Komisi.
Plán obsahuje všechny tyto údaje, které je členský stát schopen poskytnout:
a) popis souladu činností členského státu s plánem shromažďování údajů, který vypracoval vědecký výbor komise CCAMLR;
b) druh průzkumného rybolovu včetně cílových druhů, metod rybolovu, navrhovaných regionů a omezení odlovu navrhovaných pro následující rybolovné období;
c) biologické údaje získané ze zevrubných šetření nebo studií o rozdělení, vydatnosti, charakteristikách a totožnosti populací;
d) podrobné údaje o závislých a přidružených druzích a pravděpodobnost, že budou tyto druhy plánovaným rybolovem jakkoliv ovlivněny;
e) údaje o jiných druzích rybolovu v tomtéž regionu nebo o podobných druzích rybolovu v jiných regionech, které mohou přispět k vyhodnocení potenciálního výnosu.
4. Každý členský stát, který se podílí na průzkumném rybolovu, sdělí komisi CCAMLR a v kopii Komisi ročně ve lhůtách dohodnutých v rámci komise CCAMLR údaje o příslušném rybolovu upřesněné v plánu shromažďování údajů vypracovaném vědeckým výborem.
Členskému státu, který nesdělí komisi CCAMLR údaje o posledním rybolovném období upřesněné v plánu shromažďování údajů, se zakazuje provozovat průzkumný rybolov, dokud příslušné údaje nezašle komisi CCAMLR a v kopii Komisi a dokud tyto údaje neposoudí vědecký výbor komise CCAMLR.
5. Než členský stát povolí svým plavidlům, aby se zúčastnila již probíhajícího průzkumného rybolovu, oznámí to komisi CCAMLR alespoň tři měsíce před následujícím výročním zasedáním komise CCAMLR.
Oznamující členský stát nepovolí svým plavidlům, aby se účastnila průzkumného rybolovu před ukončením tohoto zasedání.
6. Alespoň tři měsíce před začátkem každé rybářské výpravy sdělí členské státy přímo sekretariátu komise CCAMLR a v kopii Komisi jméno, typ, velikost, registrační číslo a radiovou volací značku každého plavidla, které se účastní průzkumného rybolovu.
7. Na rybolovnou kapacitu a intenzitu rybolovu se vztahuje předběžné omezení na úrovni, která nepřevyšuje úroveň nezbytnou pro získání údajů stanovených v plánu shromažďování údajů a potřebných pro posouzení podle čl. 2 písm. f).
8. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle čl. 37 odst. 2.
Článek 8
Přístup k vědeckému výzkumu
1. Členské státy, jejichž plavidla hodlají provozovat rybolov pro účely vědeckého výzkumu, přičemž se očekává odhadovaný úlovek nižší než 50 tun ryb, včetně nejvýše 10 tun Dissostichus spp. a méně než 0,1 % daného omezení odlovu pro krily, olihně a kraby, sdělí přímo komisi CCAMLR a v kopii Komisi tyto údaje:
a) jméno dotyčného plavidla;
b) vnější identifikační znak plavidla;
c) divize a podoblast, ve kterých má být výzkum veden;
d) pravděpodobné datum, kdy má plavidlo do oblasti úmluvy vplout a kdy ji má opustit;
e) cíle výzkumu;
f) pravděpodobně použité rybolovné vybavení.
2. Plavidla Společenství uvedená v odstavci 1 jsou osvobozena od opatření pro zachování týkajících se předpisů pro velikost ok, zákazu některých kategorií lovných zařízení, uzavřených oblastí, rybolovných období a omezení velikosti, jakož i požadavků systému hlášení jiných, než jsou požadavky stanovené v čl. 9 odst. 6 a čl. 16 odst. 1.
3. Členské státy, jejichž plavidla hodlají provozovat rybolov pro účely vědeckého výzkumu, přičemž se očekává odhadovaný úlovek vyšší než 50 tun ryb nebo vyšší než 10 tun Dissostichus spp. nebo vyšší než 0,1 % daného omezení odlovu pro krily, olihně a kraby, předají komisi CCAMLR a v kopii Komisi nejméně šest měsíců před datem stanoveným pro zahájení výzkumu plán výzkumných činností v souladu s normalizovanými pokyny a formuláři stanovenými vědeckým výborem komise CCAMLR.
Plánovaný rybolov pro účely vědeckého výzkumu nesmí být zahájen, dokud komise CCAMLR plán nepřezkoumá a neoznámí své rozhodnutí.
4. Členské státy sdělí komisi CCAMLR a v kopii Komisi údaje o úlovcích a intenzitě pro jednotlivá vytažení sítě, které se týkají všech rybolovných činností pro účely vědeckého výzkumu, na něž se vztahují odstavce 1, 2 a 3.
Do 180 dnů po ukončení výzkumu zašle členský stát komisi CCAMLR a v kopii Komisi shrnutí výsledků.
Členský stát zašle komisi CCAMLR a v kopii Komisi do 12 měsíců po ukončení výzkumu konečnou zprávu o výsledcích výzkumu.
5. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle čl. 37 odst. 2.
KAPITOLA III
SYSTÉM HLÁŠENÍ ÚDAJŮ ODDÍL 1
Článek 9
Hlášení o úlovcích a intenzitě rybolovu
1. Rybářská plavidla Společenství jsou povinna hlásit údaje o úlovcích a intenzitě rybolovu podle jednoho ze tří systémů hlášení, které odpovídají různě dlouhým obdobím hlášení uvedeným v článcích 10, 11 a 12 v závislosti na jednotlivých druzích a na příslušné statistické oblasti, podoblasti a divizi FAO.
2. Hlášení o úlovcích a intenzitě rybolovu obsahuje tyto údaje týkající se příslušného období:
a) jméno dotyčného plavidla;
b) vnější identifikační znak plavidla;
c) celkový odlov příslušného druhu;
d) celkový počet dnů a hodin rybolovu;
e) úlovky všech druhů a vedlejší úlovky uchovávané na palubě za období hlášení;
f) počet háčků při rybolovu pomocí dlouhé lovné šňůry.
3. Velitelé rybářských plavidel Společenství předloží příslušným orgánům členského státu vlajky nejpozději jeden den po uplynutí příslušného období hlášení uvedeného v článcích 10, 11 a 12 hlášení o úlovcích a intenzitě rybolovu.
4. Nejpozději do tří dnů po uplynutí každého období hlášení sdělí členské státy elektronickou cestou Komisi hlášení o úlovcích a intenzitě rybolovu všech rybářských plavidel, která plují pod jejich vlajkou a jsou registrována ve Společenství.
V každém hlášení o úlovcích a intenzitě rybolovu se uvede příslušné období hlášení.
5. Nejpozději do pěti dnů po uplynutí každého období hlášení předá Komise komisi CCAMLR hlášení o úlovcích a intenzitě rybolovu, která obdržela v souladu s odstavcem 3.
6. Tyto systémy hlášení o úlovcích a intenzitě rybolovu se vztahují na všechny druhy lovené pro výzkumné účely, pokud úlovky v daném období překročí pět tun, s výjimkou případu, kdy se na jednotlivé druhy vztahují zvláštní pravidla.
7. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle čl. 37 odst. 2.
Článek 10
Systém měsíčních hlášení o úlovcích a intenzitě rybolovu
1. Pro systém měsíčních hlášení o úlovcích a intenzitě rybolovu se období hlášení definuje jako jeden kalendářní měsíc.
2. Tento systém se používá pro:
a) lov Electrona carlsbergi ve statistické podoblasti FAO 48.3;
b) lov Euphausia superba ve statistické oblasti FAO 48 a ve statistických divizích FAO 58.4.2 a 58.4.1.
3. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle čl. 37 odst. 2.
Článek 11
Systém desetidenních hlášení o úlovcích a intenzitě rybolovu
1. Pro systém desetidenních hlášení o úlovcích a intenzitě rybolovu se každý kalendářní měsíc rozdělí na tři období hlášení označená písmeny A, B a C a probíhající od 1. do 10. dne, od 11. do 20. dne a od 21. do posledního dne v měsíci.
2. Tento systém se používá pro:
a) lov Champsocephalus gunnari a Dissostichus eleginoides a jiných hlubinných druhů ve statistické divizi FAO 58.5.2;
b) průzkumný lov olihně Martialia hyadesi ve statistické podoblasti FAO 48.3;
c) lov kraba Paralomis spp. (řád Decapoda, podřád Reptantia) ve statistické podoblasti FAO 48.3 s výjimkou lovu prováděného během první fáze režimu průzkumného lovu CCAMLR pro tento druh a podoblast.
3. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle čl. 37 odst. 2.
Článek 12
Systém pětidenních hlášení o úlovcích a intenzitě rybolovu
1. Pro systém pětidenních hlášení o úlovcích a intenzitě rybolovu se každý kalendářní měsíc rozdělí na šest období hlášení označených písmeny A, B, C, D, E a F a probíhajících od 1. do 5. dne, od 6. do 10. dne, od 11. do 15. dne, od 16. do 20 dne, od 21. do 25. dne a od 26. do posledního dne v měsíci.
2. Tento systém se používá v každém rybolovném období pro:
a) lov Champsocephalus gunnari ve statistické podoblasti FAO 48.3;
b) lov Dissostichus eleginoides ve statistických podoblastech FAO 48.3 a 48.4;
c) průzkumný lov Dissostichus eleginoides v celé oblasti úmluvy podle obdélníků podrobné sítě definovaných v čl. 2 písm. d) nařízení (ES) č. 600/2004.
3. Oznámí-li komise CCAMLR zastavení nějakého rybolovu z důvodu nepodání hlášení o úlovcích a intenzitě rybolovu podle tohoto článku, dotyčné plavidlo nebo plavidla přestanou neprodleně provádět příslušný rybolov a mohou jej obnovit teprve po podání chybějícího hlášení komisi CCAMLR nebo případně vysvětlení technických obtíží, které způsobily, že hlášení nebylo podáno.
4. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle čl. 37 odst. 2.
ODDÍL 2 SYSTÉMY MĚSÍČNÍCH HLÁŠENÍ PODROBNÝCH ÚDAJŮ O RYBOLOVU VLEČNÝMI SÍTĚMI, DLOUHÝMI LOVNÝMI ŠŇŮRAMI A VRŠEMI
Článek 13
Systém měsíčních hlášení podrobných údajů o úlovcích a intenzitě rybolovu
1. Pro každé rybolovné období oznámí rybářská plavidla Společenství příslušným orgánům členského státu vlajky nejpozději patnáctého dne měsíce následujícího po měsíci rybolovu podrobné údaje pro daný měsíc o úlovcích a intenzitě rybolovu vlečnými sítěmi, dlouhými lovnými šňůrami nebo vršemi pro tyto druhy a oblasti:
a) Champsocephalus gunnari ve statistické divizi FAO 58.5.2 a podoblasti 48.3;
b) Dissostichus eleginoides ve statistických podoblastech 48.3 a 48.4;
c) Dissostichus eleginoides ve statistické divizi 58.5.2;
d) Electrona carlsbergi ve statistické podoblasti 48.3;
e) Martialia hyadesi ve statistické podoblasti 48.3;
f) Paralomis spp. (řád Decapoda, podřád Reptantia) ve statistické podoblasti FAO 48.3 s výjimkou lovu prováděného během první fáze režimu průzkumného lovu CCAMLR pro tento druh a podoblast.
2. U rybolovu podle odst. 1 písm. b) a f) jsou hlášeny údaje pro každé kladení vrší a v ostatních případech pro každé vytažení.
3. Všechny úlovky cílových druhů a druhů vedlejších úlovků je třeba nahlásit podle jednotlivých druhů.
Tyto údaje obsahují počty a druhy jednotlivých ulovených mořských ptáků a mořských savců, kteří byli vypuštěni nebo usmrceni.
4. Členské státy předávají údaje podle odstavců 1, 2 a 3 Komisi na konci každého kalendářního měsíce.
Komise tyto údaje neprodleně předá komisi CCAMLR.
5. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle čl. 37 odst. 2.
Článek 14
Systém měsíčních hlášení podrobných biologických údajů
1. Rybářská plavidla Společenství oznámí příslušným orgánům členskému státu vlajky za stejných podmínek a pro stejné druhy rybolovu, jaké jsou uvedeny v článku 13, údaje o reprezentativních vzorcích měření délkového složení jednotlivých cílových druhů a druhů vedlejších úlovků.
2. Naměřená délka ryby je celková délka zaokrouhlená dolů na celé centimetry a reprezentativní vzorky délkového složení musejí být odebrány z jediného obdélníku podrobné sítě (0,5o šířky na 1o délky).
Pokud se plavidlo během jednoho měsíce přesune z jednoho obdélníku do druhého, délková složení se vypočtou pro každý z nich samostatně.
3. U údajů o rybolovu podle čl. 13 odst. 1 písm. d) tvoří reprezentativní vzorek nejméně 500 jedinců.
4. Na konci každého měsíce předají členské státy přijatá hlášení Komisi, která je neprodleně předá komisi CCAMLR.
5. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle čl. 37 odst. 2.
Článek 15
Zastavení rybolovu z důvodu nepodání hlášení
Oznámí-li komise CCAMLR členskému státu, že rybolov byl zastaven z důvodu nepodání hlášení podle článků 13 a 14, příslušný členský stát zajistí, aby jeho plavidla provádějící tento rybolov neprodleně zastavila činnost.
ODDÍL 3 ROČNÍ HLÁŠENÍ O ÚLOVCÍCH
Článek 16
Údaje o celkových úlovcích
1. Aniž je dotčen článek 15 nařízení (EHS) č. 2847/93, sdělují členské státy Komisi každoročně do 31. července celkové úlovky rybářských plavidel Společenství plujících pod jejich vlajkou za předchozí rok rozdělené podle jednotlivých plavidel.
2. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle čl. 37 odst. 2.
Článek 17
Souhrnné údaje o lovu krilů
1. Rybářská plavidla Společenství, která se v oblasti úmluvy podílela na lovu krilů, sdělí každoročně do 1. ledna příslušným orgánům členského státu, pod jehož vlajkou plují, podrobné údaje o úlovcích a intenzitě lovu za předchozí rybolovné období.
2. Členské státy shromažďují přesné údaje o úlovcích a intenzitě lovu podle obdélníků o velikosti 10 × 10 námořních mil a období 10 dnů a každoročně do 1. března je předávají Komisi.
3. Pro zjišťování podrobných údajů o úlovcích a intenzitě lovu se každý kalendářní měsíc rozdělí na tři desetidenní období hlášení označená písmeny A, B a C a probíhající od 1. do 10. dne, od 11. do 20. dne a od 21. do posledního dne v měsíci.
4. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle čl. 37 odst. 2.
Článek 18
Údaje o úlovcích krabů ve statistické podoblasti FAO 48.3
1. Rybářská plavidla Společenství lovící ve statistické podoblasti FAO 48.3 kraby sdělí každoročně do 25. září Komisi údaje o rybolovné činnosti a úlovcích krabů uskutečněných před 31. srpnem toho roku.
Komise tyto údaje každoročně do 30. září předá komisi CCAMLR.
2. Údaje o úlovcích od 31. srpna každého roku se předávají Komisi do dvou měsíců od zastavení lovu.
Komise tyto údaje předá komisi CCAMLR nejpozději tři měsíce po zastavení lovu.
3. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle čl. 37 odst. 2.
Článek 19
Podrobné údaje o úlovcích a intenzitě průzkumného lovu olihní ve statistické podoblasti FAO 48.3
1. Rybářská plavidla Společenství lovící ve statistické podoblasti FAO 48.3 olihně (Martialia hyadesi) sdělí každoročně do 25. září Komisi podrobné údaje o úlovcích a intenzitě tohoto lovu.
Tyto údaje obsahují počty a druhy jednotlivých ulovených mořských ptáků a mořských savců, kteří byli vypuštěni nebo usmrceni.
Komise tyto údaje každoročně do 30. září předá komisi CCAMLR.
2. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle čl. 37 odst. 2.
KAPITOLA IV
KONTROLA A INSPEKCE ODDÍL 1 KONTROLA A INSPEKCE NA MOŘI
Článek 20
Oblast působnosti
Tato kapitola se vztahuje na rybářská plavidla Společenství a rybářská plavidla plující pod vlajkou jiné smluvní strany úmluvy.
Článek 21
Inspektoři komise CCAMLR jmenovaní členskými státy pro provádění kontroly na moři
1. Členské státy mohou jmenovat inspektory komise CCAMLR, kteří mohou být přítomni na palubě všech rybářských plavidel Společenství nebo po dohodě s jinou smluvní stranou na palubě plavidel této smluvní strany, která provádějí nebo hodlají provádět rybolov živých mořských zdrojů nebo vědecký výzkum rybolovných zdrojů v oblasti úmluvy.
2. Inspektoři komise CCAMLR kontrolují plavidla plující v oblasti úmluvy pod vlajkou smluvní strany jiné než Společenství nebo pod vlajkou jeho členských států a ověřují, zda dodržují platná opatření pro zachování přijatá komisí CCAMLR, a v případě rybářských plavidel Společenství, zda dodržují všechna opatření pro zachování nebo kontrolní opatření Společenství pro rybolovné zdroje platná pro tato plavidla.
3. Inspektoři komise CCAMLR musí být obeznámeni s rybolovem a vědeckým výzkumem, které jsou předmětem kontroly, s ustanoveními úmluvy a s opatřeními pro zachování přijatými podle této úmluvy.
Členské státy musí potvrdit způsobilost všech inspektorů, které jmenují.
4. Inspektoři jsou státními příslušníky členského státu, který je jmenuje, a při provádění kontroly podléhají výlučně pravomoci tohoto členského státu.
Při přítomnosti na palubě mají status lodního důstojníka a musí být schopni domluvit se v jazyce státu vlajky plavidla, na němž vykonávají činnost.
5. Každý inspektor komise CCAMLR je držitelem průkazu totožnosti schváleného nebo poskytnutého komisí CCAMLR a vydaného jmenujícím členským státem.
V tomto průkazu je uvedeno, že inspektor byl jmenován pro provádění kontrol v souladu se systémem sledování a kontroly komise CCAMLR.
6. Členské státy sdělí jména inspektorů, které jmenují, sekretariátu komise CCAMLR a v kopii Komisi do 14 dnů od jejich jmenování.
7. Při provádění tohoto systému členské státy spolupracují navzájem i s Komisí.
8. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle čl. 37 odst. 2.
Článek 22
Činnosti podléhající kontrole
Vědecký výzkum a rybolov živých mořských zdrojů v oblasti úmluvy mohou podléhat kontrole.
Tyto činnosti se předpokládají, jestliže inspektor komise CCAMLR zjistí, že činnosti rybářského plavidla nesporně splňují jedno nebo více z těchto čtyř kritérií a že nic nesvědčí o opaku:
a) rybolovné zařízení je používáno, bylo používáno nedávno nebo je připraveno k použití, tj.:
i) sítě, šňůry nebo vrše jsou ve vodě,
ii) vlečné sítě a chlopně jsou připraveny,
iii) háky, vrše nebo pasti jsou opatřeny návnadou nebo je rozmražená návnada připravena k použití,
iv) lodní deník obsahuje údaje o nedávno skončeném nebo začínajícím rybolovu;
b) ryby, které se vyskytují v oblasti úmluvy, jsou nebo byly nedávno zpracovávány, tj.:
i) čerstvé ryby nebo rybí odpad jsou skladovány na palubě,
ii) ryby jsou zmrazovány,
iii) jsou k dispozici údaje o pracovních činnostech nebo produktech v tomto smyslu;
c) rybolovné zařízení daného plavidla je ve vodě, tj.:
i) rybolovné zařízení nese znaky plavidla,
ii) rybolovné zařízení odpovídá zařízení na palubě plavidla,
iii) lodní deník obsahuje údaje o tom, že zařízení je ve vodě;
d) ryby, které se vyskytují v oblasti úmluvy, nebo jejich zpracované produkty jsou skladovány na palubě.
Článek 23
Označení plavidel s inspektory na palubě
1. Plavidla s inspektory komise CCAMLR na palubě plují pod zvláštní vlajkou nebo praporkem schváleným komisí CCAMLR, které označují, že inspektoři na palubě vykonávají kontrolní povinnosti v souladu s kontrolním systémem komise CCAMLR.
2. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle čl. 37 odst. 2.
Článek 24
Postupy kontroly na moři
1. Každé plavidlo Společenství přítomné v oblasti úmluvy za účelem rybolovu nebo vědeckého výzkumu živých mořských zdrojů musí na dohodnutý signál Mezinárodního signálního kódu vyslaný plavidlem s inspektorem komise CCAMLR na palubě v souladu s článkem 23 zastavit nebo učinit jiná potřebná opatření pro usnadnění bezpečného a rychlého vstupu inspektora na plavidlo, neprovádí-li právě plavidlo aktivně rybolov; v tom případě splní tuto povinnost co nejdříve.
2. Velitel plavidla umožní inspektorovi, který může být doprovázen asistenty, vstup na palubu plavidla.
Při vstupu na palubu plavidla předloží inspektor průkaz totožnosti podle čl. 21 odst.
5. Velitel plavidla poskytne inspektorům pomoc při výkonu jejich povinností, v případě potřeby včetně přístupu ke komunikačním zařízením.
3. Kontrola se provádí tak, aby byla činnost plavidla co nejméně ovlivňována a narušována.
Požadavky na informace se omezují na zjišťování skutečností v souvislosti s dodržováním opatření komise CCAMLR pro zachování platných pro dotyčný stát vlajky.
4. Inspektoři jsou oprávněni kontrolovat úlovky, sítě a jiná rybolovná zařízení, a rovněž rybolovné činnosti a vědecký výzkum a mají přístup k záznamům a hlášením údajů o úlovcích a o poloze, pokud je to nezbytné pro výkon jejich úkolů.
Inspektoři mohou pořizovat fotografie a videozáznamy, je-li to nezbytné pro zdokumentování údajných porušení platných opatření komise CCAMLR pro zachování.
5. Inspektoři komise CCAMLR připevní identifikační značku schválenou komisí CCAMLR na všechny sítě nebo jiná rybolovná zařízení, které byly údajně použity při porušení platných opatření komise CCAMLR pro zachování. Tuto skutečnost uvedou ve zprávě podle čl. 25 odst. 3 a 4.
6. Pokud plavidlo odmítne zastavit nebo jinak usnadnit vstup inspektora na palubu nebo velitel nebo posádka plavidla narušují oprávněnou činnost inspektora, připraví dotyčný inspektor podrobnou zprávu s úplným popisem všech okolností a předá ji jmenujícímu státu v souladu s příslušnými ustanoveními článku 25.
Narušování činnosti inspektora nebo nesplnění odůvodněných žádostí inspektora při výkonu jeho úkolů posuzuje členský stát vlajky, jako by se jednalo o inspektora tohoto členského státu.
Členský stát vlajky podá zprávu o opatřeních přijatých podle tohoto odstavce v souladu s článkem 26.
7. Před opuštěním kontrolovaného plavidla předá inspektor komise CCAMLR veliteli plavidla kopii řádně vyplněné kontrolní zprávy podle článku 25.
8. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle čl. 37 odst. 2.
Článek 25
Kontrolní zpráva
1. O kontrolách na moři prováděných v souladu s článkem 24 se vystavuje kontrolní zpráva ve formě schválené komisí CCAMLR takto:
a) inspektoři komise CCAMLR podají hlášení o všech údajných porušeních platných opatření pro zachování.
Inspektoři umožní veliteli kontrolovaného plavidla, aby ve formuláři kontrolní zprávy uvedl poznámky ke všem aspektům kontroly;
b) inspektoři podepíší kontrolní zprávu.
Velitel kontrolovaného plavidla je vyzván, aby podepsal kontrolní zprávu na potvrzení jejího přijetí.
2. Inspektor komise CCAMLR předá kopii kontrolní zprávy s fotografiemi a videozáznamy jmenujícímu členskému státu nejpozději 15 dnů po svém návratu do přístavu.
3. Jmenující členský stát předá kopii kontrolní zprávy nejpozději 15 dnů od jejího přijetí se dvěma kopiemi fotografií a videozáznamů komisi CCAMLR.
Členský stát rovněž předá jednu kopii zprávy s kopiemi fotografií a videozáznamů Komisi nejpozději sedm dnů od jejího přijetí, a rovněž případné doplňující zprávy nebo informace ke kontrolní zprávě, které ještě následně předal komisi CCAMLR.
4. Každý členský stát, který přijme kontrolní zprávu nebo případné doplňující zprávy nebo informace, včetně zpráv podle čl. 24 odst. 6, o plavidle plujícím pod jeho vlajkou, předá neprodleně komisi CCAMLR a také Komisi jejich kopii s připojenou kopií všech poznámek a připomínek, které případně předal komisi CCAMLR po přijetí těchto zpráv nebo informací.
5. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle čl. 37 odst. 2.
Článek 26
Postup při porušení předpisů
1. Je-li na základě kontroly provedené v souladu s kontrolním systémem komise CCAMLR prokázáno porušení opatření přijatých podle úmluvy, členský stát vlajky zajistí, aby byla přijata vhodná opatření proti fyzickým nebo právnickým osobám odpovědným za porušení opatření přijatých podle úmluvy v souladu s článkem 25 nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky [11].
2. Členský stát vlajky informuje komisi CCAMLR a Komisi do 14 dnů od vznesení obvinění nebo zahájení trestního stíhání a nadále je informuje o průběhu řízení a jeho výsledku.
3. Členský stát vlajky podá nejméně jednou ročně komisi CCAMLR písemnou zprávu o výsledcích řízení podle odstavce 1 a uložených sankcích.
Nejsou-li řízení ukončena, je podána zpráva o jejich průběhu.
Nebyla-li řízení zahájena nebo byla-li neúspěšná, je ve zprávě uvedeno vysvětlení.
Členský stát vlajky předá kopii zprávy Komisi.
4. Sankce stanovené členskými státy vlajky za porušení opatření komise CCAMLR pro zachování musí být dostatečně přísné, aby účinně zaručovaly dodržování těchto opatření, odrazovaly od takového porušování a připravily viníky o ekonomický prospěch plynoucí z jejich protiprávního jednání.
5. Členský stát vlajky zajistí, aby žádná jeho plavidla, u kterých bylo zjištěno porušení opatření komise CCAMLR pro zachování, neprováděla rybolovnou činnost v oblasti úmluvy, dokud nesplní uložené sankce.
6. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle čl. 37 odst. 2.
ODDÍL 2 KONTROLA A INSPEKCE V PŘÍSTAVU
Článek 27
Kontrola a inspekce v přístavu
1. Členské státy provádějí kontrolu všech rybářských plavidel vezoucích Dissostichus spp., která vstoupí do jejich přístavů.
Kontroly mají zajišťovat, aby:
a) úlovky, které mají být překládány nebo vykládány:
i) byly provázeny dokladem o úlovku druhu Dissostichus, jak jej vyžaduje nařízení Rady (ES) č. 1035/2001 ze dne 22. května 2001, kterým se stanoví režim dokumentace úlovků druhu Dissostichus spp. [12],
ii) odpovídaly údajům v tomto dokladu;
b) jestliže plavidlo provádělo rybolovné činnosti v oblasti úmluvy, byly tyto činnosti v souladu s opatřeními komise CCAMLR pro zachování.
2. Pro usnadnění kontrol členské státy požadují, aby dotyčná plavidla předem oznámila vstup do přístavu a písemně prohlásila, že neprováděla nebo nepodporovala nedovolené, neřízené a nehlášené rybolovné činnosti v oblasti úmluvy.
Vstup do přístavu je s výjimkou mimořádných událostí zamítnut plavidlům, která neprohlásí, že neprováděla nedovolené, neřízené a nehlášené rybolovné činnosti, nebo která neučiní žádné prohlášení.
U plavidel, která mohou vstoupit do přístavu, vykonají příslušné orgány členského státu přístavu co nejdříve a nejpozději do 48 hodin po vstupu do přístavu kontrolu.
Kontroly nesmí plavidlo nebo jeho posádku nadměrně zatěžovat a řídí se příslušnými ustanoveními kontrolního systému komise CCAMLR.
3. Existují-li důkazy, že plavidlo provádělo rybolov v rozporu s opatřeními komise CCAMLR pro zachování, příslušné orgány členského státu přístavu nepovolí vykládku nebo překládku úlovku.
Členský stát přístavu sdělí své nálezy státu vlajky a spolupracuje s ním při provádění šetření údajného porušení předpisů a případně při ukládání sankcí podle vnitrostátních právních předpisů.
4. Členské státy při nejbližší příležitosti informují komisi CCAMLR o všech plavidlech podle odstavce 1, kterým byl zamítnut vstup do přístavu nebo povolení k vykládce nebo překládce Dissostichus spp.
Členské státy současně předají kopii tohoto sdělení Komisi.
5. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle čl. 37 odst. 2.
KAPITOLA V PLAVIDLA PROVÁDĚJÍCÍ NEDOVOLENÉ, NEŘÍZENÉ A NEHLÁŠENÉ RYBOLOVNÉ ČINNOSTI (NNN) V OBLASTI ÚMLUVY
ODDÍL 1 PLAVIDLA SMLUVNÍCH STRAN
Článek 28
Činnosti NNN prováděné plavidly smluvních stran
1. Pro účely tohoto oddílu se předpokládá, že plavidlo smluvní strany provádělo činnosti NNN, které ohrožovaly účinnost opatření komise CCAMLR pro zachování, jestliže:
a) provádělo rybolovné činnosti v oblasti úmluvy bez zvláštního povolení k rybolovu podle článku 3 nebo v případě plavidla, které není rybářským plavidlem Společenství, bez licence vydané v souladu s příslušnými opatřeními komise CCAMLR pro zachování nebo porušilo podmínky tohoto povolení nebo licence;
b) nezaznamenalo nebo nenahlásilo své úlovky v oblasti úmluvy v souladu se systémem hlášení platným pro rybolov, který provádělo, nebo nahlásilo nepravdivé údaje;
c) lovilo během uzavřeného rybolovného období nebo v uzavřených oblastech v rozporu s opatřeními komise CCAMLR pro zachování;
d) používalo zakázané rybolovné zařízení v rozporu s platnými opatřeními komise CCAMLR pro zachování;
e) překládalo úlovky plavidel uvedených v seznamu plavidel NNN komise CCAMLR nebo se účastnilo společných rybolovných činností s těmito plavidly;
f) provádělo rybolovné činnosti v rozporu s jinými opatřeními komise CCAMLR pro zachování způsobem, který ohrožuje dosažení cílů úmluvy, jak jsou stanoveny v článku XXII úmluvy;
g) provádělo rybolovné činnosti ve vodách přilehlých k ostrovům v oblasti úmluvy, u kterých všechny smluvní strany uznávají státní svrchovanost, způsobem, který ohrožuje dosažení cílů opatření komise CCAMLR pro zachování.
2. V případě rybářských plavidel Společenství se odkazy na opatření komise CCAMLR pro zachování v odstavci 1 považují za odkazy na příslušná ustanovení nařízení (ES) č. 600/2004, ustanovení nařízení (ES) č. 1035/2001 nebo ustanovení nařízení, kterým se každoročně stanoví rybolovná práva a související podmínky pro některé rybí populace a skupiny rybích populací platné ve vodách Společenství, a rovněž pro plavidla Společenství ve vodách, ve kterých jsou požadována omezení odlovu, kterými se tato opatření provádějí.
Článek 29
Identifikace plavidel provádějících činnosti NNN
1. Členské státy, které mimo jiné na základě použití článků 16 až 26 obdrží dostatečně prokázané informace o plavidlech, která odpovídají jednomu nebo více kritériím uvedeným v článku 28, předají tyto informace Komisi nejpozději do 20. dubna roku následujícího po roce, ve kterém plavidla prováděla prokázané činnosti.
Komise neprodleně a nejpozději do 30. dubna předá komisi CCAMLR informace přijaté od členských států.
2. Komise předá členským státům neprodleně po přijetí od komise CCAMLR návrh seznamu plavidel smluvních stran, která údajně prováděla činnosti NNN.
Členský stát nebo členské státy, jejichž plavidla jsou uvedena v návrhu seznamu, předají Komisi nejpozději do 1. června své případné připomínky, včetně ověřitelných údajů VMS a jiných informací, které dokládají, že plavidla uvedená v seznamu neprováděla rybolovné činnosti v rozporu s opatřeními komise CCAMLR pro zachování nebo neměla možnost provádět rybolovné činnosti v oblasti úmluvy.
Komise předá tyto připomínky a doplňkové informace komisi CCAMLR nejpozději do 30. června.
3. Po přijetí návrhu seznamu podle odstavce 2 členské státy důkladně dohlížejí na plavidla uvedená v seznamu, aby sledovaly jejich činnosti a zjistily případné změny jejich jména, vlajky nebo vlastníka.
4. Komise předá členským státům neprodleně po přijetí od komise CCAMLR seznam plavidel smluvních stran, která jsou uvedena v prozatímním seznamu plavidel NNN.
Členské státy předloží Komisi dodatečné připomínky nebo informace o plavidlech uvedených v seznamu nejméně dva měsíce před následujícím výročním zasedáním komise CCAMLR.
Komise tyto dodatečné připomínky a informace neprodleně předá komisi CCAMLR.
5. Komise každoročně informuje členské státy o seznamu plavidel NNN přijatém komisí CCAMLR.
Článek 30
Opatření týkající se plavidel smluvních stran
1. Členské státy přijmou všechna potřená opatření v souladu s vnitrostátními právními předpisy a právem Společenství, aby:
a) nebylo vydáno žádné zvláštní povolení podle článku 3 k rybolovu v oblasti úmluvy rybářským plavidlům Společenství, která jsou uvedena v seznamu plavidel NNN;
b) nebyla vydána žádná licence nebo zvláštní povolení k rybolovu ve vodách v jejich svrchovanosti nebo jurisdikci plavidlům, která jsou uvedena v seznamu plavidel NNN;
c) nebylo povoleno plout pod jejich vlajkou plavidlům, která jsou uvedena v seznamu plavidel NNN;
d) plavidla, která jsou uvedena v seznamu plavidel NNN a která dobrovolně vstoupí do jejich přístavů, byla v přístavu zkontrolována v souladu s článkem 27.
2. Jsou zakázány tyto činnosti:
a) rybářským, podpůrným, mateřským a nákladním plavidlům Společenství, odchylně od článku 11 nařízení (EHS) č. 2847/93, podílet se na překládkách nebo společných rybolovných činnostech s plavidly uvedenými v seznamu plavidel NNN;
b) plavidlům uvedeným v seznamu plavidel NNN, která dobrovolně vstoupí do přístavů, vykládat nebo překládat v těchto přístavech;
c) najímat plavidla uvedená v seznamu plavidel NNN;
d) dovážet druh Dissostichus spp. pocházející z plavidel uvedených v seznamu plavidel NNN.
3. Členské státy nepotvrdí doklady pro vývoz nebo zpětný vývoz pro zásilku Dissostichus spp. podle příslušných ustanovení nařízení (ES) č. 1035/2001, jestliže na základě prohlášení byla dotyčná zásilka ulovena plavidlem uvedeným v seznamu plavidel NNN.
4. Komise shromažďuje a vyměňuje si s ostatními smluvními stranami nebo spolupracujícími nesmluvními stranami, rybářskými či jinými subjekty veškeré příslušné a dostatečně doložené informace s cílem odhalovat, kontrolovat a bránit používání falešných dovozních a vývozních osvědčení pro ryby pocházející z plavidel uvedených v seznamu plavidel NNN.
ODDÍL 2 PLAVIDLA NESMLUVNÍCH STRAN
Článek 31
Opatření týkající se státních příslušníků smluvních stran
Členské státy spolupracují a přijímají veškerá potřebná opatření v souladu s vnitrostátními právními předpisy a právem Společenství, aby:
a) zajistily, že státní příslušníci v jejich jurisdikci nepodporují nebo neprovádějí rybolovné činnosti NNN, ani činnosti na palubě plavidel uvedených v seznamu plavidel NNN podle článku 29;
b) identifikovaly své státní příslušníky, kteří jsou provozovateli nebo skutečnými vlastníky plavidel provádějících rybolovné činnosti NNN.
Členské státy zajistí, aby sankce za rybolovné činnosti NNN ukládané státním příslušníkům v jejich jurisdikci byly dostatečně přísné, aby rybolovným činnostem NNN účinně zabraňovaly, odrazovaly od nich a omezovaly je a připravily viníky o ekonomický prospěch plynoucí z jejich protiprávního jednání.
Článek 32
Činnosti NNN prováděné plavidly nesmluvních stran
1. U plavidla nesmluvní strany, které bylo zpozorováno při rybolovných činnostech v oblasti úmluvy nebo kterému byl odepřen vstup do přístavu, vykládka nebo překládka v souladu s článkem 27, se předpokládá, že provádělo činnosti NNN, které ohrožovaly účinnost opatření komise CCAMLR pro zachování.
2. V případě překládky uvnitř nebo vně oblasti úmluvy při účasti zpozorovaného plavidla nesmluvní strany se předpoklad, že účinnost opatření komise CCAMLR pro zachování byla ohrožena, vztahuje na veškerá další plavidla nesmluvní strany, která byla zapojena do těchto činností s tímto plavidlem.
Článek 33
Kontrola plavidel nesmluvních stran
1. Členské státy zajistí, aby všechna plavidla nesmluvní strany podle článku 32, která vstoupí do jejich přístavu, byla zkontrolována jejich příslušnými orgány v souladu s článkem 27.
2. Plavidla zkontrolovaná podle odstavce 1 smí vykládat nebo překládat druhy ryb, které případně uchovávají na palubě a na které se vztahují opatření komise CCAMLR pro zachování, pouze pokud plavidlo prokáže, že tyto ryby byly uloveny v souladu s těmito opatřeními a nařízeními úmluvy.
Článek 34
Informace o plavidlech nesmluvních stran
1. Členský stát, který zpozoruje plavidlo nesmluvní strany nebo mu odepře vstup do přístavu, vykládku nebo překládku podle článků 32 a 33, se snaží plavidlo informovat o podezření, že ohrožuje cíle úmluvy a že bude tato informace sdělena všem smluvním stranám, komisi CCAMLR a státu vlajky dotyčného plavidla.
2. Členské státy neprodleně předají Komisi informace o zpozorování, odepření vstupu do přístavu, vykládky nebo překládky, výsledcích všech kontrol provedených v jejich přístavech a všech následných opatřeních, která vůči dotyčnému plavidlu přijaly.
Komise tyto informace neprodleně předá komisi CCAMLR.
3. Členské státy mohou Komisi kdykoli předložit dodatečné informace k neprodlenému předání komisi CCAMLR, které mohou mít význam pro identifikaci plavidel nesmluvních stran, která případně provádějí rybolovné činnosti NNN v oblasti úmluvy.
4. Komise každoročně informuje členské státy o plavidlech nesmluvních stran uvedených v seznamu plavidel NNN přijatém komisí CCAMLR.
Článek 35
Opatření týkající se plavidel nesmluvních stran
Ustanovení čl. 30 odst. 1, 2 a 3 se obdobně vztahuje na plavidla nesmluvních stran uvedená v seznamu plavidel NNN podle čl. 34 odst. 4.
KAPITOLA IV ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 36
Provádění
Prováděcí pravidla k článkům 3, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 16, 17, 18, 19, 21, 23, 24, 25, 26 a 27 se stanoví postupem podle čl. 37 odst. 2.
Článek 37
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen výbor zřízený podle článku 30 nařízení (ES) č. 2371/2002.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 38
Zrušení
1. Zrušují se nařízení (EHS) č. 3943/1990, (ES) č. 66/98 a (ES) č. 1721/1999.
2. Odkazy na zrušená nařízení se považují za odkazy na toto nařízení.
Článek 39
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 602/2004
ze dne 22. března 2004,
kterým se mění nařízení (ES) č. 850/98, pokud jde o ochranu hlubinných korálových útesů před účinky vlečení sítí v oblasti severozápadně od Skotska
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 2 nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky [2] stanoví, že společná rybářská politika uplatní preventivní přístup a přijme opatření určená k co možná největšímu snížení dopadu rybolovných činností na mořské ekosystémy.
(2) Nařízení Rady (ES) č. 850/98 ze dne 30. března 1998 o zachování rybolovných zdrojů pomocí technických opatření na ochranu nedospělých mořských živočichů [3] stanoví omezení použití vlečných zařízení pro lov při dně.
(3) Podle nejnovějších vědeckých zpráv, a zejména zpráv Mezinárodní rady pro průzkum moří, byly nalezeny a podrobně zmapovány shluky hlubinných korálů (Lophelia pertusa) v oblasti severozápadně od Skotska v jurisdikci Spojeného království.
Tyto shluky, nazývané "Darwin Mounds", vypadají dobře zachovalé, avšak vykazují známky poškození způsobeného vlečením sítí.
(4) Vědecké zprávy ukazují, že tyto typy shluků tvoří stanoviště hostící důležitá a vysoce diverzifikovaná biologická společenstva.
Tato stanoviště jsou na mnoha fórech považována za místa vyžadující přednostní ochranu.
Zejména Úmluva na ochranu mořského prostředí severovýchodního Atlantiku (úmluva OSPAR) nedávno zařadila hlubinné korálové útesy do seznamu ohrožených stanovišť.
(5) Směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volněžijících živočichů a planě rostoucích rostlin zahrnuje útesy mezi přírodním stanoviště v zájmu Společenství, jejichž zachování vyžaduje vyhlášení zvláštních oblastí ochrany [4].
Spojené království formálně vyjádřilo záměr vyhlásit "Darwin Mounds" zvláštní chráněnou oblastí s cílem chránit uvedený typ stanoviště v rámci plnění svých závazků vyplývajících z uvedené směrnice.
(6) Podle vědeckých údajů je náprava škod způsobených korálům vlečnými zařízeními pro lov při dně nemožná nebo velmi složitá a pomalá.
Je proto třeba zakázat používání vlečných sítí pro lov při dně a podobných zařízení v oblasti ležící kolem "Darwin Mounds".
(7) Nařízení (ES) č. 850/98 je proto třeba odpovídajícím způsobem pozměnit,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 30 nařízení (ES) č. 850/98 se vkládá nový odstavec 4, který zní:
"4. Plavidlům je zakázáno používat veškeré vlečné sítě pro lov při dně nebo podobné vlečné sítě dotýkající se mořského dna v oblasti ohraničené linií spojující tyto souřadnice: 59o 54' severní šířky _BAR_ 6o 55' západní délky _BAR_ 59o 47' severní šířky _BAR_ 6o 47' západní délky _BAR_ 59o 37' severní šířky _BAR_ 6o 47' západní délky _BAR_ 59o 37' severní šířky _BAR_ 7o 39' západní délky _BAR_
59o 45' severní šířky _BAR_ 7o 39' západní délky _BAR_
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 23. srpna 2004.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 604/2004
ze dne 29. března 2004
o sdělování údajů v odvětví tabáku od sklizně 2000
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2075/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu se surovým tabákem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2319/2003 [2], a zejména na článek 21 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 2636/1999 ze dne 14. prosince 1999 o sdělování údajů v odvětví tabáku od sklizně 2000 a o zrušení nařízení (EHS) č.
1771/93 [3] bylo několikrát podstatným způsobem změněno [4]. V zájmu srozumitelnosti a přehlednosti by uvedené nařízení mělo být kodifikováno.
(2) Měly by být stanoveny údaje, které mají být sdělovány podle nařízení (EHS) č. 2075/92 a nařízení přijatých za účelem jeho používání.
(3) V zájmu účinného řízení by měly být tyto údaje sloučeny a měl by být vytvořen časový rozvrh pro jejich předkládání.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro tabák,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Členské státy sdělují údaje stanovené v přílohách I, II a III v souladu s termíny, které jsou v nich uvedeny.
Tyto údaje se poskytují pro každou sklizeň a pro každou skupinu odrůd.
Článek 2
Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby jim dotyčné hospodářské subjekty poskytly požadované údaje v příslušných termínech.
Článek 3
Údaje o zásobách prvozpracovatelských podniků se sdělují v souladu s přílohou III.
Článek 4
Nařízení (ES) č. 2636/1999 se zrušuje.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze V.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 608/2004
ze dne 31. března 2004
o označování potravin a složek potravin s přidanými fytosteroly, estery fytosterolů, fytostanoly nebo estery fytostanolů
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES ze dne 20. března 2000 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin, jejich obchodní úpravy a související reklamy [1], ve znění směrnice 2003/89/ES [2], a zejména na čl. 4 odst. 2 a čl. 6 odst. 7 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Fytosteroly, estery fytosterolů, fytostanoly a estery fytostanolů snižují hladiny sérového cholesterolu, ale mohou též snižovat hladinu βkarotenu v krevním séru.
Členské státy a Komise proto vedly s Vědeckým výborem pro potraviny konzultace o účincích spotřeby fytosterolů, esterů fytosterolů, fytostanolů a esterů fytostanolů z různých zdrojů.
(2) Vědecký výbor pro potraviny ve svém stanovisku "Obecné stanovisko k dlouhodobým účinkům příjmu zvýšených hladin fytosterolů z různých dietárních zdrojů se zvláštním zřetelem k účinkům na βkaroten" ze dne 26. září 2002 potvrdil nezbytnost uvádět na etiketě fytosteroly, estery fytosterolů, fytostanoly a estery fytostanolů specifikované v rozhodnutí Komise 2000/500/ES ze dne 24. července 2000, kterým se povoluje uvádění "pomazánek ze žlutého tuku s přidanými estery fytosterolů" na trh jako nové potraviny nebo nové složky potravin podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 258/97 [3].
Vědecký výbor pro potraviny rovněž uvedl, že neexistuje žádný důkaz o větší prospěšnosti příjmu vyššího než 3 g/den a že vysoký příjem by mohl vyvolat nežádoucí účinky, a že je tudíž obezřetné vyhnout se příjmu rostlinných sterolů přesahujícímu 3 g/den.
(3) Výrobky obsahující fytosteroly/fytostanoly by tedy měly být nabízeny v jednotlivých porcích obsahujících buď nejvýše 3 g, nebo nejvýše 1 g fytosterolů/fytostanolů, přepočteno na volné fytosteroly/fytostanoly.
V opačném případě by měl být uveden jednoznačný údaj o tom, co se považuje za standardní porci potraviny, vyjádřeno v g nebo ml, a jaké množství fytosterolů/fytostanolů, přepočteno na volné fytosteroly/fytostanoly, je v takové porci obsaženo.
V každém případě by mělo být složení a označování výrobků takové, aby umožňovalo spotřebitelům snadno omezit jejich spotřebu fytosterolů/fytostanolů na úroveň nejvýše 3 g/den při použití buď jedné porce obsahující nejvýše 3 g, nebo tří porcí obsahujících nejvýše 1 g.
(4) V zájmu snadnější srozumitelnosti pro spotřebitele se jeví vhodným nahradit na etiketě slovo "fyto" slovem "rostlinné".
(5) Rozhodnutí 2000/500/ES umožňuje přidávat určité estery fytosterolů do pomazánek ze žlutého tuku.
Jsou v něm stanoveny specifické požadavky na označování, jejichž účelem je zajistit, aby se výrobek dostal ke své cílové skupině, totiž k osobám, které si přejí snížit zvýšenou hladinu cholesterolu ve své krvi.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Toto nařízení se vztahuje na potraviny a složky potravin s přidanými fytosteroly, estery fytosterolů, fytostanoly nebo estery fytostanolů.
Článek 2
Pro účely označování se fytosterol, ester fytosterolu, fytostanol a ester fytostanolu označují výrazy "rostlinný sterol", "ester rostlinného sterolu", "rostlinný stanol" nebo "ester rostlinného stanolu" nebo podle potřeby těmito výrazy v množném čísle.
Aniž jsou dotčeny ostatní požadavky právních předpisů Společenství nebo vnitrostátních právních předpisů týkajících se označování potravin, označení potravin nebo složek potravin s přidanými fytosteroly, estery fytosterolů, fytostanoly nebo estery fytostanolů musí zahrnovat tyto údaje:
1. ve stejném zorném poli jako název, pod nímž je výrobek prodáván, musí být snadno viditelným a čitelným písmem uvedena slova: "s přidanými rostlinnými steroly/rostlinnými stanoly";
2. množství přidaných fytosterolů, esterů fytosterolů, fytostanolů nebo esterů fytostanolů (vyjádřeno v procentech nebo v gramech volných rostlinných sterolů/rostlinných stanolů na 100 g nebo 100 ml potraviny) se uvede v seznamu složek;
3. na výrobku musí být uvedeno, že je určen výhradně pro osoby, které si přejí snížit hladinu cholesterolu ve své krvi;
4. na výrobku musí být uvedeno, že pacienti užívající léky na snížení hladiny cholesterolu, by měli výrobek konzumovat pod lékařským dohledem;
5. na výrobku musí být snadno viditelným a čitelným písmem uvedeno, že nemusí být vhodný pro výživu těhotných a kojících žen a dětí ve věku do pěti let;
6. na výrobku musí být uvedeno doporučení, aby byl výrobek používán jako součást vyvážené a pestré stravy, k níž patří pravidelná konzumace ovoce a zeleniny, která přispívá k zachování hladiny karotenoidů;
7. ve stejném zorném poli jako údaj vyžadovaný výše uvedeným bodem 3 se uvede, že spotřeba přidaných rostlinných sterolů/rostlinných stanolů by neměla překročit 3 g/den;
8. uvede se definice jedné porce dotyčné potraviny nebo složky potravin (přednostně v g nebo ml) s údajem o množství rostlinných sterolů/rostlinných stanolů obsažených v každé porci.
Článek 3
Potraviny a složky potravin s přidanými estery fytostanolů, které jsou již na trhu ve Společenství, nebo "pomazánky ze žlutého tuku s přidanými estery fytosterolů" povolené rozhodnutím Komise 2000/500/ES a vyrobené po šesti měsících od vstupu tohoto nařízení v platnost, musí být označeny v souladu s ustanoveními o označování v článku 2.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 631/2004
ze dne 31. března 2004,
kterým se mění nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství a nařízení Rady (EHS) č. 574/72, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 1408/71, pokud jde o vyrovnání nároků a zjednodušení postupů
(Text s významem pro EHP a Švýcarsko)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 42 a 308 této smlouvy,
s ohledem na závěry zasedání Evropské rady v Barceloně ve dnech 15. a 16. března 2002 týkající se vytvoření evropské karty zdravotního pojištění,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu se závěry zasedání Evropské rady v Barceloně, které se konalo ve dnech 15. a 16. března 2002, by měla evropská karta zdravotního pojištění nahradit stávající papírové formuláře, které jsou zapotřebí pro lékařské ošetření v jiném členském státě.
Před jarním zasedáním Evropské rady v roce 2003 byla Komise vyzvána k předložení takového návrhu v tomto smyslu.
Tato karta by zjednodušila postupy.
(2) K dosažení tohoto cíle, případně k jeho překonání prostřednictvím optimálního využití výhod, které nabízí evropská karta zdravotního pojištění pojištěným osobám a institucím, je zapotřebí provést některé změny nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství [3].
(3) Nařízení (EHS) č. 1408/71 v současné době umožňuje přístup k různým druhům věcných dávek během dočasného pobytu v jiném členském státě, než je příslušný stát nebo stát bydliště, a to podle kategorie, do které pojištěná osoba patří, a rozlišuje mezi "neodkladnou nezbytnou péčí" a "nezbytnou péčí".
Z důvodu větší ochrany pojištěných osob je třeba stanovit vyrovnání nároků všech pojištěných osob, pokud jde o přístup k věcným dávkám během dočasného pobytu v jiném členském státě, než je stát, ve kterém je dotyčná osoba pojištěna nebo ve kterém má bydliště.
Za těchto podmínek mají všechny pojištěné osoby nárok na věcné dávky, které se během jejich pobytu na území jiného členského státu stanou nezbytnými ze zdravotních důvodů, s ohledem na povahu dávek a předpokládanou délku pobytu.
(4) Je třeba přijmout veškerá opatření k zajištění řádného provádění čl. 22 odst. 1 písm. a) bodu i) ve všech členských státech, zejména s ohledem na poskytovatele péče.
(5) V případě některých druhů souvislé péče, která vyžaduje zvláštní zařízení, jako je například dialýza, je nezbytné, aby byla péče pacientovi dostupná po dobu jeho pobytu v jiném členském státě.
V této souvislosti vypracovala správní komise seznam věcných dávek, které jsou předmětem předchozí dohody mezi pojištěnou osobou a institucí poskytující péči, aby byla zaručena dostupnost péče a volnost dočasného pobytu v jiném členském státě v případě této pojištěné osoby.
(6) Přístup k věcným dávkám během dočasného pobytu v jiném členském státě se obecně zaručuje po předložení odpovídajícího formuláře stanoveného nařízením Rady (EHS) č. 574/72 ze dne 21. března 1972, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č.
1408/71 [4]. Některé členské státy stále vyžadují – alespoň formálně, pokud ne v praxi – splnění zvláštních formalit při příjezdu na jejich území.
Tyto požadavky, konkrétně povinnost systematicky a předem předkládat instituci místa pobytu osvědčení o nároku na věcné dávky, se v současné době jeví jako zbytečně omezující a bránící svou podstatou volnému pohybu dotyčných osob.
(7) Je třeba, aby členské státy zajistily odpovídající informovanost ohledně změn práv a povinností zavedených tímto nařízením.
(8) Z důvodu účinného a správného provádění nařízení (EHS) č. 1408/71 je nevyhnutelná spolupráce mezi institucemi a osobami, na které se toto nařízení vztahuje.
Tato spolupráce předpokládá na straně institucí i na straně pojištěných osob poskytnutí úplných informací o všech změnách, které by mohly ovlivnit nárok na dávky, jako je ukončení nebo změna zaměstnání nebo samostatné výdělečné činnosti pojištěné osoby, každá změna bydliště nebo místa pobytu této osoby nebo jejího rodinného příslušníka, změny v rodinné situaci nebo změny právních předpisů.
(9) Vzhledem ke složitosti některých osobních situací vzniklých v souvislosti s pohybem osob je třeba vytvořit postup, který institucím umožní rozhodnout v jednotlivých případech, kdy by rozdílné výklady nařízení (EHS) č. 1408/71 a prováděcího nařízení k němu mohly ohrozit práva dotyčné osoby.
Pokud nelze najít řešení respektující všechna práva příslušného jedince, je třeba stanovit postup umožňující předložit záležitost Správní komisi.
(10) S cílem přizpůsobit nařízení vývoji v oblasti zpracování údajů, ve kterém představuje evropská karta zdravotního pojištění základní prvek, a vzhledem k tomu, že je z dlouhodobého hlediska plánováno vytvoření elektronického média čitelného ve všech členských státech, je zapotřebí pozměnit určité články nařízení (EHS) č. 574/72 tak, aby upravovaly koncepci tohoto dokladu z hlediska jeho obsahu bez ohledu na médium, ať již se jedná o doklad psaný na papíře, nebo uložený v elektronické podobě či formou hlasového, vizuálního nebo audiovizuálního záznamu,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 1408/71 se mění takto:
1. Článek 22 se mění takto:
a) v odstavci 1 se písm. a) nahrazuje tímto:
"a) jejíž stav vyžaduje věcné dávky, které se stanou nezbytnými ze zdravotních důvodů během jejího pobytu na území jiného členského státu, s ohledem na povahu dávek a předpokládanou délku pobytu, nebo;"
b) vkládá se nový odstavec, který zní:
"1a. Správní komise vypracuje seznam věcných dávek, které při poskytování během pobytu v jiném členském státě vyžadují z praktických důvodů předchozí dohodu mezi dotyčnou osobou a institucí poskytující péči.";
c) v odstavci 3 se první pododstavec nahrazuje tímto: "Odstavce 1, 1a a 2 se použijí obdobně i na rodinné příslušníky zaměstnané osoby nebo osoby samostatně výdělečně činné."
2. Článek 22a se nahrazuje tímto:
"Článek 22a
Zvláštní pravidla pro některé kategorie osob
Aniž je dotčen článek 2, vztahuje se čl. 22 odst. 1 písm. a) a c) a odst. 1a rovněž na osoby, které jsou státními příslušníky některého členského státu a jsou pojištěny podle právních předpisů členského státu, a na jejich rodinné příslušníky, kteří s nimi bydlí."
3. Článek 22b se zrušuje.
4. Článek 25 se mění takto:
a) odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. Nezaměstnaná osoba, která byla dříve zaměstnána nebo vykonávala samostatnou výdělečnou činnost, na kterou se vztahují čl. 69 odst. 1 nebo čl. 71 odst. 1 písm. b) bodu ii) druhá věta a která splňuje podmínky právních předpisů příslušného státu pro vznik nároku na věcné dávky a peněžité dávky, případně s přihlédnutím k článku 18, obdrží po dobu uvedenou v čl. 69 odst. 1 písm. c):
a) věcné dávky, které se stanou pro tuto osobu nezbytnými ze zdravotních důvodů během jejího pobytu na území členského státu, v němž se uchází o zaměstnání, s ohledem na povahu dávek a předpokládanou délku pobytu.
Tyto věcné dávky poskytuje na účet příslušné instituce členského státu, v němž se tato osoba uchází o zaměstnání, v souladu s právními předpisy uplatňovanými tak, jako by byla tato osoba pojištěna u této instituce;
b) peněžité dávky poskytované příslušnou institucí podle jí uplatňovaných právních předpisů.
Na základě dohody mezi příslušnou institucí a institucí členského státu, v němž se nezaměstnaná osoba uchází o zaměstnání, však může dávky poskytovat tato druhá instituce na účet první instituce v souladu s právními předpisy příslušného státu. Dávky v nezaměstnanosti podle čl.
69 odst. 1 se po dobu pobírání peněžitých dávek neposkytují.";
b) vkládá se nový odstavec, který zní:
"1a. Ustanovení čl. 22 odst. 1a se použije obdobně."
5. Článek 31 se nahrazuje tímto:
"Článek 31
Pobyt důchodce nebo jeho rodinných příslušníků v jiném členském státě, než je stát jejich bydliště
1. Důchodce mající nárok na důchod či důchody podle právních předpisů jednoho členského státu nebo na důchody podle právních předpisů dvou nebo více členských států, který má také nárok na dávky podle právních předpisů jednoho z těchto států, pobírá spolu se svými rodinnými příslušníky, kteří pobývají na území jiného členského státu, než je stát jejich bydliště:
a) věcné dávky, které se stanou nezbytnými ze zdravotních důvodů během jeho pobytu na území jiného členského státu, než je stát jejich bydliště, s ohledem na povahu dávek a předpokládanou délku pobytu.
Tyto věcné dávky poskytuje instituce místa pobytu v souladu s jí uplatňovanými právními předpisy na účet instituce místa bydliště důchodce nebo jeho rodinných příslušníků;
b) peněžité dávky poskytované případně příslušnou institucí, jak uvádí článek 27 nebo čl. 28 odst.
1, v souladu s jí uplatňovanými právními předpisy. Na základě dohody mezi příslušnou institucí a institucí místa pobytu však může dávky poskytovat tato druhá instituce na účet první instituce v souladu s právními předpisy příslušného státu.
2. Ustanovení čl. 22 odst. 1a se použije obdobně."
6. Článek 34a odst. 1a se nahrazuje tímto:
"Článek 34a
Zvláštní ustanovení pro studenty a jejich rodinné příslušníky
Články 18 a 19, čl. 22 odst. 1 písm. a) a c) a odst. 1a, čl. 22 odst. 2 druhý pododstavec, čl. 22 odst. 3, články 23 a 24 a oddíly 6 a 7 se podle potřeby použijí obdobně na studenty a jejich rodinné příslušníky."
7. Článek 34b se zrušuje.
8. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 84a
Vztahy mezi institucemi a osobami, na které se vztahuje toto nařízení
1. Instituce a osoby, na které se vztahuje toto nařízení, mají povinnost se vzájemně informovat a spolupracovat za účelem řádného provádění tohoto nařízení.
Instituce jsou v souladu se zásadou řádné správy povinny zodpovědět všechny dotazy v přiměřených lhůtách a v této souvislosti poskytnout dotyčným osobám veškeré požadované informace nezbytné pro výkon práv přiznaných jim tímto nařízením.
Dotyčné osoby co nejdříve uvědomí instituce příslušného státu a státu bydliště o všech změnách své osobní nebo rodinné situace, které ovlivňují dávky poskytované na základě tohoto nařízení.
Nesplnění povinnosti poskytovat informace uvedené v odst. 1 třetím pododstavci může mít za následek použití přiměřených opatření podle vnitrostátního práva.
Tato opatření jsou však rovnocenná opatřením použitelným v obdobných situacích podle vnitrostátního práva a nesmějí v praxi znemožňovat či nadměrně ztěžovat žadatelům výkon práv přiznaných tímto nařízením.
3. V případě potíží při výkladu nebo používání tohoto nařízení, které by mohly ohrozit práva osoby, na kterou se toto nařízení vztahuje, se instituce příslušného státu nebo státu pobytu dotyčné osoby obrátí na instituci dotčeného členského státu nebo instituce dotčených členských států.
Pokud nelze během přiměřené doby najít řešení, mohou uvedené orgány požádat Správní komisi, aby zasáhla."
Článek 2
Nařízení (EHS) č. 574/72 se mění takto:
1. V článku 2 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Správní komise vypracuje vzory dokladů nezbytných k uplatňování nařízení a prováděcího nařízení.
Tyto doklady si mohou instituce mezi sebou předávat buď v papírové nebo jiné podobě, nebo prostřednictvím telematických služeb jako standardizované elektronické zprávy v souladu s hlavou VIa.
Výměna informací prostřednictvím telematických služeb je předmětem dohody mezi příslušnými úřady nebo subjekty určenými příslušnými úřady odesílajícího a přijímajícího členského státu."
2. V článku 17 se zrušují odstavce 6 a 7.
3. V článku 19a se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Ustanovení čl. 17 odst. 9 prováděcího nařízení se použije obdobně."
4. Článek 20 se zrušuje.
5. Článek 21 se nahrazuje tímto:
"Článek 21
Věcné dávky v případě pobytu v jiném členském státě, než je příslušný stát
22 odst. 1 písm. a) bodu i) předloží zaměstnaná osoba nebo osoba samostatně výdělečně činná poskytovateli péče doklad vydaný příslušnou instituci, který osvědčuje nárok této osoby na věcné dávky.
Doklad musí být vyhotoven v souladu s článkem 2.
Nemůže-li dotyčná osoba předložit tento doklad, obrátí se na instituci místa pobytu, která si od příslušné instituce vyžádá potvrzení osvědčující nárok dotyčné osoby na věcné dávky.
Doklad vydaný příslušnou institucí pro nárok na dávky v souladu s čl. 22 odst. 1 písm. a) bodem i) nařízení má v každém jednotlivém případě ve vztahu k poskytovateli péče stejný účinek jako vnitrostátní doklad o nárocích osob pojištěných u instituce místa pobytu.
2. Ustanovení čl. 17 odst. 9 prováděcího nařízení se použije obdobně."
6. V článku 22 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Ustanovení čl. 17 odst. 9 prováděcího nařízení se použije obdobně."
7. V článku 23 se druhý pododstavec nahrazuje tímto: "V případech uvedených v čl. 22 odst. 3 druhém pododstavci nařízení se však pro účely čl. 17 odst. 9 a článků 21 a 22 prováděcího nařízení instituce místa bydliště považuje za příslušnou instituci a právní předpisy státu bydliště rodinných příslušníků se považují za právní předpisy příslušného státu."
8. Článek 26 se mění takto:
a) odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. K pobírání věcných dávek na základě čl. 25 odst. 1 písm. a) a odst. 1a nařízení předloží nezaměstnaná osoba nebo rodinný příslušník doprovázející tuto osobu poskytovateli péče doklad vydaný příslušnou institucí, který osvědčuje nárok této osoby na věcné dávky. Doklad musí být vyhotoven v souladu s článkem 2. Nemůže-li dotyčná osoba předložit tento doklad, obrátí se na instituci místa pobytu, která si od příslušné instituce vyžádá potvrzení osvědčující nárok dotyčné osoby na věcné dávky.
Doklad vydaný příslušnou institucí pro nárok na dávky v souladu s čl. 25 odst. 1 písm. a) nařízení má v každém jednotlivém případě ve vztahu k poskytovateli péče stejný účinek jako vnitrostátní doklad o nárocích osob pojištěných u instituce místa, kam nezaměstnaná osoba odešla.";
b) vkládá se nový odstavec, který zní:
"1a. K pobírání peněžitých dávek podle čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení pro sebe a své rodinné příslušníky předloží nezaměstnaná osoba pojišťovací instituci místa, kam tato osoba odešla, potvrzení, o které požádala ještě před svým odchodem příslušnou pojišťovnu. Pokud nezaměstnaná osoba toto potvrzení nepředloží, obdrží je instituce místa, kam odešla, od příslušné instituce. Toto potvrzení osvědčuje nárok na zmíněné dávky za podmínek stanovených v čl. 69 odst. 1 písm. a) nařízení, stanoví délku trvání tohoto nároku s ohledem na čl. 69 odst. 1 písm. c) nařízení a v případě pracovní neschopnosti nebo hospitalizace stanoví výši peněžních dávek, které mají být případně vypláceny během uvedeného období.";
c) odstavec 3 se nahrazuje tímto:
"3. Ustanovení čl. 17 odst. 9 prováděcího nařízení se použije obdobně."
9. Článek 31 se nahrazuje tímto:
"Článek 31
Věcné dávky pro důchodce a jejich rodinné příslušníky pobývající v jiném členském státě, než je stát jejich bydliště
1. K pobírání věcných dávek podle článku 31 nařízení předloží důchodce poskytovateli péče doklad vydaný institucí místa bydliště, který osvědčuje jeho nárok na věcné dávky.
Doklad musí být vyhotoven v souladu s článkem 2.
Nemůže-li dotyčná osoba předložit tento doklad, obrátí se na instituci místa pobytu, která si od instituce místa bydliště vyžádá potvrzení osvědčující nárok dotyčné osoby na věcné dávky.
Doklad vydaný příslušnou institucí pro nárok na dávky v souladu s článkem 31 nařízení má v každém jednotlivém případě ve vztahu k poskytovateli péče stejný účinek jako vnitrostátní doklad o nárocích osob pojištěných u instituce místa pobytu.
2. Ustanovení čl. 17 odst. 9 prováděcího nařízení se použije obdobně.
3. Odstavce 1 a 2 se použijí obdobně, pokud jde o přiznání věcných dávek rodinným příslušníkům, kterých se týká článek 31 nařízení.
Mají-li tito rodinní příslušníci bydliště na území jiného členského státu, než je členský stát důchodce, vydává doklad uvedený v odstavci 1 instituce jejich místa bydliště."
10. V článku 117 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Na základě zkoumání a návrhů technické komise uvedené v článku 117c prováděcího nařízení přizpůsobí správní komise vzory dokladů, směrování přenosových cest a postupy při přenosu dat nezbytné pro uplatňování nařízení a prováděcího nařízení novým postupům zpracování údajů."
Článek 3
Členské státy zajistí poskytování vhodných informací o změnách v oblasti práv a povinností zavedených tímto nařízením.
Článek 4
Pro účely provádění tohoto nařízení zajistí instituce ve státě pobytu, že všichni poskytovatelé péče jsou v plném rozsahu seznámeni s kritérii stanovenými v čl. 22 odst. 1 písm. a) bodu i) nařízení (EHS) č. 1408/71.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. června 2004.
Přímý přístup k poskytovatelům péče je zaručen nejpozději od 1. července 2004.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech. Ve Štrasburku dne 31. března 2004. Za Evropský parlament předseda P. Cox Za Radu předseda D. Roche [1] Úř. věst. C 32, 5.2.2004, s. 78.
Nařízení Komise (ES) č. 634/2004
ze dne 5. dubna 2004,
kterým se stanoví přechodná prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2202/96 a nařízení (ES) č. 2111/2003 z důvodu přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska k Evropské unii
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Smlouvu o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska, a zejména na čl. 2 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na Akt o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska, a zejména na první odstavec článku 41 tohoto aktu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Je třeba přijmout přechodná opatření, která umožní, aby se na producenty a zpracovatele v České republice, v Estonsku, na Kypru, v Lotyšsku, v Litvě, v Maďarsku, na Maltě, v Polsku, ve Slovinsku a na Slovensku (dále jen "nové členské státy") vztahovalo nařízení Rady (ES) č. 2202/96 ze dne 28. října 1996, kterým se stanoví režim podpor Společenství pro producenty některých citrusových plodů [1].
(2) Mechanismus pro výpočet dodržení národních zpracovatelských prahů a zpracovatelských prahů Společenství stanovených v článku 5 nařízení (ES) č. 2202/96 a článku 37 nařízení Komise (ES) č.
2111/2003 ze dne 1. prosince 2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č.
2202/96, kterým se stanoví režim podpor Společenství pro producenty některých citrusových plodů [2] se v nových členských státech nepoužije okamžitě.
Proto je třeba pro použití tohoto mechanismu stanovit přechodná opatření. V prvním hospodářském roce jeho použití, kdy nejsou k dispozici žádné údaje pro výpočet, by se měla podpora vyplatit v plné výši.
Jako bezpečnostní opatření by se však mělo provést předběžné snížení, které se uhradí v případě, že na konci hospodářského roku nebude práh překročen. Pro následující hospodářské roky by se mělo počítat s postupným používáním systému kontroly dodržování prahu.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Výše podpory stanovená v čl. 3 odst. 2 nařízení (ES) č. 2202/96 a uvedená v tabulkách 1, 2 a 3 v příloze I uvedeného nařízení je pro hospodářský rok 2004/2005 pro Českou republiku, Estonsko, Kypr, Lotyšsko, Litvu, Maďarsko, Maltu, Polsko, Slovinsko a Slovensko (dále jen "nové členské státy") stanovena podle tabulek 1, 2 a 3 v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
1. Pokud se při kontrole dodržení zpracovatelského prahu pro účely stanovení podpory pro hospodářský rok 2005/2006 ukáže, že nebyl překročen práh Společenství, vyplatí se ve všech nových členských státech po skončení hospodářského roku 2004/2005 dodatečná částka ve výši 25 % podpory stanovené v čl. 3 odst. 2 nařízení (ES) č. 2202/96.
2. Pokud se při kontrole dodržení zpracovatelského prahu pro účely stanovení podpory pro hospodářský rok 2005/2006 zjistí překročení zpracovatelského prahu Společenství, vyplatí se v nových členských státech, ve kterých práh překročen nebyl nebo byl překročen o méně než 25 % po skončení hospodářského roku 2004/2005 dodatečná částka.
Dodatečná částka uvedená v prvním pododstavci se stanoví na základě množství, o které byl překročen příslušný národní práh, do maximální výše 25 % podpory stanovené v čl. 3 odst. 2 nařízení (ES) č. 2202/96.
Článek 3
Při kontrole dodržení národních zpracovatelských prahů pro pomeranče, citrony a grapefruity a pro skupinu produktů, kterou tvoří mandarinky, klementinky a satsumy, bude výpočet pouze pro nové členské státy vycházet:
a) pro hospodářský rok 2005/2006 ze srovnání národního zpracovatelského prahu s množstvími, která byla zpracována s podporou během hospodářského roku nebo stejného období předcházejícího uvedenému hospodářskému roku;
b) pro hospodářský rok 2006/2007 ze srovnání národního zpracovatelského prahu s průměrnými množstvími, která byla zpracována s podporou během dvou hospodářských let nebo stejných období předcházejících uvedenému hospodářskému roku;
Množství získané při kontrole dodržení národního zpracovatelského prahu pro každý dotčený produkt se připočítá k množstvím stanoveným pro všechny ostatní členské státy pro účely kontroly dodržení prahu Společenství.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem a s výhradou vstupu v platnost Smlouvy o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 635/2004
ze dne 5. dubna 2004
o stanovení směnných kurzů použitelných pro některé přímé podpory a strukturální nebo environmentální opatření na rok 2004
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2799/98 ze dne 15. prosince 1998 o agromonetární úpravě pro euro [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1410/1999 ze dne 29. června 1999, kterým se mění nařízení (ES) č. 2808/98, kterým se stanoví prováděcí pravidla k agromonetární úpravě pro euro v zemědělství a kterým se mění definice některých rozhodných skutečností stanovených v nařízeních (EHS) č. 3889/87, (EHS) č. 3886/92, (EHS) č. 1793/93, (EHS) č. 2700/93 a (ES) č. 293/98 [2], a zejména na článek 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 2808/98 ze dne 22. prosince 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla k agromonetární úpravě pro euro v zemědělství [3], a zejména na druhou větu čl. 4 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 2550/2001 ze dne 21. prosince 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2529/2001 o společné organizaci trhu se skopovým a kozím masem, pokud jde o režimy prémií, a kterým se mění nařízení (ES) č. 2419/2001 [4], a zejména na druhý odstavec článku 18a uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 2342/1999 ze dne 28. října 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem, pokud jde o režim prémií [5], a zejména na článek 43 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 4 odst. 1 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 2808/98 je rozhodnou skutečností pro směnný kurz pro podporu pro energetické plodiny uvedenou v hlavě IV kapitole 5 nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 [6] 1. leden roku, v němž je podpora poskytnuta.
(2) Podle čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 2808/98 je rozhodnou skutečností pro směnný kurz v případě částek strukturální a environmentální povahy 1. leden roku, v jehož průběhu je přijato rozhodnutí o poskytnutí podpory.
(3) Podle čl. 4 odst. 3 nařízení (ES) č. 2808/98 se jako přepočítací koeficient použije časově vážený průměr směnných kurzů platných v měsíci předcházejícím rozhodné skutečnosti.
(4) Podle článku 12 nařízení Komise (ES) č. 293/98 ze dne 4. února 1998 o určení rozhodných skutečností pro ovoce a zeleninu, zpracované ovoce a zeleninu a částečně u živých rostlin a květinářského zboží a u některých výrobků uvedených v příloze II Smlouvy o ES a o zrušení nařízení (EHS) č. 1445/93 [7], se pro každoroční přepočet na národní měnu maximální hektarové částky podpory ke zlepšení kvality a odbytu ořechů a svatojánského chleba použije přepočítací koeficient rovný časově váženému průměru směnných kurzů platných v měsíci předcházejícím 1. lednu ročního sledovaného období.
(5) Podle článku 18a nařízení (ES) č. 2550/2001 je skutečnost rozhodná pro přepočítací koeficient na prémie a platby v odvětví skopového a kozího masa směnný kurz rovný časově váženému průměru směnných kurzů platných na začátku kalendářního roku, za který je prémie poskytována.
Použitý přepočítací koeficient odpovídá časově váženému průměru směnných kurzů platných v prosinci, který předchází datu rozhodné skutečnosti.
(6) Podle článku 42 nařízení (ES) č. 2342/1999 je datum podání žádosti rozhodnou skutečností pro stanovení roku, pro který jsou přiděleny zvláštní prémie, prémie na krávy bez tržní produkce mléka, prémie na porážku mimo sezónu a extenzifikační prémie.
V případě porážkové prémie je rokem přidělení rok porážky nebo vývozu.
Podle článku 43 uvedeného nařízení se přepočet prémií a plateb v odvětví hovězího masa na národní měnu provádí na základě časově váženého průměru směnných kurzů platných v prosinci předcházejícího roku přidělení.
(7) Směnný kurz použitelný v roce 2004 na dotyčné částky a podporu je proto třeba stanovit na základě časově váženého průměru směnných kurzů platných v prosinci 2003,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Směnné kurzy uvedené v příloze se v roce 2004 použijí pro:
a) podporu pro energetické plodiny uvedenou v hlavě IV kapitole 5 nařízení (ES) č. 1782/2003;
b) částky strukturální nebo environmentální povahy uvedené v čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 2808/98;
c) maximální hektarovou částku podpory na uvádění na trh v odvětví ořechů a svatojánského chleba, stanovenou v článku 2 nařízení Rady (EHS) č. 790/89 [8];
d) prémie a platby v odvětví skopového a kozího masa stanovené v článcích 4, 5 a 11 nařízení Rady (ES) č. 2529/2001 [9];
e) prémie a platby v odvětví hovězího masa stanovené v článcích 4, 5, 6, 11, 13 a 14 nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 [10].
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 637/2004
ze dne 5. dubna 2004,
kterým se doplňuje příloha nařízení Komise (ES) č. 2400/96 ze dne 17. prosince 1996 o zápisu určitých názvů do Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení (Agneau de Pauillac a Agneau du Poitou-Charentes)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [1], a zejména na čl. 6 odst. 3 a 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 5 nařízení (EHS) č. 2081/92 zaslala Francie Komisi žádost o zápis názvů "Agneau de Pauillac" a "Agneau du Poitou-Charentes" jako chráněných zeměpisných označení.
(2) V souladu s čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení bylo shledáno, že žádosti splňují všechny požadavky uvedeného nařízení, a zejména že byly uvedeny všechny údaje požadované podle článku 4 uvedeného nařízení.
(3) Po zveřejnění názvů uvedených v příloze tohoto nařízení v Úředním věstníku Evropské unie [2] neobdržela Komise žádnou námitku ve smyslu článku 7 nařízení (EHS) č. 2081/92.
(4) Uvedené názvy by tedy měly být zapsány do "Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení" a měly by být proto v rámci Společenství chráněny jako chráněná zeměpisná označení.
(5) Příloha tohoto nařízení doplňuje přílohu nařízení (ES) č. 2400/96 [3],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Názvy uvedené v příloze tohoto nařízení se doplňují do přílohy nařízení (ES) č. 2400/96 a zapisují se podle čl. 6 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2081/92 do "Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení" jako chráněná zeměpisná označení (CHZO).
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 638/2004
ze dne 31. března 2004
o statistice Společenství obchodu se zbožím mezi členskými státy a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 3330/91
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 285 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [1],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením Rady (EHS) č. 3330/91 ze dne 7. listopadu 1991 o statistice obchodu se zbožím mezi členskými státy [3] byl zaveden zcela nový systém sběru údajů, který byl dvakrát zjednodušen.
V zájmu zvýšení transparentnosti tohoto systému a zjednodušení jeho pochopení by mělo být nařízení (EHS) č. 3330/91 nahrazeno tímto nařízením.
(2) Tento systém byl měl zůstat zachován, neboť dostatečně podrobné statistické informace jsou stále potřebné pro účely politik Společenství vztahujících se k rozvoji vnitřního trhu a pro podniky ve Společenství při analýze svých trhů.
Agregované údaje musejí být také rychle dostupné, aby bylo možné analyzovat rozvoj hospodářské a měnové unie.
Členské státy by měly mít možnost shromažďovat informace, které vyhovují jejich konkrétním potřebám.
(3) Je však zapotřebí upravit znění pravidel týkajících se sestavování statistik o obchodu se zbožím mezi členskými státy tak, aby tyto statistiky byly srozumitelnější pro společnosti odpovědné za poskytování údajů, pro vnitrostátní subjekty zabývající se sběrem údajů a pro uživatele.
(4) Systém prahů by měl být zachován, ale ve zjednodušené podobě, aby bylo možné uspokojivě reagovat na požadavky uživatelů a zároveň snížit zátěž subjektů odpovědných za poskytování statistických informací, zejména malých a středních podniků.
(5) Mezi systémem pro sběr statistických informací a daňovými formalitami, které se vztahují k obchodu se zbožím mezi členskými státy, by mělo existovat úzké propojení.
Takovéto propojení umožňuje především kontrolovat kvalitu shromažďovaných informací.
(6) Kvalita sestavených statistických informací, její hodnocení prostřednictvím společných ukazatelů a transparentnost v této oblasti jsou důležitými cíli, které vyžadují úpravu na úrovni Společenství.
(7) Vzhledem k tomu, že cíle plánovaného projektu, konkrétně vytvoření společného právního rámce pro systematické sestavování statistik Společenství týkajících se obchodu se zbožím mezi členskými státy, nemůže být v dostatečné míře dosaženo na vnitrostátní úrovni a může ho být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity vymezenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality, jak je vymezena v uvedeném článku, nepřekročí toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
(8) Nařízení Rady (ES) č. 322/97 ze dne 17. února 1997 o statistice Společenství [4] obsahuje referenční rámec k tomuto nařízení.
Maximální podrobnost informací v oblasti statistik obchodu se zbožím však vyžaduje v souvislosti s důvěrností údajů zvláštní pravidla.
(9) Je důležité, aby bylo zajištěno jednotné uplatňování tohoto nařízení a aby v zájmu toho byl vymezen postup Společenství, kterým by v přiměřené lhůtě mohly být stanoveny podrobnosti provádění a provedeny potřebné technické úpravy.
(10) Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení by měla být přijata podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [5],
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
Toto nařízení vytváří společný rámec pro systematické sestavování statistik Společenství týkajících se obchodu se zbožím mezi členskými státy.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "zbožím" veškerý movitý majetek včetně elektrického proudu;
b) "zvláštním zbožím nebo pohybem zboží" zboží nebo pohyb zboží, které svou povahou vyžadují přijetí zvláštních ustanovení, zejména technické plodiny, lodě a letadla, produkty získávané z moře, zboží dodávané na lodě a do letadel, časově rozložené zásilky, vojenské zboží, zboží určené pro zařízení na volném moři nebo z nich pocházející, kosmické lodě, části motorových vozidel nebo letadel a odpadové produkty;
c) "vnitrostátními orgány" statistické orgány členských států a jiné orgány pověřené v každém členském státě vypracováváním statistik Společenství týkajících se obchodu se zbožím mezi členskými státy;
d) "zbožím Společenství":
i) zboží zcela získané na celním území Společenství, bez přidání zboží ze třetích zemí nebo z území, která nejsou součástí celního území Společenství,
ii) zboží ze třetích zemí nebo z území, jež nejsou součástí celního území Společenství, které bylo propuštěno do volného pohybu v členském státě,
iii) zboží získané na celním území Společenství ze zboží uvedeného výlučně v bodě ii) nebo ze zboží uvedeného v bodech i) a ii);
e) "členským státem odeslání" členský stát vymezený svým statistickým územím, z něhož je zboží odesláno do místa určení v jiném členském státě;
f) "členským státem přijetí" členský stát vymezený svým statistickým územím, v němž je přijímáno zboží z jiného členského státu;
g) "zbožím ve zjednodušeném oběhu mezi členskými státy" zboží Společenství odeslané z jednoho členského státu do druhého členského státu, které se po cestě do členského státu určení pohybuje přímo přes jiný členský stát nebo které se zastaví z důvodů souvisejících pouze s přepravou zboží.
Článek 3
Oblast působnosti
1. Statistiky obchodu se zbožím mezi členskými státy se zabývají odesláním a přijetím zboží.
2. Odeslání zahrnuje následující zboží, jež opouští členský stát odeslání a jež je určeno do jiného členského státu:
a) zboží Společenství s výjimkou zboží, které je ve zjednodušeném oběhu mezi členskými státy;
b) zboží umístěné v členském státě odeslání v celním režimu aktivního zušlechťovacího styku nebo přepracování pod celním dohledem.
3. Přijetí se vztahuje na následující zboží vstupující na území členského státu přijetí, které bylo odesláno z jiného členského státu:
a) zboží Společenství s výjimkou zboží, které je ve zjednodušeném oběhu mezi členskými státy;
b) zboží původně v členském státě odeslání propuštěné do celního režimu aktivního zušlechťovacího styku nebo přepracování pod celním dohledem, které podléhá celnímu režimu aktivního zušlechťovacího styku nebo přepracování pod celním dohledem nebo které je propuštěno do volného pohybu v členském státě přijetí.
4. Pro zvláštní zboží nebo pohyby zboží mohou být použita jiná nebo zvláštní pravidla, která se stanoví v souladu s postupem uvedeným v čl. 14 odst. 2.
5. Některé druhy zboží, jejichž seznam je sestaven v souladu s postupem uvedeným v čl. 14 odst. 2, nejsou z metodických důvodů do statistik zahrnovány.
Článek 4
Statistické území
1. Statistické území členských států odpovídá jejich celnímu území, jak je vymezeno v článku 3 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 [6] ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství.
2. Odchylně od odstavce 1 zahrnuje statistické území Německa Helgoland.
Článek 5
Zdroje údajů
1. Pro účely poskytování statistických informací o odesílání a přijímání zboží Společenství, které není pro celní nebo daňové účely předmětem jednotného správního dokladu, se použije zvláštní systém sběru údajů, dále jen "systém Intrastat".
2. Statistické informace o odesílání a přijímání ostatních druhů zboží jsou vnitrostátním orgánům poskytovány nejméně jednou měsíčně přímo celními orgány.
3. V případě zvláštního zboží nebo pohybů zboží mohou být použity jiné zdroje informací než systém Intrastat nebo celní prohlášení.
4. Každý členský stát sám upraví způsob, jakým jsou údaje shromažďované v systému Intrastat odpovědnými stranami poskytovány.
Aby bylo plnění úkolu těchto stran usnadněno, vytvářejí Komise (Eurostat) a členské státy předpoklady pro větší využívání elektronického zpracování a přenosu údajů.
Článek 6
Referenční období
1. Referenčním obdobím je u informací, které mají být poskytovány v souladu s článkem 5, kalendářní měsíc odeslání nebo přijetí zboží.
2. Aby bylo zohledněno propojení s povinnostmi souvisejícími s daní z přidané hodnoty a se clem, může být referenční období upraveno ustanoveními přijatými v souladu s postupem uvedeným v čl. 14 odst. 2.
Článek 7
Strany odpovědné za poskytování informací
1. Stranami odpovědnými za poskytování informací do systému Intrastat jsou:
a) fyzické nebo právnické osoby, které jsou v členském státě odeslání registrovány k dani z přidané hodnoty a které:
i) uzavřely smlouvu, na jejímž základě došlo k odeslání zboží, s výjimkou smluv o přepravě, nebo, není-li tomu tak,
ii) odesílají zboží nebo zajišťují odeslání zboží nebo, není-li tomu tak,
iii) vlastní zboží, které je předmětem odeslání;
b) fyzické nebo právnické osoby, které jsou v členském státě přijetí registrovány k dani z přidané hodnoty a které:
i) uzavřely smlouvu, na jejímž základě došlo k dodání zboží, s výjimkou smluv o přepravě, nebo, není-li tomu tak,
ii) přebírají dodávku zboží nebo zajišťují dodávku zboží nebo, není-li tomu tak,
iii) vlastní zboží, které je předmětem dodání.
2. Strany odpovědné za poskytování informací mohou tuto povinnost přenést na třetí stranu; takové přenesení však v žádném případě nesnižuje odpovědnost uvedené strany.
3. Pokud některá ze stran odpovědných za poskytování informací nesplní svou povinnost podle tohoto nařízení, podléhá sankcím, které určí členské státy.
Článek 8
Registry
1. Vnitrostátní orgány vytvoří a spravují registr hospodářských subjektů působících v rámci Společenství, který obsahuje alespoň odesilatele zboží při odeslání a příjemce zboží při přijetí.
2. Aby bylo možné určit strany odpovědné za poskytování informací uvedené v článku 7 a kontrolovat informace, jež jsou poskytovány, předloží odpovědní správci daně jednotlivých členských států vnitrostátnímu orgánu:
a) alespoň jednou měsíčně seznamy fyzických nebo právnických osob, které prohlásily, že během sledovaného období dodaly zboží do jiných členských států nebo zboží z jiných členských států přijaly.
V seznamech se uvádějí celkové hodnoty tohoto zboží přiznaného v daňovém přiznání každou z fyzických nebo právnických osob;
b) sami nebo na žádost vnitrostátního orgánu veškeré informace poskytnuté pro daňové účely, které by mohly zlepšit kvalitu statistik.
Postupy k předávání informací jsou vymezeny v souladu s postupem uvedeným v čl. 14 odst. 2.
Vnitrostátní orgány nakládají s těmito informacemi v souladu s pravidly používanými správci daně.
3. Daňové úřady upozorní obchodníky registrované k dani z přidané hodnoty na povinnosti, které mohou mít jako strany odpovědné za poskytování informací požadovaných systémem Intrastat.
Článek 9
Informace shromažďované pro Intrastat
1. Vnitrostátní orgány shromažďují následující informace:
a) identifikační čísla přiřazená straně odpovědné za poskytování informací v souladu s čl. 22 odst. 1 písm. c) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně [7], v podobě uvedené v článku 28h uvedené směrnice;
b) referenční období;
c) směr pohybu (přijetí, odeslání);
d) druh zboží označený osmimístným kódem kombinované nomenklatury, jak je stanoveno v nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [8];
e) partnerský členský stát;
f) hodnota zboží;
g) množství zboží;
h) povaha transakce.
Definice statistických údajů zmíněných v písmenech e) až h) jsou uvedeny v příloze.
Postupy využívané při sběru těchto informací, zejména kódy, jež mají být použity, jsou případně určeny v souladu s postupem uvedeným v čl. 14 odst.
2. Členské státy mohou rovněž shromažďovat další informace, např.:
a) identifikaci zboží podle podrobnějšího třídění než je kombinovaná nomenklatura;
b) zemi původu při přijetí;
c) kraj původu při odeslání a kraj určení při přijetí;
d) dodací podmínky;
e) druh dopravy;
f) statistický režim.
Definice statistických údajů zmíněných v písmenech b) až f) jsou uvedeny v příloze.
Postupy využívané při sběru těchto informací, zejména kódy, jež mají být použity, jsou případně určeny v souladu s postupem uvedeným v čl. 14 odst.
Článek 10
Zjednodušení systému Intrastat
1. Aby bylo možné uspokojit potřeby uživatelů spojené se statistickými informacemi, aniž by se dále zvyšovalo zatížení hospodářských subjektů, stanoví členské státy každý rok prahy vyjádřené v ročních hodnotách obchodu v rámci Společenství, pod nimiž jsou strany osvobozeny od povinnosti poskytovat informace v rámci systému Intrastat nebo mohou poskytnout zjednodušené informace.
2. Prahy jsou stanoveny každým členským státem zvlášť pro odeslání a zvlášť pro přijetí.
3. Při stanovování prahů, pod nimiž jsou strany osvobozeny od povinnosti poskytovat informace v rámci systému Intrastat, zajistí členské státy, aby informace zmíněné v čl. 9 odst. 1 prvním pododstavci v písm. a) až f) a zpřístupněné stranami odpovědnými za poskytování informací pokrývaly alespoň 97 % celkové hodnoty obchodů příslušného členského státu.
4. Členské státy mohou stanovit další prahy, pod nimiž mohou strany využít následujících zjednodušení:
a) osvobození od povinnosti poskytovat informace o množství zboží;
b) osvobození od povinnosti poskytovat informace o povaze transakce;
c) možnost vykázat nejvýše 10 z podrobných příslušných podpoložek kombinované nomenklatury, které jsou z hlediska hodnoty nejvýznamnější, a přerozdělit ostatní výrobky podle pravidel stanovených v souladu s postupem uvedeným v čl. 14 odst. 2.
Každý členský stát používající tyto prahy zajistí, aby hodnota obchodu těchto stran dosáhla nejvýše 6 % celkové hodnoty obchodu příslušného členského státu.
5. Členské státy mohou za určitých podmínek, které splňují požadavky na kvalitu a které jsou stanoveny v souladu s postupem uvedeným v čl. 14 odst. 2, zjednodušit informace, které mají být poskytovány ve vztahu k jednotlivým drobným transakcím.
6. Informace o prazích používaných členskými státy se zasílají Komisi (Eurostatu) nejpozději do 31. října roku předcházejícího tomu roku, ke kterému se vztahují.
Článek 11
Statistická důvěrnost
Na žádost stran poskytujících informace rozhodují vnitrostátní orgány o tom, zda statistické výsledky, které umožňují nepřímou identifikaci dotčených stran, mají být zveřejněny, nebo zda musejí být upraveny tak, aby jejich zveřejněním nebyla porušena statistická důvěrnost.
Článek 12
Předávání údajů Komisi
1. Členské státy předávají Komisi (Eurostatu) měsíční výsledky svých statistik obchodu se zbožím mezi členskými státy nejpozději do:
a) 40. kalendářního dne po skončení referenčního měsíce pro agregovanéúdaje v souladu s postupem uvedeným v čl. 14 odst. 2;
b) 70. kalendářního dne po skončení referenčního měsíce pro podrobné údaje včetně informací uvedených v čl. 9 odst. 1 prvním pododstavci písm. b) až h).
Pokud jde o hodnotu zboží, výsledky zahrnují pouze statistickou hodnotu podle přílohy.
Členské státy předávají Komisi (Eurostatu) údaje, které jsou důvěrné.
2. Členské státy poskytují Komisi (Eurostatu) měsíční výsledky, které pokrývají jejich celkový obchod se zbožím, vypracované případně pomocí odhadů.
3. Členské státy předávají Komisi (Eurostatu) údaje v elektronické podobě v souladu se standardem pro výměnu údajů. Praktická opatření spojená s přenosem údajů se stanoví v souladu s postupem uvedeným v čl. 14 odst. 2.
Článek 13
Kvalita
1. Členské státy přijmou veškerá opatření nezbytná k zajištění kvality předávaných údajů v souladu s platnými ukazateli a normami kvality.
2. Členské státy předloží Komisi (Eurostatu) roční zprávu o kvalitě předávaných údajů.
3. Ukazatele a normy umožňující vyhodnocení kvality údajů, struktura zpráv o kvalitě údajů, které mají být předkládány členskými státy, a veškerá opatření nezbytná k vyhodnocení nebo zlepšení kvality údajů se stanoví v souladu s postupem uvedeným v čl. 14 odst. 2.
Článek 14
Výbor
1. Komisi je nápomocen Výbor pro statistiku obchodu se zbožím mezi členskými státy.
2. V případě odkazů na tento odstavec se použijí články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 uvedeného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
4. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 15
Zrušovací ustanovení
1. Zrušuje se nařízení (EHS) č. 3330/91.
2. Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení.
Článek 16
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2005.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech. Ve Štrasburku dne 31. března 2004. Za Evropský parlament předseda P. Cox Za Radu předseda D. Roche [1] Úř. věst. C 32, 5.2.2004, s. 92.
Nařízení Rady (ES) č. 639/2004
ze dne 30. března 2004
o řízení rybářského loďstva zapsaného v nejvzdálenějších regionech Společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 a čl. 299 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky [2], a zejména kapitola III uvedeného nařízení, stanoví režim Společenství směřující k úpravě rybolovné kapacity loďstva členských států na úroveň celkově slučitelnou s rybolovnými právy.
(2) Nařízení Rady (ES) č. 2792/1999 ze dne 17. prosince 1999 o pravidlech a podmínkách pro strukturální pomoc Společenství v odvětví rybolovu [3] se týká modernizace rybářských plavidel s veřejnou podporou a veřejné podpory na obnovu rybářských plavidel.
(3) Vzhledem k tomu, že odvětví rybolovu je v nejvzdálenějších regionech Společenství ("nejvzdálenější regiony") poměrně významné, je ospravedlnitelné brát při řízení rybářského loďstva v úvahu jejich zvláštní strukturální, sociální a hospodářskou situaci.
Za tím účelem je třeba přizpůsobit potřebám těchto oblastí ustanovení nařízení (ES) č. 2371/2002 o řízení režimů vstupu a výstupu a povinném stažení kapacity, jakož i pravidla přístupu k veřejné podpoře na modernizaci a na obnovu rybářských plavidel.
(4) Je též třeba, aby zvýšení kapacity loďstva zapsaného v přístavech nejvzdálenějších regionů bylo omezeno na zvýšení odůvodněná místními rybolovnými právy a aby velikost loďstva zůstala v rovnováze s těmito rybolovnými právy.
Za tím účelem je třeba cíle stanovené ve víceletých orientačních programech IV (VOP IV) pro každou část loďstva, které jsou definovány v příloze rozhodnutí Komise 2002/652/ES ze dne 29. července 2002, kterým se mění rozhodnutí 98/119/ES až 98/131/ES za účelem prodloužení víceletých orientačních programů rybářského loďstva členských států do 31. prosince 2002 [4], považovat za referenční úrovně nebo horní mez pro rozšiřování rybářského loďstva zapsaného ve francouzských zámořských departementech, na Azorských ostrovech a na Madeiře.
(5) Je třeba určit zvláštní referenční úrovně pro části loďstva zapsané na Kanárských ostrovech, pro něž nebyly stanoveny zvláštní cíle v rámci VOP IV.
Tyto referenční úrovně by měly brát v úvahu kapacitu místního loďstva v poměru k rybolovným právům.
(6) Je nutné zabránit tomu, aby byla plavidla zapsaná v nejvzdálenějších regionech převáděna do pevninských částí a byla tam používána poté, co využila příznivější podmínky, pokud jde o poskytování veřejné podpory nebo o vstup do loďstva.
(7) Je odůvodněné používat pro rybářské loďstvo zapsané v nejvzdálenějších regionech stejná pravidla řízení kapacity loďstva a veřejné podpory, jaká se používají pro plavidla zapsaná ve zbývající části Společenství, jakmile bude dosaženo referenčních úrovní definovaných v tomto nařízení, v každém případě pak od 1. ledna 2007, s výjimkou plavidel, která získala veřejnou podporu na obnovu, pokud by ke vstupu do loďstva mohlo dojít do 31. prosince 2007.
(8) Pro usnadnění provádění tohoto nařízení by členské státy měly shromažďovat informace o plavidlech zapsaných v nejvzdálenějších regionech.
Tyto informace by měla dostat Komise, která z nich vypracuje zprávu, aby byla zajištěna dokonalá transparentnost provedených opatření.
(9) Vzhledem k tomu, že nová obecná pravidla řízení kapacity loďstva a veřejné podpory byla zavedena nařízeními (ES) č. 2371/2002 a (ES) č. 2792/1999 s účinkem od 1. ledna 2003, měl by být zvláštní režim pro nejvzdálenější regiony použit také od tohoto data.
(10) Opatření nutná pro provádění tohoto nařízení je třeba přijmout v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [5],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zvláštní referenční úrovně
1. Na části loďstva zapsané v nejvzdálenějších regionech uvedených v čl. 299 odst. 2 Smlouvy se použijí tyto zvláštní referenční úrovně rybolovné kapacity:
a) ve francouzských zámořských departementech, na Azorských ostrovech a na Madeiře: jednotlivé cíle VOP IV pro každou část loďstva, vyjádřené v kW a hrubé prostornosti pro každý z nejvzdálenějších regionů na konci roku 2002;
b) na Kanárských ostrovech: referenční úrovně, jejichž výchozím bodem jsou kapacity v kW a hrubé prostornosti odpovídajících částí loďstva pro plavidla zapsaná v přístavech na Kanárských ostrovech 1. ledna 2003, přičemž mohou být zvýšeny na základě rybolovných práv pro tyto části loďstva.
Zvýšení může být odůvodněné až do výše cílů, které by byly přijaty, kdyby byly na tyto zvláštní části použity postupy VOP IV, a musí být v souladu s nejnovějšími vědeckými poznatky uznanými Vědeckotechnickým a hospodářským výborem pro rybářství, zřízeným podle článku 33 nařízení (ES) č. 2371/2002.
2. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví v souladu s postupem uvedeným v čl. 5 odst. 2.
Článek 2
Obnova a modernizace loďstva
U částí loďstva uvedených v čl. 1 odst. 1:
1. odchylně od článku 13 nařízení (ES) č. 2371/2002:
a) vstup nových kapacit do loďstva, též s veřejnou podporou, je možný do výše specifických referenčních úrovní uvedených v článku 1,
b) závazek snížit celkovou kapacitu loďstva o 3 % v porovnání s referenčními úrovněmi se nepoužije na nejvzdálenější regiony;
2. odchylně od čl. 9 odst. 1 písm. c) bodu i) nařízení (ES) č. 2792/1999 může být veřejná podpora poskytnuta na modernizaci loďstva vyjádřenou v tonáži nebo výkonu;
3. odchylky stanovené v odstavcích 1 a 2 výše se přestanou používat, jakmile bude dosaženo referenčních úrovní, v každém případě však nejpozději 31. prosince 2006;
4. odchylně od čl. 9 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 2792/1999 může být veřejná podpora na obnovu rybářských plavidel poskytována až do 31. prosince 2005;
5. bez ohledu na odstavec 3 se u rybářských plavidel, která získala veřejnou podporu na obnovu, odchylka uvedená v odst. 1 písm. a) přestane používat dva roky po poskytnutí veřejné podpory na obnovu, v každém případě pak nejpozději 31. prosince 2007.
Článek 3
Převod plavidel do pevninských částí
Jakýkoliv převod plavidla z nejvzdálenějších regionů do pevninské části se považuje za vstup do pevninského loďstva ve smyslu článku 13 nařízení (ES) č. 2371/2002.
Poměrná část veřejné podpory na obnovu loďstva a vybavení nebo modernizaci rybářských plavidel podle času se vrací v případě převodu plavidla do pevninské části před uplynutím období:
a) 10 let v případě veřejné podpory na obnovu loďstva;
b) pěti let v případě veřejné podpory na vybavení nebo modernizaci rybářských plavidel
ode dne správního rozhodnutí o poskytnutí veřejné podpory.
Článek 4
Řízení kapacity
1. Členské státy řídí rybářské loďstvo zapsané v nejvzdálenějších regionech takovým způsobem, aby dodržovaly toto nařízení.
2. Členské státy předají Komisi údaje o plavidlech zapsaných v jejich nejvzdálenějších regionech v souladu s článkem 15 nařízení (ES) č. 2371/2002.
3. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví v souladu s postupem uvedeným v čl. 5 odst. 2.
Článek 5
Výbor
1. Komisi je nápomocen Řídící výbor pro rybolov a akvakulturu.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je stanovena na dvacet pracovních dní.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 6
Hlášení
Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu o provádění tohoto nařízení nejpozději do 31. prosince 2006.
Článek 7
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 641/2004
ze dne 6. dubna 2004
o prováděcích pravidlech k nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003, pokud jde o žádosti o povolení nových geneticky modifikovaných potravin a krmiv, o oznámení stávajících produktů a o náhodnou nebo technicky nevyhnutelnou přítomnost geneticky modifikovaného materiálu s příznivým hodnocením rizika
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003 ze dne 22. září 2003 o geneticky modifikovaných potravinách a krmivech [1], a zejména na čl. 5 odst. 7, čl. 8 odst. 8, čl. 17 odst. 7, čl. 20 odst. 8 a čl. 47 odst. 4 uvedeného nařízení,
po konzultaci s Evropským úřadem pro bezpečnost potravin v souladu s čl. 5 odst. 7 a čl. 17 odst. 7 nařízení (ES) č. 1829/2003,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením (ES) č. 1829/2003 se stanoví postupy Společenství pro povolování geneticky modifikovaných potravin a krmiv a dohled nad nimi a pro jejich označování.
(2) Je nezbytné stanovit podrobná pravidla pro žádosti o povolení podávané podle nařízení (ES) č. 1829/2003.
(3) Kromě toho se v nařízení (ES) č. 1829/2003 stanoví, že Evropský úřad pro bezpečnost potravin (dále jen "úřad") zveřejní podrobné pokyny s cílem pomoci žadatelům při přípravě a podávání žádostí, zejména pokud jde o informace a údaje, které mají být předloženy jako důkaz, že produkt splňuje kritéria uvedená v čl. 4 odst. 1 a v čl. 16 odst. 1 uvedeného nařízení.
(4) Aby se zajistil hladký přechod k novému režimu zavedenému nařízením (ES) č. 1829/2003, měla by být k přechodným opatřením stanoveným v uvedeném nařízení pro žádosti a oznámení produktů spadajících do oblasti působnosti jiných právních předpisů Společenství přijata prováděcí pravidla.
(5) Je rovněž třeba stanovit podrobná pravidla pro přípravu a podávání oznámení stávajících produktů uvedených na trh Společenství před 18. dubnem 2004, která se předkládají Komisi podle nařízení (ES) č. 1829/2003.
(6) Taková pravidla by měla usnadnit provozovatelům přípravu žádostí o povolení a přípravu oznámení stávajících produktů a úřadu by měla usnadnit hodnocení těchto žádostí a ověřování těchto oznámení.
(7) Do oblasti působnosti nařízení (ES) č. 1829/2003 jsou zahrnuty potraviny, které obsahují geneticky modifikované organismy (GMO), například geneticky modifikované rostliny a mikroorganismy, sestávají z nich nebo jsou z nich vyrobeny. V zájmu vzájemného souladu právních předpisů Společenství by tudíž do oblasti působnosti tohoto nařízení měly spadat též stávající potraviny, které obsahují geneticky modifikované rostliny a mikroorganismy, sestávají z nich nebo jsou z nich vyrobeny.
(8) Do oblasti působnosti nařízení (ES) č. 1829/2003 spadají krmiva, včetně doplňkových látek v krmivech, jak jsou definovány ve směrnici Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech [2], která obsahují GMO, například geneticky modifikované rostliny a mikroorganismy, sestávají z nich nebo jsou z nich vyrobena. Do oblasti působnosti tohoto nařízení by tudíž měla spadat též stávající krmiva, včetně doplňkových látek v krmivech, která obsahují geneticky modifikované rostliny a mikroorganismy, sestávají z nich nebo jsou z nich vyrobena.
(9) Do oblasti působnosti nařízení (ES) č. 1829/2003 nespadají pomocné látky, včetně enzymů používaných jako pomocné látky. Proto by do oblasti tohoto nařízení neměly spadat ani stávající pomocné látky.
(10) Nařízení (ES) č. 1829/2003 stanoví, že mají být přijata podrobná prováděcí pravidla k přechodným opatřením týkajícím se náhodné nebo technicky nevyhnutelné přítomnosti geneticky modifikovaného materiálu s příznivým hodnocením rizika.
V zájmu vzájemného souladu právních předpisů Společenství by měla tato pravidla zejména vyjasnit, na jaký geneticky modifikovaný materiál se taková přechodná opatření vztahují a jak má být uplatňována prahová hodnota 0,5 %.
(11) Vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č. 1829/2003 je použitelné od 18. dubna 2004, je nezbytné, aby toto nařízení bylo použitelné okamžitě.
(12) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I Žádosti o povolení
Článek 1
V této kapitole se stanoví podrobná pravidla pro žádosti o povolení podané v souladu s články 5 a 17 nařízení (ES) č. 1829/2003, včetně žádostí podaných podle jiných právních předpisů Společenství, které jsou změněny nebo doplněny v souladu s článkem 46 uvedeného nařízení.
ODDÍL 1 Požadavky na žádosti o povolení geneticky modifikovaných potravin a krmiv
Článek 2
1. Aniž jsou dotčeny čl. 5 odst. 3 a 5 a čl. 17 odst. 3 a 5 nařízení (ES) č. 1829/2003 a s ohledem na pokyny Evropského úřadu pro bezpečnost potravin (dále jen "úřadu") stanovené v čl. 5 odst. 8 a čl. 17 odst. 8 uvedeného nařízení, musí žádosti o povolení podané v souladu s články 5 a 17 nařízení (ES) č. 1829/2003 (dále jen "žádosti") splňovat požadavky stanovené v odstavcích 1 až 4 tohoto článku a v článcích 3 a 4 tohoto nařízení.
2. Prostřednictvím poskytnutých informací, které jsou požadovány podle čl. 5 odst. 3 písm. b) a čl. 17 odst. 3 písm. b) nařízení (ES) č. 1829/2003, musí být v žádosti jasně určeny produkty, na které se žádost vztahuje, v souladu s čl. 3 odst. 1 a čl. 15 odst. 1 uvedeného nařízení. Pokud je žádost omezena na použití buď v potravinách, nebo v krmivech, musí obsahovat ověřitelné zdůvodnění, proč by se povolení nemělo vztahovat na obě použití podle článku 27 nařízení (ES) č. 1829/2003.
3. V žádosti se musí jasně uvést, které části žádosti jsou považovány za důvěrné, s ověřitelným zdůvodněním podle článku 30 nařízení (ES) č. 1829/2003. Důvěrné části se musí předložit jako samostatné dokumenty.
4. Prostřednictvím poskytnutých informací, které jsou požadovány podle čl. 5 odst. 3 písm. c) a čl. 17 odst. 3 písm. c) nařízení (ES) č. 1829/2003, musí být v žádosti stanoveno, zda informace uvedené v žádosti mohou být jako takové oznámeny Informačnímu systému pro biologickou bezpečnost podle Cartagenského protokolu o biologické bezpečnosti k Úmluvě o biologické rozmanitosti (dále jen "Cartagenský protokol"), schváleného rozhodnutím Rady 2002/628/ES [3].
Pokud nemůže být žádost oznámena jako taková, musí být informace, které jsou v souladu přílohou II Cartagenského protokolu a které mohou být Informačnímu systému pro biologickou bezpečnost oznámeny Komisí podle článku 44 nařízení (ES) č. 1829/2003, uvedeny v samostatném a jasně označeném dokumentu.
5. Odstavec 4 se nevztahuje na žádosti týkající se pouze potravin a krmiv, které jsou vyrobeny z geneticky modifikovaných organismů (GMO) nebo obsahují složky vyrobené z GMO.
Článek 3
1. Žádost musí obsahovat tyto údaje:
a) plán monitorování uvedený v čl. 5 odst. 5 písm. b) a v čl. 17 odst. 5 písm. b) nařízení (ES) č. 1829/2003, s přihlédnutím k nařízení Rady 2002/811/ES [4];
b) v rámci poskytnutých informací, které jsou požadovány podle čl. 5 odst. 5 písm. a) a čl. 17 odst. 5 písm. a) nařízení (ES) č. 1829/2003, návrh označení, které splňuje požadavky přílohy IV směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES [5];
c) v rámci poskytnutých informací, které jsou požadovány podle čl. 5 odst. 5 písm. a) a čl. 17 odst. 5 písm. a) nařízení (ES) č. 1829/2003, návrh jednoznačného identifikačního kódu dotyčného GMO, který byl vytvořen v souladu s nařízením Komise (ES) č. 65/2004 [6];
d) návrh označení ve všech úředních jazycích Společenství, pokud je návrh zvláštního označení nezbytný v souladu s čl. 5 odst. 3 písm. f) a g) a čl. 17 odst. 3 písm. f) a g) nařízení (ES) č. 1829/2003;
e) popis metody či metod detekce, vzorkování a identifikace specifické pro transformační událost stanovených v čl. 5 odst. 3 písm. i) a v čl. 17 odst. 3 písm. i) nařízení (ES) č. 1829/2003, v souladu s přílohou I tohoto nařízení;
f) návrh týkající se monitorování po uvedení na trh, pokud jde o použití potraviny k lidské spotřebě nebo krmiva k výživě zvířat, jak je stanoven v čl. 5 odst. 3 písm. k) a v čl. 17 odst. 3 písm. k) nařízení (ES) č. 1829/2003, a podle charakteristik dotyčných produktů, nebo ověřitelné zdůvodnění, že monitorování po uvedení na trh není nezbytné.
2. Ustanovení odst. 1 písm. a), b) a c) se nepoužijí na žádosti týkající se pouze potravin a krmiv, které jsou vyrobeny z GMO nebo obsahují složky vyrobené z GMO.
Článek 4
1. Vzorky potravin a krmiv a jejich kontrolní vzorky, které mají být předloženy podle čl. 5 odst. 3 písm. j) a čl. 17 odst. 3 písm. j) nařízení (ES) č. 1829/2003, musí splňovat požadavky stanovené v přílohách I a II tohoto nařízení.
K žádosti se přiloží informace o místě, kde se nachází referenční materiál vytvořený podle přílohy II.
2. Shrnutí, které má být poskytnuto v souladu s čl. 5 odst. 3 písm. l) a čl. 17 odst. 3 písm. l) nařízení (ES) č. 1829/2003:
a) musí být předloženo ve snadno srozumitelné a čitelné formě,
b) nesmí obsahovat části, které jsou považovány za důvěrné. ODDÍL 2
Změna žádostí a oznámení na žádosti podle nařízení (ES) č. 1829/2003
Článek 5
1. Mění-li se žádost podaná podle článku 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 258/97 [7] na žádost podle nařízení (ES) č. 1829/2003 v souladu s čl. 46 odst. 1 uvedeného nařízení, požádá příslušný vnitrostátní orgán členského státu, ve kterém byla žádost podána, neprodleně žadatele o předložení úplné dokumentace v souladu s článkem 5 nařízení (ES) č. 1829/2003.
2. Příslušný vnitrostátní orgán:
a) potvrdí do 14 dnů od obdržení informací poskytnutých žadatelem v souladu s odstavcem 1, že informace obdržel. V potvrzení uvede datum obdržení informací;
b) neprodleně o tom uvědomí úřad;
c) předá úřadu žádost a informace poskytnuté žadatelem v souladu s odstavcem 1;
d) podle potřeby sdělí úřadu zprávu o prvním posouzení stanovenou v čl. 6 odst. 3 nařízení (ES) č. 258/97 a veškeré případné připomínky nebo námitky vznesené členskými státy nebo Komisí v souladu s čl. 6 odst. 4 uvedeného nařízení.
3. Úřad:
a) neprodleně uvědomí ostatní členské státy a Komisi o tom, že žádost podle článku 4 nařízení (ES) č. 258/97 byla změněna na žádost podanou podle nařízení (ES) č. 1829/2003, a předá jim žádost a všechny doplňkové informace poskytnuté žadatelem;
b) zpřístupní veřejnosti shrnutí dokumentace uvedené v čl. 5 odst. 3 písm. l) nařízení (ES) č. 1829/2003.
4. Za datum obdržení žádosti pro účely čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 1829/2003 se považuje datum, k němuž úřad obdrží informace uvedené v odst. 2 písm. c) a d) tohoto článku.
5. Změněná žádost se dále zpracovává jako jakákoli jiná žádost podle článku 5 nařízení (ES) č. 1829/2003.
Článek 6
1. Mění-li se oznámení týkající se produktu, včetně jeho použití jako krmiva, které bylo podáno podle článku 13 směrnice 2001/18/ES, na žádost podanou podle nařízení (ES) č. 1829/2003 v souladu s čl. 46 odst. 3 uvedeného nařízení, požádá příslušný vnitrostátní orgán ve smyslu směrnice 2001/18/ES členského státu, ve kterém bylo oznámení podáno, oznamovatele neprodleně o předložení úplné dokumentace v souladu s článkem 17 nařízení (ES) č. 1829/2003.
2. Příslušný vnitrostátní orgán:
a) potvrdí do 14 dnů od obdržení informací poskytnutých oznamovatelem v souladu s odstavcem 1, že informace obdržel; v potvrzení uvede datum obdržení informací;
b) neprodleně o tom uvědomí úřad;
c) předá úřadu oznámení a informace poskytnuté oznamovatelem v souladu s odstavcem 1;
d) podle potřeby sdělí úřadu hodnotící zprávu stanovenou v čl. 14 odst. 2 směrnice 2001/18/ES.
3. Úřad:
a) neprodleně uvědomí ostatní členské státy a Komisi o tom, že oznámení podle článku 13 směrnice 2001/18/ES bylo změněno na žádost podanou podle nařízení (ES) č. 1829/2003, a předá jim žádost a všechny doplňkové informace poskytnuté oznamovatelem;
b) zpřístupní veřejnosti shrnutí dokumentace uvedené v čl. 17 odst. 3 písm. l) nařízení (ES) č. 1829/2003.
4. Za datum obdržení žádosti pro účely čl. 18 odst. 1 nařízení (ES) č. 1829/2003 se považuje datum, k němuž úřad obdrží informace uvedené v odst. 2 písm. c) a d) tohoto článku.
5. Změněná žádost se dále zpracovává jako jakákoli jiná žádost podle článku 17 nařízení (ES) č. 1829/2003.
Článek 7
1. Mění-li se žádost týkající se produktů vyrobených z GMO, která byla podána podle článku 7 směrnice Rady 82/471/EHS [8], na žádost podanou podle nařízení (ES) č. 1829/2003 v souladu s čl. 46 odst. 4 uvedeného nařízení, požádá Komise žadatele neprodleně o předložení úplné dokumentace v souladu s článkem 17 nařízení (ES) č. 1829/2003.
Žadatel zašle úplnou dokumentaci členským státům a Komisi.
2. Komise:
a) potvrdí do 14 dnů od obdržení informací poskytnutých žadatelem v souladu s odstavcem 1, že informace obdržela; v potvrzení uvede datum obdržení informací;
b) neprodleně o tom uvědomí úřad;
c) předá úřadu žádost a informace poskytnuté žadatelem v souladu s odstavcem 1;
d) podle potřeby sdělí úřadu dokumentaci stanovenou v čl. 7 odst. 1 směrnice 82/471/EHS.
3. Úřad:
a) předá členským státům a Komisi všechny doplňkové informace poskytnuté žadatelem;
b) zpřístupní veřejnosti shrnutí dokumentace uvedené v čl. 17 odst. 3 písm. l) nařízení (ES) č. 1829/2003.
4. Za datum obdržení žádosti pro účely čl. 18 odst. 1 nařízení (ES) č. 1829/2003 se považuje datum, k němuž úřad obdrží informace uvedené v odst. 2 písm. c) a d) tohoto článku.
5. Změněná žádost se dále zpracovává jako jakákoli jiná žádost podle článku 17 nařízení (ES) č. 1829/2003.
ODDÍL 3 Doplnění žádostí podle směrnice 70/524/EHS žádostí podle nařízení (ES) č. 1829/2003
Článek 8
1. Doplňuje-li se žádost týkající se produktů uvedených v čl. 15 odst. 1 nařízení (ES) č. 1829/2003, která byla podána podle článku 4 směrnice 70/524/EHS, žádostí podle nařízení (ES) č. 1829/2003 v souladu s čl. 46 odst. 5 uvedeného nařízení, požádá členský stát zpravodaj žadatele neprodleně o podání zvláštní žádosti o povolení v souladu s článkem 17 nařízení (ES) č. 1829/2003.
2. Žádost se dále zpracovává jako jakákoli jiná žádost podle článku 17 nařízení (ES) č. 1829/2003.
KAPITOLA II Oznámení stávajících produktů
Článek 9
Tato kapitola stanoví požadavky týkající se přípravy a podávání oznámení stávajících produktů, která se podávají Komisi v souladu s články 8 a 20 nařízení (ES) č. 1829/2003, a vztahuje se na stávající produkty, které spadají do oblasti působnosti uvedeného nařízení a byly uvedeny na trh Společenství před 18. dubnem 2004.
ODDÍL 1 Obecné požadavky na oznámení určitých produktů uvedených na trh před 18. dubnem 2004
Článek 10
1. Oznámení podaná v souladu s čl. 8 odst. 1 a čl. 20 odst. 1 nařízení (ES) č. 1829/2003:
a) musí jednoznačně určovat produkty, jichž se týkají, s přihlédnutím k čl. 3 odst. 1 a čl. 15 odst. 1 nařízení (ES) č. 1829/2003;
b) musí obsahovat důležité informace a studie, včetně dostupných nezávislých a odborně posouzených studií, které prokazují, že produkt splňuje požadavky stanovené v čl. 4 odst. 1 nebo v čl. 16 odst. 1 nařízení (ES) č. 1829/2003;
c) musí jasně uvádět, které části oznámení jsou považovány za důvěrné, s ověřitelným zdůvodněním; tyto části se předloží jako samostatné dokumenty;
d) musí obsahovat metodu či metody detekce, vzorkování a identifikace transformační události v souladu s přílohou I tohoto nařízení;
e) musí v souladu s čl. 5 odst. 3 písm. j) a čl. 17 odst. 3 písm. j) nařízení (ES) č. 1829/2003 poskytovat
i) vzorky potravin a krmiv a jejich kontrolní vzorky v souladu s přílohou I tohoto nařízení,
ii) informace o místě, kde se nachází referenční materiál vytvořený podle přílohy II tohoto nařízení.
2. Oznámení uvedená v odstavci 1 musí být Komisi podána do 18. října 2004.
ODDÍL 2 Doplňující požadavky na oznámení určitých produktů uvedených na trh před 18. dubnem 2004
Článek 11
1. Kromě požadavků stanovených v článku 10 musí oznámení GMO, které byly uvedeny na trh v souladu s částí C směrnice Rady 90/220/EHS [9] nebo s částí C směrnice 2001/18/ES, obsahovat kopii dotyčného souhlasu uděleného podle uvedených směrnic.
2. Den zveřejnění rozhodnutí o udělení souhlasu podle směrnice 90/220/EHS nebo směrnice 2001/18/ES v Úředním věstníku Evropské unie se považuje za den prvního uvedení produktu na trh, pokud oznamovatel nepředloží ověřitelný důkaz, že produkt byl poprvé uveden na trh k pozdějšímu dni.
Článek 12
1. Kromě požadavků článku 10 musí oznámení potravin vyrobených z GMO, které byly uvedeny na trh v souladu s článkem 5 nařízení (ES) č. 258/97, obsahovat kopii dopisu s původním oznámením zaslaného Komisi.
2. Datum dopisu, jímž Komise zaslala původní oznámení členským státům, se považuje za den prvního uvedení produktu na trh, pokud oznamovatel nepředloží ověřitelný důkaz, že produkt byl poprvé uveden na trh k pozdějšímu dni.
Článek 13
1. Kromě požadavků článku 10 musí oznámení geneticky modifikovaných potravin, které byly uvedeny na trh v souladu s článkem 6 a 7 nařízení (ES) č. 258/97, obsahovat kopii povolení dotyčné potraviny.
2. Den, k němuž nabylo povolení produktu účinku podle nařízení (ES) č. 258/97, se považuje za den prvního uvedení produktu na trh, pokud oznamovatel nepředloží ověřitelný důkaz, že produkt byl poprvé uveden na trh k pozdějšímu dni.
Článek 14
1. Kromě požadavků článku 10 musí oznámení krmiv vyrobených z GMO, která byla uvedena na trh v souladu s článkem 3 a 4 směrnice 82/471/EHS, obsahovat kopii povolení na úrovni Společenství nebo podle potřeby kopii povolení uděleného členským státem.
2. Den, k němuž nabylo povolení produktu účinku podle směrnice 82/471/EHS, se považuje za den prvního uvedení produktu na trh, pokud oznamovatel nepředloží ověřitelný důkaz, že produkt byl poprvé uveden na trh k pozdějšímu dni.
Článek 15
1. Kromě požadavků článku 10 musí oznámení krmiv, která obsahují GMO, sestávají z nich nebo jsou z nich vyrobena a která byla povolena v souladu se směrnicí 70/524/EHS, obsahovat:
a) identifikaci jedné nebo více doplňkových látek v krmivu, případně pomocí čísla nebo čísla ES stanoveného v čl. 9 písm. l) směrnice 70/524/EHS,
b) kopii povolení.
2. Den, k němuž nabývá povolení produktu účinku v souladu se směrnicí 70/524/EHS, se považuje za den prvního uvedení produktu na trh, pokud oznamovatel nepředloží ověřitelný důkaz, že produkt byl poprvé uveden na trh k pozdějšímu dni.
Článek 16
Kromě požadavků článku 10 musí oznámení krmiv vyrobených z GMO, která byla uvedena na trh Společenství v souladu s právními předpisy, která nespadají pod články 11, 14 a 15 a v jejichž případě byl GMO oznámen (byly GMO oznámeny) za účelem získání povolení pro použití jako krmivo pro zvířata podle části C směrnice 2001/18/ES, obsahovat:
a) odkaz na vyhodnocované oznámení podané podle článku 13 směrnice 2001/18/ES,
b) prohlášení o uvedení produktu na trh před 18. dubnem 2004.
Článek 17
Kromě požadavků článku 10 musí oznámení potravin a krmiv vyrobených z GMO, které byly uvedeny na trh Společenství v souladu s právními předpisy a které nespadají pod články 11 až 16, obsahovat prohlášení o uvedení produktu na trh před 18. dubnem 2004.
KAPITOLA III Přechodná opatření týkající se náhodné nebo technicky nevyhnutelné přítomnosti geneticky modifikovaného materiálu s příznivým hodnocením rizika
Článek 18
1. Pro účely článku 47 nařízení (ES) č. 1829/2003 zveřejní Komise dne 18. dubna 2004 seznam geneticky modifikovaného materiálu, který získal do uvedeného dne příznivé stanovisko jednoho nebo více vědeckých výborů Společenství nebo úřadu a žádosti o jehož povolení nebyly zamítnuty v souladu s platnými právními předpisy Společenství.
2. V tomto seznamu se rozliší mezi:
a) materiálem, v jehož případě byla Komise kteroukoli ze zúčastněných osob informována, že metoda detekce je veřejně dostupná; uvede se místo, kde byla dotyčná metoda detekce zpřístupněna;
b) materiálem, v jehož případě Komise dosud nebyla informována o tom, že je metoda detekce veřejně dostupná.
Všechny zúčastněné osoby mohou kdykoli informovat Komisi o tom, že je metoda detekce pro materiál uvedený v prvním pododstavci písm. b) veřejně dostupná, a uvést, kde je metoda detekce dostupná.
3. Seznam uvedený v odstavci 1 vede Komise.
Ke změnám v seznamu může docházet zejména v důsledku:
a) udělení povolení nebo zamítnutí žádosti o povolení u materiálu zařazeného v seznamu v souladu s platnými právními předpisy Společenství;
b) oznámení Komisi v souladu s články 8 nebo 20 nařízení (ES) č. 1829/2003, že materiál zařazený v seznamu byl uveden na trh Společenství v souladu s právními předpisy před 18. dubnem 2004, nebo opatření přijatého Komisí v souladu s čl. 8 odst. 6 nebo čl. 20 odst. 6 nařízení (ES) č. 1829/2003;
c) toho, že Komise obdrží informace o tom, že metoda detekce materiálu uvedeného v seznamu je veřejně dostupná.
Informace o změnách v seznamu se shromažďují v příloze seznamu.
Článek 19
1. Prahová hodnota 0,5 % stanovená v čl. 47 odst. 1 nařízení (ES) č. 1829/2003 se použije na geneticky modifikovaný materiál zařazený v části a) seznamu uvedeného v čl. 18 odst. 2 tohoto nařízení. Pokud byla v souladu s čl. 47 odst. 3 nařízení (ES) č. 1829/2003 stanovena nižší prahová hodnota, zaznamená se v uvedeném seznamu.
2. Prahové hodnoty stanovené v článku 47 nařízení (ES) č. 1829/2003 se použijí na jednotlivé složky potraviny nebo na jednosložkovou potravinu a na krmivo a každé jednotlivé krmivo, z něhož sestává.
KAPITOLA IV Závěrečné ustanovení
Článek 20
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 648/2004
ze dne 31. března 2004
o detergentech
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Rady 73/404/EHS ze dne 22. listopadu 1973 o sbližování právních předpisů členských států o detergentech [3], 73/405/EHS ze dne 22. listopadu 1973 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se metod zkoušení biologické rozložitelnosti aniontových povrchově aktivních látek [4], 82/242/EHS ze dne 31. března 1982 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se metod zkoušení biologické rozložitelnosti neiontových povrchově aktivních látek [5], 82/243/EHS ze dne 31. března 1982, kterou se mění směrnice 73/405/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se metod zkoušení biologické rozložitelnosti aniontových povrchově aktivních látek [6] a 86/94/EHS ze dne 10. března 1986, kterou se podruhé mění směrnice 73/404/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se detergentů [7], byly několikrát významně změněny.
Z důvodů srozumitelnosti a přehlednosti je žádoucí, aby uvedené předpisy byly přepracovány sloučením všech do jediného textu.
Doporučení Komise 89/542/EHS ze dne 13. září 1989 [8], pokud jde o ustanovení týkající se označování detergentů a čisticích prostředků, by rovněž mělo být zahrnuto do tohoto jediného textu.
(2) Jelikož cíle tohoto nařízení, totiž zajištění vnitřního trhu s detergenty, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, neexistují-li v celém Společenství společná technická kritéria, a může jej být proto lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
Nařízení je vhodným právním nástrojem, protože ukládá přímo výrobcům přesné požadavky, které mají být zavedeny ve stejné době a stejným způsobem v celém Společenství; v oblasti technických právních předpisů je nezbytné jednotné uplatňování v členských státech, a to je možné zaručit pouze prostřednictvím nařízení.
(3) Je nezbytné vytvořit novou definici detergentů, která by zahrnovala rovnocenná použití a byla v souladu s vývojem na úrovni členských států.
(4) Je nezbytné zavést definici povrchově aktivních látek, která dosud ve stávajících právních předpisech chyběla.
(5) Je důležité uvést jasný a přesný popis příslušných druhů biologické rozložitelnosti.
(6) Měla by být přijata opatření týkající se detergentů, aby bylo zajištěno řádné fungování vnitřního trhu a zabráněno omezování hospodářské soutěže ve Společenství.
(7) Jak potvrzuje bílá kniha Komise "Strategie budoucí politiky v oblasti chemických látek", vhodná opatření týkající se detergentů by měla zajišťovat vysokou úroveň ochrany životního prostředí, zejména vodního prostředí.
(8) Detergenty jsou již předmětem některých předpisů Společenství týkajících se jejich výroby, správného zacházení, používání a označování, zejména s odkazem na doporučení Komise 89/542/EHS a 98/480/ES ze dne 22. července 1998 o správné environmentální praxi pro domácí prací prostředky [9]; směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/45/ES o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných přípravků [10] se vztahuje na detergenty.
(9) Dialkyl(dimethyl)amonium-chlorid (DTDMAC) a nonylfenol (včetně jeho ethoxylátů – APE) jsou prioritní látky podrobené posuzování rizika na úrovni Společenství v souladu s nařízením Rady (EHS) č. 793/93 ze dne 23. března 1993 o hodnocení a kontrole rizik existujících látek [11], a proto by měly být v případě potřeby doporučeny a zavedeny v rámci jiných předpisů Společenství přiměřené strategie pro omezení rizik expozice těmto látkám.
(10) Stávající právní předpisy týkající se biologické rozložitelnosti povrchově aktivních látek v detergentech se vztahují pouze na primární biologickou rozložitelnost [12] a jsou použitelné pouze pro aniontové [13] a neiontové [14] povrchově aktivní látky; měly by být proto nahrazeny novými právními předpisy, které by kladly hlavní důraz na konečnou biologickou rozložitelnost a řešily významné obavy týkající se potenciální toxicity perzistentních metabolitů.
(11) To vyžaduje zavedení nového souboru zkoušek vycházejících z norem EN ISO a pokynů OECD, jimiž se řídí udělování přímého povolení k uvádění detergentů na trh.
(12) Pro zajištění vysoké úrovně ochrany životního prostředí by neměly být na trh uváděny detergenty, které nesplňují požadavky stanovené tímto nařízením.
(13) Vědecký výbor pro toxicitu, ekotoxicitu a životní prostředí vydal dne 25. listopadu 1999 stanovisko k biologické rozložitelnosti povrchově aktivních látek v detergentech a ke vhodnosti zkušebních metod pro regulativní kontrolu v této oblasti.
(14) Stávající požadavky na primární biologickou rozložitelnost by měly být ponechány na druhé hierarchické úrovni a doplněny o doplňkové posouzení rizika pro ty povrchově aktivní látky, které nevyhověly při zkouškách konečné biologické rozložitelnosti; kromě toho by povrchově aktivní látky, které nevyhověly při zkouškách primární biologické rozložitelnosti, neměly na základě výjimky získat povolení k uvedení na trh.
(15) Požadavky na primární biologickou rozložitelnost by se měly rozšířit na všechny povrchově aktivní látky, zejména kationtové a amfoterní, přičemž se umožní použití instrumentálních analýz v těch případech, ve kterých nejsou vhodné částečně specifické analytické metody.
(16) Stanovení zkušebních metod biologické rozložitelnosti a vedení seznamů výjimek jsou technické záležitosti a měly by být revidovány s ohledem na technický, vědecký i regulativní vývoj.
(17) Zkušební metody by měly umožňovat získávání údajů, které poskytují dostatečnou záruku aerobní biologické rozložitelnosti povrchově aktivních látek v detergentech.
(18) Metody zkoušení biologické rozložitelnosti povrchově aktivních látek v detergentech mohou vést k rozdílným výsledkům.
V takových případech by měly být doplněny doplňkovými posouzeními, aby se stanovila rizika dalšího používání.
(19) Měla by být rovněž přijata ustanovení umožňující ve výjimečných případech uvádět na trh povrchově aktivní látky v detergentech, které nevyhověly při zkouškách konečné biologické rozložitelnosti; toto uvádění by se mělo uskutečňovat na základě všech informací důležitých pro zajištění ochrany životního prostředí a v jednotlivých případech.
(20) Opatření nezbytná pro provádění tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [15].
(21) Je vhodné připomenout, že na povrchově aktivní látky detergentů jsou použitelné další horizontální právní předpisy, zejména směrnice Rady 76/769/EHS ze dne 27. července 1976 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se omezení uvádění na trh a používání některých nebezpečných látek a přípravků [16], kterou by mohlo být zakázáno nebo omezeno uvádění na trh a používání nebezpečných látek, na něž se vztahuje toto nařízení, směrnice Rady 67/548/EHS ze dne 27. června 1967 o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek [17], směrnice Komise 93/67/EHS ze dne 20. července 1993, kterou se stanoví zásady posuzování rizik pro člověka a životní prostředí u látek oznámených v souladu se směrnicí Rady 67/548/EHS [18], nařízení (EHS) č. 793/93 a nařízení Komise (ES) č. 1488/94 ze dne 28. června 1994, kterým se stanoví zásady posuzování rizik existujících látek pro člověka a životní prostředí [19], směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/8/ES ze dne 16. února 1998 o uvedení biocidních přípravků na trh [20], směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/10/ES ze dne 11. února 2004 o harmonizaci právních a správních předpisů týkajících se používání zásad správné laboratorní praxe a ověřování jejich používání při zkouškách chemických látek (kodifikované znění) [21], směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/9/ES ze dne 11. února 2004 o inspekci a ověřování správné laboratorní praxe (SLP) (kodifikované znění) [22] a směrnice Rady 86/609/EHS ze dne 24. listopadu 1986 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se ochrany zvířat používaných pro pokusné a jiné vědecké účely [23].
(22) Výrobci by měli být odpovědní za to, že přestanou uvádět na trh detergenty, které nejsou v souladu s tímto nařízením, a za to, že mají k dispozici pro potřebu vnitrostátních orgánů technickou dokumentaci pro všechny látky a přípravky, na něž se vztahuje toto nařízení; totéž by mělo platit i pro povrchově aktivní látky, které nevyhověly při zkouškách uvedených v příloze III.
(23) Výrobcům by mělo být umožněno požádat Komisi o výjimku, kterou by Komise měla mít možnost udělit postupem podle čl. 12 odst. 2.
(24) Příslušným orgánům členských států by mělo být umožněno použít pro detergenty na trhu kontrolní opatření, tyto orgány by se však měly vyvarovat opakování zkoušek provedených příslušnými laboratořemi.
(25) Stávající ustanovení o označování detergentů, včetně ustanovení obsažených v doporučení 89/542/EHS, která jsou zahrnuta do tohoto nařízení, by měla být zachována, aby byl splněn cíl modernizace pravidel pro detergenty.
Zavádí se zvláštní označování, které má spotřebitele informovat o aromatických látkách a konzervačních činidlech přítomných v detergentech.
Zdravotničtí pracovníci by měli mít možnost na požádání obdržet od výrobce úplný seznam všech složek detergentu, který jim poslouží při zjišťování toho, zda existuje příčinná souvislost mezi vznikem alergické reakce a expozicí určité chemické látce. Členské státy by měly mít možnost požadovat, aby byl takový seznam dán k dispozici rovněž zvláštnímu veřejnému subjektu pověřenému poskytováním těchto informací zdravotnickým pracovníkům.
(26) Všechny výše uvedené důvody vyžadují, aby byly stávající právní předpisy nahrazeny novými právními předpisy; po určitou dobu však mohou členské státy nadále používat své stávající právní předpisy.
(27) Technické přílohy tohoto nařízení by měly být upravovány postupem podle čl. 12 odst. 2.
(28) Uvádění detergentů vyhovujících tomuto nařízení na trh by mělo být povoleno, aniž jsou dotčeny ostatní související předpisy Společenství.
(29) Pro zajištění ochrany člověka a životního prostředí před nepředvídanými riziky spojenými s detergenty je nezbytná ochranná doložka.
(30) Zkoušky stanovené pro biologickou rozložitelnost povrchově aktivních látek by měly být prováděny v laboratořích, které splňují mezinárodně uznávanou normu, totiž EN/ISO/IEC/17025, nebo zásady správné laboratorní praxe; nebylo by opodstatněné vyžadovat uplatňování posledně uvedeného požadavku na stávající povrchově aktivní látky, pokud byly dostupné zkoušky těchto látek provedeny před vstupem uvedené normy v platnost a stále zaručují srovnatelnou úroveň vědecké kvality.
(31) Otázky týkající se anaerobního biologického rozkladu, biologického rozkladu hlavních povrchově neaktivních organických složek detergentů a obsahu fosforečnanů, jimiž se toto nařízení nezabývá, by měly být přezkoumány Komisí a tam, kde je to opodstatněné, by měl být předložen návrh Evropskému parlamentu a Radě.
Do doby další harmonizace mohou členské státy zachovat nebo stanovit vnitrostátní pravidla týkající se výše uvedených otázek.
(32) Pět směrnic a doporučení Komise zmíněných v prvním bodě odůvodnění, které se nahrazují tímto nařízením, by mělo být zrušeno,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Cíle a oblast působnosti
1. Toto nařízení stanoví pravidla, s jejichž pomocí má být dosaženo volného pohybu detergentů a povrchově aktivních látek pro detergenty na vnitřním trhu, a zároveň zajištěn vysoký stupeň ochrany životního prostředí a lidského zdraví.
2. K tomuto účelu nařízení harmonizuje níže uvedená pravidla pro uvádění detergentů a povrchově aktivních látek pro detergenty na trh, která se týkají
- biologické rozložitelnosti povrchově aktivních látek v detergentech,
- omezení nebo zákazů povrchově aktivních látek na základě biologické rozložitelnosti,
- doplňkového označování detergentů, včetně alergenních vonných látek, a
- informací, které musí výrobci uchovávat pro potřebu příslušných orgánů členských států a zdravotnických pracovníků.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1. "detergentem" každá látka nebo přípravek obsahující mýdla nebo jiné povrchově aktivní látky určené pro prací a čisticí procesy.
Detergenty mohou být v jakékoliv formě (kapalina, prášek, pasta, tyčinky, hrudky, tvarované kusy, kostky, atd.) a mohou být uváděny na trh nebo používány pro potřeby domácností, institucí nebo průmyslu.
Další výrobky považované za detergenty jsou:
- "pomocné prací přípravky" určené pro namáčení (předpírání), máchání nebo bělení oděvů, prádla, atd.,
- "avivážní prací přípravky" určené ke zjemnění tkanin v procesech, které mají sloužit jako doplněk k praní tkanin,
- "čisticí přípravky" určené pro domácí použití jako univerzální čisticí prostředky nebo pro ostatní čištění povrchů (například materiálů, výrobků, strojů, mechanických zařízení, dopravních prostředků a souvisejícího vybavení, nástrojů, přístrojů atd.),
- "ostatní čisticí a prací přípravky" určené pro všechny ostatní prací a čisticí procesy;
2. "praním" nebo "mytím" čištění prádla, tkanin, nádobí a jiných tvrdých povrchů;
3. "čištěním" činnost definovaná v EN ISO 862;
4. "látkou" chemické prvky a jejich sloučeniny v přírodním stavu nebo získané libovolným výrobním procesem, včetně všech přísad nezbytných pro zachování stability výrobků a všech nečistot pocházejících z použitého procesu, avšak s vyloučením všech rozpouštědel, které je možno oddělit, aniž to ovlivní stabilitu látky nebo změní její složení;
5. "přípravkem" směs nebo roztok složený ze dvou nebo více látek;
6. "povrchově aktivní látkou" každá organická látka nebo přípravek používané v detergentech, které mají povrchově aktivní vlastnosti a které se skládají z jedné nebo více hydrofilních skupin a z jedné nebo více hydrofobních skupin takového charakteru a velikosti, že jsou schopné snížit povrchové napětí vody a vytvořit krycí nebo adsorpční monovrstvy na rozhraní voda/vzduch a vytvořit emulze nebo mikroemulze nebo micely a adsorbovat na rozhraní voda/pevný povrch;
7. "primárním biologickým rozkladem" strukturní změna (přeměna) povrchově aktivní látky mikroorganismy, která má za následek ztrátu jejích povrchově aktivních vlastností způsobenou rozkladem výchozí látky a následnou ztrátou povrchově aktivní vlastnosti, měřeno pomocí zkušebních metod uvedených v příloze II;
8. "konečným aerobním biologickým rozkladem" dosažená úroveň biologického rozkladu, při níž je povrchově aktivní látka za přítomnosti kyslíku plně spotřebována mikroorganismy, což má za následek její rozklad na oxid uhličitý, vodu a minerální soli ostatních přítomných prvků (mineralizace), měřeno pomocí zkušebních metod uvedených v příloze III, a na nové mikrobiální buněčné složky (biomasa);
9. "uvedením na trh" zavedení na trh Společenství a tím i zpřístupnění třetím osobám, ať už za úplatu nebo bezúplatně.
Dovoz na celní území Společenství se považuje za uvedení na trh;
10. "výrobcem" fyzická nebo právnická osoba odpovědná za uvedení detergentu nebo povrchově aktivní látky pro detergent na trh; za výrobce se považuje zejména producent, dovozce, balírna pracující na vlastní účet nebo každá osoba, která mění vlastnosti detergentu nebo povrchově aktivní látky pro detergent nebo vytváří či pozměňuje jeho označení.
Distributor, který nemění vlastnosti, označení nebo balení detergentu nebo povrchově aktivní látky pro detergent, se nepovažuje za výrobce, ledaže působí jako dovozce;
11. "zdravotnickými pracovníky" registrovaní praktičtí lékaři nebo osoby pracující pod vedením registrovaného praktického lékaře, kteří pečují o pacienty, stanovují diagnózu nebo provádějí léčbu a kteří jsou vázáni lékařským tajemstvím;
12. "detergentem používaným v průmyslu a institucích" detergent používaný pro praní, mytí a čištění mimo domácnosti, které provádějí specializovaní pracovníci používající specifické výrobky.
Článek 3
Uvedení na trh
1. Detergenty a povrchově aktivní látky pro detergenty uvedené v článku 1 musí být při uvedení na trh v souladu s podmínkami, vlastnostmi a limity stanovenými v tomto nařízení a jeho přílohách a podle potřeby v souladu se směrnicí 98/8/ES a se všemi ostatními příslušnými právními předpisy Společenství.
Na povrchově aktivní látky, které jsou rovněž účinnými látkami podle směrnice 98/8/ES a které se používají jako dezinfekční prostředky, se nevztahují přílohy II, III, IV a VIII tohoto nařízení za předpokladu, že
a) jsou uvedeny v příloze I nebo IA směrnice 98/8/ES nebo
b) jsou složkami biocidních přípravků povolených podle čl. 15 odst. 1 nebo čl. 15 odst. 2 směrnice 98/8/ES nebo
c) jsou složkami biocidních přípravků povolených podle přechodných opatření nebo podléhají desetiletému pracovnímu programu stanovenému v článku 16 směrnice 98/8/ES.
Místo toho se takové povrchově aktivní látky považují za dezinfekční prostředky a na detergenty, jejichž jsou součástí, se vztahují ustanovení o označování dezinfekčních prostředků uvedených v příloze VII A.
2. Výrobci detergentů nebo povrchově aktivních látek pro detergenty musí být usazeni ve Společenství.
3. Výrobci jsou odpovědní za to, že jsou detergenty nebo povrchově aktivní látky pro detergenty v souladu s tímto nařízením a jeho přílohami.
Článek 4
Omezení vyplývající z biologické rozložitelnosti povrchově aktivních látek
1. Povrchově aktivní látky a detergenty obsahující povrchově aktivní látky, které splňují kritéria pro konečný aerobní biologický rozklad stanovená v příloze III, mohou být podle tohoto nařízení uvedeny na trh bez dalších omezení souvisejících s biologickou rozložitelností.
2. Jestliže detergent obsahuje povrchově aktivní látky, u nichž je úroveň konečného aerobního biologického rozkladu nižší než úroveň stanovená v příloze III, mohou výrobci detergentů používaných v průmyslu nebo institucích, které obsahují povrchově aktivní látky, nebo výrobci povrchově aktivních látek pro detergenty používané v průmyslu nebo institucích požádat o výjimku.
Žádosti o výjimku musí být podány v souladu s články 5, 6 a 9 a podle týchž článků o nich musí být i rozhodnuto.
3. Úroveň primární biologické rozložitelnosti musí být změřena pro všechny povrchově aktivní látky v detergentech, které nevyhověly při zkouškách konečného aerobního biologického rozkladu.
Pro povrchově aktivní látky v detergentech, které vykazují nižší úroveň primární biologické rozložitelnosti, než je úroveň stanovená v příloze II, nesmí být udělena výjimka.
Článek 5
Udělení výjimky
1. Výrobce požádá o výjimku prostřednictvím žádosti zaslané příslušnému orgánu dotyčného členského uvedenému v čl. 8 odst. 1 a Komisi, ve které poskytne důkazy vztahující se ke kritériím zmíněným v čl. 6 odst. 1. Členské státy mohou žádost o výjimku podmínit zaplacením poplatku příslušnému orgánu členského státu. Tyto případné poplatky musí být vybírány nediskriminujícím způsobem a nesmí převýšit náklady na vyřízení žádosti.
2. Žádosti musí obsahovat technickou dokumentaci poskytující všechny informace a odůvodnění nezbytné pro vyhodnocení bezpečnostních hledisek spojených se specifickým použitím povrchově aktivních látek v detergentech, které nesplňují limity pro biologickou rozložitelnost uvedené v příloze III.
Kromě výsledků zkoušek uvedených v příloze III musí technická dokumentace obsahovat informace a výsledky zkoušek stanovených v přílohách II a IV.
Zkoušky stanovené v bodě 4 přílohy IV musí být prováděny na základě stupňovitého přístupu.
Stupňovitý přístup bude definován v technických pokynech, které budou přijaty postupem podle čl. 12 odst.
2 do 8. dubna 2007. V těchto pokynech se podle potřeby rovněž stanoví zkoušky, při kterých by měly být uplatňovány zásady správné laboratorní praxe.
3. Příslušný orgán členského státu, který obdrží žádosti o výjimku v souladu s odstavci 1 a 2, tyto žádosti přezkoumá, vyhodnotí jejich soulad s podmínkami pro udělení výjimky a uvědomí Komisi o výsledcích do šesti měsíců od obdržení úplné žádosti.
Považuje-li to příslušný orgán členského státu za nezbytné pro hodnocení rizika, které může být způsobeno látkou nebo přípravkem, požádá do tří měsíců od obdržení žádosti o další informace či ověřující nebo potvrzující zkoušky pro tyto látky nebo přípravky nebo produkty jejich přeměny, které mu byly oznámeny nebo o nichž obdržel informace podle tohoto nařízení.
Lhůta pro vyhodnocení dokumentace příslušným orgánem členského státu započne až po doplnění dokumentace o doplňující informace.
Nebudou-li požadované informace poskytnuty do 12 měsíců, žádost se považuje za neúplnou, a tedy za neplatnou.
V tom případě se nepoužije čl. 6 odst.
Jestliže jsou požadovány další informace o metabolitech, měly by být použity strategie stupňovitého zkoušení, aby se v maximální míře využily zkušební metody in vitro a jiné zkušební metody, při nichž se nepoužívají zvířata.
4. Komise může udělit výjimku postupem podle čl. 12 odst. 2, a to zejména na základě hodnocení provedeného členským státem. Pokud je to nezbytné, Komise před udělením výjimky dále zhodnotí skutečnosti uvedené v odstavci 3 tohoto článku. Rozhodne do 12 měsíců od obdržení hodnocení členského státu s výjimkou případu, kdy se použije čl. 5 odst. 4 a 6 rozhodnutí 1999/468/ES a kdy je tato lhůta 18 měsíců.
5. Takové výjimky mohou povolovat, omezovat nebo přísně omezovat uvádění povrchově aktivních látek v detergentech na trh a jejich používání v závislosti na výsledcích doplňkového posouzení rizika, jak je definováno v příloze IV.
Součástí výjimek může být lhůta pro ukončení uvádění povrchově aktivních látek v detergentech na trh a jejich používání.
Komise může výjimku přezkoumat, jakmile vyjdou najevo informace odůvodňující podstatnou revizi technické dokumentace, která byla zahrnuta v žádosti o výjimku.
Výrobce může za tím účelem na požádání poskytnout Komisi technickou dokumentaci, která byla aktualizována, pokud jde o položky uvedené v bodě 2 přílohy IV.
Komise může na základě aktualizovaných informací rozhodnout o prodloužení, změně nebo zrušení výjimky.
Odstavce 1 až 4 a odstavec 6 tohoto článku a článek 6 se použijí obdobně.
6. Komise zveřejní seznam povrchově aktivních látek, které získaly výjimku, s odpovídajícími podmínkami nebo omezeními použití, jak jsou stanoveny v příloze V.
Článek 6
Podmínky pro udělení výjimky
1. Pokud Komise zamýšlí udělit výjimku, učiní tak postupem podle čl. 12 odst. 2 a na základě těchto kritérií:
- použití v aplikacích s nízkým rozptylem spíše než aplikacích se širokým rozptylem,
- použití pouze ve specifických aplikacích v průmyslu nebo v institucích,
- riziko pro životní prostředí nebo zdraví, které představuje objem prodeje a struktura použití ve Společenství, je malé v porovnání se sociálně-ekonomickým přínosem, včetně oblasti bezpečnosti potravin a hygienických norem.
2. Dokud Komise nerozhodne o žádosti o výjimku, může uvádění dotyčné povrchově aktivní látky na trh a její používání pokračovat za předpokladu, že výrobce může prokázat, že v den vstupu tohoto nařízení v platnost byla tato povrchově aktivní látka již používána na trhu Společenství a že žádost o výjimku byla předložena do dvou let od tohoto dne.
3. Jestliže Komise odmítne udělit výjimku, učiní tak do 12 měsíců od obdržení hodnocení členského státu zmíněného v čl. 5 odst. 3, s výjimkou případu, kdy se použije čl. 5 odst. 4 a 6 rozhodnutí 1999/468/ES a kdy je tato lhůta 18 měsíců. Může stanovit přechodné období, během něhož bude uvedení na trh a používání této povrchově aktivní látky ukončeno. Toto přechodné období nesmí přesáhnout dva roky ode dne rozhodnutí Komise.
4. Komise zveřejní v příloze VI seznam povrchově aktivních látek, o nichž bylo zjištěno, že nejsou v souladu s tímto nařízením.
Článek 7
Zkoušení povrchově aktivních látek
Všechny zkoušky uvedené v čl. 3 a 4 a v přílohách II, III, IV a VIII se provádějí v souladu s normami uvedenými v bodě 1 přílohy I a v souladu s požadavky na zkoušení podle čl. 10 odst. 5 nařízení (EHS) č. 793/93. Pro tento účel je dostačující použít buď normu EN ISO/IEC, nebo zásady správné laboratorní praxe, s výjimkou zkoušek, pro které byly zásady správné laboratorní praxe stanoveny jako povinné. V případech, kdy jsou povrchově aktivní látky použity v detergentech, které byly uvedeny na trh před vstupem výše uvedené normy v platnost, mohou být stávající zkoušky, které byly provedeny s použitím nejlepších dostupných vědeckých poznatků a které byly provedeny podle normy srovnatelné s normami uvedenými v příloze I, v jednotlivých případech uznány. Výrobce nebo členský stát může předložit Komisi každý případ, o němž existují pochybnosti nebo spory. Rozhodnutí bude potom přijato postupem podle čl. 12 odst. 2.
Článek 8
Povinnosti členských států
1. Členské státy určí příslušný orgán nebo orgány odpovědné za sdělování a výměnu informací týkajících se provádění tohoto nařízení a informují Komisi o úplném názvu a adrese těchto orgánů.
2. Každý členský stát oznámí ostatním členským státům a Komisi seznam schválených laboratoří (včetně jejich úplných názvů a adres), které jsou odborně způsobilé a oprávněné k provádění zkoušek vyžadovaných podle tohoto nařízení.
Členské státy prokáží odbornou způsobilost uvedených laboratoří podle normy EN ISO/IEC 17025 uvedené v bodě 1 přílohy I. Tento požadavek se považuje za splněný, pokud členský stát ověřil shodu laboratoře se zásadami správné laboratorní praxe v souladu s článkem 2 směrnice 2004/9/ES.
3. Pokud má příslušný orgán členského státu důvod domnívat se, že schválená laboratoř nemá odbornou způsobilost podle odstavce 2, předloží tuto záležitost výboru uvedeném v článku 12.
Jestliže Komise rozhodne, že laboratoř nemá požadovanou odbornou způsobilost, název této laboratoře se vyškrtne ze seznamu uvedeného v odstavci 4. Použije se čl.
15 odst. 2, s výjimkou případu laboratoří prohlašujících, že dodržují požadavky správné laboratorní praxe, na které se v případě nedodržování použijí články 5 a 6 směrnice 2004/9/ES.
4. Komise zveřejní jednou ročně v Úředním věstníku Evropské unie seznam příslušných orgánů zmíněný v odstavci 1 a seznam schválených laboratoří zmíněný v odstavci 2 v rozsahu, v jakém nastaly změny.
Článek 9
Informace poskytované výrobci
1. Aniž je dotčen článek 17 směrnice 1999/45/ES, uchovávají výrobci uvádějící na trh látky nebo přípravky, na něž se vztahuje toto nařízení, pro potřebu příslušných orgánů členských států
- informace o jednom nebo více výsledcích zkoušek zmíněných v příloze III,
- pro povrchově aktivní látky, které nevyhověly při zkouškách uvedených v příloze III a pro které bylo požádáno o výjimku podle článku 5:
i) technickou dokumentaci o výsledcích zkoušek uvedených v příloze II,
ii) technickou dokumentaci o výsledcích zkoušek a informace uvedené v příloze IV.
2. Jakmile jsou látky nebo přípravky, na něž se vztahuje toto nařízení, uvedeny na trh, je výrobce odpovědný za správné provedení příslušných zkoušek uvedených výše.
Musí mít rovněž k dispozici dokumentaci o provedených zkouškách, aby prokázal soulad s tímto nařízením a doložil, že je oprávněn vykonávat vlastnická práva vztahující se k výsledkům zkoušek, která jsou odlišná od práv na již veřejně přístupné výsledky zkoušek.
3. Výrobci uvádějící na trh přípravky, na něž se vztahuje toto nařízení, neprodleně a bezplatně zpřístupní všem zdravotnickým pracovníkům, kteří o to požádají, datové listy složek přípravků, jak jsou uvedeny v příloze VII C.
Tím není dotčeno právo členských států požadovat, aby byl takový datový list zpřístupněn zvláštnímu veřejnému subjektu, který členský stát pověřil úkolem poskytovat tyto informace zdravotnickým pracovníkům.
Informace obsažené v datových listech musí být zvláštním veřejným subjektem a zdravotnickými pracovníky uchovávány jako důvěrné a používány pouze pro lékařské účely.
Článek 10
Kontrolní opatření
Příslušné orgány členských států mohou podle potřeby použít pro detergenty uvedené na trh všechna nezbytná kontrolní opatření, která zajistí soulad výrobku s tímto nařízením. Referenčními metodami jsou zkušební a analytické metody uvedené v příloze VIII.
Tato kontrolní opatření nezavazují výrobce k opakování zkoušek provedených laboratořemi, které vyhovují podmínkám uvedeným v čl.
8 odst. 2, ani k placení za jakoukoli opakovanou nebo doplňkovou zkoušku, pokud původní zkouška prokázala soulad detergentů nebo povrchově aktivních látek použitých jako složky detergentů s tímto nařízením.
2. V případech, kdy existuje obava, že zkouška provedená v souladu s metodami uvedenými v přílohách II, III, IV a VIII poskytla nepravdivé pozitivní výsledky, oznámí to příslušné orgány členských států Komisi a Komise postupem podle čl. 12 odst. 2 uvedené výsledky prověří a přijme nezbytná opatření.
Článek 11
Označování
1. Ustanoveními tohoto článku nejsou dotčena ustanovení týkající se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek a přípravků ve směrnicích 67/548/EHS a 1999/45/ES.
2. Na obalech, v nichž jsou detergenty nabízeny k prodeji spotřebiteli, musí být uvedeny čitelně, viditelně a nesmazatelně tyto informace:
a) název a obchodní název výrobku;
b) název nebo obchodní název či obchodní značka a úplná adresa a telefonní číslo osoby odpovědné za uvedení výrobku na trh;
c) adresa, případně adresa elektronické pošty, a telefonní číslo, na kterém si lze vyžádat datový list uvedený v čl. 9 odst. 3.
Stejné informace musí být uvedeny na všech dokumentech, které doprovázejí detergenty přepravované jako volně ložené.
3. Na obalu detergentů musí být uveden obsah v souladu se specifikacemi stanovenými v příloze VII A. V případě potřeby musí být na obalu uveden též návod k použití a zvláštní bezpečnostní opatření.
4. Na obalu detergentů prodávaných veřejnosti, které jsou určeny pro použití jako prací prostředky, musí být navíc uvedeny informace stanovené v příloze VII B.
5. V případech, kdy v členském státě existuje vnitrostátní požadavek na označování v národním jazyce nebo jazycích, vyhoví výrobce a distributor tomuto požadavku, pokud jde o informace uvedené v odstavcích 3 a 4.
6. Odstavci 1 až 5 nejsou dotčeny stávající vnitrostátní předpisy, podle nichž se grafická vyobrazení ovoce, která mohou uvést uživatele v omyl, pokud jde o použití kapalných výrobků, nesmějí objevit na obalech, ve kterých jsou detergenty nabízeny k prodeji spotřebiteli.
Článek 12
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen výbor.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 13
Přizpůsobení příloh
1. Změny nezbytné pro přizpůsobení příloh se přijímají postupem podle čl. 12 odst. 2 a tam, kde je to možné, se použijí evropské normy.
2. Změny nebo doplnění nezbytné zejména pro použití pravidel tohoto nařízení pro detergenty na bázi rozpouštědel se přijímají postupem podle čl. 12 odst. 2.
Článek 14
Doložka o volném pohybu
Členské státy nesmějí zakazovat, omezovat nebo bránit uvádění detergentů nebo povrchově aktivních látek pro detergenty, které jsou v souladu s požadavky tohoto nařízení, na trh z důvodů, které jsou předmětem tohoto nařízení.
Členské státy mohou zachovat nebo stanovit vnitrostátní předpisy týkající se používání fosforečnanů v detergentech až do další harmonizace.
Článek 15
Ochranná doložka
1. Má-li členský stát oprávněné důvody domnívat se, že určitý detergent, přestože je v souladu s požadavky tohoto nařízení, představuje riziko pro bezpečnost nebo zdraví lidí nebo zvířat nebo riziko pro životní prostředí, může dočasně zakázat uvádění tohoto detergentu na trh na svém území nebo jej dočasně podrobit zvláštním podmínkám.
Neprodleně o tom uvědomí ostatní členské státy a Komisi a uvede důvody pro své rozhodnutí.
2. Rozhodnutí o této záležitosti se přijme po konzultaci s členskými státy nebo podle potřeby s příslušným technickým nebo vědeckým výborem Komise do 90 dnů postupem podle čl. 12 odst. 2.
Článek 16
Přezkum
1. Komise do 8. dubna 2007 zhodnotí, předloží zprávu a tam, kde je to opodstatněné, předloží návrh právních přepisů týkajících se používání fosforečnanů s ohledem na postupné ukončení jejich používání nebo omezení specifických použití.
2. Komise do 8. dubna 2009 přezkoumá uplatňování tohoto nařízení, přičemž věnuje zvláštní pozornost biologické rozložitelnosti povrchově aktivních látek, a zhodnotí, předloží zprávu a tam, kde je to opodstatněné, předloží návrh právních předpisů týkajících se
- anaerobního biologického rozkladu,
- biologického rozkladu hlavních povrchově neaktivních organických složek detergentů.
Článek 17
Právní předpisy, které se zrušují
1. S účinkem od 8. října 2005 se zrušují tyto směrnice:
- směrnice 73/404/EHS,
- směrnice 73/405/EHS,
- směrnice 82/242/EHS,
- směrnice 82/243/EHS a
- směrnice 86/94/EHS.
2. Doporučení 89/542/EHS se zrušuje s účinkem od 8. října 2005.
3. Odkazy na zrušené směrnice se považují za odkazy na toto nařízení.
4. Členské státy zruší právní a správní předpisy přijaté podle směrnic stanovených v odstavci 1 nebo podle doporučení uvedeného v odstavci 2 ke dni vstupu tohoto nařízení v platnost.
Článek 18
Sankce
1. Do 8. října 2005 členské státy přijmou
- vhodná právní a správní opatření, jimiž se řeší porušení tohoto nařízení, a
- odrazující, účinné a přiměřené sankce za každé porušení tohoto nařízení.
Součástí toho jsou opatření, která umožní zadržet zásilky detergentů, ež nejsou v souladu s tímto nařízením.
2. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 19
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 8. října 2005.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech. Ve Štrasburku dne 31. března 2004. Za Evropský parlament předseda P. Cox Za Radu předseda D. Roche
Nařízení Komise (ES) č. 655/2004
ze dne 7. dubna 2004,
kterým se mění nařízení (ES) č. 466/2001, pokud jde o dusičnany v potravinách pro kojence a malé děti
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 315/93 ze dne 8. února 1993, kterým se stanoví postupy Společenství pro kontrolu kontaminujících látek v potravinách [1], a zejména na čl. 2 odst. 3 uvedeného nařízení,
po konzultaci s Vědeckým výborem pro potraviny,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením Komise (ES) č. 466/2001 [2] se stanoví maximální limity některých kontaminujících látek v potravinách, včetně potravin určených pro kojence a malé děti, které jsou předmětem směrnice Komise 96/5/ES ze dne 16. února 1996 o obilných a ostatních příkrmech pro kojence a malé děti [3].
(2) Podle nařízení (ES) č. 466/2001 by měly být specifické maximální limity pro kontaminující látky v potravinách určených pro kojence a malé děti stanoveny do 5. dubna 2004.
(3) Jako odpověď na stanovisko Vědeckého výboru pro potraviny z roku 1995 jsou v nařízení (ES) č. 466/2001 ve znění nařízení (ES) č.
563/2002 [4] stanoveny maximální limity pro dusičnany v určitých druzích zeleniny. S cílem chránit veřejné zdraví, a zejména s ohledem na možnou souvislost s tvorbou karcinogenních látek, např. nitrosaminů, by měl být obsah dusičnanů snížen na co nejnižší rozumně dosažitelnou úroveň.
(4) Pro ochranu zdraví kojenců a malých dětí, jež představují ohroženou skupinu populace, je vhodné stanovit nízký maximální limit, který je dosažitelný přísným výběrem surovin používaných pro výrobu obilných a ostatních příkrmů pro kojence a malé děti.
(5) Směrnicí Komise 2002/63/ES [5] se stanoví metody Společenství pro odběr vzorků určených k úřední kontrole reziduí pesticidů v produktech rostlinného a živočišného původu a na jejich povrchu a zrušuje směrnici 79/700/EHS [6].
Ustanovení uvedené směrnice jsou vhodná pro odběr vzorků určených k úřední kontrole obsahu dusičnanů.
(6) Nařízení (ES) č. 466/2001 by mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I nařízení (ES) č. 466/2001 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. října 2004.
Toto nařízení se nevztahuje na produkty, které byly uvedeny na trh před 1. říjnem 2004 v souladu s použitelnými předpisy.
Důkazní břemeno ohledně doby uvedení těchto produktů na trh nese provozovatel potravinářského podniku.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 656/2004
ze dne 7. dubna 2004,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 752/93, které stanoví způsob provádění nařízení Rady (EHS) č. 3911/92 o vývozu kulturních statků
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3911/92 o vývozu kulturních statků [1], a zejména na článek 7 uvedeného nařízení,
po konzultaci s Poradním výborem pro kulturní statky,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 752/93 ze dne 30. března 1993, které stanoví způsob provádění nařízení Rady (EHS) č. 3911/92 o vývozu kulturních statků [2] stanovilo vzor formuláře pro vývozní povolení použitelné pro kategorie kulturních statků vymezených v příloze nařízení (EHS) č. 3911/92. Tento formulář však není přizpůsoben klíči OSN pro strukturu obchodních dokumentů a v praxi jeho používání způsobuje některé problémy.
(2) Proto by měl být vypracován nový vzor shodující se s klíčem OSN pro strukturu obchodních dokumentů.
K formuláři by rovněž měly být připojeny vysvětlivky, aby jej zúčastněné strany mohly vyplnit jednotně a správně.
(3) Nařízení (EHS) č. 752/93 stanoví, že formulář by měl být vyplněn mechanickými nebo elektronickými prostředky nebo ručně.
Nicméně s cílem snížit administrativní náklady by členským státům, které si to přejí a mají k dispozici nezbytné technické prostředky, mělo být umožněno vydávat tento dokument elektronickou cestou.
(4) K zajištění toho, že vydávající orgán obdrží list 3 tohoto formuláře, je třeba přijmout opatření pro celní úřady na výstupu z celního území Společenství, aby vracely tento list přímo vydávajícímu orgánu namísto, aby jej dávaly vývozci nebo jeho zástupci, jak je stanoveno v současné době.
(5) Nařízení (EHS) č. 752/93 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 752/93 se mění takto:
1. V čl. 3 odst. 3 se úvodní věta nahrazuje tímto:
"3. Formuláře jsou vyhotoveny v tištěné nebo elektronické podobě a vyplněny v úředním jazyce Společenství, který určí příslušné orgány vydávajícího členského státu."
2. V čl. 6 odst. 1 se úvodní věta nahrazuje tímto:
"1. Žadatel vyplní kolonky 1, 3, 6 až 21, 24 a případně i kolonku 25 žádosti a ostatní listy s výjimkou míst, kde je schválený předtisk kolonky nebo kolonek."
3. Článek 8 se mění takto:
a) V odstavci 1 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"1. Celní úřad příslušný k přijetí vývozního prohlášení zajistí, aby údaje uvedené ve vývozním prohlášení nebo případně na ATA-karnetu byly v souladu s údaji uvedenými ve vývozním povolení a aby v kolonce 44 vývozního prohlášení byl učiněn odkaz na toto vývozní povolení."
b) Odstavec 2 se nahrazuje tímto:
"2. Po vyplnění kolonky 23 na listu 2 a 3 vrátí celní úřad příslušný k přijetí vývozního prohlášení deklarantovi nebo jeho oprávněnému zástupci list určený pro držitele povolení."
c) V odstavci 3 se poslední věta nahrazuje tímto: "Celní úřad otiskne své služební razítko do kolonky 26 formuláře a vrátí jej vydávajícímu orgánu."
4. V čl. 16 odst. 3 se úvodní věta nahrazuje tímto:
"3. Formulář povolení je vyhotoven v tištěné nebo elektronické podobě v jednom nebo více úředních jazycích Společenství."
5. Příloha I se nahrazuje zněním přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Vývozní povolení vydaná do 30. června 2004 zůstávají v platnosti do 30. června 2005.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 659/2004
ze dne 7. dubna 2004,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 1859/82 o výběru vykazujících podniků pro stanovení příjmu zemědělských podniků
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady č. 79/65/EHS ze dne 15. června 1965 o založení zemědělské účetní datové sítě pro sběr údajů o příjmech a o hospodářské činnosti zemědělských podniků v Evropském hospodářském společenství [1], a zejména na čl. 4 odst. 4, čl. 5 odst. 5 a čl. 6 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením Komise (ES) č. 660/2004 ze dne 7. dubna 2004, kterým se mění příloha nařízení Rady č. 79/65/EHS, pokud jde o seznam oblastí [2], byla jediná oblast "Belgie" rozdělena do tří oblastí. Proto by měl být v příloze I nařízení Komise (EHS) č. 1859/82 [3] uveden počet vykazujících podniků za každou oblast v Belgii.
(2) V důsledku vývoje v dodávání údajů a kontrolních postupech se zpráva o provádění plánu výběru vykazujících podniků podle v článku 6 nařízení (EHS) č. 1859/82 stala nepotřebnou.
Článek 6 a příloha II nařízení (EHS) č. 1859/82 by proto měly být zrušeny.
(3) Nařízení (EHS) č. 1859/82 by proto mělo být změněno.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru Společenství pro zemědělskou účetní datovou síť,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 1859/82 se mění takto:
1. Článek 6 se zrušuje.
2. Příloha I se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
3. Příloha II se zrušuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 660/2004
ze dne 7. dubna 2004,
kterým se mění příloha nařízení Rady č. 79/65/EHS, pokud jde o seznam oblastí
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady č. 79/65/EHS ze dne 15. června 1965 o založení zemědělské účetní datové sítě pro sběr údajů o příjmech a o hospodářské činnosti zemědělských podniků v Evropském hospodářském společenství [1], a zejména na článek 2a uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh podaný Belgií,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Seznam oblastí ve smyslu čl. 2 písm. d) nařízení č. 79/65/EHS je stanoven v příloze uvedeného nařízení.
(2) Podle této přílohy tvoří Belgie jednu oblast.
Pro účely nařízení č. 79/65/EHS Belgie požádala, aby tato jediná oblast byla rozdělena do tří oblastí.
(3) Nařízení č. 79/65/EHS by proto mělo být změněno.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru Společenství pro zemědělskou účetní datovou síť,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení 79/65/EHS se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 662/2004
ze dne 7. dubna 2004,
kterým se v důsledku přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska k Evropské unii stanoví přechodná opatření, pokud jde o žádosti o dovozní licence podle nařízení (ES) č. 936/97 a (ES) č. 1279/98 o správě některých celních kvót pro produkty z odvětví hovězího a telecího masa
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na smlouvu o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska, a zejména na čl. 2 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na akt o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska, a zejména na první odstavec článku 41 tohoto aktu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Česká republika, Estonsko, Kypr, Lotyšsko, Litva, Maďarsko, Malta, Polsko, Slovinsko a Slovensko (dále jen "nové členské státy") přistoupí ke Společenství dne 1. května 2004 s výhradou ratifikace smlouvy o přistoupení.
Je třeba, aby hospodářské subjekty usazené v těchto zemích k datu přistoupení dostaly k dispozici celní kvóty otevřené pro produkty z odvětví hovězího a telecího masa.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 936/97 ze dne 27. května 1997 o otevření a správě celních kvót pro vysoce jakostní čerstvé, chlazené a zmrazené hovězí maso a pro zmrazené buvolí maso [1] a nařízení Komise (ES) č. 1279/98 ze dne 19. června 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro celní kvóty hovězího a telecího masa stanovené rozhodnutími Rady 2003/286/ES, 2003/298/ES, 2003/299/ES, 2003/18/ES, 2003/263/ES a 2003/285/ES pro Bulharskou republiku, Českou republiku, Slovenskou republiku, Rumunskou republiku, Polskou republiku a Maďarskou republiku [2], stanoví zvláštní požadavky, které musí splňovat hospodářské subjekty, aby v rámci jednotlivých dovozních režimů mohly využívat některých celních kvót.
(3) Žadatelé o licenci usazení v nových členských státech mohou těchto dovozních kvót využít, pokud prokáží, že uskutečnili minimální počet obchodních transakcí se třetími zeměmi.
Je třeba, aby obchod, který se uskutečnil před 1. květnem 2004 se současnými členskými státy Společenství ve složení před datem vstupu v platnost smlouvy o přistoupení z roku 2003, byl považován za obchod se třetími zeměmi.
(4) Proto je nezbytné přijmout přechodná opatření týkající se pravidel, která stanoví oprávněnost hospodářských subjektů z nových členských států účastnit se dovozních režimů stanovených nařízeními (ES) č. 936/97 a (ES) č. 1279/98.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Mají-li být žadatelé o dovozní licence usazení v České republice, Estonsku, Kypru, Lotyšsku, Litvě, Maďarsku, Maltě, Polsku, Slovinsku a Slovensku považováni za žadatele o dovozní licence ve smyslu čl. 4 písm. a) nařízení (ES) č. 936/97 a čl. 3 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1279/98, musí být fyzickými nebo právnickými osobami, které jsou v některém členském státě Společenství ve složení existujícím v den vstupu v platnost smlouvy o přistoupení z roku 2003 registrovány jako plátci DPH a které při podání žádosti mohou příslušnému orgánu dotyčného členského státu uspokojivě prokázat,
a) pro účely nařízení (ES) č. 936/97, že nejméně 12 měsíců obchodovaly s hovězím a telecím masem s jinými zeměmi;
b) pro účely nařízení (ES) č. 1279/98, že během předcházejících 12 měsíců uskutečnily nejméně jeden obchod s hovězím a telecím masem s jinými zeměmi.
2. Pro účely tohoto článku se "jinými zeměmi" rozumí všechny třetí země, včetně členských států Společenství ve složení před datem vstupu v platnost smlouvy o přistoupení z roku 2003.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem a s výhradou vstupu v platnost smlouvy o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 664/2004
ze dne 7. dubna 2004,
kterým se stanoví přechodná opatření pokud jde dovozní licence pro mléko a mléčné výrobky podle nařízení (ES) č. 2535/2001 z důvodu přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska k Evropské unii
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Smlouvu o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska, a zejména na čl. 2 odst. 3 uvedené smlouvy,
s ohledem na akt o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska, a zejména na první odstavec článku 41 uvedeného aktu,
vzhledem k těmto důvodům:
2535/2001 ze dne 14. prosince 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o dovozní režim pro mléko a mléčné výrobky a otevření celních kvót [1], stanoví zvláštní ustanovení pro schvalování žadatelů o dovozní licence.
Je třeba přijmout přechodná opatření, aby se zajistil přístup hospodářských subjektů z České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska (dále jen "nové členské státy") k dovozním licencím ode dne přistoupení těchto zemí k Evropské unii.
(2) Pro období od 1. května do 30. června 2004 je třeba hospodářským subjektům z nových členských států dovolit žádat o dovozní licence v rámci celních kvót uvedených v přílohách nařízení (ES) č. 2535/2001 bez předchozího schválení.
Tyto subjekty by měly prokázat, že mají postavení hospodářských subjektů a že obchodní činnost vykonávají pravidelně.
Pokud jde o požadavky na důkaz obchodní činnosti, mělo by se žadatelům z nových členských států umožnit zohlednit nejen obchod se Společenstvím, ale i obchod se všemi třetími zeměmi.
Měly by mít možnost zvolit si za referenční rok pro obchodní činnost rok 2002 místo roku 2003, pokud mohou prokázat, že v roce 2003 nebyly z výjimečných důvodů schopny dovézt nebo vyvézt požadovaná množství mléčných výrobků.
Orgány nových členských států by měly do 15. května 2004 předat Komisi seznam všech způsobilých hospodářských subjektů.
S cílem umožnit snadnější identifikaci každého žadatele a usnadnit převod licencí je třeba upřesnit údaje zasílané o každém hospodářském subjektu.
Kromě toho je třeba dovolit způsobilým subjektům v nových členských státech nákup dovozních licencí.
(3) Hospodářské subjekty z nových členských států by měly být schváleny pro období od 1. července 2004 do 30. června 2005, pokud žádost včetně potřebných dokladů a údajů podají do 1. června nebo pokud byly zařazeny na seznam způsobilých hospodářských subjektů, který má být předán Komisi do 15. května 2004.
(4) Proto je třeba stanovit některé odchylky od nařízení (ES) č. 2535/2001.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Odchylně od hlavy 2 kapitoly I oddílu 2 nařízení (ES) č. 2535/2001 mohou hospodářské subjekty usazené v České republice, Estonsku, Kypru, Lotyšsku, Litvě, Maďarsku, Maltě, Polsku, Slovinsku a Slovensku (dále jen "nové členské státy") žádat o dovozní licence pro kvóty pokrývající období od 1. května do 30. června 2004 bez předchozího schválení příslušnými orgány členského státu, v němž jsou usazeny.
2. Odchylně od článku 11 nařízení (ES) č. 2535/2001 mohou hospodářské subjekty usazené v nových členských státech žádat o dovozní licence pro kvóty uvedené v odstavci 1 pouze v členském státě, v němž jsou usazeny.
Žádosti o licence se přijímají pouze tehdy, pokud k nim žadatel připojí tyto dokumenty:
a) doklad o tom, že v roce 2003 dovezl a/nebo vyvezl alespoň 25 tun mléčných výrobků zahrnutých do kapitoly 04 kombinované nomenklatury v rámci nejméně čtyř samostatných operací;
b) jakýkoliv doklad a údaje dostatečně prokazující totožnost a statut žadatele, zejména:
i) doklady týkající se podnikového účetnictví a/nebo daňového režimu vyhotovené v souladu s vnitrostátními právními předpisy; a
ii) číslo plátce DPH, pokud tak stanoví vnitrostátní právní předpisy;
iii) jeho zápis do obchodního rejstříku, pokud tak stanoví vnitrostátní právní předpisy.
V případě písmena a) druhého pododstavce je referenčním rokem rok 2002, pokud dotyčný dovozce může prokázat, že v roce 2003 nebyl v důsledků výjimečných okolností schopen dovézt nebo vyvézt požadovaná množství mléčných výrobků.
Pro účely žádosti uvedené v tomto odstavci se operace uskutečněné v rámci aktivního nebo pasivního zušlechťovacího styku nepovažují za dovoz nebo vývoz.
3. Příslušné orgány nových členských států zašlou Komisi do 15. května 2004 seznam hospodářských subjektů, které žádají o dovozní licence pro kvóty pokrývající období od 1. května do 30. června 2004 v souladu s odstavcem 1 a které splňují podmínky stanovené v odstavci 2.
Tyto seznamy se vypracovávají v souladu se vzorem uvedeným v příloze XIV nařízení (ES) č. 2535/2001 s výjimkou čísla schválení.
4. Komise předá tyto seznamy příslušným orgánům ostatních členských států.
5. Odchylně od čl. 16 odst. 4 nařízení (ES) č. 2535/2001 mohou být dovozní licence vydané pro kvóty pokrývající období od 1. května do 30. června 2004 převedeny pouze na fyzické nebo právnické osoby, které byly schváleny v souladu s oddílem 2 uvedeného nařízení, a na fyzické nebo právnické osoby, které jsou na seznamu uvedeném v odstavci 3.
Článek 2
Odchylně od článku 8 nařízení (ES) č. 2535/2001 se pro kvóty pokrývající období od 1. července 2004 do 30. června 2005 udělí schválení:
a) hospodářským subjektům usazeným v nových členských státech, které do 1. června 2004 podaly žádost příslušným orgánům členského státu v němž jsou usazeny, spolu s dokumenty uvedenými v čl. 1 odst. 2; nebo
b) hospodářským subjektům usazeným v nových členských státech, které do 1. června 2004 podaly žádost příslušným orgánům členského státu v němž jsou usazeny a které jsou zařazeny na seznam uvedený v čl. 1 odst. 3.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost s výhradou a dnem vstupu Smlouvy o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska v platnost.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 668/2004
ze dne 10. března 2004,
kterým se mění některé přílohy nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002, pokud jde o dovoz vedlejších produktů živočišného původu ze třetích zemí
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 ze dne 3. října 2002 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu, které nejsou určeny k lidské spotřebě [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 808/2003 [2], a zejména na čl. 28 odst. 2, čl. 29 odst. 3 a čl. 32 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 1774/2002 stanoví, že některé zpracované produkty, které se mohou použít jako krmné suroviny, krmivo pro zvířata v zájmovém chovu, žvýkací pamlsky pro psy a technické výrobky, se mohou dovážet do Společenství, pokud splňují příslušné požadavky uvedeného nařízení.
(2) Na základě stanoviska Vědeckého řídícího výboru ze dne 10. a 11. května 2001 o bezpečnosti kolagenu je vhodné stanovit specifické hygienické podmínky pro zpracování kolagenu, který se může používat jako krmná surovina, a pro jeho uvádění na trh.
Příloha VII nařízení (ES) č. 1774/2002, která stanoví specifické hygienické požadavky týkající se uvádění na trh a zpracování zpracovaných živočišných bílkovin a jiných zpracovaných produktů, které je možné použít jako krmné suroviny, by se tudíž měla odpovídajícím způsobem pozměnit.
(3) V příloze VIII nařízení (ES) č. 1774/2002 jsou stanoveny požadavky na uvedení na trh krmiva pro zvířata v zájmovém chovu, žvýkacích pamlsků pro psy a technických výrobků.
Je nezbytné uvedenou přílohu změnit, aby byly zavedeny některé technické změny, aby byly zahrnuty požadavky článku 28 uvedeného nařízení na značení vedlejších produktů určených pro výrobu krmiv pro zvířata v zájmovém chovu pocházejících ze zvířat, která byla ošetřena některými látkami, a aby byly objasněny dovozní požadavky pro tukové derivát y a některé zpracované produkty spojené s výrobou krmiva pro zvířata v zájmovém chovu, známé rovněž jako "dochucovací masové výtažky".
Příloha VIII by se tudíž měla odpovídajícím způsobem pozměnit.
(4) Příloha X nařízení (ES) č. 1774/2002 stanoví vzor veterinárního osvědčení k dovozu některých vedlejších produktů živočišného původu a výrobků z nich získaných ze třetích zemí.
Tato příloha se musí změnit, aby byly vytvořeny další vzory dovozních osvědčení a aby mohl být proveden přezkum stávajících vzorů s cílem zavést některé technické změny včetně hygienických ohledů.
Příloha X by se tudíž měla odpovídajícím způsobem pozměnit.
(5) Příloha XI nařízení (ES) č. 1774/2002 stanoví seznamy třetích zemí, ze kterých mohou členské státy povolit dovoz vedlejších produktů živočišného původu, které nejsou určeny k lidské spotřebě.
V zájmu přehlednosti práva Společenství by měly být tyto seznamy v blízké budoucnosti konsolidovány a spojeny se seznamy zemí, ze kterých mohou členské státy povolit dovoz produktů různých živočišných druhů, které byly v rámci práva Společenství již vytvořeny pro účely zdraví lidí a zvířat.
Mezitím by se měly objasnit a zaktualizovat odkazy v příloze XI na uvedené seznamy a příloha XI by se tudíž měla odpovídajícím způsobem pozměnit.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Změny nařízení (ES) č. 1774/2002
Přílohy I, VII, VIII, X a XI nařízení (ES) č. 1774/2002 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 672/2004
ze dne 13. dubna 2004,
kterým se pro hospodářský rok 2003/2004 stanoví částky, které se mají vyplatit organizacím producentů olivového oleje a jejich sdružením uznaným podle nařízení Rady č. 136/66/EHS
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady č. 136/66/EHS ze dne 22. září 1966 o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky [1], a zejména na čl. 20d odst. 4 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 20d odst. 1 nařízení č. 136/66/EHS stanoví procentuální podíl podpory produkce, který má být zadržen s cílem napomoci financování činností uznaných organizací producentů a jejich sdružení. Pro hospodářské roky 1998/1999, 1999/2000, 2000/2001, 2001/2002, 2002/2003 a 2003/2004 činí tento procentní podíl 0,8 %.
(2) Ustanovení čl. 21 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 2366/98 ze dne 30. října 1998, kterým se stanoví pravidla pro režim podpory produkce olivového oleje pro hospodářské roky 1998/1999, 1999/2000, 2000/2001, 2001/2002, 2002/2003 a 2003/2004 [2] stanoví, že jednotkové částky, které se mají vyplatit organizacím producentů a jejich sdružením, jsou stanoveny na základě odhadů celkové částky určené k rozdělení. Prostředky dostupné v každém členském státě v důsledku zadržení výše uvedené částky musí být mezi oprávněné subjekty rozděleny vhodným způsobem.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro oleje a tuky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro hospodářský rok 2003/2004 se částky stanovené v čl. 21 odst. 1 písm. a) a b) nařízení (ES) č. 2366/98 určují takto:
—pro Řecko _BAR_ 2,0 EUR a 2,0 EUR v uvedeném pořadí, _BAR_
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 686/2004
ze dne 14. dubna 2004,
kterým se stanoví přechodná opatření pro organizace producentů na trhu s čerstvým ovocem a zeleninou z důvodu přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska k Evropské unii
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Smlouvu o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska, a zejména na čl. 2 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na Akt o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska, a zejména na článek 41 první pododstavec tohoto aktu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1432/2003 ze dne 11. srpna 2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96, pokud jde o podmínky uznání organizací producentů a předběžného uznání seskupení producentů [1], a nařízení Komise (ES) č. 1433/2003 ze dne 11. srpna 2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96, pokud jde o provozní fondy, operační programy a finanční podporu [2], stanoví určitá data a podmínky pro uznání a podporu organizací producentů. Je třeba stanovit přechodná opatření, která organizacím producentů a seskupením producentů v České republice, Estonsku, Kypru, Lotyšsku, Litvě, Maďarsku, Maltě, Polsku, Slovinsku a Slovensku (dále jen "nové členské státy") umožní žádat o podporu uvedenou v těchto nařízeních před 1. lednem 2005.
(2) Řada nových členských států přijala vnitrostátní právní předpisy pro uznání a podporu organizací producentů a seskupení producentů a určitý počet organizací producentů a seskupení producentů již existuje.
(3) Novým členským státům by měla být dána možnost dočasně považovat organizace a seskupení producentů, které byly uznány podle příslušných jejich vnitrostátních právních předpisů, za uznané podle nařízení (ES) č. 2200/96.
Tyto organizace a seskupení producentů mohou poté žádat o podporu Společenství. Nové členské státy by měly do konce roku 2005 prověřit, zdaorganizace producentů a seskupení skutečně splňují kritéria uznání stanovená v nařízení Rady (ES) č.
2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [3]. Finanční odpovědnost za podporu vyplacenou těmto organizacím producentů a seskupením producentů nese dotyčný nový členský stát.
(4) Některé nové členské státy nestanovily ve svých vnitrostátních právních předpisech uznání organizacím procentů podle kategorií produktů uvedených v čl. 11 odst. 1 písm. a) bodech ii) až vii) nařízení (ES) č. 2200/96. Z důvodu jasnosti je třeba zařazovat organizace nebo seskupení producentů uznané podle vnitrostátních právních předpisů před 1. květnem 2004 do kategorie "ovoce a zelenina" uvedené v čl. 11 odst. 1 písm. a) bodě i) nařízení (ES) č. 2200/96.
(5) S cílem urychlit celý proces by po organizacích producentů a seskupeních producentů uznaných podle vnitrostátních právních předpisů před 1. květnem 2004 nemělo být vyžadováno podání další žádosti.
Nové členské státy by měly organizacím a seskupením producentů oznámit, zda jsou či nejsou uznány pro rok 2004 podle nařízení (ES) č. 1432/2003.
(6) Organizace producentů ani nové členské státy nemají zkušenosti s operačními programy.
Jako přechodné opatření pro organizace producentů v nových členských státech může být předložen operační program s dobou trvání maximálně rok a půl.
Sestavování krátkých jednoduchých programů je třeba zkrátit na dobu, kterou organizace producentů potřebují na přípravu a vnitrostátní orgány na vyhodnocení.
Sestavování, vyhodnocování, provádění a kontrola těchto programů by měly organizacím producentů i vnitrostátním orgánům pomoci zvládnout po přechodném období operační programy obvyklé délky.
(7) Za zahajovací datum plánů uznání schválených v nových členských státech podle jejich příslušných vnitrostátních právních předpisů před 1. květnem 2004 je třeba považovat 1. květen 2004.
(8) Nové členské státy mají povinnost kontrolovat každý rok určité procento organizací producentů a seskupení producentů ohledně dodržování kritérií uznání a podmínek pro poskytnutí podpory.
Vzhledem k administrativnímu zatížení, které tyto kontroly pro nové členské státy představují, je třeba povolit v roce 2005 snížení procenta kontrol organizací producentů a seskupení producentů na polovinu obvyklé úrovně, pokud však nové členské státy této možnosti využijí, musí v roce 2006 procento kontrol ve stejném poměru zvýšit, aby se ve dvouletém průměru dosáhlo obvyklé úrovně.
(9) Hospodářské subjekty v nových členských státech se mohou rozhodnout nevyužít tato přechodná opatření a použít běžná pravidla obsažená v nařízeních (ES) č. 1432/2003 a (ES) č. 1433/2003, v nařízení Komise (ES) č. 1943/2003 ze dne 3. listopadu 2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96, pokud jde o podporu pro předběžně uznaná seskupení producentů [4], a v nařízení Komise (ES) č. 103/2004 ze dne 21. ledna 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96, pokud jde o intervenční režim a stažení z trhu v odvětví ovoce a zeleniny [5].
(10) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto nařízení se "novými členskými státy" rozumí Česká republika, Estonsko, Kypr, Lotyšsko, Litva, Maďarsko, Malta, Polsko, Slovinsko a Slovensko.
Článek 2
Uznání a předběžné uznání
1. Odchylně od článku 1 nařízení (ES) č. 1432/2003 a článku 12 nařízení (ES) č. 2200/96 mohou členské státy rozhodnout, že budou považovat organizace nebo seskupení producentů uznané podle vnitrostátních právních předpisů před 1. květnem 2004, za uznané organizace producentů nebo předběžně uznaná seskupení producentů podle nařízení (ES) č. 2200/96 (dále jen "uznané organizace producentů" a "uznaná seskupení producentů").
Nové členské státy co nejdříve po 1. květnu 2004 oznámí každé organizaci nebo seskupení producentů, které byly uznány podle vnitrostátních právních předpisů před 1. květnem 2004, rozhodnutí o jejich uznání stanovené v prvním pododstavci.
2. Rozhodnutí uvedené v odstavci 1 se použije ode dne jeho oznámení do 31. prosince 2005.
3. Nové členské státy sdělí Komisi do 30 dnů od oznámení rozhodnutí uvedeného v odstavci 1 informace podle čl. 12 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 2200/96 a čl. 17 odst. 5 nařízení (ES) č. 1432/2003 týkající se organizací producentů a seskupení producentů, které byly podle tohoto rozhodnutí uznány nebo kterým bylo uznání zamítnuto.
Článek 3
Kategorie organizací producentů
Pokud nové členské státy nemají právní předpisy pro kategorie organizací producentů stanovené v čl. 11 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 2200/96, považují se uznané organizace producentů v těchto nových státech za náležející do kategorie "ovoce a zelenina" uvedené v čl. 11 odst. 1 písm. a) bodě i) uvedeného nařízení.
Článek 4
Operační programy
1. Organizace producentů v nových členských státech uznané podle vnitrostátních právních předpisů před 1. květnem 2004 mohou do 30. června 2004 předložit ke schválení operační programy na období končící nejpozději 31. prosince 2005.
Tyto žádosti jsou spojeny se závazkem organizace předložit nový operační program nejpozději do 15. září 2005.
V operačních programech jsou uvedeny předpokládané částky provozních fondů stanovených v článku 7 nařízení (ES) č. 1433/2003, které vycházejí z referenčního období stanoveného podle článku 4 uvedeného nařízení, a obsahují rovněž údaje uvedené v článcích 8 a 9 uvedeného nařízení.
2. Příslušné vnitrostátní orgány rozhodnou o předložených operačních programech do tří měsíců od podání žádosti uvedené v odstavci 1.
Operační programy však nejsou schváleny, pokud dotyčné organizaci producentů nebylo oznámeno kladné rozhodnutí podle čl. 2 odst. 1.
3. Příslušné vnitrostátní orgány oznámí organizacím producentů svá rozhodnutí o schválení operačních programů.
Provádění operačních programů může být zahájeno pouze po jejich schválení příslušnými vnitrostátními orgány.
4. S výhradou článků 18, 20 a 21 nařízení (ES) č. 1433/2003 mohou organizace producentů žádat o podporu na svůj operační program.
Dotyčný členský stát však nese odpovědnost za využití podpory, kterou obdržel v roce 2004 a 2005, při porušení článku 6 nebo 8 nařízení (ES) č. 1433/2003.
5. S výhradou článku 7 nařízení (ES) č. 103/2004 mohou organizace producentů, uznané podle vnitrostátních právních předpisů před 1. květnem 2004, požádat o vyrovnávací platbu Společenství za odnětí uznání.
Dotyčný nový členský stát však nese finanční náklady vyplývající z oznámení o záporném rozhodnutí podle čl. 2 odst. 1.
Článek 5
Podpora pro uznaná seskupení producentů
Uznaná seskupení producentů mohou žádat o podporu uvedenou v čl. 14 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96, je-li to v dotyčném členském státě možné, s výhradou článku 5 nařízení (ES) č. 1943/2003.
Pokud bylo provádění plánu uznání schváleného podle vnitrostátních právních předpisů, zahájeno před 1. květnem 2004, považuje se podle čl. 18 odst. 1 nařízení (ES) č. 1432/2003 za datum jeho přijetí 1. květen 2004.
Článek 6
Kontroly
V roce 2005 mohou nové členské státy snížit procento kontrol v organizacích producentů a seskupeních producentů na polovinu minimálního procenta stanoveného v čl. 20 odst. 2 nařízení (ES) č. 1432/2003 a v čl. 23 odst. 2 nařízení (ES) č. 1433/2003.
Pokud nové členské státy této možnosti využijí, procento kontrol v roce 2006 se musí zvýšit ve stejném poměru, v jakém bylo sníženo v roce 2005, aby se ve dvouletém průměru dosáhlo obvyklé úrovně.
Článek 7
Nařízení (ES) č. 1432/2003, (ES) č. 1433/2003, (ES) č. 1943/2003 a (ES) č. 103/2004 se použijí podle pravidel stanovených v tomto nařízení.
Článek 8
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem a s výhradou vstupu Smlouvy o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska v platnost.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 687/2004
ze dne 14. dubna 2004,
kterým se v důsledku přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska k Evropské unii upravuje nařízení (ES) č. 639/2003
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Smlouvu o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska, a zejména na čl. 2 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na Akt o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska, a zejména na čl. 57 odst. 2 tohoto aktu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V důsledku přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska ke Společenství dne 1. května 2004 je nutno provést jazykovou úpravu nařízení Komise (ES) č. 639/2003 ze dne 9. dubna 2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1254/1999, pokud jde o požadavky na poskytování vývozních náhrad v souvislosti s řádným zacházením se živým skotem během přepravy [1].
(2) Nařízení (ES) č. 639/2003 je proto třeba odpovídajícím způsobem pozměnit,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 2 nařízení (ES) č. 639/2003 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. Je-li úřední veterinární lékař v místě výjezdu přesvědčen, že jsou požadavky odstavce 2 splněny, potvrdí tuto skutečnost uvedením jedné z těchto poznámek:
- Resultados de los controles de conformidad con el artículo 2 del Reglamento (CE) no 639/2003 satisfactorios
- Výsledky kontrol podle clánku 2 narízení (ES) c. 639/2003 jsou uspokojivé
- Resultater af kontrollen efter artikel 2 i forordning (EF) Nr. 639/2003 er tilfredsstillende
- Ergebnisse der Kontrollen nach Artikel 2 der Verordnung (EG) Nr. 639/2003 zufriedenstellend
- Määruse (EÜ) Nr. 639/2003 artiklis 2 osutatud kontrollide tulemused rahuldavad
- Αποτελέσματα των ελέγχων βάσει του άρθρου 2 του αριθ.
639/2003 ικανοποιητικά
- Results of the checks pursuant to Article 2 of Regulation (EK) No 639/2003 satisfactory
- Résultats des contrôles visés à l’article 2 du règlement (CE) no 639/2003 satisfaisants
- Risultati dei controlli conformi alle disposizioni dell’articolo 2 del regolamento (CE) n. 639/2003
- Regulas (EK) Nr. 639/2003 2. pantā minēto pārbaužu rezultāti ir apmierinoši
- Reglamento (EB) Nr. 639/2003 2 straipsnyje numatytu patikrinimu rezultatai yra patenkinami
- A 639/2003/EK rendelet 2. cikkében előirányzott ellenőrzések eredményei kielégítők
- Rizultati tal-kontrolli konformi mal-artikolu 2 tar-regolament (KE) nru 639/2003 sodisfacenti
- Bevindingen bij controle overeenkomstig artikel 2 van Verordening (EG) Nr. 639/2003 bevredigend
- Wyniki kontroli, o której mowa w art.
2 rozporzadzenia (WE) Nr. 639/2003 zadowalajace.
- Resultados dos controlos satisfatórios nos termos do artigo 2.o do Regulamento (CE) n.o 639/2003
- Výsledky kontrol podla clánku 2 nariadenia (ES) c. 639/2003 uspokojivé
- Rezultati kontrol, izhajajoci iz clena 2 Uredbe st.
639/2003 so zadovoljivi
- Asetuksen (EY) N:o 639/2003 2 artiklan mukaisen tarkastuksen tulos tyydyttävä
- Resultaten av kontrollen enligt artikel 2 i förordning (EG) Nr. 639/2003 är tillfredsställande
a na doklad, který potvrzuje, že zboží opustilo celní území Společenství, připojí razítko a podpis buď v kolonce J kontrolního výtisku T5 nebo na nejvhodnějším místě na vnitrostátním dokladu."
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem a s výhradou vstupu v platnost Smlouvy o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 689/2004
ze dne 14. dubna 2004,
kterým se mění nařízení (ES) č. 414/2004, kterým se přijímají zvláštní opatření k úpravě režimu správy celních kvót pro dovozy banánů v důsledku přistoupení nových členských států dne 1. května 2004
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 404/93 ze dne 13. února 1993 o společné organizaci trhu s banány [1], a zejména na článek 20 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 414/2004 [2] přijalo opatření nutná zejména ke stanovení tradičních hospodářských subjektů usazených ve Společenství, které dodávaly zboží na trhy nových členských států v letech 2000, 2001 a 2002, aby mohla být přijata opatření pro přizpůsobení režimu správy celních kvót pro dovoz banánů v důsledku přistoupení nových členských států dne 1. května 2004.
2 nařízení (ES) č. 414/2004 vymezuje podpůrné doklady, které musí hospodářské subjekty předložit příslušným orgánům, aby mohly být uznány za tradiční dovozce.
Vzhledem k obtížím, se kterými se hospodářské subjekty setkávají při získávání kopií dokladů v držení jiných hospodářských subjektů, pro osvědčení skutečnosti, že produkty byly skutečně propuštěny do volného oběhu v zemi určení, by měly být stanoveny dodatečné podpůrné doklady.
Tyto doklady by měly osvědčovat zejména to, že produkty byly odeslány do země určení a byly prodány hospodářskému subjektu pro dodávky na trh dotčené země.
(3) Ustanovení tohoto nařízení mají přihlédnout k přechodným obtížím hospodářských subjektů a nesmí se dotýkat žádných opatření, která by mohla Komise následně přijmout pro účely správy dotčeného dovozního režimu.
(4) Proto by měl být odpovídajícím způsobem změněn článek 6 nařízení (ES) č. 414/2004 a článek 7 uvedeného nařízení týkající se oznamování z členských států a nová ustanovení by se měla použít od data vstupu uvedeného nařízení v platnost.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro banány,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 414/2004 se mění takto:
1. V článku 6 se doplňuje tento odstavec:
"4. Pokud dotčený hospodářský subjekt není schopen předložit důkazy o propuštění do volného oběhu uvedené ve druhém pododstavci odstavce 2, musí prokázat, že produkty byly odeslány do nového členského státu a předložit doklady uvedené v písmenu g) prvního pododstavce odstavce 2 současně s doklady o platbě.
V takových případech lze tranzitní doklad Společenství s řádnými poznámkami přijmout jako důkaz odeslání produktů do nového členského státu.
Tyto dodatečné důkazy musí být předloženy nejpozději do 21. dubna 2004.
Výše uvedený pododstavec se použije pro účely stanovení prozatímního zvláštního referenčního množství pro vydávání licencí na dovoz banánů v měsících květnu a červnu 2004."
2. V čl. 7 odst. 3 se "15. dubna 2004" nahrazuje "23. dubna 2004".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 710/2004
ze dne 16. dubna 2004,
kterým se stanoví odchylka od nařízení (ES) č. 780/2003, pokud jde o celní subkvótu pro zmrazené hovězí maso kódu KN 0202 a produkty kódu KN 02062991
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], a zejména na čl. 32 odst. 1 první pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 780/2003 [2] stanovilo otevření a správu celní subkvóty II pro 34450 tun zmrazeného hovězího masa s pořadovým číslem 09.4003, na období od 1. července 2003 do 30. června 2004, rozděleného do dvou půlročních období.
(2) Aby mohly hospodářské subjekty usazené v České republice, Estonsku, Kypru, Lotyšsku, Litvě, Maďarsku, Maltě, Polsku, Slovinsku a na Slovensku od 1. května 2004 využívat celní subkvóty II, byla množství dostupná pro období subkvóty od 1. ledna do 30. června 2004 rozdělena poměrným způsobem v čase do dvou tranší podle nařízení Komise (ES) č. 2341/2003 [3].
Podle uvedeného nařízení lze žádosti o licence podávat v období od 5. do 8. ledna 2004 a od 3. do 7. května 2004.
(3) Období odpovídající druhé tranši trvá pouze dva měsíce. Množství dostupná pro toto období jsou rovněž relativně nízká.
Aby se optimalizovalo využití dovozních licencí na masné produkty podle subkvóty II pro toto období, je třeba stanovit odchylku od čl. 14 odst.
7 prvního pododstavce nařízení (ES) č. 780/2003 a všem držitelům dovozních licencí povolit, aby bez množstevních omezení odbavili k volnému oběhu maso, které bylo dříve skladováno v režimu celních skladů Společenství.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Odchylně od čl. 14 odst. 7 prvního pododstavce nařízení (ES) č. 780/2003 mohou držitelé dovozních licencí vydaných po 1. květnu 2004 v rámci nařízení (ES) č. 2341/2003 bez množstevních omezení odbavit k volnému oběhu maso, které bylo dříve skladováno v režimu celních skladů Společenství.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 723/2004
ze dne 22. března 2004,
kterým se mění služební řád úředníků a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropských společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 283 této smlouvy,
s ohledem na Protokol o výsadách a imunitách Evropských společenství, a zejména na článek 13 uvedeného protokolu,
s ohledem na návrh Komise předložený po konzultacích s Výborem pro služební řád [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Soudního dvora [3],
s ohledem na stanovisko Účetního dvora [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Od doby přijetí původního služebního řádu a pracovního řádu v roce 1962 došlo ve společnosti k výraznému pokroku a změnám.
Uvedený pokrok a změny by se měly odrazit v regulačním rámci pro evropskou veřejnou službu, který bude brát zřetel na měnící se požadavky orgánů a jejich zaměstnanců a zároveň respektovat správní kulturu Společenství a tradici založenou na zásadě služby občanům.
(2) Společenství by tedy mělo být vybaveno kvalitní evropskou veřejnou správou, která mu umožní plnit úkoly na nejvyšší možné úrovni v souladu se Smlouvami a přijímat výzvy, vnitřní i vnější, které před něj budou v budoucnu postaveny.
(3) V důsledku toho je nezbytné vytvořit rámec, který by Společenství umožňoval přijímání vysoce kvalifikovaných zaměstnanců z hlediska výkonnosti a bezúhonnosti, vybraných na co nejširším zeměpisném základě ze státních příslušníků členských států, a poskytnout uvedeným pracovníkům podmínky, které zajistí nejlepší poskytování služeb.
(4) Širším záměrem by mělo být zajištění co nejefektivnější personální politiky v evropské veřejné službě, vyznačující se odbornou způsobilostí, nezávislostí, loajalitou, nestranností a stálostí, jakož i kulturní a jazykovou rozmanitostí.
(5) Je vhodné zabezpečit existenci jednotné evropské veřejné služby a používat společná pravidla pro všechny orgány a agentury vykonávající práci jménem Společenství.
Existence jednotného služebního řádu by měla prospět posílení spolupráce mezi orgány a agenturami v oblasti personální politiky v zájmu hladkého fungování Společenství a účinného využívání lidských zdrojů.
(6) Agentury by měly být zahrnuty do oblasti působnosti pravidel personální politiky, aby bylo zaručeno harmonické používání pravidel a aby byla zejména zaručena mobilita pracovních sil.
(7) Je nezbytné dodržovat zásadu zákazu diskriminace zakotvenou ve Smlouvě o ES, a proto je nutné dále rozvíjet personální politiku zajišťující rovné příležitosti pro všechny bez ohledu na pohlaví, fyzickou výkonnost, věk, rasovou nebo etnickou příslušnost, sexuální orientaci a rodinný stav.
(8) Úředníkům žijícím v jiném než manželském svazku, uznaném členským státem jako stálé partnerství, kteří nemohou uzavírat zákonné manželství, by měly být přiznány stejné výhody jako manželským párům.
(9) Zřetelná zmínka by měla být učiněna o opatřeních sociální povahy a o pracovních podmínkách, které splňují vhodné normy bezpečnosti a ochrany zdraví; uvedená opatření mají za cíl pomoci zaměstnancům dosáhnout souladu mezi pracovním a osobním životem, podpořit rovnost příležitostí, jakož i ochránit bezpečnost a zdraví jednotlivce.
(10) Je jednoznačně nezbytné posílit zásadu rozvoje služebního postupu podle zásluh stanovením těsnější vazby mezi výkonem a odměňováním tím, že zaměstnanci budou prostřednictvím strukturálních změn v systému řízení služebního postupu více povzbuzováni k dobrým pracovním výkonům a zároveň bude zabezpečena rovnováha průměrných kvalifikačních profilů mezi novou a starou strukturou v souladu s plánem pracovních míst a rozpočtovou kázní.
(11) Modernizace systému řízení služebního postupu vyžaduje širší uznání odborné praxe úředníků a zásad celoživotního vzdělávání.
Proto je žádoucí nahradit stávající systém kategorií zaměstnanců a provést platové přeřazení zaměstnanců do nových funkčních skupin "administrátorů" (AD) a "asistentů" (AST), a také usnadnit postup z nižší do vyšší funkční skupiny pomocí nového osvědčovacího postupu.
(12) Vyvstala potřeba vytvoření systému zaručujícího rovnováhu průměrných kvalifikačních profilů, který by jako celek spravedlivě a přiměřeně kompenzoval v prvé řadě nárůst celkového počtu platových tříd a za druhé snížení počtu stupňů v rámci každé třídy.
(13) Z důvodu zachování vícejazyčného charakteru orgánů by měl být při přijímání a při služebním postupu zaměstnanců kladen větší důraz na jazykovou vybavenost a schopnost pracovat ve třetím jazyce Společenství.
(14) Nestrannost je základní zásadou veřejné služby, která je uznána Listinou základních práv Evropské unie [5].
Proto je nezbytné vyjasnit závazky úředníků v situacích, kdy dojde nebo může dojít ke střetu zájmů, a to jak před opuštěním, tak po opuštění činné služby.
(15) Měl by být stanoven lepší právní rámec pro řešení otázek psychického nebo sexuálního obtěžování, a za tímto účelem by měly být formulovány jasné a vhodné definice.
(16) Jelikož právo na svobodu projevu je zakotveno v Listině základních práv, je vhodné upravit toto základní právo pro úředníky a stanovit přiměřené meze jeho výkonu.
Zároveň je nezbytné stanovit jasná pravidla upravující zveřejňování záležitostí spojených s prací Společenství, kdykoli by jeho oprávněné zájmy mohly být ohroženy.
(17) Nový právní rámec a záruky by měly být stanoveny k zajištění právní ochrany úředníků, kteří oznámí určitým přesně vymezeným osobám nebo orgánům případnou protiprávní činnost nebo chování, které představuje závažné porušení povinností úředníků Společenství při výkonu služby.
(18) Je nutné důsledněji racionalizovat způsob zahájení a vedení disciplinárního řízení.
Také členství v disciplinárních komisích by mělo být stabilnější a pravidla pro odvolání úředníků by se měla změnit.
(19) Postupy pro monitorování nepřítomnosti a předkládání lékařských potvrzení by měly být vyjasněny.
(20) Je nezbytné zavést nový právní rámec k zajištění jednotného postupu pro řešení případů odborné nezpůsobilosti, který dotčeným úředníkům zaručuje právo na obhajobu.
V rámci tohoto nového právního rámce by měly být řešeny případy úředníků, kteří nejsou schopni v přiměřené časové lhůtě dosáhnout očekávané úrovně výkonu.
(21) Doporučuje se zavedení mechanismů pružné pracovní doby zahrnující zejména, a za určitých podmínek, právo na zkrácený pracovní úvazek, využití dohod o sdílení pracovního místa a poskytování prodlouženého pracovního volna z osobních důvodů.
Podobně by měla být zavedena ustanovení o pracovním volnu z rodinných důvodů a konkrétněji o právu na pružnou mateřskou dovolenou, rodičovskou dovolenou, jakož i pracovní volno v případě vážného onemocnění rodinného příslušníka.
(22) Aby bylo zaručeno, že se kupní síla úředníků Společenství rozvíjí paralelně s kupní silou státních úředníků v ústředních státních správách členských států, je nezbytné zachovat zásadu mechanismu víceletých úprav platu, známou též jako "metoda", prodloužením používání této metody do 31. prosince 2012 s podmínkou přezkumu po čtyřech letech z hlediska souladu s rozpočtovou kázní.
(23) Výhody, které úředníkům přináší systém víceletých úprav mezd, by měly být vyváženy zavedením zvláštního odvodu odrážejícího náklady na sociální politiku, zlepšené pracovní podmínky a Evropské školy.
Uvedený zvláštní odvod by se měl každoročně zvyšovat a měl by se vztahovat na všechny úředníky po stejnou dobu jako samotný systém.
(24) Protože se náklady na koeficienty používané při převodech částí platů do jiných členských států staly nepřiměřenými, měly by se převody s koeficientem omezit na nižší poměrnou část platu a na případy, kdy je převod nezbytný k tomu, aby úředník mohl hradit výdaje plynoucí z právních závazků k rodinným příslušníkům v jiných členských státech.
(25) Kritérium, na jehož základě zůstávají bývalí úředníci pojištěni v rámci společného systému nemocenského pojištění, se v praxi ukázalo jako nejasné, a mělo by tudíž být zjednodušeno.
(26) Systém vyplácení různých příspěvků by měl být racionalizován; některé příspěvky by měly být přezkoumány, jiné zrušeny, aby se zjednodušila a zprůhlednila správní pravidla.
Náhrada cestovních výdajů a výdajů při služební cestě by se tak měla více přiblížit skutečným nákladům a administrativa by se měla zjednodušit.
Také příspěvek na vzdělání by se měl v budoucnu více přizpůsobit skutečným výdajům.
(27) Reformován musí být i systém rodinných přídavků, aby se zlepšila situace rodin a aby se zejména řešily problémy rodičů s malými dětmi.
(28) Jelikož důchody jsou vyjádřeny jako poměrná část konečného platu, je potřebné zajistit, aby se v budoucnu platy a důchody přizpůsobovaly paralelně, při zachování pojistně matematického základu systému, jakož i příslušných příspěvkových podílů hrazených úředníkem a zaměstnavatelem, a zásady, že důchody jsou vypláceny z rozpočtu Společenství.
Splnění uvedeného cíle vyžaduje vytvoření mechanismu pro zabezpečení krátkodobé a dlouhodobé pojistně matematické rovnováhy systému.
(29) Demografické změny a měnící se věková struktura obyvatelstva představují pro penzijní systém Společenství stále větší zatížení a vyvolávají tlak na zvyšování věkové hranice pro odchod do důchodu a snižování základu pro výpočet práv na důchod, přičemž pro úředníky, kteří jsou již v činné službě se počítá s přechodnými opatřeními.
(30) Následkem prohlubující se integrace Evropské unie a skutečnosti, že důchodci si mohou v Evropské unii svobodně zvolit místo svého pobytu, se systém koeficientů pro důchody stal zbytečným.
Tento systém také způsobil problémy spojené se sledováním místa pobytu důchodců, které by měly být překonány.
Tento systém by tedy měl být zrušen, přičemž pro důchodce a úředníky, přijaté do služebního poměru před vstupem v platnost tohoto nařízení, by měla být přijata náležitá přechodná opatření.
(31) Podmínky tvořící základ platných ustanovení o invalidních a pozůstalostních důchodech se od doby, kdy byly poprvé přijaty, změnily a měly by tudíž být aktualizovány a zjednodušeny.
(32) Pravidla pro výplatu odchodného by měla být pozměněna s ohledem na pravidla Společenství o přenositelnosti práv na důchodové zabezpečení.
Za tímto účelem by měla být opravena řada nesrovnalostí a zavedena větší pružnost.
(33) Pravidla o mechanismech pružného odchodu do důchodu by měla přihlížet k zájmům úředníků i orgánů a zvažovat rozpočtové dopady.
Odpovídající opatření by měla být vázána na žádost úředníka a měla by být doprovázena vhodnými finančními podmínkami; využití této alternativy by mělo být oznámeno rozpočtovému orgánu.
Toto ustanovení by mělo mít za cíl usnadnění personálního řízení, zejména v menších orgánech.
Reálná volba předčasného odchodu do důchodu před dosažením příslušné věkové hranice je závislá na tom, zda trvá zdravotní pojištění a zda budou nadále vypláceny rodinné přídavky.
Tato opatření by však měla být vyvážena zvýšením minimální věkové hranice na 55 let a zavedením možnosti pracovat i po dosažení platné věkové hranice pro odchod do důchodu.
(34) Pracovní podmínky související s celkovou úrovní mezd a důchodů pro úředníky a ostatní zaměstnance si udržuje takovou úroveň, že nezávislá a na kontinuitě založená evropská veřejná služba dokáže přitáhnout a udržet ty nejlepší uchazeče ze všech členských států.
(35) Ustanovení týkající se úředníků v oblasti vědeckých a technických služeb a úředníků, kteří vykonávají službu ve třetích zemích, by se měla přizpůsobit, upřesnit a uvést do souladu s obecnými ustanoveními.
(36) Je zapotřebí zavést novou kategorii zaměstnanců, kteří nejsou v trvalém pracovním poměru, jmenovitě kategorii smluvních zaměstnanců.
Uvedení zaměstnanci, jejichž pracovní povinnosti jsou omezenější, budou zpravidla povinni pracovat pod dohledem úředníků nebo dočasných zaměstnanců.
Budou zaměstnáváni mimo jiné jako případná náhrada za pomocné pracovníky a úředníky kategorie D v orgánech, úřadech a zastoupeních Komise, delegacích a agenturách, a také ve výkonných agenturách a dalších orgánech zřízených na základě zvláštního právního aktu.
Práva a povinnosti uvedených smluvních zaměstnanců by měly být vymezeny obdobně jako práva a povinnosti dočasných zaměstnanců, zvláště pokud jde o sociální zabezpečení, příspěvky a pracovní podmínky.
(37) K postupnému zavádění nových pravidel a opatření by měla být stanovena přechodná opatření, přičemž práva nabytá zaměstnanci v rámci systému Společenství před vstupem v platnost těchto změn služebního řádu by měla být respektována a jejich oprávněná očekávání vzata v úvahu.
(38) Opatření týkající se zejména modernizace služebního postupu a finanční opatření byla přijata jako celek organizacemi zastupujícími zaměstnance po konzultaci v rámci poradního výboru zřízeného na základě rozhodnutí Rady ze dne 23. června 1981.
(39) Služební řád úředníků a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropských společenství, stanovený v nařízení (EHS, Euratom, ESUO) č. 259/68 [6], naposledy pozměněném nařízením (ES, Euratom) č. 2182/2003 [7] by proto měl být odpovídajícím způsobem pozměněn,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Služební řád úředníků a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropských společenství se mění v souladu s přílohou I, pokud jde o služební řád úředníků, a v souladu s přílohou II, pokud jde o pracovní řád ostatních zaměstnanců.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. května 2004.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 724/2004
ze dne 31. března 2004,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1406/2002, kterým se zřizuje Evropská agentura pro námořní bezpečnost
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 80 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 1406/2002 [3] zakládá Evropskou agenturu pro námořní bezpečnost (dále jen "agentura") za účelem zajištění vysoké, jednotné a účinné úrovně námořní bezpečnosti a zabránění znečištění z lodí.
(2) Dne 12. prosince 2002 přijala diplomatická konference Mezinárodní námořní organizace (IMO) řadu změn Mezinárodní úmluvy o bezpečnosti lidského života na moři (SOLAS) a Mezinárodní předpis o ochraně lodí a přístavních zařízení před protiprávními činy (ISPS), které stanoví soubor opatření týkajících se námořní bezpečnosti.
Je proto vhodné upřesnit postavení agentury v oblasti námořní bezpečnosti.
(3) Je důležité přijmout vhodná bezpečnostní opatření, aby byla zajištěna ochrana lodní dopravy a přístavů ve Společenství a ochrana cestujících, posádek a personálu přístavů a zaručena ochrana před nebezpečím úmyslného protiprávního jednání.
(4) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 725/2004 ze dne 31. března 2004 o zvýšení ochrany lodí a přístavních zařízení [4] pověřuje Komisi úkoly v souvislosti s kontrolou provádění těchto bezpečnostních opatření členskými státy, při jejichž plnění by agentura mohla poskytovat užitečnou technickou pomoc.
Tyto úkoly se vztahují na prohlídky lodí a dotčených společností a prohlídky uznaných bezpečnostních organizací oprávněných vykonávat určité bezpečnostní činnosti v této souvislosti.
(5) Nedávné nehody ve vodách Společenství, zejména ztroskotání ropných tankerů "Erika" a "Prestige", prokázaly potřebu dodatečné akce Společenství nejen v oblasti zabránění znečištění, ale také v oblasti odstranění následků znečištění.
(6) Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2850/2000 ze dne 20. prosince 2000 [5] stanovilo pro období od 1. ledna 2000 do 31. prosince 2006 rámec pro spolupráci Společenství v oblasti havarijního nebo záměrného znečišťování moře.
(7) Rozhodnutí Rady 2001/792/ES, Euratom, ze dne 23. října 2001 [6] vytvořilo mechanismus Společenství na podporu zesílené spolupráce při asistenčních zásazích v oblasti civilní ochrany, který zahrnuje rovněž havarijní znečištění moře.
K tomuto mechanismu patří také monitorovací a informační středisko Komise, které působí ve všech případech pomoci v oblasti civilní ochrany.
(8) Agentura by měla být vybavena vhodnými prostředky, aby na žádost mohla podpořit mechanismy zásahu proti znečištění zavedené členskými státy.
Činnost agentury v této oblasti by neměla zbavovat pobřežní státy odpovědnosti za zavedení mechanismů zásahu proti znečištění a měla by respektovat stávající dohody o spolupráci mezi členskými státy nebo uskupeními členských států v této oblasti.
V případě znečištění by měla agentura pomoci postiženému členskému státu, pod jehož vedením je prováděno odstraňování znečištění.
Agentura by svým jednáním měla podporovat mechanismus Společenství v oblasti civilní ochrany.
(9) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/103/ES ze dne 17. listopadu 2003, kterou se mění směrnice 2001/25/ES o minimální úrovni výcviku námořníků [7], zavádí nové postupy s ohledem na uznávání průkazů způsobilosti námořníků vydaných třetími zeměmi.
Agentura by měla být nápomocna Komisi při hodnocení, jak tyto země plní požadavky Mezinárodní úmluvy o normách výcviku, kvalifikace a strážní služby námořníků z roku 1978 (Úmluva STCW).
(10) Správní rada Agentury by po dohodě s Komisí měla mít pravomoc stanovit plán činnosti agentury týkající se připravenosti na znečištění a zasahování při něm.
Při vypracovávání plánu by správní rada měla zohlednit přidanou hodnotu činností agentury při zasahování při znečištění pro činnosti členských států, jakož i nejvýhodnější poměr mezi náklady a účinkem.
(11) Měly by se zohlednit stávající dohody o havarijním znečištění, jako je Dohoda o spolupráci při odstraňování znečištění Severního moře ropou a jinými škodlivými látkami z roku 1983 (Bonnská dohoda o spolupráci), která usnadňuje vzájemnou pomoc a spolupráci mezi členskými státy v této oblasti, jakož i odpovídající mezinárodní smlouvy o ochraně evropských námořních oblastí před havarijním znečištěním, jako je Mezinárodní úmluva o pohotovosti a spolupráci při ropném znečištění a boji proti němu z roku 1990 (Úmluva OPRC), vypracovaná pod záštitou IMO, Úmluva o ochraně mořského prostředí v severovýchodním Atlantiku (Úmluva OSPAR), Barcelonská úmluva, Helsinská úmluva a Lisabonská dohoda.
(12) Při budoucím obsazení správní struktury agentury (správní rada, výkonný ředitel) by měl být brán patřičný ohled na požadovanou zkušenost a odbornost v nových oblastech působnosti agentury: zasahování při znečištění z lodí a námořní bezpečnost.
(13) Třetí země, které si přejí podílet na fungování agentury, by měly přijmout a provést právo Společenství ve všech oblastech působnosti agentury včetně zasahování při znečištění z lodí a námořní bezpečnosti.
(14) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1406/2002 by proto mělo být změněno,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1406/2002 se mění takto:
1. Článek 1 se mění takto:
a) odstavce 1 a 2 se nahrazují tímto:
"1. Tímto nařízením se zřizuje Evropská agentura pro námořní bezpečnost (dále jen "agentura";) za účelem zajištění vysoké, jednotné a účinné úrovně námořní bezpečnosti v mezích úkolů definovaných v čl. 2 písm. b) bodě iv) a zabránění znečištění z lodí a zasahování při něm v rámci Společenství.
2. Agentura poskytuje členským státům a Komisi potřebnou technickou a vědeckou pomoc na vysoké úrovni odbornosti s cílem pomoci jim správně uplatňovat právní předpisy Společenství v oblasti námořní bezpečnosti v mezích úkolů definovaných v čl. 2 písm. b) bodě iv) a zabránění znečištění z lodí, sledovat jejich provádění a vyhodnocovat účinnost zavedených opatření.";
b) doplňuje se nový odstavec, který zní:
"3. Agentura poskytuje členským státům a Komisi technickou a vědeckou pomoc v oblasti havarijního nebo úmyslného znečištění z lodí a na žádost podporuje dodatečnými prostředky a efektivně z hlediska nákladů mechanismy zásahu proti znečistění zavedené členskými státy, aniž je dotčena odpovědnost pobřežních států za zavedení mechanismů zásahu proti znečištění, přičemž respektuje stávající spolupráci členských států v této oblasti.
Podporuje rámec Společenství pro spolupráci v oblasti havarijního nebo úmyslného znečišťování moře, který je stanoven rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 2850/2000/ES ze dne 20. prosince 2000 o stanovení rámce Společenství pro spolupráci v oblasti havarijního nebo záměrného znečišťování moře [8], a mechanismus Společenství v oblasti civilní ochrany zřízený rozhodnutím Rady 2001/792/ES, Euratom, ze dne 23. října 2001 o vytvoření mechanismu Společenství na podporu zesílené spolupráce při asistenčních zásazích v oblasti civilní ochrany [9]."
2. Článek 2 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
Za účelem zajištění řádného plnění cílů stanovených v článku 1 vykonává agentura tyto úkoly:
a) v případě potřeby je nápomocna Komisi v přípravných pracích na aktualizaci a vypracování právních předpisů Společenství v oblasti námořní bezpečnosti a zabránění znečištění z lodí a zasahování při něm, zejména v souladu s vývojem mezinárodních právních předpisů v této oblasti.
Tento úkol zahrnuje analýzu výzkumných projektů řešených v oblasti námořní bezpečnosti a zabránění znečištění z lodí a zasahování při něm;
b) je nápomocna Komisi v účinném uplatňování právních předpisů Společenství o námořní bezpečnosti a o zabránění znečištění z lodí a zasahování při něm v celém Společenství.
Agentura zejména
i) sleduje celkové působení režimu státní přístavní inspekce ve Společenství, což může zahrnovat návštěvy v členských státech, a navrhuje Komisi veškerá možná zlepšení v této oblasti;
ii) poskytuje Komisi pomoc nezbytnou k její účasti na práci technických orgánů Pařížského memoranda o porozumění o státní přístavní inspekci;
iii) je nápomocna Komisi v plnění všech úkolů svěřených Komisi stávajícími a budoucími právními předpisy Společenství o námořní bezpečnosti a zabránění znečištění z lodí a zasahování při něm, zejména právními předpisy týkajícími se klasifikačních společností, ochrany osobních lodí a bezpečnosti, výcviku, vydávání osvědčení a strážní služby posádek lodí, včetně ověřování dodržování ustanovení Mezinárodní úmluvy o normách výcviku, kvalifikace a strážní služby námořníků, vydávání průkazů způsobilosti třetími zeměmi a opatření přijatých k zabránění podvodům, pokud jde o průkazy způsobilosti;
iv) poskytuje Komisi technickou pomoc při plnění úkolů týkajících se prohlídek, kterými je Komise pověřena podle čl. 9 odst. 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 725/2004 ze dne 31. března 2004 o zvýšení ochrany lodí a přístavních zařízení [10]. Tato pomoc agentury Komisi je omezena na plavidla, a příslušné společnosti a uznané bezpečnostní organizace, které mají oprávnění vykonávat určitá bezpečnostní opatření v oblasti ochrany;
c) spolupracuje s členskými státy při
i) případné organizaci odpovídajících výcvikových činností v oblastech spadajících do působnosti státu přístavu a státu vlajky;
ii) rozvoji technických řešení a poskytování technické pomoci vztahující se k uplatňování právních předpisů Společenství;
iii) podpoře dodatečnými prostředky a efektivně z hlediska nákladů, prostřednictvím mechanismu Společenství v oblasti civilní ochrany vytvořeného rozhodnutím 2001/792/ES, Euratom, činností, kterými členské státy zasahují proti znečistění v případě záměrného nebo nezáměrného znečištění z lodí, je-li v tomto smyslu podána žádost.
V tomto ohledu poskytuje agentura pomoc postiženému členskému státu, pod jehož vedením je prováděno odstraňování znečištění;
d) usnadňuje spolupráci mezi členskými státy a Komisí v oblasti působnosti směrnice 2002/59/ES.
Agentura zejména
i) podporuje spolupráci mezi pobřežními státy v oblastech námořní dopravy v oblasti působnosti uvedené směrnice;
ii) vyvíjí a provozuje informační systém nezbytný k dosažení cílů uvedené směrnice;
e) usnadňuje spolupráci mezi členskými státy a Komisí při rozvoji společné metodiky vyšetřování námořních nehod v souladu s dohodnutými mezinárodními zásadami, při zajišťování podpory členských států v činnostech týkajících se vyšetřování závažných námořních nehod a při provádění analýz stávajících zpráv o vyšetřování nehod, přičemž patřičně zohlední odlišnosti právních systémů členských států;
f) poskytuje Komisi a členským státům objektivní, spolehlivé a srovnatelné informace a údaje o námořní bezpečnosti a zabránění znečištění z lodí s cílem umožnit jim přijetí nutných kroků ke zlepšení činností v těchto oblastech a k vyhodnocení účinnosti stávajících opatření.
Tyto úkoly zahrnují shromažďování, zaznamenávání a vyhodnocování technických údajů v oblasti námořní bezpečnosti a námořní dopravy, jakož i v oblasti havarijního i záměrného znečištění, systematické využívání stávajících databází včetně jejich vzájemného obohacování a případný vývoj dalších databází.
Na základě shromážděných údajů je agentura nápomocna Komisi při pololetním zveřejňování informací o lodích, kterým byl odepřen přístup do přístavů Společenství na základě směrnice Rady 95/21/ES ze dne 19. června 1995 o uplatňování mezinárodních norem pro bezpečnost lodí, zabránění znečištění a životní a pracovní podmínky na lodích, které využívají přístavy Společenství a plují ve výsostných vodách členských států (státní přístavní inspekce) [11].
Agentura je rovněž nápomocna Komisi a členským státům v jejich činnostech při zlepšování identifikace a kontroly lodí provádějících nezákonná vypouštění nečistot;
g) v průběhu jednání se státy žádajícími o přistoupení může agentura poskytnout technickou pomoc při provádění právních předpisů Společenství v oblasti námořní bezpečnosti a zabránění znečištění z lodí.
Agentura může rovněž poskytnout pomoc v případě havarijního i záměrného znečištění moře postihujícího tyto státy, a to pomocí mechanismu Společenství v oblasti civilní ochrany, zřízeného rozhodnutím 2001/792/ES, Euratom.
Tyto úkoly jsou koordinovány se stávajícími regionálními programy spolupráce a případně zahrnují i pořádání souvisejících výcvikových činností."
3. V článku 10 se odstavec 2 mění takto:
a) písmeno d) se nahrazuje tímto:
"d) do 30. listopadu každého roku schvaluje s ohledem na stanovisko Komise plán práce agentury na příští rok a předává jej členským státům, Evropskému parlamentu, Radě a Komisi; tento plán práce je schvalován, aniž je dotčen roční rozpočtový proces Společenství.
Pokud s ním Komise do 15 dnů ode dne schválení vyjádří nesouhlas, správní rada jej znovu posoudí a schválí s případnými změnami ve lhůtě dvou měsíců ve druhém čtení buď dvoutřetinovou většinou, včetně zástupců Komise, nebo jednomyslně zástupci členských států;"
b) doplňuje se nové písmeno, které zní:
"k) postupem podle písmene d) schvaluje podrobný plán činnosti agentury týkající se připravenosti na znečištění a zasahování při něm, který je zaměřen na optimální využití finančních prostředků, které má agentura k dispozici."
4. V čl. 11 odst. 1 se druhý pododstavec nahrazuje tímto: "Členové rady jsou jmenováni na základě úrovně jejich odpovídající zkušenosti a odbornosti v oblasti námořní bezpečnosti a zabránění znečištění z lodí a zasahování při něm."
5. V čl. 15 odst. 2 se písmeno a) nahrazuje tímto:
"a) připravovat plán práce a podrobný plán činnosti agentury týkající se připravenosti na znečištění a zasahování při něm a po konzultaci s Komisí jej předkládat správní radě. Výkonný ředitel přijímá opatření nezbytná pro jeho provedení.
Odpovídá na každou žádost Komise nebo členského státu o pomoc v souladu s čl. 10 odst.
2 písm. c). Z důvodu informovanosti předkládá plán výboru zřízenému článkem 4 rozhodnutí č.
2850/2000/ES a rovněž výboru uvedenému v článku 9 rozhodnutí 2001/792/ES, Euratom."
6. V čl. 16 odst. 1 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"1. Výkonného ředitele agentury jmenuje správní rada na základě zásluh a doložených správních a řídicích schopností, jakož i způsobilosti a zkušenosti vztahující se k námořní bezpečnosti a zabránění znečištění z lodí a zasahování při něm.
Správní rada přijímá rozhodnutí čtyřpětinovou většinou hlasů svých členů s hlasovacím právem.
Komise může navrhnout kandidáta nebo kandidáty."
7. V článku 17 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Agentura je otevřená účasti třetích zemí, které uzavřely dohody s Evropským společenstvím, na jejichž základě přijaly a uplatňují právo Společenství v oblasti námořní bezpečnosti a zabránění znečištění z lodí a zasahování při něm."
8. V článku 22 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Vyhodnocení posoudí dopad tohoto nařízení, agentury a jejích obvyklých pracovních postupů.
Správní rada po dohodě s Komisí a po konzultaci se zúčastněnými osobami vydá zvláštní zmocnění."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech. Ve Štrasburku dne 31. března 2004. Za Evropský parlament předseda P. Cox Za Radu předseda D. Roche [1] Úř. věst. C 32, 5.2.2004, s. 21.
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 725/2004
ze dne 31. března 2004,
o zvýšení bezpečnosti lodí a přístavních zařízení
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 80 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Úmyslné protiprávní činy a zvláště terorismus patří mezi největší hrozby pro ideály demokracie a svobody a pro hodnoty míru, které tvoří samé základy Evropské unie.
(2) Bezpečnost námořní dopravy Evropského společenství a jeho občanů, kteří ji používají, a bezpečnost životního prostředí, která čelí hrozbám úmyslných protiprávních činů, zejména činů terorismu, pirátství a podobných, by měla být neustále zajištěna.
(3) V souvislosti s přepravou zboží, které obsahuje zvlášť nebezpečné látky, například chemické a radioaktivní látky, představují uvedené protiprávní činy pro občany Unie a životní prostředí hrozby, jejichž potenciální následky jsou velmi vážné.
(4) Dne 12. prosince 2002 přijala diplomatická konference Mezinárodní námořní organizace změny Mezinárodní úmluvy o bezpečnosti lidského života na moři (úmluva SOLAS) z roku 1974 a Mezinárodního předpisu o bezpečnosti lodí a přístavních zařízení (dále jen "předpis ISPS").
Tyto dokumenty mají zvýšit bezpečnost lodí používaných v mezinárodním obchodě a bezpečnost souvisejících přístavních zařízení a zahrnují závazná ustanovení, přičemž je nutné oblast působnosti některých z nich ve Společenství vyjasnit, a dále doporučení, z nichž některá by měla být stanovena ve Společenství jako závazná.
(5) Aniž jsou dotčeny předpisy členských států v oblasti státní bezpečnosti a opatření, která mohou být přijata na základě hlavy VI Smlouvy o Evropské unii, mělo by být bezpečnostního cíle uvedeného ve druhém bodě odůvodnění dosaženo přijetím vhodných opatření v oblasti politiky námořní dopravy, které stanoví společné normy pro výklad, provádění a kontrolu ustanovení, která byla přijata diplomatickou konferencí Mezinárodní námořní organizace ze dne 12. prosince 2002, v rámci Společenství.
Prováděcí pravomoci by měly být svěřeny Komisi, aby mohla přijímat podrobná prováděcí opatření.
(6) Toto nařízení ctí základní práva a dodržuje zásady uznané zejména Listinou základních práv Evropské unie.
(7) Bezpečnost je třeba zvýšit nejen na lodích používaných v mezinárodní lodní dopravě a v obslužných přístavních zařízeních, ale také na lodích provozujících vnitrostátní služby ve Společenství a v jejich přístavních zařízeních, zejména na osobních lodích, vzhledem k počtu lidských životů, jež by mohlo ohrožení této dopravy zasáhnout.
(8) Část B předpisu ISPS zahrnuje řadu doporučení, která by se měla stát ve Společenství závaznými, aby napomáhala při jednotném pokroku k dosažení cíle bezpečnosti popsaného ve druhém bodě odůvodnění.
(9) Za účelem přispění k uznanému a nezbytnému cíli podpory námořní plavby na krátkých trasách uvnitř Společenství by členské státy měly být požádány o uzavření, ve vztahu k pravidlu 11 zvláštních opatření úmluvy SOLAS ke zvýšení bezpečnosti námořní dopravy, dohod o bezpečnostních úpravách pro pravidelnou námořní dopravu uvnitř Společenství na stanovených linkách, které používají zvláštní přístavní zařízení, aniž by tím byla ohrožena celková úroveň bezpečnosti, o níž je usilováno.
(10) Trvalé používání všech bezpečnostních pravidel stanovených tímto nařízením pro přístavní zařízení umístěná v přístavech příležitostně sloužících mezinárodní lodní dopravě by bylo neúměrné.
Členské státy by měly na základě hodnocení bezpečnosti, která mají provádět, určit tyto dotčené přístavy a alternativní opatření, která poskytnou přiměřenou úroveň ochrany.
(11) Členské státy by měly důrazně kontrolovat dodržování bezpečnostních předpisů na lodích, které hodlají vplout do přístavu Společenství, bez ohledu na jejich původ.
Dotyčné členské státy by měly určit "orgán příslušný pro bezpečnost námořní dopravy", který odpovídá za koordinaci, provádění a kontrolu uplatňování bezpečnostních opatření podle tohoto nařízení, jež se vztahují na lodě a přístavní zařízení.
Tento orgán by měl vyžadovat od každé lodě, která hodlá vplout do přístavu, předběžné poskytnutí informací, které se týkají jejího mezinárodního osvědčení o bezpečnosti lodě a stupňů zabezpečení, na kterých loď dříve byla a v současnosti je provozována, a veškeré další praktické informace o bezpečnosti.
(12) Členským státům by mělo být povoleno udělovat výjimky ze systémového požadavku poskytovat informace uvedené v 11. bodu odůvodnění v případě pravidelných dopravních služeb provozovaných v rámci Společenství nebo ve vnitrostátní pobřežní dopravě za podmínky, že společnosti provozující tyto služby mohou tyto informace poskytnout kdykoli na žádost příslušných orgánů členských států.
(13) Bezpečnostní kontroly v přístavu mohou provádět orgány příslušné pro bezpečnost námořní dopravy členských států, ale také, pokud jde o mezinárodní osvědčení o bezpečnosti lodě, inspektoři působící v rámci státní přístavní inspekce podle směrnice Rady 95/21/ES ze dne 19. června 1995 o uplatňování mezinárodních norem pro bezpečnost lodí, zabránění znečištění a životní a pracovní podmínky na lodích, které využívají přístavy Společenství a plují v pobřežním moři členských států (státní přístavní inspekce) [3].
Jde-li o různé orgány, je nutné upravit jejich vzájemné působení předpisy.
(14) Vzhledem k tomu, že se provádění bezpečnostních opatření účastní více různých subjektů, měl by každý členský stát určit jeden příslušný orgán, který bude odpovídat za koordinaci a kontrolu uplatňování bezpečnostních opatření v lodní dopravě na celostátní úrovni.
Aby bylo dosaženo bezpečnostního cíle uvedeného ve druhém bodě odůvodnění, měkly by členské státy poskytnout pro tento účel nezbytné zdroje, vypracovat národní plán provádění tohoto nařízení zejména tím, že stanoví časový rozvrh pro včasné provádění určitých opatření v souladu s rezolucí č. 6 přijatou diplomatickou konferencí Mezinárodní námořní organizace dne 12. prosince 2002.
Účinnost kontrol provádění u jednotlivých vnitrostátních systémů by měla být předmětem inspekcí vykonávaných pod dohledem Komise.
(15) Problematika účinného a jednotného uplatňování opatření v rámci této politiky vyvolává důležité otázky vzhledem k financování.
Financování některých dalších bezpečnostních opatření by nemělo vést k narušení hospodářské soutěže.
Proto by měla Komise okamžitě vypracovat studii (která se má zabývat zejména způsoby společného financování veřejnými orgány a provozovateli, aniž je dotčeno rozdělení pravomocí mezi členské státy a Evropské společenství) a předložit její výsledky spolu s případnými návrhy Evropskému parlamentu a Radě.
(16) Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady č. 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [4].
Je třeba stanovit postup pro úpravy tohoto nařízení podle získaných zkušeností tak, aby se stala závaznými i další ustanovení části B předpisu ISPS, která původně závazná nebyla.
(17) Jelikož cílů tohoto nařízení, totiž zavedení a provádění vhodných opatření v oblasti politiky námořní dopravy, nemůže být dosaženo uspokojivě na úrovni členských států, a proto, z důvodů evropského rozměru tohoto nařízení, jich může být lze lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Cíle
1. Hlavním cílem tohoto nařízení je zavedení a provádění opatření Společenství zaměřených na zvýšení bezpečnosti lodí, které jsou používány v mezinárodní námořní dopravě a ve vnitrostátní námořní dopravě, a souvisejících přístavních zařízení vůči hrozbám mezinárodních úmyslných protiprávních činů.
2. Toto nařízení má rovněž poskytovat základ pro jednotný výklad, provádění a Společenstvím uskutečňované sledování zvláštních opatření ke zvýšení bezpečnosti námořní dopravy, která byla přijata diplomatickou konferencí Mezinárodní námořní organizace dne 12. prosince 2002, měnící Mezinárodní úmluvu o bezpečnosti lidského života na moři (úmluva SOLAS) a stanovící Mezinárodní předpis o bezpečnosti lodí a přístavních zařízení (předpis ISPS).
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1. "zvláštními opatřeními úmluvy SOLAS ke zvýšení bezpečnosti námořní dopravy" změny uvedené v příloze I tohoto nařízení, kterými se vkládá nová kapitola XI-2 do přílohy úmluvy Mezinárodní námořní organizace SOLAS, v platném znění,
2. "předpisem ISPS" Mezinárodní předpis o bezpečnosti lodí a přístavních zařízení Mezinárodní námořní organizace, v platném znění,
3. "částí A předpisu ISPS" preambule a závazné požadavky, které tvoří část A předpisu ISPS, připojené k tomuto nařízení jako příloha II, které se týkají kapitoly XI-2 přílohy úmluvy SOLAS v platném znění,
4. "částí B předpisu ISPS" doporučení představující část B předpisu ISPS, která jsou připojena jako příloha III tohoto nařízení a týkají se kapitoly XI-2 přílohy úmluvy SOLAS, v platném znění, a části A předpisu ISPS, v platném znění,
5. "bezpečností námořní dopravy" kombinace preventivních opatření k ochraně námořní dopravy a přístavních zařízení před ohrožením úmyslnými protiprávními činy,
6. "kontaktním místem pro bezpečnost námořní dopravy" subjekt určený každým členským státem, aby sloužil Komisi a jiným členským státům jako kontaktní místo a usnadňoval a vyhodnocoval uplatňování bezpečnostních opatření stanovených tímto nařízením a informoval o něm,
7. "orgánem příslušným pro bezpečnost námořní dopravy" orgán určený členským státem ke koordinaci, provádění a kontrole uplatňování bezpečnostních opatření stanovených tímto nařízením, které se týkají lodí nebo jednoho či více přístavních zařízení.
Pravomoci tohoto orgánu se mohou lišit v závislosti na svěřených úkolech.
8. "mezinárodní námořní dopravou" jakákoli přeprava námořní lodí z přístavního zařízení členského státu do přístavního zařízení nacházejícího se mimo tento členský stát a naopak,
9. "vnitrostátní námořní dopravou" jakákoli přeprava námořní lodí po moři z přístavního zařízení členského státu do stejného nebo jiného přístavního zařízení v rámci téhož členského státu,
10. "pravidelnou lodní linkou" série plaveb organizovaných tak, aby poskytovaly pravidelné přepravní služby mezi dvěma nebo více přístavy, a to:
a) buď na základě zveřejněného plavebního řádu,
b) nebo s takovou pravidelností nebo frekvencí, která představuje zřejmou systematickou službu,
11. "přístavním zařízením" místo, kde dochází k součinnosti mezi lodí a přístavem: zahrnuje zejména kotviště, čekací nábřeží a přístupové cesty od moře,
12. "součinností mezi lodí a přístavem" přímé a bezprostřední interakce způsobené jednáním, které vzniká v důsledku pohybu osob, zboží nebo při poskytování přístavních služeb směrem k lodi nebo směrem z lodi,
13. "úmyslným protiprávním jednáním" úmyslné jednání, které svou podstatou nebo souvislostmi může způsobit škodu plavidlům, která jsou používána k mezinárodní nebo vnitrostátní námořní dopravě, jejich cestujícím nebo nákladu anebo v této souvislosti používanému přístavnímu zařízení.
Článek 3
Společná opatření a oblast působnosti
1. Pokud jde o mezinárodní námořní dopravu, uplatňují členské státy od 1. července 2004 plně zvláštní opatření ke zvýšení bezpečnosti námořní dopravy stanovená úmluvou SOLAS a částí A předpisu ISPS za podmínek a ve vztahu k lodím, společnostem a přístavním zařízením, které jsou ve zmíněných aktech uvedeny.
2. Pokud jde o vnitrostátní námořní dopravu, uplatňují členské státy od 1. července 2005 zvláštní opatření ke zvýšení bezpečnosti námořní dopravy stanovená úmluvou SOLAS a částí A předpisu ISPS, která se týkají osobních lodí třídy A, ve smyslu článku 4 směrnice Rady 98/18/ES ze dne 17. března 1998 o bezpečnostních pravidlech a normách pro osobní lodě [5], provozující vnitrostátní služby a pro jejich společnosti, které definuje pravidlo IX-1 úmluvy SOLAS, a pro jejich obslužná přístavní zařízení.
3. Členské státy na základě povinného vyhodnocení bezpečnostního rizika rozhodnou o rozsahu, v němž do 1. července 2007 uplatní ustanovení tohoto nařízení pro různé kategorie lodí, které provozují vnitrostátní služby odlišné od služeb uvedených v odstavci 2, pro jejich společnosti a pro jejich obslužná přístavní zařízení.
Celkový stupeň zabezpečení nesmí být tímto rozhodnutím ohrožen.
Členské státy oznámí Komisi přijetí těchto rozhodnutí a jejich pravidelný přezkum, který musí být prováděn s odstupem nejdéle pěti let.
4. Při provádění ustanovení vyžadovaných podle odstavců 1, 2 a 3 musí členské státy brát plně v úvahu pokyny obsažené v části B předpisu ISPS.
5. Členské státy dosáhnou souladu s následujícími odstavci části B předpisu ISPS, jako kdyby byly závazné:
- 1.12 (revize bezpečnostních plánů lodí),
- 1.16 (hodnocení bezpečnosti přístavního zařízení),
- 4.1 (ochrana důvěrnosti bezpečnostních plánů a hodnocení),
- 4.4 (uznané bezpečnostní organizace),
- 4.5 (minimální pravomoc uznaných bezpečnostních organizací),
- 4.8 (stanovení stupně zabezpečení),
- 4.14, 4.15 a 4.16 (kontaktní místa a informace o bezpečnostních plánech přístavního zařízení),
- 4.18 (identifikační dokumenty),
- 4.24 (provádění bezpečnostních opatření doporučených státem loděmi, které plují v jeho výsostných vodách),
- 4.28 (obsazení lodi posádkou),
- 4.41 (sdělování informací o odepření vstupu do přístavu nebo vypovězení lodě z přístavu),
- 4.45 (lodě ze státu, který není stranou úmluvy),
- 6.1 (povinnost společnosti poskytnout veliteli lodi informace o provozovatelích lodě),
- 8.3 až 8.10 (minimální normy pro hodnocení bezpečnosti lodě),
- 9.2 (minimální normy pro bezpečnostní plán lodě),
- 9.4 (nezávislost uznaných bezpečnostních organizací),
- 13.6 a 13.7 (frekvence bezpečnostních poplachů a cvičení posádek lodí a bezpečnostních techniků společnosti a bezpečnostních důstojníků lodí),
- 15.3 a 15.4 (minimální normy pro hodnocení bezpečnosti přístavních zařízení),
- 16.3 a 16.8 (minimální normy pro bezpečnostní plány přístavních zařízení),
- 18.5. a 18.6 (frekvence bezpečnostních poplachů a cvičení v přístavních zařízeních a pro bezpečnostní techniky přístavních zařízení).
6. Aniž je dotčen odstavec 15.4 části A předpisu ISPS, se pravidelný přezkum hodnocení bezpečnosti přístavního zařízení stanovené v odstavci 1.16 části B předpisu ISPS provádí ve lhůtě pěti let od posledního provedení nebo přezkumu hodnocení.
7. Toto nařízení se nevztahuje na válečné lodě, lodě pro přepravu vojska, nákladní lodě o hrubé prostornosti méně než 500, lodě bez strojního pohonu, dřevěné lodě primitivní konstrukce, rybářská plavidla a plavidla, která se nezabývají obchodní činností.
8. Aniž jsou dotčeny odstavce 2 a 3, zajistí členské státy při schvalování bezpečnostních plánů lodí a bezpečnostních plánů přístavních zařízení, aby tyto plány obsahovaly vhodná ustanovení, která zajistí, aby ochrana lodí, na které se toto nařízení vztahuje, nebyla snížena jakoukoli jinou lodí nebo součinností mezi lodí a přístavem nebo součinností lodě s jinými loděmi, na které se toto nařízení nevztahuje.
Článek 4
Sdělování informací
1. Každý členský stát sděluje Mezinárodní námořní organizaci, Komisi a ostatním členským státům informace vyžadované podle pravidla 13 (sdělování informací) o zvláštních opatřeních úmluvy SOLAS ke zvýšení bezpečnosti námořní dopravy.
2. V případě vypovězení určité lodě z přístavu nebo odepření jejího vstupu do přístavu sdělí každý členský stát Komisi a ostatním členským státům kontaktní údaje styčných úředníků uvedených v odstavci 4.16 části B předpisu ISPS a informace stanovené v odstavci 4.41 části B předpisu ISPS.
3. Každý členský stát vypracuje seznam dotčených přístavních zařízení na základě provedeného vyhodnocení bezpečnosti přístavních zařízení a stanoví rozsah opatření, která jsou přijata podle odstavce 2 pravidla 2 (použitelnost pro přístavní zařízení, která slouží k občasné obsluze mezinárodních plaveb) zvláštních opatření úmluvy SOLAS ke zvýšení bezpečnosti námořní dopravy.
Každý členský stát sdělí uvedený seznam ostatním členským státům a Komisi nejpozději do 1. července 2004.
Komisi a všem dotčeným členským státům budou sděleny také dostatečně podrobné údaje o přijatých opatřeních.
Článek 5
Dohody o jiných bezpečnostních opatřeních a rovnocenná bezpečnostní ujednání
1. Pro účely tohoto nařízení lze uplatňovat pravidlo 11 (dohody o jiných bezpečnostních opatřeních) zvláštních opatření úmluvy SOLAS ke zvýšení bezpečnosti námořní dopravy také na pravidelnou námořní dopravu provozovanou v rámci Společenství na pevně stanovených trasách a používající související přístavní zařízení.
2. Za tím účelem mohou členské státy každý za sebe uzavřít mezi sebou dvoustranné nebo mnohostranné dohody podle uvedeného pravidla úmluvy SOLAS.
Členské státy mohou zvážit takové dohody zejména za účelem podpory námořní dopravy v rámci Společenství na krátké vzdálenosti.
Dotyčné členské státy oznámí o tyto dohody Komisi a poskytnou dostatečně podrobné údaje o opatřeních, aby mohla Komise posoudit, zda tyto dohody neohrožují stupeň zabezpečení jiných lodí nebo přístavních zařízení, na které se uvedené dohody nevztahují.
Z oznámení Komisi lze vypustit podrobné údaje o opatřeních, které se přímo vztahují k vnitrostátní bezpečnosti.
Komise zjišťuje, zda uvedené dohody zaručují přiměřenou úroveň ochrany, zejména pokud jde o požadavky odstavce 2 výše uvedeného pravidla 11 úmluvy SOLAS, a zda jsou v souladu s právem Společenství a s řádným fungováním vnitřního trhu. Pokud dohody tato kritéria nesplňují, přijme Komise do čtyř měsíců rozhodnutí postupem podle čl.
11 odst. 3; v tom případě musí dotyčné členské státy tyto dohody buď odvolat, nebo odpovídajícím způsobem pravit.
3. Pravidelný přezkum uvedených dohod, stanovený odstavcem 4 pravidla 11 zvláštních opatření úmluvy SOLAS ke zvýšení bezpečnosti námořní dopravy, musí být prováděn s odstupem nejvýše pěti let.
4. Pro vnitrostátní námořní dopravu a pro přístavní zařízení uvedená v čl. 3 odst. 2 a 3 tohoto nařízení mohou členské státy přijmout bezpečnostní úpravy rovnocenné úpravám podle pravidla 12 (rovnocenné bezpečnostní úpravy), které se skládají ze zvláštních bezpečnostních opatření ke zvýšení bezpečnosti námořní dopravy úmluvy SOLAS, za podmínky, že tyto bezpečnostní úpravy jsou přinejmenším stejně účinné jako úpravy stanovené v kapitole XI-2 úmluvy SOLAS a odpovídající závazná ustanovení předpisu ISPS.
Po přijetí těchto úprav o nich sdělí dotyčný členský stát dostatečně podrobné informace Komisi a poskytne výsledky pravidelných revizí těchto úprav, které jsou prováděny s odstupem nejvýše pěti let od jejich přijetí nebo posledního přezkumu.
Podmínky pro uplatňování těchto úprav podléhají inspekcím Komise stanoveným a prováděným způsoby vymezenými v čl. 9 odst. 4, 5 a 6 tohoto nařízení.
Článek 6
Poskytování bezpečnostních informací před vstupem lodě do přístavu
Pokud loď, na kterou se vztahují požadavky zvláštních opatření ke zvýšení bezpečnosti námořní dopravy úmluvy SOLAS a předpisu ISPS nebo článku 3 tohoto nařízení, oznámí svůj úmysl vplout do přístavu členského státu, požádá orgán příslušný pro bezpečnost námořní dopravy tohoto členského státu o poskytnutí informací uvedených v pravidle 9 odst. 2.1 (lodě směřující do přístavu jiné smluvní strany) zvláštních opatření ke zvýšení bezpečnosti námořní dopravy úmluvy SOLAS.
V případě potřeby tento orgán poskytnuté informace posoudí a případně použije postup stanovený v článku 2 uvedeného pravidla úmluvy SOLAS.
2. Informace uvedené v odstavci 1 musí být poskytnuty:
a) alespoň 24 hodin předem, nebo
b) nejpozději v době, kdy dotyčná loď opouští předchozí přístav, pokud je doba plavby kratší než 24 hodin, nebo
c) pokud není znám přístav, do kterého loď směřuje, nebo pokud došlo během plavby k jeho změně, ihned poté, co je znám přístav, do kterého loď směřuje.
3. Pro každou loď postiženou bezpečnostní událostí podle pravidla 1 odstavce 1.13 (definice) zvláštních opatření ke zvýšení bezpečnosti námořní dopravy úmluvy SOLAS se uchová zpráva o použitém postupu.
Článek 7
Výjimky z povinnosti poskytnout bezpečnostní informace před vstupem do přístavu
1. Členské státy mohou poskytnout linkám provozujícím službu pravidelné lodní přepravy mezi přístavními zařízeními nacházejícími se na jejich území výjimku z povinnosti stanovené článkem 6, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a) společnost provozující tuto pravidelnou přepravu vede a aktualizuje seznam dotyčných lodí a předává jej orgánu příslušnému pro bezpečnost námořní dopravy pro dotyčný přístav,
b) za každou vykonanou plavbu se uchovává k dispozici pro orgán příslušný pro bezpečnost námořní dopravy na jeho žádost informace uvedená v pravidle 9 odst. 2.1 zvláštních opatření ke zvýšení bezpečnosti námořní plavby úmluvy SOLAS.
Společnost musí zavést interní systém zajišťující možnost okamžitého zaslání uvedené informace orgánu příslušnému pro bezpečnost námořní dopravy na jeho žádost po 24 hodin denně.
2. Pokud mezinárodní pravidelnou linku provozují společně dva nebo více členských států, může kterýkoli ze zúčastněných členských států požádat ostatní členské státy o výjimku pro tuto linku v souladu s podmínkami odstavce 1.
3. Členské státy pravidelně kontrolují, zda jsou podmínky uvedené v odstavcích 1 a 2 plněny.
Pokud alespoň jedna z těchto podmínek již není plněna, členské státy okamžitě odeberou výhodu výjimky pro dotyčnou společnost.
4. Členské státy vypracují a aktualizují seznam společností a lodí, kterým byla udělena výjimka podle tohoto článku.
Sdělí tento seznam a jeho změny Komisi a všem dotčeným členským státům.
5. Aniž jsou dotčeny odstavce 1 a 2, může členský stát z bezpečnostních důvodů požádat v jednotlivých případech o poskytnutí informace uvedené v pravidle 9 odst. 2.1 zvláštních opatření ke zvýšení bezpečnosti námořní dopravy úmluvy SOLAS před vstupem lodě do přístavu.
Článek 8
Kontroly bezpečnosti v přístavech členských států
1. Kontrolu osvědčení podle pravidla 9 odst. 1.1 (kontrola lodí v přístavu) zvláštních opatření ke zvýšení bezpečnosti námořní dopravy úmluvy SOLAS provádí v přístavu buď orgán příslušným pro bezpečnost námořní dopravy definovaný v čl. 2 odst. 7 tohoto nařízení, nebo inspektoři definovaní v čl. 2 odst. 5 směrnice Rady 95/21/ES.
2. Má-li úředník, který provádí kontrolu osvědčení podle odstavce 1, důvodné podezření, že dotyčná loď nesplňuje požadavky zvláštních opatření ke zvýšení bezpečnosti námořní dopravy úmluvy SOLAS a předpisu ISPS, avšak nenáleží k orgánu, který odpovídá v tomto členském státě za provádění opatření uvedených pravidle 9 v odst. 1.2 a 1.3 zvláštních opatření ke zvýšení bezpečnosti námořní dopravy úmluvy SOLAS, postoupí věc neprodleně uvedenému orgánu.
Článek 9
Provádění a kontrola plnění
1. Členské státy vykonávají správní a kontrolní úkoly vyžadované podle ustanovení zvláštních opatření ke zvýšení bezpečnosti námořní dopravy úmluvy SOLAS a předpisu ISPS.
Zajišťují přidělení a účinné poskytování veškerých prostředků nezbytných k provádění tohoto nařízení.
2. Členské státy určí kontaktní místo pro bezpečnost námořní dopravy do 1. července 2004.
3. Každý členský stát přijme celostátní program pro provádění tohoto nařízení.
4. Po uplynutí šesti měsíců ode dne provedení odpovídajících opatření uvedených v článku 3 zahájí Komise ve spolupráci s kontaktním místem uvedeným v odstavci 2 sérii inspekcí, včetně inspekcí vhodného výběrového vzorku přístavních zařízení a dotčených společností, za účelem kontroly provádění tohoto nařízení členskými státy.
Tyto inspekce berou v úvahu informace poskytnuté kontaktním místem uvedeným v odstavci 1, včetně kontrolních zpráv.
Postupy provádění těchto inspekcí budou přijaty postupem podle čl. 11 odst.
5. Úředníci zmocnění Komisí k provádění těchto inspekcí podle odstavce 4 vykonávají své pravomoci po předložení písemného oprávnění vydaného Komisí, které uvádí předmět, důvod a datum zahájení inspekce.
Komise informuje o inspekcích v dostatečném předstihu členské státy, jichž se inspekce týkají.
Dotyčný členský stát se těmto inspekcím podrobí a zajistí, aby se jim rovněž podrobily dotčené orgány nebo osoby.
6. Komise předá zprávy o inspekci dotyčnému členskému státu, který ve lhůtě tří měsíců od jejich obdržení sdělí podrobné údaje o opatřeních přijatých k nápravě případných nedostatků. Zpráva a seznam přijatých opatření se předávají výboru uvedenému v čl. 11 odst. 1.
Článek 10
Začlenění změn mezinárodních nástrojů
1. Podle čl. 3 odst. 1 jsou prováděny ty mezinárodní nástroje uvedené v článku 2, které vstoupily v platnost, včetně jejich posledních změn, s výjimkou změn vyloučených z oblasti působnosti tohoto nařízení, které vyplývají z postupu pro kontrolu shody uvedeného v odstavci 5.
2. O začlenění změn do mezinárodních nástrojů uvedených v článku 2, pokud jde o lodě provozující vnitrostátní námořní dopravu a obslužná přístavní zařízení, na které se toto nařízení vztahuje, představují-li tyto změny technickou aktualizaci ustanovení úmluvy SOLAS a předpisu ISPS, se rozhoduje postupem podle čl. 11 odst. 2. Postup pro kontrolu shody stanovený v článku 5 se na tyto případy nepoužije.
3. Postupem podle čl. 11 odst. 2 lze přijmout předpisy, které definují jednotné postupy pro uplatňování závazných ustanovení předpisu ISPS, avšak bez rozšíření oblasti působnosti tohoto nařízení.
4. Pro účely tohoto nařízení a ke snížení nebezpečí rozporu mezi právními předpisy Společenství v oblasti námořní dopravy a mezinárodními nástroji spolupracují členské státy a Komise prostřednictvím koordinačních porad nebo jiných vhodných způsobů, aby případně stanovily společný postoj nebo přístup na příslušných mezinárodních fórech.
5. Zavádí se postup pro kontrolu shody, který vyloučí z oblasti působnosti tohoto nařízení pouze takové změny mezinárodního nástroje, u kterých existuje podle hodnocení Komise zjevné nebezpečí, že daná změna sníží úroveň bezpečnosti námořní dopravy nebo bude neslučitelná s právními předpisy Společenství.
Postup pro kontrolu shody lze použít výhradně k provedení změn tohoto nařízení v oblastech, na které se výslovně vztahuje postup uvedený v čl. 11 odst. 2, a pouze v rámci výkonu prováděcích pravomocí svěřených Komisi.
6. Za okolností uvedených v odstavci 5 zahájí postup pro kontrolu shody Komise, která může jednat případně i na žádost některého členského státu.
Návrh na opatření sledující vyloučení změny mezinárodního nástroje z oblasti působnosti tohoto nařízení předkládá Komise výboru zřízenému čl. 11 odst. 1 neprodleně po přijetí dotyčné změny.
Postup pro kontrolu shody, který případně zahrnuje postupy stanovené v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES, musí proběhnout ve lhůtě alespoň jednoho měsíce před uplynutím doby mezinárodně stanovené pro implicitní přijetí dotyčné změny nebo předpokládaného dne vstupu této změny v platnost.
7. V případě nebezpečí uvedeného v odst. 5 prvním pododstavci se členské státy během procesu kontroly shody zdrží jakékoli iniciativy sledující začlenění dané změny do vnitrostátních právních předpisů nebo uplatňování dotyčné změny mezinárodního nástroje.
8. Veškeré významné změny mezinárodních nástrojů, které jsou začleněny do právních předpisů Společenství o námořní dopravě v souladu s odstavci 5 a 6, se pro informaci zveřejňují v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 11
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen výbor.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 6 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doby uvedené v čl. 6 písm. b) a c) rozhodnutí 1999/468/ES jsou jeden měsíc.
4. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 12
Důvěrnost
Při uplatňování tohoto nařízení přijímá Komise, v souladu s rozhodnutím Komise 2001/844/ES, ESUO, Euratom ze dne 29. listopadu 2001, kterým se mění její jednací řád [6], vhodná opatření k ochraně utajených informací, ke kterým má přístup nebo které jí byly sděleny členskými státy.
Členské státy přijímají rovnocenná opatření v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy.
Každá osoba, která vykonává bezpečnostní inspekce nebo zpracovává utajené informaci, které se vztahují k tomuto nařízení, musí mít prověrku pro příslušný stupeň utajení od členského státu, jehož je státním příslušníkem.
Článek 13
Šíření informací
1. Aniž je dotčeno právo veřejnosti na přístup k dokumentům stanovené nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise [7], jsou inspekční zprávy a odpovědi členských států uvedené v čl. 4 odst. 3, čl. 5 odst. 2 a 4 a čl. 9 odst. 6 tajné a nezveřejňují se. Jsou přístupné pouze příslušným orgánům, které je sdělí jen zúčastněným osobám pro jejich potřeby v souladu s platnými vnitrostátními pravidly pro šíření citlivých informací.
2. Členské státy, v souladu s platnými vnitrostátními právními předpisy a pokud je to možné, zacházejí s informacemi, které vyplývají z inspekčních zpráv a z odpovědí členských států, pokud se vztahují na jiné členské státy, jako s utajenými informacemi.
3. Pokud není jasné, zda některé inspekční zprávy a odpovědi mají nebo nemají být zveřejněny, projednají členské státy nebo Komise tuto záležitost s dotyčným členským státem.
Článek 14
Sankce
Členské státy zajistí zavedení účinných, přiměřených a odrazujících sankcí za porušení tohoto nařízení.
Článek 15
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. července 2004, s výjimkou čl. 3 odst. 2 a 3 a čl. 9 odst. 4, které vstupují v platnost ke dnům stanoveným v uvedených článcích a od těchto dnů se i použijí.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech. Ve Štrasburku dne 31. března 2004. Za Evropský parlament předseda P. Cox Za Radu předseda D. Roche [1] Úř. věst. C 32, 5.2.2004, s. 21.
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 726/2004
ze dne 31. března 2004,
kterým se stanoví postupy Společenství pro registraci humánních a veterinárních léčivých přípravků a dozor nad nimi a kterým se zřizuje Evropská agentura pro léčivé přípravky
(Text s významem pro EHP) EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 a čl. 152 odst. 4 písm. b) této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 71 nařízení Rady (EHS) č. 2309/93 ze dne 22. července 1993, kterým se stanoví postupy Společenství pro registraci a dozor nad humánními a veterinárními léčivými přípravky a kterým se zakládá Evropská agentura pro hodnocení léčivých přípravků [4], stanoví, že Komise má do šesti let od vstupu uvedeného nařízení v platnost zveřejnit obecnou zprávu o zkušenostech získaných v důsledku činnosti postupů stanovených v uvedeném nařízení.
(2) Na základě zprávy Komise o získaných zkušenostech se ukázalo jako nezbytné zlepšit uplatňování registračních postupů pro uvádění léčivých přípravků na trh ve Společenství a změnit určité správní aspekty Evropské agentury pro hodnocení léčivých přípravků.
Navíc by se měl název této agentury zjednodušit a změnit na "Evropská agentura pro léčivé přípravky" (dále jen "agentura").
(3) Ze závěrů zprávy vyplývá, že změny, které je třeba provést v centralizovaném postupu stanoveném nařízením (EHS) č. 2309/93, spočívají v opravě některých provozních postupů a v přizpůsobení s ohledem na pravděpodobný vědeckotechnický rozvoj a budoucí rozšíření Evropské unie.
Ze zprávy rovněž vyplývá, že dříve stanovené obecné zásady, kterými se řídí centralizovaný postup, by měly zůstat zachovány.
(4) Navíc, jelikož Evropský parlament a Rada přijaly směrnici 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků [5] a směrnici 2001/82/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se veterinárních léčivých přípravků [6], měly by být veškeré odkazy na kodifikované směrnice v nařízení (EHS) č. 2309/93 aktualizovány.
(5) V zájmu přehlednosti je nezbytné nahradit uvedené nařízení novým nařízením.
(6) Je vhodné zachovat mechanismus Společenství zavedený zrušenými právními předpisy Společenství pro dosahování vzájemné shody před jakýmkoli vnitrostátním rozhodnutím týkajícím se léčivého přípravku vyrobeného špičkovou technologií.
(7) Zkušenosti získané od přijetí směrnice Rady 87/22/EHS ze dne 22. prosince 1986 o sbližování vnitrostátních opatření týkajících se uvádění léčivých přípravků vyrobených špičkovou technologií, zejména těch, které jsou vyrobeny biotechnologií, na trh [7], ukázaly, že je nezbytné vytvořit centralizovaný postup pro registraci povinný pro léčivé přípravky vyrobené špičkovou technologií, zejména ty, které jsou výsledkem biotechnologických procesů, s cílem udržet vysokou úroveň vědeckého hodnocení těchto léčivých přípravků v Evropské unii a zachovat tak důvěru pacientů a zdravotnických pracovníků v hodnocení.
To je zvláště důležité v souvislosti se vznikem nových terapií, jako je genová terapie a s ní spojené buněčné terapie a xenogenní somatická terapie.
Tento přístup by měl být zachován zejména s cílem zajistit účinné fungování vnitřního trhu ve farmaceutickém odvětví.
(8) S cílem harmonizovat vnitřní trh pro nové léčivé přípravky by tento postup měl být povinný rovněž pro léčivé přípravky pro vzácná onemocnění a veškeré humánní léčivé přípravky obsahující zcela novou účinnou látku, tj. látku, která dosud nebyla ve Společenství registrována a jejíž léčebnou indikací je léčba syndromu získané imunodeficience, nádorových onemocnění, neurodegenerativního onemocnění nebo diabetu.
Čtyři roky po vstupu tohoto nařízení v platnost by se tento postup měl stát povinným rovněž pro humánní léčivé přípravky, které obsahují novou účinnou látku a jejichž léčebnou indikací je léčba autoimunitních onemocnění a dalších poruch imunity a virových onemocnění.
Mělo by být možné přezkoumat bod 3 přílohy zjednodušeným rozhodovacím postupem nejdříve čtyři roky po vstupu tohoto nařízení v platnost.
(9) Pokud jde o humánní léčivé přípravky, měl by být rovněž stanoven volitelný přístup k centralizovanému postupu v případech, kdy použití jednotného postupu vytváří přidanou hodnotu pro pacienta.
Tento postup by měl zůstat volitelný pro léčivé přípravky, které, přestože nepatří do výše uvedených kategorií, jsou nicméně terapeuticky inovační.
Je rovněž vhodné umožnit přístup k tomuto postupu pro léčivé přípravky, které, přestože nejsou inovační, mohou prospět společnosti nebo pacientům, pokud budou od počátku registrovány na úrovni Společenství, jako jsou určité léčivé přípravky, které mohou být vydávány bez lékařského předpisu.
Tato možnost může být rozšířena na generika registrovaná Společenstvím, pokud tím nebude nijak narušena harmonizace dosažená při hodnocení referenčního léčivého přípravku ani výsledky tohoto hodnocení.
(10) V oblasti veterinárních léčivých přípravků by se měla stanovit správní opatření s cílem zohlednit zvláštní rysy této oblasti, zejména rysy způsobené regionálním rozšířením určitých nemocí.
Mělo by být možné použít centralizovaný postup pro registraci veterinárních léčivých přípravků užívaných v rámci předpisů Společenství týkajících se profylaktických opatření pro nákazy zvířat.
Volitelný přístup k centralizovanému postupu by měl být zachován pro veterinární léčivé přípravky obsahující novou účinnou látku.
(11) U humánních léčivých přípravků by doba ochrany údajů týkajících se předklinických zkoušek a klinického hodnocení měla být stejná jako doba stanovená ve směrnici 2001/83/ES.
U veterinárních léčivých přípravků by doba ochrany údajů týkajících se předklinických zkoušek a klinického hodnocení, stejně jako zkoušek bezpečnosti a reziduí měla být stejná jako doba stanovená ve směrnici 2001/82/ES.
(12) S cílem snížit náklady malých a středních podniků na uvedení léčivých přípravků registrovaných centralizovaným postupem na trh by měla být přijata ustanovení umožňující snížení poplatků, odložení platby poplatků, převzetí odpovědnosti za překlady a nabídku správní pomoci těmto podnikům.
(13) V zájmu ochrany veřejného zdraví by měla být rozhodnutí o registraci centralizovaným postupem přijímána na základě objektivních vědeckých kritérií jakosti, bezpečnosti a účinnosti dotyčného léčivého přípravku, s vyloučením hospodářských a jiných ohledů.
Členské státy by však měly mít výjimečně možnost zakázat na svém území používání humánních léčivých přípravků, které porušují objektivně definované zásady veřejného pořádku a veřejné mravnosti.
Společenství by navíc nemělo zaregistrovat veterinární léčivý přípravek, jehož používání by bylo v rozporu s pravidly stanovenými v rámci společné zemědělské politiky nebo jenž by byl určen pro použití zakázané jinými předpisy Společenství, mimo jiné směrnicí 96/22/ES [8].
(14) Mělo by být stanoveno používání kritérií jakosti, bezpečnosti a účinnosti podle směrnic 2001/83/ES a 2001/82/ES na léčivé přípravky registrované Společenstvím a mělo by být možné posoudit poměr prospěchu a rizika všech léčivých přípravků při jejich uvedení na trh, při prodloužení registrace a kdykoli to příslušný orgán uzná za vhodné.
(15) Společenství musí na základě článku 178 Smlouvy přihlédnout k aspektům rozvojové politiky jakéhokoli opatření a podporovat vytváření celosvětových podmínek důstojného života lidí.
Farmaceutické právní předpisy by měly i nadále zajišťovat, že budou vyváženy pouze účinné a bezpečné léčivé přípravky nejvyšší kvality, a Komise by měla zvážit vytvoření dalších pobídek k provádění výzkumu léčivých přípravků proti široce rozšířeným tropickým onemocněním.
(16) Je také třeba stanovit, aby se na léčivé přípravky registrované Společenstvím použily etické požadavky směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/20/ES ze dne 4. dubna 2001 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se uplatňování správné klinické praxe při provádění klinických hodnocení humánních léčivých přípravků [9].
Zejména s ohledem na klinická hodnocení léčivých přípravků určených k registraci v rámci Společenství, která jsou prováděna mimo Společenství, by mělo být při hodnocení žádosti o registraci ověřeno, že tato hodnocení byla prováděna v souladu se zásadami správné klinické praxe a etickými požadavky rovnocennými ustanovením uvedené směrnice.
(17) Společenství by mělo mít k dispozici prostředky k provádění vědeckého posuzování léčivých přípravků předložených v souladu s decentralizovanými postupy Společenství pro registraci.
Navíc je nezbytné s cílem zajistit účinnou harmonizaci správních rozhodnutí přijatých členskými státy, pokud jde o léčivé přípravky předložené v souladu s decentralizovanými registračními postupy, poskytnout Společenství prostředky k řešení neshod mezi členskými státy ohledně jakosti, bezpečnosti a účinnosti léčivých přípravků.
(18) Struktura a fungování různých útvarů tvořících agenturu by měly být navrženy tak, aby zohledňovaly potřebu soustavně obnovovat vědeckou odbornost, potřebu spolupráce mezi Společenstvím a vnitrostátními subjekty, potřebu odpovídajícího zapojení občanské společnosti a budoucí rozšiřování Evropské unie.
Různé útvary agentury by měly navázat a rozvíjet vhodné kontakty s dotčenými osobami, zejména se zástupci pacientů a zdravotnických pracovníků.
(19) Hlavním úkolem agentury by mělo být poskytování nejlepších možných vědeckých stanovisek institucím Společenství a členským státům s cílem umožnit jim vykonávat pravomoci týkající se registrace léčivých přípravků a dozoru nad nimi, které jim ukládají právní předpisy Společenství v oblasti léčivých přípravků.
Společenství by mělo registraci udělit až poté, co agentura provede jednotné vědecké hodnocení jakosti, bezpečnosti a účinnosti léčivých přípravků vyrobených špičkovou technologií, za použití nejvyšších možných standardů, prostřednictvím rychlého postupu zajišťujícího úzkou spolupráci mezi Komisí a členskými státy.
(20) S cílem zajistit úzkou spolupráci mezi agenturou a vědci pracujícími v členských státech by správní rada měla mít složení, které by zaručovalo úzké zapojení příslušných orgánů členských států do celkového řízení systému Společenství pro registraci léčivých přípravků.
(21) Rozpočet agentury by měl být složen z poplatků placených soukromým sektorem a z příspěvků placených z rozpočtu Společenství pro provádění politik Společenství.
(22) Odstavec 25 interinstitucionální dohody ze dne 6. května 1999 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni a o zdokonalení rozpočtového procesu [10] stanoví, že finanční výhled by měl být upraven s cílem pokrýt nové potřeby vyplývající z rozšíření.
(23) Výlučná odpovědnost za přípravu stanovisek agentury ke všem otázkám týkajícím se humánních léčivých přípravků by měla být svěřena Výboru pro humánní léčivé přípravky.
Pokud jde o veterinární léčivé přípravky, měla by být tato odpovědnost svěřena Výboru pro veterinární léčivé přípravky.
Pokud jde o léčivé přípravky pro vzácná onemocnění, měl by tento úkol připadnout Výboru pro léčivé přípravky pro vzácná onemocnění, zřízenému nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 141/2000 ze dne 16. prosince 1999 o léčivých přípravcích pro vzácná onemocnění [11].
Konečně, pokud jde o rostlinné léčivé přípravky, měla by být tato odpovědnost svěřena Výboru pro rostlinné léčivé přípravky, zřízenému směrnicí 2001/83/ES.
(24) Vytvoření agentury umožní posílit vědeckou úlohu a nezávislost výborů, zejména zřízením stálého technického a administrativního sekretariátu.
(25) Oblast činnosti vědeckých výborů by se měla rozšířit a metody jejich fungování a složení zmodernizovat.
Vědecké poradenství pro budoucí žadatele o registraci by mělo být poskytováno obecněji a podrobněji.
Podobně by měly být zřízeny struktury umožňující rozvoj poradenství pro společnosti, zejména pro malé a střední podniky.
Výbory by měly mít možnost přenést některé ze svých povinností spojených s hodnocením na stálé pracovní skupiny otevřené odborníkům z vědeckých kruhů, jmenovaným za tímto účelem, přičemž by si ponechaly plnou odpovědnost za vydávaná vědecká stanoviska.
Postupy přehodnocování by měly být změněny tak, aby poskytovaly lepší záruku práv žadatelů.
(26) Počet členů vědeckých výborů účastnících se centralizovaného postupu by měl být určen s cílem zajistit, aby velikost výborů dovolovala účinnou práci i po rozšíření Evropské unie.
(27) Je rovněž nezbytné posílit úlohu vědeckých výborů tak, aby se agentura mohla aktivně účastnit mezinárodního vědeckého dialogu a rozvíjet některé činnosti, které budou potřebné, zejména pokud jde o mezinárodní vědeckou harmonizaci a technickou spolupráci se Světovou zdravotnickou organizací.
(28) Dále je za účelem vytvoření větší právní jistoty nezbytné určit povinnosti, pokud jde o pravidla transparentnosti práce agentury, stanovit určité podmínky pro uvádění léčivých přípravků registrovaných Společenstvím na trh, udělit agentuře pravomoci ke sledování distribuce léčivých přípravků registrovaných Společenstvím a určit sankce a postupy pro jejich ukládání v případě, že nejsou dodržena ustanovení tohoto nařízení a podmínky obsažené v registracích udělených postupy stanovenými tímto nařízením.
(29) Je rovněž nezbytné přijmout opatření pro dozor nad léčivými přípravky, které byly registrovány Společenstvím, a zejména pro intenzivní dozor nad nežádoucími účinky těchto léčivých přípravků v rámci farmakovigilanční činnosti Společenství, aby bylo zajištěno rychlé stažení z trhu jakéhokoli léčivého přípravku, který vykazuje za běžných podmínek použití nepříznivý poměr prospěchu a rizika.
(30) S cílem posílit účinnost dozoru nad trhem by agentura měla odpovídat za koordinaci farmakovigilanční činnosti členských států.
Je třeba zavést řadu ustanovení, jež by zřídila přísné a účinné farmakovigilanční postupy, které by příslušnému orgánu umožnily přijímat prozatímní nouzová opatření včetně zavádění změn registrace, a konečně, aby bylo možno kdykoli znovu posoudit poměr prospěchu a rizika léčivého přípravku.
(31) Je rovněž vhodné svěřit Komisi, v úzké spolupráci s agenturou a po konzultacích s členskými státy, úkol koordinace výkonu různých povinností dozoru svěřených členským státům, a zejména úkol poskytovat informace o léčivých přípravcích a kontrolovat dodržování správné výrobní, laboratorní a klinické praxe.
(32) Je nezbytné stanovit koordinované provádění postupů Společenství pro registraci léčivých přípravků a vnitrostátních postupů členských států, které již byly do značné míry harmonizovány směrnicemi 2001/83/ES a 2001/82/ES.
Je vhodné, aby uplatňování postupů stanovených tímto nařízením Komise každých deset let přezkoumala na základě získaných zkušeností.
(33) S cílem splnit zejména oprávněná očekávání pacientů a zohlednit stále rychlejší pokrok vědy a léčby by měly být zavedeny zrychlené postupy posuzování vyhrazené pro léčivé přípravky vysokého terapeutického zájmu a postupy pro získání dočasné registrace podléhající určitým každoročně přezkoumatelným podmínkám.
V oblasti humánních léčivých přípravků by se měl rovněž, kdykoli je to možné, uplatnit společný přístup, pokud jde o kritéria a podmínky pro použití ze soucitu u nových léčivých přípravků podle právních předpisů členských států.
(34) Členské státy vyvinuly postupy hodnocení relativní účinnosti léčivých přípravků zaměřené na zařazení nového léčivého přípravku vzhledem k těm, které již v téže terapeutické skupině existují.
Podobně Rada ve svých závěrech o léčivých přípravcích a veřejném zdraví [12], přijatých dne 29. června 2000, zdůraznila význam identifikace léčivých přípravků představujících přidanou terapeutickou hodnotu.
Toto hodnocení by však nemělo být prováděno v souvislosti s registrací, pro niž by podle dohody měla být zachována základní kritéria.
V tomto ohledu je užitečné umožnit shromažďování informací o metodách užívaných členskými státy k určování terapeutického prospěchu získaného každým novým léčivým přípravkem.
(35) V souladu se stávajícími ustanoveními směrnic 2001/83/ES a 2001/82/ES by registrace Společenství měla být zpočátku omezena na dobu pěti let, po jejímž uplynutí by se měla prodloužit.
Poté by registrace měla mít v zásadě neomezenou platnost.
Vedle toho jakákoli registrace, která nebude využita ve třech po sobě jdoucích letech, to jest taková, která během této doby nevedla k uvedení léčivého přípravku na trh ve Společenství, by měla být považována za neplatnou, zejména proto, aby se předešlo administrativní zátěži spojené s udržováním takových registrací.
Z tohoto pravidla by však měly být uděleny výjimky, jestliže jsou ospravedlněny důvody veřejného zdraví.
(36) Léčivé přípravky obsahující geneticky modifikované organismy nebo z nich sestávající mohou představovat riziko pro životní prostředí.
Proto je nezbytné, aby takové přípravky podléhaly postupu hodnocení rizika pro životní prostředí, podobnému postupu podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES ze dne 12. března 2001 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí [13], který bude prováděn souběžně s hodnocením jakosti, bezpečnosti a účinnosti dotyčného přípravku v rámci jednotného postupu Společenství.
(37) Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [14].
(38) Ustanovení nařízení (ES) č. 1647/2003 [15], kterým se mění nařízení (EHS) č. 2309/93, pokud jde o rozpočtová a finanční pravidla použitelná pro agenturu a přístup k dokumentům agentury, by měla být plně začleněna do tohoto nařízení,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I
DEFINICE A OBLAST PŮSOBNOSTI
Článek 1
Účelem tohoto nařízení je stanovit postupy Společenství pro registraci humánních a veterinárních léčivých přípravků, pro dozor nad nimi a pro farmakovigilanci a zřídit Evropskou agenturu pro léčivé přípravky (dále jen "agentura").
Tímto nařízení nejsou dotčeny vliv na pravomoci orgánů členských států, pokud jde o stanovení cen léčivých přípravků nebo jejich zařazování do oblasti působnosti vnitrostátního zdravotního systému nebo programů sociálního zabezpečení na základě zdravotních, hospodářských a sociálních podmínek.
Členské státy si zejména mohou z údajů uvedených v registraci vybrat léčebné indikace a velikosti balení, které budou hradit jejich instituce sociálního zabezpečení.
Článek 2
Pro účely tohoto nařízení se použijí definice stanovené v článku 1 směrnice 2001/83/ES a v článku 1 směrnice 2001/82/ES.
Držitel rozhodnutí o registraci léčivých přípravků, na které se vztahuje toto nařízení, musí být usazen ve Společenství.
Držitel odpovídá za uvedení těchto léčivých přípravků na trh, ať už tak učiní sám nebo prostřednictvím jedné či více osob k tomuto účelu určených.
Článek 3
1. Žádný léčivý přípravek uvedený v příloze nesmí být uveden na trh ve Společenství, pokud Společenství neudělilo registraci v souladu s tímto nařízením.
2. Každému léčivému přípravku, který není uveden v příloze, může Společenství udělit registraci v souladu s tímto nařízením, pokud
a) léčivý přípravek obsahuje novou účinnou látku, která ke dni vstupu tohoto nařízení v platnost nebyla ve Společenství registrována; nebo
b) žadatel prokáže, že léčivý přípravek představuje významnou terapeutickou, vědeckou nebo technickou inovaci nebo že udělení registrace v souladu s tímto nařízením je v zájmu pacientů nebo zdraví zvířat na úrovni Společenství.
Tato registrace může být udělena také imunologickým veterinárním léčivým přípravkům pro léčbu onemocnění zvířat, která jsou předmětem profylaktických opatření Společenství.
3. Generikum referenčního léčivého přípravku registrovaného Společenstvím může být registrováno příslušnými orgány členských států v souladu se směrnicí 2001/83/ES a směrnicí 2001/82/ES za těchto podmínek:
a) žádost o registraci je podána v souladu s článkem 10 směrnice 2001/83/ES nebo článkem 13 směrnice 2001/82/ES;
b) souhrn vlastností přípravku se ve všech významných ohledech shoduje se souhrnem vlastností léčivého přípravku registrovaného Společenstvím s výjimkou částí, které se vztahují k indikacím nebo lékovým formám, které byly v době uvedení generika na trh dosud chráněny patentovým právem; a
c) generikum je registrováno pod stejným názvem ve všech členských státech, kde byla žádost podána.
Pro účely tohoto ustanovení se všechny jazykové verze INN (mezinárodní nechráněný název) považují za stejný název.
4. Po konzultaci s příslušným výborem agentury může být příloha přehodnocena z hlediska vědeckého a technického pokroku s cílem provést veškeré nezbytné změny, aniž by došlo k rozšíření rozsahu působnosti centralizovaného postupu. Tyto změny jsou přijímány postupem podle čl. 87 odst. 2.
Článek 4
1. Žádosti o registraci uvedenou v článku 3 se podávají agentuře.
2. Společenství uděluje registrace pro humánní léčivé přípravky a provádí nad nimi dozor v souladu s hlavou II.
3. Společenství uděluje registrace pro veterinární léčivé přípravky a provádí nad nimi dozor v souladu s hlavou III.
HLAVA II
REGISTRACE HUMÁNNÍCH LÉČIVÝCH PŘÍPRAVKŮ A DOZOR NAD NIMI
Kapitola 1
Podávání a posuzování žádostí – Registrace
Článek 5
1. Zřizuje se Výbor pro humánní léčivé přípravky.
Výbor je součástí agentury.
2. Aniž je dotčen článek 56 či jiné úkoly, které mu mohou uložit právní předpisy Společenství, je Výbor pro humánní léčivé přípravky příslušný pro vypracování stanoviska agentury k jakékoli otázce týkající se přípustnosti dokumentace předložené v souladu s centralizovaným postupem, udělení, změny, pozastavení nebo zrušení registrace za účelem uvedení humánního léčivého přípravku na trh v souladu s touto hlavou a farmakovigilance.
3. Na žádost výkonného ředitele agentury nebo zástupce Komise vypracuje Výbor pro humánní léčivé přípravky rovněž stanovisko k jakékoli vědecké otázce týkající se hodnocení humánních léčivých přípravků.
Výbor vezme náležitě v úvahu každou žádost členských států o stanovisko.
Výbor rovněž vypracuje stanovisko, kdykoli dojde k neshodě v hodnocení léčivých přípravků prostřednictvím postupu vzájemného uznávání.
Stanovisko výboru se zpřístupní veřejnosti.
Článek 6
1. Každá žádost o registraci humánního léčivého přípravku musí obsahovat konkrétní a úplné údaje a dokumenty uvedené v čl.
8 odst. 3, v článcích 10, 10a, 10b nebo 11 směrnice 2001/83/ES a v její příloze I. Dokumenty musí obsahovat prohlášení o tom, že klinická hodnocení provedená mimo Evropskou unii splňují etické požadavky směrnice 2001/20/ES.
Tyto údaje a dokumenty musí zohledňovat jedinečnou povahu požadované registrace jako registrace Společenství a kromě výjimečných případů týkajících se používání práva ochranných známek zahrnovat použití jednotného názvu pro dotyčný léčivý přípravek.
Žádost je doprovázena poplatkem za posouzení žádosti splatným agentuře.
2. Obsahuje-li humánní léčivý přípravek geneticky modifikované organismy ve smyslu článku 2 směrnice 2001/18/ES nebo z nich sestává, je žádost doprovázena
a) kopií písemného souhlasu příslušných orgánů se záměrným uvolněním geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí pro účely výzkumu a vývoje, pokud je tak stanoveno v části B směrnice 2001/18/ES nebo v části B směrnice Rady 90/220/EHS ze dne 23. dubna 1990 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí [16];
b) úplnou technickou dokumentací obsahující informace vyžadované přílohou III a IV směrnice 2001/18/ES;
c) hodnocením rizika pro životní prostředí v souladu se zásadami stanovenými v příloze II směrnice 2001/18/ES; a
d) výsledky veškerých šetření provedených pro účely výzkumu nebo vývoje.
Články 13 až 24 směrnice 2001/18/ES se nepoužijí na humánní léčivé přípravky obsahující geneticky modifikované organismy nebo z nich sestávající.
3. Agentura zajistí, aby bylo stanovisko Výboru pro humánní léčivé přípravky vydáno do 210 dnů po obdržení platné žádosti.
Analýza vědeckých údajů v dokumentaci k žádosti o registraci musí trvat alespoň 80 dnů, s výjimkou případů, kdy zpravodaj a spoluzpravodaj prohlásí, že dokončili své hodnocení před uplynutím této lhůty.
Na základě řádně odůvodněné žádosti může uvedený výbor požádat o prodloužení lhůty pro analýzu vědeckých údajů obsažených v dokumentaci k žádosti o registraci.
V případě humánního léčivého přípravku obsahujícího geneticky modifikované organismy nebo z nich sestávajícího splňuje stanovisko uvedeného výboru požadavky na bezpečnost pro životní prostředí stanovené směrnicí 2001/18/ES.
Během hodnocení žádostí o registraci humánních léčivých přípravků obsahujících geneticky modifikované organismy nebo z nich sestávajících vede zpravodaj nezbytné konzultace se subjekty, které Společenství nebo členské státy zřídily v souladu se směrnicí 2001/18/ES.
4. Komise po konzultaci s agenturou, členskými státy a zúčastněnými osobami vypracuje podrobné pokyny týkající se formy, ve které mají být žádosti o registraci podávány.
Článek 7
S cílem připravit své stanovisko Výbor pro humánní léčivé přípravky
a) ověří, zda údaje a dokumenty předložené v souladu s článkem 6 splňují požadavky směrnice 2001/83/ES, a posoudí, zda jsou splněny podmínky pro udělení registrace uvedené v tomto nařízení;
b) může požádat, aby úřední laboratoř pro kontrolu léčivých přípravků nebo laboratoř, kterou za tímto účelem určil členský stát, zhodnotila humánní léčivý přípravek, jeho výchozí suroviny, a je-li to třeba, jeho meziprodukty nebo jiné složky s cílem zajistit, že kontrolní metody použité výrobcem a popsané v dokumentech k žádosti jsou dostatečné;
c) může požádat, aby žadatel v určené lhůtě doplnil údaje doprovázející žádost. Pokud uvedený výbor této možnosti využije, lhůta stanovená v čl.
6 odst. 3 prvním pododstavci se staví, dokud nejsou předloženy požadované doplňující informace.
Obdobně se tato lhůta staví na dobu povolenou žadateli pro přípravu ústního nebo písemného vysvětlení.
Článek 8
1. Po obdržení písemné žádosti Výboru pro humánní léčivé přípravky zašle členský stát informace prokazující, že výrobce léčivého přípravku nebo dovozce ze třetí země je schopen vyrábět dotyčný léčivý přípravek nebo provádět nezbytné kontrolní zkoušky v souladu s údaji a dokumenty předloženými na základě článku 6.
2. Pokud to uvedený výbor považuje za nezbytné pro dokončení svého posouzení žádosti, může žadateli nařídit, aby se podrobil konkrétní inspekci místa výroby dotyčného léčivého přípravku.
Takové inspekce mohou být provedeny bez ohlášení.
Inspekce provedou ve lhůtě stanovené v čl. 6 odst. 3 prvním pododstavci inspektoři z členského státu s náležitou kvalifikací; může je doprovázet zpravodaj nebo odborník jmenovaný výborem.
Článek 9
1. Agentura neprodleně informuje žadatele, pokud stanovisko Výboru pro humánní léčivé přípravky uvádí, že
a) žádost nesplňuje kritéria pro registraci stanovená tímto nařízením;
b) souhrn údajů o přípravku předložený žadatelem je třeba změnit;
c) označení na obalu nebo příbalová informace přípravku není v souladu s hlavou V směrnice 2001/83/ES;
d) registraci je třeba udělit za podmínek stanovených v čl. 14 odst. 7 a 8.
2. Do 15 dnů po obdržení stanoviska uvedeného v odstavci 1 může žadatel písemně oznámit agentuře, že hodlá požádat o přezkum stanoviska.
V tom případě zašle žadatel agentuře podrobné odůvodnění žádosti do 60 dnů po obdržení stanoviska.
Do 60 dnů po obdržení odůvodnění žádosti uvedený výbor přezkoumá své stanovisko v souladu s podmínkami stanovenými v čl. 62 odst.
1 čtvrtém pododstavci. Odůvodnění dosažených závěrů se připojí ke konečnému stanovisku.
3. Agentura zašle konečné stanovisko uvedeného výboru do 15 dnů po jeho přijetí Komisi, členským státům a žadateli společně se zprávou popisující posouzení léčivého přípravku výborem a odůvodňující jeho závěry.
4. Je-li stanovisko k udělení příslušné registrace dotyčného léčivého přípravku příznivé, připojí se k němu tyto dokumenty:
a) návrh souhrnu údajů o přípravku podle článku 11 směrnice 2001/83/ES;
b) podrobnosti o veškerých podmínkách nebo omezeních, kterým by měl podléhat výdej nebo používání dotyčného léčivého přípravku, včetně podmínek, za kterých může být léčivý přípravek dostupný pacientům, v souladu s kritérii stanovenými v hlavě VI směrnice 2001/83/ES;
c) podrobnosti o veškerých doporučených podmínkách nebo omezeních s ohledem na bezpečné a účinné používání léčivého přípravku;
d) návrh znění označení na obalu a příbalové informace předložený žadatelem v souladu s hlavou V směrnice 2001/83/ES;
e) zpráva o hodnocení.
Článek 10
1. Do 15 dnů po obdržení stanoviska uvedeného v čl. 5 odst. 2 připraví Komise návrh rozhodnutí o dotyčné žádosti.
Pokud návrh rozhodnutí předpokládá udělení registrace, musí obsahovat dokumenty uvedené v čl. 9 odst. 4 písm. a), b), c) a d) nebo na ně odkazovat.
Pokud návrh rozhodnutí není v souladu se stanoviskem agentury, připojí Komise podrobné vysvětlení důvodů rozdílů.
Návrh rozhodnutí se zašle členským státům a žadateli.
2. Komise přijme konečné rozhodnutí postupem podle čl. 87 odst. 3 do 15 dnů od skončení tohoto postupu.
3. Stálý výbor pro humánní léčivé přípravky uvedený v čl. 87 odst. 1 upraví svůj jednací řád tak, aby vzal v úvahu úkoly, které mu příslušejí na základě tohoto nařízení.
Tyto úpravy stanoví, že
a) stanovisko uvedeného stálého výboru se vydává písemně;
b) členské státy mají 22 dnů, aby zaslaly své písemné připomínky k návrhu rozhodnutí Komisi.
Pokud je však třeba přijmout neodkladné rozhodnutí, může předseda stanovit kratší lhůtu podle stupně naléhavosti.
Tato lhůta nesmí být kratší než pět dnů, pokud neexistují výjimečné okolnosti;
c) členské státy mohou písemně požádat, aby byl návrh rozhodnutí uvedený v odstavci 1 projednán na plenárním zasedání uvedeného stálého výboru, přičemž podrobně uvedou své důvody.
4. Pokud podle stanoviska Komise vyvolávají písemné připomínky členského státu nové důležité otázky vědecké nebo technické povahy, kterými se stanovisko vydané agenturou nezabývalo, pozastaví předseda postup a postoupí žádost zpět agentuře k dalšímu zvážení.
5. Komise přijme pravidla nezbytná pro provedení odstavce 4 postupem podle čl. 87 odst. 2.
6. Agentura rozešle dokumenty uvedené v čl. 9 odst. 4 písm. a), b), c) a d).
Článek 11
Pokud žadatel stáhne žádost o registraci podanou agentuře před vydáním stanoviska k žádosti, sdělí agentuře důvody, proč tak učinil.
Agentura tuto informaci zpřístupní veřejnosti a zveřejní zprávu o hodnocení, pokud je k dispozici, po odstranění veškerých důvěrných informací obchodní povahy.
Článek 12
1. Registrace se zamítne, pokud se po ověření údajů a dokumentů předložených v souladu s článkem 6 ukáže, že žadatel neprokázal řádně nebo dostatečně jakost, bezpečnost nebo účinnost léčivého přípravku.
Registrace se rovněž zamítne, pokud jsou údaje nebo dokumenty poskytnuté žadatelem v souladu s článkem 6 nesprávné nebo pokud žadatelem navržené označení na obalu a příbalová informace nejsou v souladu s hlavou V směrnice 2001/83/ES.
2. Zamítnutí registrace Společenství zakládá zákaz uvedení dotyčného léčivého přípravku na trh v celém Společenství.
3. Informace o všech zamítnutích a jejich důvodech se zpřístupní veřejnosti.
Článek 13
1. Aniž je dotčen čl. 4 odst. 4 směrnice 2001/83/ES, je registrace, která byla udělena v souladu s tímto nařízením, platná v celém Společenství. V každém z členských států zakládá táž práva a povinnosti jako registrace udělená uvedeným členským státem v souladu s článkem 6 směrnice 2001/83/ES.
Registrované humánní léčivé přípravky jsou zapsány do rejstříku léčivých přípravků Společenství a bude jim přiděleno číslo, které se uvede na obalu.
2. Oznámení registrace se zveřejňují v Úředním věstníku Evropské unie s uvedením zejména data registrace a registračního čísla v rejstříku Společenství, případného mezinárodního nechráněného názvu (INN) účinné látky léčivého přípravku, jeho lékové formy a případného anatomicko-terapeuticko-chemického kódu (ATC).
3. Agentura neprodleně zveřejní zprávu o hodnocení humánního léčivého přípravku vypracovanou Výborem pro humánní léčivé přípravky a důvody jeho příznivého stanoviska k udělení registrace poté, co odstraní veškeré důvěrné informace obchodní povahy.
Evropská veřejná zpráva o hodnocení (EPAR) obsahuje souhrn napsaný způsobem srozumitelným pro veřejnost.
Souhrn obsahuje zejména oddíl týkající se podmínek používání léčivého přípravku.
4. Po udělení registrace oznámí držitel rozhodnutí o registraci agentuře datum skutečného uvedení humánního léčivého přípravku na trh v členských státech s ohledem na různé registrované varianty.
Držitel rovněž oznámí agentuře, jestliže přípravek přestane být uváděn na trh, ať už dočasně nebo trvale.
Toto oznámení se kromě výjimečných okolností provede nejméně dva měsíce před přerušením uvádění přípravku na trh.
Na žádost agentury, zejména v souvislosti s farmakovigilancí, poskytne držitel rozhodnutí o registraci agentuře veškeré údaje týkající se objemu prodeje léčivého přípravku na úrovni Společenství, rozdělené podle jednotlivých členských států, a veškeré údaje, které má držitel k dispozici a které se týkají objemu předpisů.
Článek 14
1. Aniž jsou dotčeny odstavce 4, 5 a 7, je registrace platná pět let.
2. Registrace může být prodloužena po pěti letech na základě přehodnocení poměru prospěchu a rizika agenturou.
Za tímto účelem poskytne držitel rozhodnutí o registraci agentuře alespoň šest měsíců před uplynutím platnosti registrace podle odstavce 1 konsolidovanou verzi dokumentace vztahující se k jakosti, bezpečnosti a účinnosti, včetně všech změn zavedených od udělení registrace.
3. Poté, co je registrace prodloužena, je platná po neomezenou dobu, pokud Komise nerozhodne na základě oprávněných důvodů týkajících se farmakovigilance pokračovat dodatečným prodloužením o pět let podle odstavce 2.
4. Každá registrace, po které nenásleduje do tří let skutečné uvedení humánního léčivého přípravku na trh ve Společenství, pozbývá platnosti.
5. Není-li registrovaný léčivý přípravek, který byl uveden na trh, nadále skutečně přítomen na trhu po dobu tří po sobě jdoucích let, pozbývá registrace platnosti.
6. Za výjimečných okolností a z důvodu ochrany veřejného zdraví může Komise udělit výjimky z odstavců 4 a 5.
Tyto výjimky musí být řádně odůvodněny.
7. Po konzultaci se žadatelem může být registrace udělena s výhradou určitých specifických povinností, které agentura každoročně přezkoumá.
Seznam těchto povinností se zpřístupní veřejnosti.
Odchylně od odstavce 1 je tato registrace platná jeden rok s možností prodloužení.
Pravidla pro udělování takové registrace stanoví nařízení Komise přijaté postupem podle čl. 87 odst. 2.
8. Za výjimečných okolností a po konzultaci s žadatelem může být registrace udělena s výhradou požadavku, aby žadatel zavedl specifické postupy, zejména ohledně bezpečnosti léčivého přípravku, oznamování jakékoli mimořádné události v souvislosti s jeho používáním příslušným orgánům, a opatření, která se mají přijmout.
Tato registrace může být udělena pouze z objektivních a ověřitelných důvodů a musí být založena na jednom z důvodů stanovených v příloze I směrnice 2001/83/ES.
Pokračování registrace je spojeno s každoročním přezkoumáním těchto podmínek.
9. Pokud je podána žádost o registraci humánních léčivých přípravků, které jsou zvlášť významné z hlediska ochrany veřejného zdraví, a zejména z hlediska terapeutické inovace, může žadatel požádat o zrychlený postup posuzování.
Tato žádost musí být řádně odůvodněna.
Pokud Výbor pro humánní léčivé přípravky žádost přijme, zkracuje se lhůta stanovená v čl. 6 odst. 3 prvním pododstavci na 150 dnů.
10. Při přijímání svého stanoviska do něj Výbor pro humánní léčivé přípravky zahrne návrh týkající se kritérií pro předepisování nebo používání léčivých přípravků v souladu s čl. 70 odst. 1 směrnice 2001/83/ES.
11. Aniž je dotčeno právo týkající se ochrany průmyslového a obchodního vlastnictví, vztahuje se na humánní léčivé přípravky zaregistrované v souladu s tímto nařízením osmiletá doba ochrany údajů a desetiletá doba ochrany uvádění na trh, přičemž doba ochrany uvádění na trh může být prodloužena nejvýše na jedenáct let, pokud během prvních osmi let z těchto deseti let držitel rozhodnutí o registraci získá registraci pro další jednu nebo více nových léčebných indikací, u nichž je při vědeckém hodnocení před registrací zjištěno, že přinášejí významný klinický prospěch ve srovnání se stávajícími terapiemi.
Článek 15
Udělením registrace není dotčena občanskoprávní nebo trestněprávní odpovědnost výrobce nebo držitele rozhodnutí o registraci na základě platného vnitrostátního práva členských států.
Kapitola 2
Dozor a sankce
Článek 16
1. Po udělení registrace v souladu s tímto nařízením přihlíží držitel rozhodnutí o registraci humánního léčivého přípravku, pokud jde o způsoby výroby a kontroly stanovené v čl. 8 odst. 3 písm. d) a h) směrnice 2001/83/ES, k technickému a vědeckému pokroku a provádí veškeré změny, které mohou být vyžadovány, aby bylo možné léčivé přípravky vyrábět a kontrolovat obecně uznávanými vědeckými metodami. O schválení těchto změn žádá v souladu s tímto nařízením.
2. Držitel rozhodnutí o registraci agentuře, Komisi a členským státům neprodleně poskytne veškeré nové informace, které by mohly vést ke změně údajů nebo dokumentů uvedených v čl. 8 odst. 3 a v článcích 10, 10a, 10b a 11 směrnice 2001/83/ES, v její příloze I nebo v čl. 9 odst. 4 tohoto nařízení.
Zejména neprodleně informuje agenturu, Komisi a členské státy o každém zákazu nebo omezení uloženém příslušnými orgány kterékoli země, ve které je humánní léčivý přípravek uveden na trh, a o veškerých jiných nových informacích, které by mohly ovlivnit hodnocení prospěchu a rizika dotyčného humánního léčivého přípravku.
S cílem soustavně posuzovat poměr prospěchu a rizika může agentura kdykoli požádat držitele rozhodnutí o registraci, aby předložil údaje prokazující, že poměr prospěchu a rizika je nadále příznivý.
3. Pokud držitel rozhodnutí o registraci humánního léčivého přípravku navrhne jakékoli změny údajů a dokumentů uvedených v odstavci 2, podá agentuře odpovídající žádost.
4. Komise po konzultaci s agenturou přijme vhodná pravidla pro posuzování změn registrace formou nařízení postupem podle čl. 87 odst. 2.
Článek 17
Žadatel nebo držitel rozhodnutí o registraci odpovídá za správnost předložených dokumentů a údajů.
Článek 18
1. V případě humánních léčivých přípravků vyrobených ve Společenství jsou orgány dozoru příslušné orgány členského státu nebo členských států, které podle čl. 40 odst. 1 směrnice 2001/83/ES udělily povolení výroby dotyčného léčivého přípravku.
2. V případě léčivých přípravků dovezených ze třetích zemí jsou orgány dozoru příslušné orgány členského státu nebo členských států, které dovozci udělily povolení podle čl. 40 odst. 3 směrnice 2001/83/ES, pokud mezi Společenstvím a vyvážející zemí nebyly sjednány odpovídající dohody zajišťující, že se dané kontroly provádějí ve vyvážející zemi a že výrobce používá standardy správné výrobní praxe alespoň rovnocenné standardům stanoveným Společenstvím.
Členský stát si může vyžádat pomoc jiného členského státu nebo agentury.
Článek 19
1. Orgány dozoru jsou příslušné jménem Společenství ověřovat, zda držitel rozhodnutí o registraci humánního léčivého přípravku nebo výrobce či dovozce usazený ve Společenství plní požadavky stanovené v hlavě IV, IX a XI směrnice 2001/83/ES.
2. Je-li Komise v souladu s článkem 122 směrnice 2001/83/ES informována o závažných rozdílech v názorech členských států na to, zda držitel rozhodnutí o registraci humánního léčivého přípravku nebo výrobce či dovozce usazený ve Společenství plní požadavky uvedené v odstavci 1, může po konzultaci s dotyčnými členskými státy požádat inspektora orgánu dozoru, aby provedl novou inspekci držitele rozhodnutí o registraci, výrobce nebo dovozce; dotyčného inspektora doprovázejí dva inspektoři z členských států, které nejsou stranami sporu, nebo dva odborníci jmenovaní Výborem pro humánní léčivé přípravky.
3. S výhradou případných dohod, které mohou být uzavřeny mezi Společenstvím a třetími zeměmi v souladu s čl. 18 odst. 2, může Komise po obdržení odůvodněné žádosti členského státu či uvedeného výboru nebo z vlastního podnětu nařídit výrobci usazenému ve třetí zemi, aby se podrobil inspekci.
Inspekci provádějí náležitě kvalifikovaní inspektoři členských států; mohou být doprovázeni zpravodajem nebo odborníkem jmenovaným uvedeným výborem.
Zpráva inspektorů se poskytne Komisi, členským státům a uvedenému výboru.
Článek 20
1. Pokud se orgány dozoru nebo příslušné orgány kteréhokoli jiného členského státu domnívají, že výrobce nebo dovozce usazený na území Společenství již neplní povinnosti stanovené v hlavě IV směrnice 2001/83/ES, neprodleně uvědomí Výbor pro humánní léčivé přípravky a Komisi, přičemž uvedou podrobné důvody a navrhovaný postup.
Totéž platí, pokud se členský stát nebo Komise domnívá, že by se ohledně dotyčného léčivého přípravku mělo použít některé z opatření upravených v hlavách IX a XI směrnice 2001/83/ES, nebo pokud uvedený výbor v tomto smyslu vydal stanovisko v souladu s článkem 5 tohoto nařízení.
2. Komise si vyžádá stanovisko agentury ve lhůtě, kterou určí s ohledem na naléhavost věci, s cílem posoudit uvedené důvody.
Pokud je to proveditelné, je držitel rozhodnutí o registraci humánního léčivého přípravku vyzván, aby poskytl ústní nebo písemné vysvětlení.
3. Na základě stanoviska agentury přijme Komise nezbytná prozatímní opatření, která se použijí neprodleně.
Konečné rozhodnutí přijme do šesti měsíců postupem podle čl. 87 odst. 3.
4. Pokud je pro ochranu zdraví lidí nebo životního prostředí nezbytné neodkladné opatření, může členský stát z vlastního podnětu nebo na žádost Komise pozastavit na svém území používání humánního léčivého přípravku, který byl registrován v souladu s tímto nařízením.
Pokud tak členský stát učiní z vlastního podnětu, uvědomí nejpozději následující pracovní den po pozastavení Komisi a agenturu o důvodech svého opatření.
Agentura neprodleně uvědomí ostatní členské státy.
Komise okamžitě zahájí postup stanovený v odstavcích 2 a 3.
5. V tomto případě členský stát zajistí, aby byli zdravotničtí pracovníci urychleně informováni o jeho opatřeních a důvodech pro ně.
K tomuto účelu je možné využít sítě zřízené profesními sdruženími.
Členské státy uvědomí Komisi a agenturu o opatřeních, která za tímto účelem přijaly.
6. Pozastavující opatření uvedená v odstavci 4 mohou být ponechána v platnosti, dokud není dosaženo konečného rozhodnutí postupem podle čl. 87 odst. 3.
7. Agentura na vyžádání informuje každou dotčenou osobu o konečném rozhodnutí a toto rozhodnutí zpřístupní veřejnosti okamžitě po jeho přijetí.
Kapitola 3
Farmakovigilance
Článek 21
Pro účely této kapitoly se použije čl. 106 odst. 2 směrnice 2001/83/ES.
Článek 22
Agentura, jednající v úzké spolupráci s vnitrostátními systémy farmakovigilance zřízenými v souladu s článkem 102 směrnice 2001/83/ES, přijímá veškeré důležité informace týkající se podezření na nežádoucí účinky humánních léčivých přípravků, které Společenství zaregistrovalo v souladu s tímto nařízením.
Tam, kde je to vhodné, vypracovává Výbor pro humánní léčivé přípravky v souladu s článkem 5 tohoto nařízení stanoviska k nezbytným opatřením.
Tato stanoviska se zpřístupní veřejnosti.
Opatření uvedená v prvním pododstavci mohou zahrnovat změny registrace udělené v souladu s článkem 10.
Přijímají se postupem podle čl. 87 odst.
Držitel rozhodnutí o registraci a příslušné orgány členských států zajistí, aby byly veškeré důležité informace týkající se podezření na nežádoucí účinky léčivých přípravků registrovaných podle tohoto nařízení oznámeny agentuře v souladu s tímto nařízením.
Pacienti budou vyzváni, aby o veškerých nežádoucích účincích informovali zdravotnické pracovníky.
Článek 23
Držitel rozhodnutí o registraci humánního léčivého přípravku uděleného v souladu s tímto nařízením musí mít trvale a soustavně k dispozici náležitě kvalifikovanou osobu odpovědnou za farmakovigilanci.
Tato kvalifikovaná osoba musí mít trvalý pobyt ve Společenství a odpovídá za
a) vytvoření a řízení systému, který zajistí, aby byly informace týkající se veškerých podezření na nežádoucí účinky, které jsou hlášeny zaměstnancům společnosti a odborným zástupcům, shromažďovány, hodnoceny a zpracovávány tak, aby byly přístupné na jednom místě ve Společenství;
b) přípravu zpráv uvedených v čl. 24 odst. 3 pro příslušné orgány členských států a agenturu v souladu s požadavky tohoto nařízení;
c) zajištění, aby každá žádost příslušných orgánů o poskytnutí doplňujících informací nezbytných pro hodnocení prospěchu a rizika léčivého přípravku byla úplně a neprodleně zodpovězena, včetně poskytnutí informací o objemu prodeje nebo předpisů dotyčného léčivého přípravku;
d) poskytnutí veškerých dalších informací důležitých pro hodnocení prospěchu a rizika léčivého přípravku, zejména informací týkajících se poregistračních studií bezpečnosti, příslušným orgánům.
Článek 24
1. Držitel rozhodnutí o registraci humánního léčivého přípravku zajistí, aby byla veškerá podezření na závažné nežádoucí účinky léčivého přípravku registrovaného podle tohoto nařízení, ke kterým došlo ve Společenství a o kterých byl informován zdravotnickým pracovníkem, zaznamenána a neprodleně hlášena členským státům, na jejichž území případ nastal, nejpozději 15 dnů po obdržení takové informace.
Držitel rozhodnutí o registraci zaznamená v souladu s pokyny uvedenými v článku 26 každá další podezření na závažné nežádoucí účinky, ke kterým došlo ve Společenství a o kterých lze důvodně předpokládat, že jsou mu známy, a neprodleně uvědomí příslušné orgány členských států, na jejichž území případ nastal, a agenturu, nejpozději 15 dnů po obdržení takové informace.
2. Držitel rozhodnutí o registraci humánního léčivého přípravku zajistí, aby byla veškerá podezření na závažné neočekávané nežádoucí účinky a veškerá podezření na přenos jakéhokoli infekčního agens prostřednictvím léčivého přípravku, ke kterým došlo na území třetí země, neprodleně hlášena členským státům a agentuře, nejpozději 15 dnů po obdržení takové informace. Pravidla pro hlášení podezření na neočekávané nežádoucí účinky, které nejsou závažné, ať už k nim došlo ve Společenství, nebo ve třetí zemi, budou přijata postupem podle čl. 87 odst. 2.
Kromě výjimečných okolností se tyto nežádoucí účinky sdělují elektronicky formou zprávy a v souladu s pokyny uvedenými v článku 26.
3. Držitel rozhodnutí o registraci humánního léčivého přípravku uchovává podrobné záznamy o všech podezřeních na nežádoucí účinky, ke kterým došlo ve Společenství nebo mimo ně, a která mu byla hlášena zdravotnickými pracovníky.
Pokud nebyly jako podmínka udělení registrace Společenstvím stanoveny jiné požadavky, předkládají se tyto záznamy ve formě pravidelně aktualizovaných zpráv o bezpečnosti agentuře a členským státům ihned na vyžádání nebo nejméně každých šest měsíců po registraci až do uvedení na trh.
Pravidelně aktualizované zprávy o bezpečnosti se rovněž předkládají ihned na vyžádání nebo nejméně každých šest měsíců během prvních dvou let po prvním uvedení na trh ve Společenství a jednou ročně v následujících dvou letech.
Poté se zprávy předkládají v tříletých odstupech nebo ihned na vyžádání.
Tyto zprávy jsou doprovázeny vědeckým hodnocením, zejména hodnocením poměru prospěchu a rizika léčivého přípravku.
4. Komise může stanovit změny odstavce 3 s ohledem na zkušenosti získané při jeho uplatňování. Komise tato pravidla přijme postupem podle čl. 87 odst. 2.
5. Držitel rozhodnutí o registraci nesmí sdělovat široké veřejnosti informace týkající se farmakovigilance související s jeho registrovaným léčivým přípravkem, aniž by předem nebo současně informoval agenturu.
V každém případě držitel rozhodnutí o registraci zajistí, aby tyto informace byly poskytovány objektivně a nebyly zavádějící.
Členské státy přijmou nezbytná opatření, kterými zajistí, aby se na držitele rozhodnutí o registraci, který neplní tyto povinnosti, vztahovaly účinné, přiměřené a odrazující sankce.
Článek 25
Každý členský stát zajistí, aby byla veškerá podezření na závažné nežádoucí účinky léčivých přípravků registrovaných v souladu s tímto nařízením, ke kterým došlo na jeho území a která mu byla oznámena, zaznamenána a neprodleně hlášena agentuře a držiteli rozhodnutí o registraci, nejpozději 15 dnů po obdržení takové informace.
Agentura zašle informace vnitrostátním systémům farmakovigilance zřízeným v souladu s článkem 102 směrnice 2001/83/ES.
Článek 26
Komise za konzultací s agenturou, členskými státy a zúčastněnými osobami vypracuje pokyny ke shromažďování, ověřování a předkládání hlášení nežádoucích účinků.
Tyto pokyny obsahují zejména doporučení pro zdravotnické pracovníky týkající se sdělování informací o nežádoucích účincích.
V souladu s těmito pokyny musí držitelé rozhodnutí o registraci používat pro předávání hlášení nežádoucích účinků mezinárodně uznávanou lékařskou terminologii.
Agentura za konzultací s členskými státy a Komisí zřídí síť pro zpracování údajů pro rychlý přenos informací příslušným úřadům Společenství v případě výstrahy týkající se závad při výrobě, závažných nežádoucích účinků nebo dalších farmakovigilančních údajů o léčivých přípravcích registrovaných v souladu s článkem 6 směrnice 2001/83/ES.
Tyto údaje, pokud jsou významné, se po vyhodnocení zpřístupní veřejnosti.
Po dobu pěti let od prvního uvedení na trh ve Společenství může agentura nařídit držiteli rozhodnutí o registraci, aby zajistil sběr specifických farmakovigilančních údajů od vybraných skupin pacientů.
Agentura uvede důvody takové žádosti.
Držitel rozhodnutí o registraci porovná a posoudí shromážděné údaje a předloží je agentuře k vyhodnocení.
Článek 27
Agentura v oblasti mezinárodní farmakovigilance spolupracuje se Světovou zdravotnickou organizací a přijme nezbytná opatření, aby byly Světové zdravotnické organizaci ihned předloženy přiměřené a odpovídající informace o opatřeních přijatých ve Společenství, která mohou mít vliv na ochranu veřejného zdraví ve třetích zemích; kopii těchto informací zasílá Komisi a členským státům.
Článek 28
Agentura a příslušné orgány členských států spolupracují na soustavném vývoji farmakovigilančních systémů schopných dosáhnout vysokých standardů ochrany veřejného zdraví pro všechny léčivé přípravky bez ohledu na způsob registrace, včetně použití přístupů spolupráce, s cílem maximalizovat využití zdrojů dostupných ve Společenství.
Článek 29
Veškeré změny, které se ukáží nezbytné pro aktualizaci této kapitoly s cílem přihlédnout k vědeckému a technickému pokroku, jsou přijímány postupem podle čl. 87 odst. 2.
HLAVA III
REGISTRACE VETERINÁRNÍCH LÉČIVÝCH PŘÍPRAVKŮ A DOZOR NAD NIMI
Kapitola 1
Podávání a posuzování žádostí – Registrace
Článek 30
1. Zřizuje se Výbor pro veterinární léčivé přípravky.
Výbor je součástí agentury.
2. Aniž je dotčen článek 56 či jiné úkoly, které mu mohou uložit právní předpisy Společenství, zejména podle nařízení (EHS) č. 2377/90 [17], je Výbor pro veterinární léčivé přípravky příslušný pro vypracování stanoviska agentury k jakékoli otázce týkající se přípustnosti dokumentace předložené v souladu s centralizovaným postupem, udělení, změny, pozastavení nebo zrušení registrace za účelem uvedení veterinárního léčivého přípravku na trh v souladu s touto hlavou, a farmakovigilance.
3. Na žádost výkonného ředitele agentury nebo zástupce Komise vypracuje Výbor pro veterinární léčivé přípravky rovněž stanovisko k jakékoli vědecké otázce týkající se hodnocení veterinárních léčivých přípravků.
Výbor vezme náležitě v úvahu každou žádost členských států o stanovisko.
Výbor rovněž vypracuje stanovisko, kdykoli dojde k neshodě v hodnocení veterinárního léčivého přípravku prostřednictvím postupu vzájemného uznávání.
Stanovisko výboru se zpřístupní veřejnosti.
Článek 31
1. Každá žádost o registraci veterinárního léčivého přípravku musí obsahovat konkrétní a úplné údaje a dokumenty uvedené v čl.
12 odst. 3, v článcích 13, 13a, 13b a 14 směrnice 2001/82/ES a v její příloze I. Tyto údaje a dokumenty musí zohledňovat jedinečnou povahu požadované registrace jako registrace Společenství a kromě výjimečných případů týkajících se používání práva ochranných známek zahrnovat použití jednotného názvu pro dotyčný léčivý přípravek.
Žádost je doprovázena poplatkem za posouzení žádosti splatným agentuře.
2. Obsahuje-li veterinární léčivý přípravek geneticky modifikované organismy ve smyslu článku 2 směrnice 2001/18/ES nebo z nich sestává, je žádost doprovázena
a) kopií písemného souhlasu příslušných orgánů se záměrným uvolněním geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí pro účely výzkumu a vývoje, jak je stanoveno v části B směrnice 2001/18/ES nebo v části B směrnice 90/220/EHS;
b) úplnou technickou dokumentací obsahující informace vyžadované přílohou III a IV směrnice 2001/18/ES;
c) hodnocením rizika pro životní prostředí v souladu se zásadami stanovenými v příloze II směrnice 2001/18/ES; a
d) výsledky veškerých šetření provedených pro účely výzkumu nebo vývoje.
Články 13 až 24 směrnice 2001/18/ES se nepoužijí na veterinární léčivé přípravky obsahující geneticky modifikované organismy nebo z nich sestávající.
3. Agentura zajistí, aby bylo stanovisko Výboru pro veterinární léčivé přípravky vydáno do 210 dnů po obdržení platné žádosti.
V případě veterinárního léčivého přípravku obsahujícího geneticky modifikované organismy nebo z nich sestávajícího splňuje stanovisko uvedeného výboru požadavky na bezpečnost životního prostředí stanovené směrnicí 2001/18/ES.
Během hodnocení žádostí o registraci veterinárních léčivých přípravků obsahujících geneticky modifikované organismy nebo z nich sestávajících vede zpravodaj nezbytné konzultace se subjekty, které Společenství nebo členské státy zřídily v souladu se směrnicí 2001/18/ES.
4. Komise po konzultaci s agenturou, členskými státy a zúčastněnými osobami vypracuje podrobné pokyny tkající se formy, ve které mají být žádosti o registraci podávány.
Článek 32
1. S cílem připravit své stanovisko Výbor pro veterinární léčivé přípravky
a) ověří, zda údaje a dokumenty předložené v souladu s článkem 31 splňují požadavky směrnice 2001/82/ES, a posoudí, zda jsou splněny podmínky pro udělení registrace uvedené v tomto nařízení;
b) může požádat, aby úřední laboratoř pro kontrolu léčivých přípravků nebo laboratoř, kterou za tímto účelem určil členský stát, zhodnotila veterinární léčivý přípravek, jeho výchozí suroviny, a je-li to třeba, jeho meziprodukty nebo jiné složky s cílem zajistit, že kontrolní metody použité výrobcem a popsané v dokumentech k žádosti jsou dostatečné;
c) může požádat referenční laboratoř Společenství, úřední laboratoř pro kontrolu léčivých přípravků nebo laboratoř, kterou za tímto účelem určil členský stát, aby za použití vzorků dodaných žadatelem ověřila, že analytická detekční metoda navržená žadatelem pro účely čl. 12 odst. 3 písm. j) druhé odrážky směrnice 2001/82/ES je dostačující a vhodná pro zjištění přítomnosti hladin reziduí, zejména těch, které jsou nad maximálním limitem reziduí přijatým Společenstvím v souladu s nařízením (EHS) č. 2377/90;
d) může požádat, aby žadatel v určené lhůtě doplnil údaje doprovázející žádost. Pokud uvedený výbor této možnosti využije, lhůta stanovená v čl.
31 odst. 3 prvním pododstavci se staví, dokud nejsou předloženy požadované doplňující informace.
Obdobně se tato lhůta staví na dobu povolenou žadateli pro přípravu ústního nebo písemného vysvětlení.
2. Jestliže analytická metoda nebyla ověřena jednou z výše uvedených laboratoří postupy stanovenými nařízením (EHS) č. 2377/90, provede se ověření na základě tohoto článku.
Článek 33
1. Po obdržení písemné žádosti Výboru pro veterinární léčivé přípravky zašle členský stát informace prokazující, že výrobce veterinárního léčivého přípravku nebo dovozce ze třetí země je schopen vyrábět dotyčný veterinární léčivý přípravek nebo provádět nezbytné kontrolní zkoušky v souladu s údaji a dokumenty předloženými na základě článku 31.
2. Pokud to uvedený výbor považuje za nezbytné pro dokončení svého posouzení žádosti, může žadateli nařídit, aby se podrobil konkrétní inspekci místa výroby dotyčného veterinárního léčivého přípravku.
Takové inspekce mohou být provedeny bez ohlášení.
Inspekci provedou ve lhůtě stanovené v čl. 31 odst. 3 prvním pododstavci inspektoři z členského státu s náležitou kvalifikací; může je doprovázet zpravodaj nebo odborník jmenovaný výborem.
Článek 34
1. Agentura neprodleně informuje žadatele, pokud stanovisko Výboru pro veterinární léčivé přípravky uvádí, že
a) žádost nesplňuje kritéria pro registraci stanovená tímto nařízením;
b) souhrn údajů o přípravku je třeba změnit;
c) označení na obalu nebo příbalová informace přípravku není v souladu s hlavou V směrnice 2001/82/ES;
d) registraci je třeba udělit za podmínek stanovených v čl. 39 odst. 7.
2. Do 15 dnů po obdržení stanoviska uvedeného v odstavci 1 může žadatel písemně oznámit agentuře, že hodlá požádat o přezkum stanoviska.
V tom případě zašle žadatel agentuře podrobné odůvodnění žádosti do 60 dnů po obdržení stanoviska.
Do 60 dnů po obdržení odůvodnění žádosti uvedený výbor přezkoumá své stanovisko v souladu s podmínkami stanovenými v čl. 62 odst.
1 čtvrtém pododstavci. Odůvodnění dosažených závěrů se připojí ke konečnému stanovisku.
3. Agentura zašle konečné stanovisko uvedeného výboru do 15 dnů po jeho přijetí Komisi, členským státům a žadateli společně se zprávou popisující posouzení veterinárního léčivého přípravku výborem a odůvodňující jeho závěry.
4. Je-li stanovisko k udělení registrace dotyčného veterinárního léčivého přípravku příznivé, připojí se k němu tyto dokumenty:
a) návrh souhrnu údajů o přípravku podle článku 14 směrnice 2001/82/ES; v tomto návrhu se případně zohlední rozdíly veterinárních podmínek v členských státech;
b) v případě veterinárního léčivého přípravku určeného k podání zvířatům, od kterých jsou získávány potraviny určené k výživě člověka, prohlášení o maximálním limitu reziduí, který je pro Společenství přijatelný v souladu s nařízením (EHS) č. 2377/90;
c) podrobnosti o veškerých podmínkách nebo omezeních, kterým by měl podléhat výdej nebo používání dotyčného veterinárního léčivého přípravku, včetně podmínek, za kterých může být veterinární léčivý přípravek dostupný uživatelům v souladu s kritérii stanovenými směrnicí 2001/82/ES;
d) podrobnosti o veškerých doporučených podmínkách nebo omezeních s ohledem na bezpečné a účinné používání veterinárního léčivého přípravku;
e) návrh znění označení na obalu a příbalové informace předložený žadatelem v souladu s hlavou V směrnice 2001/82/ES,
f) zpráva o hodnocení.
Článek 35
1. Do 15 dnů po obdržení stanoviska uvedeného v čl. 30 odst. 2 připraví Komise návrh rozhodnutí o dotyčné žádosti.
Pokud návrh rozhodnutí předpokládá udělení registrace, musí obsahovat dokumenty uvedené v čl. 34 odst. 4 písm. a) až e) nebo na ně odkazovat.
Pokud návrh rozhodnutí není v souladu se stanoviskem agentury, připojí Komise podrobné vysvětlení zdůvodňující rozdíly.
Návrh rozhodnutí se zašle členským státům a žadateli.
2. Komise přijme konečné rozhodnutí postupem podle čl. 87 odst. 3 do 15 dnů od skončení tohoto postupu.
3. Stálý výbor pro veterinární léčivé přípravky uvedený v čl. 87 odst. 1 upraví svůj jednací řád tak, aby vzal v úvahu úkoly, které mu příslušejí na základě tohoto nařízení.
Tyto úpravy stanoví, že
a) stanovisko uvedeného stálého výboru se vydává písemně;
b) členské státy mají 22 dnů, aby zaslaly své písemné připomínky k návrhu rozhodnutí Komisi; pokud je však třeba přijmout neodkladné rozhodnutí, může předseda stanovit kratší lhůtu podle stupně naléhavosti.
Tato lhůta nesmí být kratší než pět dnů, pokud neexistují výjimečné okolnosti;
c) členské státy mohou písemně požádat, aby byl návrh rozhodnutí uvedený v odstavci 1 projednán na plenárním zasedání uvedeného stálého výboru, přičemž podrobně uvedou své důvody.
4. Pokud podle stanoviska Komise vyvolávají písemné připomínky členského státu nové důležité otázky vědecké nebo technické povahy, kterými se stanovisko vydané agenturou nezabývalo, pozastaví předseda postup a postoupí žádost zpět agentuře k dalšímu zvážení.
5. Komise přijme pravidla nezbytná pro provedení odstavce 4 postupem podle čl. 87 odst. 2.
6. Agentura rozešle dokumenty uvedené v čl. 34 odst. 4 písm. a) až e).
Článek 36
Pokud žadatel stáhne žádost o registraci podanou agentuře před vydáním stanoviska k žádosti, sdělí agentuře důvody, proč tak učinil.
Agentura tuto informaci zpřístupní veřejnosti a zveřejní zprávu o hodnocení, pokud je k dispozici, po odstranění veškerých důvěrných informací obchodní povahy.
Článek 37
1. Registrace se zamítne, pokud se po ověření údajů a dokumentů předložených v souladu s článkem 31 ukáže, že
a) žadatel neprokázal řádně nebo dostatečně jakost, bezpečnost nebo účinnost veterinárního léčivého přípravku;
b) v případě veterinárních léčivých přípravků pro zootechnické ošetření a stimulátorů užitkovosti nebyla dostatečně zohledněna bezpečnost zvířat a dobré zacházení se zvířaty nebo bezpečnost spotřebitelů;
c) ochranná lhůta doporučená žadatelem není dostatečně dlouhá pro zajištění toho, aby potraviny získané z ošetřených zvířat neobsahovaly rezidua, která by mohla představovat zdravotní riziko pro spotřebitele, nebo je nedostatečně odůvodněná;
d) veterinární léčivý přípravek je určen pro použití zakázané podle jiných ustanovení Společenství.
Registrace se rovněž zamítne, pokud jsou údaje nebo dokumenty poskytnuté žadatelem v souladu s článkem 31 nesprávné nebo pokud žadatelem navržené označení na obalu a příbalová informace nejsou v souladu s hlavou V směrnice 2001/82/ES.
2. Zamítnutí registrace Společenství zakládá zákaz uvedení daného veterinárního léčivého přípravku na trh v celém Společenství.
3. Informace o všech zamítnutích a jejich důvodech se zpřístupní veřejnosti.
Článek 38
1. Aniž je dotčen článek 71 směrnice 2001/82/ES, je registrace, která byla udělena podle tohoto nařízení, platná v celém Společenství.
V každém z členských států zakládá táž práva a povinnosti jako registrace udělená uvedeným členským státem v souladu s článkem 5 směrnice 2001/82/ES.
Registrované veterinární léčivé přípravky jsou zapsány do rejstříku léčivých přípravků Společenství a bude jim přiděleno číslo, které se uvede na obalu.
2. Oznámení registrace se zveřejňují v Úředním věstníku Evropské unie, zejména s uvedením data registrace a čísla v rejstříku Společenství, případného mezinárodního nechráněného názvu (INN) účinné látky léčivého přípravku, jeho lékové formy a případného anatomicko-terapeuticko-chemického veterinárního kódu (ATC Vet).
3. Agentura neprodleně zveřejní zprávu o hodnocení veterinárního léčivého přípravku vypracovanou Výborem pro veterinární léčivé přípravky a důvody jeho příznivého stanoviska k udělení registrace poté, co odstraní veškeré důvěrné informace obchodní povahy.
Evropská veřejná zpráva o hodnocení (EPAR) obsahuje souhrn napsaný způsobem srozumitelným pro veřejnost.
Souhrn obsahuje zejména oddíl týkající se podmínek používání léčivého přípravku.
4. Po udělení registrace oznámí držitel rozhodnutí o registraci agentuře datum skutečného uvedení veterinárního léčivého přípravku na trh v členských státech s ohledem na různé registrované varianty.
Držitel rovněž oznámí agentuře, jestli přípravek přestane být uváděn na trh, ať už dočasně nebo trvale.
Toto oznámení se kromě výjimečných okolností provede nejméně dva měsíce před přerušením uvádění přípravku na trh.
Na žádost agentury, zejména v souvislosti s farmakovigilancí, poskytne držitel rozhodnutí o registraci agentuře veškeré údaje týkající se objemu prodeje léčivého přípravku na úrovni Společenství, rozdělené podle jednotlivých členských států a veškeré údaje, které má držitel k dispozici a které se týkají objemu předpisů.
Článek 39
1. Aniž jsou dotčeny odstavce 4 a 5, je registrace platná pět let.
2. Registrace může být prodloužena po pěti letech na základě přehodnocení poměru prospěchu a rizika agenturou.
Za tímto účelem předloží držitel rozhodnutí o registraci agentuře alespoň šest měsíců před uplynutím platnosti registrace podle odstavce 1 konsolidovaný seznam všech předložených dokumentů vztahujících se k jakosti, bezpečnosti a účinnosti, včetně všech změn zavedených od udělení registrace.
Agentura může žadateli kdykoli nařídit, aby předložil dokumenty uvedené v seznamu.
3. Poté, co je registrace prodloužena, je platná po neomezenou dobu, pokud Komise nerozhodne na základě oprávněných důvodů týkajících se farmakovigilance pokračovat dodatečným prodloužením o pět let podle odstavce 2.
4. Každá registrace, po které nenásleduje do tří let skutečné uvedení veterinárního léčivého přípravku na trh ve Společenství, pozbývá platnosti.
5. Není-li registrovaný léčivý přípravek, který byl uveden na trh, nadále skutečně přítomen na trhu po dobu tří po sobě jdoucích let, pozbývá registrace platnosti.
6. Za výjimečných okolností a z důvodu ochrany veřejného zdraví nebo zdraví zvířat může Komise udělit výjimky z odstavců 4 a 5.
Tyto výjimky musí být řádně odůvodněny.
7. Za výjimečných okolností a po konzultaci s žadatelem může být registrace udělena s výhradou požadavku, aby žadatel zavedl specifické postupy, zejména ohledně bezpečnosti léčivého přípravku, oznamování jakékoli mimořádné události v souvislosti s jeho používáním příslušným orgánům, a opatření, která se mají přijmout.
Tato registrace může být udělena pouze z objektivních a ověřitelných důvodů.
Pokračování registrace je spojeno s každoročním přezkoumáním těchto podmínek.
8. Pokud je podána žádost o registraci veterinárních léčivých přípravků, které jsou zvlášť významné zejména z hlediska ochrany zdraví zvířat a terapeutické inovace, může žadatel požádat o zrychlený postup posuzování.
Tato žádost musí být řádně odůvodněna.
Pokud Výbor pro veterinární léčivé přípravky žádost přijme, zkracuje se lhůta stanovená v čl. 31 odst. 3 prvním pododstavci na 150 dnů.
9. Uvedený výbor zahrne do svého stanoviska návrh týkající se podmínek předepisování nebo používání veterinárních léčivých přípravků.
10. Na veterinární léčivé přípravky, které byly zaregistrovány v souladu s ustanoveními tohoto nařízení, se vztahují ustanovení o ochraně v článcích 13 a 13a směrnice 2001/82/ES.
Článek 40
Udělením registrace není dotčena občanskoprávní nebo trestněprávní odpovědnost výrobce nebo držitele rozhodnutí o registraci na základě platného vnitrostátního práva členských států.
Kapitola 2
Dozor a sankce
Článek 41
1. Po udělení registrace v souladu s tímto nařízením přihlíží držitel rozhodnutí o registraci, pokud jde o způsoby výroby a kontroly stanovené v čl. 12 odst. 3 písm. d) a i) směrnice 2001/82/ES, k technickému a vědeckému pokroku a provádí veškeré změny, které mohou být vyžadovány, aby bylo možné léčivé přípravky vyrábět a kontrolovat obecně uznávanými vědeckými metodami. O schválení těchto změn žádá v souladu s tímto nařízením.
2. Příslušný orgán členského státu nebo agentura mohou nařídit držiteli rozhodnutí o registraci, aby poskytl látky v množství dostatečném k provedení zkoušek na zjištění přítomnosti reziduí dotyčných veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu.
3. Na žádost příslušného orgánu členského státu nebo agentury držitel rozhodnutí o registraci přispívá svými odbornými znalostmi s cílem usnadnit provádění analytické metody detekce reziduí veterinárních léčivých přípravků referenční laboratoří Společenství nebo případně vnitrostátní referenční laboratoří určenou v souladu se směrnicí Rady 96/23/ES ze dne 29. dubna 1996 o kontrolních opatřeních u některých látek a jejich reziduí v živých zvířatech a živočišných produktech [18].
4. Držitel rozhodnutí o registraci neprodleně poskytne agentuře, Komisi a členským státům veškeré nové informace, které by mohly vést ke změně údajů nebo dokumentů uvedených v čl. 12 odst. 3 a v článcích 13, 13a, 13b a 14 směrnice 2001/82/ES, v její příloze I nebo v čl. 34 odst. 4 tohoto nařízení.
Neprodleně informuje agenturu, Komisi a členské státy o každém zákazu nebo omezení uloženém příslušnými orgány kterékoli země, ve které je veterinární léčivý přípravek uveden na trh, a o veškerých jiných nových informacích, které by mohly ovlivnit hodnocení prospěchu a rizika dotyčného veterinárního léčivého přípravku.
S cílem soustavně posuzovat poměr prospěchu a rizika může agentura kdykoli požádat držitele rozhodnutí o registraci, aby předložil údaje prokazující, že poměr prospěchu a rizika je nadále příznivý.
5. Pokud držitel rozhodnutí o registraci veterinárního léčivého přípravku navrhne jakékoli změny údajů a dokumentů uvedených v odstavci 4, podá agentuře odpovídající žádost.
6. Komise po konzultaci s agenturou přijme vhodná pravidla pro posuzování změn registrace formou nařízení postupem podle čl. 87 odst. 2.
Článek 42
Žadatel nebo držitel rozhodnutí o registraci odpovídá za správnost předložených dokumentů a údajů.
Článek 43
1. V případě veterinárních léčivých přípravků vyrobených ve Společenství jsou orgány dozoru příslušné orgány členského státu nebo členských států, které podle čl. 44 odst. 1 směrnice 2001/82/ES udělily povolení výroby dotyčného léčivého přípravku.
2. V případě veterinárních léčivých přípravků dovezených ze třetích zemí jsou orgány dozoru příslušné orgány členského státu nebo členských států, které dovozci udělily povolení podle čl. 44 odst. 3 směrnice 2001/82/ES, pokud mezi Společenstvím a vyvážející zemí nebyly sjednány odpovídající dohody zajišťující, že se dané kontroly provádějí ve vyvážející zemi a že výrobce používá standardy správné výrobní praxe alespoň rovnocenné standardům stanoveným Společenstvím.
Členský stát si může vyžádat pomoc jiného členského státu nebo agentury.
Článek 44
1. Orgány dozoru jsou příslušné jménem Společenství ověřovat, zda držitel rozhodnutí o registraci veterinárního léčivého přípravku nebo výrobce či dovozce usazený ve Společenství plní požadavky stanovené v hlavě IV, VII a VIII směrnice 2001/82/ES.
2. Je-li Komise v souladu s článkem 90 směrnice 2001/82/ES informována o závažných rozdílech v názorech členských států na to, zda držitel rozhodnutí o registraci veterinárního léčivého přípravku nebo výrobce či dovozce usazený ve Společenství plní požadavky uvedené v odstavci 1, může po konzultaci s dotyčnými členskými státy požádat inspektora orgánu dozoru, aby provedl novou inspekci držitele rozhodnutí o registraci, výrobce nebo dovozce; dotyčného inspektora doprovázejí dva inspektoři z členských států, které nejsou stranami sporu, nebo dva odborníci jmenovaní Výborem pro veterinární léčivé přípravky.
3. S výhradou případných dohod, které mohou být uzavřeny mezi Společenstvím a třetími zeměmi v souladu s čl. 43 odst. 2, může Komise po obdržení odůvodněné žádosti členského státu či uvedeného výboru nebo z vlastního podnětu nařídit výrobci usazenému ve třetí zemi, aby se podrobil inspekci.
Inspekci provádějí náležitě kvalifikovaní inspektoři členského státu; mohou být doprovázeni zpravodajem nebo odborníkem jmenovaným uvedeným výborem.
Zpráva inspektorů se poskytne Komisi, členským státům a uvedenému výboru.
Článek 45
1. Pokud se orgány dozoru nebo příslušné orgány kteréhokoli jiného členského státu domnívají, že výrobce nebo dovozce usazený ve Společenství již neplní povinnosti stanovené v hlavě VII směrnice 2001/82/ES, neprodleně uvědomí Výbor pro veterinární léčivé přípravky a Komisi, přičemž uvedou podrobné důvody a navrhovaný postup.
Totéž platí, pokud se členský stát nebo Komise domnívá, že by se ohledně dotyčného veterinárního léčivého přípravku mělo použít některé z opatření upravených v hlavě VIII směrnice 2001/82/ES, nebo pokud uvedený výbor v tomto smyslu vydal stanovisko v souladu s článkem 30 tohoto nařízení.
2. Komise si vyžádá stanovisko agentury ve lhůtě, kterou určí s ohledem na naléhavost věci, s cílem posoudit uvedené důvody.
Pokud je to proveditelné, je držitel rozhodnutí o registraci léčivého přípravku vyzván, aby poskytl ústní nebo písemné vysvětlení.
3. Na základě stanoviska agentury přijme Komise nezbytná prozatímní opatření, která se použijí neprodleně.
Konečné rozhodnutí přijme do šesti měsíců postupem podle čl. 87 odst. 3.
4. Pokud je pro ochranu zdraví lidí či zvířat nebo životního prostředí nezbytné neodkladné opatření, může členský stát z vlastního podnětu nebo na žádost Komise pozastavit na svém území používání veterinárního léčivého přípravku, který byl registrován v souladu s tímto nařízením.
Pokud tak členský stát učiní z vlastního podnětu, uvědomí nejpozději následující pracovní den po pozastavení Komisi a agenturu o důvodech svého opatření.
Agentura neprodleně uvědomí ostatní členské státy.
Komise okamžitě zahájí postup stanovený v odstavcích 2 a 3.
5. V tomto případě členský stát zajistí, aby byli zdravotničtí pracovníci urychleně informováni o jeho opatřeních a důvodech pro ně.
K tomu účelu je možné využít sítě zřízené profesními sdruženími.
Členské státy uvědomí Komisi a agenturu o opatřeních, která za tímto účelem přijaly.
6. Pozastavující opatření uvedená v odstavci 4 mohou být ponechána v platnosti, dokud není dosaženo konečného rozhodnutí postupem podle čl. 87 odst. 3.
7. Agentura na vyžádání informuje každou dotčenou osobu o konečném rozhodnutí a toto rozhodnutí zpřístupní veřejnosti okamžitě po jeho přijetí.
Kapitola 3
Farmakovigilance
Článek 46
Pro účely této kapitoly se použije čl. 77 odst. 2 směrnice 2001/82/ES.
Článek 47
Agentura, jednající v úzké spolupráci s vnitrostátními systémy farmakovigilance zřízenými v souladu s článkem 73 směrnice 2001/82/ES, přijímá veškeré důležité informace týkající se podezření na nežádoucí účinky veterinárních léčivých přípravků, které Společenství zaregistrovalo v souladu s tímto nařízením.
Tam, kde je to vhodné, vypracovává Výbor pro veterinární léčivé přípravky v souladu s článkem 30 tohoto nařízení stanoviska k nezbytným opatřením.
Tato stanoviska se zpřístupní veřejnosti.
Tato opatření mohou zahrnovat změny registrace udělené v souladu s článkem 35.
Přijímají se postupem podle čl. 87 odst.
Držitel rozhodnutí o registraci a příslušné orgány členských států zajistí, aby byly veškeré důležité informace týkající se podezření na nežádoucí účinky veterinárních léčivých přípravků registrovaných podle tohoto nařízení oznámeny agentuře v souladu s tímto nařízením.
Majitelé zvířat a chovatelé budou vyzváni, aby o veškerých nežádoucích účincích informovali zdravotnické pracovníky nebo vnitrostátní orgány příslušné pro farmakovigilanci.
Článek 48
Držitel rozhodnutí o registraci veterinárního léčivého přípravku uděleného v souladu s tímto nařízením musí mít trvale a soustavně k dispozici náležitě kvalifikovanou osobu odpovědnou za farmakovigilanci.
Tato kvalifikovaná osoba musí mít trvalý pobyt ve Společenství a odpovídá za
a) vytvoření a řízení systému, který zajistí, aby byly informace týkající se veškerých podezření na nežádoucí účinky, které jsou hlášeny zaměstnancům společnosti a odborným zástupcům, shromažďovány, hodnoceny a zpracovávány tak, aby byly přístupné na jednom místě ve Společenství;
b) přípravu zpráv uvedených v čl. 49 odst. 3 pro příslušné orgány členských států a agenturu v souladu s požadavky tohoto nařízení;
c) zajištění, aby každá žádost příslušných orgánů o poskytnutí doplňujících informací nezbytných pro hodnocení prospěchu a rizika veterinárního léčivého přípravku byla úplně a neprodleně zodpovězena, včetně poskytnutí informací o objemu prodeje nebo předpisů dotyčného veterinárního léčivého přípravku;
d) poskytnutí veškerých dalších informací důležitých pro hodnocení prospěchu a rizika veterinárního léčivého přípravku, zejména informací týkajících se poregistračních studií bezpečnosti, včetně informací o platnosti ochranné lhůty nebo nedostatku očekávané účinnosti či možných problémech pro životní prostředí, příslušným orgánům.
Článek 49
1. Držitel rozhodnutí o registraci veterinárního léčivého přípravku zajistí, aby byla veškerá podezření na závažné nežádoucí účinky a nežádoucí účinky u člověka týkající se veterinárního léčivého přípravku registrovaného v souladu s ustanoveními tohoto nařízení, ke kterým došlo ve Společenství a o kterých byl informován zdravotnickým pracovníkem, zaznamenána a neprodleně hlášena členským státům, na jejichž území případ nastal, nejpozději 15 dnů po obdržení takové informace.
Držitel rozhodnutí o registraci zaznamená v souladu s pokyny uvedenými v článku 51 každá další podezření na závažné nežádoucí účinky a nežádoucí účinky u člověka, ke kterým došlo ve Společenství a o kterých lze důvodně předpokládat, že jsou mu známy, a neprodleně uvědomí členské státy, na jejichž území případ nastal, a agenturu, nejpozději 15 dnů po obdržení takové informace.
2. Držitel rozhodnutí o registraci veterinárního léčivého přípravku zajistí, aby byla veškerá podezření na závažné neočekávané nežádoucí účinky, nežádoucí účinky u člověka a veškerá podezření na přenos jakéhokoli infekčního agens prostřednictvím léčivého přípravku, ke kterým došlo na území třetí země, neprodleně hlášena členským státům a agentuře, nejpozději 15 dnů po obdržení takové informace. Pravidla pro hlášení podezření na neočekávané nežádoucí účinky, které nejsou závažné, ať už k nim došlo ve Společenství, nebo ve třetí zemi, budou přijata postupem podle čl. 87 odst. 2.
Kromě výjimečných okolností se tyto nežádoucí účinky sdělují elektronicky formou zprávy a v souladu s pokyny uvedenými v článku 51.
3. Držitel rozhodnutí o registraci veterinárního léčivého přípravku uchovává podrobné záznamy o všech podezřeních na nežádoucí účinky, ke kterým došlo ve Společenství nebo mimo ně a která mu byla hlášena.
Pokud nebyly jako podmínka udělení registrace Společenstvím stanoveny jiné požadavky, předkládají se tyto záznamy ve formě pravidelně aktualizovaných zpráv o bezpečnosti agentuře a členským státům ihned na vyžádání nebo nejméně každých šest měsíců po registraci až do uvedení na trh.
Pravidelně aktualizované zprávy o bezpečnosti se rovněž předkládají ihned na vyžádání nebo nejméně každých šest měsíců během prvních dvou let po prvním uvedení na trh ve Společenství a jednou ročně v následujících dvou letech.
Poté se zprávy předkládají v tříletých odstupech nebo ihned na vyžádání.
Tyto zprávy jsou doprovázeny vědeckým hodnocením, zejména hodnocením poměru prospěchu a rizika léčivého přípravku.
4. Komise může ustanovit změny odstavce 3 s ohledem na zkušenosti získané jeho uplatňováním. Komise tato pravidla přijme postupem podle čl. 87 odst. 2.
5. Držitel rozhodnutí o registraci nesmí sdělovat široké veřejnosti informace týkající se farmakovigilance související s jeho registrovaným léčivým přípravkem, aniž by předem nebo současně informoval agenturu.
V každém případě držitel rozhodnutí o registraci zajistí, aby tyto informace byly poskytovány objektivně a nebyly zavádějící.
Členské státy přijmou nezbytná opatření, kterými zajistí, aby se na držitele rozhodnutí o registraci, který neplní tyto povinnosti, vztahovaly účinné, přiměřené a odrazující sankce.
Článek 50
Každý členský stát zajistí, aby byla veškerá podezření na závažné nežádoucí účinky a nežádoucí účinky u člověka týkající se veterinárních léčivých přípravků registrovaných v souladu s tímto nařízením, ke kterým došlo na jeho území a která mu byla oznámena, zaznamenána a neprodleně hlášena agentuře a držiteli rozhodnutí o registraci veterinárního léčivého přípravku, nejpozději 15 dnů po obdržení takové informace.
Agentura zašle informace vnitrostátním systémům farmakovigilance zřízeným v souladu s článkem 73 směrnice 2001/82/ES.
Článek 51
Komise za konzultací s agenturou, členskými státy a zúčastněnými osobami vypracuje pokyny ke shromažďování, ověřování a předkládání hlášení nežádoucích účinků.
Tyto pokyny obsahují zejména doporučení pro zdravotnické pracovníky týkající se sdělování informací o nežádoucích účincích.
V souladu s těmito pokyny musí držitelé rozhodnutí o registraci používat pro předávání hlášení nežádoucích účinků mezinárodně uznávanou lékařskou terminologii.
Agentura na základě konzultací s členskými státy a Komisí zřídí síť pro zpracování údajů pro rychlý přenos informací mezi příslušnými úřady Společenství v případě výstrahy týkající se závad při výrobě, závažných nežádoucích účinků nebo dalších farmakovigilančních údajů o veterinárních léčivých přípravcích registrovaných v souladu s článkem 5 směrnice 2001/82/ES.
Po dobu pěti let od prvního uvedení na trh ve Společenství může agentura požádat držitele rozhodnutí o registraci, aby zajistil sběr specifických farmakovigilančních údajů o vybraných skupinách zvířat.
Agentura uvede důvody takové žádosti.
Držitel rozhodnutí o registraci porovná a posoudí shromážděné údaje a předloží je agentuře k vyhodnocení.
Článek 52
Agentura spolupracuje s mezinárodními organizacemi zabývajícími se veterinární farmakovigilancí.
Článek 53
Agentura a příslušné orgány členských států spolupracují na soustavném vývoji farmakovigilančních systémů schopných dosáhnout vysokých standardů ochrany veřejného zdraví pro všechny léčivé přípravky bez ohledu na způsob registrace, včetně použití přístupů spolupráce, s cílem maximalizovat využití zdrojů dostupných ve Společenství.
Článek 54
Veškeré změny, které se ukáží nezbytné pro aktualizaci této kapitoly s cílem přihlédnout k vědeckému a technickému pokroku, jsou přijímány postupem podle čl. 87 odst. 2.
HLAVA IV
EVROPSKÁ AGENTURA PRO LÉČIVÉ PŘÍPRAVKY – POVINNOSTI A ADMINISTRATIVNÍ STRUKTURA
Kapitola 1
Úkoly agentury
Článek 55
Zřizuje se Evropská agentura pro léčivé přípravky.
Agentura odpovídá za koordinaci stávajících vědeckých zdrojů, které jsou jí dány k dispozici členskými státy k hodnocení a farmakovigilanci léčivých přípravků a dozoru nad nimi.
Článek 56
1. Součástí Agentury jsou
a) Výbor pro humánní léčivé přípravky, který je příslušný pro přípravu stanoviska agentury k jakékoli otázce týkající se hodnocení humánních léčivých přípravků;
b) Výbor pro veterinární léčivé přípravky, který je příslušný pro přípravu stanoviska agentury k jakékoli otázce týkající se hodnocení veterinárních léčivých přípravků;
c) Výbor pro léčivé přípravky pro vzácná onemocnění;
d) Výbor pro rostlinné léčivé přípravky;
e) sekretariát, který poskytuje technickou, vědeckou a správní podporu výborům a zajišťuje mezi nimi vhodnou koordinaci;
f) výkonného ředitele, který plní povinnosti stanovené v článku 64;
g) správní radu, která plní povinnosti stanovené v článcích 65, 66 a 67.
2. Každý z výborů uvedených v odst. 1 písm. a) až d) může zřídit stálé a dočasné pracovní skupiny. Výbory uvedené v odst. 1 písm. a) a b) mohou zřídit vědecké poradní skupiny v souvislosti s hodnocením specifických typů léčivých přípravků nebo léčby, na něž může dotyčný výbor přenést určité úkoly spojené s vypracováním vědeckých stanovisek uvedených v článcích 5 a 30.
Při zřizování pracovních skupin a vědeckých poradních skupin výbory ve svých jednacích řádech uvedených v čl. 61 odst. 8 stanoví
a) jmenování členů těchto pracovních skupin a vědeckých poradních skupin ze seznamů odborníků uvedených v čl. 62 odst. 2 druhém pododstavci; a
b) konzultaci těchto pracovních skupin a vědeckých poradních skupin.
3. Výkonný ředitel za úzké konzultace s Výborem pro humánní léčivé přípravky a Výborem pro veterinární léčivé přípravky stanoví správní struktury a postupy, které umožní rozvoj poradenství pro podniky, jak je uvedeno v čl. 57 odst. 1 písm. n), zejména s ohledem na vývoj nových terapií.
Každý výbor stanoví stálou pracovní skupinu určenou výhradně pro poskytování vědeckého poradenství podnikům.
4. Výbor pro humánní léčivé přípravky a Výbor pro veterinární léčivé přípravky si mohou, pokud to uznají za vhodné, vyžádat pokyny v důležitých otázkách obecné vědecké nebo etické povahy.
Článek 57
1. Agentura poskytne členským státům a orgánům Společenství nejlepší možné vědecké poradenství ke každé otázce týkající se hodnocení jakosti, bezpečnosti a účinnosti humánních nebo veterinárních léčivých přípravků, která jí je předložena v souladu s právními předpisy Společenství týkajícími se léčivých přípravků.
Za tímto účelem plní agentura, jednající zejména prostřednictvím svých výborů, tyto úkoly:
a) koordinaci vědeckého hodnocení jakosti, bezpečnosti a účinnosti léčivých přípravků, které podléhají postupům registrace Společenství;
b) na vyžádání předávání zpráv o hodnocení, souhrnů údajů o přípravku, označování a příbalové informace pro tyto léčivé přípravky a zajišťování jejich zpřístupnění veřejnosti;
c) koordinaci dozoru nad léčivými přípravky, které byly registrovány ve Společenství, za podmínek praktického použití, a poskytování poradenství k opatřením nezbytným pro zajištění bezpečného a účinného použití těchto přípravků, zejména hodnocením, koordinací provádění farmakovigilančních povinností a sledováním tohoto provádění;
d) zajišťování šíření informací o nežádoucích účincích léčivých přípravků registrovaných ve Společenství prostřednictvím databáze neustále přístupné všem členským státům; zdravotničtí pracovníci, držitelé rozhodnutí o registraci a veřejnost mají přístup k těmto databázím na vhodné úrovni tak, aby byla zaručena ochrana osobních údajů;
e) pomoc členským státům při rychlém sdělování informací týkajících se farmakovigilance zdravotnickým pracovníkům;
f) distribuce vhodných farmakovigilančních informací široké veřejnosti;
g) poradenství o maximálních limitech reziduí veterinárních léčivých přípravků povolených v potravinách živočišného původu v souladu s nařízením (EHS) č. 2377/90;
h) poskytování vědeckých doporučení k používání antibiotik u zvířat, od kterých jsou získávány potraviny určené k výživě člověka, s cílem minimalizovat výskyt bakteriální rezistence ve Společenství; tato doporučení se aktualizují podle potřeby;
i) koordinaci ověřování dodržení zásad správné výrobní praxe, správné laboratorní praxe a správné klinické praxe a ověřování souladu s farmakovigilančními povinnostmi;
j) na vyžádání, poskytování technické a vědecké podpory s cílem zlepšit spolupráci mezi Společenstvím, jeho členskými státy, mezinárodními organizacemi a třetími zeměmi při řešení vědeckých a technických otázek týkajících se hodnocení léčivých přípravků, zejména v souvislosti s diskusemi pořádanými v rámci mezinárodních konferencí o harmonizaci;
k) záznam stavu registrací léčivých přípravků udělených v souladu s postupy Společenství;
l) vytvoření databáze léčivých přípravků přístupné široké veřejnosti a zajištění, že bude aktualizována a řízena nezávisle na farmaceutických společnostech; tato databáze usnadní vyhledávání informací již schválených pro příbalové informace; obsahuje oddíl o léčivých přípravcích registrovaných pro léčbu dětí; informace poskytované veřejnosti se formulují vhodně a srozumitelně;
m) pomoc Společenství a členským státům při poskytování informací o léčivých přípravcích, které byly hodnoceny agenturou, zdravotnickým pracovníkům a široké veřejnosti;
n) poradenství podnikům k provádění různých zkoušek a hodnocení nezbytných pro prokázání jakosti, bezpečnosti a účinnosti léčivých přípravků;
o) kontrolu dodržování podmínek stanovených pro léčivé přípravky právními předpisy Společenství a registracemi v případě souběžné distribuce léčivých přípravků registrovaných v souladu s tímto nařízením;
p) vypracování jakéhokoli jiného vědeckého stanoviska na žádost Komise, týkajícího se hodnocení léčivých přípravků nebo výchozích surovin používaných při výrobě léčivých přípravků;
q) shromažďování vědeckých informací týkajících se patogenních agens, které by mohly být použity jako biologické bojové látky, včetně existence vakcín a jiných dostupných léčivých přípravků pro předcházení nebo léčbu účinků takových agens, za účelem ochrany veřejného zdraví;
r) koordinace dozoru nad jakostí léčivých přípravků uvedených na trh vyžadováním ověřování souladu s registrovanými specifikacemi úřední laboratoří pro kontrolu léčivých přípravků nebo laboratoří určenou členským státem k tomuto účelu;
s) každoroční zasílání veškerých informací týkajících se výsledků hodnotících postupů rozpočtovému orgánu.
Databáze stanovená v odst. 1 písm. l) obsahuje souhrny údajů o přípravku, příbalové informace pro pacienty nebo uživatele a informace uváděné v označení na obalu.
Databáze bude vyvinuta postupně, přičemž se dá přednost léčivým přípravkům registrovaným podle tohoto nařízení a léčivým přípravkům registrovaným podle hlavy III kapitoly 4 směrnice 2001/83/ES a hlavy III kapitoly 4 směrnice 2001/82/ES.
Databáze bude následně rozšířena tak, aby obsahovala všechny léčivé přípravky uvedené na trh ve Společenství.
Tam, kde je to vhodné, databáze rovněž obsahuje odkazy na údaje o probíhajících nebo dokončených klinických hodnoceních obsažených v databázi klinických hodnocení, stanovené v článku 11 směrnice 2001/20/ES.
Komise po konzultaci s členskými státy vydá pokyny k druhu údajů, které by mohly být zahrnuty a které mohou být přístupné veřejnosti.
Článek 58
1. Agentura může v rámci spolupráce se Světovou zdravotnickou organizací vydat vědecké stanovisko k hodnocení určitých humánních léčivých přípravků určených výhradně pro trhy mimo Společenství.
Za tímto účelem se agentuře podá žádost v souladu s článkem 6.
Výbor pro humánní léčivé přípravky může po konzultaci se Světovou zdravotnickou organizací vypracovat vědecké stanovisko v souladu s články 6 až 9.
Článek článku 10 se nepoužije.
2. Uvedený výbor vypracuje zvláštní procesní pravidla k provedení odstavce 1 a pro poskytování vědeckého poradenství.
Článek 59
1. Agentura zajistí, aby byly včas identifikovány případné zdroje rozporů mezi jejími vědeckými stanovisky a stanovisky ostatních orgánů zřízených podle práva Společenství, které vykonávají podobné úkoly ve vztahu k otázkám společného zájmu.
2. Pokud agentura identifikuje případný zdroj rozporů, kontaktuje dotyčný subjekt s cílem zajistit sdílení veškerých důležitých vědeckých informací a identifikovat vědecké otázky, u nichž může dojít k rozporům.
3. Pokud existuje zásadní rozpor ve vědeckých otázkách a dotyčným subjektem je agentura nebo vědecký výbor Společenství, agentura a dotyčný subjekt spolupracují na vyřešení rozporu nebo předloží Komisi společný dokument objasňující sporné vědecké otázky.
Tento dokument je ihned po přijetí zveřejněn.
4. Nestanoví-li toto nařízení, směrnice 2001/83/ES nebo směrnice 2001/82/ES jinak, pokud existují zásadní rozpory ve vědeckých otázkách a dotyčným subjektem je subjekt v jednom z členských států, agentura a dotyčný vnitrostátní subjekt spolupracují na vyřešení rozporů nebo připraví společný dokument objasňující sporné vědecké otázky.
Tento dokument je ihned po přijetí zveřejněn.
Článek 60
Na žádost Komise agentura v souvislosti s registrovanými léčivými přípravky shromažďuje veškeré dostupné informace o metodách, které používají příslušné orgány členských států pro stanovení přidané terapeutické hodnoty nového léčivého přípravku.
Článek 61
1. Každý členský stát jmenuje po konzultaci se správní radou na dobu tří let jednoho člena a jednoho náhradníka do Výboru pro humánní léčivé přípravky a jednoho člena a jednoho náhradníka do Výboru pro veterinární léčivé přípravky, kteří mohou být jmenováni opakovaně.
Náhradníci zastupují členy a hlasují za ně v jejich nepřítomnosti a mohou působit jako zpravodajové v souladu s článkem 62.
Členové a náhradníci jsou vybíráni na základě své úlohy a zkušeností s hodnocením humánních nebo veterinárních léčivých přípravků a zastupují příslušné vnitrostátní orgány.
2. Výbory mohou kooptovat nejvýše pět doplňujících členů vybraných na základě jejich zvláštní vědecké způsobilosti.
Tito členové jsou jmenováni na období tří let, mohou být jmenováni opakovaně a nemají náhradníky.
S cílem kooptovat tyto členy určí výbory zvláštní doplňující vědeckou způsobilost dodatečného člena nebo členů.
Kooptovaní členové jsou vybíráni z odborníků navržených členskými státy nebo agenturou.
3. Členové každého výboru mohou být doprovázeni odborníky pro zvláštní vědecké nebo technické oblasti.
4. Výkonný ředitel agentury nebo jeho zástupce a zástupci Komise jsou oprávněni účastnit se všech schůzí výborů, pracovních skupin a vědeckých poradních skupin a všech dalších jednání svolaných agenturou nebo jejími výbory.
5. Kromě svého úkolu poskytovat objektivní vědecká stanoviska Společenství a členským státům k otázkám, které jsou jim předloženy, zajistí členové každého výboru náležitou koordinaci mezi úkoly agentury a prací příslušných vnitrostátních orgánů, včetně poradních subjektů zabývajících se registrací.
6. Členové výborů a odborníci odpovědní za hodnocení léčivých přípravků se spoléhají na vědecké hodnocení a zdroje dostupné vnitrostátním registračním orgánům.
Každý příslušný vnitrostátní orgán sleduje vědeckou úroveň a nezávislost prováděného hodnocení a usnadňuje činnost jmenovaných členů výboru a odborníků.
Členské státy se zdrží toho, aby dávaly členům výborů a odborníkům jakékoli pokyny, které jsou neslučitelné s jejich osobními úkoly nebo úkoly a povinnostmi agentury.
7. Při přípravě stanoviska každý výbor vynaloží své nejlepší úsilí k tomu, aby dosáhl vědeckého konsensu.
Pokud takového konsensu nelze dosáhnout, obsahuje stanovisko postoj většiny členů a odlišné postoje s jejich odůvodněním.
8. Každý výbor přijme svůj vlastní jednací řád.
Tyto řády stanoví zejména
a) postupy pro jmenování a nahrazení předsedy;
b) postupy týkající se pracovních skupin a vědeckých poradních skupin; a
c) postup pro naléhavé přijetí stanovisek, zejména ve vztahu k ustanovením tohoto nařízení o dozoru nad trhem a farmakovigilanci.
Tyto jednací řády vstupují v platnost po získání příznivého stanoviska Komise a správní rady.
Článek 62
1. Má-li v souladu s tímto nařízením Výbor pro humánní léčivé přípravky, Výbor pro rostlinné léčivé přípravky nebo Výbor pro veterinární léčivé přípravky zhodnotit léčivý přípravek, jmenuje jednoho ze svých členů, aby působil jako zpravodaj pro koordinaci hodnocení.
Dotyčný výbor může jmenovat druhého člena, aby působil jako spoluzpravodaj.
Při konzultaci s vědeckými poradními skupinami uvedenými v čl. 56 odst. 2 jim výbor zašle návrh zprávy o hodnocení vypracovaný zpravodajem nebo spoluzpravodajem. Stanovisko vydané vědeckou poradní skupinou se zašle předsedovi příslušného výboru tak, aby bylo zajištěno dodržení lhůt stanovených v čl. 6 odst. 3 a v čl. 31 odst. 3.
Obsah tohoto stanoviska se zahrne do zprávy o hodnocení zveřejněné na základě čl. 13 odst. 3 a čl. 38 odst. 3.
Pokud je požadován přezkum některého z jeho stanovisek, jmenuje dotyčný výbor jiného zpravodaje, a případně jiného spoluzpravodaje, než ty, kteří byli jmenováni pro původní stanovisko.
Přezkum se může zabývat pouze těmi body stanoviska, které byly původně označeny žadatelem, a může být založen pouze na vědeckých údajích, které byly dostupné v době, kdy výbor přijal původní stanovisko.
Žadatel může požádat, aby výbor v souvislosti s přezkumem konzultoval vědeckou poradní skupinu.
2. Členské státy předají agentuře jména vnitrostátních odborníků s prokázanými zkušenostmi s hodnocením léčivých přípravků, kteří se mohou zúčastnit práce v pracovních skupinách nebo vědeckých poradních skupinách Výboru pro humánní léčivé přípravky, Výboru pro rostlinné léčivé přípravky nebo Výboru pro veterinární léčivé přípravky, a uvedou informace o jejich kvalifikaci a odborné specializaci.
Agentura vede aktuální seznam akreditovaných odborníků.
Seznam zahrnuje odborníky uvedené v prvním pododstavci a další odborníky jmenované přímo agenturou.
Tento seznam se aktualizuje.
3. Poskytování služeb zpravodajů nebo odborníků se řídí písemnou smlouvou mezi agenturou a dotyčnou osobou nebo případně mezi agenturou a zaměstnavatelem dotyčné osoby.
Dotyčná osoba nebo její zaměstnavatel jsou odměňováni podle stupnice odměn, která bude zahrnuta do finančních ujednání stanovených správní radou.
4. Výkon vědeckých služeb, pro které existuje několik potenciálních poskytovatelů, může být předmětem výzvy k vyjádření zájmu, pokud to vědecké a technické souvislosti dovolují a pokud je to slučitelné s úkoly agentury, zejména s úkolem zajišťovat vysokou úroveň ochrany veřejného zdraví.
Správní rada přijme na návrh výkonného ředitele vhodné postupy.
5. Agentura nebo kterýkoli z výborů uvedených v čl. 56 odst. 1 mohou využívat služeb odborníků pro plnění jiných zvláštních úkolů, pro něž jsou příslušné.
Článek 63
1. Členství ve výborech uvedených v čl. 56 odst. 1 se zveřejní. Při zveřejnění každého jmenování se uvede odborná kvalifikace každého člena.
2. Členové správní rady, členové výborů, zpravodajové a odborníci nesmějí mít ve farmaceutickém průmyslu finanční nebo jiné zájmy, které by mohly ovlivnit jejich nestrannost.
Zavazují se jednat ve veřejném zájmu a nezávisle a každoročně předkládají prohlášení o svých finančních zájmech.
Veškeré nepřímé zájmy, které by mohly souviset s tímto průmyslem, se zapisují do rejstříku vedeného agenturou, jenž je v prostorách agentury na vyžádání přístupný veřejnosti.
Kodex chování agentury stanoví prováděcí pravidla k tomuto článku, zejména ohledně přijímání darů.
Členové správní rady, členové výborů, zpravodajové a odborníci, kteří se účastní zasedání nebo pracovních skupin agentury, učiní při každém jednání prohlášení o jakýchkoli zvláštních zájmech, kterými by mohla být dotčena jejich nezávislost, s ohledem na pořad jednání.
Tato prohlášení se zpřístupní veřejnosti.
Článek 64
1. Výkonného ředitele jmenuje správní rada na návrh Komise na dobu pěti let ze seznamu kandidátů navržených Komisí po zveřejnění výzvy k vyjádření zájmu v Úředním věstníku Evropské unie a jinde.
Před jmenováním je kandidát nominovaný správní radou neprodleně vyzván, aby vystoupil v Evropském parlamentu a odpověděl na veškeré otázky jeho členů.
Může být jmenován jednou opětovně.
Správní rada může na návrh Komise výkonného ředitele odvolat.
2. Výkonný ředitel je zákonným zástupcem agentury.
Je pověřen
a) běžným řízením agentury;
b) řízením všech zdrojů agentury nezbytných pro vykonávání činností výborů uvedených v čl. 56 odst. 1, včetně zajištění dostupnosti odpovídající vědecké a technické podpory;
c) zajištěním dodržování lhůt stanovených právními předpisy Společenství pro přijímání stanovisek agenturou;
d) zajištěním náležité koordinace mezi výbory uvedenými v čl. 56 odst. 1;
e) přípravou návrhu výkazu příjmů a výdajů agentury a realizaci jejího rozpočtu;
f) veškerými záležitostmi týkajícími se zaměstnanců;
g) poskytováním sekretariátu pro správní radu.
3. Výkonný ředitel každoročně předloží správní radě ke schválení návrh zprávy o činnosti agentury v předchozím roce a návrh pracovního programu pro následující rok, přičemž rozlišuje mezi činnostmi agentury týkajícími se humánních léčivých přípravků, rostlinných léčivých přípravků a veterinárních léčivých přípravků.
Návrh zprávy o činnosti agentury v předcházejícím roce zahrnuje informace o počtu žádostí hodnocených v rámci agentury, době trvání hodnocení a o registrovaných, zamítnutých nebo stažených léčivých přípravcích.
Článek 65
1. Správní rada se skládá z jednoho zástupce každého členského státu, dvou zástupců Komise a dvou zástupců Evropského parlamentu.
Rada navíc po konzultaci s Evropským parlamentem jmenuje ze seznamu sestaveného Komisí, obsahujícího výrazně větší počet jmen, než je míst, jež se mají obsadit, dva zástupce organizací pacientů, jednoho zástupce organizací lékařů a jednoho zástupce organizací veterinárních lékařů.
Seznam sestavený Komisí se zašle Evropskému parlamentu spolu se souvisejícími podklady.
Evropský parlament může co nejrychleji, ve lhůtě tří měsíců od oznámení, předložit své názory ke zvážení Radě, která poté jmenuje správní radu.
Členové správní rady jsou jmenováni tak, aby byla zaručena nejvyšší úroveň odborné kvalifikace, široké spektrum relevantních odborných znalostí a nejširší možné zeměpisné pokrytí Evropské unie.
2. Členové správní rady jsou jmenováni na základě svých relevantních odborných znalostí v oblasti řízení a případně zkušeností v oblasti humánních nebo veterinárních léčivých přípravků.
3. Každý členský stát a Komise jmenují své členy správní rady a náhradníka, který nahrazuje člena v jeho nepřítomnosti a hlasuje jeho jménem.
4. Funkční období zástupců je tříleté.
Funkční období může být prodlouženo.
5. Správní rada volí ze svých členů svého předsedu.
Funkční období předsedy je tři roky a skončí, když předseda přestane být členem správní rady.
Může být jmenován jednou opětovně.
6. Rozhodnutí správní rady se přijímají dvoutřetinovou většinou jejích členů.
7. Správní rada přijme svůj jednací řád.
8. Správní rada může přizvat předsedy vědeckých výborů, aby se zúčastnili jejích zasedání bez práva hlasovat.
9. Správní rada schvaluje výroční pracovní program agentury a předává jej Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a členským státům.
10. Správní rada přijímá výroční zprávu o činnosti agentury a předává ji nejpozději 15. června Evropskému parlamentu, Radě, Komisi, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru, Účetnímu dvoru a členským státům.
Článek 66
Správní rada
a) přijímá stanovisko k jednacím řádům Výboru pro humánní léčivé přípravky a Výboru pro veterinární léčivé přípravky (článek 61);
b) přijímá postupy pro výkon vědeckých služeb (článek 62);
c) jmenuje výkonného ředitele (článek 64);
d) přijímá výroční pracovní program a předává jej Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a členským státům (článek 65);
e) schvaluje výroční zprávu o činnosti agentury a předává ji nejpozději do 15. června Evropskému parlamentu, Radě, Komisi, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru, Účetnímu dvoru a členským státům (článek 65);
f) přijímá rozpočet agentury (článek 67);
g) přijímá vnitřní finanční předpisy (článek 67);
h) přijímá prováděcí opatření ke služebnímu řádu (článek 75);
i) rozvíjí kontakty se zúčastněnými osobami a stanoví k tomu podmínky (článek 78);
j) přijímá opatření k poskytování pomoci farmaceutickým společnostem (článek 79);
k) přijímá pravidla pro zajištění veřejné dostupnosti informací týkajících se registrace léčivých přípravků nebo dozoru nad nimi (článek 80).
Kapitola 2
Finanční ustanovení
Článek 67
1. Odhady všech příjmů a výdajů agentury se připravují pro každý rozpočtový rok, který odpovídá kalendářnímu roku, a uvádějí se v rozpočtu agentury.
2. Rozpočet agentury musí být vyrovnaný co do příjmů a výdajů.
3. Příjmy agentury se skládají z příspěvku Společenství a z poplatků placených podniky za získání a udržování registrace Společenství a za další služby poskytované agenturou.
Pokud je to nezbytné, Evropský parlament a Rada (dále jen "rozpočtový orgán") přezkoumají výši příspěvku Společenství na základě hodnocení potřeb a s ohledem na výši poplatků.
4. Činnosti týkající se farmakovigilance, provozu komunikačních sítí a dozoru nad trhem obdrží odpovídající veřejné prostředky přiměřené svěřeným úkolům.
5. Výdaje agentury zahrnují odměňování zaměstnanců, správní výdaje a výdaje na infrastrukturu, provozní náklady a výdaje vyplývající ze smluv uzavřených se třetími stranami.
6. Každý rok správní rada na základě návrhu vypracovaného výkonným ředitelem sestaví odhad příjmů a výdajů agentury na následující rozpočtový rok.
Tento odhad, který obsahuje plán pracovních míst, předá správní rada Komisi nejpozději do 31. března.
7. Komise předá odhad rozpočtovému orgánu spolu s předběžným návrhem souhrnného rozpočtu Evropské unie.
8. Komise na základě odhadu zapíše do předběžného návrhu souhrnného rozpočtu Evropské unie odhady, které považuje za nezbytné pro plán pracovních míst a výši subvence ze souhrnného rozpočtu, a předloží je rozpočtovému orgánu v souladu s článkem 272 Smlouvy.
9. Rozpočtový orgán schvaluje prostředky na subvenci pro agenturu.
Rozpočtový orgán přijme plán pracovních míst agentury.
10. Rozpočet agentury přijímá správní rada.
Je konečný po schválení souhrnného rozpočtu Evropské unie s konečnou platností.
V případě potřeby se odpovídajícím způsobem upraví.
11. Každá úprava plánu organizace a rozpočtu podléhá změně rozpočtu, která se pro informaci zašle rozpočtovému orgánu.
12. Správní rada co nejdříve sdělí rozpočtovému orgánu svůj záměr provést každý projekt, který by mohl mít značný finanční vliv na financování rozpočtu, zvláště pokud jde o projekty z oblasti nemovitostí, jako například pronájem nebo koupě budov.
Uvědomí o tom Komisi.
Pokud jedna složka rozpočtového orgánu sdělí svůj úmysl zaujmout stanovisko, předá své stanovisko správní radě do šesti týdnů ode dne sdělení projektu.
Článek 68
1. Výkonný ředitel plní rozpočet agentury.
2. Nejpozději 1. března následujícího rozpočtového roku předloží účetní agentury účetnímu Komise prozatímní účty se zprávou o rozpočtovém a finančním řízení za rozpočtový rok.
Účetní Komise konsoliduje prozatímní účty orgánů a decentralizovaných subjektů v souladu s článkem 128 finančního nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [19] (dále jen "obecné finanční nařízení").
3. Nejpozději 31. března následujícího rozpočtového roku účetní Komise předá prozatímní účty agentury Účetnímu dvoru spolu se zprávou o rozpočtovém a finančním řízení za rozpočtový rok.
Zpráva o rozpočtovém a finančním řízení za rozpočtový rok se rovněž předává Evropskému parlamentu a Radě.
4. Po obdržení vyjádření Účetního dvora k prozatímním účtům agentury podle článku 129 obecného finančního nařízení vypracuje výkonný ředitel konečnou účetní závěrku agentury na vlastní odpovědnost a předloží ji správní radě k vyjádření.
5. Správní rada zaujme stanovisko ke konečné účetní závěrce agentury.
6. Nejpozději 1. července následujícího rozpočtového roku výkonný ředitel předá konečnou účetní závěrku spolu se stanoviskem správní rady Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a Účetnímu dvoru.
7. Konečná účetní závěrka se zveřejní.
8. Výkonný ředitel odpoví Účetnímu dvoru na jeho vyjádření nejpozději 30. září.
Zároveň zašle tuto odpověď správní radě.
9. Výkonný ředitel předloží Evropskému parlamentu na jeho žádost veškeré informace nezbytné pro řádný průběh udělení absolutoria za uvedený rozpočtový rok v souladu s čl. 146 odst. 3 obecného finančního nařízení.
10. Evropský parlament uděluje na základě doporučení Rady přijatého kvalifikovanou většinou do 30. dubna roku N + 2 výkonnému řediteli absolutorium za plnění rozpočtu rozpočtového roku N.
11. Správní rada přijme po konzultaci s Komisí finanční předpisy použitelné na agenturu. Tyto předpisy se mohou odchýlit od nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2343/2002 ze dne 19. listopadu 2002 o rámcovém finančním nařízení pro subjekty uvedené v článku 185 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [20], pouze tehdy, pokud je to nezbytné pro zvláštní potřeby činnosti agentury, a s předchozím souhlasem Komise.
Článek 69
1. Za účelem boje proti podvodům, úplatkářství a ostatním nedovoleným činnostem se bez omezení použije nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1073/1999 ze dne 25. května 1999 o vyšetřování prováděném Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF) [21].
2. Agentura přistoupí k interinstitucionální dohodě ze dne 25. května 1999 o interním vyšetřování prováděném Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF) a vydá bez odkladu vhodné předpisy použitelné na všechny zaměstnance agentury.
Článek 70
1. Strukturu a výši poplatků uvedených v čl. 67 odst. 3 stanoví Rada za podmínek stanovených Smlouvou na návrh Komise poté, co Komise konzultovala organizace představující zájmy farmaceutického průmyslu na úrovni Společenství.
2. Postupem podle čl. 87 odst. 2 však budou přijata pravidla, která stanoví okolnosti, za kterých mohou malé a střední podniky platit snížené poplatky, odložit platbu poplatku nebo obdržet správní pomoc.
Kapitola 3
Obecná ustanovení, jimiž se řídí agentura
Článek 71
Agentura má právní subjektivitu.
V každém členském státě má nejširší způsobilost k právním úkonům, kterou přiznává právnickým osobám jeho právo.
Může zejména nabývat a zcizovat movitý i nemovitý majetek a vystupovat před soudem.
Článek 72
1. Smluvní odpovědnost agentury se řídí právem rozhodným pro danou smlouvu.
Soudní dvůr Evropských společenství má pravomoc rozhodovat na základě jakékoli rozhodčí doložky obsažené ve smlouvě uzavřené agenturou.
2. V případě mimosmluvní odpovědnosti nahradí agentura v souladu s obecnými zásadami společnými právním řádům členských států veškerou škodu, kterou způsobí sama nebo její zaměstnanci při výkonu své funkce.
Soudní dvůr má pravomoc rozhodovat spory o náhradu takové škody.
3. Osobní odpovědnost zaměstnanců vůči agentuře se řídí odpovídajícími předpisy vztahujícími se na zaměstnance agentury.
Článek 73
Na dokumenty v držení agentury se vztahuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise [22].
Agentura zřídí rejstřík na základě čl. 2 odst. 4 nařízení (ES) č. 1049/2001 s cílem zpřístupnit veškeré dokumenty, které jsou na základě tohoto nařízení veřejně přístupné.
Správní rada přijme prováděcí opatření k nařízení (ES) č. 1049/2001 do šesti měsíců od vstupu tohoto nařízení v platnost.
Proti rozhodnutím přijatým agenturou na základě článku 8 nařízení (ES) č. 1049/2001 lze podat stížnost veřejnému ochránci práv nebo žalobu k Soudnímu dvoru za podmínek stanovených v článcích 195 a 230 Smlouvy.
Článek 74
Na agenturu se použije Protokol o výsadách a imunitách Evropských společenství.
Článek 75
Na zaměstnance agentury se vztahují pravidla a předpisy vztahující se na úředníky a ostatní zaměstnance Evropských společenství.
Agentura vykonává vůči svým zaměstnancům pravomoci svěřené orgánu oprávněnému ke jmenování.
Správní rada po dohodě s Komisí přijme nezbytná prováděcí opatření.
Článek 76
Členové správní rady, členové výborů uvedených v čl. 56 odst. 1, odborníci, úředníci a ostatní zaměstnanci agentury nesmějí ani po ukončení své činnosti vyzradit informace, na které se vztahuje služební tajemství.
Článek 77
Komise může po dohodě se správní radou a příslušným výborem vyzvat zástupce mezinárodních organizací se zájmem na harmonizaci předpisů platných pro léčivé přípravky, aby se jako pozorovatelé zúčastnili práce agentury.
Podmínky účasti předem určí Komise.
Článek 78
1. Správní rada po dohodě s Komisí rozvíjí vhodné kontakty mezi agenturou a zástupci průmyslu, spotřebitelů a pacientů a zdravotnickými pracovníky.
Tyto kontakty mohou zahrnovat účast pozorovatelů na některých aspektech práce agentury za podmínek, které předem určí správní rada po dohodě s Komisí.
2. Výbory uvedené v čl. 56 odst. 1 a veškeré pracovní skupiny a vědecké poradní skupiny zřízené v souladu s tímto článkem naváží v obecných záležitostech kontakty konzultační povahy s osobami dotčenými používáním léčivých přípravků, zejména s organizacemi pacientů a sdruženími zdravotnických pracovníků. Zpravodajové jmenovaní těmito výbory mohou navázat kontakty konzultační povahy se zástupci organizací pacientů a sdruženími zdravotnických pracovníků významnými z hlediska indikací dotyčného léčivého přípravku.
Článek 79
V případě veterinárních léčivých přípravků, jejichž trh je omezený, nebo v případě veterinárních léčivých přípravků určených proti onemocněním s regionálním výskytem přijme správní rada nezbytná opatření k poskytnutí pomoci společnostem při podání jejich žádostí.
Článek 80
Pro zajištění vhodné úrovně transparentnosti přijme správní rada na základě návrhu výkonného ředitele a po dohodě s Komisí pravidla pro zajištění veřejné dostupnosti regulačních, vědeckých nebo technických informací, které se týkají registrace léčivých přípravků nebo dozoru nad nimi a které nemají důvěrnou povahu.
Vnitřní pravidla a postupy agentury, jejích výborů a pracovních skupin se zpřístupní veřejnosti v agentuře a na internetu.
HLAVA V
OBECNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 81
1. Všechna rozhodnutí o udělení, zamítnutí, změně, pozastavení, stažení nebo zrušení registrace, která jsou přijata v souladu s tímto nařízením, musí podrobně uvádět důvody, na nichž jsou založena.
Tato rozhodnutí se oznamují dotčené osobě.
2. Registrace léčivého přípravku spadajícího do oblasti působnosti tohoto nařízení nesmí být udělena, zamítnuta, změněna, pozastavena, stažena nebo zrušena jinak než za použití postupů a z důvodů stanovených tímto nařízením.
Článek 82
1. Žadateli může být pro určitý léčivý přípravek udělena pouze jedna registrace.
Komise však povolí témuž žadateli podat agentuře pro uvedený léčivý přípravek více než jednu žádost, pokud existují objektivní ověřitelné důvody týkající se ochrany veřejného zdraví ohledně dostupnosti léčivých přípravků zdravotnickým pracovníkům nebo pacientům nebo z důvodů společného uvádění na trh.
2. Pokud jde o humánní léčivé přípravky, vztahuje se na léčivé přípravky registrované podle tohoto nařízení čl. 98 odst. 3 směrnice 2001/83/ES.
3. Aniž je dotčena jedinečná povaha obsahu dokumentů uvedených v čl. 9 odst. 4 písm. a), b), c) a d) a v čl. 34 odst. 4 písm. a) až e) jako dokumentů Společenství, nezakazuje toto nařízení použití dvou nebo více obchodních úprav daného léčivého přípravku v rámci jedné registrace.
Článek 83
1. Odchylně od článku 6 směrnice 2001/83/ES mohou členské státy zpřístupnit humánní léčivý přípravek patřící do kategorií uvedených v čl. 3 odst. 1 a 2 tohoto nařízení pro použití ze soucitu.
2. Pro účely tohoto článku se "použitím ze soucitu" rozumí zpřístupnění léčivého přípravku patřícího do kategorií uvedených v čl. 3 odst. 1 a 2 z důvodů soucitu skupině pacientů s chronicky invalidizujícím nebo závažným onemocněním nebo s onemocněním považovaným za život ohrožující, kteří nemohou být uspokojivě léčeni registrovaným léčivým přípravkem. Dotyčný léčivý přípravek musí být buď předmětem žádosti o registraci v souladu s článkem 6 tohoto nařízení, nebo klinického hodnocení.
3. Pokud členský stát využije možnosti stanovené v odstavci 1, oznámí to agentuře.
4. Pokud se předpokládá použití ze soucitu, může Výbor pro humánní léčivé přípravky po konzultaci s výrobcem nebo žadatelem přijmout stanoviska k podmínkám použití, k podmínkám distribuce a k vybraným pacientům.
Stanoviska se pravidelně aktualizují.
5. Členské státy přihlížejí ke všem dostupným stanoviskům.
6. Agentura vede aktualizovaný seznam stanovisek přijatých v souladu s odstavcem 4 a zveřejní jej na svých internetových stránkách. Ustanovení čl. 24 odst. 1 a článku 25 se použijí obdobně.
7. Stanovisky uvedenými v odstavci 4 není dotčena občanskoprávní nebo trestněprávní odpovědnost výrobce nebo žadatele o registraci.
8. Pokud je ustaven program pro použití ze soucitu, zajistí žadatel, aby měli pacienti, kteří se jej účastní, přístup k novému léčivému přípravku i v období mezi registrací a uvedením na trh.
9. Tímto článkem není dotčena směrnice 2001/20/ES ani článek 5 směrnice 2001/83/ES.
Článek 84
1. Aniž je dotčen Protokol o výsadách a imunitách Evropských společenství, určí každý členský stát sankce za porušení tohoto nařízení nebo nařízení přijatých na jeho základě a přijme veškerá nezbytná opatření k jejich uplatňování.
Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Členské státy uvědomí Komisi o těchto opatřeních do 31. prosince 2004.
Veškeré následné změny oznámí co nejdříve.
2. Členské státy okamžitě informují Komisi o každém soudním sporu zahájeném pro porušení tohoto nařízení.
3. Na žádost agentury může Komise uložit pokuty držitelům rozhodnutí o registraci udělených podle tohoto nařízení, pokud nedodrží určité povinnosti stanovené v souvislosti s registrací. Maximální částky i podmínky a způsoby vybírání těchto pokud budou stanoveny postupem podle čl. 87 odst. 2.
Komise zveřejní jména dotyčných držitelů rozhodnutí o registraci a částky a důvody uložených pokut.
Článek 85
Tímto nařízením nejsou dotčeny pravomoci svěřené Evropskému úřadu pro bezpečnost potravin, zřízenému nařízením (ES) č. 178/2002 [23].
Článek 86
Nejméně každých deset let zveřejní Komise souhrnnou zprávu o zkušenostech získaných v důsledku provádění postupů stanovených v tomto nařízení, v hlavě III kapitole 4 směrnice 2001/83/ES a v hlavě III kapitole 4 směrnice 2001/82/ES.
Článek 87
1. Komisi je nápomocen Stálý výbor pro humánní léčivé přípravky zřízený článkem 121 směrnice 2001/83/ES a Stálý výbor pro veterinární léčivé přípravky zřízený článkem 89 směrnice 2001/82/ES.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na jeho článek 8.
Doba stanovená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na jeho článek 8.
Doba stanovená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.
4. Výbory přijmou své jednací řády.
Článek 88
Zrušuje se nařízení (EHS) č. 2309/93.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení.
Článek 89
Doby ochrany stanovené v čl. 14 odst. 11 a v čl. 39 odst. 10 se nepoužijí na referenční léčivé přípravky, pro něž byla žádost o registraci podána přede dnem uvedeným v čl. 90 odst. 2.
Článek 90
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Odchylně od prvního odstavce se hlavy I, II, III a V použijí od 20. listopadu 2005 a bod 3 pátá a šestá odrážka přílohy použijí ode dne 20. května 2008.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech. Ve Štrasburku dne 31. března 2004. Za Evropský parlament předseda P. Cox Za Radu předseda D. Roche
NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 735/2004
ze dne 20. dubna 2004,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1972/2003 o přechodných opatřeních, která mají být přijata, pokud jde o obchod se zemědělskými produkty v důsledku přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení (ES) č. 1972/2003 ze dne 10. listopadu 2003 o přechodných opatřeních, která mají být přijata, pokud jde o obchod se zemědělskými produkty v důsledku přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska[1], a zejména na čl. 4 odst. 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souvislosti s trvajícím přezkoumáváním rizik, která jsou spojena s produkty uvedenými v seznamu stanoveném v čl. 4 odst. 5 nařízení (ES) č. 1972/2003, jsou nezbytné některé změny uvedeného seznamu.
(2) Nařízení (ES) č. 1972/2003 by proto mělo být odpovídajícím způsobem pozměněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 4 nařízení (ES) č. 1972/2003 se odstavec 5 mění takto:
1. První odrážka vztahující se ke Kypru se mění takto:
a) kódy KN 0402 10, 0402 21, 0406, 1509 a 1510 se zrušují;
b) kód "1517" se nahrazuje kódy "1517 10 10, 1517 90 10, 1517 90 91, 1517 90 99";
c) doplňují se kódy KN 2008 30 55 a 2008 30 75.
2. Druhá odrážka vztahující se k České republice se mění takto:
a) kód KN 1517 se zrušuje;
b) vkládají se kódy KN 0202 30 10, 0202 30 50, 2008 30 55 a 2008 30 75.
3. Třetí odrážka vztahující se k Estonsku se mění takto:
a) kód "1517" se nahrazuje kódy "1517 10 10, 1517 10 90, 1517 90 10, 1517 90 99";
b) vkládají se kódy KN 0202 30 10, 0202 30 50, 1602 32 11, 2008 30 55 a 2008 30 75.
4. čtvrtá odrážka vztahující se k Maďarsku se mění takto:
a) kódy KN 0203 11 10, 0203 21 10 a 1517 se zrušují;
b) vkládají se kódy 0202 30 10, 0202 30 50, 2008 30 55 a 2008 30 75.
5. Pátá odrážka vztahující se k Lotyšsku se mění takto:
a) kód KN 1517 se zrušuje;
b) vkládají se kódy KN 0202 30 10, 0202 30 50, 0207 12 10, 1602 32 11, 2008 30 55 a 2008 30 75.
6. šestá odrážka vztahující se k Litvě se mění takto:
a) kód "1517" se nahrazuje kódy "1517 90 10, 1517 90 99";
b) vkládají se kódy KN 0202 30 10, 0202 30 50, 1602 32 11, 2008 30 55 a 2008 30 75.
7. Sedmá odrážka vztahující se k Maltě se mění takto:
a) kód "1517" se nahrazuje kódy "1517 10 10, 1517 10 90, 1517 90 10, 1517 90 91, 1517 90 99";
b) vkládají se kódy KN 0201 30 00, 0202 30 10, 0202 30 50, 2008 30 55 a 2008 30 75.
8. Osmá odrážka vztahující se k Polsku se mění takto:
a) kódy KN 0203 11 10, 0203 21 10, 1517 a 2008 20 se zrušují;
b) vkládají se kódy KN 0202 30 10, 0202 30 50, 0207 14 10, 0207 14 70, 1602 32 11, 2008 30 55 a 2008 30 75.
9. Devátá odrážka vztahující se ke Slovensku se mění takto:
a) kód KN 1517 se zrušuje;
b) vkládají se kódy KN 0202 30 10, 0202 30 50, 2008 30 50 a 2008 30 75.
10. Desátá odrážka vztahující se ke Slovinsku se mění takto:
a) kódy KN 0203 11 10, 0203 21 10, 0402 10, 0402 21, 0405 10, 0405 20 10, 0405 20 30, 0405 90, 0406, 0408 11 80, 0408 91 80 a 1517 se zrušují;
b) vkládají se kódy KN 0207 14 50, 0202 30 10, 0202 30 50, 2008 30 55 a 2008 30 75.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem a s výhradou vstupu v platnost Smlouvy o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska k Evropské unii.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 746/2004
ze dne 22. dubna 2004,
kterým se přizpůsobují určitá nařízení týkající se ekologického zemědělství a k němu se vztahujícího označování zemědělských produktů a potravin v důsledku přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Litvy, Lotyšska, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska k Evropské unii
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na smlouvu o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Litvy, Lotyšska, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska, a zejména na čl. 2 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na akt o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Litvy, Lotyšska, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska, a zejména na čl. 57 odst. 2 tohoto aktu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Určité technické změny jsou nutné u několika nařízení Komise týkajících se ekologického zemědělství a k němu se vztahujícího označování zemědělských produktů a potravin, aby se provedla nutná přizpůsobení s ohledem na přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Litvy, Lotyšska, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska (dále jen "nové členské státy") k Evropské unii.
(2) Příloha V část B nařízení Rady (EHS) č. 2092/91 ze dne 24. června 1991 o ekologickém zemědělství a k němu se vztahujícím označování zemědělských produktů a potravin [1] stanoví vzory loga Společenství a také označování, která toto logo musí obsahovat.
Je třeba doplnit části B.2 a B.3 přílohy V, aby zahrnovaly jazykové verze nových členských států.
(3) Příloha nařízení Komise (EHS) č. 94/92 ze dne 14. ledna 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu pro dovozy ze třetích zemí podle nařízení (EHS) č. 2092/91 o ekologickém zemědělství a k němu se vztahujícím označování zemědělských produktů a potravin [2] stanoví seznam třetích zemí uvedených v čl. 11 odst. 1 písm. a) nařízení (EHS) č. 2092/91. V této příloze je třeba zrušit odkazy na Českou republiku a Maďarsko.
(4) Podle čl. 7 druhého pododstavce nařízení Komise (ES) č. 1788/2001 ze dne 7. září 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k ustanovením týkajícím se osvědčení o kontrole při dovozu ze třetích zemí podle článku 11 nařízení Rady (EHS) č. 2092/91 o ekologickém zemědělství a k němu se vztahujícím označování zemědělských produktů a potravin [3], členské státy do 1. dubna 2002 informují Komisi a ostatní členské státy o opatřeních, která přijaly za účelem provádění systému osvědčení, zejména pokud jde o příslušné orgány. Je třeba přizpůsobit toto datum s ohledem na nové členské státy a je třeba vzít v úvahu nutnost zajistit, aby informace týkající se příslušných orgánů v nových členských státech byly dostupné v celém Společenství ke dni přistoupení.
473/2002 ze dne 15. března 2002, kterým se mění přílohy I, II a VI nařízení Rady (EHS) č. 2092/91 o ekologickém zemědělství a k němu se vztahujícím označování zemědělských produktů a potravin a kterým se stanoví pravidla ohledně předávání informací o používání sloučenin mědi [4], členské státy, které uplatňují odchylku stanovenou pro maximální hodnoty sloučenin mědi, do 30. června 2002 informují Komisi a ostatní členské státy o opatřeních, která přijaly k provedení této odchylky, a do 31. prosince 2004 předloží zprávu o tomto provedení a o výsledcích těchto opatření.
Je nutné přizpůsobit tato data s ohledem na nové členské státy, aby měly dostatek času na předložení požadovaných údajů.
223/2003 ze dne 5. února 2003 o požadavcích na označování u ekologických metod produkce krmiv, krmných směsí a krmných surovin a o změně nařízení Rady (EHS) č. 2092/91 [5] stanoví podmínky, za kterých se mohou ochranné známky nesoucí označení ekologické metody produkce stále používat v průběhu přechodného období v označování a reklamě produktů určených k výživě zvířat, které nesplňují uvedené nařízení.
Podle těchto podmínek by o registraci ochranné známky mělo být požádáno do dne 24. srpna 1999.
Je nutné přizpůsobit toto datum s ohledem na nové členské státy.
(7) Nařízení (EHS) č. 2092/91, (EHS) č. 94/92, (ES) č. 1788/2001, (ES) č. 473/2002 a (ES) č. 223/2003 by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V příloze V nařízení (EHS) č. 2092/91 se část B mění takto:
1. Část B.2 se nahrazuje tímto:
B.2 Vzory
+++++ TIFF +++++ +++++ TIFF +++++
2. Část B.3.1 se nahrazuje tímto:
"B.3.1 ÚDAJE V JEDNOM JAZYCE: CS : EKOLOGICKÉ ZEMĚDĚLSTVÍ
DA : ØKOLOGISK JORDBRUG
DE : BIOLOGISCHE LANDWIRTSCHAFT OR ÖKOLOGISCHER LANDBAU
ET : MAHEPÕLLUMAJANDUS VÕI ÖKOLOOGILINE PÕLLUMAJANDUS
EL : ΒΙΟΛΟΓΙΚΗ ΓΕΩΡΓΙΑ
EN : ORGANIC FARMING
FR : AGRICULTURE BIOLOGIQUE
HU : ÖKOLÓGIAI GAZDÁLKODÁS
IT : AGRICOLTURA BIOLOGICA
LT : EKOLOGINIS ŽEMĖS ŪKIS
LV : BIOLOĢISKĀ LAUKSAIMNIECĪBA
MT : AGRIKULTURA ORGANIKA
NL : BIOLOGISCHE LANDBOUW
PL : ROLNICTWO EKOLOGICZNE
PT : AGRICULTURA BIOLÓGICA
SK : EKOLOGICKÉ POĽNOHOSPODÁRSTVO
SL : EKOLOŠKO KMETIJSTVO
FI : LUONNONMUKAINEN MAATALOUSTUOTANTO
SV : EKOLOGISKT JORDBRUK
Článek 2
V příloze nařízení (EHS) č. 94/1992 se zrušují položky Česká republika a Maďarsko.
Článek 3
V článku 7 nařízení (ES) č. 1788/2001 se doplňuje nový pododstavec, který zní: "Pro Českou republiku, Kypr, Estonsko, Maďarsko, Lotyšsko, Litvu, Maltu, Polsko, Slovensko a Slovinsko se datum uvedené v druhém pododstavci, do kterého musí být informace poskytnuty, stanoví na 1. května 2004."
Článek 4
V článku 2 nařízení (ES) č. 473/2002 se za první pododstavec vkládá nový pododstavec, který zní: "Pro Českou republiku, Kypr, Estonsko, Maďarsko, Lotyšsko, Litvu, Maltu, Polsko, Slovensko a Slovinsko se datum uvedené v první odrážce prvního pododstavce stanoví na 1. srpna 2004 a datum uvedené v druhé odrážce prvního pododstavce se stanoví na 31. prosince 2005."
Článek 5
V článku 6 nařízení (ES) č. 223/2003 se doplňuje nový pododstavec, který zní: "Pro Českou republiku, Kypr, Estonsko, Maďarsko, Lotyšsko, Litvu, Maltu, Polsko, Slovensko a Slovinsko se datum uvedené v prvním pododstavci písm. a), do kterého je třeba podat žádost, stanoví na 1. května 2004."
Článek 6
Toto nařízení vstupuje v platnost s výhradou a dnem vstupu smlouvy o přistoupení České republiky, Kypru, Estonska, Maďarska, Lotyšska, Litvy, Malty, Polska, Slovenska a Slovinska v platnost.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 753/2004
ze dne 22. dubna 2004,
kterým se provádí rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1608/2003/ES, pokud jde o statistiku v oblasti vědy a techniky
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1608/2003/ES ze dne 22. července 2003 o tvorbě a rozvoji statistiky Společenství v oblasti vědy a techniky [1], a zejména na článek 3 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Je nezbytné přijmout prováděcí opatření k jednotlivým statistickým opatřením podle článku 2 rozhodnutí č. 1608/2003/ES. Tato opatření jsou nezbytná k tvorbě statistiky Společenství v oblasti vědy, techniky a inovací.
(2) Statistický program Společenství představuje rámec pro tvorbu veškeré statistiky Společenství a rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 2367/2002/ES ze dne 16. prosince 2002 o statistickém programu Společenství na období 2003 až 2007 [2] zvláště určilo pracovní program pro tvorbu a zdokonalení statistiky v oblasti vědy a techniky v období 2003 až 2007.
(3) Je nutné zajistit soulad statistiky Společenství v oblasti vědy a techniky s ostatními mezinárodními standardy při zohlednění práce, kterou provedly Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (OECD) a jiné mezinárodní organizace.
(4) V případě ustanovení o přístupu k administrativním zdrojům a o statistické důvěrnosti by při provádění rozhodnutí č. 1608/2003/ES měl být zohledněn rámec stanovený nařízením Rady (ES) č. 322/97 ze dne 17. února 1997 o statistice Společenství [3].
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistické programy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Toto nařízení stanoví prováděcí opatření k rozhodnutí č. 1608/2003/ES o statistice v oblasti vědy a techniky.
Článek 2
1. Toto nařízení upravuje tyto oblasti:
a) statistiku výzkumu a vývoje;
b) statistiku přidělování prostředků ze státního rozpočtu nebo výdajů na výzkum a vývoj (GBAORD);
c) statistika lidských zdrojů v oblasti vědy a techniky, včetně statistiky mobility a statistiky podle pohlaví (HRST), statistiky patentů, statistiky průmyslu špičkových technologií a služeb založených na znalostech a jiných statistik v oblasti vědy a techniky.
U oblastí uvedených v písmenech a) a b) stanoví seznamy statistických proměnných, zahrnované činnosti a sektory, členění výsledků, četnost, lhůty pro předávání údajů, pilotní studie, mimo jiné pro zpracování nových proměnných, a jiné konkrétní prováděné činnosti a přechodné období oddíly 1 a 2 přílohy.
U oblastí uvedených v písmenu c) se nutné údaje získávají převážně ze stávajících statistických nebo jiných zdrojů údajů v souladu s oddílem 3 přílohy.
2. Na základě závěrů zpráv předložených Evropskému parlamentu a Radě podle článku 5 rozhodnutí č. 1608/2003/ES budou seznamy statistických proměnných, zahrnované činnosti a sektory, členění výsledků, četnost, lhůty pro předávání údajů, seznam pilotních studií a další charakteristiky uvedené v příloze tohoto nařízení podle potřeby pravidelně přezkoumávány postupem stanoveným v článku 4 uvedeného rozhodnutí.
Článek 3
Členské státy získávají nezbytné údaje pomocí kombinace různých zdrojů, například výběrových šetření, administrativních zdrojů údajů či jiných zdrojů údajů.
Svou kvalitou nebo postupy statistických odhadů musí být jiné zdroje údajů alespoň rovnocenné výběrovým šetřením nebo administrativním zdrojům údajů.
Článek 4
Statistické oblasti uvedené v příloze jsou založeny na harmonizovaných pojmech a definicích, které jsou uvedeny v posledních vydáních manuálu Frascati, manuálu Canberra či v jiných harmonizovaných normách.
Členské státy tyto harmonizované pojmy a definice použijí pro statistiky, které mají být vypracovány.
Zprávy předkládané Evropskému parlamentu a Radě podle článku 5 rozhodnutí č. 1608/2003/ES uvedou odkazy na pojmy a definice a jejich použití.
Článek 5
Členské státy předávají proměnné uvedené v oddílech 1 a 2 přílohy Komisi (Eurostatu) pomocí standardního formátu pro předávání údajů, který v součinnosti s nimi stanoví Komise (Eurostat).
Článek 6
Hodnocení kvality provádějí členské státy a Komise (Eurostat).
Členské státy předají Komisi (Eurostatu) na žádost informace nezbytné k hodnocení kvality statistik stanovených v příloze, které jsou potřebné k plnění požadavků na podávání zpráv podle článku 5 rozhodnutí č. 1608/2003/ES.
Článek 7
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 756/2004
ze dne 22. dubna 2004
o zákazu odlovu krevet rybářskými plavidly plujícími pod vlajkou členského státu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [1], a zejména na čl. 21 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 2287/2003 ze dne 19. prosince 2003, kterým se pro rok 2004 stanoví rybolovná práva a související podmínky pro určité populace ryb a skupiny populací ryb, platné ve vodách Společenství a pro plavidla Společenství ve vodách podléhajících omezením odlovů [2], stanoví kvóty pro krevety na rok 2004.
(2) S cílem zajistit dodržování ustanovení týkajících se množstevních omezení odlovů populací, na které se vztahují kvóty, musí Komise stanovit datum, k němuž se přidělená kvóta na množství odlovená rybářskými plavidly plujícími pod vlajkou členského státu považuje za vyčerpanou.
(3) Podle informací předaných Komisi vyčerpaly odlovy krevet ve vodách divize NAFO 3L rybářskými plavidly plujícími pod vlajkou členského státu nebo zapsanými v jeho rejstříku kvóty přidělené pro rok 2004.
Společenství zakázalo odlov této populace od 1. března 2004.
Toto datum je proto třeba převzít do tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Kvóta přidělená Společenství pro rok 2004 na odlovy krevet ve vodách divize NAFO 3L rybářskými plavidly plujícími pod vlajkou členského státu nebo zapsanými v jeho rejstříku se považuje za vyčerpanou.
Odlov krevet ve vodách divize NAFO 3L loděmi plujícími pod vlajkou členského státu nebo zapsanými v jeho rejstříku je zakázán, stejně jako uchovávání na palubě, překládání nebo vykládání úlovků těchto populací odlovených těmito plavidly po dni použitelnosti tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 776/2004
ze dne 26. dubna 2004,
kterým se mění nařízení (ES) č. 349/2003 o pozastavení dovozu exemplářů určitých druhů volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin do Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 338/97 ze dne 9. prosince 1996 o ochraně druhů volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin regulováním obchodu s nimi [1], a zejména na čl. 19 odst. 2 uvedeného nařízení,
po konzultaci s Vědeckou prověřovací skupinou,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 4 odst. 6 nařízení (ES) č. 338/97 stanoví, že Komise může vyhlásit omezení dovozu určitých druhů do Společenství v souladu s podmínkami stanovenými v písmenech a) až d) uvedeného odstavce.
(2) Seznam druhů, jejichž dovoz do Společenství byl pozastaven, byl naposledy stanoven nařízením Komise (ES) č. 349/2003 ze dne 25. února 2003 o pozastavení dovozu exemplářů určitých druhů volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin do Společenství [2].
(3) Vědecká prověřovací skupina došla na základě nejnovějších informací k závěru, že stav zachování určitých druhů vyjmenovaných v přílohách A a B nařízení (ES) č. 338/97 bude vážně ohrožen, pokud se nepozastaví jejich dovoz z některých zemí původu do Společenství.
(4) Vědecká prověřovací skupina došla na základě dalších nejnovějších informací také k závěru, že stav zachování druhu Lama guanicoe již neospravedlňuje pozastavení dovozu tohoto druhu z Chile do Společenství.
(5) Proběhly konzultace se zeměmi původu druhů, na něž se vztahují nová omezení ve smyslu odstavce 3.
(6) Článek 41 nařízení Komise (ES) č. 1808/2001 ze dne 30. srpna 2001 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (ES) č. 338/97 o ochraně druhů volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin regulováním obchodu s nimi [3] obsahuje ustanovení, podle nichž členské státy uplatňují omezení stanovená Komisí.
(7) Nařízení (ES) č. 349/2003 je proto třeba odpovídajícím způsobem změnit.
(8) Vzhledem k nutnosti zabránit narušení obchodu je třeba, aby toto nařízení vstoupilo v platnost třetím dnem po vyhlášení.
(9) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro otázky obchodu s volně žijícími živočichy a planě rostoucími rostlinami,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (ES) č. 349/2003 se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 779/2004
ze dne 26. dubna 2004,
kterým se opravuje francouzské a nizozemské znění nařízení (ES) č. 2277/2003, kterým se mění přílohy I a II nařízení Rady (EHS) č. 2092/91 o ekologickém zemědělství a k němu se vztahujícím označování zemědělských produktů a potravin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2092/91 ze dne 24. června 1991 o ekologickém zemědělství a k němu se vztahujícím označování zemědělských produktů a potravin [1], a zejména na čl. 13 druhou odrážku uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ve francouzském a nizozemském znění nařízení (ES) č. 2277/2003 [2] byly zjištěny chyby.
Proto je třeba provést nezbytné opravy těchto znění.
(2) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 14 nařízení (EHS) č. 2092/91,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2277/2003 se mění takto:
1. Týká se pouze francouzského znění.
2. Týká se pouze nizozemského znění.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 780/2004
ze dne 26. dubna 2004
o přechodných opatřeních na základě nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002, pokud jde o dovoz a tranzit některých produktů z třetích zemí
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 ze dne 3. října 2002 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu, které nejsou určeny k lidské spotřebě [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 668/2004 [2], a zejména na čl. 32 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 1774/2002 stanoví úplné přezkoumání pravidel Společenství týkajících se vedlejších produktů živočišného původu, které nejsou určeny k lidské spotřebě, včetně zavedení řady přísných požadavků.
Kromě toho stanoví, že se mohou přijmout příslušná přechodná opatření.
(2) S ohledem na přísnou povahu těchto požadavků bylo nezbytné, aby se některým členským státům poskytla přechodná opatření, která by průmyslu umožnila dostatečný čas k přizpůsobení.
Tato přechodná opatření jsou stanovena v několika rozhodnutích a nařízeních Komise.
812/2003 [3], ve znění nařízení (ES) č. 2268/2003 [4], stanoví obecná přechodná opatření pro třetí země do 30. dubna 2004.
Uvedené nařízení stanoví, že Komise navrhuje další podrobná přechodná pravidla pro produkty, ohledně kterých bylo poskytnuto odpovídající zdůvodnění.
(4) Některé třetí země poskytly odpovídající zdůvodnění, přičemž požádaly o konkrétní přechodná opatření.
Tento přechod by se tudíž měl zajistit, aby se těm hospodářským subjektům ze třetích zemí, které vyvážejí do Společenství, umožnilo pokračující provádění současných norem týkajících se oddělení zpracovatelských závodů kategorie 1, 2 a 3.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Odchylka ohledně dovozu ze třetích zemí
Odchylně od článku 29 nařízení (ES) č. 1774/2002 členské státy přijímají zásilky produktů uvedených v přílohách VII a VIII uvedeného nařízení do dnů uvedených v článku 2, které pocházejí ze zařízení nesplňujících požadavky na oddělení zpracovatelských závodů kategorie 1, 2 a 3, ze zemí uvedených v příloze I, pokud produkty splňují minimální podmínky v příloze II a doprovází je osvědčení podle přílohy III.
Článek 2
Vstup v platnost
1. Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 785/2004
ze dne 21. dubna 2004
o požadavcích na pojištění u leteckých dopravců a provozovatelů letadel
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 80 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V rámci společné dopravní politiky a za účelem zvýšení ochrany spotřebitele je důležité zajistit náležitou minimální úroveň pojištění, které by krylo odpovědnost leteckých dopravců, pokud jde o cestující, zavazadla, náklad a třetí osoby.
(2) Na trhu letecké dopravy v rámci Společenství bylo odstraněno rozlišování mezi vnitrostátní a mezinárodní leteckou dopravou, a z tohoto důvodu je vhodné stanovit minimální požadavky na pojištění pro letecké dopravce Společenství.
(3) Zároveň je zapotřebí společnou akcí zajistit, aby tyto požadavky platily také pro letecké dopravce ze třetích zemí, aby se tak pro ně zaručila rovnocenná pravidla jako pro letecké dopravce Společenství.
(4) Ve sdělení ze dne 10. října 2001 o dopadu teroristických útoků ve Spojených státech na odvětví letecké dopravy vyjádřila Komise úmysl přezkoumat výši a podmínky pojištění, které vyžadují členské státy pro udělení licencí k provozování letecké dopravy, aby byl zajištěn harmonizovaný přístup.
Kromě toho ve sdělení ze dne 2. července 2002 týkajícím se pojištění v odvětví letecké dopravy po teroristických útocích ze dne 11. září 2001 ve Spojených státech, Komise uvedla, že bude i nadále sledovat vývoj na trhu pojištění letecké dopravy, pokud jde o přezkoumání výše a podmínek pojištění, které vyžadují členské státy pro udělení licencí k provozování letecké dopravy.
(5) Rozhodnutím Rady 2001/539/ES [4] uzavřelo Společenství Úmluvu o sjednocení některých pravidel mezinárodní letecké přepravy přijatou v Montrealu dne 28. května 1999 (dále jen "Montrealská úmluva"), která stanoví nová pravidla týkající se odpovědnosti v souvislosti s leteckou přepravou osob, zavazadel a nákladu.
Očekává se, že tato pravidla nahradí pravidla Varšavské úmluvy z roku 1929 ve znění změn.
(6) Článek 50 Montrealské úmluvy vyžaduje, aby smluvní strany zajistily vhodné pojištění leteckých dopravců na krytí jejich odpovědnost podle uvedené úmluvy.
Varšavská úmluva z roku 1929 ve znění změn bude i nadále existovat vedle Montrealské úmluvy po neurčitou dobu.
Obě úmluvy stanoví možnost neomezené odpovědnosti.
(7) Článek 7 nařízení Rady (EHS) č. 2407/92 ze dne 23. července 1992 o vydávání licencí leteckým dopravcům [5] stanoví, že letečtí dopravci musí mít uzavřeno pojištění odpovědnosti pro případ havárií, zejména pokud jde o cestující, zavazadla, náklad, poštu a třetí osoby, avšak nespecifikuje minimální výši a podmínky pojištění.
(8) Je vhodné vzít v úvahu skutečnost, že Evropská konference pro civilní letectví přijala dne 13. prosince 2000 usnesení ECAC/25-1 o minimálních úrovních pojistného krytí odpovědnosti vůči cestujícím a třetím osobám, které bylo pozměněno dne 27. listopadu 2002.
(9) Je třeba vymezit minimální požadavky na pojištění vztahující se na cestující, zavazadla, náklad a třetí osoby pro letecké dopravce a provozovatele letadel, kteří létají uvnitř území, přistávají na území, vzlétají z území nebo přelétávají území členského státu, včetně jeho teritoriálních vod.
(10) Povinnosti v oblasti pojištění musí existovat pro letecké dopravce s platnou licencí k provozování letecké dopravy a u leteckých dopravců Společenství s platnou licencí k provozování letecké dopravy udělenou v souladu s nařízením (EHS) č.
2407/92. Neexistence této licence nebo uplynutí doby její platnosti nezprošťuje podnik této povinnosti.
(11) Zatímco Montrealská úmluva upravuje konkrétně odpovědnost ve vztahu k cestujícím, zavazadlům a nákladu, odpovědnost za poštovní zásilky podléhá podle článku 2 této úmluvy "pravidlům platným pro vzájemné vztahy mezi dopravci a poštovními správami".
V rámci Společenství je pojištění této odpovědnosti dostatečně regulováno článkem 7 nařízení (EHS) č. 2407/92.
(12) Povinné pojištění není třeba vyžadovat u státních letadel a u některých jiných typů letadel.
(13) Minimální pojistné krytí musí být stanoveno v situacích, kdy je letecký dopravce nebo provozovatel letadla odpovědný ve vztahu k cestujícím, zavazadlům, nákladu a třetím osobám v souladu s pravidly mezinárodních úmluv, právních předpisů Společenství nebo jednotlivých států, aniž by došlo ke kolizi s těmito pravidly.
(14) Pojištění musí krýt odpovědnost specifickou pro oblast letectví ve vztahu k cestujícím, zavazadlům, nákladu a třetím osobám.
Ve vztahu k cestujícím, zavazadlům a nákladu musí obsahovat krytí pro případ smrti a škody na zdraví vzniklých v důsledku nehod a pro případ ztráty nebo poškození zavazadel a nákladu.
Ve vztahu ke třetím osobám musí pojištění zahrnovat krytí pro případ smrti a škody na zdraví a pro případ škod na majetku vzniklých v důsledku nehod.
(15) Toto nařízení by nemělo být vykládáno jako nařízení vyžadující dvojí pojištění.
Vzhledem k tomu, že smluvní dopravce a skutečný dopravce ve smyslu článku 39 Montrealské úmluvy mohou být činěni odpovědnými za stejnou škodu, mohou členské státy zavést zvláštní opatření pro zamezení dvojímu pojištění.
(16) Ačkoliv tržní praxe nabízení souhrnného pojištění může vést k pojistitelnosti, zejména pro případ válečných rizik a terorismu, tím, že umožní pojišťovnám lépe zvládat závazky, nezprošťuje tato praxe leteckého dopravce povinnosti dodržovat minimální požadavky na pojištění v případě, že je dosaženo úhrnné částky stanovené jeho pojistnou smlouvou.
(17) Je nezbytné od leteckých dopravců vyžadovat, aby prokázali, že po celou dobu dodržují minimální požadavky na pojištění odpovědnosti, jak je uvedeno v tomto nařízení.
Pokud jde o letecké dopravce Společenství a provozovatele letadel využívající letadla registrovaná ve Společenství, dostačuje uložení dokladu o pojištění v jednom členském státu pro všechny členské státy, přičemž je toto pojištění uzavřeno u podniku, který má k této činnosti oprávnění na základě rozhodného práva.
(18) Pokud jde o přelety území členského státu uskutečňované leteckými dopravci třetích zemí nebo letadly registrovanými ve třetích zemích, při nichž nedochází k přistání či vzletu letadla v členském státě, může každý členský stát, nad jehož územím se přelety uskutečňují, v souladu s mezinárodním právem požadovat doklad o dodržení požadavků na pojištění stanovených v tomto nařízení, například prováděním namátkových kontrol.
(19) Minimální požadavky na pojištění by měly být po určité době přezkoumány.
(20) Postupy při kontrole uplatňování minimálních požadavků na pojištění musí být průhledné a nediskriminační a nesmějí bránit volnému pohybu zboží, osob, služeb a kapitálu.
(21) Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [6].
(22) Pokud je třeba přijmout další pravidla pro zavedení přiměřeného pojištění pokrývajícího specifickou odpovědnost v leteckém odvětví v případech, které neupravuje toto nařízení, musí mít členské státy možnost taková pravidla zavést.
(23) Dne 2. prosince 1987 byla mezi Španělským královstvím a Spojeným královstvím dohodnuta opatření pro hlubší spolupráci při užívání letiště Gibraltar společným prohlášením ministrů zahraničních věcí těchto dvou zemí. Tato opatření ještě nevstoupila v platnost.
(24) Vzhledem k tomu, že cíle tohoto nařízení, totiž zavedení minimálních požadavků na pojištění, které může přispět k dosažení cílů vnitřního trhu letecké dopravy omezením narušení hospodářské soutěže, nemůže být dosaženo uspokojivě na úrovni členských států, a proto jej může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality uvedenou v témž článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení uvedeného cíle,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Účel
1. Účelem tohoto nařízení je stanovit minimální požadavky na pojištění pro letecké dopravce a provozovatele letadel ve vztahu k cestujícím, zavazadlům, nákladu a třetím osobám.
2. Požadavky na pojištění při přepravě poštovních zásilek stanoví nařízení (EHS) č. 2407/92 a právní předpisy jednotlivých členských států.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Toto nařízení se vztahuje na všechny letecké dopravce a provozovatele letadel, kteří létají uvnitř území, přistávají na území, vzlétají z území nebo přelétávají území členského státu, na které se vztahuje Smlouva.
2. Toto nařízení se nevztahuje na
a) státní letadla ve smyslu čl. 3 písm. b) Úmluvy o mezinárodním civilním letectví podepsané v Chicagu dne 7. prosince 1944;
b) modely letadel s maximální vzletovou hmotností nepřesahující 20 kg;
c) zařízení pro závěsné létání (včetně motorových paraglidingů a rogal);
d) upoutané balóny;
e) draky;
f) padáky (včetně závěsných padáků);
- se používají pro neobchodní účely, nebo
- se používají pro místní výuku létání, při níž se nepřekračují mezinárodní hranice,
pokud jde o povinnosti pojištění podle tohoto nařízení vztahující se k rizikům války a terorismu.
3. Toto nařízení se použije pro letiště Gibraltar, aniž jsou dotčeny právní postoje Španělského království a Spojeného království Velké Británie a Severního Irska ve sporech o svrchovanost nad územím, kde se letiště nachází.
4. Použitelnost tohoto nařízení pro letiště Gibraltar se pozastavuje, dokud nebude zaveden režim stanovený ve společném prohlášení ministrů zahraničních věcí Španělského království a Spojeného království Velké Británie a Severního Irska ze dne 2. prosince 1987.
Vlády Španělska a Spojeného království Velké Británie a Severního Irska budou Radu o tomto datu informovat.
Článek 3
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "leteckým dopravcem" podnik zabývající se leteckou dopravou, který má platnou licenci k provozování letecké dopravy;
b) "leteckým dopravcem Společenství" letecký dopravce s platnou licencí k provozování letecké dopravy udělenou členským státem v souladu s nařízení (EHS) č. 2407/92;
c) "provozovatelem letadla" osoba nebo subjekt, který není leteckým dopravcem a který může neustále účinně disponovat s letadlem při jeho užívání či provozu; za provozovatele se považuje fyzická či právnická osoba, jejímž jménem je letadlo registrováno, pokud tato osoba neprokáže, že provozovatelem je jiná osoba; d) "letem"
- z hlediska cestujících nebo zavazadel nepodaných k přepravě období přepravy cestujících letadlem včetně jejich nástupu na palubu letadla a výstupu z letadla,
- z hlediska nákladu a zavazadel podaných k přepravě období přepravy těchto zavazadel a nákladu od okamžiku předání zavazadel či nákladu leteckému dopravci až do okamžiku jejich předání oprávněnému příjemci,
- z hlediska třetích osob užívání letadla od okamžiku, kdy dojde k nastartování jeho motorů za účelem rolování po vzletové dráze nebo samotného startu až do okamžiku, kdy letadlo přistane a jeho motory se zcela zastaví; dále pohyb letadla pomocí tažných nebo tlačných vozidel nebo sil, které jsou typické pro pohon a vztlak letadla, zejména vzdušných proudů;
e) "ZPČ" zvláštní práva čerpání podle definice Mezinárodního měnového fondu;
f) "MVH" maximální vzletová hmotnost, která odpovídá certifikovanému údaji specifickému pro všechny typy letadel, jak je uvedeno v osvědčení způsobilosti k letu daného typu letadla;
g) "cestujícím" osoba, která se účastní letu se souhlasem leteckého dopravce; nepatří sem členové posádky letadla, kteří jsou ve službě;
h) "třetí osobou" jakákoliv právnická či fyzická osoba, s výjimkou cestujících a členů posádky;
i) "obchodním provozem" činnost prováděná za úplatu a/nebo v pronájmu.
Článek 4
Zásady pojištění
1. Letečtí dopravci a provozovatelé letadel uvedení v článku 2 musí mít v souladu s tímto nařízením uzavřené pojištění odpovědnosti specifické pro oblast letecké dopravy, pokud jde o cestující, zavazadla, náklad a třetí osoby.
Mezi pojištěná rizika patří válka, terorismus, únos letadla, sabotáž, neoprávněné zmocnění a občanské nepokoje.
2. Letečtí dopravci a provozovatelé letadel zajistí, aby pro každé letadlo a každý let existovalo pojistné krytí, bez ohledu na to, zda s provozovaným letadlem disponují z titulu vlastnictví nebo smlouvy o pronájmu, nebo prostřednictvím společných či licenčních operací, sdílení kódu nebo jiné smlouvy stejné povahy.
3. Tímto nařízením nejsou dotčena pravidla týkající se odpovědnosti na základě
- mezinárodních úmluv, jimiž jsou členské státy anebo Společenství smluvními stranami,
- práva Společenství a
- práva jednotlivých členských států.
Článek 5
Plnění požadavků
1. Letečtí dopravci a na požádání i provozovatelé letadel uvedení v článku 2 prokazují splnění požadavků na pojištění stanovených tímto nařízením tak, že u příslušných orgánů dotyčného členského státu uloží osvědčení o pojištění nebo jiný doklad o platném pojištění.
2. Pro účely tohoto článku se za "dotyčný členský stát" považuje členský stát, který udělil leteckému dopravci Společenství licenci k provozování letecké dopravy nebo členský stát, v němž je registrováno letadlo provozovatele letadla.
Pro letecké dopravce třetích zemí a provozovatele letadel používající letadla registrovaná ve třetích zemích se "dotyčným členským státem" rozumí členský stát, do nějž či z nějž se lety provozují.
3. Odchylně od odstavce 1 mohou členské státy, nad jejichž územím jsou uskutečňovány přelety, vyžadovat, aby letečtí dopravci a provozovatelé letadel uvedení v článku 2 předložili doklad o platném pojištění v souladu s tímto nařízením.
4. Pokud jde o letecké dopravce Společenství a provozovatele letadel registrovaných ve Společenství, dostačuje uložení dokladu o pojištění v členském státě uvedené v odstavci 2 pro všechny ostatní členské státy, aniž je dotčeno použití čl. 8 odst. 6.
5. V výjimečných případech selhání pojistného trhu může Komise stanovit postupem podle čl. 9 odst. 2 vhodná opatření pro použití odstavce 1.
Článek 6
Pojištění odpovědnosti ve vztahu k cestujícím, zavazadlům a nákladu
1. Pojistné krytí odpovědnosti ve vztahu k cestujícím činí nejméně 250000 ZPČ na jednoho pasažéra.
Avšak v případě neobchodního provozu zajišťovaného letadly s maximální vzletovou hmotností 2700 kg nebo nižší může členský stát snížit úroveň minimálního pojistného krytí za předpokladu, že toto krytí činí nejméně 100000 ZPČ na jednoho pasažéra.
2. Pojistné krytí odpovědnosti ve vztahu k zavazadlům činí nejméně 1000 ZPČ na jednoho pasažéra v obchodním provozu.
3. Pojistné krytí odpovědnosti ve vztahu k nákladu činí nejméně 17 ZPČ na jeden kilogram v obchodním provozu.
4. Odstavce 1, 2 a 3 se nevztahují na přelety nad územím členských států prováděné leteckými dopravci třetích zemí a provozovateli letadel používajícími letadla registrovaná ve třetích zemích, pokud se v rámci těchto přeletů neuskuteční přistání ani vzlet na území Společenství.
5. Hodnoty uvedené v tomto článku se mohou podle potřeby postupem podle čl. 9 odst. 2 měnit, pokud to vyžadují změny odpovídajících mezinárodních smluv.
Článek 7
Pojištění odpovědnosti ve vztahu ke třetím osobám
Kategorie _BAR_ Maximální vzletová hmotnost (MVH) (kg) _BAR_ Minimální pojištění (v mil. ZPČ) _BAR_
1 _BAR_ < 500 _BAR_ 0,75 _BAR_
2 _BAR_ < 1000 _BAR_ 1,5 _BAR_
3 _BAR_ < 2700 _BAR_ 3 _BAR_
4 _BAR_ < 6000 _BAR_ 7 _BAR_
5 _BAR_ < 12000 _BAR_ 18 _BAR_
6 _BAR_ < 25000 _BAR_ 80 _BAR_
7 _BAR_ < 50000 _BAR_ 150 _BAR_
8 _BAR_ < 200000 _BAR_ 300 _BAR_
9 _BAR_ < 500000 _BAR_ 500 _BAR_
10 _BAR_ ≥ 500000 _BAR_ 700 _BAR_
Pokud z důvodu války nebo teroristického útoku nemůže letecký dopravce nebo provozovatel letadla v určité době uzavřít pojistné krytí pro případ škody způsobené třetím osobám, které by bylo stanoveno pro jednotlivé případy nehod, může tento letecký dopravce nebo provozovatel letadla splnit svou povinnost pojištění těchto rizik tím, že uzavře souhrnné pojištění.
Komise pečlivě sleduje používání tohoto ustanovení, aby se zaručilo, že toto souhrnné pojištění přinejmenším odpovídá odpovídající částce stanovené v tabulce.
2. Hodnoty uvedené v tomto článku se mohou podle potřeby postupem podle čl. 9 odst. 2 měnit, pokud to vyžadují změny odpovídajících mezinárodních smluv.
Článek 8
Uplatňování a sankce
1. Členské státy zajistí, aby letečtí dopravci a provozovatelé letadel uvedení v článku 2 dodržovali toto nařízení.
2. Pro účely odstavce 1 a aniž je dotčen odstavec 7, pokud jde o přelety uskutečňované leteckými dopravci třetích zemí nebo letadly registrovanými ve třetích zemích, při nichž nedochází k přistání v členském státě ani vzletu z členského státu, a dále pokud jde o mezipřistání těchto letadel v členských státech za jiným než dopravním účelem, může příslušný členský stát požadovat doklad o splnění požadavků na pojištění uvedených v tomto nařízení.
3. V případech potřeby si mohou členské státy od dopravce, provozovatele letadla nebo pojišťovny vyžádat další důkazy.
4. Sankce za porušení tohoto nařízení musí být účinné, přiměřené a odrazující.
5. V případě leteckých dopravců Společenství může mezi tyto sankce patřit odnětí licence k provozování letecké dopravy s výhradou odpovídajících právních předpisů Společenství a v souladu s nimi.
6. V případě leteckých dopravců třetích zemí a provozovatelů využívajících letadla registrovaná ve třetích zemích může mezi tyto sankce patřit odmítnutí práva přistát na území členského státu.
7. Nejsou-li členské státy přesvědčeny o splnění podmínek tohoto nařízení, nepovolí letadlu start, dokud dotyčný letecký dopravce nebo provozovatel letadla nepředloží doklad o odpovídajícím pojistném krytí v souladu s tímto nařízením.
Článek 9
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen výbor zřízený článkem 11 nařízení Rady (EHS) č. 2408/92 ze dne 23. července 1992 o přístupu leteckých dopravců Společenství na letecké trasy uvnitř Společenství [7].
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
4. Komise může s výborem dále konzultovat všechny ostatní záležitosti týkající se uplatňování tohoto nařízení.
Článek 10
Zpráva a spolupráce
1. Do 30. dubna 2008 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování tohoto nařízení.
2. Členské státy sdělí Komisi na její žádost informace o uplatňování tohoto nařízení.
Článek 11
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvanáct měsíců po vyhlášení
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 789/2004
ze dne 21. dubna 2004,
o přeregistrování nákladních a osobních lodí v rámci Společenství a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 613/91
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 80 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
po konzultaci Výboru regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Vytvoření a fungování vnitřního trhu vyžaduje odstranění technických překážek přeregistrování nákladních a osobních lodí mezi rejstříky členských států.
Rovněž jsou požadována opatření k usnadnění přeregistrování nákladních a osobních lodí v rámci Společenství v zájmu snížení nákladů a zjednodušení správních postupů v rámci Společenství, čímž se zlepší provozní podmínky a konkurenceschopnost námořní dopravy Společenství.
(2) Je nezbytné zajistit vysokou úroveň bezpečnosti lodí a ochrany životního prostředí v souladu s mezinárodními úmluvami.
(3) Požadavky stanovené v Mezinárodní úmluvě o bezpečnosti lidského života na moři z roku 1974 (SOLAS 1974), v Mezinárodní úmluvě o nákladové značce (LL 1966) a Mezinárodní úmluvě o zabránění znečišťování z lodí z roku 1973 ve znění protokolu z roku 1978 (MARPOL 73/78) zajišťují vysokou úroveň bezpečnosti lodí a ochrany životního prostředí.
Mezinárodní úmluva o měření tonáže lodí z roku 1969 stanoví jednotný systém měření tonáže obchodních lodí.
(4) Mezinárodní režim použitelný pro osobní lodě byl posílen a upřesněn přijetím značného počtu změn úmluvy SOLAS 1974, přijatých Mezinárodní námořní organizací, a zvyšujícím se sjednocováním výkladů pravidel a norem úmluvy SOLAS 1974.
(5) Přeregistrování nákladních a osobních lodí plujících pod vlajkou členského státu mezi rejstříky členských států by nemělo být ztěžováno technickými překážkami, pokud mají osvědčení o splnění pravidel stanovených mezinárodními úmluvami vystavené členskými státy nebo jejich jménem subjekty uznanými podle směrnice Rady 94/57/ES ze dne 22. listopadu 1994, kterou se stanoví společná pravidla a normy pro subjekty pověřené inspekcemi lodí a dohledem nad nimi a pro související činnosti námořní správy [3].
(6) Členský stát přijímající loď však může nadále používat pravidla, která se rozsahem a povahou liší od těch, jež jsou uváděna v úmluvách uvedených v čl. 2 písm. a).
(7) Pro rychlé přijetí rozhodnutí na základě důkladné znalosti věci členským státem přijímajícího rejstříku by měl tomuto členskému státu členský stát odevzdávajícího rejstříku poskytnout veškeré příslušné informace o stavu lodi a jejím zařízení.
Členský stát přijímajícího rejstříku by však měl mít možnost podrobit loď prohlídce, která ověří její stav a zařízení.
(8) Lodě, kterým byl odepřen přístup do přístavů členských států na základě směrnice 95/21/ES ze dne 19. června 1995 o uplatňování mezinárodních norem pro bezpečnost lodí, zabránění znečištění a životní a pracovní podmínky na lodích, které využívají přístavy Společenství a plují ve výsostných vodách členských států (státní přístavní inspekce) [4], nebo které byly během tří roků před tím, než požádaly o registraci, více než jednou zadrženy na základě prohlídky v přístavu, by neměly mít možnost využít zjednodušeného systému převodu do jiného rejstříku v rámci Společenství.
(9) Mezinárodní úmluvy v této oblasti ponechávají závažné výkladové otázky týkající se náležitostí na uvážení smluvních stran.
Na základě vlastního výkladu vydávají členské státy všem lodím, které plují pod jejich vlajkou a na které se vztahují ustanovení odpovídajících mezinárodních úmluv, osvědčení potvrzující soulad s těmito ustanoveními.
Členské státy uplatňují vnitrostátní technické předpisy, které mohou zčásti obsahovat i jiné požadavky než ty, jež jsou obsaženy v mezinárodních úmluvách a souvisejících technických normách.
Proto je třeba stanovit příslušný postup pro řešení rozdílných výkladů stávajících požadavků, ke kterým může dojít v souvislosti se žádostí o přeregistrování.
(10) Pro umožnění dohledu nad uplatňováním tohoto nařízení by měly členské státy poskytovat Komisi stručné každoroční zprávy.
V první výroční zprávě by měly členské státy určit všechna opatření přijatá s cílem usnadnit uplatňování tohoto nařízení.
(11) Ustanovení nařízení Rady (EHS) č. 613/91 ze dne 4. března 1991 o změně registru lodí v rámci Společenství [5] jsou tímto nařízením podstatně posílena a rozšířena.
Nařízení (EHS) č. 613/91 by proto mělo být zrušeno.
(12) Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [6],
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Účel
Účelem tohoto nařízení je odstranit technické překážky bránící přeregistrování nákladních a osobních lodí plujících pod vlajkou členského státu mezi členskými státy a zároveň v souladu s mezinárodními úmluvami zajistit vysokou úroveň bezpečnosti lodí a ochrany životního prostředí.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
"úmluvami" Mezinárodní úmluva o bezpečnosti lidského života na moři z roku 1974 (SOLAS 1974), Mezinárodní úmluva o nákladové značce z roku 1966 (LL 1966), Mezinárodní úmluva o měření tonáže lodí a Mezinárodní úmluva o zabránění znečišťování z lodí z roku 1973 ve znění protokolu z roku 1978 (MARPOL 73/78), ve svém aktualizovaném znění, a související závazné akty přijaté v rámci Mezinárodní námořní organizace (IMO) spolu s protokoly a změnami těchto aktů v jejich aktualizovaném znění;
"požadavky" požadavky na bezpečnost, ochranu a zabránění znečištění ve vztahu ke stavbě a zařízení lodí jsou stanovené v úmluvách, a v případě osobních lodí provozovaných na vnitrostátních plavbách požadavky, které jsou stanovené ve směrnici Rady 98/18/ES ze dne 17. března 1998 o bezpečnostních pravidlech a normách pro osobní lodě [7];
"osvědčením" osvědčení, dokument nebo prohlášení o shodě vydané členským státem nebo jeho jménem uznaným subjektem v souladu s úmluvami a v případě osobních lodí vykonávajících vnitrostátní plavbu v souladu s článkem 11 směrnice 98/18/ES;
"osobní lodí" loď přepravující více než dvanáct cestujících;
"cestujícím" i) velitele a členů posádky nebo jiných osob, které zajišťují jakýmkoli způsobem provoz lodi, a
ii) dítěte do věku jednoho roku;
"vnitrostátní plavbou" plavba v námořních oblastech z přístavu členského státu do stejného nebo jiného přístavu v rámci tohoto členského státu;
"mezinárodní plavbou" plavba na moři z přístavu členského státu do přístavu mimo tento členský stát nebo naopak;
"nákladní lodí" loď, která není osobní lodí;
"uznaným subjektem" subjekt uznaný v souladu s článkem 4 směrnice 94/57/ES.
Článek 3
Oblast působnosti
1. Toto nařízení se vztahuje na:
i) byly postaveny dne 25. května 1980 nebo později, nebo
ii) byly postaveny před tímto dnem, ale získaly osvědčení od členského státu nebo od uznaného subjektu jednajícího jeho jménem, že splňují pravidla pro nové lodě obsažená v úmluvě SOLAS 1974, nebo v případě chemických tankerů a tankerů pro přepravu plynů splňují odpovídající normy pro lodě postavené dne 25. května 1980 nebo později; b) osobní lodě provozující vnitrostátní nebo mezinárodní plavby, které mají platná osvědčení a které
i) byly postaveny dne 1. července 1998 nebo později, nebo
- směrnice 98/18/ES pro lodě provozující vnitrostátní plavby,
- úmluva SOLAS 1974 pro lodě provozující mezinárodní plavby.
2. Toto nařízení se nevztahuje na:
a) lodě dodané po dokončení jejich stavby, které nemají osvědčení platná pro celou dobu provozování vydaná členským státem odevzdávajícího rejstříku;
b) lodě, kterým byl na základě směrnice 95/21/ES odepřen přístup do přístavů členských států během tří roků před tím, než požádaly o registraci, a pro lodě, které byly zadrženy více než jednou během tří roků před tím, než požádaly o registraci, na základě prohlídky v přístavu států signatářů Pařížského memoranda o porozumění z roku 1982 o státní přístavní inspekci a z důvodů vztahujících se k požadavkům definovaným v čl.
2 písm. b). Členské státy nicméně patřičně a včas prošetří žádosti podané těmito loděmi;
c) válečné lodě nebo lodě určené pro přepravu vojska nebo ostatní lodě vlastněné nebo provozované členským státem a používané pouze pro státní nekomerční účely;
d) lodě bez mechanického pohonu, lodě jednoduché stavby ze dřeva, rekreační jachty, které nejsou využívány k obchodním účelům nebo jako rybářská plavidla;
e) nákladní lodě o hrubé prostornosti nižší než 500.
Článek 4
Přeregistrování
1. Členský stát neodmítne z technických důvodů, které vyplývají z úmluv, registraci lodě registrované v jiném členském státě, pokud splňuje požadavky, má platné osvědčení a má zařízení schválené nebo typově schválené v souladu se směrnicí Rady 96/98/ES ze dne 20. prosince 1996 o námořním zařízení [8].
Členské státy mohou z důvodu dodržení svých závazků podle regionálních dohod o ochraně životního prostředí ratifikovaných před 1. lednem 1992 ukládat dodatečné požadavky v souladu s fakultativními přílohami úmluv.
2. Tento článek se použije, aniž jsou dotčeny veškeré zvláštní požadavky stanovené pro provoz lodě podle článku 7 směrnice 98/18/ES a článku 6 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/25/ES ze dne 14. dubna 2003 o zvláštních požadavcích na stabilitu osobních lodí typu ro-ro [9].
3. Po obdržení žádosti o přeregistrování poskytne členský stát odevzdávajícího rejstříku členskému státu přijímajícího rejstříku nebo uznanému subjektu jednajícímu jeho jménem veškeré důležité informace o lodi, zejména o jejím stavu a zařízení.
Tyto údaje obsahují lodní záznamy a případně seznam zlepšení, která odevzdávající rejstřík požaduje pro registraci lodě nebo pro obnovu osvědčení lodě, nebo seznam prodlev u dosud neprovedených kontrol.
Informace obsahují rovněž všechna osvědčení a údaje o lodi požadované odpovídajícími úmluvami a právními předpisy Společenství, jakož i inspekční záznamy státu vlajky a státní přístavní inspekce.
Členské státy spolupracují v zájmu zajištění řádného provedení tohoto odstavce.
4. Před registrací lodě může členský stát přijímajícího rejstříku nebo uznaný subjekt jednající jeho jménem podrobit loď inspekci, aby ověřil, že skutečný stav lodě a jejího zařízení odpovídá osvědčením zmíněným v článku 3.
Inspekce je vykonána v přiměřené době.
5. Jestliže po vykonané inspekci a po poskytnutí přiměřené příležitosti vlastníkovi lodě k nápravě nedostatků není členský stát přijímajícího rejstříku nebo uznaný subjekt jednající jeho jménem schopen potvrdit shodu s osvědčeními, vyrozumí o tom Komisi v souladu s čl. 6 odst. 1.
Článek 5
Osvědčení
1. Po přeregistrování a aniž je dotčena směrnice 94/57/ES, členský stát přijímajícího rejstříku nebo uznaný subjekt jednající jeho jménem vydá lodi osvědčení za stejných podmínek, jako jsou podmínky pro členský stát vlajky odevzdávajícího rejstříku, pokud i nadále platí důvody nebo příčiny, pro které členský stát odevzdávajícího rejstříku uložil podmínky nebo udělil výjimky nebo osvobození.
2. Při obnovování, prodlužování nebo přezkumu osvědčení neukládá členský stát přijímajícího rejstříku nebo uznaný subjekt jednající jeho jménem jiné požadavky než ty, které byly původně předepsány pro osvědčení platná pro celou dobu provozování lodě, pokud se nezměnily požadavky a podmínky pro stávající lodě.
Článek 6
Odmítnutí přeregistrování a výklad
1. Členský stát přijímajícího rejstříku neprodleně oznámí Komisi každé odmítnutí vydat nová osvědčení pro loď nebo potvrdit jejich vydání z důvodů založených na rozdílném výkladu požadavků nebo předpisů, které odpovídající úmluvy nebo právní předpisy Společenství ponechávají na uvážení stranám.
Není-li Komise do jednoho měsíce informována o dohodě mezi dotčenými členskými státy, zahájí řízení s cílem přijmout rozhodnutí postupem podle čl. 7 odst. 2.
2. Pokud se členský stát domnívá, že loď nemůže být podle článku 4 registrována z důvodů vážného ohrožení bezpečnosti nebo životního prostředí jiných než uvedených v odstavci 1, může být registrace pozastavena.
Členský stát na tuto záležitost neprodleně upozorní Komisi a uvede důvody pro pozastavení registrace.
Rozhodnutí o odmítnutí registrace lodi je nebo není potvrzeno v souladu s postupem podle čl. 7 odst.
3. Veškeré záležitosti týkající se výkladu a uplatňování tohoto nařízení může Komise konzultovat s výborem uvedeným v článku 7, zejména s cílem zajistit, aby úroveň norem bezpečnosti a ochrany životního prostředí nebyla snižována.
Článek 7
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen Výbor pro námořní bezpečnost a zabránění znečištění z lodí, zřízený článkem 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 2099/2002 ze dne 5. listopadu 2002, kterým se zřizuje Výbor pro námořní bezpečnost a zabránění znečištění z lodí (COSS) a kterým se mění nařízení o námořní bezpečnosti a zabránění znečištění z lodí [10] (dále jen "výbor").
2. Odkazuje-li se na tento článek, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí Rady 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba stanovená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je dva měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 8
Předávání zpráv
1. Každoročně předají členské státy Komisi stručnou zprávu o uplatňování tohoto nařízení.
Zpráva uvádí statistické údaje o přeregistrování lodí podle tohoto nařízení a shrnutí všech obtíží, které nastaly při jeho uplatňování.
2. Do 20. května 2008 Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování tohoto nařízení, která se zakládá mimo jiné na zprávách předaných členskými státy.
V této zprávě Komise mimo jiné posoudí možné změny tohoto nařízení.
Článek 9
Změny
1. Definice uvedené v článku 2 mohou být změněny postupem podle čl. 7 odst. 2, aby bylo přihlédnuto k vývoji na mezinárodní úrovni, zejména v Mezinárodní námořní organizaci (IMO), a zlepšení účinnosti tohoto nařízení s přihlédnutím k získaným zkušenostem a technickému pokroku, pokud tyto změny nerozšiřují oblast působnosti tohoto nařízení.
2. Každá změna úmluv může být v souladu s článkem 5 nařízení (ES) č. 2099/2002 vyloučena z oblasti působnosti tohoto nařízení.
Článek 10
Zrušení
Zrušuje se nařízení (EHS) č. 613/91.
Článek 11
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech. Ve Štrasburku dne 21. dubna 2004. Za Evropský parlament předseda P. Cox Za Radu předseda D. Roche [1] Úř. věst. C 80, 30.3.2004, s. 88.
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 793/2004
ze dne 21. dubna 2004,
kterým se mění nařízení Rady (EHS) č. 95/93 o společných pravidlech pro přidělování letištních časů na letištích Společenství
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 80 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě závěrů ze zasedání Evropské rady ve Stockholmu ze dne 23. a 24. března 2001 představuje toto nařízení první krok k celkovému přepracování.
Toto nařízení by mělo být po uplynutí určité doby použitelnosti přezkoumáno, aby byl zohledněn vývoj zejména ve vztahu k dopravcům nově vstupujícím na trh a k otázkám přístupu na trh.
(2) Zkušenost prokázala, že nařízení Rady (EHS) č. 95/93 [4] by mělo být posíleno tak, aby zajišťovalo co nejúplnější a nejpružnější využívání omezené kapacity přetížených letišť.
(3) Je proto nezbytné změnit uvedené nařízení v souladu s jeho článkem 14 a upřesnit některá jeho ustanovení.
(4) Protože je žádoucí dodržovat mezinárodní terminologii, je třeba místo výrazu "koordinované letiště" použít pojem "letiště s plánovaným provozem" a místo pojmu "plně koordinované letiště" použít pojem "koordinované letiště".
(5) Letiště se závažným nedostatkem kapacity by měla být na základě objektivních kritérii a po provedení analýzy kapacity určena jako "koordinovaná letiště".
Na koordinovaných letištích musí být uplatňována podrobná pravidla, která zajistí plné dodržování zásad průhlednosti, nestrannosti a nediskriminace.
Zvláštní činnosti, jako je provoz vrtulníků, by neměly podléhat pravidlům pro přidělování letištních časů, pokud to není nutné.
(6) Na letištích s plánovaným provozem by letištní zprostředkovatel měl jednat nezávisle.
Na koordinovaných letištích má koordinátor ústřední postavení v koordinačním procesu.
Proto by koordinátoři měli mít zcela nezávislé postavení a jejich pravomoci by měly být podrobně stanoveny.
(7) Je třeba podrobně určit postavení koordinačního výboru, který je zřizován k poradním a mediačním účelům při přidělování letištních časů.
Zástupci členského státu by měli být zváni na jednání koordinačního výboru jako pozorovatelé bez hlasovacích práv.
Postavením pozorovatele není dotčena možnost těchto zástupců předsedat jednání výboru.
Je důležité zajistit, aby koordinační výbor neměl pravomoc přijímat rozhodnutí, která by byla pro koordinátora závazná.
(8) Je rovněž nezbytné vyjasnit, že přidělení letištního času leteckým dopravcům je považováno za povolení, které opravňuje letecké dopravce k přístupu k letištním zařízením pro přistání a vzlet ve stanovené dny a v určitý čas, po dobu, na kterou je povolení uděleno.
Je třeba stanovit, zda mají být vypracována pravidla a postupy pro koordinaci letištních a traťových časů.
(9) V zájmu stability provozu však dosavadní systém zajišťuje přerozdělení letištních časů zavedeným leteckým dopravcům na základě tradičních přednostních práv ("historická práva").
Pro podporu pravidelného provozu na koordinovaných letištích je nezbytné zajistit, aby se historická práva vztahovala k sérii letištních časů a současně by členské státy měly mít možnost zohlednit při určování kapacitních parametrů provozní a ekologická omezení.
(10) Tradiční přednostní práva na letištní časy by měla být v souladu s výpočtem využití a se všemi souvisejícími ustanoveními nařízení (EHS) č. 95/93, aby letečtí dopravci mohli tyto letištní časy nadále požadovat i pro příští odpovídající období letového řádu.
Je třeba vyjasnit uplatnění historických práv v případě společného provozu, společného značení linek nebo franšízových dohod.
(11) Měly by být upřednostněny stálé letecké služby na letištích, přičemž by neměl být činěn rozdíl mezi pravidelnou a nepravidelnou dopravou.
(12) Definice pojmu "nově vstupující dopravce" má posílit poskytování odpovídajících letových služeb regionům a zvýšit možnosti hospodářské soutěže na tratích uvnitř Společenství.
(13) Aby bylo lépe zajištěno, že třetí země poskytnou leteckým dopravcům Společenství mimo jiné srovnatelné zacházení, měl by být stanoven postup umožňující Společenství přijímat účinnější opatření vůči třetím zemím, které neposkytují leteckým dopravcům Společenství zacházení srovnatelné se zacházením poskytovaným ve Společenství.
(14) Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [5].
(15) V případě koordinovaného letiště je přístup leteckého dopravce možný pouze na základě přidělení letištního času.
Měla by být přijata opatření, která zaručí uplatňování tohoto nařízení, zejména v případě, kdy letečtí dopravci opakovaně a úmyslně poruší pravidla pro přidělování letištních časů.
(16) Měl by být stanoven postup pro přezkum rozhodnutí přijatých koordinátorem.
(17) Aby se vyloučily veškeré nejasnosti, je třeba stanovit, že použitím ustanovení tohoto nařízení nejsou dotčena pravidla hospodářské soutěže uvedená ve Smlouvě, a zejména články 81 a 82 Smlouvy a nařízení Rady (EHS) č. 4064/89 ze dne 21. prosince 1989 o kontrole spojování podniků [6],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 95/93 se mění takto:
1. V článku 1 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Toto nařízení se vztahuje na letiště Společenství."
2. Článek 2 se mění takto: a) písmena a) a b) se nahrazují tímto:
"a) "letištním časem" rozumí povolení, které vydal koordinátor v souladu s tímto nařízením, k užívání veškeré letištní infrastruktury, která je nezbytná k provozu letecké dopravy na koordinovaném letišti, za účelem přistání nebo odletu v určitý den a čas, který koordinátor přidělil v souladu s tímto nařízením; b) "nově vstupujícím dopravcem" rozumí:
i) letecký dopravce žádající letištní čas jako jednu ze součástí série letištních časů na letišti pro kterýkoli den, přičemž si je vědom, že pokud bude jeho žádost přijata, bude v daný den na daném letišti celkem disponovat méně než pěti letištními časy, nebo
ii) letecký dopravce, který žádá série letištních časů pro pravidelnou osobní dopravu bez mezipřistání mezi dvěma letišti Společenství, kde nejvýše dva jiní letečtí dopravci provozují stejnou dopravu bez mezipřistání mezi těmito letišti nebo letištními systémy v daný den, přičemž si je vědom, že pokud bude jeho žádost přijata, bude přesto disponovat méně než pěti letištními časy na daném letišti v daný den pro danou dopravu bez mezipřistání, nebo
iii) letecký dopravce žádající série letištních časů na letišti pro pravidelnou osobní dopravu bez mezipřistání mezi tímto letištěm a regionálním letištěm, kde žádný jiný letecký dopravce neprovozuje přímou pravidelnou osobní dopravu mezi těmito letišti nebo letištními systémy v daný den, přičemž si je vědom, že pokud bude jeho žádost přijata, bude přesto disponovat méně než pěti letištními časy na daném letišti v daný den pro danou dopravu bez mezipřistání.
Letecký dopravce, který disponuje více než 5 % všech letištních časů, které jsou pro daný den na určitém letišti k dispozici, nebo více než 4 % všech letištních časů, které jsou pro daný den k dispozici v letištním systému, jehož je letiště součástí, se nepovažuje za dopravce nově vstupujícího na dané letiště;"
b) písmena f) a g) se nahrazují tímto:
"f) i) "leteckým dopravcem" rozumí podnik letecké dopravy, který má nejpozději k 31. lednu pro následující letní období letového řádu nebo k 31. srpnu pro následující zimní období letového řádu platnou provozní licenci nebo obdobné povolení.
Pro účel článků 4, 8, 8a a 10 zahrnuje definice leteckého dopravce rovněž provozovatele letecké dopravy pro vlastní potřebu, pokud provozují dopravu podle letového řádu; pro účely článků 7 a 14 zahrnuje definice leteckého dopravce rovněž veškeré provozovatele civilních letadel;
ii) "skupinou leteckých dopravců" rozumí dva nebo více leteckých dopravců, kteří provádějí za účelem provozování určité letecké dopravní služby společný provoz, provoz na základě koncese nebo společné označování linek;
g) "koordinovaným letištěm" rozumí letiště, kde je pro uskutečnění přistání nebo vzletu nezbytné, aby letecký dopravce nebo jiný provozovatel letadla měl koordinátorem přidělený letištní čas s výjimkou státních letů, nouzových přistání a humanitárních letů;"
c) doplňují se nová písmena, která znějí:
"i) "letištěm s plánovaným provozem" rozumí letiště, kde v určitých obdobích dne, týdne nebo roku může vzniknout provozní přetížení, které může být řešeno dobrovolnou spoluprací mezi leteckými dopravci, a kde byl určen letištní zprostředkovatel, aby usnadnil provoz leteckých dopravců, kteří na tomto letišti provozují nebo hodlají provozovat služby;
j) "řídícím orgánem letiště" rozumí orgán, který ve spojení s ostatními činnostmi nebo jinak má podle vnitrostátních právních nebo správních předpisů za úkol spravovat a řídit letištní zařízení a koordinovat a kontrolovat činnosti jednotlivých provozovatelů přítomných na letišti nebo činných v rámci dotčeného letištního systému;
k) "sérií letištních časů" rozumí alespoň pět letištních časů, které jsou ve stejném období letového řádu pro stejnou dobu ve stejný den v týdnu pravidelně požadovány a tímto způsobem přidělovány, nebo pokud to není možné, přidělovány přibližně ve stejný čas;
l) "leteckou dopravou pro vlastní potřebu" rozumí úsek všeobecného letectví, který se vztahuje na provozování nebo užívání letadel pro přepravu cestujících nebo zboží jako pomocné činnosti podnikání, přičemž jde o provoz letadel, který není obecně považován za přístupný pro veřejnost a jejichž piloty jsou osoby, které mají alespoň platný průkaz způsobilosti obchodního pilota s přístrojovou kvalifikací;
m) "koordinačními parametry" z provozního hlediska rozumí výraz pro veškerou kapacitu dostupnou na letišti pro přidělení letištních časů během každého koordinačního období, přičemž tyto parametry odrážejí všechny technické, provozní a ekologické faktory, které mají vliv na letištní infrastrukturu a její jednotlivé podsystémy." 3. Článek 3 se mění takto:
a) odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1) a) Členský stát není povinen určit kterékoli letiště jako letiště s plánovaným provozem nebo koordinované letiště jinak než na základě tohoto článku.
b) Členský stát neurčí žádné letiště jako koordinované letiště jinak než podle odstavce 3.";
b) v odstavci 2 se slovo "koordinované" nahrazuje slovy "letiště s plánovaným provozem";
c) odstavec 3 se nahrazuje tímto:
"3. Příslušný členský stát zajistí, aby na letišti, které nemá určeno postavení, nebo na letišti s plánovaným provozem řídící orgán tohoto letiště nebo jiný příslušný orgán provedl řádnou analýzu kapacity, pokud to uvedený členský stát považuje za nezbytné nebo do šesti měsíců:
i) na základě písemné žádosti leteckých dopravců, kteří zastupují více než polovinu provozu letiště, nebo řídícího orgánu letiště, jestliže považují kapacitu za nedostatečnou pro současný nebo plánovaný provoz na určitá období, nebo
ii) na žádost Komise, zejména je-li letiště přístupné pouze leteckým dopravcům, kterým byly přiděleny letištní časy, nebo jestliže letečtí dopravci, a zejména nově vstupující dopravci, čelí závažným obtížím v zajištění možnosti přistání nebo vzletů na dotčeném letišti.
Tato analýza, která je založená na obecně uznávaných postupech, by měla určit nedostatky v kapacitě, přičemž zohlední ekologická omezení dotčeného letiště.
Analýza zváží možnosti překonání zjištěných nedostatků pomocí nové nebo upravené infrastruktury, provozních nebo jiných změn a zváží i předpokládaný časový harmonogram pro vyřešení těchto obtíží.
Pokud se použije odstavec 5 nebo pokud změny na letišti podstatně ovlivňují kapacitu letiště a způsob jejího využívání, je analýza aktualizována.
Analýza a způsob jejího provedení jsou k dispozici zúčastněným stranám, které si analýzu vyžádaly, a na požádání i ostatním dotčeným stranám.
Zároveň se analýza předává Komisi."
d) odstavec 4 se nahrazuje tímto:
"4. Na základě analýzy členský stát projedná stav kapacity na letišti s řídícím orgánem letiště, leteckými dopravci, kteří pravidelně užívají letiště, jejich zastupujícími organizacemi, zástupci všeobecného letectví, kteří pravidelně užívají letiště, a orgány řízení letového provozu.
5. Pokud u jednoho nebo více období letového řádu vyvstanou kapacitní obtíže, zajistí členský stát, aby letiště bylo pro tato období určeno jako koordinované, ale pouze když:
a) je povaha nedostatků natolik závažná, že na letišti nelze zabránit podstatným zpožděním, a
b) není žádná možnost v krátké době tyto obtíže vyřešit.
6. Odchylně od odstavce 5 může členský stát ve výjimečných případech určit takto dotčené letiště na danou dobu jako koordinované.";
e) dosavadní odstavec 5 se označuje jako odstavec 7 a slova "na plně koordinovaném letišti" se nahrazují slovy "na koordinovaném letišti" a slova "plně koordinované" slovem "koordinované".
4. Článek 4 se mění takto: a) název se nahrazuje tímto: "Letištní zprostředkovatel a koordinátor";
b) odstavce 1 až 6 se nahrazují tímto:
"1. Členský stát příslušný pro letiště s plánovaným provozem nebo pro koordinované letiště zajistí určení způsobilé fyzické nebo právnické osoby jako letištního zprostředkovatele nebo jako koordinátora letiště po konzultaci s leteckými dopravci, kteří pravidelně používají letiště, jejich zastupujícími organizacemi, řídícím orgánem letiště a koordinačním výborem, pokud existuje.
Stejný letištní zprostředkovatel nebo koordinátor může být určen pro více než jedno letiště.
2. Členský stát příslušný pro letiště s plánovaným provozem nebo pro koordinované letiště zajistí:
a) aby na letišti s plánovaným provozem letištní zprostředkovatel jednal v souladu s tímto nařízením nezávisle, nestranně, bez diskriminace a průhledně;
b) nezávislost koordinátora na koordinovaném letišti tím, že funkčně oddělí koordinátora od každé zúčastněné strany.
Systém financování činností koordinátora musí zaručit nezávislost postavení koordinátora;
c) aby koordinátor jednal v souladu s tímto nařízením nezávislým, nestranným, nediskriminačním a průhledným způsobem.
3. Letištní zprostředkovatel a koordinátor se účastní mezinárodních konferencí leteckých dopravců o letových řádech v souladu s právem Společenství.
4. Letištní zprostředkovatel poskytuje leteckým dopravcům rady a doporučuje jim náhradní časy příletu nebo odletu v případě očekávaného přetížení provozu letiště.
5. Koordinátor je jedinou osobou příslušnou pro přidělování letištních časů.
Přiděluje letištní časy v souladu s tímto nařízením a činí opatření, aby v případě naléhavosti mohly být letištní časy přiděleny i mimo pracovní dobu.
6. Letištní zprostředkovatel sleduje soulad provozu leteckých dopravců s doporučenými letovými řády.
Koordinátor sleduje soulad provozu leteckých dopravců s přidělenými letištními časy.
Kontrola souladu je prováděna ve spolupráci s řídícím orgánem letiště a orgány řízení letového provozu a zohledňuje čas a ostatní významné parametry vztahující se k dotyčnému letišti.
Koordinátor na žádost předává dotyčným členským státům a Komisi výroční zprávu o činnosti, která se zejména týká uplatňování článků 8a a 14 a všech stížností podaných koordinačnímu výboru, které se vztahují k použití článků 8 a 10, a opatření k jejich řešení.
7. Všichni letištní zprostředkovatelé a koordinátoři spolupracují při zjišťování nesrovnalostí v letových řádech.";
c) dosavadní odstavec 7 se označuje jako odstavec 8 a jeho návětí se nahrazuje tímto:
"Koordinátor poskytne na žádost, včas a bezplatně zúčastněným stranám, zejména členům nebo pozorovatelům koordinačního výboru v písemné nebo jiné snadno dostupné formě pro posouzení tyto informace:";
d) dosavadní odstavec 8 se označuje jako odstavec 9 a nahrazuje se tímto:
"9. Informace uvedené v odstavci 8 jsou poskytnuty nejpozději v době dané konference o letových řádech nebo případně v průběhu konference a po ní.
Na žádost poskytne koordinátor tyto informace v souhrnné podobě.
Za náklady na poskytnutí těchto souhrnných informací může být účtován poplatek.";
e) doplňuje se nový odstavec, který zní:
"10. Pokud jsou dostupné příslušné a obecně přijímané normy, které se vztahují na informace o letových řádech, použije je letištní zprostředkovatel, koordinátor a letečtí dopravci za předpokladu, že jsou v souladu s právem Společenství."
5. Články 5 až 9 se nahrazují tímto: "Článek 5
1. Členský stát zajistí, aby byl na letišti určeném jako koordinované zřízen koordinační výbor.
Stejný koordinační výbor může být určen pro více než jedno letiště.
Účast ve výboru je otevřena přinejmenším leteckým dopravcům, kteří pravidelně užívají dotyčné letiště nebo dotyčná letiště, jejich zastupujícím organizacím, řídícímu orgánu letiště, příslušným orgánům řízení letového provozu a zástupcům všeobecného letectví, kteří letiště pravidelně užívají. Úkolem koordinačního výboru je:
a) navrhovat nebo doporučovat koordinátorovi nebo členskému státu stanoviska k:
- možnostem zvýšení kapacity letiště určeného v souladu s článkem 3 nebo zlepšení jeho využívání,
- koordinačním parametrům, které mají být určeny v souladu s článkem 6,
- způsobům sledování využití přidělených letištních časů,
- místním zásadám pro přidělování letištních časů nebo sledování využití přidělených letištních časů, přičemž se mimo jiné zohlední ekologická omezení podle čl. 8 odst. 5,
- zlepšení dopravních podmínek převažujících na dotyčném letišti,
- vážným potížím pro nově vstupující dopravce podle článku čl. 10 odst. 9,
- všem otázkám, které se vztahují ke kapacitě letiště;
b) působit mezi všemi dotčenými stranami jako zprostředkovatel řešení stížností, které se týkají přidělování letištních časů podle článku 11.
2. Zástupci členského státu a koordinátor jsou zváni na schůzky koordinačního výboru jako pozorovatelé.
3. Koordinační výbor vypracuje jednací řád, který se mimo jiné vztahuje na účast, volby, četnost schůzek a jednací jazyk nebo jazyky.
Každý člen koordinačního výboru může navrhovat místní zásady pro řízení ve smyslu čl. 8 odst.
5. Koordinační výbor projedná na žádost koordinátora navrhované místní zásady pro přidělování letištních časů a navrhované zásady pro kontrolu užívání přidělených letištních časů.
Zpráva o práci koordinačního výboru je zasílána dotčenému členskému státu spolu s uvedením jednotlivých názorů vyjádřených ve výboru. Článek 6
Koordinační parametry 1. Příslušný členský stát zajistí na koordinovaném letišti dvakrát ročně stanovení parametrů pro přidělování letištních časů, přičemž bere v úvahu všechna významná technická, provozní a ekologická omezení a všechny jejich změny.
Tato činnost je založena na objektivní analýze možností uspokojení letového provozu, přičemž se zohlední různé typy provozu na letišti, očekávané provozní přetížení vzdušného prostoru během koordinačního období a stav kapacity.
Parametry se sdělují koordinátorovi letiště včas před počátečním přidělením letištních časů pro účely konference o letových řádech.
2. Pro účely činnosti uvedené v odstavci 1 určí koordinátor, jestliže tak neučiní členský stát, po konzultaci s koordinačním výborem a v souladu se stanovenou kapacitou lhůty pro koordinaci.
3. Před konečným rozhodnutím o parametrech pro přidělení letištních časů je v koordinačním výboru podrobně projednáváno určení parametrů a použitá metodika, jakož i veškeré související změny s cílem zvýšit kapacitu a počet letištních časů dostupných pro přidělení. Zúčastněným stranám se na žádost poskytnou všechny významné doklady. Článek 7 Informace pro letištní zprostředkovatele a koordinátory
1. Letečtí dopravci, kteří provozují nebo hodlají provozovat dopravu na letišti s plánovaným provozem nebo na koordinovaném letišti, poskytnou letištnímu zprostředkovateli nebo koordinátorovi všechny požadované významné informace.
Všechny významné informace jsou poskytovány v podobě a ve lhůtě, kterou stanoví letištní zprostředkovatel nebo koordinátor.
Při podání žádosti o přidělení letištního času letecký dopravce informuje koordinátora zejména o tom, zda by měl ve vztahu k požadovaným letištním časům postavení nově vstupujícího dopravce v souladu s čl. 2 písm. b).
U všech ostatních letišť bez zvláštního postavení poskytne řídící orgán letiště na žádost koordinátora veškeré dostupné informace o plánovaných službách leteckých dopravců.
2. Jestliže letecký dopravce neposkytne informace podle odstavce 1 a dostatečně neprokáže existenci polehčujících okolností, nebo poskytne nesprávné nebo klamavé informace, nevezme koordinátor v úvahu žádost nebo žádosti o přidělení letištního času leteckého dopravce, kterého se chybějící, nesprávné nebo klamavé informace týkají.
Koordinátor poskytne takovému leteckému dopravci příležitost, aby předložil své připomínky.
3. Letištní zprostředkovatel nebo koordinátor, řídící orgán letiště a orgány řízení letového provozu si vyměňují veškeré informace, které jsou nezbytné pro výkon jejich povinností, včetně letových údajů a letištních časů. Článek 8
Postup při přidělování letištních časů 1. Série letištních časů je žádajícím dopravcům přidělována z fondu letištních časů v podobě povolení k užívání letištní infrastruktury za účelem přistání nebo vzletu v období letového řádu, pro které byla série vyžadována a po jehož uplynutí musí být vrácena do fondu letištních časů vytvořeného podle článku 10.
2. Aniž jsou dotčeny články 7, 8a, 9, 10 odst. 1 a článek 14, odstavec 1 tohoto článku se nepoužije, jestliže:
- série letištních časů byla leteckým dopravcem využita pro provoz pravidelné a programované nepravidelné letecké dopravy a
- dotyčný letecký dopravce může koordinátorovi uspokojivě prokázat, že dotčená série letištních časů byla tímto leteckým dopravcem využita alespoň z 80 % během období letového řádu, pro který byla přidělena.
V takovém případě tato série letištních časů opravňuje dotyčného leteckého dopravce ke stejné sérii letištních časů v příštím odpovídajícím období letového řádu, jestliže o ní tento letecký dopravce požádá ve lhůtě uvedené v čl. 7 odst. 1.
3. Aniž je dotčen čl. 10 odst. 2, pokud nemůže být všem požadavkům na letištní časy dotčených leteckých dopravců vyhověno, upřednostní se obchodní letecká doprava, a zejména pravidelná letecká doprava a programovaná nepravidelná letecká doprava. V případě konkurujících požadavků ve stejné kategorii letecké dopravy je upřednostněn celoroční letecký provoz.
4. Změnu časů série letištních časů před přidělením zbývajících letištních časů z fondu zmíněného v článku 10 na jiného žádajícího leteckého dopravce je možné přijmout jen z provozních důvodů nebo jestliže by došlo ke zlepšení časového rozvržení letištních časů žádajícího leteckého dopravce oproti původně požadovaném časovému rozvržení.
Změna nabývá účinku jen po výslovném potvrzení koordinátorem.
5. Koordinátor rovněž bere v úvahu další pravidla a zásady, které jsou celosvětově nebo v rámci Společenství stanoveny odvětvím letecké dopravy, jakož i místní zásady, které navrhl koordinační výbor a byly schváleny členským státem nebo kterýmkoli příslušným orgánem odpovídajícím za dotyčné letiště, pokud tato pravidla a řídící zásady neovlivní nezávislé postavení koordinátora, jsou v souladu s právem Společenství a směřují ke zlepšení účinného užívání kapacity letiště.
Dotyčný členský stát sdělí tato pravidla Komisi.
6. Jestliže žádosti o letištní čas nemůže být vyhověno, informuje koordinátor žádajícího leteckého dopravce o důvodech, které k tomu vedly, a uvede nejbližší dostupný letištní čas.
7. Mimo plánované přidělení letištních časů pro období letového řádu se koordinátor snaží vyhovět žádostem podaným na poslední chvíli, které se týkají jednotlivých letištních časů pro veškeré druhy letectví včetně všeobecného letectví. Za tímto účelem mohou být využity letištní časy, které zbývají ve fondu zmíněném v článku 10 po jejich rozdělení mezi žádající letecké dopravce, jakož i letištní časy, které byly uvolněny na poslední chvíli. Článek 8a Mobilita letištních časů
1. Letištní časy mohou být:
a) leteckým dopravcem převáděny z jedné tratě nebo druhu dopravy na jinou trať nebo jiný druh dopravy, které jsou provozovány stejným leteckým dopravcem; b) převáděny:
i) mezi mateřskými a dceřinými společnostmi a mezi dceřinými společnostmi stejné mateřské společnosti,
ii) jako součást získání kontroly nad kapitálem leteckého dopravce,
iii) v případě celkového nebo částečného převzetí, jestliže jsou letištní časy přímo spojeny s převzatým leteckým dopravcem;
c) vyměněny mezi leteckými dopravci způsobem jeden za jeden.
2. Převody nebo výměny uvedené v odstavci 1 jsou oznamovány koordinátorovi a nabývají účinku až po výslovném potvrzení koordinátorem.
Koordinátor nepotvrdí převody nebo výměny, jestliže nejsou v souladu s požadavky tohoto nařízení a jestliže koordinátor není přesvědčen, že:
a) letištní provoz nebude dotčen, přičemž se berou v úvahu všechna technická, provozní a ekologická omezení;
b) jsou dodržena všechna omezení uložená podle článku 9;
c) převody letištních časů nespadají do oblasti působnosti odstavce 3.
3. a) Letištní časy přidělené nově vstupujícímu dopravci ve smyslu čl. 2 písm. b) nesmějí být převáděny podle odst. 1 písm. b) tohoto článku na dobu rovnající se dvěma odpovídajícím obdobím letového řádu vyjma případu, kdy jde o zákonné převzetí činností podniku v úpadku.
b) Letištní časy přidělené nově vstupujícímu dopravci ve smyslu čl. 2 písm. b) bodu ii) a iii) nesmějí být převáděny na jinou trať podle odst. 1 písm. a) tohoto článku na dobu dvou odpovídajících období letového řádu, pokud s nově vstupujícím dopravcem nebylo zacházeno v souvislosti s novou tratí se stejnou prioritou jako v případě tratě původní.
c) Letištní časy přidělené nově vstupujícímu dopravci ve smyslu čl. 2 písm. b) smějí být vyměňovány podle odst. 1 písm. c) tohoto článku po dobu dvou odpovídajících období letového řádu pouze ke zlepšení časového rozvržení letištních časů pro tyto služby ve vztahu k původně požadovanému časovému rozvržení. Článek 8b Vyloučení nároků na kompenzaci
Závazky veřejné služby 1. Jestliže se v souladu s článkem 4 nařízení (EHS) č. 2408/92 na trať vztahují závazky veřejné služby, může si na koordinovaném letišti členský stát vyhradit letištní časy požadované pro očekávaný provoz na této trati. Jestliže nejsou vyhrazené letištní časy na dotyčné trati využity, jsou podle odstavce 2 dány k dispozici jinému leteckému dopravci, který má zájem trať provozovat v souladu se závazky veřejné služby. Nemá-li žádný jiný dopravce zájem o provozování tratě a dotyčný členský stát nevyhlásí nabídkové řízení podle čl. 4 odst. 1 písm. d) nařízení (EHS) č. 2408/92, jsou letištní časy buď vyhrazeny pro jinou trať podléhající závazkům veřejné služby, nebo vráceny do fondu.
2. Nabídkové řízení stanovené v čl. 4 odst. 1 písm. d) až g) a i) nařízení (EHS) č. 2408/92 se použije pro využití letištních časů uvedených v odstavci 1 výše v případě, kdy má o obsluhu tratě zájem více než jeden letecký dopravce Společenství a nebylo mu umožněno získat letištní časy do jedné hodiny před nebo po čase, který požadoval od koordinátora."
6. Článek 10 se nahrazuje tímto: "Článek 10
Fond letištních časů 1. Koordinátor sestaví fond, který obsahuje všechny letištní časy, které nebyly přiděleny na základě čl. 8 odst. 2 a 4. Do fondu se umístí veškerá kapacita nových letištních časů určená podle čl. 3 odst. 3.
2. Série letištních časů, která je přidělena leteckému dopravci pro pravidelnou nebo programovanou nepravidelnou leteckou dopravu, neopravňuje tohoto leteckého dopravce ke stejné sérii letištních časů pro příští odpovídající období letového řádu, jestliže letecký dopravce koordinátorovi uspokojivě neprokáže, že s jeho povolením využil alespoň 80 % z těchto letištních časů během období letového řádu, pro které byly přiděleny.
3. Letištní časy přidělené leteckému dopravci před 31. lednem pro následující letní období letového řádu nebo před 31. srpnem pro následující zimní období letového řádu, které jsou koordinátorovi před těmito daty vráceny k novému přidělení, nejsou brány při výpočtu procenta využití v úvahu.
4. Pokud nelze prokázat 80 % využití série letištních časů, jsou všechny letištní časy tvořící tuto sérii umístěny do fondu letištních časů, není -li jejich nevyužití ospravedlněno z některého z těchto důvodů:
a) nepředvídatelné a neodvratitelné okolnosti, které nemůže letecký dopravce ovlivnit a které vedou k:
- uzavření letiště nebo vzdušného prostoru,
- závažným narušením provozu na dotyčných letištích včetně sérií letištních časů na jiných letištích Společenství souvisejících s tratěmi, které jsou během podstatné části dotyčného období letového řádu dotčeny takovým narušením;
b) přerušení letecké dopravy pro jednání, které směřovalo k narušení letecké dopravy, a tím bylo fakticky nebo technicky znemožněno leteckému dopravci provozovat dopravu podle plánu;
c) vážná finanční újma dotyčného leteckého dopravce Společenství a následné udělení dočasné licence příslušnými orgány až do finanční reorganizace leteckého dopravce v souladu s čl. 5 odst. 5 nařízení (EHS) č. 2407/92;
d) soudní řízení týkající se použití článku 9 na tratě, u kterých byl podle článku 4 nařízení (EHS) č. 2408/92 uložen závazek veřejné služby, jehož výsledkem je dočasné pozastavení provozu na těchto tratích.
5. Na žádost členského státu nebo z vlastního podnětu Komise přezkoumá, jak koordinátor letiště, na které se vztahuje toto nařízení, uplatňuje odstavec 4.
Komise přijme rozhodnutí do dvou měsíců od přijetí žádosti postupem podle čl. 13 odst. 2.
6. Aniž je dotčen čl. 8 odst. 2 tohoto nařízení a aniž je dotčen čl. 8 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2408/92, jsou letištní časy umístěné ve fondu rozdělovány mezi žádající letecké dopravce. 50 % těchto letištních časů je nejprve přiděleno nově vstupujícím dopravci, ledaže jsou žádosti nově vstupujících dopravců nižší než 50 %. Koordinátor projedná požadavky nově vstupujících a ostatních dopravců nestranně a v souladu s koordinačními lhůtami každého dne letového řádu.
Z požadavků nově vstupujících dopravců jsou upřednostněni letečtí dopravci, kteří splňují podmínky pro postavení nově vstupujících dopravců podle čl. 2 písm. b) bodu i) a ii) nebo čl. 2 písm. b) bodu i) a iii).
7. Nově vstupující dopravce, kterému byla nabídnuta série letištních časů do jedné hodiny před nebo po požadovaném čase a který tuto nabídku nepřijal, nemá pro toto období letového řádu nadále postavení nově vstupujícího dopravce.
8. Pro služby provozované skupinou leteckých dopravců může o potřebné letištní časy žádat jen jeden ze zúčastněných leteckých dopravců. Letecký dopravce provozující tuto službu přebírá odpovědnost za plnění provozního kritéria, které je požadováno k zachování historických práv podle čl. 8 odst. 2.
Letištní časy přidělené jednomu leteckému dopravci mohou být užity jiným leteckých dopravcem nebo leteckými dopravci, kteří se podílejí na společného provozu, za předpokladu, že identifikační kód leteckého dopravce, kterému byly letištní časy přiděleny, zůstane pro účely koordinace a kontroly přidělen společnému letu.
Po ukončení společného provozu zůstávají takto užívané letištní časy leteckému dopravci, kterému byly původně přiděleny.
Letečtí dopravci účastnící se společného provozu informují koordinátory o podrobnostech tohoto provozu před jeho zahájením.
9. Jestliže nově vstupující dopravce čelí i nadále závažným obtížím, zajistí členský stát svolání schůze letištního koordinačního výboru.
Účelem schůze je prozkoumání možností nápravy situace.
Na schůzi je přizvána Komise."
7. Článek 11 se nahrazuje tímto: "Článek 11
Stížnosti a opravné prostředky 1. Aniž jsou dotčena práva na podání opravných prostředků podle vnitrostátního práva, podávají se stížnosti týkající se použití čl. 7 odst. 2, článků 8, 8a, 10 a čl. 14 odst. 1 až 4 a 6 koordinačnímu výboru. Do jednoho měsíce po podání stížnosti výbor záležitost prozkoumá, a nakolik je to možné, předloží koordinátorovi návrhy řešení problému. Není-li možné nalézt řešení, může příslušný členský stát do dvou měsíců zajistit zprostředkování organizací, která zastupuje letecké dopravce nebo letiště, nebo jinou třetí stranou.
2. Členské státy přijmou v souladu s vnitrostátním právem vhodná opatření k ochraně koordinátorů s ohledem na nároky na náhradu škody, které se vztahují k jejich činnostem podle tohoto nařízení, vyjma případy hrubé nedbalosti nebo úmyslného protiprávního jednání."
8. V článku 12 se nadpis a odstavec 1 nahrazují tímto:
1. Kdykoli se jeví, že třetí země, pokud jde o přidělení letištních časů na letištích:
a) neposkytuje leteckým dopravcům Společenství zacházení srovnatelné s tím, které zaručují členské státy leteckým dopravcům z této země, nebo
b) neposkytuje leteckým dopravcům Společenství fakticky národní zacházení nebo
c) poskytuje leteckým dopravcům jiných třetích zemí výhodnější zacházení než leteckým dopravcům Společenství,
může Komise postupem podle čl. 13 odst. 2 rozhodnout, že členský stát nebo členské státy přijmou opatření včetně částečného nebo úplného pozastavení uplatňování tohoto nařízení ve vztahu k leteckému dopravci nebo leteckým dopravcům z této třetí země s cílem dosáhnout nápravy jejího diskriminačního chování."
9. Články 13 a 14 se nahrazují tímto: "Článek 13
Postup projednávání ve výboru 1. Komisi je nápomocen výbor.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [8] s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Komisu může s výborem konzultovat rovněž jakoukoli jinou záležitost, která se týká uplatňování tohoto nařízení.
4. Výbor přijme svůj jednací řád. Článek 14
Uplatňování 1. Příslušné orgány řízení letového provozu mohou odmítnut letový plán leteckého dopravce, jestliže letecký dopravce zamýšlí přistát nebo vzlétnout na koordinovaném letišti během období, ve kterých je koordinováno, aniž by mu byl koordinátorem přidělen letištní čas.
2. Koordinátor odejme sérii letištních časů prozatímně přidělenou leteckému dopravci, který je ve fázi vzniku, a umístí ji do fondu 31. ledna pro následující letní období letového řádu nebo 31. srpna pro následující zimní období letového řádu, jestliže podnik nemá platnou provozní licenci nebo doklad stejného druhu k tomuto dni nebo jestliže příslušný orgán vydávající povolení neprohlásí, že je pravděpodobné, že provozní licence nebo doklad stejného druhu budou vydány před zahájením dotyčného období letového řádu.
3. Koordinátor odejme sérii letištních časů leteckého dopravce, který je obdržel na základě výměny v souladu s čl. 8a odst. 1 písm. c), jestliže nebyly užity k původnímu záměru, a vrátí ji do fondu.
4. Letečtí dopravci, kteří opakovaně a úmyslně provozují leteckou dopravu v čase, který se podstatně liší od letištního času přiděleného jako součást série letištních časů, nebo užívají letištní časy podstatně odlišným způsobem, než který byl určen v čase přidělení, a tak narušují letištní provoz nebo provoz letecké dopravy, ztratí postavení podle čl. 8 odst. 2. Koordinátor může rozhodnout o odnětí dotyčné série letištních časů pro zbytek období letového řádu ve vztahu k tomuto leteckému dopravci a umístit ji do fondu za podmínky, že se dotyčný letecký dopravce k tomuto vyjádřil a koordinátor jej již jednou varoval.
5. Členské státy zajistí, aby existovaly účinné, přiměřené a odrazující sankce nebo rovnocenná opatření v případech opakovaného a úmyslné provozování leteckých služeb v časech podstatně se odlišujících od přidělených letištních časů nebo v případech užívání letištních časů podstatně odlišným způsobem, než který byl určen v čase přidělení, pokud je tím poškozen letištní provoz nebo provoz letecké dopravy.
6. a) Aniž je dotčen čl. 10 odst. 4, může koordinátor v případě, že letecký dopravce nemůže dosáhnout míru využití ve výši 80 % podle čl. 8 odst. 2, tomuto leteckému dopravci odejmout dotyčnou sérii leteckých časů pro zbytek období letového řádu a umístit je do fondu poté, co se k tomu dotyčný letecké dopravce vyjádří.
b) Aniž je dotčen čl. 10 odst. 4, umístí koordinátor v případě, že po uplynutí doby odpovídající 20 % doby platnosti série nebyly využity žádné letištní časy z této série letištních časů, dotyčnou sérii letištních časů do fondu po zbytek období letového řádu poté, co se k tomu dotyčný letecký dopravce vyjádří."
10. Vkládá se nový článek, který zní: "Článek 14a
1. Nejpozději do tří let od vstupu tohoto nařízení v platnost, předloží Komise zprávu Evropskému parlamentu a Radě o jeho uplatňování.
Zpráva se týká zejména uplatňování článků 8, 8a a 10.
2. Členské státy a Komise spolupracují při uplatňování tohoto nařízení, zejména pokud jde o shromažďování informací pro zprávu podle odstavce 1."
Článek 2
1. Toto nařízení vstupuje v platnost tři měsíce po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
2. Ustanovení čl. 11 odst. 2 a čl. 14 odst. 5 nařízení (EHS) č. 95/93 se použijí ode dne 30. července 2005.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech. Ve Štrasburku dne 21. dubna 2004. Za Evropský parlament předseda P. Cox Za Radu předseda D. Roche [1] Úř. věst. C 270 E, 25.9.2001, s. 131. [2] Úř. věst. C 125, 27.5.2002, s. 8.
Nařízení Komise (ES) č. 794/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 659/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES [1], a zejména na článek 27 uvedeného nařízení,
po konzultaci s Poradním výborem pro státní podpory,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Pro usnadnění vypracování oznámení státních podpor členskými státy a jejich hodnocení Komisí je žádoucí, aby byl vytvořen povinný oznamovací formulář.
Tento formulář by měl být co nejúplnější.
(2) Standardní oznamovací formulář, jakož i souhrnný informační list a doplňkové informační listy by měly zahrnovat všechny stávající pokyny a rámce v oblasti státních podpor.
Musí být pozměňovány či nahrazovány v souladu s dalším vývojem těchto textů.
(3) Měl by být zaveden zjednodušený systém oznamování některých změn stávající podpory.
Takový zjednodušený systém by měl být přijat pouze v tom případě, že Komise byla pravidelně informována o provádění dané stávající podpory.
(4) Z důvodu právní jistoty by mělo být objasněno, že se Komisi nemusí oznamovat malý nárůst, který nepřekračuje 20 % původního rozpočtu režimu podpor, zejména těch, které jsou určeny pro zohlednění účinků inflace, jelikož je nepravděpodobné, že dojde k ovlivnění původního hodnocení slučitelnosti režimu, které Komise vypracovala, pokud ostatní podmínky režimu podpor zůstaly nezměněny.
(5) Podle článku 21 nařízení (ES) č. 659/1999 mají členské státy předkládat Komisi výroční zprávy o všech stávajících režimech podpor nebo jednotlivých podporách přiznaných mimo schválený režim podpor, které podle podmínečného rozhodnutí nepodléhají žádné zvláštní povinnosti podávat zprávy.
(6) Aby Komise byla Komise schopna plnit své povinnosti ohledně kontroly podpor, potřebuje od členských států přesné informace o druzích a výších podpory, kterou poskytují v rámci stávajících režimů podpor.
Je možné zjednodušit a zlepšit systémy předkládání zpráv o státních podporách Komisi, které jsou v současné době popsány ve společném postupu předkládání zpráv a oznamování podle Smlouvy o ES a podle Dohody o Světové obchodní organizaci, který je stanoven v dopise Komise členským státům ze dne 2. srpna 1995.
Na část tohoto společného postupu, která se týká oznamovacích povinností ohledně oznamování subvencí podle článku 25 dohody Světové obchodní organizace o subvencích a kompenzačních opatřeních přijaté dne 21. července 1995 a podle článku XVI GATT z roku 1994, se toto nařízení nevztahuje.
(7) Informace požadované ve výročních zprávách mají Komisi usnadnit sledování všech úrovní podpor a vytvoření celkového přehledu účinků různých druhů podpory na hospodářskou soutěž.
Za tímto účelem může Komise členské státy rovněž požádat o poskytnutí dalších údajů pro vybraná témata ad hoc.
Výběr předmětu musí být s členskými státy projednán předem.
(8) Výroční zprávy nezahrnují informace, které mohou být nezbytné pro ověření toho, zda daná opatření konkrétní podpory dodržují právo Společenství.
Komise by si tudíž měla ponechat možnost požadovat od členských států závazky nebo připojovat k rozhodnutím podmínky vyžadující poskytnutí dalších informací.
(9) Mělo by být upřesněno, že by se lhůty stanovené v nařízení (ES) č. 659/1999 měly vypočítávat v souladu s nařízením Rady (EHS, Euratom) č.
1182/71 ze dne 3. června 1971, kterým se určují pravidla pro lhůty, data a termíny [2], doplněným zvláštními pravidly stanovenými v tomto nařízení.
Zejména je nezbytné označit události, které určují výchozí bod lhůt použitelných v postupech týkajících se státní podpory. Pravidla stanovená v tomto nařízení by měla platit pro již existující lhůty, které budou dále běžet i po vstupu tohoto nařízení v platnost.
(10) Účelem navrácení podpory je obnovení situace, která existovala před protiprávním poskytnutím podpory.
Pro zajištění rovného zacházení by měla být výhoda měřena objektivně od chvíle, kdy je podpora k dispozici přijímajícímu podniku, nezávisle na výsledku jakýchkoli obchodních rozhodnutí, která tento podnik následně učinil.
(11) V souladu s obecnou finanční praxí je vhodné, aby byla úroková sazba pro navrácení stanovena jako roční procentní sazba.
(12) Objem a četnost transakcí mezi bankami mají za následek úrokovou sazbu, která je stabilně měřitelná a statisticky významná, a měla by tudíž představovat základ pro úrokovou sazbu pro navrácení.
Mezibankovní swapová sazba by však měl být upravena, aby odrážela obecné míry zvýšeného obchodního rizika mimo bankovní sektor.
Na základě informací o mezibankovních swapových sazbách by měla Komise pro každý členský stát stanovit jednu úrokovou sazbu pro navrácení.
Z důvodu právní jistoty a rovného zacházení je vhodné, aby byla stanovena přesná metoda pro výpočet a pro zveřejňování úrokové sazby kdykoli použitelné na navrácení podpor, jakož i příslušných sazeb, které se uplatňovaly dříve.
(13) Státní podporu lze považovat za faktor, který sníží střednědobé finanční požadavky přijímajícího podniku.
Pro tento účel a v souladu s obecnou finanční praxí je možné střednědobé období vymezit jako pět let.
Úroková sazba pro navrácení by tedy měla odpovídat roční procentní sazbě stanovené pro období pěti let.
(14) Vzhledem k cíli obnovení situace před protiprávním poskytnutím podpory a v souladu s obecnou finanční praxí musí být úroková sazba pro navrácení, kterou má Komise stanovit, vypočtena každý rok jako složený úrok.
Z týchž důvodů by se úroková sazba použitelná v prvním roce období navrácení měla uplatňovat po dobu prvních pěti let období navrácení a úroková sazba použitelná v šestém roce období navrácení po dobu následujících pěti let.
(15) Toto nařízení by se mělo vztahovat na rozhodnutí o navrácení podpory oznámená po dni vstupu tohoto nařízení v platnost,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
PŘEDMĚT A OBLAST PŮSOBNOSTI
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Toto nařízení stanovuje prováděcí pravidla týkající se formy, obsahu a dalších podrobností oznámení a výročních zpráv uvedených v nařízení (ES) č.
659/1999. Rovněž obsahuje ustanovení pro výpočet lhůt ve všech řízeních týkajících se státní podpory a úrokové sazby pro navrácení protiprávní podpory.
2. Toto nařízení se použije na podpory ve všech odvětvích.
KAPITOLA II
OZNÁMENÍ
Článek 2
Oznamovací formuláře
Aniž je dotčena povinnost členských států oznámit státní podpory v odvětví uhlí podle rozhodnutí Komise 2002/871/ES [3], oznamují se nové podpory podle čl. 2 odst. 1 nařízení (ES) č. 659/1999, s výjimkou oznámení podle čl. 4 odst. 2 tohoto nařízení, prostřednictvím oznamovacího formuláře, který je uveden v části I přílohy I tohoto nařízení.
Doplňující informace, které jsou potřebné pro hodnocení opatření v souladu s nařízeními, pokyny, rámci a jinými texty použitelnými na státní podporu, se poskytují v doplňkových informačních listech podle části III přílohy I.
Kdykoli dojde ke změně nebo nahrazení příslušných pokynů nebo rámců, přizpůsobí Komise odpovídající formuláře a informační listy.
Článek 3
Předávání oznámení
1. Oznámení předává Komisi stálý zástupce dotčeného členského státu.
Je adresováno generálnímu tajemníkovi Komise.
Jestliže má členský stát v úmyslu využít zvláštní řízení stanovené v kterémkoli nařízení, pokynu, rámci nebo jiném textu použitelném pro státní podporu, je kopie oznámení určena odpovědnému generálnímu řediteli.
Generální tajemník a generální ředitelé mohou určit kontaktní místa pro předávání oznámení.
2. Veškerá následná korespondence je určena odpovědnému generálnímu řediteli a na kontaktní místo, které určí generální ředitel.
3. Komise zasílá svou korespondenci stálému zástupci dotčeného členského státu nebo na jakoukoli jinou adresu, kterou určí tento členský stát.
4. Do 31. prosince 2005 předávají členské státy oznámení na papíře.
Pokud je to možné, předává se rovněž elektronická podoba oznámení.
Od 1. ledna 2006 jsou oznámení předávána elektronicky, pokud se Komise a oznamující členský stát nedohodnou jinak.
Veškerá korespondence v souvislosti s oznámením, které bylo podáno po 1. lednu 2006, se předává elektronicky.
5. Za den předání faxem na číslo určené přijímající stranou se považuje den předání na papíře, pokud je podepsaný originál obdržen nejpozději deset dní poté.
6. Do 30. září 2005 po konzultaci s členskými státy zveřejní Komise v Úředním věstníku Evropské unie podrobnosti způsobech elektronického předávání oznámení včetně adres společně se všemi nezbytnými opatřeními pro ochranu důvěrných údajů.
Článek 4
Zjednodušený oznamovací postup pro určité změny stávající podpory
1. Pro účely čl. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 659/1999 se změnou stávající podpory rozumí jakákoli změna kromě úprav čistě formálního či administrativního charakteru, která nemůže ovlivnit hodnocení slučitelnosti opatření se společným trhem. Zvýšení původního rozpočtu stávajícího režimu podpor maximálně o 20 % se však nepovažuje za změnu stávající podpory.
2. Následující změny stávající podpory se oznamují prostřednictvím formuláře pro zjednodušené oznamování, který je uveden v příloze II:
a) zvýšení rozpočtu povoleného režimu podpor přesahující 20 %;
b) prodloužení stávajícího povoleného režimu podpor až o šest let se zvýšením rozpočtu nebo bez zvýšení rozpočtu;
c) zpřísnění kritérií pro uplatnění povoleného režimu podpor, snížení výše podpory nebo snížení způsobilých výdajů.
Komise vynaloží veškeré své úsilí, aby rozhodla o každé podpoře, která jí byla oznámena prostřednictvím formuláře pro zjednodušené oznamování, do jednoho měsíce.
3. Zjednodušený oznamovací postup se nepoužívá pro oznamování změn režimů podpor, v jejichž souvislosti členské státy nepředložily výroční zprávy v souladu s články 5, 6 a 7, pokud výroční zprávy za roky, kdy byla podpora poskytnuta, nejsou podány ve stejnou dobu jako oznámení.
KAPITOLA III
VÝROČNÍ ZPRÁVY
Článek 5
Forma a obsah výročních zpráv
1. Aniž je dotčen druhý a třetí pododstavec tohoto článku a jakékoli další zvláštní oznamovací povinnosti stanovené v podmínečném rozhodnutí přijatém podle čl. 7 odst. 4 nařízení (ES) č. 659/1999 nebo dodržení jakýchkoli závazků přijatých dotčeným členským státem v souvislosti s rozhodnutím schválit podporu, sestavují členské státy výroční zprávy o stávajících režimech podpor ve smyslu čl. 21 odst. 1 nařízení (ES) č. 659/1999 za každý celý kalendářní rok nebo jeho část, během které se režim uplatňuje, v souladu se standardním formulářem uvedeným v příloze III A.
V příloze III B je uveden formulář pro výroční zprávy o stávajících režimech podpor, které se týkají produkce, zpracování a uvádění zemědělských produktů vyjmenovaných v příloze I Smlouvy na trh.
V příloze III C je uveden formulář pro výroční zprávy o stávajících režimech podpor, které se týkají produkce, zpracování a uvádění produktů rybolovu vyjmenovaných v příloze I Smlouvy na trh.
2. Komise může členské státy požádat o poskytnutí dalších údajů o vybraných tématech, která jsou s členskými státy projednána předem.
Článek 6
Předávání a zveřejňování výročních zpráv
1. Každý členský stát předá své výroční zprávy Komisi v elektronické podobě nejpozději dne 30. června roku následujícího po roce, kterého se zpráva týká.
V odůvodněných případech mohou členské státy předložit odhady za předpokladu, že skutečná čísla budou předána nejpozději s údaji za následující rok.
2. Každý rok zveřejňuje Komise přehled státních podpor, který obsahuje shrnutí informací obsažených ve výročních zprávách předložených během předchozího roku.
Článek 7
Postavení výročních zpráv
Předávání výročních zpráv nepředstavuje splnění povinnosti oznámit opatření týkající se podpory předtím, než nabudou účinku podle čl. 88 odst. 3 Smlouvy, ani se nedotýká výsledku přezkoumání údajně protiprávní podpory postupem podle kapitoly III nařízení (ES) č. 659/1999.
KAPITOLA IV
LHŮTY
Článek 8
Výpočet lhůt
1. Lhůty stanovené v nařízení (ES) č. 659/1999 a v tomto nařízení nebo stanovené Komisí podle článku 88 Smlouvy se vypočítají v souladu s nařízením (EHS, Euratom) č. 1182/71 a se zvláštními pravidly stanovenými v odstavcích 2 až 5 tohoto článku. V případě rozporu jsou rozhodující ustanovení tohoto nařízení.
2. Lhůty se vyjadřují v měsících nebo v pracovních dnech.
3. S ohledem na lhůty pro činnost Komise je pro účely čl. 3 odst. 1 nařízení (EHS, Euratom) č. 1182/71 příslušnou událostí obdržení oznámení nebo následné korespondence v souladu s čl. 3 odst. 1 a čl. 3 odst. 2 tohoto nařízení.
Pokud jde o oznámení předaná po 31. prosinci 2005 a související korespondenci, je příslušnou událostí obdržení elektronického oznámení nebo sdělení na příslušné adrese zveřejněné v Úředním věstníku Evropské unie.
4. S ohledem na lhůty pro činnost členských států je pro účely čl. 3 odst. 1 nařízení (EHS, Euratom) č. 1182/71 příslušnou událostí přijetí oznámení nebo korespondence od Komise v souladu s čl. 3 odst. 3 tohoto nařízení.
5. S ohledem na lhůtu pro předání připomínek třetími stranami a těmi členskými státy, které nejsou řízením přímo dotčeny, po zahájení formálního vyšetřovacího řízení ve smyslu čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 659/1999, je pro účely čl. 3 odst. 1 nařízení (EHS, Euratom) č. 1182/71 příslušnou událostí zveřejnění oznámení o zahájení řízení v Úředním věstníku Evropské unie.
6. Každá žádost o prodloužení lhůty musí být řádně zdůvodněna a musí být předložena písemně na adresu určenou stranou, která stanoví lhůtu, minimálně dva pracovní dny před jejím uplynutím.
KAPITOLA V
ÚROKOVÁ SAZBA PRO NAVRÁCENÍ PROTIPRÁVNÍ PODPORY
Článek 9
Způsob stanovení úrokové sazby
1. Pokud není ve zvláštním rozhodnutí stanoveno jinak, je úroková sazba, která má být použita pro navrácení státní podpory poskytnuté v rozporu s čl. 88 odst. 3 Smlouvy, roční procentní sazba stanovená pro každý kalendářní rok.
Vypočítá se na základě průměru pětiletých mezibankovních swapových sazeb za září, říjen a listopad předchozího roku zvýšeného o 75 bazických bodů.
V řádně odůvodněných případech může Komise sazbu pro jeden nebo více členských států zvýšit o více než 75 bazických bodů.
2. Jestliže se poslední tříměsíční průměr dostupných pětiletých mezibankovních swapových sazeb zvýšený o 75 bazických bodů liší od platné úrokové sazby pro navrácení státní podpory o více než 15 %, provede Komise přepočet platné úrokové sazby.
Nová sazba se použije od prvního dne měsíce následujícího po přepočtu Komise.
V dopise sdělí Komise členským státům přepočet a datum, od kterého se sazba použije.
3. Úroková sazba se stanoví pro každý členský stát samostatně nebo pro dva či více členských států společně.
4. V případě, že nejsou k dispozici spolehlivé nebo odpovídající údaje nebo za výjimečných okolností může Komise v úzké spolupráci s dotčeným členským státem či dotčenými členskými státy stanovit úrokovou sazbu pro navrácení státní podpory pro jeden či více členských států na základě jiné metody nebo na základě informací, které má k dispozici.
Článek 10
Zveřejnění
Komise zveřejní aktuální a příslušné historické úrokové sazby pro navrácení státních podpor v Úředním věstníku Evropské unie a pro informaci na internetu.
Článek 11
Metoda pro uplatnění úroku
1. Úroková sazba, která se má použít, je sazba použitelná v den, kdy byla protiprávní podpora poprvé dána k dispozici příjemci.
2. Úroková sazba se uplatňuje jako složený úrok až do data navrácení podpory.
Úroky narostlé v předcházejícím roce jsou v každém následujícím roce úročeny.
3. Úroková sazba podle odstavce 1 se použije po celé období až do data vrácení podpory.
Pokud však mezi dnem, kdy byla protiprávní podpora poprvé dána k dispozici příjemci, a dnem navrácení podpory uplynulo více než pět let, přepočítá se úroková sazba každých pět let, přičemž základem je sazba, která je platná v době přepočtu.
KAPITOLA VI
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 12
Přezkum
Konzultací s členskými státy provede Komise do čtyř let po vstupu tohoto nařízení v platnost přezkum jeho používání.
Článek 13
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 795/2004
ze dne 21. dubna 2004,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu jednotné platby podle nařízení Rady (ES) č. 1782/2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001 [1], a zejména na čl. 40 odst. 5 druhý pododstavec, čl. 42 odst. 4 a 9, čl. 46 odst. 3, čl. 52 odst. 2, čl. 54 odst. 5, čl. 145 písm. c) a d) a článek 155 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Je třeba stanovit prováděcí pravidla k hlavě III nařízení (ES) č. 1782/2003, kterým se zavádí režim jednotné platby pro zemědělce.
(2) Z důvodů jasnosti je vhodné stanovit některé definice.
Tam, kde je to vhodné, by se měly používat definice, které se již uplatňují v podobných situacích a/nebo které se již užívají řadu let.
(3) Pro usnadnění výpočtu jednotkové hodnoty platebních nároků by měla být stanovena jasná pravidla pro zaokrouhlování číslic a možnost rozdělit stávající platební nároky v případech, kdy velikost ohlášeného pozemku nebo pozemku převáděného i s nároky představuje pouze zlomek hektaru.
(4) Je třeba zavést zvláštní ustanovení pro vytvoření vnitrostátní rezervy, zejména pro výpočet snížení referenčních částek nebo platebních nároků, jakož i pro uplatnění snížení v případě celkového nebo částečného oddělení prémií pro mléčné výrobky a dodatečných plateb uvedených v článcích 95 a 96 nařízení (ES) č. 1782/2003.
3 a 5 nařízení (ES) č. 1782/2003 stanoví možnost použít vnitrostátní rezervu pro přiznání platebních nároků.
Je třeba stanovit pravidla pro výpočet množství a hodnoty platebních nároků, jež se tímto způsobem přiznají.
S cílem ponechat jistou pružnost pro rozhodování členským státům, které mohou lépe posoudit situaci každého zemědělce žádajícího o taková opatření, je třeba, aby maximální počet nároků, jež mají být přiznány, nepřekročil počet ohlášených hektarů a aby jejich hodnota nebyla vyšší než částka, již členské státy stanoví podle objektivních kritérií.
V případě zvýšení jednotkové hodnoty existujících platebních nároků bude nutné dodržet regionální průměr v souladu s čl. 42 odst.
1782/2003. Členským státům musí být ponechána volnost, pokud jde o stanovení této regionální hodnoty na vhodné územní úrovni.
Jelikož však jde o podporu oddělenou od produkce, nemůže být částka v žádném případě diferencována nebo vypočítávána podle výrobních odvětví.
(6) Za určitých okolností by zemědělci mohli mít více nároků než půdy pro jejich využití, například při společném hospodaření na krmných plochách, při skončení nájemní smlouvy, v případě účasti na programu zalesňování nebo nákupu referenčních množství mléka, která byla pronajata s půdou během referenčního období podle vnitrostátních právních předpisů.
Proto je třeba stanovit mechanismus, který by zaručoval podporu poskytnutou zemědělcům s tím, že by byla soustředěna na zbývající dostupné hektary.
Aby však nedocházelo ke zneužívání tohoto mechanismu, je třeba stanovit určité podmínky pro přístup k němu.
(7) V souladu s nařízením (ES) č. 1782/2003 je vnitrostátní rezerva doplňována z prostředků nevyužitých nároků, nebo fakultativně ze srážek při převodu platebních nároků nebo při převodu uskutečněném před stanoveným datem.
Je proto nutné stanovit datum, po kterém se nevyužité nároky vrací do vnitrostátní rezervy.
Z administrativních důvodů je rovněž třeba stanovit, že platební nároky spojené s oprávněním pro pěstování ovoce a zeleniny nebo konzumních brambor a nároky při vynětí půdy z produkce, pokud jsou navraceny do státní rezervy, již nejsou vázány na související závazky nebo oprávnění.
Tato skutečnost je také odůvodněna tím, že závazky nebo oprávnění jsou stanoveny na základě starých referencí a že po zavedení režimu jednotné platby již nebude možné určit, kdo by měl získat nároky při vynětí půdy z produkce vzniklé z rezervy odpovídající oprávněním, protože podpora bude oddělena.
(8) V případě uplatnění srážek při převodu platebních nároků bude třeba stanovit maximální procentní sazby a kritéria jejich použití, a odstupňovat je s ohledem na typ převodu a platební nároky, které se mají převádět.
Pokud se v prvních letech používání režimu jednotné platby vyskytne riziko spekulace, může se členskému státu povolit, aby zvýšil procentní sazby srážek při převodech bez půdy.
V žádném případě by uplatňování takových srážek nemělo vést ke vzniku závažných překážek nebo zákazu převodu platebních nároků.
(9) Pro usnadnění správy vnitrostátní rezervy je třeba stanovit, aby byla spravována na regionální úrovni, s výjimkou případů uvedených v čl. 42 odst. 3 nařízení (ES) č. 1782/2003, v případě potřeby, a v čl. 42 odst. 4 uvedeného nařízení, pokud jsou členské státy povinny přiznat platební nároky.
(10) Pro snadnější zavedení režimu jednotné platby je třeba umožnit členským státům, aby v roce předcházejícím prvnímu roku zavedení režimu začaly zjišťovat potenciální oprávněné osoby tohoto režimu, zejména v případech, kdy u hospodářství došlo ke změnám v důsledku dědictví nebo změn v právním řádu, a předběžně stanovily platební nároky.
(11) Článek 33 nařízení (ES) č. 1782/2003 vymezuje zvláštní okolnosti, za kterých mají zemědělci přístup k režimu jednotné platby.
Aby se předešlo situaci, kdy by takové okolnosti sloužily jako záminka pro neuplatnění pravidel o normálním převodu hospodářství spolu se souvisejícími referenčními částkami, je třeba stanovit určité podmínky a definice, které se použijí na takové okolnosti.
(12) Podle čl. 46 odst. 2 nařízení (ES) č. 1782/2003 zemědělec může převést své platební nároky bez půdy teprve poté, co využil ve smyslu článku 44 uvedeného nařízení alespoň 80 % svých nároků během nejméně jednoho kalendářního roku. Aby se zohlednily převody půdy uskutečněné před zavedením režimu jednotné platby, je odůvodněné považovat převod hospodářství nebo jeho části spolu s budoucími platebními nároky jako převod platebních nároků s půdou ve smyslu článku 46 nařízení (ES) č. 1782/2003, při dodržení určitých podmínek, zejména toho, že prodávající sám požádá o stanovení platebních nároků, pokud uvedené nařízení jasně stanoví, že přístup k režimu mají pouze příjemci přímých plateb během referenčního období.
4 nařízení (ES) č. 1782/2003 ukládá Komisi, aby vymezila zvláštní situace, které opravňují ke stanovení referenčních částek pro zemědělce nacházející se v situacích, jež jim zabránily zcela nebo částečně čerpat přímé platby v referenčním období.
Proto je třeba vypracovat seznam těchto zvláštních situací a stanovit pravidla, jež by vyloučila případnou kumulaci příjmů z různých zdrojů poskytování platebních nároků u téhož zemědělce, aniž by byla dotčena možnost Komise tento seznam v případě potřeby doplnit.
Dále je třeba ponechat členským státům jistý prostor pro stanovení referenčních částek k přidělení.
(14) Pokud některý členský stát podle svých vnitrostátních právních předpisů nebo ustálené praxe zahrnuje do definice dlouhodobého nájmu též nájem na pět let, je třeba, aby tento členský stát mohl použít v případě potřeby tuto kratší dobu.
(15) Jelikož prémie pro mléčné výrobky a dodatečné platby budou zahrnuty do režimu jednotné platby na základě jiného referenčního období, než je uvedeno v článku 37 nařízení (ES) č. 1782/2003, je třeba pro účely stanovení referenční částky brát v úvahu producenty mléka nacházející se v situaci uvedené v článku 40 nařízení (ES) č. 1782/2003, kteří z důvodu této situace převedli celé své individuální referenční množství nebo jeho část v souladu s článkem 16 nařízení (ES) č. 1788/2003 v průběhu období dvanácti měsíců končícího dne 31. března prvního roku uplatňování režimu jednotné platby.
(16) V případě, kdy zemědělec odejde do důchodu nebo zemře a převede své hospodářství nebo jeho část na člena rodiny nebo na dědice, který má v úmyslu pokračovat v zemědělské činnosti v tomto hospodářství, je třeba usnadnit převod hospodářství nebo jeho části v rámci rodiny, zejména tehdy, pokud převáděné pozemky byly pronajaty třetí osobě během referenčního období, aniž by se předem předpokládala možnost, že dědic bude pokračovat v zemědělské činnosti.
(17) Zemědělcům, kteří uskutečnili investice vedoucí k potenciálnímu zvýšení částek přímých plateb, na něž by bývali měli nárok, pokud by nebyl zaveden režim jednotné platby, by proto měly být nároky též přiznány.
Je třeba stanovit zvláštní pravidla pro výpočet platebních nároků v případě, že zemědělec již má platební nárok nebo nevlastní hektarové plochy.
Za stejných okolností pak zemědělci, kteří nakoupili nebo si pronajali půdu anebo se zúčastnili národních programů na restrukturalizaci výroby, na něž by jim byla mohla být poskytnuta přímá platba během referenčního období, by nyní podle režimu jednotné platby neměli žádný nárok na platbu, ačkoliv si koupili půdu nebo se zúčastnili programů tohoto typu za účelem provozování zemědělské činnosti, z níž by jim mohl ještě v budoucnu vyplývat nárok na některé přímé platby.
Proto je třeba též stanovit, že v tomto případě se přiznává platební nárok.
(18) Pro řádnou správu tohoto režimu je třeba stanovit pravidla pro převod platebních nároků.
(19) Podle článku 46 nařízení (ES) č. 1782/2003 může členský stát rozhodnout, že platební nároky mohou být převedeny nebo využity pouze v rámci jednoho a téhož regionu.
Aby se předešlo praktickým problémům, je třeba stanovit zvláštní pravidla pro hospodářství ležící na hranici dvou nebo více regionů.
(20) Podle čl. 43 odst. 2 nařízení (ES) č. 1782/2003 se do výpočtu platebních nároků musí zahrnout všechny krmné plochy za referenční období. Za účelem usnadnění práce správním orgánům členských států při stanovování počtu hektarů krmných ploch je třeba jim umožnit, aby vzaly v úvahu krmnou plochu uvedenou v žádosti o podporu "na plochu" před zavedením režimu jednotné platby, přičemž zemědělci mohou prokázat, že během referenčního období byla jejich krmná plocha menší.
(21) Článek 52 nařízení (ES) č. 1782/2003 povoluje produkci konopí za určitých podmínek.
Je nutné vypracovat seznam schválených odrůd a upravit uznávání těchto odrůd.
(22) Je třeba stanovit zvláštní pravidla pro výpočet velké dobytčí jednotky v případech, kdy stanovení nároků podléhá zvláštním podmínkám, s odkazem na převodní tabulku stanovenou pro odvětví hovězího masa.
(23) Je rovněž třeba stanovit zvláštní pravidla, které by usnadnily stanovení platebních nároků v případě předpokládaného oddělení plateb v odvětví mléka a mléčných výrobků.
(24) Podle článku 54 nařízení (ES) č. 1782/2003 každý nárok při vynětí půdy z produkce vázaný na hektar, na který lze poskytnout podporu při vynětí půdy z produkce, dává právo na výplatu částky, která je stanovena nárokem při vynětí půdy z produkce.
Minimální období, po které musí půda zůstat vyňata z produkce, musí být dlouhé alespoň jako vegetační cyklus plodin na orné půdě.
Aby se však zohlednily určité specifické okolnosti, je třeba umožnit využívání půd vyňatých z produkce před uplynutím tohoto minimálního období vynětí z produkce.
Je rovněž třeba přijmout ustanovení týkající se ochrany životního prostředí a udržování a využívání ploch vyňatých z produkce.
(25) Pokud se členský stát rozhodne, že využije možnosti regionalizovat režim jednotné platby, je třeba zavést zvláštní ustanovení, která usnadní výpočet regionální referenční částky pro hospodářství ležící na hranici několika regionů a která zaručí poskytnutí celé regionální částky během prvního roku uplatňování režimu.
Některá ustanovení tohoto nařízení, zejména ustanovení o vytvoření vnitrostátní rezervy, prvotního přiznání a převodu platebních nároků, je třeba upravit, aby byla použitelná v regionálním modelu.
(26) Podle článku 69 nařízení (ES) č. 1782/2003 mohou členské státy až do výše rozpočtového limitu provádět dodatečné platby pro zvláštní druhy zemědělské činnosti, které jsou důležité pro ochranu či zlepšování životního prostředí nebo pro zlepšování jakosti zemědělských produktů a jejich uvádění na trh.
Proto je nutné vymezit okruh zemědělců, na které by se měly vztahovat, určit, do jaké míry je tato platba slučitelná s opatřeními zavedenými v rámci rozvoje venkova, a definovat druhy zemědělské činnosti, na které by se toto opatření mělo vztahovat.
(27) Článek 58 nařízení (ES) č. 1782/2003 stanoví, že členské státy vymezí regiony podle objektivních kritérií, a článek 59 uvedeného nařízení stanoví, že členské státy mohou v řádně odůvodněných případech a podle objektivních kritérií regionalizovat režim jednotné platby.
Je proto vhodné upravit sdělování veškerých údajů a informací považovaných za nezbytné pro účely posouzení těchto kritérií.
(28) Pro účely hodnocení uplatňování režimu jednotné platby je třeba stanovit prováděcí pravidla a lhůty pro výměnu informací mezi Komisí a členskými státy a předat Komisi seznam ploch, pro které byla vyplacena podpora na státní, případně regionální úrovni.
(29) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro přímé platby,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I OBLAST PŮSOBNOSTI A OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
Toto nařízení stanoví prováděcí pravidla k režimu jednotné platby stanovenému v hlavě III nařízení (ES) č. 1782/2003.
Článek 2
Definice
Pro účely hlavy III nařízení (ES) č. 1782/2003 a pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "zemědělskou půdou" celková plocha orné půdy, stálých pastvin a trvalých kultur;
b) "ornou půdou""orná půda" ve smyslu čl. 2 bodu 1 nařízení Komise (ES) č. 795/2004 [2];
c) "trvalými kulturami" kultury, jiné než stálé pastviny, které nejsou pěstované systémem střídání kultur, jsou na dané půdě pěstovány nejméně pět let a poskytují opakované sklizně, včetně školek, jak jsou definovány v příloze I bodu G/05 rozhodnutí Komise 2000/115/ES [3], s výjimkou víceletých plodin a školek pro tyto víceleté plodiny;
d) "víceletými plodinami" kultury těchto produktů:
Kód KN _BAR_ _BAR_
07091000 _BAR_ Artyčoky _BAR_
07092000 _BAR_ Chřest _BAR_
07099090 _BAR_ Reveň _BAR_
081020 _BAR_ Maliny, ostružiny, moruše a ostružino-maliny _BAR_
081030 _BAR_ Černý, bílý a červený rybíz a angrešt _BAR_
081040 _BAR_ Brusinky, borůvky a jiné plody rodu Vaccinium _BAR_
ex06029041 _BAR_ Lesní porosty s krátkým střídavým osevním postupem _BAR_
ex06029051 _BAR_ Miscanthus sinensis _BAR_
ex12149090 _BAR_ Phalaris arundicea (lesknice rákosovitá) _BAR_
e) "stálými pastvinami""stálé pastviny" ve smyslu čl. 2 bodu 2 nařízení Komise (ES) č. 795/2004;
f) "pastvinami" orná půda používaná pro produkci trávy (seté nebo přírodní); pro účely článku 61 nařízení (ES) č. 1782/2003 pastviny zahrnují i stálé pastviny;
g) "prodejem" prodej nebo jakýkoliv jiný trvalý převod vlastnictví půdy nebo platebních nároků.
Definice nezahrnuje prodej půdy v případě převodu půdy na veřejnoprávní orgány a/nebo ve veřejném zájmu nebo pokud se převod realizuje za jinými než zemědělskými účely;
h) "nájmem" se rozumí nájem nebo jakýkoli jiný podobný typ dočasné transakce;
i) "převodem nebo prodejem nebo nájmem platebních nároků s půdou" prodej nebo nájem platebních nároků spolu s prodejem, resp. nájmem odpovídajícího počtu hektarů, na které lze poskytnout podporu, ve smyslu čl. 44 odst. 2, které má převodce v držbě.
V případě nájmu se platební nároky a hektary pronajímají na stejnou dobu.
Případ uvedený v čl. 49 odst. 2 nařízení (ES) č. 1782/2003, kdy se převádějí všechny platební nároky, na které se vztahuje odchylka, se považuje za převod platebních nároků s půdou;
j) "výrobní jednotkou" přinejmenším jedna plocha, která zakládá nárok na přímé platby během referenčního období, včetně krmných ploch ve smyslu čl. 43 odst. 3 nařízení (ES) č. 1782/2003, nebo jedno zvíře, které by během referenčního období zakládalo nárok na přímé platby případně s odpovídajícím nárokem na prémii;
k) "zemědělcem zahajujícím zemědělskou činnost" pro účely čl. 37 odst. 2 a čl. 42 odst. 3 nařízení (ES) č. 1782/2003 fyzická nebo právnická osoba, která nikdy neprovozovala zemědělskou činnost svým jménem a na vlastní účet nebo nevykonávala kontrolu nad právnickou osobou provozující zemědělskou činnost během pěti let předcházejících zahájení nové zemědělské činnosti.
V případě právnické osoby nesmějí fyzické osoby, které vykonávají kontrolu nad právnickou osobu, po dobu pěti let před zahájením zemědělské činnosti právnickou osobou provozovat jakoukoliv zemědělskou činnost svým jménem a na svůj účet nebo vykonávat kontrolu nad právnickou osobou provozující zemědělskou činnost.
Článek 3
Výpočet jednotkové hodnoty platebních nároků
1. Výše platebních nároků se vypočítává s přesností na tři desetinná místa a zaokrouhluje se na dvě desetinná místa.
Je-li výsledek výpočtu přesně uprostřed, zaokrouhluje se částka na druhé desetinné místo nahoru.
2. Pokud velikost pozemku, který je ohlášen v souladu s čl. 44 odst. 3 nařízení (ES) č. 1782/2003, nebo který se převádí s nárokem v souladu s čl. 46 odst. 2 uvedeného nařízení, představuje zlomek hektaru, je předmětný nárok ohlašován nebo převáděn s půdou v hodnotě vypočtené proporcionálně. Zbývající část nároku v hodnotě vypočtené proporcionálně zůstává k dispozici zemědělci.
KAPITOLA 2 VNITROSTÁTNÍ REZERVA
Oddíl 1 Vytvoření vnitrostátní rezervy
Článek 4
Snížení
1. Snížení podle čl. 42 odst. 1 nařízení (ES) č. 1782/2003 se uplatní na všechny referenční částky po každém případném snížení podle čl. 41 odst. 2 uvedeného nařízení a po jakémkoliv případném snížení podle čl. 65 odst. 1 a čl. 70 odst. 2 druhého pododstavce uvedeného nařízení.
2. V případě snížení podle čl. 42 odst. 7 nařízení (ES) č. 1782/2003 se jednotková hodnota všech platebních nároků stanovených ke dni uplatnění lineárního snížení poměrně sníží.
Článek 5
Prémie pro mléčné výrobky a dodatečné platby
1. Procento snížení stanovené členskými státy v souladu s čl. 42 odst. 1 nařízení (ES) č. 1782/2003 se v roce 2007 použije na částky pocházející z prémií pro mléčné výrobky a z dodatečných plateb, jež mají být zahrnuty do režimu jednotné platby.
2. Pokud členský stát využije možnosti stanovené v čl. 62 prvním pododstavci nařízení (ES) č. 1782/2003 a zařadí plně částky pocházející z prémií pro mléčné výrobky a z dodatečných plateb do režimu jednotné platby, použije na odpovídající částky zahrnuté do režimu jednotné platby v roce, kdy této možnosti využije, procento snížení uvedené v odstavci 1 tohoto článku. V dalších letech použije dotyčný členský stát snížení v mezích zvýšení částek stanovených v čl. 95 odst. 2 a v čl. 96 odst. 2 nařízení (ES) č. 1782/2003.
3. Pokud členský stát využije možnosti stanovené v čl. 62 prvním pododstavci nařízení (ES) č. 1782/2003 a zařadí část částek pocházejících z prémií pro mléčné výrobky a z dodatečných plateb do režimu jednotné platby, použije na odpovídající částky zahrnuté do režimu jednotné platby v roce, kdy této možnosti využil, procento snížení uvedené v odstavci 1 tohoto článku, s ohledem na zvýšení částek stanovená v čl. 95 odst. 2 a v čl. 96 odst. 2 nařízení (ES) č. 1782/2003.
Oddíl 2 Stanovení platebních nároků z vnitrostátní rezervy
Článek 6
Stanovení platebních nároků
1. Pokud členský stát využije možnosti stanovené v čl. 42 odst. 3 a 5 nařízení (ES) č. 1782/2003, mohou zemědělci získat v souladu s podmínkami stanovenými v tomto oddílu a podle objektivních kritérií stanovených dotyčnými členskými státy platební nároky z vnitrostátní rezervy.
2. Zemědělec, který nemá žádný platební nárok a žádá o přiznání platebních nároků z vnitrostátní rezervy, může získat pouze takové platební nároky, které nepřevyšují počet hektarů, jež má v držbě (ve vlastnictví nebo v nájmu) k danému dni.
3. Zemědělec, který má platební nároky a žádá o přiznání platebních nároků z vnitrostátní rezervy, může získat pouze takové platební nároky, které nepřevyšují počet hektarů, jež má v držbě a pro něž zatím nemá žádný platební nárok.
Jednotková hodnota každého platebního nároku, který již má, se může zvýšit v mezích regionálního průměru uvedeného v odstavci 4.
Ustanovení čl. 42 odst. 8 nařízení (ES) č. 1782/2003 se použije na platební nároky, jejichž jednotková hodnota byla zvýšena o více než 20 % v souladu s druhým pododstavcem tohoto odstavce.
4. Členské státy stanoví regionální průměr na příslušné územní úrovni podle objektivních kritérií, způsobem, který zaručuje rovné zacházení se zemědělci a který zabraňuje narušení trhu a hospodářské soutěže.
Regionální průměr se stanoví ke dni, který určí členské státy.
Může být každým rokem přezkoumán.
Je založen na hodnotě platebních nároků přiznaných zemědělcům v daném regionu.
Není diferencován podle výrobních odvětví.
5. Hodnota každého platebního nároku získaného v souladu s odstavcem 2 nebo 3, s výjimkou druhého pododstavce odstavce 3, se vypočítá tak, že se referenční částka stanovená členským státem vydělí počtem hektarů rovnajícím se maximálně počtu hektarů uvedených v odstavci 2, a to podle objektivních kritérií, způsobem, který zaručuje rovné zacházení se zemědělci a který zabraňuje narušení trhu a hospodářské soutěže.
Článek 7
Použití čl. 42 odst. 5 nařízení (ES) č. 1782/2003 v případě nižšího počtu hektarů než platebních nároků
1. Pokud členský stát využije možnosti stanovené v čl. 42 odst. 5 nařízení (ES) č. 1782/2003, může zejména přiznat na žádost a v souladu s tímto článkem platební nároky zemědělcům v daných oblastech, kteří ohlásí méně hektarů, než počet odpovídající platebním nárokům, jež by jim byly přiznány v souladu s článkem 43 uvedeného nařízení.
V takovém případě postoupí zemědělec do vnitrostátní rezervy všechny platební nároky, které získal nebo které by byl měl získat, s výjimkou nároků při vynětí půdy z produkce a platebních nároků podléhajících zvláštním podmínkám uvedeným v článku 49 nařízení (ES) č. 1782/2003.
2. Počet platebních nároků přiznaných z vnitrostátní rezervy se rovná počtu hektarů, které zemědělec ohlásil.
3. Na všechny přiznané platební nároky se použije, popřípadě se znovu začne používat pětileté období stanovené v čl. 42 odst. 8 nařízení (ES) č. 1782/2003.
4. Jednotková hodnota platebních nároků přiznaných z vnitrostátní rezervy se vypočítá tak, že se referenční částka zemědělce vydělí počtem hektarů, které ohlásí, a od získaného výsledku se odečte počet hektarů rovnající se počtu nároků při vynětí půdy z produkce, které má v držbě. Regionální průměr uvedený v čl. 6 odst. 4 se nepoužije.
5. Odstavce 1, 2, 3 a 4 se nevztahují na zemědělce, který ohlásí méně než 50 % celkového počtu hektarů ve smyslu čl. 43 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 1782/2003, které měl v držbě (ve vlastnictví nebo v nájmu) v referenčním období.
6. Odstavce 1, 2, 3 a 4 se nevztahují na zemědělce, který ohlásí méně hektarů, než počet odpovídající platebním nárokům, jež by mu byly přiznány v souladu s článkem 43 nařízení (ES) č. 1782/2003, z toho důvodu, že tyto hektary převedl na základě kupní nebo nájemní smlouvy.
7. Dotyčný zemědělec musí ohlásit všechny hektary, které má v držbě v době podání žádosti.
Oddíl 3 Naplnění vnitrostátní rezervy
Článek 8
Nevyužité platební nároky
1. Aniž je dotčen čl. 34 odst. 3 nařízení (ES) č. 1782/2003, nevyužité platební nároky se vrací do vnitrostátní rezervy v den následující po posledním dni pro změnu žádosti na základě režimu jednotné platby v kalendářním roce, ve kterém uplyne doba stanovená v čl. 42 odst. 8 druhém pododstavci nebo v čl. 45 odst. 1 nařízení (ES) č. 1782/2003.
Pro účely tohoto článku se "nevyužitými platebními nároky" rozumí, že tyto nároky nebyly uspokojeny žádnou platbou během období uvedeného v prvním pododstavci.
Platební nároky, ohledně kterých byla podána žádost a jež jsou vázány na plochu vymezenou ve smyslu čl. 2 bodu 22 nařízení (ES) č.
2. Pokud jsou nároky při vynětí půdy z produkce a platební nároky spojené s oprávněním podle článku 60 nařízení (ES) č. 1782/2003 vraceny zpět do vnitrostátní rezervy, závazky nebo oprávnění s nimi spojené zanikají.
Článek 9
Srážky při prodeji platebních nároků
1. Členský stát, který využije možnosti stanovené v čl. 46 odst. 3 nařízení (ES) č. 1782/203, se může rozhodnout, že převede zpět do vnitrostátní rezervy:
a) v případě prodeje platebních nároků bez půdy až 30 % hodnoty každého platebního nároku nebo srovnatelnou částku vyjádřenou v počtu platebních nároků.
Během prvních tří let používání režimu jednotné platby se však 30 % sazba může nahradit 50 % sazbou
a/nebo
b) v případě prodeje platebních nároků s půdou až 10 % hodnoty každého platebního nároku nebo srovnatelnou částku vyjádřenou v počtu platebních nároků
a/nebo
c) v případě prodeje nároků při vynětí půdy z produkce bez půdy až 30 % hodnoty každého platebního nároku.
Během prvních tří let používání jednotné platby se však 30 % sazba může nahradit 50 % sazbou
a/nebo
d) v případu prodeje platebních nároků s celým hospodářstvím až 5 % hodnoty každého platebního nároku a/nebo srovnatelnou částku vyjádřenou v počtu platebních nároků,
a/nebo
e) v případě prodeje platebních nároků spojených s oprávněním uvedeným v článku 60 nařízení (ES) č. 1782/2003 až 10 % hodnoty každého platebního nároku.
V případě prodeje platebních nároků s půdou nebo bez ní zemědělci, který zahajuje zemědělskou činnost, a v případě platebních nároků získaných na základě vypořádaného nebo předpokládaného dědictví, se žádné srážky neprovádějí.
2. Členský stát při stanovení procentních sazeb uvedených v odstavci 1 může diferencovat tyto sazby v rámci jednotlivých případů uvedených v odst. 1 písm. a) až e) podle objektivních kritérií a způsobem, který zaručuje rovné zacházení se zemědělci a který zabraňuje narušení trhu a hospodářské soutěže.
Článek 10
Mimořádné příjmy
1. V případech uvedených v čl. 42 odst. 9 nařízení (ES) č. 1782/2003 se převede zpět do vnitrostátní rezervy:
a) v případě prodeje až 90 % referenční částky stanovené prodávajícímu na základě článku 37 nařízení (ES) č. 1782/2003 podle výrobních jednotek a hektarů převáděného hospodářství nebo jeho části;
b) v případě nájmu na dobu šesti let až 50 % referenční částky stanovené pronajímateli na základě článku 37 nařízení (ES) č. 1782/2003 podle výrobních jednotek a hektarů převáděného hospodářství nebo jeho části;
c) v případě nájmu na dobu delší než šest let 5 % za každý rok po uplynutí šestiletého období, ale ne více než 20 % referenční částky stanovené pronajímateli na základě článku 37 nařízení (ES) č. 1782/2003 podle výrobních jednotek a hektarů převáděného hospodářství nebo jeho části.
2. Platební nároky, které mají být prodávajícímu nebo pronajímateli stanoveny, se vypočítají podle článku 43 nařízení (ES) č. 1782/2003 na základě zbývající referenční částky a hektarů.
3. Odstavec 1 se nepoužije v případech, kdy do jednoho roku, od prodeje nebo nájmu, nejpozději však do 30. dubna 2004, prodávající nebo pronajímatel koupil nebo si pronajal na šest nebo více let jiné hospodářství nebo jeho část.
V takovém případě zůstane prodávajícímu nebo pronajímateli zachován počet platebních nároků, který se přinejmenším rovná počtu platebních nároků, jež zemědělec může využít na novém hospodářství podle článku 44 nařízení (ES) č. 1782/2003.
4. Odstavec 1 se nepoužije v případech, kdy zemědělec uspokojivě prokáže danému členskému státu, že kupní cena nebo cena nájmu odpovídá hodnotě hospodářství, nebo v případě částečného převodu hodnotě části hospodářství bez platebních nároků.
Oddíl 4 Regionální správa
Článek 11
Regionální rezervy
1. Členské státy mohou spravovat svou vnitrostátní rezervu na regionální úrovni.
V takovém případě mohou členské státy přidělovat veškeré nebo některé částky, které jsou k dispozici na celostátní úrovni v souladu s články 4, 5, 8, 9 a 10.
2. Částky přidělené na každé regionální úrovni mohou být poskytovány pouze v daném regionu, kromě případů uvedených v čl. 42 odst. 4 nařízení (ES) č. 1782/2003, nebo pokud členský stát rozhodne, že použije čl. 42 odst. 3 uvedeného nařízení.
KAPITOLA 3 PŘIZNÁNÍ PLATEBNÍCH NÁROKŮ
Oddíl 1 Počáteční přiznání platebních nároků
Článek 12
Žádosti
1. V kalendářním roce, který předchází prvnímu roku používání režimu jednotné platby, mohou členské státy přistoupit ke zjišťování oprávněných zemědělců uvedených v článku 33 nařízení (ES) č. 1782/2003, k prozatímnímu stanovení částek a počtu hektarů podle čl. 34 odst. 1 písm. a) a b) uvedeného nařízení a k předběžnému ověřování podmínek uvedených v odstavci 5 uvedeného článku.
2. Za účelem prozatímního stanovení platebních nároků mohou členské státy ke dni, který stanoví, nejpozději však do 15. dubna prvního roku používání režimu jednotné platby, rozeslat zemědělcům uvedeným v čl. 33 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1782/2003 a případně zemědělcům identifikovaným v souladu s odstavcem 1 tohoto článku tiskopis žádosti uvedený v čl. 34 odst. 1 nařízení (ES) č. 1782/2003. Zemědělci, kteří nespadají pod ustanovení čl. 33 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1782/2003, podají ve stejných lhůtách žádost o stanovení jejich platebních nároků.
3. Pokud členský stát nevyužije možnosti stanovené v odstavci 2, rozešle tiskopis žádosti uvedený v čl. 34 odst. 1 nařízení (ES) č. 1782/2003 ke dni, který stanoví, nejpozději však měsíc před termínem pro podávání žádostí na základě režimu jednotné platby.
4. Konečné stanovení platebních nároků, jež mají být přiznány v prvním roce používání režimu jednotné platby, je podmíněno podáním žádosti na základě režimu jednotné platby podle čl. 34 odst. 3 nařízení (ES) č. 1782/2003.
Před konečným stanovením těchto nároků není možný žádný převod platebních nároků.
5. Žadatel uspokojivě prokáže členskému státu, že ke dni podání žádosti o platební nároky je zemědělcem ve smyslu čl. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 1782/2003.
6. Členský stát může rozhodnout, že stanoví minimální plochu hospodářství, na kterou je možné požadovat stanovení platebních nároků.
Tato minimální plocha však nesmí být větší než 0,3 ha.
Pro stanovení platebních nároků, které podléhají zvláštním podmínkám podle článků 47 až 50 nařízení (ES) č. 1782/2003, není stanovena žádná minimální plocha.
7. Členský stát může rozhodnout, že žádost o konečné stanovení platebních nároků podle odstavce 4 může být podána zároveň se žádostí o platbu na základě režimu jednotné platby.
Oddíl 2 Přiznání platebních nároků mimo vnitrostátní rezervu
Článek 13
Dědictví a předpokládané dědictví
1. V případech uvedených v čl. 33 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1782/2003 zemědělec, který získal hospodářství nebo jeho část, požádá svým jménem o výpočet platebních nároků pro získané hospodářství nebo jeho část.
Počet a hodnota platebních nároků se stanoví na základě referenční částky a počtu hektarů připadajících na dědictvím nabyté výrobní jednotky.
2. V případech, kdy předpokládané dědictví lze odvolat, je přístup k režimu jednotné platby udělen dědici určenému ke dni podání žádosti o platbu na základě režimu jednotné platby pouze jednou.
Nástupnictví na základě nájemní smlouvy nebo vypořádaného či předpokládaného dědictví po zemědělci, který je fyzickou osobou a byl během referenčního období nájemcem hospodářství nebo jeho části, které by zakládaly platební nárok, se posuzuje stejně jako dědictví hospodářství.
3. Pokud zemědělci uvedenému v odstavci 1 již platební nároky vznikly, jsou počet a hodnota jeho platebních nároků stanoveny na základě všech referenčních částek a celkového počtu hektarů připadajících na jeho původní hospodářství i na dědictvím nabyté výrobní jednotky.
4. Pokud zemědělec uvedený v odstavci 1 splňuje podmínky pro použití více než jednoho z článků 19 až 23 tohoto nařízení nebo čl. 37 odst. 2, článku 40, čl. 42 odst. 3 nebo čl. 42 odst. 5 nařízení (ES) č. 1782/2003, získá nejvýše takový počet platebních nároků, který se rovná nejvyššímu počtu z hektarů nabytých dědictvím a z hektarů ohlášených v prvním roce uplatňování režimu jednotné platby, a jejichž hodnota se rovná nejvyšší hodnotě, již může získat při samostatném použití každého z článků, jejichž podmínky splňuje.
5. Pro účely čl. 33 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1782/2003 a tohoto nařízení se použijí definice "dědictví" a "předpokládaného dědictví" podle vnitrostátních právních předpisů.
Článek 14
Změna právního postavení nebo názvu
1. Pro účely čl. 33 odst. 2 nařízení (ES) č. 1782/2003 má zemědělec při změně právního postavení nebo názvu přístup k režimu jednotné platby za stejných podmínek jako zemědělec, který hospodářství spravoval původně, v mezích platebních nároků, jež by byly přiznány původnímu hospodářství, za těchto podmínek:
a) počet a hodnota platebních nároků se stanoví na základě referenční částky a počtu hektarů spojených s původním hospodářstvím;
b) v případě změny právního postavení právnické osoby nebo přeměny fyzické osoby na právnickou osobu nebo právnické osoby na fyzickou osobu se za zemědělce spravujícího nové hospodářství považuje zemědělec, který vykonával kontrolu nad původním hospodářstvím, pokud jde o řízení, zisky a finanční rizika.
2. Pokud k případům uvedeným v čl. 33 odst. 2 nařízení (ES) č. 1782/2003 dojde v době od 1. ledna do data pro podávání žádostí během prvního roku používání režimu jednotné platby, použije se odstavec 1 tohoto článku.
Článek 15
Fúze a rozdělení
1. Pro účely čl. 33 odst. 3 prvního pododstavce nařízení (ES) č. 1782/2003 se "fúzí" rozumí fúze dvou nebo více samostatných zemědělců ve smyslu čl. 2 písm a) nařízení (ES) č. 1782/2003 v jednoho nového zemědělce ve smyslu čl. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 1782/2003, kontrolovaného, pokud jde o řízení, zisky a finanční rizika, zemědělci, kteří původně spravovali hospodářství, nebo jedním z těchto zemědělců.
Počet a hodnota platebních nároků se stanoví na základě referenční částky a počtu hektarů spojených s původními hospodářstvími.
2. Pro účely čl. 33 odst. 3 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1782/2003 se "rozdělením" rozumí rozdělení zemědělce ve smyslu čl. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 1782/2003 přinejmenším na dva nové samostatné zemědělce ve smyslu čl. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 1782/2003, z nichž alespoň jeden zůstává i nadále, pokud jde o řízení, zisky a finanční rizika, pod kontrolou alespoň jedné fyzické nebo právnické osoby, která původně spravovala hospodářství, nebo rozdělení zemědělce ve smyslu čl. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 1782/2003 přinejmenším na jednoho nového samostatného zemědělce ve smyslu čl. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 1782/2003 a druhého, který zůstává i nadále, pokud jde o řízení, zisky a finanční rizika, pod kontrolou zemědělce původně spravujícího hospodářství.
Počet a hodnota platebních nároků se stanoví na základě referenční částky a počtu hektarů spojených s převáděnými výrobními jednotkami původního hospodářství.
3. Pokud k případům uvedeným v prvním nebo druhém pododstavci čl. 33 odst. 3 nařízení (ES) č. 1782/2003 dojde v době od 1. ledna do data pro podávání žádostí během prvního roku používání režimu jednotné platby, použije se odstavec 1 nebo 2 tohoto článku.
Článek 16
Mimořádné okolnosti
1. V případech uvedených v čl. 40 odst. 5 nařízení (ES) č. 178/2003, pokud agroenvironmentální závazky uvedené v daném článku zaniknou po termínu pro podávání žádostí o platbu na základě režimu jednotné platby během prvního roku jeho používání, stanoví členský stát v prvním roce používání režimu jednotné platby referenční částky pro každého dotčeného zemědělce v souladu s čl. 40 odst. 1, 2, 3 nebo 5 druhým pododstavcem uvedeného nařízení za podmínky, že se vyloučí možnost zdvojení platby na základě těchto agroenvironmentálních závazků.
Částky nižší než 10 EUR za platební nárok nebo nižší než 100 EUR celkem na jednoho zemědělce se nepovažují za zdvojenou platbu.
Pokud dotyčný členský stát nemůže změnit částky, jež se mají vyplácet na základě těchto agroenvironmentálních závazků, může dotčený zemědělec:
a) získat sníženou referenční částku a požádat v rámci programu, který členský stát zavede v souladu s čl. 42 odst. 5 nařízení (ES) č. 1782/2003, po zániku svých agroenvironmentálních závazků o úpravu jednotkové hodnoty svých platebních nároků ke dni, který stanoví členský stát, nejpozději však do termínu pro podávání žádostí na základě režimu jednotné platby v následujícím roce,
nebo alternativně
b) získat plnou referenční částku za podmínky, že bude souhlasit se změnou částek, jež mu mají být vyplaceny na základě uvedených agroenvironmentálních závazků.
2. V případě uvedeném v čl. 40 odst. 5 druhém pododstavci nařízení (ES) č. 1782/2003 se platební nároky zemědělce vypočítají tak, že se referenční částka, stanovená členským státem podle objektivních kritérií a takovým způsobem, aby bylo zajištěno rovné zacházení se zemědělci a aby se zabránilo narušení trhu a hospodářské soutěže, vydělí počtem hektarů nepřesahujícím počet hektarů, které zemědělec ohlásí v prvním roce používání režimu jednotné platby.
Článek 17
Soukromoprávní smluvní ustanovení v případě prodeje
1. Pokud je v kupní smlouvě uzavřené nebo změněné nejpozději k poslednímu dni pro podání žádosti na základě režimu jednotné platby během prvního roku jeho používání uvedeno, že se celé hospodářství nebo jeho část prodává se všemi platebními nároky nebo jen s částí platebních nároků, jež se mají stanovit v souladu s článkem 43 nařízení (ES) č. 1782/2003 podle hektarů převáděného hospodářství nebo jeho převáděné části, kupní smlouva se považuje za převod platebních nároků s půdou ve smyslu článku 46 uvedeného nařízení za předpokladu, že budou splněny podmínky stanovené v odstavcích 2, 3 a 4 tohoto článku.
2. Ustanovení čl. 42 odst. 9 a čl. 46 odst. 3 nařízení (ES) č. 1782/2003 se použijí v případě potřeby na platební nároky, které se vypočítávají na základě výrobních jednotek a hektarů, jež jsou předmětem smlouvy.
3. Prodávající podá žádost o stanovení platebních nároků v souladu s článkem 12, k níž připojí kopii kupní smlouvy a v níž uvede výrobní jednotky a počet hektarů, u nichž hodlá převést platební nároky.
Členský stát může povolit kupujícímu, aby jménem prodávajícího a s jeho výslovným souhlasem podal žádost o stanovení platebních nároků v souladu s článkem 12. V takovém případě členský stát ověří, že prodávající splňuje podmínky pro poskytnutí podpory podle článku 33 nařízení (ES) č. 1782/2003, a zejména podmínku uvedenou v čl. 12 odst. 5 tohoto nařízení.
4. Kupující podá žádost o platbu na základě režimu jednotné platby v souladu s článkem 12 a ke své žádosti připojí kopii kupní smlouvy.
5. Členský stát může požadovat, aby žádosti prodávajícího a kupujícího byly podány společně nebo aby druhá žádost obsahovala odkaz na žádost první.
Oddíl 3 Přiznání platebních nároků z vnitrostátní rezervy
Článek 18
Obecná ustanovení pro zemědělce, kteří se nacházejí ve zvláštní situaci
1. Pro účely čl. 42 odst. 4 nařízení (ES) č. 1782/2003 se "zemědělci, kteří se nacházejí ve zvláštní situaci" rozumí zemědělci uvedení v článcích 19 až 23 tohoto nařízení.
2. Pokud zemědělec, který se nachází ve zvláštní situaci, splňuje podmínky pro použití více než jednoho z článků 19 až 23 tohoto nařízení nebo čl. 37 odst. 2, článku 40, čl. 42 odst. 3 a čl. 42 odst. 5 nařízení (ES) č. 1782/2003, získá počet platebních nároků nepřevyšující počet hektarů, které ohlásil v prvním roce používání režimu jednotné platby, a jejichž hodnota se rovná nejvyšší hodnotě, již může získat při samostatném použití každého z článků, jejichž podmínky splňuje.
3. Článek 6 se na zemědělce, kteří se nacházejí ve zvláštní situaci, nepoužije, s výjimkou třetího pododstavce čl. 6 odst. 3.
4. Pokud nájem uvedený v článcích 20 a 22 nebo programy uvedené v článku 23 skončí po uplynutí termínu pro podávání žádostí na základě režimu jednotné platby během prvního roku jeho používání, může dotčený zemědělec požádat o stanovení svých platebních nároků i po skončení nájmu nebo programu, do data, který členské státy stanoví, nejpozději však do posledního dne pro podávání žádostí na základě režimu jednotné platby v následujícím roce.
5. Pokud v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo ustálenou praxí zahrnuje definice "dlouhodobého nájmu" též nájem na pět let, mohou členské státy rozhodnout, že se na tyto nájmy použijí články 20, 21 a 22.
Článek 19
Producenti mléka
Pro účely stanovení referenční částky pro producenta mléka, který se nachází v situaci uvedené v článku 40 nařízení (ES) č. 1782/2003, a jenž z důvodu této situace pronajme své individuální referenční množství nebo jeho část v souladu s článkem 16 nařízení (ES) č. 1788/2003 v průběhu období dvanácti měsíců končícího 31. března prvního roku uplatňování režimu jednotné platby na prémie pro mléčné výrobky a dodatečné platby, se toto individuální referenční množství považuje za dostupné v hospodářství dotyčného zemědělce pro uvedený kalendářní rok.
Článek 20
Převod pronajaté půdy
1. Pokud zemědělec získá na základě bezúplatného převodu, nájemní smlouvy na dobu šesti a více let nebo dědictví či předpokládaného dědictví hospodářství nebo část hospodářství, které bylo pronajato třetí osobě během referenčního období, od zemědělce, jenž odešel do důchodu nebo zemřel před datem pro podání žádosti na základě režimu jednotné platby v prvním roce jeho používání, platební nároky, které jsou mu přiznány, se vypočítají tak, že se referenční částka, stanovená členským státem podle objektivních kritérií a takovým způsobem, aby bylo zajištěno rovné zacházení se zemědělci a aby se zabránilo narušení trhu a hospodářské soutěže, vydělí počtem hektarů nepřevyšujícím počet hektarů hospodářství nebo jeho části, které získal.
2. Zemědělcem uvedeným v odstavci 1 může být jakákoliv osoba, která může získat hospodářství nebo část hospodářství uvedeného v odstavci 1 na základě dědictví nebo předpokládaného dědictví.
Článek 21
Investice
1. Pokud zemědělec vynaložil investice do výrobní kapacity nebo nákupu půdy v souladu s podmínkami stanovenými v odstavcích 2 až 6 nejpozději do 29. září 2003, platební nároky, které jsou mu přiznány, se vypočítají tak, že se referenční částka stanovená dotyčným členským státem podle objektivních kritérií a takovým způsobem, aby bylo zajištěno rovné zacházení se zemědělci a aby se zabránilo narušení trhu a hospodářské soutěže, vydělí počtem hektarů nepřevyšujícím počet hektarů půdy, kterou koupil.
2. Investice musely být zahrnuty do plánu nebo programu, s jehož prováděním se začalo nejpozději 29. září 2003.
Zemědělec oznámí plán nebo program příslušnému orgánu členského státu.
Pokud neexistuje žádný plán nebo program v písemné podobě, mohou členské státy vzít v úvahu i jiné objektivní důkazy o investici.
3. Zvýšení výrobní kapacity se týká pouze těch odvětví, pro která by byly poskytovány přímé platby uvedené v příloze VI nařízení (ES) č. 1782/2003 během referenčního období s ohledem na použití dispozitivních ustanovení článků 66 až 70 uvedeného nařízení.
Nákup půdy se týká pouze nákupu půdy, na kterou lze poskytnout podporu ve smyslu čl. 44 odst. 2 nařízení (ES) č. 1782/2003.
V každém případě se však k podílu zvýšení výrobní kapacity a/nebo koupené půdy, pro který již vznikl zemědělci nárok na přímé platby a/nebo referenční částky za referenční období, nepřihlíží pro účely použití tohoto článku.
4. Pro účely použití odstavce 1 se dlouhodobý nájem na šest a více let započatý nejpozději dne 29. září 2003 považuje za nákup půdy.
5. Pokud zemědělec již má platební nároky v případě nákupu nebo dlouhodobého nájmu, pak se počet platebních nároků vypočítá podle počtu nakoupených nebo pronajatých hektarů a v případě dalších investic se celková hodnota stávajících platebních nároků může zvýšit až do výše referenční částky uvedené v odstavci 1.
6. Pokud zemědělec nevlastní žádné hektarové plochy ani nemá žádné platební nároky, pak se počet platebních nároků vypočítá tak, že se referenční částka uvedená v odstavci 1 vydělí jednotkovou hodnotou, která nesmí být vyšší než 5000 EUR.
Hodnota každého platebního nároku se rovná uvedené jednotkové hodnotě.
Na platební nároky se vztahují podmínky uvedené v článku 49 nařízení (ES) č.
1782/2003. Podíl 50 % zemědělské činnosti podle odstavce 2 uvedeného článku stanoví členský stát v souladu s objektivními kritérii.
Článek 22
Nájem a koupě pronajaté půdy
1. Pokud si zemědělec v období od konce referenčního období nejpozději do 29. září 2003 najal na šest nebo více let hospodářství nebo jeho část, jehož podmínky nájmu nemohou být upraveny, pak platební nároky, které jsou mu přiznány, se vypočítají tak, že se referenční částka stanovená členským státem podle objektivních kritérií a takovým způsobem, aby bylo zajištěno rovné zacházení se zemědělci a aby se zabránilo narušení trhu a hospodářské soutěže, vydělí počtem hektarů nepřevyšujícím počet hektarů, které si najal.
2. Odstavec 1 se vztahuje na zemědělce, který během referenčního období, před referenčním obdobím nebo nejpozději do 29. září 2003 koupil hospodářství nebo část hospodářství, jehož půda byla pronajata během referenčního období, s úmyslem zahájit nebo rozšířit zemědělskou činnost v prvním roce po skončení nájmu.
Článek 23
Restrukturalizace výroby
1. Pokud se zemědělec zúčastnil v referenčním období, nejpozději však do 29. září 2003, národních programů na přeměnu výroby, zejména programů na restrukturalizaci výroby, na něž by jim byla mohla být poskytnuta přímá platba na základě režimu jednotné platby, pak platební nároky, které jsou mu přiznány, se vypočítají tak, že se referenční částka stanovená členským státem podle objektivních kritérií a takovým způsobem, aby bylo zajištěno rovné zacházení se zemědělci a aby se zabránilo narušení trhu a hospodářské soutěže, vydělí počtem hektarů nepřevyšujícím počet hektarů, které ohlásil v prvním roce uplatňování režimu jednotné platby.
2. Odstavec 1 se vztahuje na zemědělce, který během referenčního období, nejpozději však do 29. září 2003, přešel z produkce mléka na jinou výrobu v odvětví uvedeném v příloze VI nařízení (ES) č. 1782/2003.
KAPITOLA 4 ZVLÁŠTNÍ USTANOVENÍ
Oddíl 1 Ohlášení a převod platebních nároků
Článek 24
Ohlášení a využití platebních nároků
1. Platební nároky může k výplatě ohlásit zemědělec, který je jejich držitelem k poslednímu dni pro podávání žádostí na základě režimu jednotné platby, pouze jednou ročně.
2. Členské státy buď stanoví počátek doby deseti měsíců uvedené v čl. 44 odst. 3 nařízení (ES) č. 1782/2003 pro všechny zemědělce v jediný den, který musí spadat do období od 1. září kalendářního roku předcházejícího podání žádosti na základě režimu jednotné platby do 30. dubna následujícího kalendářního roku, nebo volbu dne ponechají na zemědělcích v rámci stanoveného období.
Článek 25
Převody platebních nároků
1. Platební nároky lze převést kdykoliv během roku.
2. Převodce informuje o převodu příslušný orgán členského státu ve lhůtě, kterou stanoví členský stát.
3. Členský stát může požadovat, aby převodce oznámil převod příslušnému orgánu členského státu, v němž k převodu dochází, ve lhůtě stanovené tímto členským státem s ohledem na termín pro podávání žádostí na základě režimu jednotné platby, nejdříve však šest týdnů před skutečným převodem.
K převodu dojde po šesti týdnech od oznámení, kromě případu, kdy příslušný orgán vznese proti převodu námitky a informuje o nich v této lhůtě převodce.
Příslušný orgán může vznést námitky proti převodu pouze tehdy, pokud převod není v souladu s ustanoveními nařízení (ES) č. 1782/2003 a tohoto nařízení.
Článek 26
Regionální omezení
1. Pokud členský stát využije možnosti stanovené v čl. 46 odst. 1 třetím pododstavci nařízení (ES) č. 1782/2003, vymezí na vhodné územní úrovni region podle objektivních kritérií a takovým způsobem, aby zajistil rovné zacházení se zemědělci a aby se zabránilo narušení trhu a hospodářské soutěže.
2. Členský stát vymezí region uvedený v odstavci 1 nejpozději jeden měsíc před počátkem doby deseti měsíců uvedené v čl. 44 odst. 3 nařízení (ES) č. 1782/2003.
Zemědělec, jehož hospodářství leží v dotyčném regionu, nemůže převést nebo využít mimo tento region své platební nároky odpovídající počtu hektarů, které ohlásí v prvním roce využívání možnosti stanovené v třetím pododstavci čl. 46 odst. 1 nařízení (ES) č. 1782/2003.
Zemědělec, jehož hospodářství leží částečně v dotyčném regionu, nemůže převést nebo využít mimo tento region své platební nároky odpovídající počtu hektarů, které leží v tomto regionu a které ohlásil v prvním roce využívání možnosti.
3. Omezení převodu platebních nároků podle čl. 46 odst. 1 třetího pododstavce nařízení (ES) č. 1782/2003 se nevztahuje na platební nároky získané na základě dědictví nebo předpokládaného dědictví bez odpovídajícího počtu hektarů, na něž lze poskytnout podporu.
4. Členský stát může rozhodnout, že omezení převodu platebních nároků podle čl. 46 odst. 1 třetího pododstavce nařízení (ES) č. 1782/2003 se použije pouze u nároků při vynětí půdy z produkce.
Článek 27
Soukromoprávní smluvní ustanovení v případě nájmu
1. S výhradou odstavců 2 a 3 se jakékoliv ustanovení v nájemní smlouvě o převodu počtu nároků nepřevyšujícího počet pronajatých hektarů považuje za nájem platebních nároků s půdou ve smyslu článku 46 nařízení (ES) č. 1782/2003, pokud:
a) zemědělec pronajal jinému zemědělci celé své hospodářství nebo jeho část nejpozději ke dni pro podávání žádostí na základě režimu jednotné platby v prvním roce jeho používání;
b) nájemní smlouva skončí po uplynutí termínu pro podávání žádostí na základě režimu jednotné platby
a
c) se pronajímatel rozhodne, že pronajme své platební nároky zemědělci, jenž si najal celé jeho hospodářství nebo jeho část.
2. Pronajímatel podá žádost o stanovení platebních nároků v souladu s článkem 12, k níž připojí kopii nájemní smlouvy a v níž uvede výrobní jednotky a počet hektarů, u nichž hodlá pronajmout platební nároky. V případě potřeby se použije čl. 42 odst. 9 nařízení (ES) č. 1782/2003.
3. Nájemce požádá žádost o platbu na základě režimu jednotné platby v souladu s článkem 12 a ke své žádosti připojí kopii nájemní smlouvy.
4. Členský stát může požadovat, aby žádosti nájemce a pronajímatele byly podány společně nebo aby druhá žádost obsahovala odkaz na žádost první.
Oddíl 2 Jiná zvláštní ustanovení
Článek 28
Krmné plochy
Pro účely čl. 43 odst. 2 písm. b) nařízení (ES) č. 1782/2003 může členský stát rozhodnout, že se použije krmná plocha, kterou zemědělec ohlásí ve své žádosti o podporu "na plochu" pro rok 2004 nebo během roku předcházejícího prvnímu roku používání režimu jednotné platby, za podmínky, že zemědělec uspokojivě prokáže příslušnému orgánu, že jeho krmná plocha byla během referenčního období menší.
Článek 29
Produkce konopí
Pro účely článku 52 nařízení (ES) č. 1782/2003 je poskytnutí platby na plochy konopí vázáno na používání osiva odrůd uvedených v příloze II nařízení (ES) č.
795/2004 ve znění platném pro rok, pro který je platba poskytnuta. V případě konopí pěstovaného na vlákno musí být osivo uznané v souladu se směrnicí Rady 2002/57/ES [4], a zejména s článkem 12 této směrnice.
Článek 30
Nároky podléhající zvláštním podmínkám
1. Pro účely výpočtu zemědělské činnosti vyjádřené ve velkých dobytčích jednotkách (VDJ) podle čl. 49 odst. 2 nařízení (ES) č. 1782/2003 se převodní tabulka uvedená v čl. 131 odst. 2 písm. a) uvedeného nařízení vztahuje na počet zvířat, na která byla poskytnuta přímá platba stanovená v příloze VI uvedeného nařízení během referenčního období.
2. Skot samčího i samičího pohlaví mladší šesti měsíců se převede na VDJ za použití koeficientu 0,2.
3. Pro ověření toho, zda je dodržena minimální zemědělská činnost vyjádřená ve velkých dobytčích jednotkách v souladu s odstavcem 1, určí členské státy počet zvířat podle jedné z těchto metod:
a) členské státy budou požadovat na každém producentovi, aby do data, které stanoví, nejpozději však ke dni platby, ohlásil počet VDJ podle své evidence hospodářství
a/nebo
b) členské státy použijí počítačovou databázi vytvořenou podle směrnice Rady 92/102/EHS [5] a podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1760/2000 [6], aby zjistily počet VDJ, za podmínky, že tato databáze nabízí dostatečné záruky přesnosti údajů v ní obsažených pro účely režimu jednotné platby.
4. Požadavek na minimální zemědělskou činnost se považuje za dodržený, pokud počet VDJ dosahuje 50 % během dané doby nebo k určitým termínům, které stanoví členské státy.
Započítávají se i všechna zvířata prodaná nebo poražená během daného kalendářního roku.
5. Členské státy přijmou opatření nezbytná k provedení článku 29 nařízení (ES) č. 1782/2003 v případě producentů, kteří prostřednictvím abnormálně nízkého počtu VDJ během části roku uměle vytvářejí požadované podmínky pro dodržení minimální zemědělské činnosti.
Článek 31
Prémie pro mléčné výrobky a dodatečné platby
1. Pokud členský stát využije možnosti stanovené v čl. 62 prvním pododstavci nařízení (ES) č. 1782/2003 v roce 2005 nebo, v případě použití článku 71 nařízení (ES) č. 1782/2003, v prvním roce uplatňování režimu jednotné platby:
a) v případě producenta mléka, který získal jiné přímé platby v referenčním období:
- pokud vlastnil hektary v referenčním období, se platební nároky vypočítají v souladu s článkem 43 nařízení (ES) č. 1782/2003 na základě všech hektarů, včetně krmných ploch, z nichž v referenčním období vznikl nárok na tyto přímé platby,
- pokud nevlastnil hektary v referenčním období, se na platební nároky, které jsou mu přiznány, vztahují zvláštní podmínky a tyto nároky se vypočítají v souladu s článkem 48 nařízení (ES) č. 1782/2003;
b) v případě producenta mléka, který nezískal jiné přímé platby v referenčním období:
- pokud vlastní hektary, se platební nároky vypočítají tak, že se částka, jež má být poskytnuta podle článků 95 a 96 nařízení (ES) č. 1782/2003, vydělí počtem hektarů vlastněných v roce 2005 nebo, v případě použití článku 71 nařízení (ES) č. 1782/2003, v prvním roce používání režimu jednotné platby,
- pokud nevlastní žádné hektary, se na platební nároky, které jsou mu přiznány, vztahují zvláštní podmínky a tyto nároky se vypočítají v souladu s článkem 48 nařízení (ES) č. 1782/2003.
2. Pokud členský stát využije možnosti stanovené v čl. 62 prvním pododstavci nařízení (ES) č. 1782/2003 v roce 2006, použije se článek 50 uvedeného nařízení.
KAPITOLA 5 VYNĚTÍ PŮDY Z PRODUKCE
Článek 32
Podmínky pro vynětí půdy z produkce
1. Plochy vyňaté z produkce musí zůstat ponechány ladem v období, které začíná nejpozději 15. ledna a končí nejdříve 31. srpna.
Členské státy však stanoví podmínky, za kterých mohou producenti provést výsev od 15. července pro sklizeň v následujícím roce, a podmínky pro povolení pastvy od 15. července nebo, v případě mimořádných klimatických podmínek, od 15. června v členských státech, kde je sezónní pastva tradiční praxí.
2. Členské státy použijí vhodná opatření, která odpovídají specifické situaci ploch vyňatých z produkce, aby zajistily jejich zachování v dobrém zemědělském a ekologickém stavu a aby chránily životní prostředí.
Tato opatření mohou též zahrnovat vegetační pokryv.
V takovém případě musí opatření zajistit, aby vegetační pokryv nebylo možné využít k produkci osiva a aby nebyl použit pro zemědělské účely před 31. srpnem nebo před 15. lednem následujícího roku pro produkci plodin určených k uvedení na trh.
3. Odstavec 2 se nepoužije pro plochy vyňaté z produkce nebo zalesněné podle článků 22, 23, 24 a 31 nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 [7], které jsou zúčtované pro účely povinného vynětí půdy z produkce, pokud se ukáže, že opatření uvedená v odstavci 2 nejsou slučitelná s požadavky na ochranu životního prostředí nebo s podmínkami pro zalesnění stanovenými v uvedených článcích.
Článek 33
Změna půdy způsobilé pro podporu pro účely vynětí půdy z produkce
Pro účely použití čl. 54 odst. 5 nařízení (ES) č. 1782/2003 se členské státy mohou odchýlit od odst. 2 prvního pododstavce uvedeného článku pouze v těchto situacích a za těchto podmínek:
a) u ploch zařazených do restrukturalizačního programu, definovaného jako "změna struktury a/nebo plochy hospodářství, pro niž lze poskytovat podporu, nařízená orgány veřejné moci";
b) v případě veřejnoprávního zásahu, bez ohledu na jeho formu, pokud takový zásah má za následek, že zemědělec je nucen vyjmout půdu, která předtím nebyla považována za způsobilou pro podporu, z produkce, aby mohl pokračovat ve své obvyklé zemědělské činnosti, a pokud takový zásah znamená, že půda dříve způsobilá pro podporu již způsobilou není;
c) pokud jsou zemědělci schopni věrohodně a objektivně zdůvodnit změnu nezpůsobilé půdy na půdu způsobilou ve svých hospodářstvích.
V těchto případech přijmou členské státy opatření, aby zabránily jakémukoliv výraznému zvýšení celkové plochy, na kterou se mohou vztahovat nároky při vynětí půdy z produkce.
Tato opatření mohou zejména zahrnovat možnost, aby plochy dříve způsobilé pro podporu byly považovány za nezpůsobilé namísto jiných ploch, které se stanou způsobilými.
Plochy, které členský stát nově prohlásí za způsobilé, nesmí překročit plochy nově prohlášené za nezpůsobilé o více než 5 %.
Členské státy mohou stanovit systém předběžného oznamování a schvalovaní takových změn.
Článek 34
Ekologická výroba
1. Osvobození od vynětí půdy z produkce podle čl. 55 písm. a) nařízení (ES) č. 1782/2003 se použije na počet hektarů nepřevyšující počet nároků při vynětí půdy z produkce, které zemědělec získal v prvním roce používání režimu jednotné platby.
2. V případě převodu nároků při vynětí půdy z produkce spolu s půdou se odstavec 1 nepoužije za podmínky, že bude dodržen čl. 55 písm. a) nařízení (ES) č. 1782/2003.
KAPITOLA 6 REGIONÁLNÍ A NEPOVINNÉ PROVÁDĚNÍ
Oddíl 1 Regionální provádění
Článek 35
Obecná ustanovení
Pokud členský stát využije možností uvedených v čl. 58 odst. 1 a v čl. 59 odst. 1 nařízení (ES) č. 1782/2003, použijí se ustanovení tohoto nařízení, pokud není v tomto oddílu stanoveno jinak.
Článek 36
Výpočet regionálního stropu
1. Pokud členský stát využije možnosti stanovené v čl. 58 odst. 1 a v čl. 59 odst. 1 nařízení (ES) č. 1782/2003, vypočítá se regionální strop v případě zemědělců, jejichž hospodářství leží částečně v dotyčném regionu a aniž je dotčen čl. 58 odst. 3 uvedeného nařízení, buď na základě referenční částky odpovídající výrobním jednotkám ležícím v dotyčném regionu, které zakládaly nárok na přímé platby v referenčním období, nebo podle objektivních kritérií stanovených členským státem.
2. V případě uvedeném v odstavci 1 je individuální referenční částkou uvedenou v čl. 59 odst. 3 druhém pododstavci nařízení (ES) č. 1782/2003 částka, která odpovídá výrobním jednotkám ležícím v dotyčném regionu, které zakládaly nárok na přímé platby v referenčním období, nebo částka vypočítaná podle objektivních kritérií stanovených členským státem.
3. Ustanovení čl. 26 odst. 2 se použije přiměřeně.
Článek 37
Vytvoření vnitrostátní rezervy
Pokud členský stát využije možnosti stanovené v článcích 58 a 59 nařízení (ES) č. 1782/2003, použije se pro účely vytvoření vnitrostátní rezervy na strop uvedený v příloze VIII uvedeného nařízení snížení podle čl. 42 odst. 1, které se v případě potřeby upraví před konečným stanovením platebních nároků podle čl. 38 odst. 3 tohoto nařízení.
Článek 38
Počáteční přiznání platebních nároků
1. Pro účely čl. 59 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 1782/2003 stanoví členské státy na základě počtu hektarů ohlášených pro účely stanovení platebních nároků v prvním roce používání režimu jednotné platby počet hektarů včetně pastvin, na něž lze poskytnout podporu podle uvedených odstavců.
2. Odchylně od odstavce 1 mohou členské státy stanovit počet hektarů včetně pastvin, na něž lze poskytnout podporu podle čl. 59 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 1782/2003, na základě počtu hektarů uvedených v ohlášeních v souvislosti s podporou pro rok 2004 nebo pro rok předcházející prvnímu roku používání režimu jednotné platby. Pokud počet hektarů ohlášených zemědělci v prvním roce používání režimu jednotné platby, na něž lze poskytnout podporu, je nižší než počet hektarů způsobilých pro podporu, který byl stanoven v souladu s prvním odstavcem, může členský stát částky odpovídající hektarům, které nebyly ohlášeny, zcela nebo částečně přerozdělit jako dodatek ke každému platebnímu nároku přiznanému v prvním roce používání režimu jednotné platby. Dodatek se vypočítá tak, že se dotyčná částka vydělí počtem přiznaných platebních nároků.
3. Hodnota a počet platebních nároků přiznaných na základě ohlášení zemědělců učiněných pro účely stanovení platebních nároků v prvním roce používání režimu jednotné platby se považují za prozatímní.
Konečná hodnota a konečný počet budou stanoveny nejpozději do 31. prosince prvního roku používání režimu jednotné platby, po provedení kontrol podle nařízení Komise (ES) č. 795/2004.
Článek 39
Počáteční přiznání nároků při vynětí půdy z produkce
1. Pro účely čl. 63 odst. 2 třetího pododstavce nařízení (ES) č. 1782/2003 stanoví členské státy sazbu pro vynětí půdy z produkce na základě dostupných údajů o předmětné půdě.
2. Počet hektarů odpovídajících nárokům při vynětí půdy z produkce přiznaným v prvním roce používání režimu jednotné platby se neliší o více než 5 % od průměrného počtu hektarů vyňatých z produkce během referenčního období.
Pokud je rozpětí uvedené v prvním pododstavci překročeno, počet hektarů se upraví nejpozději k 1. srpnu prvního roku používání režimu jednotné platby.
Povinnost vynětí půdy z produkce související s novými nároky při vynětí půdy z produkce se však vztahuje na dotčené zemědělce až od následujícího roku.
Článek 40
Použití čl. 42 odst. 5 nařízení (ES) č. 1782/2003 v případě nižšího počtu hektarů než platebních nároků
Pokud členský stát využije možnosti stanovené v článku 59 nařízení (ES) č. 1782/2003 a rozhodne se použít článek 7 tohoto nařízení, pak se pro účely přiznání platebních nároků podle uvedeného článku 7 počet nároků spojených s oprávněním, jak je stanoveno v článku 60 nařízení (ES) č. 1782/2003, rovná počátečnímu počtu platebních nároků spojených s oprávněním a případně není vyšší než počet přiznaných platebních nároků.
Článek 41
Stanovení a převod platebních nároků spojených s oprávněním
1. Pokud členský stát využije možnosti stanovené v čl. 59 odst. 1 nařízení (ES) č. 1782/2003, pak se oprávnění udělená podle článku 60 uvedeného nařízení váží ke každému individuálnímu platebnímu nároku, jenž má být danému zemědělci přiznán.
2. V případě, že je počet oprávnění nižší než počet platebních nároků, pak se oprávnění váže na platební nároky počínaje těmi, jejichž jednotková hodnota je nejvyšší.
Při převodu platebních nároků oprávnění sleduje osud platebního nároku, ke kterému se váže.
3. Členský stát může na žádost zemědělce povolit převod oprávnění vázaného na nárok při vynětí půdy z produkce na platební nárok.
Článek 42
Prémie pro mléčné výrobky a dodatečné platby
1. Pokud členský stát, který využije možnosti stanovené v čl. 59 odst. 1 nařízení (ES) č. 1782/2003, se rozhodne, že využije možnosti stanovené v čl. 62 prvním pododstavci uvedeného nařízení v roce 2005 nebo, v případě použití článku 71 uvedeného nařízení, v prvním roce uplatňování režimu jednotné platby, použije se čl. 59 odst. 2 a 3 uvedeného nařízení.
2. Pokud zemědělec nevlastní žádné hektary, pak platební nároky, které jsou mu přiznány, podléhají zvláštním podmínkám a vypočítají se v souladu s článkem 48 nařízení (ES) č. 1782/2003.
3. Pokud členský stát, který využije možnosti stanovené v čl. 59 odst. 1 nařízení (ES) č. 1782/2003, se rozhodne, že využije možnosti stanovené v čl. 62 odst. 1 v roce 2006 nebo 2007, použijí se přiměřeně články 48, 49 a 50 uvedeného nařízení.
Článek 43
Vynětí půdy z produkce
1. Pokud členský stát využije možnosti stanovené v čl. 59 odst. 1 nařízení (ES) č. 1782/2003, stanoví sazbu pro vynětí půdy z produkce podle čl. 63 odst. 2 třetího pododstavce uvedeného nařízení a oznámí ji zemědělcům nejpozději do 1. srpna roku předcházejícího prvnímu roku používání režimu jednotné platby.
2. V případě zemědělců, jejichž hospodářství leží částečně v regionu dotčeném použitím článku 59 nařízení (ES) č. 1782/2003, se sazba pro vynětí půdy z produkce použije na tu půdu způsobilou pro podporu a náležející zemědělci podle čl. 63 odst. 2 druhého pododstavce uvedeného nařízení, která se nachází v dotyčném regionu.
Článek 44
Srážka při prodeji platebních nároků
Pokud členský stát, který využije možnosti stanovené v čl. 59 odst. 1 nařízení (ES) č. 1782/2003, se rozhodne, že využije možnosti stanovené v čl. 46 odst. 3 uvedeného nařízení, pak se procento snížení uvedené v článku 9 tohoto nařízení použije poté, co se od hodnoty platebních nároků odečte osvobozená částka rovnající se regionální jednotkové hodnotě vypočítané v souladu s čl. 59 odst. 2 nebo 3 nařízení (ES) č. 1782/2003.
Článek 45
Mimořádné příjmy
Pokud se členský stát, který využije možnosti stanovené v čl. 59 odst. 1 nařízení (ES) č. 1782/2003, rozhodne, že využije možnosti stanovené v čl. 42 odst. 9 uvedeného nařízení, pak se procento snížení uvedené v článku 10 tohoto nařízení použije na hodnotu každého platebního nároku a/nebo na ekvivalentní částku vyjádřenou počtem platebních nároků, jež mají být přiznány.
Článek 46
Soukromoprávní smluvní ustanovení
Pokud členský stát využije možnosti stanovené v čl. 59 odst. 1 nařízení (ES) č. 1782/2003, pak se pro účely článku 17 tohoto nařízení při stanovení hodnoty všech platebních nároků kupujícího bere v úvahu referenční částka vypočítaná pro převáděné výrobní jednotky.
Článek 27 se nepoužije.
Oddíl 2 Nepovinné provádění
Článek 47
Překročení stropů
Pokud celková výše částek k vyplacení podle každého z režimů uvedených v článcích 66 až 69 překročí strop stanovený v souladu s čl. 64 odst. 2 nařízení (ES) č. 1782/2003, částka, jež má být vyplacena, se v daném roce poměrně sníží.
Článek 48
Provádění článku 69 nařízení (ES) č. 1782/2003
1. Za podmínek stanovených v odstavcích 2 až 6 tohoto článku se přidělí dodatečná platba podle článku 69 nařízení (ES) č. 1782/2003, aniž je dotčen čl. 37 odst. 3 nařízení (ES) č. 1257/1999 a jeho prováděcí pravidla.
2. Platba je vyplacena pouze zemědělcům ve smyslu čl. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 1782/2003 bez ohledu na to, zda podali žádost na základě režimu jednotné platby nebo zda mají platební nároky.
3.
Slovy "v odvětví nebo v odvětvích, kterých se týká uvedené opatření" se rozumí, že platbu mohou požadovat v zásadě všichni zemědělci, produkující ke dni podání žádosti o dodatečnou platbu a za podmínek stanovených v tomto článku výrobky, které spadají do odvětví uvedených v příloze VI nařízení (ES) č. 1782/2003.
4. V případě, že se platba týká druhů zemědělské činnosti nebo opatření zaměřených na jakost a uvádění na trh, u kterých není specifikována určitá výroba nebo pokud výroba nespadá přímo do jednoho odvětví, může být taková platba poskytnuta za podmínky, že srážka bude uplatněna ve všech odvětvích vyjmenovaných v příloze VI nařízení (ES) č. 1782/2003 a že se režimu zúčastní pouze zemědělci z odvětví uvedených v dané příloze.
5. V případě použití článku 69 nařízení (ES) č. 1782/2003 na regionální úrovni se srážka vypočítá na základě složky plateb z daných odvětví v dotčeném regionu.
Členské státy vymezí region na vhodné územní úrovni podle objektivních kritérií a takovým způsobem, aby zajistily rovné zacházení se zemědělci a aby se zabránilo narušení trhu a hospodářské soutěže.
6. Dotčené členské státy oznámí údaje týkající se platby, kterou hodlají poskytnout, zejména podmínky pro její poskytnutí a dotčená odvětví, nejpozději do 1. srpna roku předcházejícího prvnímu roku používání režimu jednotné platby.
Jakákoliv změna v oznámení uvedeném v prvním pododstavci se provede nejpozději do 1. srpna daného roku a uplatní se v následujícím roce.
Neprodleně se o ní uvědomí Komise s uvedením objektivních kritérií odůvodňujících takovou změnu.
Členský stát však nesmí měnit dotčená odvětví ani procento srážky.
KAPITOLA 7 SDĚLENÍ
Článek 49
Regionalizace
Pokud členský stát využije možnosti stanovené v čl. 59 odst. 1 nařízení (ES) č. 1782/2003, sdělí Komisi nejpozději do 1. srpna roku předcházejícího prvnímu roku používání režimu jednotné platby důvody a objektivní kritéria, na jejichž základě učinil rozhodnutí o využití této možnosti, a v případě potřeby uvede důvody pro použití daného článku pouze v jednom určitém regionu nebo důvody pro částečné rozdělení podle odstavce 3 uvedeného článku.
Článek 50
Údaje o platbách
1. Každým rokem členské státy sdělí elektronickými prostředky Komisi tyto údaje:
a) nejpozději do 15. září prvního roku používání režimu jednotné platby a nejpozději do 31. srpna každého dalšího roku celkový počet žádostí podaných na základě režimu jednotné platby pro běžný rok, spolu s celkovou výší platebních nároků zakládajících právo na platbu, celkovým počtem odpovídajících hektarů, na něž lze poskytnout platbu, a s celkovou částkou zbývajících prostředků ve vnitrostátní rezervě;
b) nejpozději do 15. září konečné údaje o celkovém počtu žádostí podaných na základě režimu jednotné platby, které byly přijaty v předcházejícím roce, a o odpovídající celkové částce plateb, které byly poskytnuty po případném uplatnění opatření uvedených v článcích 6, 10, 11, 24 a 25 nařízení (ES) č. 1782/2003.
2. V případě provádění režimu jednotné platby na regionální úrovni podle článku 58 nařízení (ES) č. 1782/2003 sdělí členské státy údaje uvedené v odst. 1 písm. a) a b) pro každý dotčený region a nejpozději do 1. srpna prvního roku používání režimu jednotné platby odpovídající část stropu stanovenou v souladu s čl. 58 odst. 3 nařízení (ES) č. 1782/2003.
V prvním roce používání režimu jednotné platby se údaje uvedené v odst. 1 písm. a) zakládají na prozatímních platebních nárocích.
Stejné informace vycházející z konečných platebních nároků budou sděleny do 1. března následujícího roku.
KAPITOLA 8 ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 51
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č.
796/2004
ze dne 21. dubna 2004,
kterým se stanoví prováděcí pravidla pro podmíněnost, odlišení a integrovaný administrativní a kontrolní systém podle nařízení Rady (ES) č. 1782/2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001 [1], a zejména na čl. 7 odst. 1, čl. 10 odst. 3, čl. 24 odst. 2, čl. 34 odst. 2, čl. 52 odst. 2, čl. 145 písm. b), c), d), g), j), k), l), m), n) a p) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 1782/2003 zavedlo režim jednotné platby a některé další režimy přímých plateb.
Současně sloučilo několik existujících režimů přímých plateb.
Kromě toho stanoví zásadu, podle níž se přímé platby zemědělcům, kteří nesplňují některé podmínky v oblasti veřejného zdraví, zdraví zvířat a rostlin, životního prostředí a dobrých životních podmínek zvířat ("podmíněnost"), snižují nebo ruší.
(2) Režimy přímých plateb, poprvé zavedené v důsledku reformy společné zemědělské politiky v roce 1992 a dále rozvinuté v rámci opatření Agendy 2000, byly podrobeny integrovanému administrativnímu a kontrolnímu systému (dále jen "integrovaný systém").
Tento systém se ukázal jako efektivní a účinný prostředek pro provádění režimů přímých plateb. Nařízení (ES) č.
1782/2003 se o tento integrovaný systém opírá a podřizuje mu správu a kontrolu jak režimů přímých plateb jím zavedených, tak dodržování povinností spojených s podmíněností.
(3) Z uvedeného důvodu by nařízení Komise (ES) č. 2419/2001 ze dne 11. prosince 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro integrovaný administrativnía kontrolní systém pro některé režimy podpor Společenství, zavedený nařízením Rady (EHS) č. 3508/92 [2], mělo být zrušeno a na zásadách stanovených nařízením (ES) č. 2419/2001 by mělo být založeno toto nařízení.
(4) Z důvodů jasnosti je vhodné stanovit některé definice.
(5) Nařízení (ES) č. 1782/2003 v rámci ustanovení o podmíněnosti stanoví některé povinnosti, jež musí dodržovat jak členské státy, tak zemědělci, pokud jde o zachování stálých pastvin.
Je nezbytné stanovit pravidla pro určování poměru stálých pastvin a zemědělské půdy, který musí být zachován, a povinnosti, které musí každý zemědělec plnit, je-li zjištěno, že podíl stálých pastvin klesá.
(6) Pro účinnější kontrolu a s cílem zabránit tomu, aby nebylo předloženo několik žádostí o podporu u různých platebních agentur v jednom členském státě, by členské státy měly vytvořit jednotný systém identifikace zemědělců předkládajících žádosti o podporu v rámci integrovaného systému.
(7) Je třeba stanovit prováděcí pravidla k systému identifikace zemědělských pozemků, který spravují členské státy v souladu s článkem 20 nařízení (ES) č. 1782/2003.
Podle tohoto ustanovení se mají používat techniky založené na automatizovaném geografickém informačním systému (GIS).
Je nezbytné vyjasnit úroveň, na níž by měl tento systém fungovat, a míru podrobnosti informací, které musí být v GIS k dispozici.
(8) Kromě toho zavedení platby na plochu pro skořápkové ovoce v hlavě IV kapitole 4 nařízení (ES) č. 1782/2003 vede k potřebě zavést v GIS novou vrstvu informací.
Od této povinnosti by však měly být osvobozeny ty členské státy, v nichž maximální zaručená plocha nepřesahuje 1500 hektarů, a místo toho by se měl zvýšit počet kontrol na místě.
(9) Pro zajištění řádného provádění režimu jednotné platby uvedeného v hlavě III nařízení (ES) č. 1782/2003 by členské státy měly vytvořit systém identifikace a registrace, který zajistí možnost vysledování platebních nároků, a který umožní zejména křížovou kontrolu mezi plochami ohlášenými v rámci režimu jednotné platby a platebními nároky každého zemědělce a kontrolu různých platebních nároků jako takových.
(10) Sledování toho, jak se plní různé povinnosti v oblasti podmíněnosti, vyžaduje zavedení kontrolního systému a vhodných sankcí.
K tomuto účelu je třeba, aby si různé orgány z jednotlivých členských států předávaly informace o žádostech o podporu, kontrolních vzorcích, výsledcích kontrol na místě atd.
Měly by se stanovit základní prvky takového systému.
(11) S cílem přispět k ochraně finančních zájmů Společenství je nutné stanovit, že platby podle nařízení (ES) č. 1782/2003 se mohou provést až po dokončení kontrol ohledně kritérií způsobilosti.
(12) Nařízení (ES) č. 1782/2003 ponechává členským státům možnost volby, pokud jde o použití některých režimů podpor v něm stanovených.
Toto nařízení proto musí obsahovat ustanovení nezbytná pro správu a kontrolu s ohledem na jakýkoli možný výběr, který lze provést.
Ustanovení, jež má toto nařízení obsahovat, lze tedy použít jedině tehdy, pokud členské státy takovou volbu provedou.
(13) V zájmu účinných kontrol by se měly vykazovat jak všechny druhy využití ploch, tak všechny dotyčné režimy podpor.
Proto by se mělo upravit předkládání jednotných žádostí o podporu zahrnujících všechny žádosti o podporu, které se nějakým způsobem týkají plochy.
(14) Formulář jednotné žádosti by navíc měli předkládat i zemědělci, kteří nežádají o žádnou z podpor spadajících do jednotné žádosti, pokud disponují zemědělskou plochou.
2 nařízení (ES) č. 1782/2003 nemohou členské státy stanovit pro podávání žádostí v rámci režimu jednotné platby pozdější datum než 15. květen daného roku.
Vzhledem k tomu, že všechny žádosti o podporu na plochu spadají do jednotné žádosti, je proto vhodné uplatnit toto pravidlo rovněž i na všechny ostatní žádosti o podporu, které se týkají plochy.
Kvůli zvláštním klimatickým podmínkám ve Finsku a Švédsku by se těmto členským státům mělo na základě druhého pododstavce tohoto ustanovení povolit stanovení pozdějšího data, které nebude pozdější než 15. červen.
Kromě toho by na stejném právním základě měly být případ od případu stanoveny odchylky, pokud by to vyžadovaly klimatické podmínky v daném roce.
(16) V jednotné žádosti by měl zemědělec vykázat nejen plochu, kterou používá k zemědělským účelům, ale i své platební nároky.
Spolu s jednotnou žádostí by se měly požadovat jakékoli specifické informace o produkci konopí, pšenice tvrdé, rýže, skořápkového ovoce, energetických plodin, brambor určených pro výrobu škrobu a osiva.
(17) Za účelem zjednodušení postupů pro podání žádosti a v souladu s čl. 22 odst. 2 nařízení (ES) č. 1782/2003 by mělo být v této souvislosti stanoveno, že členské státy pokud možno poskytnou zemědělcům předtištěné tiskopisy.
(18) V zájmu účinného sledování by kromě toho měl každý členský stát určit minimální rozlohu zemědělských pozemků, které mohou být předmětem žádosti o podporu.
(19) Dále by se mělo stanovit, že se ve formuláři jednotné žádosti uvádějí plochy, pro něž se nežádá o žádnou podporu.
V závislosti na druhu použití může mít význam disponovat přesnými informacemi; to je důvod, proč by některá použití měla být uvedena samostatně, zatímco jiná lze uvádět pod jedním záhlavím.
Pokud však členské státy již tento druh informací získávají, měla by se povolit odchylka od tohoto pravidla.
(20) S cílem zajistit co největší pružnost pro zemědělce, pokud jde o plánování využití ploch, by jim mělo být umožněno měnit svou jednotnou žádost až do obvyklého data osevu za předpokladu, že jsou dodrženy všechny zvláštní požadavky podle jednotlivých režimů podpor a že příslušný orgán dosud neinformoval zemědělce o chybách vyskytujících se v jednotné žádosti, ani ho neinformoval o kontrole na místě, která odhalila chyby ohledně části, jíž se změna týká.
Po provedení změny musí být dána možnost upravit příslušné podklady nebo smlouvy, které se mají předložit.
(21) Pokud se členský stát rozhodne pro použití různých režimů podpor na "zvířata", měla by se přijmout společná ustanovení ohledně podrobných informací, které je třeba zahrnout do příslušných žádostí o podporu.
1760/2000 ze dne 17. července 2000 o systému identifikace a evidence skotu, o označování hovězího masa a výrobků z hovězího masa a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 820/97 [3] požaduje, aby chovatelé skotu poskytli údaje o těchto zvířatech za účelem jejich vložení do počítačové databáze.
V souladu s článkem 138 nařízení (ES) č. 1782/2003 lze prémie na základě režimů podpor na skot vyplácet pouze na zvířata řádně identifikovaná a evidovaná v souladu s nařízením (ES) č.
1760/2000. Počítačová databáze rovněž získala dalekosáhlý význam, pokud jde o správu režimů podpor.
Zemědělcům, kteří podávají žádosti na základě příslušných režimů podpor, by se proto měl umožnit včasný přístup k potřebným informacím.
(23) Členské státy by měly být zmocněny využívat informace obsažené v počítačové databázi pro zavádění zjednodušených postupů pro podání žádosti za předpokladu, že počítačová databáze bude spolehlivá.
Členským státům by se měly poskytnout různé možnosti volby, jak používat informace obsažené v počítačové databázi skotu pro předkládání a spravování žádostí o podporu.
Pokud však takové možnosti předpokládají, že zemědělec nemusí identifikovat jednotlivý skot, na který žádá o prémie, mělo by se upřesnit, že každé zvíře potenciálně způsobilé pro podporu, ohledně něhož se zjistí nesrovnalosti z hlediska dodržování systému identifikace a evidence, by se mohlo pro účely použití sankcí považovat za zvíře, na které se žádá o podporu.
(24) Musí se definovat podrobná pravidla ohledně předkládání a obsahu žádostí o podporu týkajících se prémie na mléčné výrobky a souvisejících dodatečných plateb.
(25) Měl by se vytvořit obecný rámec pro zavedení zjednodušených postupů v kontextu komunikace mezi zemědělci a orgány členských států.
Tento rámec by měl zejména zajistit možnost používat elektronické prostředky.
Musí se však zaručit zejména naprostá spolehlivost takto získaných údajů a fungování takových postupů bez jakékoli diskriminace zemědělců.
(26) Pokud žádosti o podporu obsahují zjevné chyby, mělo by být možné je kdykoli opravit.
(27) Dodržování lhůt pro podávání žádostí o podporu a pro změnu žádostí o podporu na "plochu", jakýchkoli podkladů, smlouvy nebo prohlášení je nezbytné pro to, aby vnitrostátní správní orgány mohly plánovat a následně provádět účinné kontroly správnosti žádostí o podporu.
Proto by mělo být upraveno, v jakých lhůtách lze přijímat opožděné žádosti.
Kromě toho by se mělo zavést snížení podpory s cílem motivovat zemědělce k dodržování lhůt.
(28) Zemědělci by měli být oprávněni kdykoli vzít zpět své žádosti o podporu nebo jejich části, pokud příslušný orgán dosud neinformoval zemědělce o chybách v jeho žádosti o podporu, ani ho neinformoval o kontrole na místě, která odhalila chyby ohledně části, jíž se zpětvzetí týká.
(29) Na dodržování ustanovení o režimech podpor řízených podle integrovaného systému by se mělo účinně dohlížet.
Za tímto účelem a k zajištění jednotné úrovně dohledu ve všech členských státech je nezbytné podrobně stanovit kritéria a technické postupy pro provádění správních kontrol a kontrol na místě, jak kritérií způsobilosti pro podporu stanovených pro režimy podpor, tak povinností v oblasti podmíněnosti.
Kromě toho obecně platí, že kontroly na místě zaměřené na dodržování kritérií způsobilosti pro podporu by měly být prováděny bez ohlášení.
V případě potřeby by se členské státy měly zavázat, že různé kontroly upravené tímto nařízením budou kombinovat.
(30) Měl by se stanovit minimální počet zemědělců, u nichž bude provedena kontrola na místě v rámci různých režimů podpor.
Pokud se členský stát rozhodne pro použití různých režimů podpor na "zvířata", měl by se ve vztahu k zemědělcům žádajícím o podporu podle těchto režimů stanovit integrovaný přístup založený na hospodářství.
(31) Při zjištění významných nesrovnalostí by měl být v průběhu běžného a následujícího roku zvýšen počet kontrol na místě, aby se dosáhlo přijatelné úrovně jistoty, pokud jde o správnost dotyčných žádostí o podporu.
(32) Výběrový soubor minimální míry kontrol pro kontroly na místě by měl být vytvořen z části na základě analýzy rizik a z části náhodným výběrem.
Měly by být stanoveny hlavní faktory, které je třeba vzít v úvahu při analýze rizik.
(33) Kontroly na místě u zemědělců, kteří podávají žádosti o podporu, se nemusejí nezbytně provádět u každého jednotlivého zvířete nebo zemědělského pozemku.
V některých případech lze provádět kontroly výběrového souboru.
Tam, kde je to přípustné, by se měl výběrový soubor rozšířit natolik, aby zaručil spolehlivou a reprezentativní úroveň jistoty.
V některých případech může být nezbytné rozšířit výběrový soubor na kontrolu v plném rozsahu.
Členské státy by měly stanovit kritéria pro vytvoření výběrového souboru, který má být kontrolován.
(34) Pro zajištění účinnosti kontroly na místě je důležité, aby byli zaměstnanci provádějící kontrolu informováni o důvodu výběru určitého zemědělce pro kontrolu na místě.
Členské státy by měly vést záznamy o takových informacích.
(35) Kromě toho, aby mohly vnitrostátní orgány a jakýkoli příslušný orgán Společenství sledovat provedené kontroly na místě, měly by se podrobné údaje o těchto kontrolách zaznamenat do kontrolní zprávy.
Zemědělec nebo jeho zástupce by měl mít možnost zprávu podepsat.
V případě kontrol prováděných prostřednictvím dálkového průzkumu země by však členské státy měly mít možnost toto právo poskytnout pouze v případech, kdy kontroly odhalí nesrovnalosti.
Bez ohledu na způsob provedené kontroly na místě by měl zemědělec obdržet kopii zprávy v případě, že byly zjištěny nesrovnalosti.
(36) Kontroly na místě u ploch zpravidla sestávají ze dvou částí.
První z nich se týká ověřování a měření vykázaných zemědělských pozemků na základě kartografických podkladů, leteckých snímků a podobně. Druhá část sestává z fyzické prohlídky pozemků, jejímž cílem je ověřit skutečnou rozlohu zemědělských pozemků, která byla vykázána, a v závislosti na příslušném režimu podpor též ověřit vykázané plodiny a jejich jakost.
V případě potřeby se provede měření.
Fyzickou prohlídku v terénu lze provést na základě výběrového souboru.
(37) Měla by se stanovit podrobná pravidla pro určování ploch a metod měření.
Pokud se vyplácí podpora na produkci některých plodin, zkušenosti ukázaly, že při určování plochy zemědělských pozemků způsobilých pro platby na "plochu" je nezbytné definovat přípustnou šířku některých terénních prvků, zejména živých plotů, příkopů a zdí.
S ohledem na zvláštní potřeby ochrany životního prostředí je vhodné zajistit určitou pružnost v rámci limitů, které byly zohledněny při stanovení regionálních výnosů.
(38) Pokud jde o plochy vykázané pro účely získání podpory v rámci režimu jednotné platby měl by se však zaujmout odlišný přístup vzhledem k tomu, že tyto platby již nejsou vázány na povinnost produkovat.
(39) Vzhledem ke zvláštnostem režimu podpor pro osivo podle článku 99 nařízení (ES) č. 1782/2003 by se měla přijmout zvláštní kontrolní ustanovení.
(40) Měly by se stanovit podmínky pro využití dálkového průzkumu země pro kontroly na místě a přijmout ustanovení pro fyzické kontroly, které se budou provádět v případech, kdy vyhodnocení snímků nepovede k jasným výsledkům.
(41) Článek 52 nařízení (ES) č. 1782/2003 stanoví zvláštní kontroly obsahu tetrahydrokannabinolu v případech, kdy zemědělci pěstují konopí na plochách vykázaných pro účely režimu jednotné platby.
Je třeba stanovit podrobnosti takových kontrol.
(42) Pokud se členský stát rozhodne pro použití různých režimů podpor na "zvířata", pak pokud se žádá o podporu v rámci těchto režimů, je třeba upřesnit načasování a minimální obsah kontrol na místě.
V zájmu účinného přezkoumání správnosti údajů v žádostech o podporu a v oznámeních do počítačové databáze skotu je nezbytné provádět velkou část takových kontrol na místě během stanoveného retenčního období.
(43) Pokud se členský stát rozhodne pro použití různých režimů podpor pro skot, kde podmínkou způsobilosti je řádná identifikace a evidence skotu podle článku 138 nařízení (ES) č. 1782/2003, mělo by se zajistit, aby podpora Společenství byla poskytována pouze na skot řádně identifikovaný a evidovaný.
Tyto kontroly by se měly rovněž provádět u skotu, pro který dosud nebyla podána žádost, ale pro který by mohla být taková žádost podána v budoucnu, protože u těchto zvířat se s ohledem na mechanismus některých režimů podpor pro skot mnohdy žádá o podporu až poté, co zvířata opustila hospodářství.
(44) Pokud se členský stát rozhodne pro použití porážkové prémie, mělo by se přijmout zvláštní ustanovení o kontrolách prováděných na jatkách za účelem ověření toho, zda jsou zvířata, pro která se žádá o podporu, způsobilá pro tuto podporu a zda jsou informace obsažené v počítačové databázi správné.
Členské státy by měly být zmocněny použít při výběru jatek, která budou takto kontrolována, dvě různá východiska.
(45) V takovém případě, pokud jde o porážkové prémie poskytované po vývozu skotu, je z důvodu rozdílů v účelu kontrol nezbytné přijmout vedle kontrolních ustanovení Společenství pro vývoz obecně ještě zvláštní ustanovení.
(46) Kontrolní ustanovení týkající se podpor na "zvířata" by měla být v případě potřeby použitelná i na dodatečné platby uvedené v článku 133 nařízení (ES) č. 1782/2003.
1082/2003 ze dne 23. června 2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1760/2000, pokud jde o minimální kontroly v rámci systému identifikace a registrace skotu [4], byla přijata zvláštní kontrolní ustanovení.
Pokud jsou takové kontroly prováděny podle tohoto nařízení, jejich výsledky by se měly zahrnout do kontrolní zprávy pro integrovaný systém.
(48) Pokud jde o žádosti o prémie na mléčné výrobky a související dodatečné platby, hlavním kritériem způsobilosti pro podporu je množství mléka, které lze vyprodukovat v rámci referenčního množství, jež má zemědělec k dispozici, a to, zda je zemědělec skutečným producentem mléka.
Referenční množství je již příslušným orgánům členských států známo.
Hlavní podmínkou, kterou je třeba zkontrolovat na místě, tedy je, zda je zemědělec producentem mléka.
Takové kontroly lze provádět zejména na základě účetních knih nebo jiných záznamů zemědělce.
(49) Nařízení (ES) č. 1782/2003 zavádí povinnosti v oblasti podmíněnosti pro zemědělce, kteří dostávají platby podpor v rámci všech režimů přímých plateb uvedených v jeho příloze I. Toto nařízení stanoví systém snížení a vyloučení v případě neplnění takových povinností.
Je třeba stanovit prováděcí pravidla k tomuto systému.
(50) Měly by se stanovit podrobnosti spojené s otázkou, které orgány v členských státech provádějí kontroly plnění povinností v oblasti podmíněnosti.
(51) V některých případech může být pro členské státy užitečné provádět správní kontroly plnění povinností v oblasti podmíněnosti.
Používání tohoto kontrolního nástroje by nemělo být pro členské státy povinné, je však žádoucí upravit jeho použití na dobrovolném základě.
(52) Musí se stanovit minimální míra kontrol nad dodržováním povinností v oblasti podmíněnosti.
Tuto míru kontrol by mělo představovat 1 % zemědělců spadajících do oblasti působnosti každého kontrolního orgánu, které je třeba vybrat na základě vhodné analýzy rizik.
Výběrový soubor by se měl vytvořit buď na základě výběrových souborů zemědělců vybraných pro kontrolu na místě zaměřenou na kritéria způsobilosti pro podporu, nebo z celkového počtu zemědělců, kteří podají žádost o podporu v rámci režimů přímých plateb.
V takovém případě by se měly povolit některé další možnosti volby.
(53) Obecně platí, že by se kontroly na místě, s ohledem na různou povahu povinností v oblasti podmíněnosti, měly zaměřit na ty povinnosti, jejichž dodržování lze kontrolovat v době návštěvy.
Kromě toho by měl kontrolor určit případy, ve kterých musí být v případě nutnosti provedeny další kontroly, pokud jde o požadavky a normy, jejichž porušení nebylo možné v době návštěvy jasně prokázat.
(54) Musí se stanovit pravidla pro vypracovávání podrobných a zvláštních kontrolních zpráv.
Specializovaní kontroloři v terénu by měli informovat o všech svých zjištěních a jejich závažnosti, aby platební agentura mohla stanovit příslušná snížení nebo podle okolností rozhodnout o vyloučení z příjmu přímých plateb.
(55) V zájmu účinné ochrany finančních zájmů Společenství by se měla přijmout vhodná opatření k zamezení nesrovnalostem a podvodům.
Měla by se přijmout samostatná ustanovení o nesrovnalostech týkajících se kritérií způsobilosti pro podporu pro jednotlivé dotyčné režimy podpor.
(56) Systém snížení a vyloučení upravený v nařízení (ES) č. 1782/2003, pokud jde o povinnosti spojené s podmíněností, však sleduje jiný cíl, a to motivovat zemědělce k dodržování již existujících právních předpisů v různých oblastech podmíněnosti.
(57) Snížení a vyloučení by se měla stanovit s ohledem na zásadu proporcionality a v případě kritérií způsobilosti pro podporu s ohledem na zvláštní problémy spojené s případy vyšší moci a s mimořádnými a přírodními okolnostmi.
V případě povinností spojených s podmíněností se mohou snížení a vyloučení uplatnit jedině tehdy, pokud zemědělec jednal z nedbalosti nebo úmyslně.
Snížení a vyloučení by se měla odstupňovat podle závažnosti zjištěné nesrovnalosti a měla by zahrnovat i úplné vyloučení z jednoho nebo několika režimů podpory na stanovenou dobu.
Pokud jde o kritéria způsobilosti pro podporu, měla by snížení a vyloučení zohledňovat zvláštnosti jednotlivých režimů podpory.
(58) U žádostí o podporu na "plochu" se nesrovnalosti obvykle týkají částí ploch.
Vykázání větší rozlohy jednoho pozemku lze proto vyrovnat vykázáním menší rozlohy jiných pozemků se stejnou skupinou plodin.
V rámci určité přípustné odchylky by mělo být stanoveno, že žádosti o podporu se upraví podle skutečně zjištěné rozlohy a snížení se uplatní teprve po překročení této odchylky.
(59) Je proto nutné definovat plochy, na které se vztahuje stejná skupina plodin.
Plochy vykázané pro účely režimu jednotné platby by měly v zásadě patřit do stejné skupiny plodin.
Je však třeba stanovit zvláštní pravidla pro určení toho, který ze souvisejících platebních nároků se uplatní v případě prokázání rozporu mezi vykázanou a zjištěnou rozlohou. Kromě toho, v souladu s čl.
6 nařízení (ES) č. 1782/2003, se musí nároky při vynětí půdy z produkce uplatnit před jakýmikoli jinými nároky.
V této souvislosti je nutné upravit dvě situace.
Za prvé, plocha vykázaná jako půda vyňatá z produkce za účelem uplatnění nároků plynoucích z vynětí půdy z produkce, ohledně níž bylo zjištěno, že ve skutečnosti vyňatá nebyla, se musí odečíst od celkové plochy vykázané pro účely režimu jednotné platby jako nezjištěná plocha.
Za druhé, totéž by mělo jako fikce platit pro plochu odpovídající nárokům při vynětí půdy z produkce, které nebyly uplatněny, pokud byly současně uplatněny jiné nároky zároveň s odpovídající plochou.
(60) Je nutné přijmout zvláštní ustanovení, která zohlední zvláštnosti žádostí o podporu v rámci režimů podpory pro brambory určené pro výrobu škrobu a osivo.
Pokud se členský stát rozhodne pro použití různých režimů podpory na "zvířata" a pokud zemědělci žádají o podporu na "zvířata", za tímto účelem vykazují krmnou plochu a vykázání větší rozlohy takových ploch nemá za následek vyšší platbu, není třeba stanovovat žádné sankce.
(61) Pokud jde o žádosti o podporu na "zvířata", vedou nesrovnalosti k tomu, že na dotyčné zvíře nelze podporu poskytnout.
Je třeba stanovit uplatnění snížení již v případě zjištění nesrovnalostí u prvního zvířete; bez ohledu na výši snížení by však sankce měla být méně přísná, pokud se nesrovnalosti týkají nejvýše tří zvířat.
Ve všech ostatních případech by měla přísnost sankce záviset na procentu zvířat, u kterých byly nesrovnalosti zjištěny.
(62) Zemědělcům by mělo být povoleno nahradit skot a ovce nebo kozy v rámci limitů povolených podle příslušných odvětvových pravidel.
Pokud v důsledku přírodních okolností není zemědělec schopen splnit retenční povinnosti podle odvětvových pravidel, snížení ani vyloučení by se neměla uplatnit.
(63) Pokud se členský stát rozhodne pro použití porážkové prémie, měla by se, vzhledem k významu jatek pro řádné fungování některých režimů podpory pro skot, rovněž přijmout ustanovení pro případy, kdy jatky v důsledku hrubé nedbalosti nebo úmyslně vydají nepravdivá osvědčení nebo prohlášení.
(64) Pokud se jedná o nesrovnalosti týkající se dodatečných plateb stanovených v článku 133 nařízení (ES) č. 1782/2003, měly by členské státy stanovit sankce, které budou rovnocenné se sankcemi stanovenými ve vztahu k režimům podpory na "plochu" a na "zvířata", ledaže by to nebylo přiměřené.
V takovém případě by měly členské státy stanovit přiměřené rovnocenné sankce.
(65) Měla by se stanovit snížení a sankce ohledně prémie na mléčné výrobky a dodatečných plateb pro případ, kdy zemědělec, který žádá o podporu, nesplní svou povinnost produkovat mléko.
(66) Pokud jde o povinnosti v oblasti podmíněnosti, mělo by se vedle odstupňování snížení a vyloučení podle zásady proporcionality stanovit, že od určitého okamžiku bude opakované porušení téže povinnosti spojené s podmíněností po předchozím upozornění zemědělce považováno za úmyslné porušení.
(67) Pokud jde o kritéria způsobilosti pro podporu, obecně by se neměla snížení a vyloučení uplatňovat, pokud zemědělec poskytl věcně správné informace nebo může jinak prokázat, že nenese zavinění.
(68) Na zemědělce, kteří kdykoli upozorní příslušné vnitrostátní orgány na chybné žádosti o podporu, by se neměla vztahovat žádná snížení ani vyloučení bez ohledu na důvody nesprávnosti, za předpokladu, že příslušný orgán neinformoval zemědělce o svém úmyslu provést kontrolu na místě a že ho již neupozornil na nesrovnalost v žádosti.
Totéž by mělo platit ve vztahu k chybným údajům obsaženým v počítačové databázi, jak ohledně skotu, pro který byla podána žádost o podporu a u něhož takové nesrovnalosti představují nejen porušení povinnosti v oblasti podmíněnosti, ale též porušení kritéria způsobilosti pro podporu, tak ohledně skotu, pro který nebyla podána žádost o podporu a u něhož jsou takové nesrovnalosti významné jen v rámci povinností spojených s podmíněností.
(69) Spravování malých částek nadměrně zatěžuje příslušné orgány členských států.
Je proto vhodné zmocnit členské státy, aby nevyplácely částky podpor, které nedosahují určité minimální výše, a aby nepožadovaly vrácení neoprávněně vyplacených částek, pokud jsou příslušné obnosy minimální.
(70) Je nutné přijmout zvláštní a podrobná ustanovení, která zajistí spravedlivé používání různých snížení, jež mají být uplatněna na jednu nebo více žádostí od téhož zemědělce.
Snížení a vyloučení stanovená tímto nařízením by se měla použít bez dotčení doplňkových sankcí podle jiných ustanovení práva Společenství nebo vnitrostátních právních předpisů.
(71) V případě, že zemědělec v důsledku vyšší moci nebo mimořádných okolností není schopen splnit povinnosti podle odvětvových pravidel, neměl by ztratit nárok na vyplacení podpory.
Mělo by se upřesnit, zejména které případy mohou příslušné orgány uznat za mimořádné okolnosti.
(72) V zájmu zajištění jednotného uplatňování zásady dobré víry v celém Společenství by měly být pro případ vymáhání neoprávněně vyplacených částek stanoveny podmínky, za nichž se lze na tuto zásadu odvolat, aniž je dotčeno zacházení s dotyčnými výdaji v souvislosti se schválením účetní závěrky podle nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 ze dne 17. května 1999 o financování společné zemědělské politiky [5].
(73) Měla by se přijmout pravidla upravující důsledky převodů celých hospodářství, která jsou vázána některými povinnostmi podle režimů přímých plateb v rámci integrovaného systému.
(74) Členské státy by zásadně měly přijmout jakákoli další opatření nezbytná k zajištění řádného provádění tohoto nařízení.
Pokud je to nezbytné, měly by si členské státy poskytovat vzájemnou pomoc.
(75) V případě potřeby by měla být Komise informována o všech opatřeních přijatých členskými státy k zavedení změn při provádění integrovaného systému.
Za tím účelem, aby Komise mohla účinně sledovat integrovaný systém, měly by jí členské státy předávat některé výroční kontrolní statistiky.
Kromě toho by členské státy měly informovat Komisi o všech opatřeních, která přijmou, pokud jde o zachování půdy se stálými pastvinami.
(76) Je třeba vytvořit pravidla ohledně základu pro výpočet snížení, kterých má být použito na základě odlišení v souladu s článkem 10 nařízení (ES) č. 1782/2003, dále klíč pro rozdělování takto určených finančních prostředků, jakož i pravidla výpočtu doplňkové částky podpory stanovené v článku 12 uvedeného nařízení, aby byla stanovena pravidla pro zjištění, zda bylo dosaženo prahové hodnoty 5000 EUR uvedené v tomto článku.
(77) Toto zařízení by se mělo začít používat od 1. ledna 2005.
Ke stejnému dni by se mělo zrušit nařízení (ES) č. 2419/2001.
Toto nařízení by však mělo být i nadále použitelné pro žádosti o podporu, které se vztahují k hospodářským rokům nebo prémiovým obdobím začínajícím před 1. lednem 2005.
Je třeba přijmout zvláštní ustanovení, která by měla zajistit, aby se snížení, jichž má být použito podle pravidel stanovených v nařízení (ES) č. 2419/2001, nestala v důsledku přechodu na tento nový režim bezpředmětnými.
(78) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro přímé platby,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
ČÁST I OBLAST PŮSOBNOSTI A OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Oblast působnosti
Toto nařízení stanoví prováděcí pravidla pro podmíněnost, odlišení a integrovaný administrativní a kontrolní systém (dále jen "integrovaný systém"), které jsou upraveny v hlavě II nařízení (ES) č. 1782/2003.
Nejsou jím dotčena zvláštní ustanovení v nařízeních, která se týkají jednotlivých režimů podpory.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1. "ornou půdou" půda obdělávaná za účelem produkce plodin a půda vyňatá z produkce nebo udržovaná v dobrých zemědělských a environmentálních podmínkách v souladu s článkem 5 nařízení (ES) č. 1782/2003 nebo půda pod skleníky nebo pevným či mobilním krytem;
2. "stálou pastvinou" půda využívaná k pěstování trav nebo jiných zelených pícnin na přírodních (přirozený osev) nebo uměle vytvořených (umělý osev) plochách, které nejsou zahrnuty do střídání plodin v hospodářství po dobu pěti let nebo déle;
3. "systémem pro identifikaci a evidenci skotu" systém pro identifikaci a evidenci skotu stanovený nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1760/2000 [6];
4. "ušní značkou" ušní značka pro individuální identifikaci zvířat, jak je uvedeno v čl. 3 písm. a) a v článku 4 nařízení (ES) č. 1760/2000;
5. "počítačovou databází skotu" počítačová databáze uvedená v čl. 3 písm. b) a v článku 5 nařízení (ES) č. 1760/2000;
6. "zvířecím pasem" zvířecí pas uvedený v čl. 3 písm. c) a v článku 6 nařízení (ES) č. 1760/2000;
7. "evidencí" evidence vedená držiteli zvířat v souladu s článkem 4 směrnice Rady 92/102/EHS [7], s článkem 5 nařízení Rady (ES) č. 21/2004 [8] nebo s čl. 3 písm. d) a článkem 7 nařízení (ES) č. 1760/2000;
8. "prvky systému pro identifikaci a evidenci skotu" prvky uvedené v článku 3 nařízení (ES) č. 1760/2000;
9. "identifikačním kódem" identifikační kód uvedený v čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 1760/2000;
10. "nesrovnalostmi" jakékoli nedodržení příslušných právních předpisů pro poskytování dotyčné podpory;
11. "jednotnou žádostí" žádost o přímé platby v rámci režimu jednotné platby a dalších režimů podpory na "plochu" uvedených v hlavě III a IV nařízení (ES) č. 1782/2003;
12. "režimy podpory na" plochu režim jednotné platby a všechny režimy podpory podle hlavy IV nařízení (ES) č. 1782/2003, kromě režimů podpory podle kapitol 7, 11 a 12 uvedené hlavy;
13. "žádostí o podporu na" zvířata žádost o vyplacení podpory v rámci režimu prémií na ovce a kozy a režimu plateb pro hovězí a telecí maso podle hlavy IV kapitol 11 a 12 nařízení (ES) č. 1782/2003;
14. "žádostí o prémie pro mléčné výrobky" žádost o vyplacení podpory v rámci režimu prémií pro mléčné výrobky a dodatečných plateb podle hlavy IV kapitoly 7 nařízení (ES) č. 1752/2003;
15. "využitím" využití plochy s ohledem na typ plodin nebo pokrytí pozemku nebo neexistenci plodin;
16. "režimem podpory skotu" režimy podpory uvedené v článku 121 nařízení (ES) č. 1782/2003;
17. "režimem podpory pro ovce/kozy" režim podpory uvedený v článku 111 nařízení (ES) č. 1782/2003;
18. "skotem, pro který byla podána žádost" skot, pro který byla podána žádost o podporu na "zvířata" v rámci režimů podpory pro hovězí a telecí maso;
19. "skotem, pro který nebyla podána žádost" skot, pro který dosud nebyla podána žádost o podporu na "zvířata", ale pro který je možné poskytnout podporu v rámci režimů podpory pro hovězí a telecí maso;
20. "retenčním obdobím" období, během něhož musí být zvíře, pro které byla podána žádost o podporu, drženo v hospodářství, jak je uvedeno v těchto ustanoveních:
a) články 5 a 9 nařízení Komise (ES) č. 2342/1999 ze dne 28. října 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem, pokud jde o režim prémií [9], ve vztahu ke zvláštní prémii na skot samčího pohlaví;
b) článek 16 nařízení (ES) č. 2342/1999, ve vztahu k prémii na krávy bez tržní produkce mléka;
c) článek 37 nařízení (ES) č. 2342/1999, ve vztahu k porážkové prémii;
d) čl. 2 odst. 3 nařízení Komise (ES) č. 2550/2001 ze dne 21. prosince 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2529/2001 o společné organizaci trhu se skopovým a kozím masem, pokud jde o režimy prémií, a kterým se mění nařízení (ES) č. 2419/2001 [10], ve vztahu k podporám pro ovce a kozy;
21. "držitelem zvířat" každá fyzická nebo právnická osoba odpovědná za zvířata, trvale nebo přechodně, a to i po dobu přepravy nebo na trhu;
22. "zjištěnou plochou" plocha, u níž byly splněny všechny podmínky stanovené v předpisech o poskytování podpory; v případě režimu jednotné platby lze vykázanou plochu považovat za zjištěnou jedině tehdy, pokud je s ní spojen odpovídající počet platebních nároků;
23. "zjištěným zvířetem" zvíře, u něhož byly splněny všechny podmínky stanovené v předpisech o poskytování podpory;
24. "prémiovým obdobím" období, ke kterému se vztahují žádosti o podporu bez ohledu na den jejich podání;
25. "geografickým informačním systémem" (dále jen "GIS") technika počítačového geografického informačního systému uvedeného v článku 20 nařízení (ES) č. 1782/2003;
26. "referenčním pozemkem" geograficky vymezený prostor, který má zvláštní identifikaci zaznamenanou do GIS v identifikačním systému členského státu uvedeném v článku 18 nařízení (ES) č. 1782/2003;
27. "grafickým materiálem" mapy nebo jiné dokumenty používané ke sdělování prvků GIS mezi žadateli o podporu a členskými státy;
28. "vnitrostátním geodetickým systémem" referenční souřadnicový systém, který umožňuje standardizované měření a zvláštní identifikaci zemědělských pozemků v celém dotyčném členském státu; pokud se používají různé souřadnicové systémy, musejí být slučitelné uvnitř každého členského státu;
29. "platebními agenturami" orgány a subjekty uvedené v článku 4 nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 [11];
30. "podmíněností" právními předpisy stanovené požadavky v oblasti řízení a dobrých zemědělských a environmentálních podmínek podle článků 4 a 5 nařízení (ES) č. 1782/2003;
31. "oblastmi podléhajícími podmíněnosti" různé oblasti právními předpisy stanovených požadavků v oblasti jak řízení ve smyslu čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 1782/2003, tak dobrých zemědělských a environmentálních podmínek uvedených v příloze IV tohoto nařízení;
32. "aktem" každá směrnice a každé nařízení uvedené v příloze III nařízení (ES) č. 1782/2003; avšak směrnice a nařízení uvedené v bodech 6, 7, 8 a 8a přílohy III uvedeného nařízení tvoří jediný akt;
33. "normou" normy, jak jsou definovány členskými státy v souladu s článkem 5 a přílohou IV nařízení (ES) č. 1782/2003;
34. "požadavkem" v souvislosti s podmíněností každý jednotlivý požadavek stanovený právními předpisy v oblasti řízení, vyplývající z některého z článků uvedených v příloze III nařízení (ES) č. 1782/2003 daného aktu, který se co do obsahu liší od jakýchkoli jiných požadavků stejného aktu;
35. "porušením" jakékoli porušení požadavků a norem týkajících se podmíněnosti; případem porušení je rovněž porušení povinností stanovených v článku 4 tohoto nařízení;
36. "specializovanými orgány" příslušné vnitrostátní orgány odpovědné podle čl. 25 odst. 2 prvního pododstavce nařízení (ES) č. 1782/2003 za zajišťování dodržování požadavků podle předpisů v oblasti řízení a dobrých zemědělských a environmentálních podmínek;
37. "určeným individuálním referenčním množstvím" individuální referenční množství, na které má zemědělec nárok.
Článek 3
Zachování půdy se stálými pastvinami na úrovni členského státu
1. Aniž jsou dotčeny výjimky stanovené v čl. 5 odst. 2 třetím pododstavci nařízení (ES) č. 1782/2003, členské státy v souladu s prvním pododstavcem uvedeného odstavce dbají o to, aby zůstal zachován poměr půdy užívané jako stálé pastviny k celkové zemědělské ploše, jak je definována v čl. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 795/2004. Tato povinnost se použije buď na celostátní, nebo na regionální úrovni.
Pokud je však zachována rozloha půdy se stálými pastvinami v absolutním vyjádření, stanovená v souladu s odst. 4 písm. a), povinnost uvedená v čl. 5 odst. 2 prvním pododstavci nařízení (ES) č. 1782/2003 se považuje za splněnou.
2. Pro účely použití čl. 5 odst. 2 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1782/2003 členské státy zajistí, aby poměr uvedený v odstavci 1 neklesl na úkor půdy užívané jako stálé pastviny o více než 10 % ve srovnání s referenčním poměrem pro rok 2003.
3. Poměr uvedený v odstavci 1 se stanoví každým rokem na základě ploch vykázaných zemědělci pro daný rok.
4. Referenční poměr pro rok 2003 uvedený v odstavci 2 se stanoví takto:
a) půda užívaná jako stálé pastviny je půda se stálými pastvinami vykázaná jako taková zemědělci v roce 2003, plus půda vykázaná jako stálé pastviny v roce 2005 v souladu s čl. 14 odst. 1 tohoto nařízení, která v roce 2003 nebyla vykázaná pro žádné jiné použití než pro louky a pastviny, pokud zemědělec nemůže prokázat, že taková půda nebyla v roce 2003 užívána jako stálé pastviny.
Odečtou se plochy vykázané jako stálé pastviny v roce 2005, které byly v roce 2003 způsobilé k platbě na plochu pro plodiny na orné půdě v souladu s čl. 1 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 1251/1999 ze dne 17. května 1999 o režimu podpor pro producenty některých plodin na orné půdě [12].
Odečte se půda, která byla v roce 2003 užívána jako stálé pastviny a po roce 2003 byla zalesněna nebo teprve má být zalesněna v souladu s čl. 5 odst. 2 třetím pododstavcem nařízení (ES) č. 1782/2003;
b) celková zemědělská plocha je celková zemědělská plocha vykázaná zemědělci v roce 2005.
Článek 4
Zachování půdy se stálými pastvinami na individuální úrovni
1. Pokud se zjistí, že poměr uvedený v čl. 3 odst. 1 tohoto nařízení klesl, dotyčný členský stát uloží na celostátní nebo regionální úrovni všem zemědělcům, kteří žádají o podporu podle kteréhokoli z režimů přímých plateb uvedených v příloze I nařízení (ES) č. 1782/2003, povinnost nepřeměňovat půdu se stálými pastvinami na půdu určenou k jiným účelům bez předchozího povolení.
2. Pokud se zjistí, že splnění povinnosti uvedené v čl. 3 odst. 2 tohoto nařízení nelze zajistit, uloží dotyčný členský stát kromě opatření, která je třeba přijmout v souladu s odstavcem 1, na celostátní nebo regionální úrovni všem zemědělcům, kteří žádají o podporu podle kteréhokoli z režimů přímých plateb uvedených v příloze I nařízení (ES) č. 1782/2003 a kteří disponují půdou, jež byla původně využívána jako stálé pastviny a poté přeměněna na půdu určenou k jiným účelům, povinnost obnovit na této půdě stálé pastviny.
Tato povinnost se v roce 2005 vztahuje na půdu přeměněnou na půdu určenou k jiným účelům od data stanoveného pro podání žádostí o podporu na "plochu" pro rok 2003.
Od roku 2006 se tato povinnost vztahuje na půdu takto přeměněnou od začátku období 12 měsíců předcházejícího poslednímu dni pro podání jednotných žádostí v dotyčném členském státu v souladu s článkem 11.
V takovém případě zemědělci obnoví na určitém procentu této plochy stálé pastviny nebo vyčlení jako půdu se stálými pastvinami odpovídající rozlohu.
Toto procento se vypočítá na základě rozlohy půdy takto přeměněné zemědělcem a rozlohy nezbytné k opětovnému vytvoření rovnováhy.
Pokud však taková půda poté, co byla přeměněna na půdu určenou k jiným účelům, byla převedena, tato povinnost se použije jedině tehdy, pokud k převodu došlo po vstupu tohoto nařízení v platnost.
Odchylně od čl. 2 bodu 2 se plochy znovu přeměněné na půdu se stálými pastvinami nebo vyčleněné jako půda se stálými pastvinami považují za "stálé pastviny" od prvního dne opětovného přeměnění nebo vyčlenění.
3. Povinnosti stanovené v odstavcích 1 a 2 se však nevztahují na případy, kdy zemědělci vyčlenili půdu pro stálé pastviny v rámci programů podle nařízení Rady (EHS) č. 2078/92 ze dne 30. června 1992 o způsobech zemědělské produkce slučitelných s požadavky na ochranu životního prostředí a zachování venkova [13], nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 ze dne 17. května 1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) a o změně a zrušení některých nařízení [14] a nařízení Rady (ES) č. 1017/94 ze dne 26. dubna 1994 o přeměně půdy, na které se v současnosti pěstují plodiny na orné půdě, na půdu pro extenzivní chov hospodářských zvířat v Portugalsku [15].
ČÁST II INTEGROVANÝ ADMINISTRATIVNÍ A KONTROLNÍ SYSTÉM
HLAVA I OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 5
Identifikace zemědělců
Aniž je dotčen čl. 22 odst. 3 nařízení (ES) č. 1782/2002, jednotný systém evidence totožnosti každého zemědělce podle čl. 18 odst. 1 písm. f) uvedeného nařízení zaručuje jednotnou identifikaci všech žádostí o podporu podaných týmž zemědělcem.
Článek 6
Identifikace zemědělských pozemků
1. Systém identifikace zemědělských pozemků uvedený v článku 20 nařízení (ES) č. 1782/2003 funguje na úrovni referenčních pozemků, jako je katastrální pozemek nebo soubor několika spolu souvisejících přirozeně ohrazených pozemků, čímž je zajištěna jednotná identifikace každého referenčního pozemku.
Členské státy kromě toho zajistí, aby byly zemědělské pozemky spolehlivě identifikovány, a zejména vyžadují, aby jednotné žádosti obsahovaly podrobné údaje nebo aby k nim byly přiloženy doklady, které určí příslušné orgány, za účelem lokalizace a změření každého zemědělského pozemku.
GIS funguje na základě vnitrostátního geodetického systému.
2. Členské státy zajistí, aby přinejmenším 90 % jednotlivé plochy z alespoň 75 % referenčních pozemků, které jsou předmětem žádosti o podporu, bylo způsobilých pro podporu podle režimu jednotné platby.
Toto hodnocení se provádí ročně pomocí vhodných statistických metod.
3. Pokud jde o platbu na "plochu" pro skořápkové ovoce, stanovenou v hlavě IV kapitole 4 nařízení (ES) č. 1782/2003, členské státy, které mají vnitrostátní zaručenou plochu stanovenou v čl. 84 odst. 3 uvedeného nařízení větší než 1500 ha, zavedou v GIS od 1. ledna 2006 další vrstvu informací o počtu stromů na pozemek, jejich druhu a poloze, včetně výpočtu plochy sadů.
Článek 7
Identifikace a evidence platebních nároků
1. Systém identifikace a evidence platebních nároků, stanovený v článku 21 nařízení (ES) č. 1782/2003 je elektronický rejstřík na úrovni členského státu, který zejména u křížových kontrol podle článku 24 tohoto nařízení zaručuje efektivní sledování platebních nároků, především pokud jde o tyto prvky:
a) držitel;
b) hodnota;
c) datum stanovení;
d) datum poslední aktivace;
e) původ, zejména z hlediska přidělení (původní nárok nebo vnitrostátní rezerva), koupě, nájem nebo dědictví;
f) druh nároku, zejména nároky při vynětí půdy z produkce, platební nároky podléhající zvláštním podmínkám podle článku 48 nařízení (ES) č. 1782/2003 a nároky spojené s povolením podle článku 60 uvedeného nařízení,
g) popřípadě regionální omezení.
2. Členské státy, ve kterých existuje více než jedna platební agentura, se mohou rozhodnout, že budou provozovat elektronický rejstřík na úrovni platební agentury.
V takovém případě dotyčný členský stát zajistí, aby byly jednotlivé rejstříky navzájem slučitelné.
Článek 8
Obecné zásady týkající se zemědělských pozemků
1. Zalesněný pozemek se považuje za zemědělský pozemek pro účely režimu podpory na "plochu" za předpokladu, že zemědělské činnosti uvedené v článku 51 nařízení (ES) č. 1782/2003 nebo případně plánovanou produkci lze provádět podobným způsobem jako na nezalesněných pozemcích, které se nacházejí ve stejné zóně.
2. Pokud jde o krmné plochy:
a) jsou-li ve společném užívání, příslušné orgány je pomyslně rozdělí mezi jednotlivé zemědělce v poměru k tomu, jak je používají nebo jak jsou oprávněni je používat;
b) pro účely použití článku 131 nařízení (ES) č. 1782/2003 musí být každá krmná plocha k dispozici pro chov zvířat nejméně po dobu sedmi měsíců, počínaje dnem, který stanoví členský stát mezi 1. lednem a 31. březnem;
c) pro účely použití článku 131 nařízení (ES) č. 1782/2003 je v případě, že se krmná plocha nachází na území jiného členského státu, než ve kterém má zemědělec hlavní sídlo podnikání, možné tuto plochu na žádost zemědělce považovat za součást jeho hospodářství za předpokladu, že se nachází v bezprostřední blízkosti hospodářství a že převážná část veškeré zemědělské půdy, kterou zemědělec využívá, se nachází na území členského státu, ve kterém má zemědělec hlavní sídlo podnikání.
Článek 9
Systém kontroly podmíněnosti
Členské státy vytvoří systém, který zaručí účinnou kontrolu dodržování podmíněnosti.
Tento systém, v souladu s hlavou III kapitolou III tohoto nařízení, zahrnuje zejména:
a) poskytování nezbytných informací o zemědělcích, kteří žádají o přímé platby, platební agenturou nebo případně orgánem odpovědným za koordinaci uvedeným v čl. 23 odst. 3 nařízení (ES) č. 1782/2003 specializovaným kontrolním subjektům v případě, že příslušným kontrolním orgánem není platební agentura;
b) metody pro výběr kontrolních výběrových souborů;
c) označení povahy a rozsahu kontrol, které se provedou;
d) kontrolní zprávy, ve kterých je uvedeno každé zjištěné porušení, včetně zhodnocení jeho závažnosti, rozsahu, trvání a opakovanosti;
e) předávání kontrolních zpráv specializovanými kontrolními subjekty buď platební agentuře, nebo orgánu odpovědnému za koordinaci uvedenému v čl. 23 odst. 3 nařízení (ES) č. 1782/2003, popřípadě jim oběma, není-li příslušným kontrolním orgánem platební agentura;
f) používání systému snížení a vyloučení platební agenturou.
Členské státy kromě toho mohou stanovit postup, podle kterého zemědělci sdělují platební agentuře údaje nezbytné k určení požadavků a norem, jež se na ně vztahují.
Článek 10
Výplata podpory
1. Aniž je dotčeno období stanovené v čl. 28 odst. 2 nařízení (ES) č. 1782/2003 nebo jakékoli ustanovení týkající se vyplácení záloh v souladu s odstavcem 3 uvedeného článku, přímé platby spadající do oblasti působnosti tohoto nařízení se provedou až po dokončení kontrol kritérií způsobilosti, které má členský stát provést podle tohoto nařízení.
2. Pokud jde o kontroly podmíněnosti podrobněji popsané v hlavě III kapitole III tohoto nařízení, musí být všechny neoprávněně vyplacené částky v případě, že není možné takové kontroly dokončit před výplatou, vráceny zpět podle článku 73 tohoto nařízení.
HLAVA II ŽÁDOSTI O PODPORU
KAPITOLA I JEDNOTNÁ ŽÁDOST
Článek 11
Den podání jednotné žádosti
1. Zemědělec, který žádá o podporu v rámci některého z režimů podpory na "plochu", smí předložit pouze jednu jednotnou žádost ročně.
Zemědělec, který nežádá o podporu v rámci žádného z režimů podpory na "plochu", ale žádá o podporu v rámci některého z režimů podpory uvedených v příloze I nařízení (ES) č. 1782/2003, pokud disponuje zemědělskou půdou, jak je definována v čl. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 795/2004, podá formulář jednotné žádosti, ve kterém uvede seznam této půdy v souladu s článkem 14 tohoto nařízení. Členské státy však mohou zemědělce od této povinnosti osvobodit, pokud jsou příslušným orgánům poskytnuty dotyčné informace v rámci jiných administrativních a kontrolních systémů, které zaručují slučitelnost s integrovaným systémem v souladu s článkem 26 nařízení (ES) č. 1782/2003.
2. Jednotná žádost se podává ke dni stanovenému členskými státy, kterým je nejpozději 15. květen.
Finsko a Švédsko však mohou stanovit pozdější den, kterým je nejpozději 15. červen.
Komise však může postupem podle čl. 144 odst. 2 nařízení (ES) č. 1782/2003 povolit posunutí termínů uvedených výše v prvním pododstavci v některých oblastech, kde výjimečné klimatické podmínky neumožňují dodržet obvyklé lhůty.
Při stanovení data vezmou členské státy v úvahu období nutné pro poskytnutí všech příslušných údajů, aby zaručily řádnou administrativní a finanční správu podpor, a dbají o to, aby efektivní kontroly byly naplánovány zejména s ohledem na den, který má být stanoven v souladu s čl. 44 odst. 3 nařízení (ES) č. 1782/2003.
3. Pokud je správou režimů podpory, které jsou předmětem jednotné žádosti podané jedním a týmž zemědělcem, pověřeno více platebních agentur, dotyčný členský stát přijme vhodná opatření, aby zajistil, že informace požadované v tomto článku budou sděleny všem dotyčným platebním agenturám.
Článek 12
Obsah jednotné žádosti
1. Jednotná žádost obsahuje veškeré informace nezbytné k prokázání způsobilosti pro podporu, zejména:
a) totožnost zemědělce;
b) dotyčný režim nebo dotyčné režimy podpory;
c) identifikaci platebních nároků v souladu se systémem identifikace a evidence stanoveným v článku 7 pro účely režimu jednotné platby, rozdělených na nároky při vynětí půdy z produkce a na ostatní nároky;
d) podrobné údaje umožňující identifikaci všech zemědělských pozemků v hospodářství, jejich výměru vyjádřenou v hektarech na dvě desetinná místa, popřípadě jejich využití a poznámku o tom, zda je zemědělský pozemek zavlažován;
e) prohlášení zemědělce, že se seznámil s podmínkami pro poskytnutí dotyčné podpory.
2. Pro účely identifikace platebních nároků uvedených v odst. 1 písm. c) budou předtištěné formuláře rozeslané zemědělcům podle čl. 22 odst. 2 nařízení (ES) č. 1782/2003 obsahovat identifikaci platebních nároků v souladu se systémem identifikace a evidence stanoveným v článku 7, rozdělených na nároky při vynětí půdy z produkce a na ostatní nároky.
Při podávání formuláře žádosti opraví zemědělec předtištěný formulář, pokud došlo k jakýmkoli změnám, zejména k převodům platebních nároků podle článku 46 nařízení (ES) č. 1782/2003.
Zemědělec vykáže zvlášť plochu, které odpovídají nároky při vynětí půdy z produkce, a plochu, které odpovídají ostatní nároky. V souladu s čl.
6 nařízení (ES) č. 1782/2003 zemědělec uplatní své nároky při vynětí půdy z produkce před jakýmikoli jinými nároky.
V důsledku toho zemědělec vykáže plochu půdy vyňaté z produkce odpovídající počtu jeho nároků při vynětí za předpokladu, že disponuje dostatečnou výměrou způsobilou pro podporu.
Pokud je výměra způsobilá pro podporu menší než počet nároků při vynětí půdy z produkce, může zemědělec uplatnit takové množství nároků plynoucích z vynětí půdy z produkce, které odpovídá výměře plochy, kterou disponuje.
3. Pro účely identifikace všech zemědělských pozemků v hospodářství uvedených podle odst. 1 písm. d) budou předtištěné formuláře rozeslané zemědělcům podle čl. 22 odst. 2 nařízení (ES) č. 1782/2003 obsahovat maximální plochu způsobilou pro podporu na referenční pozemek pro účely režimu jednotné platby. Kromě toho grafický materiál poskytovaný zemědělcům podle téhož ustanovení uvádí hranice referenčních pozemků a jejich jednotnou identifikaci, a zemědělec uvede umístění každého zemědělského pozemku. Při podávání formuláře žádosti opraví zemědělec předtištěný formulář, pokud došlo k jakýmkoli změnám.
Článek 13
Zvláštní požadavky týkající se jednotné žádosti
1. Pokud žádost o platbu na plochu pro plodiny na orné půdě podle hlavy IV kapitoly 10 nařízení (ES) č. 1782/2003 obsahuje prohlášení o pěstování lnu a konopí na vlákno podle článku 106 uvedeného nařízení, předkládají se úřední návěsky použité na obalech osiva v souladu se směrnicí Rady 2002/57/ES [16], a zejména s článkem 12 této směrnice, nebo v případě lnu pěstovaného na vlákno jakékoli jiné doklady uznávané dotyčným členským státem za rovnocenné, včetně certifikace uvedené v článku 19 uvedené směrnice.
Pokud se osev uskuteční po konečném termínu pro podání jednotné žádosti, musejí být tyto návěsky nebo doklady předloženy nejpozději do 30. června.
Pokud mají být návěsky pro osivo konopí pěstovaného na vlákno předloženy též jiným vnitrostátním orgánům, mohou členské státy stanovit, že tyto návěsky se po předložení vrací zpět zemědělci.
V případě konopí pěstovaného na vlákno se poskytnou veškeré informace nutné pro identifikaci pozemků osetých konopím za každou odrůdu vysetého konopí.
V takovém případě, pokud zemědělec má v úmyslu produkovat konopí v souladu s článkem 52 nařízení (ES) č. 1782/2003, musí jednotná žádost obsahovat:
a) kopii smlouvy nebo závazku podle článků 52 a 106 uvedeného nařízení, pokud členský stát nestanovil, že tuto kopii lze předložit k pozdějšímu datu, kterým je nejpozději 15. září;
b) v případě uvedeném v článku 52 uvedeného nařízení údaj o množství použitého osiva (v kg na ha);
c) úřední návěsky použité na obalech osiva v souladu se směrnicí 2002/57/ES, a zejména s článkem 12 uvedené směrnice; pokud se však osev uskutečnil až po konečném termínu pro podání jednotné žádosti, musejí být tyto návěsky předloženy nejpozději do 30. června; pokud návěsky musejí být předloženy též jiným vnitrostátním orgánům, mohou členské státy stanovit, že tyto návěsky se po jejich předložení v souladu s tímto bodem vrací zpět zemědělci.
2. V případě půdy vyňaté z produkce a použité v souladu s čl. 55 písm. b) nebo čl. 107 odst. 3 první odrážkou nařízení (ES) č. 1782/2003 obsahuje jednotná žádost nezbytné důkazy požadované příslušnými odvětvovými pravidly.
3. V případě žádosti o podporu ve formě zvláštní prémie na jakost pro pšenici tvrdou podle hlavy IV kapitoly I nařízení (ES) č. 1782/2003 a ve formě příplatku na pšenici tvrdou a zvláštní podpory podle článku 105 uvedeného nařízení, obsahuje jednotná žádost v souladu s pravidly, která členský stát stanoví, důkazy o tom, že bylo použito minimálního množství certifikovaného osiva pšenice tvrdé.
4. V případě žádosti o zvláštní podporu pro rýži podle hlavy IV kapitoly 3 nařízení (ES) č. 1782/2003 obsahuje jednotná žádost specifikaci odrůdy vyseté rýže a identifikaci příslušných pozemků.
5. V případě žádosti o platbu na plochu pro skořápkové ovoce podle hlavy IV kapitoly 4 nařízení (ES) č. 1782/2003 obsahuje jednotná žádost počet stromů, jejich polohu a druh.
6. V případě žádosti o podporu pro energetické plodiny podle hlavy IV kapitoly 5 nařízení (ES) č. 1782/2003 obsahuje jednotná žádost kopii smlouvy, kterou uzavřel žadatel s prvním zpracovatelem podle článku 35 nařízení (ES) č. 2237/2003.
7. V případě žádosti o podporu pro brambory určené pro výrobu škrobu podle hlavy IV kapitoly 6 nařízení (ES) č.
1782/2003 obsahuje jednotná žádost kopii smlouvy o pěstování; členské státy však mohou stanovit, že tuto kopii lze předložit k pozdějšímu datu, kterým je nejpozději 30. červen.
8. V případě žádosti o podporu pro osivo podle hlavy IV kapitoly 9 nařízení (ES) č. 1782/2003 obsahuje jednotná žádost:
a) kopii smlouvy o pěstování nebo prohlášení o pěstování; členské státy však mohou stanovit, že tuto kopii lze předložit k pozdějšímu datu, kterým je nejpozději 15. září;
b) označení druhů osiva vysetého na každém pozemku;
c) údaj o množství vyprodukovaného certifikovaného osiva, vyjádřený v metrických centech na jedno desetinné místo; členské státy však mohou stanovit, že tyto informace lze poskytnout k pozdějšímu datu, kterým je nejpozději 15. červen roku následujícího po sklizni;
d) kopii dokladů prokazujících, že uvedená množství osiva byla úředně uznána; členské státy však mohou stanovit, že tyto informace lze poskytnout k pozdějšímu datu, kterým je nejpozději 15. červen roku následujícího po sklizni.
Článek 14
Obecná pravidla pro jednotnou žádost a pro prohlášení týkající se zvláštních způsobů využití půdy
1. Zvláštní způsoby využití půdy uvedené v čl. 5 odst. 2, článku 51 a příloze V nařízení (ES) č. 1782/2003 a půda využívaná k produkci lnu pěstovaného na vlákno, které se nemusí vykazovat v souladu s článkem 13 uvedeného nařízení, se vykazují pod samostatnou hlavičkou na formuláři jednotné žádosti.
Způsoby využívání půdy k jiným účelům než těm, které jsou předpokládány v rámci režimů podpory podle hlavy III a IV nařízení (ES) č. 1782/2003 a způsoby využívání, které nejsou uvedeny v příloze V uvedeného nařízení, se vykazují pod jednou nebo více hlavičkami "jiné využití".
Členské státy však mohou stanovit, že první a druhý pododstavec se nepoužijí v případě, že příslušné orgány obdrží tyto informace v rámci jiných administrativních a kontrolních systémů, které zaručují slučitelnost s integrovaným systémem v souladu s článkem 26 nařízení (ES) č. 1782/2003.
2. V prvním roce uplatňování režimu jednotné platby se členské státy mohou odchýlit od ustanovení článků 12 a 13, pokud platební nároky dosud nebyly definitivně stanoveny k poslednímu dni pro podání jednotné žádosti.
Členské státy mohou rozhodnout, že se všechny žádosti o podporu podle hlavy IV nařízení (ES) č. 1782/2003 zahrnují do jednotné žádosti.
V tomto případě se kapitoly II a III této hlavy, pokud jde o zvláštní požadavky stanovené s ohledem na žádost o podporu v rámci těchto režimů, použijí obdobně.
4. Každý členský stát určí minimální rozlohu zemědělských pozemků, které mohou být předmětem žádosti.
Minimální rozloha však nesmí překročit 0,3 ha.
Článek 15
Změny v jednotných žádostech
1. Po uplynutí lhůty pro podání jednotné žádosti mohou být jednotlivé zemědělské pozemky, případně doprovázené odpovídajícími platebními nároky, které dosud nebyly vykázány v jednotné žádosti pro účely některého z režimů podpory na "plochu", doplněny do jednotné žádosti, pokud jsou splněny podmínky v rámci dotyčných režimů podpory.
Změnu způsobu využívání nebo režimu podpory, pokud jde o jednotlivé zemědělské pozemky již vykázané v jednotné žádosti, lze provést za stejných podmínek.
Pokud změny uvedené v prvním a druhém pododstavci mají spojitost s jakýmikoli podpůrnými doklady nebo smlouvami, které je třeba předložit, jsou odpovídající změny takových dokladů nebo smluv rovněž povoleny.
2. Aniž jsou dotčeny dny pro podání jednotné žádosti stanovené Finskem a Švédskem v souladu s čl. 11 odst. 2 prvním pododstavcem, oznámí se změny provedené podle odstavce 1 tohoto článku příslušnému orgánu písemně nejpozději do 31. května, a v případě Finska a Švédska nejpozději do 15. června daného kalendářního roku.
3. Pokud již příslušný orgán informoval zemědělce o nesrovnalostech v žádosti o podporu nebo mu oznámil svůj úmysl provést kontrolu na místě a tato kontrola na místě odhalí nesrovnalosti, nejsou přípustné žádné změny podle odstavce 1 u těch zemědělských pozemků, kterých se dané nesrovnalosti týkají.
KAPITOLA II Žádosti o podporu na "zvířata"
Článek 16
Požadavky týkající se žádostí o podporu na "zvířata"
1. Žádost o podporu na "zvířata" obsahuje veškeré informace nezbytné k prokázání způsobilosti pro podporu, zejména:
a) totožnost zemědělce;
b) odkaz na jednotnou žádost, pokud již byla podána;
c) počet zvířat každého druhu, pro která se podává žádost o podporu a v případě skotu identifikační kódy zvířat;
d) případně závazek zemědělce držet zvířata uvedená v písmenu c) během retenčního období v hospodářství a informace o místu nebo místech, kde budou zvířata držena, včetně příslušného období;
e) případně individuální limity nebo individuální stropy pro dotyčná zvířata;
f) případně individuální referenční množství mléka, které má zemědělec k dispozici ke dni 31. března, nebo pokud se dotyčný členský stát rozhodne pro využití odchylky podle článku 44a nařízení (ES) č. 2342/1999, ke dni 1. dubna daného kalendářního roku; pokud toto množství není známo ke dni podání žádosti, je třeba je sdělit příslušnému orgánu co nejdříve;
g) prohlášení zemědělce, že se seznámil s podmínkami pro poskytnutí dotyčné podpory.
Pokud je zvíře během retenčního období přemístěno na jiné místo, sdělí to zemědělec předem písemně příslušnému orgánu.
2. Členské státy zaručí každému držiteli zvířat právo dostávat bez omezení od příslušného orgánu v přiměřených intervalech a bez přílišného prodlení informace o údajích v počítačové databázi skotu, které se vztahují k němu a jeho zvířatům.
Při podání žádosti o podporu zemědělec prohlásí, že tyto údaje jsou správné a úplné, nebo podle okolností opraví chybné údaje nebo doplní chybějící údaje.
3. Členské státy mohou rozhodnout, že některé informace uvedené v odstavci 1 nemusí být v žádosti o podporu obsaženy, pokud již byly dříve sděleny příslušnému orgánu.
Členské státy mohou zejména zavést postupy, pomocí kterých mohou být údaje obsažené v počítačové databázi skotu použity pro účely žádosti o podporu, za předpokladu, že počítačová databáze skotu poskytuje dostatečnou úroveň jistoty a provádění, nezbytnou pro řádnou správu dotyčných režimů podpory.
Takové postupy mohou představovat systém, podle něhož může zemědělec žádat o podporu pro všechna zvířata, která jsou k určitému dni stanovenému členským státem způsobilá pro podporu na základě údajů obsažených v počítačové databázi skotu.
V tomto případě přijme členský stát nezbytná opatření, která zaručí, že:
a) v souladu s ustanoveními použitelnými na dotyčný režim podpory bude jasně určeno a dáno na vědomí zemědělci počáteční a konečné datum příslušných retenčních období;
b) zemědělec bude informován o tom, že jakákoli zvířata, která nejsou řádně identifikována nebo evidována v systému pro identifikaci a evidenci skotu, jsou považována za zvířata, u kterých byly zjištěny nesrovnalosti, jak je uvedeno v článku 59.
Pokud jde o prémii na krávy bez tržní produkce mléka podle článku 125 nařízení Rady (ES) č. 1782/2003, nesrovnalosti zjištěné ohledně systému pro identifikaci a evidenci skotu se úměrně rozdělí mezi počet zvířat potřebných pro získání prémie a zvířat potřebných pro dodávku mléka nebo mléčných výrobků podle čl. 125 odst. 2 písm. b) uvedeného nařízení. Takové nesrovnalosti se však nejprve přidělí počtu zvířat nepotřebných v rámci individuálních limitů nebo stropů uvedených v čl. 125 odst. 2 písm. b) a v článku 126.
4. Členské státy mohou stanovit, že některé informace uvedené v odstavci 1 mohou nebo musí být dále předány prostřednictvím subjektu nebo subjektů, které schválí.
Za předávané údaje však nadále nese odpovědnost zemědělec.
KAPITOLA III ŽÁDOSTI O PODPORU VE FORMĚ PRÉMIE PRO MLÉČNÉ VÝROBKY A DODATEČNÝCH PLATEB
Článek 17
Požadavky týkající se žádostí o podporu ve formě prémie pro mléčné výrobky a dodatečných plateb
Každý producent mléka, který žádá o prémii pro mléčné výrobky a o dodatečné platby podle hlavy IV kapitoly 7 nařízení (ES) č. 1782/2003, podá žádost o podporu obsahující veškeré informace nezbytné k prokázání způsobilosti pro podporu, zejména:
a) totožnost zemědělce;
b) prohlášení zemědělce, že se seznámil s podmínkami pro poskytnutí dotyčné podpory.
Žádost o podporu se podává ke dni stanovenému členskými státy, kterým je nejpozději 15. květen, a v případě Finska a Švédska 15. červen.
KAPITOLA IV SPOLEČNÁ USTANOVENÍ
Článek 18
Zjednodušení postupů
Aniž jsou dotčena zvláštní ustanovení tohoto nařízení a nařízení (ES) č. 1782/2003, členské státy mohou povolit nebo vyžadovat, aby veškerá sdělení podle tohoto nařízení mezi zemědělcem a orgány byla zasílána elektronicky.
V takovém případě je třeba přijmout vhodná opatření, která zejména zajistí, aby:
a) byl zemědělec jednoznačně identifikován;
b) zemědělec splňoval všechny požadavky vyplývající z dotyčného režimu podpory;
c) zasílané údaje byly natolik spolehlivé, aby zaručovaly řádnou správu dotyčného režimu podpory; pokud se používají údaje obsažené v počítačové databázi skotu, aby tato databáze poskytovala úroveň jistoty a provádění nezbytnou pro řádnou správu dotyčných režimů podpory;
d) příslušné orgány v případě, že průvodní doklady nelze zaslat elektronicky, obdržely tyto doklady ve stejných lhůtách, jaké jsou stanoveny pro předání neelektronickými prostředky;
e) nedocházelo k žádné diskriminaci mezi zemědělci, kteří používají neelektronické prostředky, a těmi, kteří volí elektronický přenos.
2. Pokud jde o podávání žádostí o podporu, mohou členské státy za podmínek stanovených v odst. 1 písm. a) až e) stanovit zjednodušené postupy, pokud již orgány mají údaje k dispozici, a zejména tehdy, pokud se nezměnila situace od posledního podání žádosti o podporu v rámci dotyčného režimu podpory.
Článek 19
Opravy zjevných chyb
Aniž jsou dotčeny články 11 až 18, lze žádost o podporu v případě zjevných chyb uznaných příslušným orgánem kdykoli po jejím podání opravit.
Článek 20
Odchylka od nejzazší lhůty pro podání žádostí o podporu a pro předložení podpůrných dokladů, smluv a prohlášení
Odchylně od čl. 5 odst. 1 nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1182/71 [17], pokud poslední den pro podání žádosti o podporu nebo předložení jakýchkoli podpůrných dokladů, smluv nebo prohlášení podle této hlavy připadá na státní svátek, sobotu nebo neděli, považuje se za poslední den první následující pracovní den.
Článek 21
Opožděné podání
1. S výjimkou případů vyšší moci a mimořádných okolností podle článku 72 má podání žádosti o podporu podle tohoto nařízení po uplynutí příslušné lhůty za následek snížení částek, na které by měl zemědělec nárok, kdyby žádost podal ve stanovené lhůtě, o 1 % za každý pracovní den.
Aniž jsou dotčena jakákoli konkrétní opatření, která přijmou členské státy, aby zajistily předkládání veškerých podpůrných dokladů včas, tak aby bylo možné naplánovat a provést účinné kontroly, použije se první pododstavec rovněž na doklady, smlouvy nebo prohlášení, které mají být předloženy příslušnému orgánu v souladu s články 12 a 13, pokud takové doklady, smlouvy nebo prohlášení zakládají způsobilost pro dotyčnou podporu.
V takovém případě se snížení vztahuje na částku splatnou pro dotyčnou podporu.
Pokud je lhůta překročena o více než 25 kalendářních dnů, považuje se žádost za nepřípustnou.
2. Podání změny jednotné žádosti po uplynutí lhůty stanovené v čl. 15 odst. 2 má za následek snížení částek odpovídajících skutečnému využívání dotyčných zemědělských pozemků o 1 % za každý pracovní den.
Změny jednotné žádosti jsou přípustné pouze do posledního dne pro opožděné podání jednotné žádosti, jak je uvedeno v odst. 1 třetím pododstavci. Pokud však tento den předchází poslednímu dni stanovenému v čl. 15 odst. 2 nebo s ním spadá vjedno, změny jednotné žádosti se považují za nepřípustné po uplynutí lhůty stanovené v čl. 14 odst. 2.
3. Pokud jde o krmné plochy, pro které je jednotná žádost podána opožděně, bude výsledné snížení uplatněno spolu se snížením vztahujícím se na opožděná podání žádostí o podporu podle článků 131 a 132 nařízení (ES) č. 1782/2003.
Článek 22
Zpětvzetí žádosti o podporu
1. Žádost o podporu lze kdykoli zcela nebo zčásti vzít písemně zpět.
V případě, že členský stát využívá možnosti stanovené v čl. 16 odst. 3 druhém pododstavci, může stanovit, že písemným zpětvzetím lze nahradit oznámení o zvířatech, která opustila hospodářství zapsané do počítačové databáze skotu.
Pokud však příslušný orgán již informoval zemědělce o nesrovnalostech v žádosti o podporu nebo pokud mu oznámil svůj úmysl provést kontrolu na místě a pokud tato kontrola odhalí nesrovnalosti, nelze zpětvzetí žádosti povolit, pokud jde o ty části žádosti o podporu, jichž se nesrovnalosti týkají.
2. Zpětvzetí žádosti podle odstavce 1 uvede žadatele do postavení, v němž se nacházel před podáním předmětné žádosti o podporu nebo její části.
HLAVA III KONTROLY
KAPITOLA I SPOLEČNÁ USTANOVENÍ
Článek 23
Obecné zásady
1. Správní kontroly a kontroly na místě stanovené tímto rozhodnutím se provádějí způsobem, který zajistí spolehlivé ověření dodržování podmínek pro poskytnutí podpor a požadavků a norem platných v oblasti podmíněnosti.
2. Pokud zemědělec nebo jeho zástupce zabrání provedení kontroly na místě, žádosti o dotyčnou podporu se zamítnou.
KAPITOLA II KONTROLY OHLEDNĚ KRITÉRIÍ ZPŮSOBILOSTI
Oddíl I Správní kontroly
Článek 24
Křížové kontroly
1. Správní kontroly uvedené v článku 23 nařízení (ES) č. 1782/2003 mají umožnit odhalování nesrovnalostí, zejména pomocí automatizovaných elektronických prostředků, a zahrnují křížové kontroly:
a) vykázaných platebních nároků a vykázaných pozemků, jejichž účelem je zabránit neoprávněnému opakovanému poskytnutí stejné podpory v rámci téhož kalendářního nebo hospodářského roku a zamezit jakýmkoli nepřípustným kumulacím podpor poskytovaných v rámci režimů podpory na "plochu" podle příloh I a V nařízení (ES) č. 1782/2003;
b) platebních nároků za účelem ověření jejich existence a způsobilosti pro podporu;
c) mezi zemědělskými pozemky, jak jsou vykázány v jednotné žádosti, a referenčními pozemky, jak jsou zaznamenány v systému identifikace zemědělských pozemků, aby se ověřila způsobilost pro podporu ploch jako takových;
d) mezi platebními nároky a zjištěnou plochou, aby se ověřilo, zda jsou nároky doprovázeny stejným počtem hektarů, na které lze poskytnout podporu ve smyslu čl. 44 odst. 2 a čl. 54 odst. 2 nařízení (ES) č. 1782/2003;
e) pomocí počítačové databáze skotu, aby se ověřila způsobilost pro podporu a zabránilo se neoprávněnému opakovanému poskytnutí stejné podpory v rámci téhož kalendářního roku;
f) prováděné v případě potřeby mezi zemědělskými pozemky, jak jsou vykázány v jednotné žádosti, a v podpůrných dokladech, smlouvách nebo prohlášeních o pěstování, pokud tyto musejí být předloženy, aby se ověřila způsobilost plochy pro podporu;
g) mezi zemědělskými pozemky, jak jsou vykázány v jednotné žádosti, a pozemky podrobenými úřednímu zkoumání, které byly uznány za vyhovující požadavkům směrnic uvedených v čl. 1 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 1674/72 ze dne 2. srpna 1972 o stanovení obecných pravidel pro poskytování a financování podpory pro osivo [18].
2. Po oznámení nesrovnalostí zjištěných při křížových kontrolách následuje další vhodný administrativní postup, a je-li to nezbytné, kontrola na místě.
Oddíl II Kontroly na místě
Pododdíl I Společná ustanovení
Článek 25
Obecné zásady
1. Kontroly na místě se provádějí bez ohlášení.
Pokud však není ohrožen účel kontroly, lze kontrolu oznámit předem ve lhůtě přísně omezené na nezbytné minimum.
Takové oznámení, až na řádně odůvodněné případy, nesmí být učiněno dříve než 48 hodin předem.
2. Ve vhodných případech se kontroly na místě podle tohoto nařízení a jakékoli jiné kontroly podle právních předpisů Společenství provádějí současně.
Článek 26
Míra kontrol
1. Celkový počet každoročně prováděných kontrol na místě musí pokrýt alespoň 5 % všech zemědělců, kteří podávají jednotnou žádost.
S výhradou třetího pododstavce provedou členské státy v níže uvedených případech doplňkovou kontrolu u výběrových souborů pokrývajících přinejmenším:
a) 5 % všech zemědělců, kteří žádají o podporu pro brambory určené pro výrobu škrobu podle hlavy IV kapitoly 6 nařízení (ES) č. 1782/2003;
b) 5 % podle druhu osiva, pro které se žádá o podporu podle článku 99 nařízení (ES) č. 1782/2003;
c) 50 % všech zemědělců, kteří žádají o podporu pro skořápkové ovoce podle hlavy IV kapitoly 4 nařízení (ES) č. 1782/2003, pokud se členský stát rozhodne v souladu s čl. 6 odst. 3 tohoto nařízení, že nezavede další vrstvu informací v GIS;
5 % všech zemědělců, kteří žádají o podporu pro skořápkové ovoce podle hlavy IV kapitoly 4 nařízení (ES) č. 1782/2003, v roce 2005 pokud jde o všechny ostatní členské státy kromě případů, kdy tato další vrstva informací již byla v GIS zavedena.
Pokud kontrolní výběrový soubor uvedený v prvním pododstavci již zahrnuje žadatele o podpory uvedené v druhém pododstavci pod písm. a) až c), mohou být tito žadatelé započteni do zde stanovené míry kontrol.
2. Celkový počet každoročně provedených kontrol na místě kromě toho pokryje alespoň:
a) minimální míru kontrol představující 30 % nebo 20 % ploch vykázaných za účelem produkce konopí, jak je uvedena v článku 52 nařízení (ES) č. 1782/2003.
Pokud již členský stát zavedl systém předchozího schvalování takového pěstování a již informoval Komisi o svých prováděcích pravidlech a podmínkách spojených s tímto systémem před vstupem tohoto nařízení v platnost, jakékoli změny těchto prováděcích pravidel nebo podmínek se bez zbytečného prodlení oznamují Komisi;
b) 5 % všech zemědělců, kteří žádají o podporu v rámci režimů podpory skotu.
Pokud však počítačová databáze skotu neposkytuje úroveň jistoty a provádění, nezbytnou pro řádnou správu dotyčných režimů podpory, tato míra se zvýší na 10 %.
Tyto kontroly na místě rovněž pokryjí alespoň 5 % všech zvířat u každého z režimů podpory, pro která se žádá o podporu;
c) 10 % všech zemědělců, kteří žádají o podporu v rámci režimu podpory pro ovce a kozy, bez ohledu na to, zda žádost byla podána samostatně nebo jako součást jednotné žádosti;
d) 2 % všech producentů mléka, kteří žádají o prémii na mléčné výrobky a/nebo o dodatečné platby.
3. Kdyby kontroly na místě odhalily významné nesrovnalosti v souvislosti s určitým režimem podpory nebo v určitém regionu či jeho části, příslušný orgán přiměřeně zvýší počet kontrol na místě v běžném roce a navíc přiměřeně zvýší procento zemědělců, u nichž bude provedena kontrola na místě v následujícím roce.
4. Pokud je stanoveno, že určité části kontroly na místě lze provádět na základě výběrového souboru, musí tento výběrový soubor zaručovat spolehlivou a reprezentativní úroveň kontroly.
Členské státy stanoví kritéria pro výběr výběrového souboru.
Pokud kontroly tohoto výběrového souboru odhalí nesrovnalosti, bude velikost výběrového souboru přiměřeně zvětšena.
Článek 27
Výběr výběrového souboru
1. Zemědělce, u kterých budou provedeny kontroly na místě, vybere příslušný orgán na základě analýzy rizik a reprezentativnosti podaných žádostí o podporu.
Každoročně se hodnotí účinnost parametrů analýzy rizik použitých v předchozím roce.
Členské státy pro zajištění reprezentativnosti namátkově vyberou 20 až 25 % z minimálního počtu zemědělců, kteří se podrobí kontrolám na místě podle čl. 26 odst. 1 a 2.
2. Analýza rizik bere v úvahu:
a) výši dotyčné podpory;
b) počet zemědělských pozemků a plochu nebo počet zvířat, na něž je podpora požadována;
c) změny oproti předchozímu roku;
d) výsledky kontrol z předchozích let;
e) případy porušení nařízení (ES) č. 1760/2000 a nařízení (ES) č. 21/2004;
f) zemědělce, kteří jsou buď těsně nad, nebo těsně pod příslušnými stropy, nebo limity pro poskytování podpor;
g) nahrazení zvířat podle článku 58 tohoto nařízení;
h) dodržení čl. 49 odst. 2 nařízení (ES) č. 1782/2003;
i) množství brambor určených k výrobě bramborového škrobu ve vztahu k ploše vykázané ve smlouvě o pěstování podle čl. 13 odst. 7;
j) v případě žádosti o podporu pro osivo podle hlavy IV kapitoly 9 nařízení (ES) č. 1782/2003 množství certifikovaného osiva ve vztahu k vykázané ploše;
k) další faktory, které stanoví členské státy.
3. Příslušný orgán eviduje důvody pro výběr každého zemědělce pro kontrolu na místě.
Inspektor, který provádí kontrolu na místě, je o tom před zahájením kontroly na místě informován.
Článek 28
Zpráva o kontrole
1. O každé kontrole na místě provedené podle tohoto oddílu se vyhotoví zpráva o kontrole, která umožní přezkoumat podrobnosti provedených kontrol.
Zpráva bude obsahovat zejména:
a) kontrolované režimy podpor a žádosti,
b) přítomné osoby,
c) kontrolované zemědělské pozemky, měřené zemědělské pozemky, výsledky měření každého měřeného zemědělského pozemku a použité metody měření,
d) počet a druh zjištěných zvířat, popřípadě čísla ušních značek, záznamy do registru a do počítačové databáze skotu a veškeré kontrolované podpůrné doklady, výsledky kontrol a případně zvláštní výsledky pozorování týkající se jednotlivých zvířat a/nebo jejich identifikačních kódů,
e) zda zemědělec obdržel oznámení o návštěvě a pokud ano, jak dlouho předem,
f) informace o jakýchkoli zvláštních kontrolních opatřeních, která mají být provedena v souvislosti s jednotlivými režimy podpory,
g) informace o dalších provedených kontrolních opatřeních.
2. Zemědělec může zprávu podepsat, aby potvrdil svou přítomnost při kontrole, a připojit k ní své vyjádření.
Pokud byly zjištěny nesrovnalosti, zemědělec obdrží kopii zprávy o kontrole.
Pokud byla kontrola na místě provedena formou dálkového průzkumu země v souladu s článkem 32, mohou členské státy rozhodnout, že zemědělci nebo jeho zástupci nemusí být dána příležitost podepsat zprávu o kontrole, pokud při kontrole dálkovým průzkumem země nebyly odhaleny žádné nesrovnalosti.
Pokud tyto kontroly odhalí nesrovnalosti, dostane zemědělec příležitost podepsat zprávu před tím, než příslušný orgán rozhodne na základě zjištění o jakémkoli snížení nebo vyloučení.
Pododdíl II Kontroly na místě u jednotných žádostí v rámci režimů podpory na "plochu"
Článek 29
Předmět kontrol na místě
Kontroly na místě musí zahrnovat všechny zemědělské pozemky, pro které byla podána žádost o podporu v rámci režimů podpor uvedených v příloze I nařízení (ES) č. 1782/2003, s výjimkou režimů podpory pro osivo podle článku 99 uvedeného nařízení.
Skutečná inspekce v terénu jako součást kontroly na místě se však může omezit na výběrový soubor, který tvoří alespoň jedna polovina zemědělských pozemků, pro něž byly podány žádosti o podporu.
Článek 30
Určení ploch
1. Plochy zemědělských pozemků se určí vhodnými prostředky stanovenými příslušným orgánem, které zajistí přesnost měření přinejmenším rovnocennou té, jaká se vyžaduje pro úřední měření podle vnitrostátních pravidel.
Příslušný orgán může definovat přípustnou odchylku, která nepřekročí buď 5 % plochy zemědělského pozemku, nebo 1,5m nárazníkovou zónu po obvodu zemědělského pozemku.
Maximální přípustná odchylka však u žádného zemědělského pozemku nepřekročí absolutní hodnotu 1,0 ha.
2. Celkovou plochu zemědělského pozemku lze zohlednit za předpokladu, že je plně využívána podle obvyklých zásad dotyčného členského státu nebo regionu.
V ostatních případech se zohlední skutečně využívaná plocha.
Pokud jde o regiony, v nichž některé prvky, zejména živé ploty, příkopy a zdi, jsou tradiční součástí správných zemědělských postupů pěstování plodin nebo využití půdy, mohou členské státy rozhodnout, že odpovídající plocha je součástí plně využívané plochy, pokud nepřesáhne celkovou šířku, kterou určí členské státy.
Tato šířka musí odpovídat tradiční obvyklé šířce v dotyčném regionu a nesmí přesáhnout 2 metry.
Členské státy mohou po předchozím oznámení Komisi povolit šířku větší než 2 metry, pokud byly dotyčné plochy určené pro pěstování plodin na orné půdě zohledněny při stanovení výnosů v dotyčných regionech.
3. Jako doplněk k odstavci 2 se v případě pozemků vykázaných pro účely režimu jednotné platby zahrne do celkové plochy zemědělského pozemku jakýkoli charakteristický prvek, který je uvedený v aktech podle přílohy III nařízení (ES) č. 1782/2003 nebo který může být součástí dobrých zemědělských a environmentálních podmínek podle článku 5 a přílohy IV uvedeného nařízení.
4. Způsobilost zemědělských pozemků pro podporu se ověřuje všemi vhodnými prostředky.
Je-li to nezbytné, budou za tímto účelem vyžadovány dodatečné důkazy.
Článek 31
Předmět kontrol na místě u žádostí o podporu pro osivo
Kontroly na místě, které se týkají žádostí o podporu pro osivo podle článku 99 nařízení (ES) č. 1782/2003, zahrnují zejména:
a) kontroly na úrovni zemědělce předkládajícího žádost o podporu, které se týkají:
i) všech pozemků za účelem ověření druhů nebo odrůd osiva vysetého na každém vykázaném pozemku,
ii) dokladů za účelem ověření alespoň prvního místa určení osiva, které je předmětem žádosti o podporu,
iii) a zahrnují jakékoli další kontroly, jež členské státy považují za nezbytné k zajištění toho, aby podpora nebyla vyplacena pro necertifikované osivo nebo osivo ze třetích zemí;
b) pokud je prvním místem určení osiva pěstitel nebo pěstitelský podnik, dodatečné kontroly jejich provozoven, jejichž účelem je ověření toho, zda:
i) osivo skutečně koupil a zaplatil pěstitel nebo pěstitelský podnik v souladu se smlouvou o pěstování,
ii) se platba za osivo odrazila v účetnictví pěstitele nebo pěstitelského podniku,
iii) osivo bylo skutečně uvedeno na trh za účelem výsevu.
"Uvedením na trh" se rozumí držení osiva k dispozici nebo na skladě, jeho vystavování za účelem prodeje, nabízení k prodeji, prodej nebo dodávka jiné osobě.
Za tímto účelem se provádějí fyzické a správní kontroly zásob a účetnictví pěstitele nebo pěstitelského podniku;
c) případné kontroly na úrovni konečných uživatelů.
Článek 32
Dálkový průzkum země
1. Ke kontrolám výběrového souboru uvedeného v čl. 26 odst. 1 mohou členské státy za podmínek stanovených v tomto článku využít namísto tradičních metod kontroly na místě dálkový průzkum země. V případě potřeby se použijí články 23, 25, 26, 27 a 28, první věta článku 29 a článek 30.
2. Zóny, které mají být kontrolovány prostřednictvím dálkového průzkumu země, se vyberou buď na základě analýzy rizik, nebo namátkově.
V případě výběru na základě analýzy rizik přihlédnou členské státy k příslušným rizikovým faktorům, zejména k:
a) jejich finančnímu dopadu z hlediska podpory Společenství;
b) skladbě žádostí o podporu;
c) struktuře systémů zemědělských pozemků a složitosti zemědělské krajiny;
d) neexistenci kontrol v předchozích letech;
e) technickým omezením účinného používání dálkového průzkumu země, pokud jde o vymezení zóny;
f) závěrům kontrol provedených v předchozích letech.
3. Kontroly na místě prostřednictvím dálkového průzkumu země zahrnou:
a) buď všechny žádosti o podporu, u nichž se alespoň 80 % plochy, pro kterou se žádá o podporu v rámci režimů zavedených v hlavách III a IV nařízení (ES) č. 1782/2003 nachází uvnitř příslušné zóny,
nebo b) nebo žádosti o podporu, které vybere příslušný orgán na základě čl. 27 odst. 2 tohoto nařízení.
Žádosti vybrané namátkově v souladu s čl. 27 odst. 1 druhým pododstavcem lze kontrolovat prostřednictvím dálkového průzkumu země.
4. Pokud je zemědělec vybrán pro kontrolu na místě v souladu s odstavcem 3, podléhá přinejmenším 80 % plochy, pro kterou žádá o podporu v rámci režimů podpor podle hlavy III a IV nařízení (ES) č. 1782/2003, kontrole na místě prostřednictvím dálkového průzkumu země.
5. Pokud se členský stát rozhodne pro možnost provádět kontroly na místě prostřednictvím dálkového průzkumu země, postupuje následovně:
a) provede fotointerpretaci družicových nebo leteckých snímků všech zemědělských pozemků pro každou z žádostí, které mají být kontrolovány v souladu s odstavcem 4, s cílem určit pokrytí půdy a změřit plochu;
b) provede fyzickou prohlídku v terénu všech zemědělských pozemků, u nichž fotointerpretace neumožňuje ověřit správnost prohlášení způsobem uspokojivým pro příslušný orgán.
6. Pokud tyto kontroly již nelze v běžném roce provést prostřednictvím dálkového průzkumu země, musí být provedeny dodatečné kontroly uvedené v čl. 26 odst. 3 prostřednictvím tradičních kontrol na místě.
Článek 33
Ověření obsahu tetrahydrokannabinolu v plodinách konopí
1. Metoda, kterou použijí členské státy v souladu s čl. 52 odst. 1 nařízení (ES) č. 1782/2003 k určení obsahu tetrahydrokannabinolu (dále jen "THC") v pěstovaných plodinách, je popsána v příloze I tohoto nařízení.
2. Členské státy zašlou Komisi nejpozději do 15. listopadu daného hospodářského roku zprávu o výsledcích zkoumání obsahu THC.
Tato zpráva uvede pro každou odrůdu:
a) v případě postupu A, jak je uveden v příloze I, časový údaj, kdy byl odebrán vzorek;
b) počet provedených testů;
c) výsledky ohledně zjištěného obsahu THC, samostatně vykázané pro každou desetinu procenta;
d) opatření přijatá na vnitrostátní úrovni.
3. Pokud kontroly ukazují u významného počtu vzorků určité odrůdy obsahy THC převyšující hodnoty stanovené v čl. 52 odst. 1 nařízení (ES) č. 1782/2003, může být rozhodnuto bez dotčení jakýchkoli jiných opatření, která by mohla přijmout Komise, a v souladu s postupem stanoveným v čl. 144 odst. 2 uvedeného nařízení o použití postupu B, jak je uveden v příloze I tohoto nařízení, u dotyčné odrůdy v následujícím kalendářním roce.
4. Seznam odrůd konopí pěstovaného na vlákno, které jsou způsobilé pro přímé platby, je uveden v příloze II.
Pokud chce členský stát zařadit určitou odrůdu konopí do seznamu uvedeného v této příloze, musí podat žádost, ke které přiloží zprávu o výsledcích analýz provedených podle postupu B, jak je uveden v příloze I, a popis dotyčné odrůdy.
Pododdíl III Kontroly na místě u žádostí o podporu na "zvířata"
Článek 34
Načasování kontrol na místě
1. U jiných režimů podpory než těch, které jsou uvedeny v čl. 123 odst. 6 a článku 130 nařízení (ES) č. 1782/2003, se v průběhu retenčního období pro dotyčný režim podpory provede alespoň 60 % minimální míry kontrol na místě stanovené v poslední větě čl. 26 odst. 2 písm. b) tohoto nařízení. Zbývající procento kontrol na místě se provede v průběhu retenčního období pro některý z těchto režimů podpor.
Pokud však členský stát využívá možnosti stanovené v článku 68 nařízení (ES) č. 1782/2003, musí být minimální míra kontrol na místě stanovená v poslední větě čl. 26 odst. 2 písm. b) provedena v plném rozsahu v průběhu retenčního období dotyčného režimu podpory.
2. V průběhu retenčního období se provede alespoň 50 % minimální míry kontrol na místě stanovené v poslední větě čl. 26 odst. 2 písm. c). Avšak v těch členských státech, ve kterých není plně zaveden a používán systém stanovený nařízením (ES) č. 21/2004, pokud jde o kozy a ovce, zejména ve vztahu k identifikaci zvířat a řádnému vedení registrů, se v průběhu retenčního období provede minimální míra kontrol na místě v plném rozsahu.
Článek 35
Předmět kontrol na místě
1. Kontroly na místě zahrnují všechna hospodářská zvířata, pro která byly podány žádosti o podporu v rámci režimů podpory podléhajících kontrole, a v případě kontrol režimů podpory skotu také skot, pro který nebyly podány žádosti.
2. Kontroly na místě zahrnují zejména:
a) ověření, zda počet zvířat přítomných v hospodářství, pro která byly podány žádosti o podporu, a počet kusů skotu, pro který nebyly podány žádosti o podporu, odpovídají počtu zvířat zapsaných v evidencích, a pokud jde o skot, počtu zvířat nahlášených do počítačové databáze skotu;
b) ve vztahu k režimům podpory skotu:
- ověření správnosti zápisů v evidenci a hlášení do počítačové databáze skotu na základě kontrol výběrového souboru podpůrných dokladů, jako jsou doklady o nákupu a prodeji, osvědčení o porážce, veterinární osvědčení, popřípadě zvířecí pasy zvířat, pro která byla podána žádost o podporu v posledních 12 měsících před kontrolou na místě,
- ověření, že informace uložené v počítačové databázi skotu odpovídají informacím uvedeným v evidenci, na základě kontrol výběrového souboru zvířat, pro která byla podána žádost o podporu v posledních 12 měsících před kontrolou na místě,
- ověření, že všechna zvířata přítomná v hospodářství, na která se vztahuje retenční povinnost, jsou způsobilá pro poskytnutí požadované podpory,
- ověření, že veškerý skot přítomný v hospodářství je identifikován pomocí ušních značek a popřípadě doprovázen zvířecími pasy, že je veden v evidenci a byl řádně nahlášen do počítačové databáze skotu.
Ověření uvedená ve čtvrté odrážce se provedou jednotlivě u každého jedince samčího pohlaví dosud drženého v rámci retenční povinnosti, pro kterého byla podána žádost o zvláštní prémii pro skot, s výjimkou žádostí podaných v souladu s čl. 123 odst. 6 nařízení (ES) č. 1782/2003. Ve všech ostatních případech lze ověřit správnost záznamů do zvířecích pasů, evidence a hlášení do databáze na základě výběrového souboru;
c) ve vztahu k režimu podpory pro ovce a kozy:
i) ověření na základě evidence, zda všechna zvířata, pro která byla podána žádost o podporu v posledních 12 měsících před kontrolou na místě, byla držena v hospodářství po celé retenční období,
ii) ověření správnosti záznamů do evidence na základě výběrového souboru podpůrných dokladů, jako jsou doklady o nákupu a prodeji a veterinární osvědčení.
Článek 36
Kontrolní opatření týkající se kontrol na místě na jatkách
1. Pokud jde o zvláštní prémii pro skot stanovenou v čl. 123 odst. 6 nařízení (ES) č. 1782/2003 a o porážkovou prémii stanovenou v článku 130 uvedeného nařízení a v případech, kdy členský stát využívá možnosti stanovené v článku 68 uvedeného nařízení, se kontroly na místě provádějí na jatkách. V takovém případě provedou členské státy kontroly na místě buď:
a) u nejméně 30 % jatek vybraných na základě analýzy rizik; v tomto případě musí kontroly zahrnovat výběrový soubor 5 % z celkového počtu kusů skotu poraženého na dotyčných jatkách během 12 měsíců před kontrolou na místě nebo
b) u nejméně 20 % jatek, které byly předem schváleny podle zvláštních kritérií spolehlivosti stanovených členskými státy a byly vybrány na základě analýzy rizik; v tomto případě zahrnují kontroly výběrový soubor 2 % z celkového počtu kusů skotu poraženého na dotyčných jatkách během 12 měsíců před kontrolou na místě.
Kontroly na místě prováděné na jatkách zahrnují následné přezkoumání dokumentů, porovnání se záznamy v počítačové databázi skotu a kontroly přehledů osvědčení o porážce nebo jim rovnocenných informací, které byly zaslány ostatním členským státům v souladu s čl. 35 odst. 3 nařízení (ES) č. 2342/1999.
2. Kontroly na místě prováděné na jatkách zahrnují fyzické kontroly jatečních postupů prováděných v den konání kontroly na místě na základě výběrového souboru.
Je-li to nezbytné, ověřuje se rovněž, zda jsou jatečně upravená těla předaná k vážení způsobilá pro podporu.
Článek 37
Kontrolní opatření týkající se prémie poskytované po vývozu
1. Pokud jde o porážkovou prémii poskytovanou na skot vyvážený do třetích zemí v souladu s článkem 130 nařízení (ES) č. 1782/2003 a pokud členský stát využívá možnosti stanovené v článku 68 téhož nařízení, podléhají veškeré nakládací operace kontrolám na místě, které se provádějí takto:
a) v okamžiku nakládání se ověří, zda je veškerý skot identifikován pomocí ušních značek.
Kromě toho se alespoň 10 % takto ověřeného skotu zkontroluje jednotlivě, aby se ověřila jeho identifikace;
b) v okamžiku opuštění území Společenství:
- pokud byl dopravní prostředek celně uzavřen, ověří se, zda je tato závěra neporušená.
Pokud je závěra neporušená, provede se kontrola výběrového souboru pouze tehdy, existují-li pochybnosti o řádnosti nákladu,
- pokud nebyl dopravní prostředek celně uzavřen nebo je-li celní závěra porušená, zkontroluje se znovu nejméně 50 % skotu, který byl jednotlivě zkontrolován v době nakládky.
2. Zvířecí pasy se odevzdají příslušnému orgánu v souladu s čl. 6 odst. 5 nařízení (ES) č. 1760/2000.
3. Platební agentura přezkoumá žádosti o podporu na základě platebních dokladů a dalších informací, které má k dispozici, zejména dokumentů týkajících se vývozu a poznámek příslušných kontrolních orgánů; zkontroluje také, zda byly odevzdány zvířecí pasy v souladu s odstavcem 2.
Článek 38
Zvláštní ustanovení týkající se dodatečných plateb
Pokud jde o dodatečné platby podle článku 133 nařízení (ES) č. 1782/2003, použijí členské státy ustanovení této hlavy, pokud je to přiměřené.
Pokud použití těchto ustanovení není přiměřené vzhledem ke struktuře režimu dodatečných plateb, stanoví členské státy kontroly, které zajistí úroveň kontroly rovnocennou úrovni stanovené v tomto nařízení.
Článek 39
Zvláštní ustanovení týkající se zprávy o kontrole
1. Pokud členské státy provádějí kontroly na místě podle tohoto nařízení současně s kontrolami podle nařízení (ES) č. 1082/2003, bude zpráva o kontrole podle článku 28 tohoto nařízení doplněna zprávami uvedenými v čl. 2 odst. 5 nařízení (ES) č. 1082/2003.
2. Pokud jde o kontroly na jatkách podle čl. 36 odst. 1, může zpráva o kontrole stanovená v článku 28 spočívat v tom, že se v účetnictví jatek uvede, která zvířata byla podrobena kontrolám.
Pokud jde o kontroly podle čl. 36 odst. 2, musí zpráva zahrnovat mimo jiné i identifikační čísla, hmotnosti jatečně upravených těl a data porážek pro všechna zvířata poražená a kontrolovaná v den kontroly na místě.
3. Pokud jde o kontroly stanovené v článku 37, může zpráva o kontrole sestávat pouze z údajů o takto kontrolovaných zvířatech.
4. Pokud kontroly na místě provedené v souladu s tímto nařízením odhalí případy porušení ustanovení hlavy I nařízení (ES) č. 1760/2000, musí být kopie zprávy o kontrole podle článku 28 tohoto nařízení neprodleně zaslány orgánům příslušným pro provádění nařízení (ES) č. 1082/2003.
Pododdíl IV Kontroly na místě u žádostí o podporu ve formě prémie pro mléčné výrobky a dodatečných plateb
Článek 40
Kontroly na místě u žádostí o podporu ve formě prémie pro mléčné výrobky a dodatečných plateb
Kontroly na místě mají ověřit dodržování podmínek způsobilosti, zejména na základě účetních knih nebo jiných záznamů zemědělce.
KAPITOLA III KONTROLY PODMÍNĚNOSTI
Oddíl I Společná ustanovení
Článek 41
Obecné zásady a definice
Pro účely této kapitoly se použijí tyto obecné zásady a definice:
a) "opakovaným" porušením se rozumí nedodržení téhož požadavku, normy nebo povinnosti uvedené v článku 4, zjištěné více než jednou v průběhu tří po sobě jdoucích let, pokud byl zemědělec informován o předchozím porušení a měl případně možnost přijmout nezbytná opatření k jeho nápravě;
b) "rozsah" porušení se určí s přihlédnutím zejména k tomu, zda má porušení dalekosáhlý dopad nebo zda se omezuje na samotné hospodářství;
c) "závažnost" porušení závisí zejména na tom, jak významné jsou důsledky porušení s ohledem na cíle dotyčného požadavku nebo normy;
d) "trvalý" charakter porušování závisí zejména na době, po kterou trvá účinek, nebo na možnosti ukončit toto působení přiměřenými prostředky.
Článek 42
Příslušný kontrolní orgán
1. Odpovědnost za provádění kontrol ohledně dodržování příslušných požadavků a norem nesou specializované kontrolní subjekty.
Platební agentury nesou odpovědnost za stanovení snížení nebo vyloučení podle hlavy IV kapitoly II tohoto nařízení.
2. Odchylně od odstavce 1 mohou členské státy rozhodnout, že kontroly ve vztahu ke všem nebo některým požadavkům, normám, aktům nebo oblastem podmíněnosti křížového dodržování provádějí platební agentury, pokud členský stát zaručí přinejmenším stejnou účinnost kontrol, jaké se dosahuje v případě, že kontroly provádějí specializované subjekty.
Oddíl II Správní kontroly
Článek 43
Správní kontroly
V závislosti na požadavcích, normách, aktech nebo oblastech podmíněnosti mohou členské státy rozhodnout o provádění správních kontrol, zejména těch, které jsou již stanoveny v rámci kontrolních režimů použitelných na příslušný požadavek, normu, akt nebo oblast podmíněnosti.
Oddíl III Kontroly na místě
Článek 44
Minimální míra kontrol
1. Příslušný kontrolní orgán, s ohledem na požadavky nebo normy, za které odpovídá, zkontroluje nejméně 1 % všech zemědělců, kteří podali žádost o podporu v rámci režimů podpory podle hlavy III a IV nařízení (ES) č. 1782/2003, za které dotyčný kontrolní orgán odpovídá.
Pokud právní předpisy použitelné na akty a normy již stanoví minimální míru kontrol, použije se tato míra namísto minimální míry uvedené v prvním pododstavci.
2. Kdyby kontroly na místě odhalily závažný stupeň porušení v určité oblasti podmíněnosti, zvýší se počet kontrol, které se mají provést v následujícím kontrolním období.
Článek 45
Výběr kontrolního výběrového souboru
1. Aniž jsou dotčeny kontroly prováděné v případech porušení, na které byl jakýmkoli jiným způsobem upozorněn příslušný kontrolní orgán, je výběr hospodářství, která mají být kontrolována v souladu s článkem 44, založen na analýze rizik podle příslušných právních předpisů nebo na analýze rizik přizpůsobené dotyčným požadavkům nebo normám. Tato analýza rizik může být prováděna na úrovni jednotlivých hospodářství, kategorií hospodářství, geografických oblastí, nebo v případě uvedeném v čl. 45 odst. 3 druhém pododstavci písm. b) na úrovni podniků.
2. Pokud jde o požadavky a normy, za které odpovídá, vybere příslušný kontrolní orgán zemědělce, kteří mají být zkontrolováni v souladu s článkem 44. Za tímto účelem vybere výběrový soubor z výběrového souboru zemědělců, kteří již byli vybráni na základě článků 26 a 27 a na které se vztahují příslušné požadavky nebo normy.
3. Odchylně od odstavce 2 může příslušný kontrolní orgán, pokud jde o požadavky nebo normy, za které odpovídá, vybrat výběrový soubor 1 % všech zemědělců, kteří podali žádost o podporu v rámci režimů podpory podle hlavy III a IV nařízení (ES) č. 1782/2003 a kteří jsou povinni dodržovat alespoň jeden z požadavků nebo jednu z norem.
V tomto případě:
a) pokud příslušný kontrolní orgán dojde na základě analýzy rizik použité na úrovni hospodářství k závěru, že zemědělci, kteří nejsou příjemci přímé podpory, představují vyšší riziko než zemědělci, kteří podali žádost o podporu, může nahradit zemědělce, kteří požádali o podporu, zemědělci, kteří nejsou příjemci podpory.
V takovém případě musí celkový počet kontrolovaných zemědělců přesto dosáhnout minimální míry kontrol stanovené v prvním pododstavci a každé takové nahrazení musí být řádně odůvodněno a doloženo dokumenty;
b) pokud je to účinnější, může příslušný kontrolní orgán provést analýzu rizik spíše na úrovni podniků, zejména jatek, obchodníků nebo dodavatelů, než na úrovni hospodářství.
V takovém případě lze takto kontrolované zemědělce započítat do míry kontrol stanovené v článku 44.
4. Příslušný kontrolní orgán může rozhodnout, že využije kombinaci postupů stanovených v odstavcích 2 a 3, pokud taková kombinace zvýší účinnost kontrolního systému.
Článek 46
Ověření souladu s požadavky a normami
1. Kde je to namístě, ověřuje se dodržování požadavků a norem prostředky upravenými v právních předpisech použitelných na dotyčný požadavek nebo normu.
2. V ostatních případech se ověření provádí jakýmikoli vhodnými prostředky definovanými příslušným kontrolním orgánem, které zajistí přinejmenším takovou přesnost, jaká se vyžaduje pro úřední ověření podle vnitrostátních předpisů.
3. Kde je to vhodné, lze kontroly na místě provést s použitím metod dálkového průzkumu země.
Článek 47
Předmět kontrol na místě
1. Při provádění kontrol na výběrovém souboru uvedeném v článku 44 zajistí příslušný kontrolní orgán, aby u takto vybraných zemědělců bylo ověřeno dodržování požadavků a norem, za které odpovídá.
2. Kontroly uvedené v odstavci 1 se zpravidla provádějí v rámci jedné kontrolní návštěvy a jsou zaměřeny na požadavky a normy, jejichž dodržování lze ověřit v době této návštěvy, s cílem zjistit jakékoli porušení těchto požadavků a norem a označit případy, které je třeba podrobit dalším kontrolám.
Článek 48
Zpráva o kontrole
1. O každé kontrole na místě podle této kapitoly vypracuje příslušný kontrolní orgán zprávu o kontrole, bez ohledu na to, zda byl dotyčný zemědělec vybrán pro kontrolu na místě v souladu s článkem 45 nebo v důsledku porušení, na které byl příslušný kontrolní orgán jakýmkoli jiným způsobem upozorněn.
Tato zpráva se dělí na tyto části:
a) obecná část obsahující zejména tyto informace:
i) totožnost zemědělce vybraného pro kontrolu na místě,
ii) totožnost přítomných osob,
iii) zda zemědělec obdržel oznámení o návštěvě, a pokud ano, jak dlouho předem;
b) část, v níž jsou jednotlivě popsány provedené kontroly každého z požadavků a norem a která obsahuje zejména tyto informace:
i) požadavky a normy, na něž se zaměřuje kontrola na místě,
ii) povaha a rozsah provedených kontrol,
iii) závěry,
iv) akty a normy, jejichž porušení bylo zjištěno;
c) hodnotící část, v níž se podává posouzení závažnosti porušení každého požadavku a/nebo normy na základě kritérií "závažnosti", "rozsahu", "trvalého charakteru" a "opakování" v souladu s čl. 7 odst. 1 nařízení (ES) č. 1782/2003 s uvedením všech faktorů, které by mohly vést ke zmírnění nebo zpřísnění snížení, které se má použít.
Pokud ustanovení vztahující se k dotyčnému požadavku nebo normě připouštějí možnost dále se nezabývat zjištěným porušením, ve zprávě na to musí být příslušným způsobem upozorněno. Totéž platí v případě, kdy členský stát poskytuje lhůtu pro dosažení shody s novou normou, jak je uvedeno v čl. 5 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 ze dne 17. května 1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) a o změně a zrušení některých nařízení [19], nebo lhůtu pro mladé zemědělce pro dosažení shody s minimálními normami, jak je uvedeno v čl. 4 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 445/2002 ze dne 26. února 2002, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 [20].
2. Každé zjištěné porušení se zemědělci oznamuje.
3. Aniž jsou dotčena zvláštní ustanovení v právních předpisech z oblasti příslušných požadavků a norem, zpráva o kontrole se dokončí ve lhůtě jednoho měsíce po provedení kontroly na místě.
Tuto lhůtu však lze v řádně odůvodněných případech prodloužit na tři měsíce, zejména pokud to vyžaduje chemická nebo fyzikální analýza.
Pokud příslušným kontrolním orgánem není platební agentura, zašle se zpráva platební agentuře ve lhůtě jednoho měsíce po jejím dokončení.
HLAVA IV ZÁKLAD PRO VÝPOČET PODPORY, SNÍŽENÍ A VYLOUČENÍ
KAPITOLA I ZJIŠTĚNÍ TÝKAJÍCÍ SE KRITÉRIÍ ZPŮSOBILOSTI
Oddíl I Režim jednotné platby a ostatní režimy podpory na "plochu"
Článek 49
Obecné zásady
1. Pro účely tohoto oddílu se rozlišují tyto skupiny plodin:
a) plochy pro účely režimu jednotné platby, z nichž každá splňuje konkrétní podmínky, které se na ni vztahují;
b) plochy, na které se vztahuje jiná sazba podpory;
c) plochy půdy vyňaté z produkce, které byly vykázány v rámci režimů podpory podle hlavy IV nařízení (ES) č. 1782/2003, případně i plochy půdy vyňaté z produkce, na které se vztahuje jiná sazba podpory;
d) krmné plochy vykázané pro účely článku 131 nařízení (ES) č. 1782/2003;
e) krmné plochy, jiné než pastviny a plochy využívané k pěstování plodin na orné půdě ve smyslu čl. 132 odst. 3 písm. b) nařízení (ES) č. 1782/2003, vykázané pro účely uvedeného článku;
f) pastviny ve smyslu čl. 132 odst. 3 písm. c) nařízení (ES) č. 1782/2003, vykázané pro účely uvedeného článku.
Odchylně od písmene b) se pro účely písmene a) bere v úvahu průměr hodnot jednotlivých platebních nároků vázaných k příslušné vykázané ploše.
2. Pokud je plocha zjištěná pro účely režimu jednotné platby menší než vykázaná plocha, použijí se ke zjištění platebních nároků, jež musí být vráceny do vnitrostátní rezervy v souladu s čl. 45 odst. 1 a čl. 42 odst. 8 druhým pododstavcem nařízení (ES) č. 1782/2003, níže uvedená ustanovení:
a) jako první se bere v úvahu zjištěná plocha s platebními nároky o nejvyšší hodnotě;
b) této ploše se nejprve přičtou platební nároky o nejvyšší hodnotě, po kterých následují nároky o nejbližší nižší hodnotě.
Pro účely tohoto odstavce je s nároky plynoucími z vynětí půdy z produkce a s ostatními platebními nároky nakládáno odděleně.
3. Pokud jedna a tatáž plocha slouží jako základ pro žádost o podporu v rámci několika režimů podpory na "plochu", tato plocha se bere v úvahu samostatně pro každý z těchto režimů podpory.
Článek 50
Základ pro výpočet u vykázaných ploch
1. Pokud se v případě žádostí o podporu v rámci režimů podpory na "plochu", s výjimkou podpory pro brambory určené pro výrobu škrobu a podpory pro osivo podle hlavy IV kapitol 6 a 9 nařízení (ES) č. 1782/2003, zjistí, že zjištěná plocha s určitou skupinou plodin je větší než plocha vykázaná v žádosti o podporu, použije se pro výpočet podpory vykázaná plocha.
2. Aniž jsou dotčena jakákoli snížení nebo vyloučení, která se mají použít po skutečném zjištění plochy v souladu s články 51 až 53, existuje-li rozpor mezi vykázanými platebními nároky a vykázanou plochou, vypočítá se platba požadované podpory v rámci režimu jednotné platby z menší rozlohy.
3. Aniž jsou dotčena snížení a vyloučení podle článků 51 a 53, překročí-li plocha vykázaná v jednotné žádosti plochu zjištěnou pro stejnou skupinu plodin v případě žádostí o podporu v rámci režimů podpory na "plochu", s výjimkou podpory pro brambory určené k výrobě škrobu a podpory pro osivo podle hlavy IV kapitol 6 a 9 nařízení (ES) č. 1782/2003, vypočítá se podpora na základě plochy zjištěné pro tuto skupinu plodin.
4. Aniž jsou dotčena snížení a vyloučení podle článků 51 a 53, pokud jde o žádosti o podporu v rámci režimu jednotné platby, použijí se ohledně nároků plynoucích z vynětí půdy z produkce pro účely vymezení "zjištěné plochy" v čl. 2 bodu 22 níže uvedená pravidla:
a) pokud zemědělec nevykáže pro účely uplatnění nároků při vynětí půdy z produkce celou svou plochu, kterou má k dispozici, ale současně vykáže odpovídající plochu za účelem uplatnění jiných nároků, považuje se tato plocha za vykázanou jako půda vyňatá z produkce a za nezjištěnou z hlediska skupiny plodin uvedené v čl. 49 odst. 1 písm. a);
b) pokud se zjistí, že plocha vykázaná jako půda vyňatá z produkce nebyla vyňata z produkce, považuje se tato plocha za nezjištěnou.
5. Pokud jde o plochy vykázané pro účely zvláštní prémie na jakost pro pšenici tvrdou podle článku 72 nařízení (ES) č. 1782/2003 a pro účely příplatku a zvláštní podpory na pšenici tvrdou podle článku 105 uvedeného nařízení, vypočítá se v případě zjištění rozdílu mezi minimálním množstvím certifikovaného osiva stanoveným členským státem a skutečně použitým množstvím plocha tak, že se celkové množství certifikovaného osiva, jehož použití zemědělec prokázal, vydělí minimálním množstvím certifikovaného osiva na hektar, které stanovil členský stát pro dotyčnou produkční oblast.
6. Výpočet maximální plochy, na niž lze poskytnout platby zemědělcům, kteří žádají o platbu na "plochu" pro plodiny na orné půdě podle hlavy IV kapitoly 10 nařízení (ES) č. 1782/2003, se provádí na základě zjištěné plochy půdy vyňaté z produkce a poměrně pro každou dotyčnou plodinu. Platby producentům plodin na orné půdě se však v souladu s čl. 107 odst. 7 nařízení (ES) č. 1782/2003 ve vztahu ke zjištěné ploše půdy vyňaté z produkce sníží na úroveň odpovídající ploše potřebné pro vypěstování 92 tun obilovin.
7. Pokud zemědělec v důsledku vyšší moci nebo mimořádných okolností uvedených v článku 72 nemohl splnit své závazky, neztrácí nárok na podporu, pokud jde o plochu způsobilou pro podporu v době, kdy došlo k zásahu vyšší moci nebo nastaly mimořádné okolnosti.
Článek 51
Snížení a vyloučení v případě vykázání větší rozlohy
1. Pokud plocha skupiny plodin vykázaná pro účely některého z režimů podpory na "plochu", s výjimkou podpory pro brambory určené pro výrobu škrobu a podpory pro osivo podle článků 93 a 99 nařízení (ES) č. 1782/2003, přesahuje plochu zjištěnou v souladu s čl. 50 odst. 3 až 5 tohoto nařízení, vypočte se podpora na základě zjištěné plochy snížené o dvojnásobek zjištěného rozdílu, pokud tento rozdíl přesahuje buď 3 %, nebo dva hektary, ale ne více než 20 % zjištěné plochy.
Pokud je rozdíl větší než 20 % zjištěné plochy, neposkytne se pro dotyčnou skupinu plodin žádná podpora na "plochu".
2. Pokud z hlediska celkové zjištěné plochy, pro kterou byla podána jednotná žádost, s výjimkou žádostí o podporu pro brambory určené pro výrobu škrobu a podporu pro osivo podle článků 93 a 99 nařízení (ES) č. 1782/2003, přesahuje vykázaná plocha plochu zjištěnou v souladu s čl. 50 odst. 3 až 5 tohoto nařízení o více než 30 %, zamítne se pro dotyčný kalendářní rok podpora, na kterou by měl zemědělec nárok podle čl. 50 odst. 3 až 5 tohoto nařízení v rámci těchto režimů podpory.
Pokud je rozdíl větší než 50 %, je zemědělec opět vyloučen z poskytování podpory až do výše částky, která odpovídá rozdílu mezi vykázanou plochou a plochou zjištěnou v souladu s čl. 50 odst.
Tato částka je vyrovnána z plateb podpory v rámci kteréhokoli z režimů podpory uvedených v hlavách III a IV nařízení (ES) č. 1782/2003, na které má zemědělec nárok v souvislosti se žádostmi, které podá v průběhu tří kalendářních let následujících po kalendářním roce zjištění.
Pokud tuto částku nelze z těchto plateb podpory bezezbytku vyrovnat, nevyrovnaný zůstatek se stornuje.
3. Pokud zemědělec, který žádá o podporu pro energetické plodiny podle článku 88 nařízení (ES) č. 1782/2003 nebo vykazuje pozemky jako půdu vyňatou z produkce podle čl. 55 písm. b) nebo čl. 107 odst. 3 první odrážky uvedeného nařízení, nedodá požadované množství jakékoli dané suroviny, je pro účely tohoto článku považován za zemědělce, který nesplnil svůj závazek spojený s pozemky určenými k energetickým účelům nebo s půdou vyňatou z produkce, pokud jde o rozlohu vypočtenou jako součin rozlohy půdy, kterou obdělal a používá k produkci surovin, a procentního deficitu dodávek této suroviny.
Článek 52
Snížení, která se týkají žádostí o podporu pro brambory určené pro výrobu škrobu a pro osivo
1. Pokud se zjistí, že skutečně obdělaná plocha je o více než 10 % menší než plocha vykázaná za účelem vyplacení podpory pro brambory určené pro výrobu škrobu podle kapitoly 6 nařízení (ES) č. 1782/2003, sníží se vyplacená podpora o dvojnásobek zjištěného rozdílu.
2. Pokud se zjistí, že skutečně obdělaná plocha je o více než 10 % větší než plocha vykázaná za účelem vyplacení podpory pro osivo podle kapitoly 9 nařízení (ES) č. 1782/2003, sníží se vyplacená podpora o dvojnásobek zjištěného rozdílu.
3. Pokud se zjistí, že nesrovnalostí uvedených v odstavcích 1 a 2 se zemědělec dopustil úmyslně, celková částka podpory uvedené v těchto odstavcích se zamítne.
V takovém případě je zemědělec opět vyloučen z poskytování podpory odpovídající této celkové částce.
Tato částka je vyrovnána z plateb podpory v rámci kteréhokoli z režimů podpory uvedených v hlavách III a IV nařízení (ES) č. 1782/2003, na které má zemědělec nárok v souvislosti se žádostmi, které podá v průběhu tří kalendářních let následujících po kalendářním roce zjištění.
Pokud tuto částku nelze z těchto plateb podpory bezezbytku vyrovnat, nevyrovnaný zůstatek se stornuje.
Článek 53
Úmyslné vykázání větší rozlohy
Pokud rozdíly mezi vykázanou plochou a plochou zjištěnou podle čl. 50 odst. 3, odst. 4 písm. b) a odst. 5 vyplývají z úmyslných nesrovnalostí, zamítne se pro dotyčný kalendářní rok podpora, na kterou by měl zemědělec nárok podle čl. 50 odst. 3, odst. 4 písm. b) a odst. 5 v rámci dotyčného režimu podpory.
Nadto činí-li rozdíl více než 20 % zjištěné plochy, je zemědělec opět vyloučen z poskytování podpory až do výše částky, která odpovídá rozdílu mezi vykázanou plochou a plochou zjištěnou podle čl. 50 odst. 3, odst. 4 písm. b) a odst. 5. Tato částka je vyrovnána z plateb podpory v rámci kteréhokoli z režimů podpory uvedených v hlavách III a IV nařízení (ES) č. 1782/2003, na které má zemědělec nárok v souvislosti se žádostmi, které podá v průběhu tří kalendářních let následujících po kalendářním roce zjištění. Pokud tuto částku nelze z těchto plateb podpory bezezbytku vyrovnat, nevyrovnaný zůstatek se stornuje.
Článek 54
Snížení a výjimky, které se týkají žádostí o podporu pro osivo
Pokud se zjistí, že osivo, které je předmětem žádosti o podporu, zemědělec ve skutečnosti neuvedl na trh za účelem výsevu ve smyslu čl. 31 písm. b) bodu iii), podpora, která se má vyplatit pro dotyčné druhy, po uplatnění případných snížení podle článku 52, se sníží o 50 %, pokud množství neuvedené na trh představuje více než 2 %, ale nejvýše 5 % množství pokrytého žádostí o podporu.
Pokud množství neuvedené na trh přesahuje 5 %, neposkytne se pro dotyčný hospodářský rok žádná podpora.
2. Pokud se zjistí, že byla podána žádost o podporu pro osivo, které nebylo úředně certifikováno ani sklizeno v dotyčném členském státu v průběhu kalendářního roku, ve kterém začíná hospodářský rok, pro který byla stanovena podpora, neposkytne se žádná podpora pro tento ani následující hospodářský rok.
Článek 55
Výpočet krmné plochy pro účely prémií uvedených v článku 131 nařízení (ES) č. 1782/2003
1. K výpočtu krmné plochy za účelem poskytování podpor uvedených v článku 131 nařízení (ES) č. 1782/2003 se použijí čl. 50 odst. 1 a 3, čl. 51 odst. 1 a článek 53.
2. Pokud se zjistí větší než 50 % rozdíl mezi vykázanou plochou a plochou zjištěnou podle čl. 50 odst. 3, je zemědělec v rámci žádostí o podporu, které podá v průběhu tří kalendářních let následujících po roce zjištění, opět vyloučen z poskytování podpory ve vztahu ke krmné ploše rovnající se rozdílu mezi vykázanou a zjištěnou plochou. Pokud částku odpovídající ploše, která se má vyloučit, nelze v průběhu tohoto období bezezbytku vyrovnat, nevyrovnaný zůstatek se stornuje.
3. Snížení a vyloučení podle odstavců 1 a 2 se použijí jedině tehdy, pokud vykázaná plocha vedla nebo by mohla vést k vyšší platbě.
Článek 56
Výpočet krmné plochy pro účely extenzifikační prémie uvedené v článku 132 nařízení (ES) č. 1782/2003
1. Extenzifikační prémie uvedené v článku 132 nařízení (ES) č. 1782/2003 nelze poskytnout pro větší počet zvířat než ten, na který mohou být po uplatnění článku 55 tohoto nařízení vyplaceny prémie uvedené v článku 131 uvedeného nařízení.
2. Aniž je dotčen odstavec 1, dotyčná krmná plocha se zjišťuje v souladu s článkem 50.
Pokud není překročen strop intenzity chovu pro takto zjištěnou plochu, je základem pro výpočet extenzifikační prémie zjištěná plocha.
Pokud je tento strop překročen, celková částka podpory, na kterou má zemědělec nárok na základě žádostí o podporu v rámci režimů podpory uvedených v článku 131 nařízení (ES) č. 1782/2003, podaných v průběhu příslušného kalendářního roku, se sníží o 50 % částky, kterou zemědělec obdržel nebo by jinak obdržel jako extenzifikační prémii.
3. Pokud rozdíl mezi vykázanou a zjištěnou plochou vyplývá z úmyslných nesrovnalostí a je-li překročen strop intenzity chovu ve vztahu ke zjištěné ploše, celková částka podpory uvedené v odstavcích 1 a 2 se zamítne.
V takovém případě se přiměřeně použije čl. 53 druhý pododstavec.
Oddíl II Prémie na "zvířata"
Článek 57
Základ pro výpočet
1. Pokud platí individuální limit nebo individuální strop, musí se počet zvířat uvedených v žádosti o podporu snížit až na limit nebo strop stanovený pro dotyčného zemědělce.
2. V žádném případě nelze poskytnout podporu na vyšší počet zvířat, než je uvedeno v žádosti o podporu.
3. Aniž jsou dotčeny články 59 a 60, převýší-li počet zvířat vykázaný v žádosti o podporu počet zjištěný na základě správních kontrol nebo kontrol na místě, vypočítá se podpora na základě zjištěného počtu zvířat.
Pokud však zemědělec nemohl splnit svou retenční povinnost v důsledku vyšší moci nebo mimořádných okolností uvedených v článku 72, neztrácí nárok na podporu, pokud jde o počet zvířat způsobilých pro podporu v době, kdy došlo k zásahu vyšší moci nebo nastaly mimořádné okolnosti.
4. Zjistí-li se případy nesrovnalostí, pokud jde o systém pro identifikaci a evidenci skotu, použijí se tato ustanovení:
a) skot, který ztratil jednu ze dvou ušních značek, se považuje za zjištěný za předpokladu, že ho lze jednoznačně identifikovat podle ostatních prvků systému pro identifikaci a evidenci skotu;
b) pokud se zjištěné nesrovnalosti týkají chybných záznamů do evidence nebo do zvířecích pasů, považuje se dotyčné zvíře za nezjištěné pouze v případě, že jsou takové chyby zjištěny alespoň při dvou kontrolách v průběhu 24 měsíců.
Ve všech ostatních případech se dotyčná zvířata považují za nezjištěná již po prvním zjištění nesrovnalosti.
Na záznamy a oznámení v systému pro identifikaci a evidenci skotu se použije článek 19.
Článek 58
Nahrazení
1. Skot, který se nachází v hospodářství, lze považovat za zjištěný pouze tehdy, pokud je identifikován v žádosti o podporu. Krávy bez tržní produkce mléka nebo jalovice, pro které je podána žádost o podporu v souladu s článkem 125 nebo 129 nařízení (ES) č. 1782/2003, a dojnice, pro které je podána žádost o podporu v souladu s čl. 132 odst. 4 uvedeného nařízení, lze však v průběhu retenčního období nahradit v rámci limitů stanovených v těchto článcích bez ztráty nároku na platbu podpory, která byla předmětem žádosti.
2. Nahrazení podle odstavce 1 se provede do 20 dnů následujících po události, která činí nahrazení nezbytné, a musí se zaznamenat do evidence nejpozději do tří dnů po jeho provedení.
Příslušný orgán, u kterého byla podána žádost o podporu, je informován do sedmi dnů po nahrazení.
Pokud však členský stát využívá možnosti stanovené v čl. 16 odst. 3 druhém pododstavci, může stanovit, že oznámení v počítačové databázi skotu o zvířatech, která opustila hospodářství, a jiných zvířatech, která dorazila do hospodářství ve lhůtách stanovených v prvním pododstavci, mohou nahradit informace, které je třeba zaslat příslušnému orgánu.
3. Pokud zemědělec žádá o podporu pro ovce a kozy a pokud výše vyplacené podpory je u obou druhů stejná, lze ovci nahradit kozou a naopak.
Ovce a kozy, pro které je podána žádost o podporu v souladu s článkem 113 nařízení (ES) č. 1782/2003, lze v průběhu retenčního období nahradit v rámci limitů stanovených v uvedeném článku bez ztráty nároku na platbu podpory, která byla předmětem žádosti.
4. Nahrazení podle odstavce 3 se provede do 10 dnů následujících po události, která činí nahrazení nezbytné, a musí se zaznamenat do evidence nejpozději do tří dnů po jeho provedení.
Příslušný orgán, u kterého byla podána žádost o podporu, je informován do pěti pracovních dnů po nahrazení.
Článek 59
Snížení a vyloučení týkající se skotu, pro který byla podána žádost o podporu
1. Pokud se v případě žádosti o podporu v rámci režimů podpory skotu zjistí rozdíl mezi počtem vykázaných zvířat a zvířat zjištěných podle čl. 57 odst. 3, sníží se celková částka podpory, na kterou má zemědělec nárok v rámci příslušných režimů pro dotyčné prémiové období, o procento, které se stanoví v souladu s odstavcem 3 tohoto článku, pokud jsou nesrovnalosti zjištěny nejvýše u tří zvířat.
2. Pokud jsou nesrovnalosti zjištěny u více než tří zvířat, sníží se celková částka podpory, na kterou má zemědělec nárok v rámci příslušných režimů pro dotyčné prémiové období, o:
a) procento, které se stanoví v souladu s odstavcem 3, pokud to není více než 10 %;
b) dvojnásobek procenta, které se stanoví v souladu s odstavcem 3, pokud to je více než 10 %, ale ne více než 20 %.
Pokud procento stanovené v souladu s odstavcem 3 přesahuje 20 %, podpora, na kterou by měl zemědělec nárok podle čl. 57 odst. 3, se v rámci těchto režimů pro dotyčné prémiové období zamítne.
Pokud procento stanovené v souladu s odstavcem 3 přesahuje 50 %, je zemědělec opět vyloučen z poskytování podpory až do výše, která odpovídá rozdílu mezi počtem vykázaných zvířat a počtem zvířat zjištěných v souladu s čl. 57 odst.
3. Tato částka je vyrovnána z plateb podpory v rámci režimů podpor skotu, na které má zemědělec nárok v souvislosti se žádostmi, které podá v průběhu tří kalendářních let následujících po kalendářním roce zjištění.
Pokud tuto částku nelze z uvedených plateb podpory bezezbytku vyrovnat, nevyrovnaný zůstatek se stornuje.
3. Pro stanovení procent uvedených v odstavcích 1 a 2 se počet skotu, pro který byla podána žádost o podporu v rámci režimů podpory skotu v průběhu dotyčného prémiového období a u kterého byly zjištěny nesrovnalosti, vydělí celkovým počtem skotu zjištěného pro dotyčné prémiové období.
4. Pokud rozdíly mezi počtem vykázaných zvířat a zvířat zjištěných podle čl. 57 odst. 3 vyplývají z úmyslných nesrovnalostí, podpora, na kterou by měl zemědělec nárok podle čl. 57 odst. 3 v rámci režimu nebo režimů podpory skotu pro dané prémiové období se zamítne.
Pokud rozdíl zjištěný v souladu s odstavcem 3 tohoto článku přesahuje 20 %, je zemědělec opět vyloučen z poskytování podpory až do výše, která odpovídá rozdílu mezi počtem vykázaných zvířat a počtem zvířat zjištěných v souladu s čl. 57 odst.
3. Tato částka je vyrovnána z plateb podpory v rámci režimů podpory skotu, na které má zemědělec nárok v souvislosti se žádostmi, které podá v průběhu tří kalendářních let následujících po kalendářním roce zjištění.
Pokud tuto částku nelze z uvedených plateb bezezbytku vyrovnat, nevyrovnaný zůstatek se stornuje.
Článek 60
Snížení a vyloučení týkající se ovcí a koz, pro které byla podána žádost o podporu
1. Pokud se v případě žádostí o podporu v rámci režimu podpory pro ovce a kozy zjistí rozdíl v souladu s čl. 57 odst. 3, použije se přiměřeně čl. 59 odst. 2, 3 a 4 od prvního zvířete, u kterého se zjistí nesrovnalosti.
2. Pokud se zjistí, že chovatel ovcí, který uvádí na trh ovčí mléko nebo výrobky z ovčího mléka, ve své žádosti o prémii tuto činnost neuvedl, částka podpory, na kterou má nárok, je omezena na prémii náležející chovatelům ovcí, kteří uvádějí na trh ovčí mléko nebo výrobky z ovčího mléka, sníženou o rozdíl mezi touto částkou a celkovou částkou prémie na ovce.
3. Pokud se v případě žádostí o doplňkovou prémii zjistí, že v oblastech uvedených v čl. 114 odst. 1 nařízení (ES) č. 1782/2003 se nachází méně než 50 % plochy hospodářství využívané k zemědělské produkci, doplňková prémie se nevyplatí a prémie na kozy a ovce se sníží o částku odpovídající 50 % doplňkové prémie.
4. Pokud se zjistí, že procentuální podíl plochy hospodářství využívané k zemědělské produkci, která se nachází v oblastech uvedených v příloze I nařízení (ES) č. 2550/2001, je menší než 50 %, prémie na kozy se nevyplatí.
5. Pokud se zjistí, že chovatel provádějící sezónní přesun zvířat, který podává žádost o doplňkovou prémii, nepásl 90 % svých zvířat po dobu nejméně 90 dnů v některé z oblastí uvedených v čl. 114 odst. 2 písm. b) nařízení (ES) č. 1782/2003, doplňková prémie se nevyplatí a prémie na ovce a kozy se sníží o částku odpovídající 50 % doplňkové prémie.
6. Pokud se zjistí, že nesrovnalosti uvedené v odstavcích 2, 3, 4 nebo 5 vyplývají z úmyslného porušení pravidel, celková částka podpory uvedené v těchto odstavcích se zamítne.
V tomto případě je zemědělec opět vyloučen z poskytování podpory rovnající se této částce.
Tyto částky se vyrovnávají z plateb podpory v rámci režimu podpory pro ovce a kozy, na které má zemědělec nárok v souvislosti s žádostmi, které podá v průběhu tří kalendářních let následujících po kalendářním roce zjištění.
7. Pokud kontrola na místě provedená u zemědělců, kteří chovají jak ovce, tak kozy, na které lze poskytnout prémii ve stejné výši, odhalí rozdíl ve složení stáda z hlediska počtů zvířat podle jednotlivých druhů, považují se zvířata za součást stejné skupiny.
Článek 61
Přírodní okolnosti
Snížení a vyloučení stanovená v článcích 59 a 60 se neuplatní v případech, kdy zemědělec není z důvodů přírodních okolností, které zasáhly stádo, schopen splnit svůj závazek držet zvířata, pro která podal žádost o podporu, po celé retenční období, za předpokladu, že písemně uvědomil příslušný orgán do deseti pracovních dnů ode dne, kdy zjistil jakékoli snížení počtu zvířat.
Aniž jsou dotčeny konkrétní okolnosti, které je třeba vzít v úvahu v jednotlivých případech, mohou příslušné orgány uznat zejména tyto případy přírodních okolností:
a) smrt zvířete v důsledku nákazy;
b) smrt zvířete v důsledku nehody, za kterou nelze činit odpovědným zemědělce.
Článek 62
Nepravdivá osvědčení a prohlášení vydaná jatkami
Je-li u prohlášení nebo osvědčení vydávaných jatkami v souvislosti s porážkovou prémií podle článku 35 nařízení (ES) č. 2342/1999 zjištěno, že jatka vydala nepravdivé osvědčení nebo prohlášení v důsledku hrubé nedbalosti nebo úmyslně, dotyčný členský stát uplatní přiměřené vnitrostátní sankce.
Pokud jsou takové nesrovnalosti zjištěny podruhé, dotyčným jatkám se na dobu nejméně jednoho roku odejme právo činit prohlášení nebo vydávat osvědčení platná pro účely poskytnutí prémie.
Článek 63
Zjištění týkající se dodatečných plateb
Pokud jde o dodatečné platby stanovené v článku 133 nařízení (ES) č. 1782/2003, stanoví členské státy snížení a vyloučení, která budou ve své podstatě rovnocenná těm, jež jsou stanovena v této hlavě.
Oddíl III Prémie pro mléčné výrobky a dodatečné platby
Článek 64
Prémie pro mléčné výrobky a dodatečné platby Pokud jde o zjištění učiněná ve spojitosti s žádostmi o podporu ve formě prémie pro mléčné výrobky a dodatečných plateb, použije se článek 50, čl. 51 odst. 1 a článek 53 tehdy, pokud se "plocha" chápe jako "individuální referenční množství" a "zjištěná plocha" jako "zjištěné individuální referenční množství".
Pokud v případě uvedeném v článku 30 nařízení č. 2237/2003 nezahájí dotyčná osoba produkci před uplynutím lhůty pro podání žádosti, zjištěné individuální referenční množství se považuje za nulové.
V takovém případě se žádost dotyčné osoby o podporu pro daný rok zamítne.
Částka rovnající se částce, v jejíž výši byla žádost zamítnuta, je vyrovnána z plateb podpory v rámci kteréhokoli z režimů podpory uvedených v hlavách III a IV nařízení (ES) č. 1782/2003, na které má zemědělec nárok v souvislosti se žádostmi, které podá v průběhu kalendářního roku následujícího po kalendářním roce zjištění.
KAPITOLA II ZJIŠTĚNÍ TÝKAJÍCÍ SE PODMÍNĚNOSTI
Článek 65
Obecné zásady a definice
1. Pro účely této kapitoly se použije článek 41.
2. Pro účely používání čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 1782/2003 je jednání nebo opomenutí přičitatelné jednotlivému zemědělci, který se dopustil porušení a který v době zjištění dotyčného porušení byl odpovědný za dotyčné hospodářství, plochu, výrobní jednotku nebo zvíře. Pokud dotyčné hospodářství, plocha, výrobní jednotka nebo zvíře byly převedeny na zemědělce poté, co začal stav porušení, nabyvatel se rovněž považuje za odpovědnou osobu, pokud stav porušení neodstranil, jakmile ho mohl přiměřeným způsobem zjistit a ukončit.
3. Pokud je správou různých režimů přímých plateb, jak jsou definovány v čl. 2 písm. d) nařízení (ES) č. 1782/2003, pověřeno více platebních agentur, členské státy přijmou vhodná opatření, aby zajistily řádné uplatňování ustanovení této kapitoly, a zejména uplatňování jednotné míry snížení na všechny přímé platby, o které zemědělec žádá.
4. Za "zjištěná" se považují taková porušení, která vyplynou na základě jakékoli kontroly provedené v souladu s tímto nařízením nebo na která byl jakýmkoli jiným způsobem upozorněn příslušný kontrolní orgán.
Článek 66
Uplatnění snížení v případě nedbalosti
1. Aniž je dotčen článek 71, pokud ke zjištěnému porušení došlo z nedbalosti zemědělce, použije se snížení na celkovou částku přímých plateb, jak jsou definovány v čl. 2 písm. d) nařízení (ES) č. 1782/2003, které byly nebo mají být poskytnuty dotyčnému zemědělci na základě žádosti o podporu, kterou podal nebo podá v průběhu kalendářního roku zjištění. Toto snížení zpravidla činí 3 % celkové částky.
Platební agentura však může na základě hodnocení poskytnutého příslušným kontrolním orgánem ve zprávě o kontrole v souladu s čl. 48 odst. 1 písm. c) rozhodnout buď o snížení tohoto procentuálního podílu na 1 %, nebo o jeho zvýšení na 5 % celkové částky anebo, v případech uvedených v čl. 48 odst. 1 písm. c) druhém pododstavci, žádné snížení vůbec neuložit.
2. Pokud byl zjištěn více než jeden případ porušení různých aktů nebo norem ze stejné oblasti podmíněnosti, tyto případy se pro účely stanovení snížení podle odstavce 1 považují za jediné porušení.
3. Pokud byl zjištěn více než jeden případ porušení podmínek v rámci různých oblastí podmíněnosti, použije se postup pro stanovení snížení podle odstavce 1 zvlášť na každý případ porušení.
Výsledná procenta snížení se sčítají.
Maximální snížení však nepřekročí 5 % celkové částky uvedené v odstavci 1.
4. Aniž jsou dotčeny případy úmyslného porušení podle článku 67, pokud byla zjištěna opakovaná porušení, procento stanovené podle odstavce 1 pro první případ porušení se při prvním opakování vynásobí koeficientem tři.
Za tímto účelem stanoví platební agentura procento, které by bylo použito na první porušení dotyčného požadavku nebo normy, pokud bylo stanoveno v souladu s odstavcem 2.
V případě dalších opakování se násobící koeficient tři použije pokaždé na výsledek snížení stanovený pro předchozí opakované porušení.
Maximální snížení však nepřekročí 15 % celkové částky uvedené v odstavci 1.
V případě dosažení maximálního procenta ve výši 15 % sdělí příslušný orgán dotyčnému zemědělci, že pokud bude totéž porušení zjištěno znovu, bude považováno za úmyslné ve smyslu článku 67.
Pokud poté dojde ke zjištění dalšího porušení, použije se procento snížení, které se stanoví tak, že se výsledek předchozího násobení před případným omezením na 15 % podle poslední věty druhého pododstavce vynásobí koeficientem tři.
Článek 67
Uplatnění snížení a vyloučení v případech úmyslného porušení
1. Aniž je dotčen článek 71, pokud se zjištěného porušení dopustil zemědělec úmyslně, použije se na celkovou částku uvedenou v čl. 66 odst. 1 prvním pododstavci snížení, které činí zpravidla 20 % této celkové částky.
Platební agentura však může na základě hodnocení poskytnutého příslušným kontrolním orgánem ve zprávě o kontrole v souladu s čl. 48 odst. 1 písm. c) rozhodnout buď o snížení tohoto procentuálního podílu až na 15 %, nebo případně o jeho zvýšení až na 100 % celkové částky.
2. Pokud se úmyslné porušení týká zvláštního režimu podpory, je zemědělec vyloučen z tohoto režimu pro dotyčný kalendářní rok.
V případech mimořádného rozsahu, závažnosti nebo trvalého charakteru nebo v případě zjištění opakovaného úmyslného porušení je zemědělec navíc vyloučen z dotyčného režimu podpory v následujícím kalendářním roce.
KAPITOLA III SPOLEČNÁ USTANOVENÍ
Článek 68
Výjimky z uplatnění snížení a vyloučení
1. Snížení a vyloučení stanovená v kapitole I se neuplatní v případě, že zemědělec poskytl věcně správné informace nebo může jiným způsobem prokázat, že nenese zavinění.
2. Snížení a vyloučení stanovená v kapitole I se neuplatní, pokud jde o ty části žádosti o podporu, u kterých zemědělec písemně informoval příslušný orgán, že jsou chybné nebo se staly chybnými po podání žádosti, za předpokladu, že zemědělec nebyl informován o úmyslu příslušného orgánu provést kontrolu na místě a že orgán dosud neinformoval zemědělce o nesrovnalostech v jeho žádosti.
Na základě informací poskytnutých zemědělcem podle prvního pododstavce je žádost opravena podle skutečné situace.
Článek 69
Změny a úpravy záznamů v počítačové databázi skotu
Pokud jde o skot, pro který byla podána žádost o podporu, použije se článek 68 od okamžiku podání žádosti na chyby a opomenutí týkající se záznamů v počítačové databázi skotu.
Pokud jde o skot, pro který nebyla podána žádost o podporu, použijí se ohledně snížení a vyloučení, která mají být uplatněna podle kapitoly II této hlavy, stejná ustanovení.
HLAVA V OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 70
Minimální platby
Členské státy mohou rozhodnout, že neposkytnou žádnou podporu, pokud částka žádosti o podporu nepřesahuje 100 EUR.
Článek 71
Souběh snížení
1. Pokud případ porušení představuje rovněž nesrovnalost, a proto musí být uplatněna snížení nebo vyloučení jak podle kapitoly I, tak podle kapitoly II hlavy IV:
a) snížení a vyloučení podle hlavy IV kapitoly I se uplatní v rámci dotyčných režimů podpory;
b) snížení a vyloučení podle hlavy IV kapitoly II se uplatní na celkovou částku plateb, které mají být poskytnuty na základě režimu jednotné platby a všech režimů podpory, kterých se netýká snížení nebo vyloučení podle písmene a).
2. Pokud se musí použít různá snížení v důsledku odlišení, porušení a nesrovnalostí, může příslušný orgán, kde je to na místě po použití odstavce 1, vypočítat snížení takto:
a) za prvé, uplatní se snížení podle článku 10 nařízení (ES) č. 1782/2003;
b) za druhé, výsledná částka podpory, na kterou by měl zemědělec nárok, se sníží o snížení stanovená v hlavě IV kapitole I tohoto nařízení;
c) za třetí, výsledná částka slouží jako základ pro výpočet případných snížení v důsledku opožděného podání na základě článku 21 tohoto nařízení;
d) za čtvrté, od výsledné částky se případně odečtou snížení stanovená v hlavě IV kapitole II tohoto nařízení.
3. S výhradou článku 6 nařízení Rady (ES) č. 2988/95 [21] se uplatní snížení a vyloučení podle tohoto nařízení, aniž jsou dotčeny dodatečné sankce podle jiných ustanovení právních předpisů Společenství nebo vnitrostátních právních předpisů.
Článek 72
Vyšší moc a mimořádné okolnosti
Případy vyšší moci a mimořádných okolností ve smyslu čl. 40 odst. 4 nařízení (ES) č. 1782/2003 se spolu s příslušnými důkazy písemně oznamují příslušnému orgánu do deseti pracovních dnů ode dne, kdy je zemědělec schopen tak učinit.
Článek 73
Získávání zpět neoprávněně vyplacených plateb
1. V případě neoprávněně provedené platby je zemědělec povinen vrátit příslušnou částku včetně úroků vypočtených v souladu s odstavcem 3.
Členské státy mohou rozhodnout, že neoprávněná platba bude odečtena od příslušné částky záloh nebo plateb podle režimů podpory uvedených v hlavách III a IV nařízení (ES) č. 1782/2003, vyplacených zemědělci po dni vydání rozhodnutí o vrácení.
Zemědělec však může vrátit částku, aniž by čekal na odečtení.
3. Úroky se vypočítají za období od oznámení rozhodnutí zemědělci o vrácení do okamžiku vrácení nebo odečtení částky.
Použitelná úroková sazba se vypočítá podle ustanovení vnitrostátních právních předpisů, nesmí však být nižší než úroková sazba použitelná pro vymáhání částek podle vnitrostátních předpisů.
4. Povinnost vrátit částku uvedená v odstavci 1 se neuplatní, pokud byla platba provedena omylem příslušného orgánu nebo jiného orgánu a pokud zemědělec nemohl chybu prokazatelně objevit.
Pokud se však chyba týká skutečností rozhodných pro výpočet dotyčné platby, použije se první pododstavec pouze v případě, že rozhodnutí o vrácení nebylo sděleno do 12 měsíců od provedení platby.
5. Povinnost vrátit částku uvedená v odstavci 1 se neuplatní, pokud je doba, která uplynula mezi dnem výplaty podpory a dnem, ve kterém příslušný orgán poprvé oznámil příjemci, že platba byla provedena neoprávněně, delší než deset let.
Doba uvedená v prvním pododstavci se však zkrátí na čtyři roky, pokud příjemce jednal v dobré víře.
6. Na částky, které mají být vráceny v důsledku uplatnění snížení a vyloučení podle článku 21 a hlavy IV, se vztahuje čtyřletá promlčecí lhůta.
7. Odstavce 4 a 5 se nepoužijí u záloh.
8. Členské státy mohou rozhodnout, že nebudou na zemědělci za jedno prémiové období vymáhat částky nepřesahující 100 EUR, bez započtení úroků, pokud tak stanoví jejich vnitrostátní právní předpisy.
Pokud nezávisle na neoprávněně vyplacených částkách musí být vrácen výnos z úroků, mohou členské státy za stejných podmínek rozhodnout, že nebudou vymáhat úroky, jejichž výše nepřesahuje 50 EUR.
Článek 74
Převod hospodářství
1. Pro účely tohoto článku se rozumí:
a) "převodem hospodářství" prodej, pronájem nebo jakýkoli podobný typ transakce, který se týká dotyčných výrobních jednotek;
b) "převodcem" zemědělec, jehož hospodářství se převádí na jiného zemědělce;
c) "nabyvatelem" zemědělec, na něhož se hospodářství převádí.
2. Pokud se hospodářství převádí jako celek z jednoho zemědělce na druhého po podání žádosti o podporu, ale před splněním všech podmínek pro poskytnutí podpory, neposkytne se převodci žádná podpora pro převáděné hospodářství.
3. Podpora, o kterou požádal převodce, se poskytne nabyvateli, pokud:
a) nabyvatel informuje o převodu příslušný orgán ve lhůtě stanovené členskými státy a požádá o vyplacení podpory;
b) nabyvatel předloží veškeré důkazy požadované příslušným orgánem;
c) převáděné hospodářství splňuje všechny podmínky pro poskytnutí podpory.
4. Jakmile nabyvatel informuje příslušný orgán a požádá o vyplacení podpory v souladu s odst. 3 písm. a):
a) veškerá práva a povinnosti převodce, které vyplývají z právního vztahu mezi převodcem a příslušným orgánem v souvislosti se žádostí o podporu, přecházejí na nabyvatele;
b) veškeré kroky nezbytné pro poskytnutí podpory a veškerá prohlášení, která učinil převodce před převodem, se přičítají nabyvateli pro účely uplatnění příslušných ustanovení Společenství;
c) považuje se převáděné hospodářství pro dotyčný hospodářský rok nebo pro dotyčné prémiové období případně za samostatné hospodářství.
5. Pokud byla žádost o podporu podána poté, co byly podniknuty veškeré kroky nezbytné pro poskytnutí podpory, a hospodářství se převádí jako celek z jednoho zemědělce na druhého poté, co byly tyto kroky započaty, ale ještě předtím, než byly splněny podmínky pro poskytnutí podpory, může být podpora poskytnuta nabyvateli za předpokladu, že jsou splněny podmínky stanovené v odst. 3 písm. a) a b). V takovém případě se použije odst. 4 písm. b).
6. Členské státy mohou popřípadě rozhodnout, že poskytnou podporu převodci.
V takovém případě:
a) se neposkytne žádná podpora nabyvateli;
b) členské státy zajistí, aby se přiměřeně použily požadavky stanovené v odstavcích 2 až 5.
7. Pokud se hospodářství převádí jako celek z jednoho zemědělce na druhého v průběhu období uvedeného v čl. 44 odst. 3 nařízení (ES) č. 1782/2003, je nabyvatel oprávněn použít dotyčné pozemky pro účely podání žádosti o podporu v rámci režimu jednotné platby.
Článek 75
Doplňující opatření a vzájemná pomoc mezi členskými státy
1. Členské státy přijmou veškerá další opatření nezbytná k řádnému používání integrovaného systému a poskytují si vzájemnou pomoc při provádění kontrol požadovaných podle tohoto nařízení.
V této souvislosti mohou členské státy v případech, kdy toto nařízení nestanoví přiměřená snížení a vyloučení, stanovit rovněž vhodné vnitrostátní sankce proti producentům nebo jiným účastníkům trhu, jako jsou jatky nebo sdružení zapojené do procesu poskytování podpory, aby zajistily dodržování kontrolních požadavků, jako například vedení aktuální evidence stáda v hospodářství nebo plnění oznamovací povinnosti.
2. Členské státy si vzájemně pomáhají s cílem zajistit účinné kontroly včetně ověření pravosti předložených dokumentů a/nebo správnosti vyměněných údajů.
Článek 76
Oznamování
1. Členské státy zasílají Komisi nejpozději do 31. března každého roku pro režim jednotné platby a ostatní režimy podpory na "plochu", a nejpozději do 31. srpna každého roku pro prémie na "zvířata", zprávu za předchozí kalendářní rok, která se vztahuje zejména k těmto bodům:
a) stav provádění integrovaného systému, zejména včetně možností zvolených pro kontrolu dodržování požadavků podmíněnosti a příslušných kontrolních subjektů pověřených kontrolou dodržování požadavků a podmínek podmíněnosti;
b) počet žádostí, celková plocha a celkový počet zvířat podle jednotlivých režimů podpory;
c) počet žádostí, celková plocha a celkový počet zvířat, které byly kontrolovány;
d) výsledky provedených kontrol s uvedením snížení a vyloučení uplatněných podle hlavy IV.
Současně se sděleními uvedenými v prvním pododstavci, která se týkají prémií na "zvířata", oznámí členské státy Komisi celkový počet příjemců, kteří obdrželi podpory v rámci režimů podpor spadajících do působnosti integrovaného systému.
2. Členské státy kromě toho zasílají Komisi nejpozději do 31. října každého roku sdělení o poměru půdy užívané jako stálé pastviny k celkové ploše zemědělské půdy podle čl. 3 odst. 1. Nejpozději do 31. října 2005 zašlou také členské státy Komisi sdělení o tomto poměru za referenční rok 2003 uvedený v čl. 3 odst. 2.
3. Ve výjimečných řádně odůvodněných situacích se mohou členské státy se souhlasem Komise odchýlit od lhůt stanovených v odstavcích 1 a 2.
4. Počítačové údaje získané v rámci integrovaného systému se použijí k podpoře informací uvedených v rámci odvětvových pravidel, které jsou členské státy povinny zasílat Komisi.
ČÁST III ODLIŠENÍ
Článek 77
Základ pro výpočet snížení
Míra snížení uvedeného v článku 10 nařízení (ES) č. 1782/2003 se vypočítá na základě částek přímých plateb, na které mají zemědělci nárok před uplatněním jakéhokoli snížení nebo vyloučení podle tohoto nařízení nebo, v případě režimů podpory uvedených v příloze I nařízení (ES) č. 1782/2003, které ale nespadají pod hlavu III nebo IV tohoto nařízení, podle zvláštních právních předpisů vztahujících se na tyto režimy.
Článek 78
Rozdělovací klíč
Klíč pro rozdělení zbývajících částek uvedených v čl. 10 odst. 3 prvním pododstavci nařízení (ES) č. 1782/2003 se sestaví z podílů členských států na zemědělské ploše, kterým je přidělena váha 65 %, a na zaměstnanosti v zemědělství, kterým je přidělena váha 35 %.
Podíl každého členského státu na ploše a zaměstnanosti se upraví v závislosti na jeho hrubém domácím produktu (HDP) na jednoho obyvatele, vyjádřeném v paritě kupní síly, pomocí jedné třetiny rozdílu v průměru členských států, na které se odlišení používá.
K tomuto účelu se použijí níže uvedené základní údaje, které vycházejí z údajů uveřejněných Eurostatem v srpnu 2003:
a) pokud jde o zemědělskou plochu: statistické zjišťování o struktuře hospodářství z roku 2000 provedené podle nařízení Rady (EHS) č. 571/88 [22];
b) pokud jde o zaměstnanost v zemědělství: čísla týkající se zaměstnanosti v oblasti zemědělství, myslivosti a rybolovu, uveřejněná v roční řadě statistického zjišťování pracovních sil z roku 2001 provedeného podle nařízení Rady (ES) č. 577/98 [23];
c) pokud jde o HDP na jednoho obyvatele vyjádřený kupní silou: průměr za tři roky vypočítaný pro období 1999 až 2001 na základě údajů jednotlivých států.
Článek 79
Doplňková částka podpory
1. Pro účely zjištění, zda bylo dosaženo prahové hodnoty 5000 EUR uvedené v článku 12 nařízení (ES) č. 1782/2003, se bere v úvahu celková částka přímých plateb, které by musely být poskytnuty před uplatněním jakéhokoli snížení podle tohoto nařízení nebo, v případě režimů podpory uvedených v příloze I nařízení (ES) č. 1782/2003, které ale nespadají pod hlavu III nebo IV tohoto nařízení, podle zvláštních právních předpisů vztahujících se na tyto režimy.
Pokud je však zemědělec vyloučen z poskytování jakýchkoli přímých plateb v důsledku nesrovnalostí nebo případů porušení, žádná doplňková částka podpory se nevyplatí.
2. Nejpozději do 31. října sdělí členské státy Komisi celkovou výši doplňkových částek podpory, které byly poskytnuty za předchozí rok.
ČÁST IV PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 80
Zrušení
Nařízení (ES) č. 2419/2001 se zrušuje.
Použije se však nadále na žádosti o podporu, které se vztahují k hospodářským rokům nebo prémiovým obdobím začínajícím před 1. lednem 2005.
V případech, kdy snížení, která měla být uplatněna formou vyrovnání v souladu s čl. 32 odst. 2 druhým pododstavcem, čl. 33 druhým pododstavcem, čl. 34 odst. 2, poslední větou čl. 35 odst. 3, čl. 38 odst. 2 třetím pododstavcem, čl. 38 odst. 4 druhým pododstavcem a čl. 40 odst. 1 a 6 nařízení (ES) č. 2419/2001, nemohla být zcela vyrovnána do dne vstupu tohoto nařízení v platnost, nevyrovnaný zůstatek se vyrovná z plateb v rámci jakýchkoli jiných režimů podpory spadajících pod toto nařízení, pokud dosud neuplynuly lhůty pro vyrovnání stanovené v těchto ustanoveních.
2. Odkazy na nařízení (ES) č. 2419/2001 se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou v příloze III.
Článek 81
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se na žádosti o podporu, které se týkají hospodářských roků nebo prémiových období počínajících dnem 1. ledna 2005.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 797/2004
ze dne 26. dubna 2004
o opatřeních ke zlepšení obecných podmínek pro produkci včelařských produktů a jejich uvádění na trh
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 36 a 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě sdělení Komise Radě a Evropskému parlamentu ohledně evropského chovu včel v roce 1994 došla Rada k závěru, že je třeba navrhnout rámcové nařízení o včelařství.
(2) Rada tudíž prostřednictvím nařízení (ES) č. 1221/97 [3] stanovila obecná pravidla pro opatření ke zlepšení produkce medu a jeho uvádění na trh.
(3) Komise poté v únoru 2001 a lednu 2004 zaslala Radě a Evropskému parlamentu zprávy o provádění nařízení (ES) č. 1221/97.
Závěry plynoucí z těchto zpráv ukazují, že opatření stanovená v nařízení (ES) č. 1221/97 by se měla přizpůsobit současné situaci ve včelařském odvětví Společenství.
Uvedené nařízení by se tudíž mělo zrušit a nahradit novým.
(4) Včelařství je zemědělským odvětvím, jehož hlavní úlohou je hospodářská činnost a rozvoj venkova, produkce medu a jiných včelařských produktů a udržování ekologické rovnováhy.
(5) Toto odvětví se vyznačuje rozmanitostí podmínek produkce a výnosů a rozptylem a různorodostí hospodářských subjektů jak na úrovni produkce, tak i ve stadiu uvádění na trh.
(6) S ohledem na rozšíření varroázy v několika členských státech v posledních letech a na problémy, které tato choroba způsobuje produkci medu, je nezbytné, aby byly ve Společenství učiněny určité kroky, neboť varroázu nelze úplně odstranit a má být léčena schválenými přípravky.
(7) S ohledem na tyto okolnosti a za účelem zlepšení produkce včelařských produktů a jejich uvádění na trh ve Společenství by se měly každé tři roky vypracovat národní programy zahrnující technickou pomoc, boj proti varroáze, racionalizacikočování, řízení obnovy včelstev ve Společenství a spolupráci na výzkumných programech o včelařství a včelařských produktech.
(8) Členské státy by měly za účelem doplnění statistických údajů o včelařství provádět studie o struktuře odvětví, které by měly zahrnovat produkci, uvádění na trh a tvorbu cen.
(9) Výdaje členských států související s plněním závazků vyplývajících z tohoto nařízení by měly být hrazeny Společenstvím podle čl. 2 odst. 2 a 3 nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 ze dne 17. května o financování společné zemědělské politiky [4].
(10) Měla by být uplatňována pravidla hospodářské soutěže, jimiž se řídí státní podpora v oblasti včelařství.
Přesto by se však měla učinit výjimka z pravidel pro státní podporu, pokud jde o finanční příspěvky poskytované členskými státy na opatření, která podléhají podpoře Společenství v souladu s tímto nařízením, jakož i s ohledem na zvláštní státní podpory na ochranu včelařských provozů znevýhodněných strukturálními nebo přírodními podmínkami nebo v rámci programů hospodářského rozvoje s výjimkou těch, které se poskytují na produkci nebo obchod. Pro tuto státní podporu by se měla stanovit zvláštní pravidla.
(11) Opatření nezbytná k provádění tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [5],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Toto nařízení stanoví opatření ke zlepšení obecných podmínek pro produkci včelařských produktů a jejich uvádění na trh.
Každý členský stát může za tímto účelem vypracovat národní program pro období tří let (dále jen "včelařský program").
2. Pro účely tohoto nařízení se:
a) "medem" rozumí produkt, který odpovídá ustanovením přílohy I směrnice Rady 2001/110/ES ze dne 20. prosince o medu [6];
b) "včelařskými produkty" rozumí produkty definované v příloze I bodě 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 ze dne 3. října 2002 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu [7].
3. Články 87, 88 a 89 Smlouvy se vztahují k podpoře poskytované v odvětví medu a produktů z medu.
Články 87 až 89 Smlouvy se však nevztahují:
a) k finančnímu příspěvku, který poskytují členské státy na opatření podléhající podpoře Společenství v souladu s tímto nařízením;
b) ke konkrétním státním podporám na ochranu včelařských provozů, které jsou znevýhodněny strukturálními nebo přírodními podmínkami nebo v rámci programů hospodářského rozvoje, s výjimkou těch, které byly přiděleny na produkci nebo obchod.
Členské státy musejí Komisi oznamovat podpory uvedené v písmenu b) současně se svými včelařskými programy podle článku 5.
Článek 2
Ve včelařských programech mohou být obsažena následující opatření:
a) technická pomoc včelařům a seskupením včelařů;
b) boj proti varroáze;
c) racionalizace kočování;
d) opatření na podporu laboratoří, které provádějí analýzy fyzikálně-chemických vlastností medu;
e) opatření na podporu obnovy včelstev ve Společenství;
f) spolupráce s organizacemi specializovanými na provádění programů aplikovaného výzkumu v oblasti včelařství a včelařských produktů.
Ze včelařského programu se vylučují opatření financovaná podle nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 ze dne 17. května 1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) [8].
Článek 3
Členské státy provedou za účelem získání nároku na spolufinancování podle čl. 4 odst.
2 studii struktury produkce a uvádění na trh ve včelařském odvětví na svém území. Tuto studii zasílají se včelařským programem.
Článek 4
1. Výdaje uskutečněné v souladu s tímto nařízením se považují za intervenci ve smyslu čl. 2 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 1258/1999.
2. Společenství se podílí na financování včelařských programů ve výši 50 % výdajů, které hradí členské státy.
3. Výdaje, které se vztahují k opatřením provedeným v rámci včelařských programů, musí být uskutečněny členskými státy do 15. října každého roku.
Článek 5
Včelařský program se vypracovává v úzké spolupráci se zastupujícími organizacemi a včelařskými družstvy.
Zasílá se Komisi, která ho schvaluje v souladu s postupem podle článku 17 nařízení (EHS) č. 2771/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vejci [9].
Článek 6
1. Komisi je nápomocen Řídící výbor pro drůbeží maso a vejce (dále jen "výbor") zřízený článkem 16 nařízení (EHS) č. 2771/75.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 7
Komise předkládá Evropskému parlamentu a Radě každé tři roky zprávu o provádění tohoto nařízení.
Článek 8
Zrušuje se nařízení (ES) č. 1221/97.
Článek 9
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 798/2004
ze dne 26. dubna 2004,
kterým se obnovují omezující opatření vůči Barmě/Myanmaru a zrušuje nařízení (ES) č. 1081/2000
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 60 a 301 této smlouvy,
s ohledem na společný postoj Rady 2004/423/SZBP ze dne 26. dubna 2004, kterým se obnovují omezující opatření vůči Barmě/Myanmaru [1],
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Vzhledem ke znepokojení z chybějícího pokroku směrem k demokratizaci a pokračujícímu porušování lidských práv v Barmě/Myanmaru přijala Rada dne 28. října 1996 ve společném postoji 1996/635/SZBP [2] vůči této zemi určitá omezující opatření.
S ohledem na pokračující závažné a soustavné porušování lidských práv barmskými orgány, a zejména s ohledem na pokračující a stupňované potlačování občanských a politických práv a skutečnost, že uvedené orgány neuskutečňují kroky vedoucí k demokracii a usmíření, byla omezující opatření vůči Barmě/Myanmaru následně několikrát rozšířena, naposledy společným postojem 2003/297/SZBP [3] k Barmě/Myanmaru, jehož použitelnost končí dnem 29. dubna 2004.
Některá z omezujících opatření přijatých vůči Barmě/Myanmaru byla na úrovni Společenství provedena nařízením Rady (ES) č. 1081/2000 [4].
(2) Vzhledem k současné politické situaci v Barmě/Myanmaru, která se vyznačuje tím, že vojenské orgány nezahájily s demokratickým hnutím skutečné rozhovory týkající se procesu, který povede k národnímu usmíření a k dodržování lidských práv a demokracie, že Daw Aung San Suu Kyi a další členové Národní ligy pro demokracii jsou stále zadržováni a že jsou stále vážně porušována lidská práva včetně skutečnosti, že nebyla přijata žádná opatření k vymýcení nucené práce v souladu s doporučeními zprávy z roku 2001 mise na vysoké úrovni Mezinárodní organizace práce, stanoví společný postoj 2004/423/SZBP, že omezující opatření vůči vojenskému režimu v Barmě/Myanmaru proti těm, kteří nejvíce těží z jeho zneužívání, a těm, kteří aktivně brání procesu národního usmíření, dodržování lidských práv a demokracie, by měla být zachována.
(3) Omezující opatření stanovená společným postojem 2004/423/SZBP zahrnují mimo jiné zákaz technické pomoci, zákaz poskytnutí finančních prostředků a finanční pomoci v souvislosti s vojenskými činnostmi, zákaz vývozu výzbroje, která by mohla být použita k vnitřní represi, a zmrazení peněžních prostředků a hospodářských zdrojů členů vlády Barmy/Myanmaru a fyzických či právnických osob, subjektů či orgánů s nimi spojených.
(4) Tato opatření spadají do oblasti působnosti Smlouvy, a aby nebyla narušována hospodářská soutěž, je pro provádění uvedených opatření nezbytný akt Společenství, pokud jde o území Společenství.
Pro účely tohoto nařízení zahrnuje území Společenství území členských států, na které se vztahuje Smlouva za podmínek v ní uvedených.
(5) Je žádoucí, aby byla ustanovení o zákazu technické pomoci, zákazu poskytnutí finančních prostředků a finanční pomoci v souvislosti s vojenskými činnostmi a ustanovení o zmrazení peněžních prostředků a hospodářských zdrojů uvedena v soulad se stávajícími postupy.
(6) V zájmu jasnosti by měl být přijato nové znění obsahující veškerá použitelná ustanovení a jejich změny, které nahradí nařízení (ES) č. 1081/2000, jež by mělo být zrušeno.
(7) Aby se zajistila účinnost opatření stanovených tímto nařízením, mělo by toto nařízení vstoupit v platnost dnem vyhlášení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1. "technickou pomocí" jakákoli technická podpora týkající se oprav, vývoje, výroby, montáže, zkoušení, údržby nebo jiné technické služby a může mít např. formu poučení, doporučení, odborného vzdělávání, předávání pracovních znalostí a zkušeností nebo poradenských služeb; technická pomoc zahrnuje také ústní formy pomoci;
2. "finančními prostředky" finanční prostředky a hospodářské výhody všeho druhu, zejména:
a) hotovost, šeky, peněžité pohledávky, směnky, platební příkazy a jiné platební nástroje;
b) vklady u finančních institucí a jiných subjektů, zůstatky na účtech, pohledávky a dlužní úpisy;
c) cenné papíry veřejně obchodovatelné i neobchodovatelné a dluhové nástroje včetně akcií a podílů, certifikáty na cenné papíry, dluhopisy a opční listy, nezaručené závazky a smlouvy o derivátových nástrojích;
d) úroky, dividendy a jiné výnosy z aktiv nebo přírůstků hodnoty aktiv;
e) úvěry, právo na započtení, rukojemství, záruky plnění a jiné finanční závazky;
f) akreditivy, nákladní listy a kupní smlouvy;
g) dokumenty prokazující podíl na finančních prostředcích nebo na finančních zdrojích;
h) ostatní nástroje financování vývozu;
3. "zmrazením finančních prostředků" zamezení pohybu, převodu, změně, použití, přístupu k nebo nakládání s finančními prostředky, které vede ke změně jejich objemu, hodnoty, umístění, vlastnictví, držby, povahy, určení nebo k jiné změně, která by umožnila použití těchto prostředků, včetně správy portfolia;
4. "hospodářskými zdroji" aktiva všeho druhu, ať hmotná nebo nehmotná, movitá či nemovitá, která nejsou finančními prostředky, ale lze je použít k získání finančních prostředků, zboží nebo služeb;
5. "zmrazením hospodářských zdrojů" zamezení jejich použití k získání finančních prostředků, zboží nebo služeb jakýmkoli způsobem, zejména prodejem, pronájmem nebo zastavením.
Článek 2
Zakazuje se:
a) poskytovat, prodávat, dodávat nebo převádět technickou pomoc vztahující se k vojenské činnosti a pomoc týkající se poskytování, výroby, údržby a používání zbrojního a souvisejícího materiálu všeho druhu, včetně zbraní a střeliva, vojenských vozidel a vybavení, polovojenského vybavení a náhradních dílů pro výše uvedené zboží, přímo či nepřímo osobě, subjektu nebo instituci v Barmě/Myanmaru nebo pro použití v této zemi;
b) poskytovat finanční prostředky nebo finanční pomoc vztahující se k vojenské činnosti, zahrnující zejména dotace, půjčky a pojištění vývozního úvěru pro prodej, dodávku, převod nebo vývoz zbrojního a souvisejícího materiálu, přímo či nepřímo osobě, subjektu nebo instituci v Barmě/Myanmaru nebo pro použití v této zemi;
c) účastnit se vědomě a úmyslně činností, jejichž cílem nebo důsledkem je přímá či nepřímá podpora transakcí podle písmen a) nebo b).
Článek 3
Zakazuje se:
a) vědomě a úmyslně prodávat, dodávat, převádět nebo vyvážet zařízení, které může být použito k vnitřní represi a které je uvedeno v příloze I, přímo či nepřímo jakékoli fyzické či právnické osobě, subjektu či orgánu v Barmě/Myanmaru nebo pro použití v této zemi, bez ohledu na to, zda pochází ze Společenství či nikoli;
b) poskytovat, prodávat, dodávat nebo předávat technickou pomoc v souvislosti se zařízením podle písmene a) přímo či nepřímo jakékoli fyzické či právnické osobě, subjektu či orgánu v Barmě/Myanmaru nebo pro použití v této zemi;
c) poskytovat finanční prostředky nebo finanční pomoc související se zařízením podle písmene a) přímo či nepřímo jakékoli fyzické či právnické osobě, subjektu či orgánu v Barmě/Myanmaru nebo pro použití v této zemi;
d) vědomě a úmyslně se účastnit činností, jejichž přímým či nepřímým cílem nebo důsledkem je podpora transakcí podle písmen a), b) nebo c).
Článek 4
1. Odchylně od článků 2 a 3 mohou příslušné orgány členských států, které jsou uvedeny v příloze II, povolit:
a) poskytnutí finančních prostředků a finanční pomoci v souvislosti
i) s nesmrtonosným vojenským vybavením určeným výhradně pro humanitární nebo ochranné účely nebo pro programy budování institucí prováděné Organizací spojených národů, Evropskou unií a Společenstvím,
ii) s materiálem určeným pro operace řešení krizí Evropské unie a Organizace spojených národů;
b) prodej, dodávky, převod nebo vývoz zařízení uvedených v příloze I, určených výhradně pro humanitární nebo ochranné účely, a poskytování finanční pomoci, finančních prostředků a technické pomoci v souvislosti s těmito transakcemi.
2. Povolení podle odstavce 1 mohou být udělena pouze před zahájením činnosti, pro kterou jsou žádána.
Článek 5
Články 2 a 3 se nevztahují na ochranné oděvy, včetně neprůstřelných vest a vojenských přileb, dočasně vyvážené do Barmy/Myanmaru výlučně pro vlastní potřebu pracovníků Organizace spojených národů, Evropské unie, Společenství nebo jeho členských států, zástupců sdělovacích prostředků a humanitárních a rozvojových pracovníků a doprovodných pracovníků.
Článek 6
1. Zmrazují se veškeré finanční prostředky a hospodářské zdroje, které patří jednotlivým členům vlády Barmy/Myanmaru a fyzickým či právnickým osobám, subjektům či orgánům spojeným s osobami uvedenými v příloze III.
2. Žádné finanční prostředky nebo hospodářské zdroje nesmějí být přímo či nepřímo zpřístupněny fyzickým nebo právnickým osobám anebo subjektům uvedeným v příloze III nebo v jejich prospěch.
3. Zakazuje se jakákoli vědomá nebo úmyslná účast na činnostech, jejichž přímým nebo nepřímým účelem nebo důsledkem je obcházení opatření uvedených v odstavcích 1 a 2.
Článek 7
1. Odchylně od čl. 6 odst. 1 mohou příslušné orgány členských států uvedené v příloze II povolit uvolnění některých zmrazených finančních prostředků nebo hospodářských zdrojů anebo zpřístupnění některých zmrazených finančních prostředků nebo hospodářských zdrojů za takových podmínek, které považují za vhodné, poté, co se ujistí, že tyto finanční prostředky nebo hospodářské zdroje jsou:
a) nezbytné k úhradě základních výdajů, včetně plateb za potraviny, za nájemné nebo splácení hypoték, za léky a lékařskou péči, daně, pojistné a poplatky za veřejné služby;
b) určené výlučně k úhradě přiměřených honorářů za odborné výkony a úhradě výdajů spojených s poskytnutím právních služeb;
c) určené výlučně k úhradě poplatků nebo nákladů na držbu nebo správu zmrazených finančních prostředků nebo hospodářských zdrojů;
d) nezbytné k úhradě mimořádných výdajů, pokud příslušný orgán oznámil všem ostatním příslušným orgánům a Komisi alespoň dva týdny před udělením povolení důvody, pro které se domnívá, že by mělo být dané povolené uděleno.
Příslušný orgán informuje příslušné orgány ostatních členských států a Komisi o každém povolení uděleném podle tohoto odstavce.
2. Ustanovení čl. 6 odst. 2 se nepoužije na připsání na zmrazené účty:
i) úroků nebo jiných výnosů z těchto účtů nebo
ii) plateb splatných podle smluv, dohod nebo závazků uzavřených nebo vzniklých přede dnem, kdy se tyto účty staly předmětem omezujících opatření,
za předpokladu, že se na veškeré tyto úroky, jiné zisky a platby i nadále vztahuje čl. 6 odst. 1.
Článek 8
6 odst. 2 nebrání finančním institucím, které přijímají peněžní prostředky od třetích osob na účet osoby či subjektu uvedených na seznamu, v připsání takových peněžních prostředků ve prospěch zmrazených účtů za předpokladu, že takové přírůstky na účtech budou rovněž zmrazeny.
Finanční instituce neprodleně uvědomí o takových transakcích příslušné orgány.
Článek 9
1. Aniž jsou dotčeny platné předpisy o ohlašování, důvěrnost údajů a služebním tajemství a článek 284 Smlouvy, fyzické a právnické osoby a subjekty a orgány:
a) poskytnou okamžitě každou informaci, která může usnadnit dodržování tohoto nařízení, jako jsou například účty a částky zmrazené v souladu s článkem 6, příslušným orgánům členských států uvedeným v příloze II, kde mají bydliště nebo kde jsou usazeni, a poskytnou tyto informace přímo nebo prostřednictvím těchto příslušných orgánů Komisi;
b) spolupracují s příslušnými orgány uvedenými v příloze II při ověřování těchto informací.
2. Každá další informace, kterou přijme Komise přímo, je zpřístupněna příslušným orgánům dotyčných členských států.
3. Informace, které jsou poskytnuty či přijaty v souladu s tímto článkem, se použijí pouze pro účely, pro něž byly poskytnuty či přijaty.
Článek 10
Ani fyzické nebo právnické osoby nebo subjekty, ani jejich ředitelé nebo zaměstnanci, kteří v dobré víře, že je takové jednání v souladu s tímto nařízením, zmrazí nebo neposkytnou finanční prostředky či hospodářské zdroje, nenesou odpovědnost za takové jednání, pokud není prokázáno, že k němu došlo z nedbalosti.
Článek 11
Komise a členské státy se vzájemně informují o opatřeních přijatých podle tohoto nařízení a poskytují si veškeré důležité informace, které mají k dispozici v souvislosti s tímto nařízením, zejména informace o porušování tohoto nařízení, o obtížích spojených s jeho prosazováním a o rozhodnutích vnitrostátních soudů.
Článek 12
Komise může:
- měnit přílohu II na základě informací poskytnutých členskými státy,
- měnit přílohu III na základě rozhodnutí přijatých v souvislosti s přílohou společného postoje 2004/423/SZBP.
Článek 13
Členské státy stanoví pravidla pro ukládání sankcí za porušení tohoto nařízení a přijmou veškerá opatření nezbytná k jejich uplatňování.
Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Členské státy oznámí Komisi tato pravidla neprodleně po vstupu tohoto nařízení v platnost a sdělí jí veškeré jejich další změny.
Článek 14
Toto nařízení se použije:
a) na území Společenství včetně jeho vzdušného prostoru;
b) na palubě letadel a lodí, které spadají do pravomoci některého členského státu;
c) na státní příslušníky členského státu, ať se nacházejí kdekoliv;
d) na právnické osoby, subjekty nebo skupiny usazené nebo zřízené podle práva některého členského státu;
e) na všechny právnické osoby, subjekty nebo skupiny, které provozují činnost v rámci Společenství.
Článek 15
Zrušuje se nařízení (ES) č. 1081/2000.
Článek 16
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 805/2004
ze dne 21. dubna 2004,
kterým se zavádí evropský exekuční titul pro nesporné nároky
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 61 písm. c) a čl. 67 odst. 5 druhou odrážku této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Společenství si stanovilo za cíl zachovat a rozvíjet prostor svobody, bezpečnosti a práva, ve kterém je zajištěn volný pohyb osob.
Za tímto účelem musí Společenství přijmout mimo jiné opatření v oblasti soudní spolupráce v občanských věcech, která jsou nezbytná pro řádné fungování vnitřního trhu.
(2) Dne 3. prosince 1998 přijala Rada akční plán Rady a Komise o nejlepších způsobech provádění ustanovení Amsterodamské smlouvy o prostoru svobody, bezpečnosti a práva [4] (vídeňský akční plán).
(3) Evropská rada na zasedání v Tampere ve dnech 15. a 16. října 1999 schválila zásadu vzájemného uznávání soudních rozhodnutí jako základní kámen pro vytvoření skutečného soudního prostoru.
(4) Dne 30. listopadu 2000 přijala Rada program opatření k provádění zásady vzájemného uznávání rozhodnutí v občanských a obchodních věcech [5].
Tento program zahrnuje ve své první fázi zrušení doložky vykonatelnosti, to znamená zavedení evropského exekučního titulu pro nesporné nároky.
(5) Pojem "nesporné nároky" by měl zahrnovat všechny situace, v nichž dlužník prokazatelně nepopírá existenci ani výši peněžního nároku a v nichž má věřitel proti dlužníkovi buď soudní rozhodnutí, nebo vykonatelný dokument, který vyžaduje výslovný souhlas dlužníka, ať už se jedná o soudní smír nebo úřední listinu.
(6) Neexistence námitky dlužníka v souladu s čl. 3 odst. 1 písm. b) může spočívat v nedostavení se k soudnímu jednání nebo nesplnění výzvy soudu k předložení písemného oznámení o tom, že se zamýšlí obhajovat.
(7) Toto nařízení by se mělo použít pro rozhodnutí, soudní smíry a úřední listiny o nesporných nárocích a pro rozhodnutí vydaná po podání opravných prostředků proti rozhodnutím, soudním smírům a úředním listinám, které byly potvrzeny jako evropský exekuční titul.
(8) V závěrech ze zasedání v Tampere vyjádřila Evropská rada přesvědčení, že přístup k výkonu v jiném členském státě, než ve kterém bylo rozhodnutí vydáno, by měl být urychlen a zjednodušen tím, že rozhodnutí bude vykonáno bez mezitímních opatření přijatých před výkonem v členském státě, v němž se o výkon žádá.
S rozhodnutím, které původní soud potvrdil jako evropský exekuční titul, by se mělo pro účely výkonu nakládat tak, jako kdyby bylo vydáno v členském státě, v němž se o jeho výkon žádá.
Například ve Spojeném království se bude registrace potvrzeného zahraničního rozhodnutí tedy řídit stejnými pravidly jako registrace rozhodnutí z jiné části Spojeného království a nebude s ní spojen přezkum zahraničního rozhodnutí ve věci samé.
Podrobnosti výkonu rozhodnutí by se měly i nadále řídit vnitrostátním právem.
(9) Takový postup by měl ve srovnání s postupem doložky vykonatelnosti stanoveným v nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech [6] poskytovat značnou výhodu, která spočívá v tom, že při něm není zapotřebí schválení soudu ve druhém členském státě se zdrženími a výdaji s tím spojenými.
(10) Pokud soud v členském státě vydal rozhodnutí o nesporném nároku v nepřítomnosti dlužníka, je zrušení jakýchkoli kontrol v členském státě výkonu nerozdílně spojeno s existencí dostatečné záruky respektování práva na obhajobu a jí podmíněno.
(11) Toto nařízení usiluje o podporu základních práv a bere v úvahu zásady uznávané zejména Listinou základních práv Evropské unie.
Zejména usiluje o zajištění plného respektování práva na spravedlivý proces uznaného článkem 47 Listiny.
(12) Pro řízení vedoucí k vydání rozhodnutí by měly být stanoveny minimální normy, aby bylo zajištěno, že dlužník bude o soudním řízení vedeném proti němu, o nutnosti své aktivní účasti v řízení, pokud chce popřít nárok, a o důsledcích své neúčasti informován včas a takovým způsobem, aby si mohl zajistit obhajobu.
(13) Vzhledem k rozdílům mezi členskými státy, pokud jde o pravidla občanského soudního řízení, a zejména pravidla pro doručování dokumentů, je nezbytné stanovit konkrétní a podrobnou definici těchto minimálních norem.
Zejména nelze považovat za dostatečný pro potvrzení rozhodnutí jako evropského exekučního titulu způsob doručování, který se opírá o právní domněnku splnění těchto minimálních norem.
(14) Všechny způsoby doručování uvedené v článcích 13 a 14 jsou charakterizovány buď naprostou jistotou (článek 13), nebo velmi vysokým stupněm pravděpodobnosti (článek 14), že se doručovaný dokument dostal ke svému adresátovi.
Ve druhé kategorii by mělo být rozhodnutí potvrzeno jako evropský exekuční titul pouze v tom případě, že členský stát původu má vhodný mechanismus umožňující dlužníkovi požádat o celkový přezkum rozhodnutí za podmínek stanovených v článku 19 v těch výjimečných případech, kde se navzdory splnění článku 14 dokument k adresátovi nedostal.
(15) Osobní doručování určitým osobám jiným než samotnému dlužníkovi v souladu s čl. 14 odst. 1 písm. a) a b) by mělo být chápáno jako splnění požadavků těchto ustanovení pouze v tom případě, že tyto osoby příslušný dokument skutečně přijaly nebo obdržely.
(16) Článek 15 by měl být používán na situace, kdy se dlužník nemůže u soudu zastupovat sám, jako tomu je v případě právnických osob, a kdy osoba, která jej zastupuje, je určena zákonem, jakož i na situace, kdy dlužník zmocnil k zastupování v konkrétním řízení jinou osobu, zejména právního zástupce.
(17) Soudy příslušné ke zkoumání plného dodržení minimálních procesních norem by měly v případě dodržení vydat vzorové potvrzení evropského exekučního titulu, který činí zkoumání a jeho výsledek transparentním.
(18) Ze vzájemné důvěry ve výkon spravedlnosti v členských státech vyplývá, že soud jednoho členského státu může předpokládat, že jsou splněny všechny podmínky pro potvrzení evropského exekučního titulu, aby mohlo být rozhodnutí vykonáno ve všech ostatních členských státech, i bez soudního přezkumu řádného používání minimální procesních norem v členském státě, kde má být rozhodnutí vykonáno.
(19) Toto nařízení nestanoví pro členské státy povinnost přizpůsobit své vnitrostátní právní předpisy minimálním procesním normám v něm stanoveným.
Podněcuje je tím, že umožňuje účinnější a rychlejší výkon rozhodnutí v jiných členských státech pouze tehdy, jestliže jsou tyto minimální normy splněny.
(20) Žádost o potvrzení evropského exekučního titulu pro nesporné nároky by měla být nepovinná pro věřitele, který si místo toho může zvolit systém uznávání a výkonu v souladu s nařízením (ES) č. 44/2001 nebo jinými nástroji Společenství.
(21) Pokud má být dokument za účelem doručení odeslán z jednoho členského státu do druhého, použije se toto nařízení, a zejména pravidla o doručování v něm stanovená společně s nařízením Rady (ES) č. 1348/2000 ze dne 29. května 2000 o doručování soudních a mimosoudních písemností ve věcech občanských a obchodních v členských státech [7], a zejména článkem 14 uvedeného nařízení ve spojení s prohlášeními členských států učiněnými v souladu s článkem 23 uvedeného nařízení.
(22) Jelikož cílů této směrnice nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jich může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(23) Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [8].
(24) V souladu s článkem 3 Protokolu o postavení Spojeného království a Irska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, oznámily Spojené království a Irsko své přání podílet se na přijímání a používání tohoto nařízení.
(25) V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto nařízení, a proto pro ně není závazné ani použitelné.
(26) V souladu s čl. 67 odst. 5 druhou odrážkou Smlouvy se ode dne 1. února 2003 pro opatření stanovená tímto rozhodnutím použije proces spolurozhodování,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
ÚČEL, OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE
Článek 1
Účel
Účelem tohoto nařízení je zavedení evropského exekučního titulu pro nesporné nároky, aby byl stanovením minimálních norem umožněn volný pohyb rozhodnutí, soudních smírů a úředních listin ve všech členských státech, aniž by se v členském státě výkonu musela před uznáním a výkonem konat zprostředkující řízení.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Toto nařízení se vztahuje na občanské a obchodní věci bez ohledu na povahu soudu.
Nevztahuje se zejména na daňové, celní či správní věci ani na odpovědnost státu za jednání a opominutí při výkonu státní moci ("acta iure imperii").
2. Toto nařízení se nevztahuje na
a) osobní nebo způsobilost k právním úkonům fyzické osoby, majetková práva vyplývající z manželských vztahů, závěti a dědictví;
b) úpadky, vyrovnání a podobná řízení;
c) sociální zabezpečení;
d) rozhodčí řízení.
3. Pro účely tohoto nařízení se "členským státem" rozumějí všechny členské státy kromě Dánska.
Článek 3
Exekuční tituly, které se potvrzují jako evropský exekuční titul
1. Toto nařízení se vztahuje na rozhodnutí, soudní smíry a úřední listiny o nesporných nárocích.
Nárok se považuje za nesporný, pokud
a) dlužník s ním výslovně souhlasil tím, že jej uznal, nebo prostřednictvím smíru, který schválil soud nebo který byl uzavřen před soudem v průběhu řízení nebo
b) dlužník proti němu v průběhu soudního řízení nevznesl nikdy žádné námitky v souladu s odpovídajícími procesními předpisy členského státu původu nebo
c) dlužník se neúčastnil soudního jednání, ve kterém se o tomto nároku jednalo, ani nebyl na takovém soudním jednání zastoupen poté, co nejprve vznesl proti nároku v průběhu soudního řízení námitky, pokud takové jednání znamená podle práva členského státu původu konkludentní souhlas s nárokem nebo skutečnostmi, které tvrdí věřitel nebo
d) dlužník jej výslovně uznal v úřední listině.
2. Toto nařízení se rovněž vztahuje na rozhodnutí vydaná po podání opravného prostředku proti rozhodnutím, soudním smírům nebo úředním listinám, které byly potvrzeny jako evropská nařízení výkonu.
Článek 4
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1. "rozhodnutím" každé rozhodnutí vydané soudem členského státu bez ohledu na to, je-li označeno jako usnesení, příkaz, rozhodnutí nebo příkaz k nařízení výkonu, včetně rozhodnutí o nákladech řízení vydaného soudním úředníkem;
2. "nárokem" peněžitý nárok na konkrétní částku, která je splatná nebo jejíž datum splatnosti je uvedeno v rozhodnutí, soudním smíru nebo úřední listině;
3. "úřední listinou"
a) dokument, který byl formálně vyhotoven nebo registrován jako úřední listina a jehož ověření
i) souvisí s podpisem a obsahem listiny a
ii) provedl je orgán veřejné moci či jiný orgán zmocněný pro tento účel členským státem původu,
nebo
b) ujednání o vyživovací povinnosti uzavřené se správními orgány nebo jimi ověřené;
4. "členským státem původu" členský stát, v němž bylo vydáno rozhodnutí, v němž byl schválen či uzavřen soudní smír nebo v němž byla vyhotovena nebo registrována úřední listina a v němž došlo k jejich potvrzení jako evropského exekučního titulu;
5. "členským státem výkonu" členský stát, v němž se žádá o výkon rozhodnutí, soudního smíru nebo úřední listiny, které byly potvrzeny jako evropský exekuční titul;
6. "původním soudem" soud, u kterého se koná řízení v době splnění podmínek stanovených v čl. 3 odst.
7. ve Švédsku v případě zkráceného řízení o platebním rozkazu (betalningsföreläggande)"soudem" i švédský vykonávající úřad (kronofogdemyndighet).
KAPITOLA II
EVROPSKÝ EXEKUČNÍ TITUL
Článek 5
Zrušení doložky vykonatelnosti
Rozhodnutí, který bylo v členském státě původu potvrzeno jako evropský exekuční titul, je uznáno a vykonáno v ostatních členských státech, aniž je zapotřebí prohlášení o vykonatelnosti a aniž může být proti jeho uznání podán protest.
Článek 6
Podmínky potvrzení evropského exekučního titulu
1. Rozhodnutí o nesporném nároku vydané v členském státě je po časově neomezené žádosti podané původnímu soudu potvrzeno jako evropský exekuční titul, pokud
a) je rozhodnutí vykonatelné v členském státě původu a
b) rozhodnutí není v rozporu s pravidly soudní příslušnosti, která jsou stanovena v oddílech 3 a 6 kapitoly II nařízení (ES) č. 44/2001 a
c) soudní řízení v členském státě původu splnilo požadavky, které jsou stanoveny v kapitole III, pokud je nárok nesporný ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. b) nebo c) a
d) rozhodnutí bylo vydáno v členském státě, ve kterém má dlužník bydliště ve smyslu článku 59 nařízení (ES) č. 44/2001, v případech, kdy
- nárok je nesporný ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. b) nebo c),
- souvisí se smlouvou, kterou uzavřela osoba, spotřebitel, za účelem, který nelze považovat za její obchodní či profesní činnost a
- dlužníkem je spotřebitel.
2. Pokud rozhodnutí potvrzené jako evropský exekuční titul přestalo být vykonatelné nebo jeho vykonatelnost byla pozastavena či omezena, je na časově neomezenou žádost podanou původnímu soudu vystaveno pomocí vzorového formuláře uvedeného v příloze IV osvědčení o pozastavené či omezené vykonatelnosti.
3. Aniž je dotčen čl. 12 odst. 2, je-li rozhodnutí vydáno po napadení rozhodnutí, které bylo potvrzeno jako evropský exekuční titul v souladu s odstavcem 1, je na časově neomezenou žádost vydáno náhradní osvědčení pomocí vzorového formuláře uvedeného v příloze V, jestliže je rozhodnutí o opravném prostředku vykonatelné v členském státě původu.
Článek 7
Náklady spojené se soudním řízením
Pokud rozhodnutí zahrnuje vykonatelné rozhodnutí o výši nákladů spojených se soudním řízením, včetně úrokových sazeb, musí být potvrzeno jako evropský exekuční titul rovněž s ohledem na náklady, pokud dlužník nepodal v průběhu soudního řízení v souladu s právem členského státu původu konkrétní námitku proti úhradě takových nákladů.
Článek 8
Částečné potvrzení evropského nařízení výkonu
Pokud požadavky tohoto nařízení splňují pouze části rozhodnutí, je pro tyto části vydán částečný evropský exekuční titul.
Článek 9
Vydání potvrzení evropského exekučního titulu
1. Potvrzení evropského exekučního titulu se vydává pomocí vzorového formuláře uvedeného v příloze I.
2. Potvrzení evropského exekučního titulu se vydává v jazyce, v němž je vypracováno rozhodnutí.
Článek 10
Oprava nebo zrušení potvrzení evropského exekučního titulu
1. Potvrzení evropského exekučního titulu je na žádost podanou původnímu soudu
a) opraveno, pokud jsou z důvodu věcné chyby nesrovnalosti mezi rozhodnutím a potvrzením;
b) zrušeno, pokud bylo uděleno zřejmě nenáležitě s ohledem na požadavky stanovené v tomto nařízení.
2. Opravy či zrušení potvrzení evropského exekučního titulu se řídí právem členského státu původu.
3. Žádost o opravu nebo zrušení potvrzení evropského nařízení výkonu lze podat pomocí vzorového formuláře uvedeného v příloze VI.
4. Proti vydání potvrzení evropského exekučního titulu jinak nelze podat opravný prostředek.
Článek 11
Účinnost potvrzení evropského exekučního titulu
Potvrzení evropského exekučního titulu je účinné pouze v mezích vykonatelnosti rozhodnutí.
KAPITOLA III
MINIMÁLNÍ NORMY PRO ŘÍZENÍ O NESPORNÝCH NÁROCÍCH
Článek 12
Oblast působnosti minimálních norem
1. Rozhodnutí o nároku, který je nesporný ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. b) nebo c), může být potvrzeno jako evropský exekuční titul pouze v tom případě, že soudní řízení v členském státě původu splňuje procesní požadavky stanovené v této kapitole.
2. Stejné požadavky platí pro vydávání potvrzení evropského exekučního titulu nebo náhradního potvrzení ve smyslu čl. 6 odst. 3 pro rozhodnutí o opravném prostředku proti rozhodnutí, pokud jsou v době vydání takového rozhodnutí splněny podmínky čl. 3 odst. 1 písm. b) nebo c).
Článek 13
Doručení s dokladem o přijetí dlužníkem
1. Dokument o zahájení řízení nebo dokument s obdobnými účinky může být doručen dlužníkovi některým z těchto způsobů:
a) osobní doručení, při němž dlužník podepíše potvrzení o přijetí s uvedením data přijetí;
b) osobní doručení, při němž příslušná osoba, která doručení uskutečnila, podepíše dokument, v němž uvede, že dlužník dokument přijal nebo odepřel přijetí bez jakéhokoli oprávněného důvodu, a datum doručení;
c) doručení poštou, při němž dlužník podepíše a odešle zpět potvrzení o přijetí s uvedením data přijetí;
d) doručení elektronickými prostředky, jako je fax nebo elektronická pošta, při němž dlužník podepíše a odešle zpět potvrzení o přijetí s uvedením data přijetí.
2. Předvolání k soudnímu jednání může být dlužníkovi doručeno v souladu s odstavcem 1 nebo ústně při předcházejícím soudním jednání o témže nároku, přičemž je uvedeno v protokolu předchozího soudního jednání.
Článek 14
Doručení bez dokladu o přijetí dlužníkem
1. Dokument o zahájení řízení nebo dokument s obdobnými účinky a předvolání k soudnímu jednání mohou být dlužníkovi doručeny i některým z těchto způsobů:
a) osobní doručení na osobní adresu dlužníka osobám, které žijí ve stejné domácnosti jako dlužník nebo jsou tam zaměstnány;
b) v případě dlužníka, který je osobou samostatně výdělečně činnou nebo právnickou osobou, osobní doručení na obchodní adresu dlužníka osobám, které dlužník zaměstnává;
c) uložení dokumentu v poštovní schránce dlužníka;
d) uložení dokumentu na poště nebo u příslušných veřejných orgánů a vložení písemného oznámení o tomto uložení do poštovní schránky dlužníka za předpokladu, že je dokument v písemném oznámení jasně označen jako dokument soudu nebo že je v dokumentu poukázáno na to, že doručení se na základě uvedeného oznámení pokládá za uskutečněné a že počínají běžet lhůty;
e) doručení poštou bez dokladu podle odstavce 3, pokud má dlužník adresu v členském státě původu;
f) doručení elektronickými prostředky s automatickým potvrzením o doručení za předpokladu, že dlužník s tímto způsobem doručení výslovně souhlasil předem.
2. Pro účely tohoto nařízení není doručení podle odstavce 1 přípustné, pokud není adresa dlužníka známa s jistotou.
3. Doručení podle odst. 1 písm. a) až d) se potvrzuje pomocí
a) dokumentu podepsaného příslušnou osobou, která doručení uskutečnila, s uvedením
i) způsobu doručení a
ii) data doručení a
iii) pokud byl dokument doručen osobě jiné než dlužníkovi, jména příslušné osoby a jejího vztahu k dlužníkovi,
nebo
b) potvrzení o přijetí osobou, jíž byl dokument doručen, pro účely odst. 1 písm. a) a b).
Článek 15
Doručení zástupcům dlužníka
Dokument lze doručit podle článků 13 nebo 14 i zástupci dlužníka.
Článek 16
Náležité informace o nároku pro dlužníka
Aby bylo zajištěno, že dlužníkovi jsou poskytnuty náležité informace o nároku, musí dokument o zahájení řízení nebo dokument s obdobnými účinky obsahovat tyto údaje:
a) jména a adresy stran;
b) výši nároku;
c) jestliže jsou požadovány úroky z nároku, úrokovou sazba a období, za které je úrok splatný, pokud není k jistině v souladu s právem členského státu původu automaticky připočten zákonný úrok;
d) zdůvodnění nároku.
Článek 17
Náležité informace pro dlužníka o procesních krocích nezbytných pro napadení nároku
V dokumentu o zahájení řízení, v dokumentu s obdobnými účinky či v předvolání k soudnímu jednání nebo v poučení připojeném k těmto dokumentům musí být jasně uvedeny tyto údaje:
a) procesní požadavky pro napadení nároku včetně lhůty pro písemné napadení nároku, případně datum soudního jednání, název a adresa instituce, na kterou se má obrátit, případně kam se má dostavit, a že musí být zastoupen právním zástupcem, pokud je to povinné;
b) důsledky nepodání námitky nebo nedostavení se, zejména případně možnost, že rozhodnutí může být vydáno nebo vykonáno proti dlužníkovi a že mu vznikne povinnost uhradit náklady spojené se soudním řízením.
Článek 18
Náprava nedodržení minimálních norem
1. Jestliže řízení v členském státě původu nesplnilo procesní požadavky podle článku 13 až 17, je možné takové nedodržení napravit a rozhodnutí může být potvrzeno jako evropský exekuční titul, jestliže
a) rozhodnutí bylo doručeno dlužníkovi v souladu s článkem 13 nebo 14 a
b) dlužník měl možnost napadnout rozhodnutí pomocí řádného opravného prostředku směřujícího k celkovému přezkumu věci a byl řádně informován v rozhodnutí nebo v poučení připojeném k rozhodnutí o procesních požadavcích pro takový opravný prostředek, včetně názvu a adresy instituce, u níž má opravný prostředek podat, a lhůty pro jeho podání a
c) dlužník nepodal opravný prostředek proti rozhodnutí v souladu s odpovídajícími procesními požadavky.
2. Jestliže řízení v členském státě původu nesplnilo požadavky článku 13 nebo 14, je možné takové nedodržení napravit, jestliže dlužník svým chováním při soudním řízení prokáže, že dokument obdržel osobně v dostatečném předstihu, aby mohl připravit svou obhajobu.
Článek 19
Minimální normy pro přezkum ve výjimečných případech
1. Aniž jsou dotčeny články 13 až 18, může být rozhodnutí potvrzeno jako evropský exekuční titul pouze v případě, že je dlužník podle práva členského státu původu oprávněn požádat o přezkum rozhodnutí, pokud
a) i) dokument o zahájení řízení nebo dokument s obdobnými účinky, případně předvolání k soudnímu jednání byly doručeny jedním ze způsobů stanovených v článku 14 a
ii) doručení nebylo bez jeho zavinění uskutečněno dostatečně včas, aby mohl připravit svou obhajobu,
nebo
b) dlužníkovi zabránila v podání námitky proti nároku vyšší moc nebo výjimečné okolnosti, které nezavinil,
pokud v obou případech jedná bezodkladně.
2. Tímto článkem není dotčena možnost členských států umožnit přezkum rozhodnutí za podmínek příznivějších, než jsou uvedeny v odstavci 1.
KAPITOLA IV
VÝKON
Článek 20
Vykonávací řízení
1. Aniž jsou dotčena ustanovení této kapitoly, řídí se vykonávací řízení právem členského státu výkonu.
Rozhodnutí potvrzené jako evropský exekuční titul se vykoná za týchž podmínek jako rozhodnutí vydané v členském státě výkonu.
2. Věřitel musí příslušným donucovacím orgánům členského státu výkonu poskytnout
a) vyhotovení rozhodnutí, který splňuje podmínky nezbytné pro jeho ověření a
b) vyhotovení potvrzení evropského exekučního titulu, které splňuje podmínky nezbytné pro jeho ověření a
c) v případě potřeby přepis potvrzení evropského exekučního titulu nebo jeho překlad do úředního jazyka členského státu výkonu nebo, pokud má tento členský stát více úředních jazyků, do úředního jazyka nebo jednoho z úředních jazyků soudního řízení místa, kde se o výkon usiluje, v souladu s právními předpisy tohoto členského státu anebo do jiného jazyka, který členský stát výkonu označil za přijatelný.
Každý členský stát může označit úřední jazyk či jazyky orgánů Evropského společenství, které nejsou jeho jazyky a které přijímá pro vyhotovení potvrzení.
Překlad musí potvrdit osoba, která je k tomu v jednom z členských států pověřena.
3. Osoba, která v jednom členském státě žádá o výkon rozhodnutí potvrzeného jako evropský exekuční titul v jiném členském státě, nemusí z toho důvodu, že je cizí státní příslušník nebo že nemá bydliště ani nepobývá v členském státě výkonu, složit jistotu, kauci či vklad, ať už je jejich označení jakékoli.
Článek 21
Zamítnutí výkonu
1. Výkon je na žádost dlužníka příslušným soudem v členském státě výkonu zamítnut, jestliže je rozhodnutí potvrzené jako evropský exekuční titul neslučitelné s dřívějším rozhodnutím v kterémkoli členském státě nebo ve třetí zemi, pokud
a) se dřívější rozhodnutí týkalo téže věci mezi stejnými stranami a
b) bylo dřívější rozhodnutí vydáno v členském státě výkonu nebo splňuje podmínky nezbytné pro jeho uznání v členském státě výkonu a
c) proti neslučitelnosti nebyla a nemohla být při soudním řízení v členském státě původu vznesena námitka.
2. V žádném případě nesmí být v členském státě výkonu rozhodnutí nebo jeho potvrzení jako evropského nařízení výkonu přezkoumáváno ve věci samé.
Článek 22
Dohody se třetími zeměmi
Tímto nařízením nejsou dotčeny dohody, kterými se členské státy před vstupem nařízení (ES) č. 44/2001 v platnost v souladu s článkem 59 Bruselské úmluvy o pravomoci a o výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech zavázaly k tomu, že nebudou uznávat rozhodnutí vydaná zejména v jiných smluvních státech této úmluvy proti odpůrcům, kteří mají bydliště nebo se obvykle zdržují ve třetí zemi, pokud v případech stanovených v článku 4 uvedené úmluvy lze rozhodnutí opřít pouze o pravomoc stanovenou v čl. 3 druhém pododstavci uvedené úmluvy.
Článek 23
Zastavení nebo omezení výkonu
Pokud dlužník
- napadl rozhodnutí potvrzené jako evropský exekuční titul včetně žádosti o přezkum ve smyslu článku 19 nebo
- požádal o opravu nebo zrušení potvrzení evropského nařízení výkonu v souladu s článkem 10,
může příslušný soud nebo orgán v členském státě výkonu na žádost dlužníka
a) omezit vykonávací řízení na ochranná opatření nebo
b) podmínit výkon poskytnutím jistoty, kterou stanoví nebo
c) za výjimečných okolností vykonávací řízení zastavit.
KAPITOLA V
SOUDNÍ SMÍR A ÚŘEDNÍ LISTINY
Článek 24
Soudní smír
1. Smír týkající se nároku ve smyslu čl. 4 odst. 2, který schválil soud nebo který v průběhu řízení uzavřel soud a který je vykonatelný v členském státě, v němž byl schválen nebo uzavřen, je na žádost soudu, který jej schválil nebo u kterého byl uzavřen, pomocí vzorového formuláře uvedeného v příloze II potvrzen jako evropský exekuční titul.
2. Smír, který byl potvrzen jako evropský exekuční titul v členském státě původu, se vykoná v ostatních členských státech, aniž je zapotřebí prohlášení o vykonatelnosti a aniž je možné proti jeho vykonatelnosti podat protest.
3. Ustanovení kapitoly II s výjimkou článku 5, čl. 6 odst. 1 a čl. 9 odst. 1 a ustanovení kapitoly IV s výjimkou čl. 21 odst. 1 a článku 22 se použijí podle potřeby.
Článek 25
Úřední listiny
1. Úřední listina týkající se nároku ve smyslu čl. 4 odst. 2, která je vykonatelná v jednom členském státě, je na žádost orgánu určeného členským státem původu potvrzena pomocí vzorového formuláře uvedeného v příloze III jako evropský exekuční titul.
2. Úřední listina, která byla potvrzena jako evropský exekuční titul v členském státě původu, se vykoná v ostatních členských státech, aniž je zapotřebí prohlášení o vykonatelnosti a aniž je možné proti jeho vykonatelnosti podat odpor.
3. Ustanovení kapitoly II s výjimkou článku 5, čl. 6 odst. 1 a čl. 9 odst. 1 a ustanovení kapitoly IV s výjimkou čl. 21 odst. 1 a článku 22 se použijí podle potřeby.
KAPITOLA VI
PŘECHODNÉ USTANOVENÍ
Článek 26
Přechodné ustanovení
Toto nařízení se použije pouze pro rozhodnutí vydaná, soudní smíry schválené nebo uzavřené a veřejné listiny vyhotovené či registrované po vstupu tohoto nařízení v platnost.
KAPITOLA VII
VZTAH K JINÝM NÁSTROJŮM SPOLEČENSTVÍ
Článek 27
Vztah k nařízení (ES) č. 44/2001
Tímto nařízením není dotčena možnost žádat o uznání a výkon rozhodnutí, soudního smíru či úřední listiny o nesporném nároku v souladu s nařízením (ES) č. 44/2001.
Článek 28
Vztah k nařízení (ES) č. 1348/2000
Tímto nařízením není dotčeno uplatňování nařízení (ES) č. 1348/2000.
KAPITOLA VIII
OBECNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 29
Informace o vykonávacím řízení a o příslušných orgánech
Členské státy spolupracují, aby poskytly veřejnosti a odborným kruhům informace o
a) způsobech výkonu a vykonávacím řízení v členských státech a
b) orgánech příslušných pro výkon rozhodnutí v členských státech,
zejména prostřednictvím Evropské soudní sítě pro občanské a obchodní věcí, zřízené rozhodnutím 2001/470/ES [9].
Článek 30
Informace o opravných prostředcích, jazycích a orgánech
1. Členské státy oznámí Komisi
a) řízení o opravě a zrušení podle čl. 10 odst. 2 a o přezkumu podle čl. 19 odst. 1;
b) jazyky přijaté na základě čl. 20 odst. 2 písm. c);
c) seznamy orgánů podle článku 25;
a veškeré jejich pozdější změny.
2. Komise zveřejní informace oznámené v souladu s odstavcem 1 v Úředním věstníku Evropské unie a veškerými jinými vhodnými prostředky.
Článek 31
Změny příloh
Změny vzorových formulářů v přílohách se přijímají poradním postupem podle čl. 32 odst. 2.
Článek 32
Výbor
1. Komisi je nápomocen výbor zřízený článkem 75 nařízení (ES) č. 44/2001.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 3 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 33
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 21. ledna 2004.
Použije se ode dne 21. října 2005 s výjimkou článků 30, 31 a 32, které se použijí ode dne 21. ledna 2005.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech v souladu se Smlouvou o založení Evropského společenství. Ve Štrasburku dne 21. dubna 2004. Za Evropský parlament předseda P. Cox Za Radu předseda D. Roche [1] Úř. věst. C 203 E, 27.8.2002, s. 86. [2] Úř. věst. C 85, 8.4.2003, s. 1.
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 806/2004
ze dne 21. dubna 2004
o podpoře rovnosti žen a mužů v rozvojové spolupráci
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 179 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozvojové cíle, které si OSN vytýčila pro následující tisíciletí, požadují rovnost žen a mužů a posílení role žen a stanoví jasné cíle v oblasti vzdělávání, které mají být dosaženy nejpozději roku 2015.
(2) Dvě třetiny dětí, které nechodí do školy, tvoří dívky. Poměr celkového počtu dívek zapsaných do školy je stále nižší, než je tomu u chlapců, a poměr dívek, které nedokončí školní docházku, je vyšší.
(3) Podle čl. 3 odst. 2 Smlouvy Společenství při všech činnostech uvedených v článku 3, včetně v rámci politiky v oblasti rozvojové spolupráce, usiluje o odstranění nerovností a podporuje rovné zacházení pro muže a ženy.
(4) Ženy tvoří neúměrnou většinu světového obyvatelstva žijícího v chudobě.
Proto je podpora rovnosti žen a mužů důležitá pro dosažení nejvyššího cíle, kterým je snížení chudoby do roku 2015.
(5) Rovnost žen a mužů jakéhokoliv věku a je považována za podstatný faktor účinného boje proti chudobě.
K dosažení cíle rovnosti žen a mužů prostřednictvím strategie zahrnutí hlediska rovnosti mužů a žen je třeba spojit tuto strategii s konkrétními opatřeními ve prospěch žen jakéhokoliv věku.
(6) Podíl žen na rozvoji naráží na řadu překážek, které omezují výsledky jejich práce a snižují její prospěch pro ně i pro celou společnost.
Významná role, kterou ženy v různých životních etapách hrají v hospodářství, společnosti a životním prostředí rozvojových zemí, vedla ke zvýšení mezinárodního uznání skutečnosti, že jejich plná účast bez diskriminace je nezbytná pro udržitelný a úspěšný rozvoj.
(7) Společenství a jeho členské státy jsou signatáři prohlášení a akčního programu Čtvrté světové konference o ženách, která se konala v Pekingu v roce 1995, jež zdůraznily nutnost boje proti celosvětovým překážkám rovnosti žen a mužů a stanovily zahrnutí hlediska rovnosti mužů a žen jako strategii na podporu rovnosti žen a mužů.
(8) Úmluva OSN o odstranění všech forem diskriminace žen považuje diskriminaci žen za překážku rozvoje a smluvní strany úmluvy se dohodly na odstraňování této diskriminace všemi vhodnými prostředky.
(9) Cílem nařízení Rady (ES) č. 2836/98 ze dne 22. prosince 1998 o začlenění otázek rovnosti pohlaví do rozvojové spolupráce [2] je podporovat začlenění analýzy rovnosti pohlaví do všech oblastí politiky rozvojové spolupráce a podporovat a usnadnit přijetí opatření, které umožňují bojovat proti významným nerovnostem mezi ženami a muži.
Nařízení zajišťuje, aby byla rovnost žen a mužů podporována ve vnitrostátních plánech určených k provádění hlavních prvků Pekingského akčního programu.
Použitelnost uvedeného nařízení skončila dne 31. prosince 2003.
(10) Prohlášení Rady a Komise o rozvojové politice Evropského společenství přijaté dne 10. listopadu 2000 stanoví, že rovnost žen a mužů je průřezovou otázkou.
(11) Sdělení Komise Radě a Evropskému parlamentu ze dne 21. června 2001 o akčním programu pro začlenění hlediska rovnosti žen a mužů do rozvojové spolupráce Společenství stanoví rámec pro provádění tohoto začlenění.
Tento akční program byl schválen Radou v jejích závěrech ze dne 8. listopadu 2001.
(12) Evropský parlament ve svém usnesení ze dne 25. dubna 2002 [3] o tomto akčním programu potvrdil svůj závazek k začlenění hlediska rovnosti žen a mužů jako přístupu, který podporuje cíl rovnosti žen a mužů a zlepšuje postavení žen v rozvojových zemích.
(13) Toto nařízení stanoví pro celou dobu trvání programu finanční rámec, který představuje přednostní rámec ve smyslu bodu 33 interinstitucionální dohody mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí ze dne 6. května 1999 o rozpočtové kázni a zdokonalení rozpočtového procesu [4].
Financování ES týkající se rozvoje by obecně mělo rovněž přispívat k rovnosti žen a mužů jako průřezové otázky.
(14) Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [5].
(15) Jelikož cílů navrhovaného opatření, totiž podpory rovnosti žen a mužů v rozvojové spolupráci, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto, z důvodů rozsahu a účinků této činnosti, jich může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné k dosažení tohoto cíle,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
Oblast působnosti
Článek 1
1. Účelem tohoto nařízení je provádět opatření na podporu rovnosti žen a mužů v politikách, strategiích a intervencích Společenství týkajících se rozvojové spolupráce.
Za tímto účelem poskytuje Společenství finanční pomoc a patřičné odborné znalosti zaměřené na podporu rovnosti žen a mužů ve svých politikách a akcích týkajících se rozvojové spolupráce v rozvojových zemích.
2. Podpora Společenství se zaměřuje na doplnění a posílení politik a kapacity rozvojových zemí a na pomoc poskytovanou prostřednictvím jiných nástrojů rozvojové spolupráce.
Článek 2
Pro účely tohoto nařízení:
a) "začleněním hlediska rovnosti žen a mužů" se rozumí plánování, (re)organizace, zlepšování a vyhodnocování politického dění tak, aby bylo hledisko rovnosti žen a mužů zahrnuto do všech rozvojových politik, strategií a intervencí na všech úrovních, ve všech fázích a prostřednictvím všech do nich běžně zapojených činitelů;
b) k zajištění rovnosti mužů a žen v praxi mohou být zachována nebo zavedena zvláštní opatření pro předcházení nebo vyrovnávání znevýhodnění týkajících se pohlaví; základním cílem takovýchto opatření by mělo být především zlepšování postavení žen v oblasti, na které se vztahuje toto nařízení.
Článek 3
V souladu s cílem podporovat rovnost žen a mužů a posílit roli žen, jak je uvedeno v rozvojových cílech, které si OSN vytýčila pro následující tisíciletí, v Úmluvě OSN o odstranění všech forem diskriminace žen, prohlášení a akčním programu z Pekingu, které byly přijaty na Čtvrté světové konferenci o ženách, ve výsledku mimořádného zasedání Valného shromáždění "Ženy 2000: rov nost žen a mužů, rozvoj a mír pro 21. století", sleduje toto nařízení tyto cíle:
a) podporovat začlenění hlediska rovnosti žen a mužů do všech oblastí rozvojové spolupráce v kombinaci se zvláštními opatřeními ve prospěch žen jakéhokoliv věku s cílem podporovat rovnost žen a mužů jako významný přínos ke snížení chudoby;
b) podporovat veřejné a soukromé vnitřní kapacity v rozvojových zemích, které mohou převzít odpovědnost a iniciativu na podporu rovnosti žen a mužů.
Článek 4
1. Činnosti na podporu rovnosti žen a mužů, které jsou financovány, zahrnují zejména:
a) podporu zvláštních opatření týkajících se přístupu k prostředkům a službám pro ženy a jejich kontroly, zejména v oblastech vzdělávání a odborné přípravy, zdravotnictví, hospodářských a společenských činností, zaměstnanosti a infrastruktury a účasti na politických rozhodovacích procesech;
b) podpora shromažďování a šíření analýz a zlepšení statistických údajů členěných podle pohlaví a věku, rozvoj a šíření metodik, obecných zásad, hodnocení plánovaného a realizovaného dopadu na ženy a muže, tematických studií, kvalitativních a kvantitativních ukazatelů a jiných operačních nástrojů;
c) podpora zvyšování povědomí, prosazování a zřizování sítí partnerů v oblasti rovnosti žen a mužů;
d) podpora činností zaměřených na posilování institucionálních a operačních kapacit klíčových partnerů rozvojového procesu v partnerských zemích, například opatřováním odborníků v oblasti problematiky rovnosti žen a mužů, odbornou přípravou a technickou pomocí.
2. Během činností uvedených v odstavci 1 mohou být financovány zejména tyto nástroje:
a) metodické a organizační studie týkající se začlenění hlediska rovnosti žen a mužů s ohledem na všechny věkové skupiny;
b) technická pomoc, včetně hodnocení dopadu na ženy a muže, vzdělávání, odborné přípravy, informační společnosti a jiných služeb;
c) dodávky, audity, hodnotící a kontrolní mise.
3. Financování Společenství může zahrnovat
a) investiční projekty, s výjimkou nákupu nemovitostí, a
b) provozní náklady přijímajícího orgánu, včetně běžných nákladů na správu a údržbu, které by neměly přesahovat předpokládané náklady vyčleněné na výdaje na správu.
Příspěvky na provozní náklady jsou poskytovány v postupně klesající výši.
Článek 5
Při výběru a provádění činností uvedených v čl. 4 odst. 1 se věnuje zvláštní pozornost:
a) potenciálu intervencí a programů působit jako katalyzátor a násobitel za účelem podpory strategie začlenění hlediska rovnosti žen a mužů do široké škály intervencí Společenství;
b) posilování strategických partnerství a zahájení nadnárodní spolupráce, která posílí zejména regionální spolupráci v oblasti rovnosti žen a mužů;
c) snaze o účelnost nákladů a udržitelnost výsledků při koncipování a plánování intervencí;
d) jasnému vymezení a sledování cílů a ukazatelů;
e) úsilí na podporu součinnosti s politikami a programy zaměřenými na reprodukční a sexuální zdraví a práva a na nemoci spojené s chudobou, zejména s programy týkající se HIV a AIDS, dále na opatření pro boj proti násilí, problémy dívek, vzdělávání a odbornou přípravu žen jakéhokoliv věku, seniory, životní prostředí, lidská práva, předcházení konfliktům, demokratizaci a účast žen na rozhodovacích procesech v politice, hospodářství a společnosti;
f) začlenění hlediska rovnosti žen a mužů do šesti prioritních oblastí rozvojové politiky ES;
g) významu zvláštního ohledu na vzdělávání dívek a na skutečnost, že stav nerovných příležitostí lze řešit náborem a odbornou přípravou místních učitelek.
KAPITOLA II
Provádění pomoci
Článek 6
1. Finanční podpora podle tohoto nařízení se poskytuje ve formě grantů nebo smluv.
2. Prostřednictvím grantu mohou být hrazeny veškeré náklady projektu pouze tehdy, prokáže-li se, že je to podstatné pro uskutečnění projektu, přičemž výjimku tvoří projekty vycházející z provádění finančních dohod se třetími zeměmi nebo projekty řízené mezinárodními organizacemi.
V ostatních případech se vyžaduje finanční spoluúčast příjemců uvedená v článku 7.
Při určování výše požadované spoluúčasti se vezme v úvahu kapacita dotyčných partnerů a povaha dotyčného projektu.
3. Smlouvy s příjemci mohou zahrnovat financování jejich provozních nákladů v souladu s čl. 4 odst. 3 písm. b).
4. Poskytnutí finanční podpory podle tohoto nařízení může zahrnovat spolufinancování jinými dárci, zejména členskými státy, Organizací spojených národů a mezinárodními či regionálními rozvojovými bankami nebo finančními institucemi.
Článek 7
1. Na základě tohoto nařízení mohou získat finanční podporu tito partneři:
a) správní orgány a subjekty na celostátní, regionální a místní úrovni;
b) obce, nevládní neziskové organizace, zejména ty, které působí v oblasti rovnosti žen a mužů, ženské organizace, sdružení místních společenství, odborové organizace a jiné neziskové fyzické a právnické osoby;
c) místní soukromý sektor;
d) regionální organizace;
e) mezinárodní organizace, například Organizace spojených národů a její orgány, fondy a programy, jakož i rozvojové banky, finanční instituce, globální iniciativy a mezinárodní partnerství veřejného a soukromého sektoru;
f) ústavy a vysoké školy provádějící výzkum a studium v oblasti rozvoje.
Aniž je dotčen odst. 1 písm. e), je finanční podpora Společenství ve formě grantů k dispozici partnerům se sídlem v členském státě nebo ve třetí zemi, která je příjemcem nebo potenciálním příjemcem pomoci Společenství podle tohoto nařízení, pokud je toto sídlo skutečným ústředím, z nějž jsou řízeny podnikatelské činnosti.
Ve výjimečných případech se může toto sídlo nacházet i v jiné třetí zemi.
Upřednostní se vnitřní struktury, které mohou sehrát úlohu při rozvoji místních kapacit s ohledem na otázku rovnosti pohlaví.
Článek 8
1. Pokud jsou akce předmětem finančních dohod mezi Společenstvím a zemí, která je příjemcem pomoci, stanoví tyto dohody, že Společenství nehradí daně, cla ani jiné poplatky.
2. Všechny finanční dohody, dohody o poskytnutí grantu a smlouvy uzavřené na základě tohoto nařízení stanoví, že Komise a Účetní dvůr provádějí kontroly na místě v souladu s obvyklými postupy stanovenými Komisí na základě platných předpisů, zejména na základě finančního nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [6].
3. Budou přijata nezbytná opatření pro zdůraznění, že při poskytování pomoci podle tohoto nařízení jde o pomoc Společenství.
Článek 9
1. Účast v nabídkových řízeních a zadávání zakázek je za stejných podmínek otevřeno všem fyzickým i právnickým osobám členských států, jim na roveň postavených zemí a všech rozvojových zemí.
Ostatní třetí země se jich mohou účastnit na základě vzájemnosti.
Za výjimečných a řádně odůvodněných okolností může být rozšířena na další třetí země.
2. Dodávky musí pocházet z členských států, přijímající země nebo jiných rozvojových zemí.V případech uvedených v odstavci 1 mohou dodávky pocházet i z jiných třetích zemí.
Článek 10
1. K plnění cílů soudržnosti a doplňkovosti uvedených ve Smlouvě a k zajištění co největší účinnosti těchto činností jako celku může Komise přijímat veškerá potřebná koordinační opatření, a zejména:
a) zavést systém pro systematickou výměnu a rozbor informací o financovaných činnostech a o činnostech, jejichž financování Společenství a členské státy navrhují;
b) koordinovat provádění činností na místě formou pravidelných setkání a výměn informací mezi zástupci Komise a členských států v zemi, která je příjemcem pomoci, místními orgány a dalšími decentralizovanými subjekty.
2. Ke zvýšení povědomí o otázkách rovnosti pohlaví ve vznikajících oblastech rozvojové spolupráce vnáší Komise téma rovnosti žen a mužů jako stálý bod pořadu jednání na setkáních mezi zástupci Komise, členských států a partnerských zemí.
3. Komise zohlední zkušenosti členských států, jiných dárců a partnerských zemí v oblasti začlenění rovnosti žen a mužů a posilování role žen.
4. Komise může spolu s členskými státy vyvinout jakoukoliv iniciativu nezbytnou pro zajištění náležité koordinace s ostatními zúčastněnými dárci, a zejména s dárci, kteří jsou součástí systému OSN.
KAPITOLA III
Finanční ustanovení a příslušné rozhodovací postupy
Článek 11
1. Finanční rámec pro provádění tohoto nařízení pro období let 2004 až 2006 se stanoví na 9 milionů EUR.
2. Roční rozpočtové položky schvaluje rozpočtový orgán v mezích finančních výhledů.
Článek 12
1. Komise je pověřena vypracováním obecných zásad pro strategické programování s cílem definovat spolupráci Společenství z hlediska měřitelných cílů, priorit, lhůt pro konkrétní oblasti činnosti, předpokladů a očekávaných výsledků.
Programování se provádí jednou za rok a je orientační.
2. Jednou ročně se v rámci společného zasedání výborů uvedených v čl. 14 odst. 1 koná rozprava na základě zprávy zástupce Komise o obecných zásadách pro činnosti která mají být uskutečněny v následujícím roce.
Článek 13
1. Komise je pověřena hodnocením, výběrem a řízením činností, na které se vztahuje toto nařízení, v souladu s platnými rozpočtovými a jinými postupy, a zejména s finančním nařízením.
2. Pracovní program se přijímá postupem podle čl. 14 odst. 2.
Článek 14
1. Komisi je nápomocen zeměpisně příslušný výbor pro rozvoj.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je 45 dnů.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
KAPITOLA IV
Zprávy
Článek 15
1. Po skončení každého rozpočtového roku předkládá Komise Evropskému parlamentu a Radě výroční zprávu o rozvojové politice ES údaje o činnostech financovaných během tohoto roku a závěry Komise o provádění tohoto nařízení v předchozím rozpočtovém roce.
Shrnutí musí zejména poskytovat informace o silných a slabých stránkách činností, subjektech, se kterými byly uzavřeny smlouvy, a výsledcích všech nezávislých hodnocení jednotlivých akcí.
2. Nejpozději jeden rok před koncem použitelnosti tohoto nařízení předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě nezávislou hodnotící zprávu o provádění tohoto nařízení s cílem zjistit, zda bylo dosaženo jeho cílů, a stanovit zásady vedoucí ke zlepšení účinnosti budoucích činností.
Na základě této hodnotící zprávy může Komise předkládat návrhy týkající se budoucnosti tohoto nařízení a v případě potřeby jeho změny.
Článek 16
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Jeho použitelnost končí dnem 31. prosince 2006.
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 808/2004
ze dne 21. dubna 2004
o statistice Společenství o informační společnosti
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 285 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská rada si v Lisabonu v březnu 2000 stanovila za cíl, aby se Evropa do deseti let stala nejvíce konkurenceschopnou a dynamickou, na znalostech založenou ekonomikou na světě.
(2) Akční plán eEurope 2002, schválený na zasedaní Evropské rady ve Feiře v červnu 2000, vymezil proces stanovování cílů a porovnávání srovnávacího hodnocení, který by měl pomoci co nejrychleji propojit Evropu elektronickou cestou.
(3) Evropská rada v Seville schválila v červnu 2002 cíle akčního plánu eEurope 2005, které žádají vytvoření právního základu pro zajištění pravidelného shromažďování srovnatelných údajů v členských státech a umožnění širšího využití úředních statistik o informační společnosti.
(4) Strukturální ukazatele, které jsou používány v roční jarní zprávě pro Evropskou radu, vyžadují ukazatele vycházející z ucelených statistických informací z oblasti informační společnosti.
(5) Proces srovnávacího hodnocení ukazatelů o eEurope jako součást provádění akčních plánů eEurope vyžaduje ukazatele vycházející z ucelených statistických informací z oblasti informační společnosti.
(6) Útvary Komise potřebují harmonizované roční statistiky o využívání informačních a komunikačních technologií (ICT) v podnicích.
(7) Útvary Komise potřebují harmonizované roční statistiky o využívání ICT jednotlivci a domácnostmi.
(8) Rychlé změny v oblasti informační společnosti vyžadují, aby se připravované statistiky přizpůsobovaly novému vývoji.
Toho může být dosaženo zavedením modulů s omezenou dobou trvání, které by umožňovaly úpravy prostřednictvím prováděcích opatření, jež by zohlednila zdroje, které mají členské státy k dispozici, a míru zatížení respondentů, technickou a metodologickou proveditelnost a spolehlivost výsledků.
(9) Sestavování zvláštních statistik Společenství se řídí pravidly stanovenými v nařízení Rady (ES) č. 322/97 ze dne 17. února 1997 o statistice Společenství [2].
(10) Jelikož cíle zamýšleného opatření, totiž vytvoření společného rámce pro systematické sestavování statistik Společenství o informační společnosti, nemůže být uspokojivě dosaženo členskými státy, a proto jej může být z důvodů jeho rozsahu či účinků, lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
(11) Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [3].
(12) Výbor pro statistické programy zřízený rozhodnutím Rady 89/382/EHS, Euratom [4] byl konzultován v souladu s článkem 3 uvedeného rozhodnutí,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Účel
Účelem tohoto nařízení je stanovit společný rámec pro systematické vypracovávání statistik Společenství o informační společnosti.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení:
a) platí pro výraz "statistika Společenství" definice v článku 2 nařízení (ES) č. 322/97;
b) platí pro výraz "vypracovávání statistik" definice v článku 2 nařízení (ES) č. 322/97;
c) se "referenčním obdobím" rozumí období, kterého se údaje týkají;
d) se "referenčním rokem" rozumí referenční období jednoho kalendářního roku;
e) se "obdobím zjišťování" rozumí období uvedené v prováděcích opatřeních, během něhož probíhá sběr údajů.
Článek 3
Oblast působnosti
1. Statistiky, které mají být sestavovány, obsahují informace požadované pro účely procesu porovnání ukazatelů o eEurope a informace, které jsou užitečné z pohledu strukturálních ukazatelů, a další údaje nezbytné k vytvoření jednotné základny pro analýzy informační společnosti.
2. Statistiky se člení do modulů, které jsou vymezeny v přílohách I a II.
Článek 4
Moduly
Předmětem modulů tohoto nařízení jsou tyto oblasti:
- podniky a informační společnost, jak jsou vymezeny v příloze I,
- jednotlivci, domácnosti a informační společnost, jak jsou vymezeny v příloze II.
Článek 5
Metodická příručka
Komise v úzké spolupráci s členskými státy sestaví metodickou příručku, která obsahuje doporučené pokyny týkající se statistik Společenství vypracovávaných podle tohoto nařízení a která je v případě potřeby aktualizována v návaznosti na nová prováděcí opatření.
Článek 6
Předávání údajů
1. Členské státy předávají agregované údaje a metadata požadované tímto nařízením a jeho prováděcími opatřeními, včetně důvěrných agregovaných údajů, Komisi (Eurostatu) v souladu se stávajícími předpisy Společenství o předávání údajů, na něž se vztahuje statistická důvěrnost.
Tyto předpisy Společenství se vztahují také na nakládání s výsledky, pokud tyto výsledky zahrnují důvěrné údaje.
2. Členské státy předávají údaje a metadata požadované tímto nařízením v elektronické podobě v souladu se standardem pro výměnu informací dohodnutým mezi Komisí a členskými státy.
Článek 7
Kritéria kvality a zprávy
1. Komise (Eurostat) vyhodnocuje kvalitu předávaných údajů.
2. Komise (Eurostat) v úzké spolupráci s členskými státy sestavuje doporučené společné standardy určené k zajištění kvality poskytovaných údajů (podle standardních kritérií kvality Eurostatu).
Tyto standardy se zveřejňují v metodické příručce.
3. Členské státy přijmou veškerá opatření nezbytná k zajištění kvality předávaných údajů.
4. Během určeného období po uplynutí lhůty pro předání konečných výsledků předloží členské státy Komisi (Eurostatu) zprávu o kvalitě údajů předaných na základě standardů uvedených v odstavci 2.
V těchto zprávách jsou popsány případy, ve kterých nebyly zmíněné standardy dodrženy.
Toto období je dohodnuto při přípravě prováděcích opatření.
Článek 8
Prováděcí opatření
1. Opatření k provedení modulů tohoto nařízení se týkají výběru a zadání, úpravy a změny témat modulů a jejich proměnných, rozsahu pokrytí, referenčních období a rozdělení proměnných, periodicity a rozvrhu poskytování údajů a lhůt pro předání výsledků.
2. Prováděcí opatření, včetně opatření k úpravě a aktualizaci, která jsou podmíněna hospodářskými a technickými změnami, se vypracovávají postupem podle čl. 9 odst. 2, při zohlednění zdrojů, které mají členské státy k dispozici, míry zatížení respondentů, technické a metodologické proveditelnosti a spolehlivosti výsledků.
3. Prováděcí opatření se vypracovávají nejméně devět měsíců před začátkem období zjišťování.
Článek 9
Výbor
1. Komisi je nápomocen Výbor pro statistické programy, zřízený rozhodnutím 89/382/EHS, Euratom (dále jen "výbor").
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
Článek 10
Financování
1. Alespoň první rok, kdy jsou členskými státy vypracovávány statistiky Společenství podle prováděcích opatření přijatých dle tohoto nařízení, poskytuje Komise členským státům finanční příspěvek, který pomáhá pokrýt náklady, jež členským státům vznikají při vypracovávání, zpracování a předávání těchto statistik.
Výše finančního přípěvku nepřesáhne 90 % těchto nákladů.
2. Podmínky a postupy týkající se poskytování finančního příspěvku a jeho výplaty a kontroly jsou v souladu s nařízením Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [5].
3. Dovolují-li to rozpočtové podmínky, pokračuje Komise v poskytování finančního příspěvku členským státům, aby tak pomohla vyrovnat náklady na poskytování těchto statistik v dalších letech.
4. Rozpočtový orgán schvaluje rozpočtové položky dostupné pro účely tohoto finančního příspěvku v rámci ročních rozpočtových procesů Evropských společenství.
Článek 11
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 821/2004
ze dne 26. dubna 2004,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2229/2003 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu křemíku pocházejícího z Ruska a o konečném výběru uloženého prozatímního cla
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1] (dále jen "základní nařízení"), a zejména na články 8 a 9 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Komisí po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rada nařízením (ES) č. 2229/2003 [2] uložila konečné antidumpingové clo z dovozů křemíku pocházejícího z Ruska (dále jen "konečné nařízení").
(2) Společnosti SKU LLC, Sual-Kremny-Ural a ZAO KREMNY, spolupracující vyvážející výrobci z Ruska, kteří patří do SUAL Holding Group, spolu se svým spřízněným obchodníkem, ASMP GmbH, ve Švýcarsku (SKU LLC, Sual-Kremny-Ural; ZAO KREMNY a ASMP GmbH uváděny dále jen pod společným názvem "společnost"), nabídly přijatelný závazek před zveřejněním konečných nálezů, avšak v době, kdy již nebylo administrativně možné zahrnout jeho přijetí do konečného nařízení.
(3) Komise rozhodnutím 2004/445/ES [3] přijala závazek nabídnutý společností.
Důvody pro přijetí tohoto závazku jsou uvedeny ve zmíněném rozhodnutí.
Rada uznává, že upravená nabídka závazku vylučuje škodlivý vliv dumpingu a minimalizuje nebezpečí obcházení formou vzájemné kompenzace cen s jinými výrobky.
(4) Vzhledem k přijetí závazku je nezbytné odpovídajícím způsobem změnit nařízení (ES) č. 2229/2003,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2229/2003 se mění takto:
1. Dosavadní článek 2 se označuje jako článek 3 a dosavadní článek 3 se označuje jako článek 4.
2. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 2
1. Dovozy prohlášené k propuštění do volného oběhu společnostmi, které nabídly závazky, jež byly přijaty rozhodnutím Komise 2004/445/ES [4] a jsou v uvedeném rozhodnutí uvedeny, se osvobozují od antidumpingových cel uložených článkem 1, pokud jsou vyrobeny, odeslány a fakturovány přímo uvedenými společnostmi prvnímu nezávislému zákazníkovi ve Společenství, a za předpokladu, že jsou doprovázeny obchodní fakturou, která obsahuje přinejmenším údaje uvedené v příloze, a osvědčením, které uvádí chemickou analýzu každého stupně dotyčného výrobku uvedeného na obchodní faktuře.
2. Další podmínkou osvobození od cla je, že deklarované zboží předložené k proclení musí přesně odpovídat popisu na obchodní faktuře a osvědčení o chemické analýze."
3. Doplňuje se příloha, která zní:
"
Nařízení Komise (ES) č. 834/2004
ze dne 28. dubna 2004,
kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 338/97 o ochraně druhů volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin regulováním obchodu s nimi
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 338/97 ze dne 9. prosince 1996 o ochraně druhů volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin regulováním obchodu s nimi [1], a zejména na čl. 19 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 338/97 uvádí druhy živočichů a rostlin, s nimiž je omezen nebo regulován obchod.
Tyto seznamy zahrnují seznamy stanovené v přílohách Úmluvy o mezinárodním obchodu ohroženými druhy volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (dále jen "úmluva CITES").
(2) Příloha A nařízení Rady (ES) č. 338/97 zahrnuje druhy uvedené v příloze I úmluvy, u kterých členské státy nevznesly výhradu, a proto je třeba zařadit Varanus nebulosus do této přílohy.
(3) Změny v příloze III úmluvy provedené v souladu s ustanoveními článku XVI úmluvy se musí objevit v příloze C nařízení Rady (ES) č. 338/97 a v "Poznámkách k výkladu příloh A, B, C a D".
Je zejména nezbytné uvést Argentinu, Austrálii, Indonésii, Mexiko, Nový Zéland a Peru, jakožto státy s areálem rozšíření druhů uvedených v příloze III úmluvy.
(4) Vysvětlivku k některým druhům korálů je nutno upravit, aby mohlo být začleněno několik termínů z usnesení Konf. 11.10 o definicích korálového písku a korálových úlomků v souladu s definicí "exemplářů" v čl.
2 písm. t) nařízení (ES) č. 338/97; vysvětlivka k Aloe spp. musí výslovně uvádět druhy vyjmenované v příloze A; vyvětlivka k Guaiacum spp. musí být změněna, aby označovala části a odvozeniny stanovené při 12. konferenci.
(5) Vědecká prověřovací skupina na základě kritérií uvedených v čl. 3 odst. 4 písm. a) nařízení (ES) č. 338/97 stanovila, že některé druhy musí být vyškrtnuty ze seznamu živočichů, jejichž dovoz do Společenství musí být vzhledem k jeho objemu kontrolován, zatímco určité jiné druhy musí být do tohoto seznamu doplněny.
(6) Nařízení (ES) č. 338/97 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro otázky obchodu s volně žijícími živočichy a planě rostoucími rostlinami zřízeného podle článku 18 nařízení (ES) č. 338/97,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (ES) č. 338/97 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 868/2004
ze dne 21. dubna 2004
o ochraně před poskytováním dotací a před nekalými cenovými praktikami způsobujícími újmu leteckým dopravcům Společenství při poskytování leteckých služeb ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 80 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Konkurenční postavení leteckých dopravců Společenství kteří poskytují letecké služby do Společenství, uvnitř něj nebo z něj by mohlo být nepříznivě ovlivněno nekalými a diskriminačními praktikami leteckých dopravců ze třetích zemí, kteří poskytují takové letecké služby.
(2) Tyto nekalé a diskriminační praktiky mohou být důsledkem poskytování dotací či jiných forem podpory vládou, regionálním orgánem nebo jiným veřejným orgánem země, která není členem Společenství, nebo důsledkem určitých cenových praktik leteckého dopravce ze třetí země, který využívá jiných než obchodních výhod.
(3) Je třeba vymezit nápravná opatření, která by měla být přijata proti takovým nekalým praktikám.
(4) Ve Společenství jsou přísná pravidla týkající se poskytování státní podpory leteckým dopravcům a v zájmu zajištění toho, aby letečtí dopravci Společenství nebyli v konkurenčním prostředí znevýhodněni a aby jim nevznikla újma, je nutné vytvořit nástroj, který by poskytl ochranu před leteckými dopravci ze třetích zemí, kteří jsou dotováni nebo kteří požívají jiných výhod poskytnutých vládami.
(5) Účelem tohoto nařízení není nahradit dohody o poskytování leteckých služeb uzavřené se třetími zeměmi, které mohou být využity při účinném vypořádávání se s praktikami, na něž se toto nařízení vztahuje; pokud na úrovni členského státu existuje právní nástroj, který umožňuje uspokojivé vyřešení problémů v přiměřené době, měl by takový nástroj po danou dobu přednost před tímto nařízením.
(6) Společenství by mělo být schopno přijmout opatření za účelem kompenzace takových nekalých praktik vyplývajících z poskytování dotací vládou země, která není členem Společenství; Společenství by rovněž mělo být schopno bojovat proti nekalým cenovým praktikám.
(7) Mělo by být stanoveno, kdy lze předpokládat existenci dotace a podle jakých zásad podléhá vyrovnání, zejména by mělo být určeno, zda je dotace zaměřena na určité podniky nebo odvětví nebo zda je podmíněna poskytováním leteckých služeb třetím zemím.
(8) Pro určení, zda jde o dotaci, je nezbytné prokázat, že vláda, regionální orgán či jiná veřejná organizace poskytla finanční příspěvek prostřednictvím převodu finančních prostředků nebo že dluhy v jakékoli podobě, které představují příjmy státního rozpočtu, které jsou za jiných okolností splatné, jsou prominuty nebo nejsou vybírány a že přijímajícímu podniku plyne z této skutečnosti výhoda.
(9) Mělo by být stanoveno, kdy lze předpokládat existenci nekalé cenové praktiky; prověřování cenových praktik leteckého dopravce třetí země by mělo být vyhrazeno na omezený počet případů, kdy letecký dopravce těží z jiné než obchodní výhody, která nemůže být jasně označena za dotaci.
(10) Mělo by být ujasněno, že existenci nekalé cenové praktiky lze předpokládat pouze v případech, kdy je tuto praktiku možné jasně odlišit od běžných cenových praktik hospodářské soutěže; Komise by měla vypracovat podrobnou metodiku pro určení existence nekalých cenových praktik.
(11) Dále je třeba stanovit jasné a podrobné pokyny týkající se faktorů, které by mohly přispět k určení toho, zda dotované nebo za nepřiměřené ceny nabídnuté letecké služby poskytované leteckými dopravci ze třetích zemí způsobily újmu nebo by ji mohly způsobit; k prokázání, že cenové praktiky v souvislosti s poskytováním těchto leteckých služeb způsobují újmu průmyslu Společenství, by měly být zohledněny účinky dalších faktorů a posouzeny všechny důležité a známé faktory a hospodářské ukazatele, které jsou určující pro stav průmyslu, zejména tržní podmínky převládající ve Společenství.
(12) Je nezbytné definovat pojmy "letecký dopravce Společenství", "průmysl Společenství" a "podobné letecké služby".
(13) Je nezbytné upřesnit, kdo smí podat stížnost a jaké informace by měla tato stížnost obsahovat; stížnost by měla být zamítnuta, pokud není újma prokázána dostatečně pro zahájení řízení.
(14) Je třeba upravit řízení, které má být provedeno při šetření nekalých praktik dopravců ze třetích zemí; toto řízení by mělo být časově omezené.
(15) Je nezbytné stanovit způsob, jakým by měly být dotčené osoby obeznámeny s tím, které informace orgány vyžadují; dotčené osoby by také měly mít dostatečnou možnost předložit všechny příslušné důkazy a bránit své zájmy; je rovněž nezbytné stanovit pravidla a postupy, podle kterých by se mělo postupovat při šetření, zejména pravidla, podle nichž se mají dotčené osoby v přesně stanovené lhůtě přihlásit, uvést svá stanoviska a předložit informace, mají-li být tyto informace a tato stanoviska zohledněny; při dodržení obchodního tajemství je nezbytné dovolit dotčeným osobám přístup ke všem informacím týkajícím se šetření, které mají význam pro přednesení jejich argumentů; je třeba stanovit, že pokud strany dostatečným způsobem nespolupracují, mohou být pro zjištění skutečností použity jiné informace, a že tyto informace mohou být pro strany méně příznivé, než kdyby strany spolupracovaly.
(16) Je nezbytné stanovit podmínky, za jakých je možné uložit předběžná opatření; tato opatření mohou být v každém případě uložena Komisí nejvýše na dobu šesti měsíců.
(17) Šetření či řízení by mělo být zastaveno, pokud není nutné uložit opatření, například pokud jsou výše dotace, míra nekalých cenových praktik nebo újma zanedbatelné; řízení by mělo být zastaveno pouze tehdy, je-li dotyčné rozhodnutí doprovázeno odůvodněním; opatření by měla být nižší než částka napadnutelné dotace či stupeň nekalých cenových praktik, pokud tato nižší částka postačuje k odstranění újmy.
(18) Je nezbytné stanovit, že úroveň opatření by neměla překročit hodnotu dotací či neobchodních výhod nebo částku odpovídající způsobené újmě, je-li tato částka nižší.
(19) Je nezbytné stanovit, že opatření zůstávají v platnosti pouze po dobu potřebnou k vyrovnání dotací nebo nekalých cenových praktik, které způsobily újmu.
(20) Při ukládání opatření by měla být dána přednost poplatkům; ukáže-li se, že poplatky nejsou vhodné, je možné zvážit jiná opatření.
(21) Je nezbytné upřesnit postupy k přijímání závazků, které odstraňují nebo kompenzují napadnutelné dotace nebo nekalé cenové praktiky a způsobenou újmu, místo ukládání přechodných nebo konečných opatření; je rovněž vhodné stanovit důsledky porušení závazků nebo odstoupení od závazků.
(22) Je nezbytné zavést možnost přezkoumání uložených opatření v případech, kdy jsou předloženy dostatečné důkazy o změně okolností.
(23) Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [4].
(24) Forma a úroveň opatření a jejich použití by měly být podrobně vymezeny v nařízení, kterým se tato opatření ukládají.
(25) Je nezbytné zajistit, aby veškerá opatření přijatá na základě tohoto nařízení byla plně v souladu se zájmem Společenství; posouzení zájmu Společenství zahrnuje určení všech závažných důvodů, které by mohly vést k jasnému závěru, že přijetí opatření by nebylo v obecném zájmu Společenství.
Mezi tyto závažné důvody by mohly patřit např. případy, kdy nevýhody pro spotřebitele či jiné dotčené osoby by byly zjevně nepřiměřené výhodám, které by z uložených opatření plynuly průmyslu Společenství.
(26) Jelikož cíle tohoto nařízení, totiž ochrany proti dotacím a nekalým cenovým praktikám, které způsobují újmu leteckým dopravcům Společenství při poskytování leteckých služeb, zemí, které nejsou členy Evropského společenství, nemůže být uspokojivě dosaženo členskými státy, a proto jej může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení uvedeného cíle,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Cíl
1. Toto nařízení stanoví postup, který má být uplatněn pro zajištění ochrany před dotacemi a nekalými cenovými praktikami při poskytování leteckých služeb ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství, pokud je jimi působena újma průmyslu Společenství.
2. Toto nařízení nevylučuje předchozí použití zvláštních ustanovení obsažených v dohodách o poskytování leteckých služeb uzavřených mezi členskými státy a zeměmi, které nejsou členy Evropského společenství.
3. Toto nařízení nevylučuje použití zvláštních ustanovení obsažených v dohodách uzavřených mezi Společenstvím a zeměmi, které nejsou členy Evropského společenství.
Článek 2
Zásady
Nápravné opatření smí být uloženo za účelem vyrovnání:
1. dotace poskytnuté přímo či nepřímo leteckému dopravci ze třetí země nebo
2. nekalých cenových praktik leteckých dopravců ze třetích zemí,
v rámci poskytování leteckých služeb na jedné či více trasách do Společenství a z něj, pokud tato dotace nebo tyto praktiky způsobují újmu průmyslu Společenství.
Článek 3
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "újmou" značná škoda způsobená průmyslu Společenství nebo hrozba vzniku značné škody průmyslu Společenství zjištěná podle článku 6;
b) "průmyslem Společenství" letečtí dopravci Společenství poskytující podobné letecké služby jako celek nebo ti letečtí dopravci Společenství, jejichž společný podíl představuje většinovou část celkové nabídky těchto služeb ve Společenství;
c) "leteckým dopravcem Společenství" letecký dopravce s platnou provozní licencí vydanou členským státem v souladu s nařízením Rady (EHS) č. 2407/92 ze dne 23. července 1992 o vydávání licencí leteckým dopravcům [5];
d) "podobnými leteckými službami" letecké služby, které jsou poskytovány na stejné trase nebo na stejných trasách jako posuzované letecké služby, nebo letecké služby, které jsou poskytovány na trase nebo na trasách, které jsou velmi podobné trase nebo trasám, na kterých je poskytována posuzovaná služba.
Článek 4
Poskytování dotací
1. Existence dotace se předpokládá, pokud:
a) vláda nebo regionální orgán či jiná veřejná organizace země, která není členem Evropského společenství, poskytla finanční příspěvek, totiž pokud
i) postup vlády, regionálního orgánu či jiné veřejné organizace zahrnuje přímý převod finančních prostředků, například ve formě dotace, půjčky nebo účasti na základním kapitálu, nebo potenciální přímý převod finančních prostředků ve prospěch podniku nebo převzetí jeho závazků, například formou úvěrových záruk,
ii) částky představující příjmy vlády nebo regionálního orgánu či jiné veřejné organizace, jež jsou za běžných okolností splatné, jsou prominuty nebo nejsou vybírány,
iii) vláda nebo regionální orgán či jiná veřejná organizace poskytuje zboží nebo služby odlišné od obecné infrastruktury nebo nakupuje zboží či služby,
iv) vláda, regionální orgán či jiná veřejná organizace provádí platby ve prospěch mechanismu financování nebo pověří soukromý subjekt prováděním jedné nebo více druhů činností popsaných v bodech i), ii) a iii) nebo tomuto soukromému subjektu nařídí provádění těchto činností, které by za běžných okolností prováděla vláda a které se v praxi v podstatě neliší od postupů obvykle prováděných vládou;
b) a došlo tak k poskytnutí výhody.
2. Dotace jsou předmětem nápravných opatření pouze v případě, že jsou právně nebo fakticky omezeny na podnik nebo odvětví či skupinu podniků nebo odvětví v rámci působnosti subjektu, který tyto dotace poskytuje.
Článek 5
Nekalé cenové praktiky
1. Existence nekalých cenových praktik v určité letecké službě do Společenství nebo z něj se předpokládá, pokud letečtí dopravci ze třetích zemí:
- těží z neobchodní výhody a
- účtují za letecké služby ceny, které jsou v porovnání s cenami nabízenými konkurenčními leteckými dopravci Společenství dostatečně nižší na to, aby způsobily újmu.
Tyto praktiky musí být možné jasně odlišit od běžných konkurenčních cenových praktik.
2. Při porovnávání leteckých tarifů se přihlíží k těmto skutečnostem:
a) skutečná cena, za kterou jsou letenky nabízeny k prodeji,
b) počet míst nabízených za údajně nepřiměřenou cenu vzhledem k celkovému počtu míst, která jsou v letadle k dispozici,
c) omezení a podmínky související s letenkami prodanými za údajně nepřiměřenou cenu,
d) úroveň služeb nabízených všemi dopravci, kteří poskytují dotyčné podobné letecké služby,
e) skutečné náklady dopravce ze třetí země, který poskytuje služby navýšené o přiměřenou marži, a
f) situace na srovnatelných trasách z pohledu písmen a) až e).
3. Komise postupem podle čl. 15 odst. 3 vypracuje podrobnou metodiku k určení existence nekalých cenových praktik. Tato metodika mimo jiné stanoví způsob, kterým se na základě konkrétních podmínek leteckého odvětví posuzují běžné konkurenční cenové praktiky, skutečné náklady a přiměřené marže.
Článek 6
Zjišťování újmy
1. Zjišťování újmy je založeno na skutečných důkazech a zahrnuje:
a) jak výši cen posuzovaných leteckých služeb a dopad těchto leteckých služeb na ceny nabízené leteckými dopravci Společenství, tak
b) dopad těchto leteckých služeb na průmysl Společenství, jak vyplývá z vývoje řady hospodářských ukazatelů, jakými je počet letů, využití kapacity, rezervace provedené cestujícími, podíl na trhu, zisky, návratnost kapitálu, investice a zaměstnanost.
Ani jeden či více těchto faktorů nemusí být při rozhodování nezbytně určující.
2. Ze všech skutečných důkazů předložených ve spojitosti s odstavcem 1 musí být patrné, že posuzované letecké služby působí újmu ve smyslu tohoto nařízení.
3. Kromě posuzovaných leteckých služeb by měly být prošetřeny také další známé faktory, které zároveň působí újmu průmyslu Společenství, aby bylo možné potvrdit, že újma způsobená těmito dalšími faktory není přičitatelná posuzovaným leteckým službám.
4. Určení rizika vzniku újmy vychází ze skutečností, nikoli pouze z tvrzení, domněnek či málo pravděpodobných možností.
Změna okolností, která by vedla ke vzniku situace, kdy by dotace způsobila újmu, musí být jednoznačně předvídatelná a bezprostřední.
Článek 7
Zahájení řízení
1. Šetření podle tohoto nařízení je zahájeno v případě, že fyzická nebo právnická osoba či jakékoli sdružení podá písemnou stížnost jménem průmyslu Společenství nebo kdy je tato stížnost podána z vlastního podnětu Společenství, jsou-li k dispozici dostatečné důkazy o existenci napadnutelných dotací (včetně jejich výše, pokud je známa) nebo nekalých cenových praktik ve smyslu tohoto nařízení, újmy a příčinné souvislosti mezi údajně dotovanými leteckými službami nebo leteckými službami, jejichž cena je stanovena nepřiměřeným způsobem, a údajnou újmou.
2. Jestliže je zřejmé, že jsou k dispozici dostatečné důkazy pro zahájení řízení, zahájí Komise řízení postupem podle čl. 15 odst. 2 do 45 dnů od podání stížnosti a zveřejní oznámení v Úředním věstníku Evropské unie. Pokud je daná záležitost projednávána dotyčným členským státem v rámci dvoustranné dohody, je tato lhůta v délce 45 dnů na žádost uvedeného členského státu prodloužena až o 30 dnů. O každém dalším prodloužení této lhůty rozhodne Komise postupem podle čl. 15 odst. 2.
Pokud nejsou předložené důkazy dostatečné, vyrozumí o tom Komise postupem podle čl. 15 odst. 2 stěžovatele do 45 dnů ode dne podání stížnosti.
3. Oznámení o zahájení řízení oznamuje zahájení šetření, uvádí rozsah šetření, letecké služby na dotyčných trasách, země, jejichž vlády údajně poskytly dotace nebo vydaly licence leteckým dopravcům, kteří údajně používají nekalé cenové praktiky, a lhůtu, během níž se dotčené osoby mohou přihlásit a předložit svá písemná stanoviska spolu s informacemi, pokud mají být tato stanoviska během vyšetřování zohledněna; v oznámení je také uvedena lhůta, během níž mohou dotčené osoby požádat o slyšení před Komisí.
4. Komise vyrozumí o zahájení řízení letecké dopravce, kteří poskytují posuzované letecké služby, dotyčnou vládu a stěžovatele.
5. Komise může kdykoli vyzvat k účasti na konzultacích dotyčnou vládu třetí země s cílem objasnit situaci týkající se záležitostí uvedených v odstavci 2 a dosáhnout vzájemně dohodnutého řešení.
Komise k těmto konzultacím případně přizve všechny dotyčné členské státy.
Pokud již konzultace mezi členským státem a dotyčnou vládou třetí země probíhají, spojí se Komise předem s dotyčným členským státem.
Článek 8
Šetření
1. Po zahájení řízení přistoupí Komise k šetření, které zahrnuje jak poskytování dotací a uplatňování nekalých cenových praktik ve vztahu k leteckým službám poskytovaným dopravci ze třetích zemí na určitých trasách, tak způsobenou újmu.
Toto šetření by mělo být prováděno rychle a za běžných okolností by mělo být ukončeno do devíti měsíců od zahájení řízení, s výjimkou následujících okolností, za nichž může být prodlouženo:
- vyjednávání s dotyčnou vládou třetí země pokročila do stadia, kdy se uspokojivé vyřešení stížnosti zdá být na dosah, nebo
- k dosažení řešení, které je v zájmu Společenství, je nezbytná dodatečná lhůta.
2. Dotčené osoby, které se přihlásí ve lhůtách stanovených v oznámení o zahájení řízení, jsou vyslechnuty, pokud včas podaly žádost o slyšení ve které prokázaly, že jsou osobami, které budou pravděpodobně výsledkem řízení dotčeny, a že jsou konkrétní důvody, pro něž by měly být vyslechnuty.
3. V případech, kdy dotčená osoba odmítne přístup k nezbytným informacím nebo je neposkytne ve stanovené lhůtě nebo významným způsobem brání v šetření, mohou být na základě dostupných údajů formulována předběžná nebo konečná zjištění, ať již kladná, nebo záporná.
Je-li zjištěno, že dotčená osoba poskytla nepravdivé nebo klamavé informace, nejsou tyto informace zohledněny a mohou být použity dostupné údaje.
Článek 9
Nápravná opatření
Nápravná opatření, ať již předběžná nebo konečná, mají přednostně podobu poplatků uložených dotyčnému dopravci třetí země.
Článek 10
Předběžná opatření
1. Předběžná opatření smějí být uložena, pokud bylo potvrzeno, že dotyční dopravci ze třetích zemí využívají dotací nebo uplatňují nekalé cenové praktiky, které způsobují újmu průmyslu Společenství, a že zájem Společenství vyžaduje zásah, jež by nadále vzniku takové újmy zabránil.
2. Předběžná opatření mohou být přijata postupem podle čl. 15 odst. 2. Tato opatření se ukládají nejdéle na dobu šesti měsíců.
Článek 11
Zastavení řízení bez přijetí opatření
1. Pokud je stížnost vzata zpět nebo pokud bylo podle dohody o poskytování leteckých služeb uzavřené mezi členským státem a dotyčnou třetí zemí dosaženo uspokojivé nápravy, může Komise řízení zastavit, ledaže by zastavení řízení nebylo v zájmu Společenství.
2. Nejsou-li nápravná opatření nezbytná, je řízení zastaveno postupem podle čl. 15 odst. 2. Každé rozhodnutí o zastavení řízení musí být řádně odůvodněno.
Článek 12
Konečná opatření
1. Pokud konečné zjištění skutkového stavu prokazuje existenci dotací nebo nekalých cenových praktik a jimi způsobené újmy a pokud zájem Společenství vyžaduje zásah v souladu s článkem 16, uloží se postupem podle čl. 15 odst. 3 konečné opatření.
2. Rozsah opatření uložených pro vyrovnání dotací nesmí přesáhnout částku dotací vypočtenou na základě výhody, která z nich plyne přijímajícímu podniku a kterou podle zjištění využívali dopravci ze třetích zemí, a měl by být nižší než celková částka dotací, pokud tento nižší rozsah postačuje k napravení újmy způsobené průmyslu Společenství.
3. Rozsah opatření uložených pro vyrovnání nekalých cenových praktik dopravců, kteří těží z neobchodních výhod, nesmí přesáhnout výši rozdílu mezi cenami účtovanými dotyčným leteckým dopravcem ze třetí země a cenami za letecké služby nabízenými dotčeným konkurenčním leteckým dopravcem Společenství, ale měl by být nižší, pokud tato nižší hodnota postačuje k napravení újmy, která vznikla průmyslu Společenství.
Rozsah opatření by v žádném případě neměl převýšit hodnotu neobchodní výhody poskytnuté leteckému dopravci ze třetí země.
4. Opatření ve vhodné výši může být uloženo v každém případě na nediskriminačním základě leteckým dopravním službám poskytovaným všemi těmi leteckými dopravci ze třetích zemí, o kterých bylo zjištěno, že těží z výhod dotací nebo že uplatňují na dotyčných trasách nekalé cenové praktiky, s výjimkou leteckých dopravních služeb poskytovaných leteckými dopravci ze třetích zemí, na které se vztahují závazky přijaté podle tohoto nařízení.
5. Opatření zůstává v platnosti pouze po dobu a v rozsahu, jež jsou nezbytné pro kompenzaci dotací nebo nekalých cenových praktik, které způsobují újmu.
Článek 13
Závazky
1. Šetření mohou být zastavena bez uložení předběžných nebo konečných opatření po přijetí uspokojivých dobrovolných závazků, podle kterých:
a) se vláda poskytující dotaci nebo neobchodní výhodu zavazuje ke zrušení nebo omezení dotace nebo neobchodní výhody nebo k přijetí jiných opatření týkajících se jejich účinku, nebo
b) se letecký dopravce ze třetí země zavazuje přezkoumat své ceny nebo přestat poskytovat letecké služby na dotyčné trase, aby byl odstraněn poškozující účinek dotace nebo neobchodní výhody.
2. Závazky jsou přijímány postupem podle čl. 15 odst. 2.
3. V případě porušení závazku nebo odstoupení od závazku kteroukoli ze stran se v souladu s článkem 12 uloží konečné opatření, které vychází ze skutečností zjištěných na základě šetření, které vedlo k přijetí závazku, pokud bylo šetření ukončeno s konečným zjištěním poskytování dotací a pokud byla dotyčnému leteckému dopravci ze třetí země nebo vládě poskytující dotaci dána příležitost vyjádřit se, s výjimkou případů odstoupení od závazku leteckého dopravce ze třetí země nebo vlády poskytující dotaci.
Článek 14
Přezkum
1. Nezbytnost pokračovat v používání opatření v jejich původní podobě může být, pokud to okolnosti odůvodňují, přezkoumána z podnětu Komise nebo na žádost členského státu nebo na žádost leteckých dopravců třetích zemí, na které se opatření vztahují, nebo pokud od uložení konečného opatření uplynuly nejméně dvě po sobě jdoucí letová období organizace IATA, na žádost leteckých dopravců Společenství.
2. Přezkum podle odstavce 1 zahajuje Komise postupem podle čl. 15 odst. 2. Na přezkum podle odstavce 1 se použijí související ustanovení článků 7 a 8. Přezkum by měl posoudit přetrvávající existenci dotací nebo nekalých cenových praktik nebo újmy způsobené těmito dotacemi nebo praktikami a měl by nově zjistit, zda zájem Společenství stále vyžaduje zachování opatření. Pokud to přezkum odůvodňuje, opatření se případně zruší, změní nebo zachovají postupem podle čl. 15 odst. 3.
Článek 15
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen výbor zřízený článkem 11 nařízení Rady (EHS) č. 2408/92 ze dne 23. července 1992 o přístupu leteckých dopravců Společenství na letecké trasy uvnitř Společenství [6] (dále jen "výbor").
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 3 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
4. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 16
Zájem Společenství
Zjištění podle čl. 10 odst. 1, čl. 11 odst. 2 a čl. 12 odst. 1, zda zájem Společenství vyžaduje zásah nebo zda by opatření měla být v souladu s čl. 14 odst. 2 zachována, vychází z posouzení všech různých zájmů jako celku. Opatření se nepoužijí, pokud je zřejmé, že jejich přijetí by nebylo v zájmu Společenství.
Článek 17
Obecná ustanovení
1. Předběžná nebo konečná nápravná opatření jsou ukládána nařízením a prováděna členskými státy způsobem, v míře a podle ostatních kritérií uvedených v nařízení, které je ukládá.
Jsou-li uložena jiná opatření než poplatky, vymezí nařízení jejich přesnou podobu v souladu s tímto nařízením.
2. Nařízení ukládající předběžná nebo konečná opatření a nařízení nebo rozhodnutí o přijetí závazků nebo o přerušení či zastavení šetření či řízení se zveřejňují v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 18
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 870/2004
ze dne 26. dubna 2004,
kterým se zřizuje program Společenství pro zachování, popis, sběr a využití genetických zdrojů v zemědělství, a kterým se zrušuje nařízení (ES) č. 1467/94
(Text s významem pro EHP)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu,
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Biologická a genetická rozmanitost v zemědělství je podstatná pro udržitelný rozvoj zemědělské výroby a venkovských oblastí.
Proto by měla být přijata nezbytná opatření pro udržitelné zachování, popis, sběr a využití potenciálu této rozmanitosti za účelem dosažení cílů společné zemědělské politiky (SZP).
(2) Zachování a udržitelné využívání genetických zdrojů v zemědělství rovněž přispívá k dosažení cílů Úmluvy o biologické rozmanitosti, kterou Společenství schválilo rozhodnutím Rady 93/626/EHS [1], a související Strategie Společenství pro biodiverzitu, jež zahrnuje akční plán pro zachování biodiverzity a ochranu genetických zdrojů v zemědělství.
Je rovněž hlavním cílem Globálního akčního plánu FAO pro zachování a udržitelné využívání rostlinných genetických zdrojů pro výživu a zemědělství a Mezinárodní smlouvy o rostlinných genetických zdrojích pro výživu a zemědělství, kterou Komise a členské státy podepsaly dne 6. června 2002.
(3) Široký rozsah činností prováděných členskými státy (ať už subjekty veřejného sektoru, fyzickými nebo právnickými osobami) a různými mezinárodními organizacemi a programy jako je FAO, Evropský program spolupráce pro sítě genetických zdrojů plodin (ECP/GR), Poradní skupina pro mezinárodní zemědělský výzkum (CGIAR), Globální fórum pro zemědělský výzkum (GFAR), regionální a subregionální organizace zemědělského výzkumu pro rozvoj (ARD) podporované Společenstvím, Evropské regionální kontaktní místo (ERFP) národních koordinátorů pro řízení genetických zdrojů hospodářských zvířat, Evropský program lesních genetických zdrojů (Euforgen) a souvisejících závazků probíhající Ministerské konference o ochraně lesů v Evropě (MCPFE), jíž je Společenství signatářem, vyžaduje účinnou výměnu informací a těsnou koordinaci mezi hlavními aktéry Společenství a příslušnými organizacemi ve světě, pokud jde o zachování, popis, sběr a využití genetických zdrojů v zemědělství s cílem zvýšit jejich pozitivní dopad na zemědělství.
(4) Práce prováděné ohledně zachování, popisu, sběru a využití genetických zdrojů v zemědělství mohou pomoci udržovat biologickou rozmanitost, zlepšovat jakost zemědělských produktů, přispívat ke zvyšování diverzifikace ve venkovských oblastech a zmenšování vstupů a nákladů zemědělské výroby podporou udržitelné zemědělské výroby a přispíváním k udržitelnému rozvoji venkovských oblastí.
(5) Mělo by být podporováno zachování genetických zdrojů v zemědělství ex situ a in situ (včetně zachování a rozvoje in situ/v hospodářstvích).
To by se mělo týkat všech rostlin, mikrobiálních a živočišných genetických zdrojů, které jsou nebo by mohly být užitečné pro zemědělství a rozvoj venkova, včetně lesních genetických zdrojů, v souladu s potřebami SZP, s cílem zachovat genetické zdroje a zvýšit využití nedostatečně využívaných plemen a odrůd v zemědělské výrobě.
(6) Znalosti genetických zdrojů dostupných ve Společenství, jejich původu a vlastností je stále třeba zlepšovat.
Relevantní informace o stávajících zařízeních a činnostech prováděných na národní nebo regionální úrovni v každém členském státě, pokud jde o zachování, popis, sběr a využití genetických zdrojů v zemědělství, by měly být shromažďovány a zpřístupněny ostatním členským státům a ve Společenství, stejně jako na mezinárodní úrovni, zejména rozvojovým zemím, v souladu s mezinárodními smlouvami a dohodami.
(7) Měl by být podporován rozvoj decentralizovaných, stálých a široce přístupných internetových soupisů pro sběr těchto znalostí a zajištění jejich dostupnosti ve Společenství a na mezinárodní úrovni, zejména s ohledem na probíhající úsilí o zřízení soupisu sbírek ex situ v evropských genových bankách (EPGRIS - Evropská informační infrastruktura rostlinných genetických zdrojů "Eurisco" financovaná z pátého rámcového programu).
(8) Společenství by mělo doplňovat a podporovat úsilí vynakládané v členských státech ohledně zachování a udržitelného využívání biologické rozmanitosti v zemědělství.
Sladěním stávajících činností a podporou rozvoje nových přeshraničních iniciativ zahrnujících zachování, popis, sběr a využití genetických zdrojů v zemědělství by měla být podpořena přidaná hodnota na úrovni Společenství.
(9) Měla by proto být stanovena opatření, která, pokud jde o příjemce a/nebo činnosti způsobilé pro financování, doplní nebo překročí působnost nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 ze dne 17. května 1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) [2].
(10) S cílem přispět k dosažení těchto cílů byl na základě nařízení Rady (ES) č. 1467/94 ze dne 20. června 1994 o zachování, popisu, sběru a využití genetických zdrojů v zemědělství [3] na dobu pěti let zřízen program Společenství.
Uvedený program skončil 31. prosince 1999 a měl by být nahrazen novým programem Společenství.
Nařízení (ES) č. 1467/94 by tedy mělo být zrušeno.
(11) Při výběru a provádění opatření podle nového programu Společenství by se měl brát v úvahu výzkum, technický rozvoj a demonstrace podporované buď na národní úrovni, nebo rámcovými programy Evropského společenství pro výzkum, technický rozvoj a demonstrace.
Uváděním osiva a sadby na trh k využití podle nového programu by neměly být dotčeny směrnice Rady66/401/EHS ze dne 14. června 1966 o uvádění osiva pícnin na trh [4], 66/402/EHS ze dne 14. června 1966 o uvádění osiva obilovin na trh [5], 68/193/EHS ze dne 9. dubna 1968 o uvádění révového vegetativního množitelského materiálu na trh [6], 92/33/EHS ze dne 28. dubna 1992 o uvádění sadby a rozmnožovacího materiálu zeleniny mimo osivo na trh [7], 92/34/EHS ze dne 28. dubna 1992 o uvádění na trh rozmnožovacího materiálu ovocných rostlin a ovocných rostlin určených k produkci ovoce [8], 98/56/ES ze dne 20. července 1998 o uvádění rozmnožovacího materiálu okrasných rostlin na trh [9], 1999/105/ES ze dne 22. prosince 1999 o uvádění reprodukčního materiálu lesních dřevin na trh [10], 2002/53/ES ze dne 13. června 2002 o Společném katalogu odrůd druhů zemědělských rostlin [11], 2002/54/ES ze dne 13. června 2002 o uvádění osiva řepy na trh [12], 2002/55/ES ze dne 13. června 2002 o uvádění osiva zeleniny na trh [13], 2002/56/ES ze dne 13. června 2002 o uvádění sadby brambor na trh [14] a 2002/57/ES ze dne 13. června 2002 o uvádění osiva olejnin a přadných rostlin na trh [15].
(12) Dohoda o Evropském hospodářském prostoru (dále jen "dohoda o EHP") stanoví, že země Evropského sdružení volného obchodu zúčastněné na Evropském hospodářském prostoru (dále jen "země ESVO/EHP") by měly v rámci činností Společenství mimo jiné zvětšit a rozšířit spolupráci v oblasti zachování, popisu, sběru a využití genetických zdrojů v zemědělství.
(13) Pro lepší provádění programu Společenství by měl být stanoven pracovní program na období 2004 až 2006 s podrobným uvedením příslušných finančních ustanovení, jež se mají použít.
(14) Pro účely provádění a sledování programu Společenství by Komise měla být schopna využívat pomoci vědeckých a technických poradců.
(15) Celý příspěvek Společenství by měl být financován prostřednictvím kapitoly 3 finančního výhledu (vnitřní politiky).
(16) Opatření nezbytná pro provádění tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [16],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Cíle
Za účelem dosažení cílů SZP a provedení závazků přijatých na mezinárodní úrovni se zřizuje program Společenství na období 2004 až 2006 s cílem doplnit a podpořit na úrovni Společenství práci prováděnou v členských státech pro zachování, popis, sběr a využití genetických zdrojů v zemědělství.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Toto nařízení se použije na rostlinné, mikrobiální a živočišné genetické zdroje, jež jsou nebo by mohly být využívány v zemědělství.
2. Podle tohoto nařízení nesmí být poskytnuta podpora:
a) závazkům způsobilým podle hlavy II kapitoly VI nařízení (ES) č. 1257/1999, jak je specifikováno podle článku 14 nařízení Komise (ES) č. 445/2002 ze dne 26. února 2002, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) [17],
b) činnostem způsobilým podle rámcového programu Evropského společenství pro výzkum, technický rozvoj a demonstrace.
Článek 3
Definice
Pro účely tohoto nařízení se:
a) "rostlinnými genetickými zdroji" rozumějí genetické zdroje zemědělských plodin, zahradnických plodin, léčivých a aromatických rostlin, ovocných plodin, lesních stromů a planě rostoucích rostlin, které jsou nebo by mohly být využívány v zemědělství;
b) "živočišnými genetickými zdroji" rozumějí genetické zdroje hospodářských zvířat (obratlovců i bezobratlých) a volně žijících živočichů, které jsou nebo by mohly být využívány v zemědělství;
c) "genetickým materiálem" rozumí jakýkoli materiál rostlinného, mikrobiálního nebo živočišného původu včetně reprodukčního a vegetativně rozmnožovacího materiálu obsahujícího funkční jednotky dědičnosti;
d) "genetickými zdroji pro zemědělství" rozumí jakýkoli genetický materiál rostlinného, mikrobiálního nebo živočišného původu se skutečnou nebo potenciální hodnotou pro zemědělství;
e) "zachováním in situ" rozumí zachování genetického materiálu v ekosystémech a přirozených stanovištích a uchování a obnova životaschopných populací druhů nebo volně žijících plemen v jejich přirozeném prostředí a v případě domácích živočišných plemen nebo kultivovaných rostlinných druhů v zemědělsky využívaném prostředí, kde se vyvinuly jejich charakteristické vlastnosti;
f) "zachováním in situ/v hospodářstvích" rozumí "zachování a rozvoj in situ" na úrovni hospodářství;
g) "zachováním ex situ" rozumí zachování genetického materiálu pro zemědělství mimo jeho přírodní stanoviště;
h) "sběrem ex situ" rozumí sběr genetického materiálu pro zemědělství, uchovávaného mimo jeho přírodní stanoviště;
i) "biogeografickým regionem" rozumí zeměpisný region s typickými vlastnostmi, pokud jde o složení a strukturu volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin.
Článek 4
Způsobilé činnosti
1. Program Společenství uvedený v článku 1 obsahuje cílené činnosti, sladěné činnosti a doprovodné činnosti, jak je uvedeno v článcích 5, 6 a 7.
2. Všechny činnosti prováděné v rámci programu musejí být v souladu s rostlinolékařskými, veterinárními a zootechnickými právními předpisy Společenství, s předpisy pro uvádění osiva a rozmnožovacího materiálu na trh a pro společný katalog, a musejí brát v úvahu:
a) ostatní činnosti prováděné na úrovni Společenství,
b) příslušné mezinárodní postupy, vývoj a dohody, zejména pokud jde o:
- Úmluvu o biologické rozmanitosti,
- Mezinárodní smlouvu o rostlinných genetických zdrojích pro výživu a zemědělství,
- Globální akční plán FAO pro zachování a udržitelné využívání rostlinných genetických zdrojů pro výživu a zemědělství, a ostatní činnosti prováděné v rámci FAO,
- Evropskou strategii pro zachování rostlin a příslušná usnesení Ministerských konferencí o ochraně lesů v Evropě,
- Globální strategii pro řízení genetických zdrojů hospodářských zvířat, a
- programy prováděné v mezinárodním rámci, jako je Evropský program spolupráce pro sítě genetických zdrojů plodin (ECP/GR), Evropské regionální kontaktní místo (ERFP) národních koordinátorů pro řízení genetických zdrojů hospodářských zvířat, Evropský program lesních genetických zdrojů (Euforgen) a Poradní skupina pro mezinárodní zemědělský výzkum (CGIAR).
Článek 5
Cílené činnosti
Cílené činnosti zahrnují:
a) činnosti podporující zachování, popis, sběr a využití genetických zdrojů v zemědělství in situ i ex situ;
b) zřízení evropského decentralizovaného stálého a široce přístupného internetového soupisu v současnosti zachovaných genetických zdrojů in situ včetně činností pro zachování genetických zdrojů in situ/v hospodářstvích;
c) zřízení evropského decentralizovaného stálého a široce přístupného internetového soupisu sbírek ex situ (genové banky), zařízení in situ (zdroje) a databází dostupných v současné době nebo vytvářených na základě národních soupisů;
d) podporu pravidelných výměn technických a vědeckých informací, zejména ohledně původu a jednotlivých vlastností dostupných genetických zdrojů, mezi příslušnými organizacemi v členských státech.
Činnosti uvedené v bodu a) jsou nadnárodní, berou případně v úvahu biogeografické regionální aspekty, a na úrovni Společenství podporují nebo doplňují práci prováděnou na regionální nebo národní úrovni.
Nesmějí zahrnovat podporu na údržbu chráněných přírodních oblastí.
Článek 6
Sladěné činnosti
Sladěné činnosti podporují výměnu informací o tematických problémech za účelem zlepšení koordinace činností a programů pro zachování, popis, sběr a využití genetických zdrojů v zemědělství Společenství.
Tyto činnosti jsou nadnárodní.
Článek 7
Doprovodné činnosti
Doprovodné činnosti zahrnují informační akce, šíření informací a poradenské činnosti včetně organizace seminářů, technických konferencí, setkání s nevládními organizacemi a ostatními relevantními zúčastněnými stranami, kurzy odborné přípravy a přípravu technických zpráv.
Článek 8
Pracovní program
1. Komise zajistí provádění programu Společenství na základě pracovního programu na období 2004 až 2006 zřízeného v souladu s postupem uvedeným v čl. 15 odst. 2 a s výhradou dostupnosti rozpočtových prostředků.
2. Maximální doba trvání činností spolufinancovaných v rámci programu Společenství je čtyři roky.
Článek 9
Výběr činností
1. Komise v rámci pracovního programu uvedeného v článku 8 a na základě výzev k podání návrhů činností zveřejněných v řadě C Úředního věstníku Evropské unie vybere činnosti, které mají být financovány v rámci programu Společenství.
2. Výzvy k podání návrhů zahrnují činnosti a oblasti uvedené v článcích 5, 6 a 7 a v příloze I. Obsah výzev k podání návrhů se stanoví v souladu s postupem uvedeným v čl. 15 odst. 2 a ve shodě s příslušnými články hlavy VI nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [18].
3. Návrhy na činnosti uvedené v článcích 5, 6 a 7 může předložit subjekt veřejného sektoru nebo jakákoli fyzická nebo právnická osoba, jež je státním příslušníkem členského státu a usazená ve Společenství, včetně genových bank, nevládních organizací, chovatelů, technických ústavů, pokusných hospodářství, zahradníků a vlastníků lesů.
Subjekty nebo osoby usazené ve třetích zemích mohou rovněž předkládat návrhy, pokud to dovoluje článek 10.
4. Při posuzování návrhů se berou v úvahu tato kritéria:
a) relevantnost ohledně cílů programu Společenství, definovaných v článku 1;
b) technická jakost nabízené práce;
c) schopnost činnost úspěšně provést a zajistit její účinné řízení, posuzovaná z hlediska zdrojů a kompetencí včetně organizačních ujednání dohodnutých mezi účastníky;
d) přidaná hodnota na evropské úrovni a potenciální přínos politikám Společenství.
5. Návrhy činností, které se mají financovat v rámci programu Společenství, se vybírají na základě nezávislého odborného posudku. Komise vyzve nezávislé odborníky v souladu s čl. 57 odst. 2 nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002 a s článkem 178 nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2342/2002 ze dne 23. prosince 2002 o prováděcích pravidlech pro nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [19].
6. Pokud to bude nezbytné, přijmou se prováděcí pravidla k tomuto článku v souladu s postupem uvedeným v čl. 15 odst. 2.
Článek 10
Účast třetích zemí
Program Společenství je otevřen pro účast:
a) zemí ESVO/EHP v souladu s podmínkami stanovenými v dohodě o EHP;
b) přidružených zemí v souladu s podmínkami stanovenými v příslušných dvoustranných dohodách, které stanovují obecné zásady jejich účasti na programech Společenství.
Článek 11
Grantová dohoda
1. Po přijetí vybraných činností uzavře Komise s účastníky těchto činností grantové dohody v souladu s příslušnými články hlavy VI nařízení (ES, Euratom) č.
1605/2002. Grantové dohody stanoví podrobná kritéria pro podávání zpráv, šíření informací, ochranu a využívání výsledků činností.
2. Komise podnikne nezbytné kroky, zejména prostřednictvím technických, správních a účetních kontrol v prostorách příjemců, s cílem ověřit, že poskytnuté informace a podpůrné doklady jsou správné a že veškeré závazky stanovené v grantové dohodě byly splněny.
Článek 12
Technická pomoc
1. V souladu s čl. 57 odst. 2 nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002 může Komise vyzvat vědecké a technické odborníky, aby poskytli pomoc při provádění programů Společenství včetně technického poradenství, pokud jde o přípravu výzev k podání návrhů, hodnocení technických a finančních zpráv, účely sledování, podávání zpráv a informací.
2. Výsledkem nabídkového řízení v oblasti veřejných zakázek je podpis zakázky na služby v souladu s příslušnými články hlavy V nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002.
Článek 13
Příspěvek Společenství
1. Příspěvek Společenství na činnosti uvedené v článku 5 nepřesáhne 50 % celkových nákladů na činnost.
2. Příspěvek Společenství na činnosti uvedené v článcích 6 a 7 nepřesáhne 80 % celkových nákladů na činnost.
3. Přidělí se příspěvek Společenství až do výše 100 % celkových nákladů na pomoc uvedenou v čl. 9 odst. 5 (posouzení návrhů), v článku 12 (technická pomoc), a v článku 14 (hodnocení programu Společenství).
4. Na financování činností a pomoci prováděné v rámci programu Společenství při používání tohoto nařízení se přispěje z kapitoly 3 finančního výhledu (vnitřní politiky).
5. Orientační rozdělení prostředků přidělených programu Společenství je uvedeno v příloze II.
Článek 14
Hodnocení programu Společenství
Po ukončení programu Společenství Komise jmenuje skupinu nezávislých odborníků, aby podala zprávu o provádění tohoto nařízení, posoudila výsledky a učinila vhodná doporučení.
Zpráva skupiny spolu s připomínkami Komise bude předložena Evropskému parlamentu, Radě a Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru.
Článek 15
Postup výboru
1. Komisi je nápomocen Výbor pro zachování, popis, sběr a využití genetických zdrojů v zemědělství (dále jen "výbor").
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Období stanovené v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
4. Komise je o provádění programu Společenství pravidelně informována.
Článek 16
Zrušení
Nařízení (ES) č. 1467/94 se zrušuje, aniž jsou dotčeny smluvní závazky stran, které uzavřely zakázky vyplývající z uvedeného nařízení.
Článek 17
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 873/2004
ze dne 29. dubna 2004,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2100/94 o odrůdových právech Společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 308 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V nařízení Rady (ES) č. 2100/94 ze dne 27. července 1994 o odrůdových právech Společenství [2] se zavádí režim Společenství pro rostlinné odrůdy souběžně existující s vnitrostátními režimy, který dovoluje udělování práv průmyslového vlastnictví platných v celém Společenství (dále jen "odrůdová práva Společenství").
(2) Provádění a používání tohoto režimu zajišťuje úřad Společenství s vlastní právní subjektivitou, známý jako "Odrůdový úřad Společenství" (dále jen "Úřad").
(3) Pojem "nucená licence" by měl mít stejný význam a obsah jako dosavadní pojem "nucené užívací právo".
(4) Pouze Úřad je oprávněn udělit nucenou licenci pro odrůdu, která je chráněna odrůdovým právem Společenství.
(5) Právní rámec ochrany biotechnologických vynálezů ve Společenství vymezený ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 98/44/ES ze dne 6. července 1998 o právní ochraně biotechnologických vynálezů [3] stanoví v článku 12 pravidla pro udělování nevýlučných nucených licencí v případech, kdy chráněné rostlinné odrůdy, včetně chráněných rostlinných odrůd Společenství, obsahují patentované vynálezy a naopak.
(6) V článku 29 nařízení (ES) č. 2100/94 je sice obecně stanoveno udělování nucených licencí na odrůdová práva Společenství z důvodů veřejného zájmu, není však učiněn výslovný odkaz na licence, které mají být poskytovány v souladu s článkem 12 směrnice 98/44/ES.
(7) Vzhledem k potřebě zajistit průhlednost a provázanost systému nucených křížových licencí je vhodné změnit pravidla zavedená nařízením (ES) č. 2100/94, a to tím způsobem, že se výslovně učiní odkaz na nucené licence stanovené ve směrnici 98/44/ES a že se stanoví zvláštní podmínky pro tyto licence.
(8) Vzhledem k vnitrostátnímu rozsahu ochrany biotechnologických vynálezů podle směrnice 98/44/ES je nezbytné zajistit, aby majiteli vnitrostátního patentu byla udělena křížová licence na odrůdové právo pouze v tom členském státě (v těch členských státech), ve kterém (ve kterých) může uplatňovat nárok na patent na biotechnologický vynález.
(9) Pro přijetí tohoto nařízení nestanoví Smlouva jiné pravomoci než ty, které jsou uvedeny v článku 308,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 29 nařízení (ES) č. 2100/94 se nahrazuje tímto:
"Článek 29
Nucená licence
1. Úřad udělí na žádost jedné nebo více osob této osobě nebo těmto osobám nucenou licenci, avšak pouze z důvodů veřejného zájmu a po konzultaci Správní rady uvedené v článku 36.
2. Na žádost členského státu, Komise, nebo některé organizace založené na úrovni Společenství a zapsané Komisí může být nucená licence udělena buď kategorii osob, které splňují zvláštní požadavky, nebo jednotlivým osobám v jednom nebo více členských státech nebo v celém Společenství.
Může být udělena pouze z důvodů veřejného zájmu a se souhlasem Správní rady.
3. Úřad při udělení nucené licence podle odstavců 1, 2, 5 nebo 5a určí druh úkonů a upřesní přiměřené podmínky, jakož i zvláštní požadavky uvedené v odstavci 2.
V přiměřených podmínkách se zohlední zájmy všech držitelů odrůdových práv, kterých by se udělení nucené licence mohlo dotknout.
Přiměřené podmínky mohou zahrnovat možné časové omezení a platbu příslušného licenčního poplatku jako přiměřenou odměnu držiteli a dále mohou být držiteli uloženy povinnosti, které musí splnit, aby nucená licence mohla být použita.
4. Vždy po uplynutí jednoho roku od udělení nucené licence podle odstavců 1, 2, 5 nebo 5a a v rámci výše uvedeného možného časového omezení stanoveného v odstavci 3 může každý z účastníků řízení požádat o zrušení nebo změnu rozhodnutí o udělení nucené licence.
Jediným důvodem takové žádosti může být pouze mezitímní změna okolností, na jejichž základě bylo rozhodnuto.
5. Na žádost se držiteli udělí nucená licence vztahující se na v podstatě odvozenou odrůdu, pokud jsou splněny podmínky stanovené v odstavci 1.
Přiměřené podmínky uvedené v odstavci 3 zahrnují platbu příslušného licenčního poplatku jako přiměřenou odměnu držiteli původní odrůdy.
5a. Na žádost se majiteli patentu na biotechnologický vynález udělí nucená licence na nevýlučné využívání chráněné rostlinné odrůdy podle čl. 12 odst. 2 směrnice 98/44/ES, s výhradou platby příslušného licenčního poplatku jako přiměřené odměny, pokud majitel patentu prokáže, že:
i) neúspěšně žádal držitele odrůdového práva o poskytnutí smluvní licence a
ii) vynález představuje významný technický pokrok značného hospodářského významu ve vztahu k chráněné rostlinné odrůdě.
Pokud byla držiteli udělena nucená licence v souladu s čl. 12 odst. 1 směrnice 98/44/ES na nevýlučné užívání vynálezu chráněného patentem, aby mohl získat nebo využívat své odrůdové právo, udělí se majiteli patentu na uvedený vynález na jeho žádost za přiměřených podmínek nevýlučná křížová licence na využívání odrůdy.
Územní působnost licence nebo křížové licence uvedené v tomto odstavci je omezena na část nebo části Společenství, na které se vztahuje patent.
6. Prováděcí pravidla uvedená v článku 114 mohou stanovit určité případy jako příklady veřejného zájmu uvedeného v odstavcích 1, 2 a 5a a mohou navíc stanovit podrobnosti pro provádění odstavců 1 až 5a.
7. Členské státy nemohou udělit nucenou licenci na odrůdové právo Společenství."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 874/2004
ze dne 28. dubna 2004,
kterým se stanoví obecná pravidla pro zavádění a funkce domény nejvyšší úrovně .eu a zásady, jimiž se řídí registrace
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 733/2002 ze dne 22. dubna 2002 o zavádění domény nejvyšší úrovně .eu [1], a zejména na čl. 5 odst. 1 uvedeného nařízení,
po konzultaci s rejstříkem v souladu s čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 733/2002,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Počáteční etapy zavádění domény nejvyšší úrovně .eu, jež se má vytvořit podle nařízení (ES) č. 733/2002, byly dokončeny určením právnické osoby usazené ve Společenství, aby spravoval a řídil funkce rejstříku domény nejvyšší úrovně .eu.
Rejstřík, určený rozhodnutím Komise 2003/375/ES, [2] musí být neziskovou organizací, která by měla vyvíjet činnost a poskytovat služby za dostupné ceny pokrývající její náklady.
(2) Mělo by být možné ve všech úředních jazycích Společenství jednoduchým, rychlým a účinným postupem, elektronickými prostředky, prostřednictvím schválených elektronických podatelen zažádat o jméno domény.
(3) Elektronické podatelny by měl schvalovat rejstřík postupem zajišťujícím podmínky pro korektní a otevřenou hospodářskou soutěž mezi elektronickými podatelnami.
Schvalovací proces by měl být objektivní, transparentní a nediskriminační.
Pouze strany splňující určité základní technické požadavky, jež rejstřík určí, by měly být způsobilé ke schválení.
(4) Elektronické podatelny by měly přijímat pouze žádosti o registraci jména domény podané poté, co jsou schváleny, a měly by je zasílat v chronologickém pořadí, v jakém je obdrží.
(5) S cílem zajistit lepší ochranu práv spotřebitelů a aniž jsou dotčeny jakékoli předpisy Společenství ohledně soudní příslušnosti a rozhodného práva by rozhodným právem ve sporech mezi elektronickými podatelnami a žadateli o registrační služby v záležitostech týkajících se Společenství mělo být právo jednoho z členských států.
(6) Elektronické podatelny by měly od svých klientů vyžadovat přesné kontaktní informace, jako je celé jméno, adresa, číslo telefonu a adresa elektronické pošty a informace o fyzické či právnické osobě odpovědné za technický provoz jména domény.
(7) Registrační politika by měla podporovat používání všech úředních jazyků Společenství.
(8) Na základě nařízení (ES) č. 733/2002 mohou členské státy požádat, aby jejich úřední název a název, kterým jsou běžně označovány, mohly být přímo na doméně nejvyšší úrovně .eu zaregistrovány pouze na žádost jejich národní vlády.
Země, jejichž přijetí do Evropské unie se očekává po květnu 2004, by měly mít možnost zablokovat své úřední názvy a název, kterým jsou běžně označovány, aby mohly být zaregistrovány později.
(9) Členský stát by měl být zmocněn určit provozovatele, jenž zaregistruje jako jméno domény úřední název tohoto státu a název, kterým je běžně označován.
Podobně Komise by měla být zmocněna vybrat jména domén pro používání orgány Společenství a určit provozovatele těchto jmen domén.
Rejstřík by měl mít právo rezervovat si určitý počet jmen domén pro svůj provoz.
2 nařízení (ES) č. 733/2002 některé členské státy oznámily Komisi a ostatním členským státům omezený seznam obecně uznávaných jmen s ohledem na zeměpisné nebo geopolitické pojmy týkající se jejich politické nebo územní organizace.
Tyto seznamy zahrnují jména, která buď nesmějí být zaregistrována, nebo smějí být zaregistrována pouze pod doménou druhého stupně v souladu s pravidly obecného zájmu.
Jména uvedená v těchto seznamech nepodléhají zásadě "kdo dřív přijde, je dřív na řadě".
(11) Zásada "kdo dřív přijde, je dřív na řadě" by měla být základní zásadou při řešení sporů mezi držiteli přednostních práv v průběhu registrace po etapách.
Po skončení registrace po etapách by se zásada "kdo dřív přijde, je dřív na řadě" měla použít při přidělování jmen domén.
(12) S cílem chránit přednostní práva uznaná právem Společenství nebo vnitrostátním právem by se měl zavést postup registrace po etapách.
Registrace by měla proběhnout ve dvou etapách s cílem zajistit, že držitelé přednostních práv budou mít vhodnou příležitost zaregistrovat si jména, ke kterým mají přednostní práva.
Rejstřík by měl zajistit, aby validaci práv prováděli jmenovaní validační zástupci.
Validační zástupci by na základě důkazů dodaných žadateli měli posoudit právo požadované pro konkrétní jméno.
Pokud existují dva nebo více žadatelů o jméno domény, z nichž každý má přednostní právo, mělo by se toto jméno přidělit podle zásady "kdo dřív přijde, je dřív na řadě".
(13) Rejstřík by měl uzavřít vhodnou podmíněnou dohodu, aby zajistil kontinuitu služeb, a zejména aby zajistil, že v případě nového delegování nebo jiných nepředvídaných okolností bude možné s co nejmenším narušením pokračovat v poskytování služeb místní internetové komunitě.
Rejstřík by měl také dodržovat příslušné předpisy, zásady, pokyny a nejlepší praxi ohledně ochrany údajů, zejména pokud jde o množství a druh údajů zobrazovaných v databázi WHOIS.
Jména domén považovaná soudem členského státu za hanlivá, rasistická nebo odporující veřejnému pořádku by měla být zablokována a po přijetí konečného soudního rozhodnutí odebrána.
Tato jména domén by měla být trvale zablokována pro budoucí registraci.
(14) V případě úmrtí nebo platební neschopnosti držitele jména domény, pokud nebyl při uplynutí doby registrace zahájen převod, by mělo být jméno domény pozastaveno na 40 kalendářních dní.
Pokud dotyční dědici nebo správci jméno během této doby nezaregistrují, mělo by být zpřístupněno pro všeobecnou registraci.
(15) Rejstřík by měl mít možnost na základě omezeného počtu specifických důvodů odebrat jméno domény poté, co dotyčnému držiteli jména domény poskytl příležitost přijmout vhodná opatření.
Mělo by také být možné odebrat jméno domény prostřednictvím postupu mimosoudního řešení sporů.
(16) Rejstřík by měl stanovit postup mimosoudního řešení sporů s ohledem na nejlepší mezinárodní postupy v této oblasti, a zejména doporučení Světové organizace duševního vlastnictví (WIPO), aby pokud možno zabránil spekulativním a zneužívajícím registracím.
(17) Rejstřík by měl vybrat poskytovatele služeb s vhodnou kvalifikací na základě objektivních, transparentních a nediskriminačních kritérií.
Mimosoudní řešení sporů by mělo dodržovat minimum jednotných procedurálních pravidel podobných jednotnému postupu řešení sporů, který přijala Internet Corporation of Assigned Names and Numbers (ICANN).
(18) S ohledem na blížící se rozšíření Unie je nezbytné, aby systém obecných pravidel stanovených tímto nařízením vstoupil bezodkladně v platnost.
(19) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Komunikačního výboru, zřízeného čl. 22 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES [3],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I PŘEDMĚT
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví obecná pravidla pro zavádění a funkce domény nejvyšší úrovně .eu a obecné zásady pro registraci uvedené v čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 733/2002.
KAPITOLA II ZÁSADY PRO REGISTRACI
Článek 2
Způsobilost a obecné zásady pro registraci
Způsobilá strana, jak ji definuje čl. 4 odst. 2 písm. b) nařízení (ES) č. 733/2002, může na doméně nejvyšší úrovně .eu zaregistrovat jedno nebo více jmen.
Aniž je dotčena kapitola IV, přidělí se specifické jméno domény k využití způsobilé straně, jejíž žádost rejstřík obdržel jako první technicky správným způsobem a v souladu s tímto nařízením.
Pro účely tohoto nařízení se na toto kritérium dřívějšího obdržení odkazuje jako na zásadu "kdo dřív přijde, je dřív na řadě".
Jakmile je jméno domény zaregistrováno, není přístupné pro další registraci až do doby uplynutí registrace, pokud nebude obnovena, nebo do odebrání jména domény.
Pokud není v tomto nařízení uvedeno jinak, registrují se jména domény přímo na doméně nejvyšší úrovně .eu.
Registrace jména domény nabude platnosti až po zaplacení příslušného poplatku žadatelem.
Jména domén zaregistrovaných na doméně nejvyšší úrovně .eu jsou převoditelná pouze na strany způsobilé k registraci jmen domény .eu.
Článek 3
Žádosti o registraci jména domény
Žádost o registraci jména domény musí obsahovat:
a) jméno a adresu žadatele;
b) elektronickými prostředky podané potvrzení žadatele, že splňuje obecná kritéria způsobilosti stanovená v čl. 4 odst. 2 písm. b) nařízení (ES) č. 733/2002;
c) elektronickými prostředky podané prohlášení žadatele, že podle jeho nejlepšího vědomí je žádost o registraci jména domény podána v dobré víře a nijak nenarušuje práva žádné třetí osoby;
d) elektronickými prostředky podaný závazek žadatele dodržovat veškeré podmínky registrace včetně podmínek ohledně postupu mimosoudního řešení sporů uvedených v kapitole VI.
Jakákoli věcná nepřesnost v prvcích uvedených v písmeni a) až d) zakládá porušení podmínek registrace.
Jakékoli ověření platnosti žádostí o registraci rejstříkem se provádí po registraci z iniciativy rejstříku nebo na základě sporu o registraci dotyčného jména domény, s výjimkou žádostí podaných v průběhu postupu registrace po etapách podle článků 10, 12 a 14.
Článek 4
Schvalování elektronických podatelen
Pouze rejstříkem schválené elektronické podatelny jsou oprávněny nabízet registrační služby pro jména na doméně nejvyšší úrovně .eu.
Postup pro schvalování elektronických podatelen určuje rejstřík; tento postup je přiměřený, transparentní a nediskriminační a zajišťuje efektivní a korektní podmínky hospodářské soutěže.
Elektronické podatelny musí mít přístup k automatizovaným systémům registrace rejstříku a používat je.
Rejstřík může stanovit další základní technické požadavky pro schvalování elektronických podatelen.
Rejstřík může od elektronických podatelen požadovat zálohovou platbu registračních poplatků, jež rejstřík každoročně stanoví na základě přiměřeného tržního odhadu.
Postup, podmínky schvalování elektronických podatelen a seznam elektronických podatelen rejstřík veřejně zpřístupní ve snadno dostupné formě.
Každá elektronická podatelna je dohodou s rejstříkem zavázána dodržovat podmínky schválení, a zejména plnit obecná pravidla stanovená tímto nařízením.
Článek 5
Ustanovení týkající se elektronických podatelen
Aniž jsou dotčena pravidla stanovící soudní příslušník a rozhodné právo, nemohou dohody mezi elektronickou podatelnou a držitelem registrace jména domény jako rozhodné právo určit jiné právo než právo jednoho z členských států, ani určit jako příslušný orgán pro řešení sporů jiný orgán než orgán vybraný rejstříkem na základě článku 23 nebo rozhodčí soud nebo soud umístěný mimo Společenství.
Elektronická podatelna, která obdrží pro stejné jméno více než jednu žádost o registraci, zašle tyto žádosti rejstříku v pořadí, ve kterém je obdržela.
Rejstříku se zasílají pouze žádosti přijaté po datu schválení podatelny.
Elektronické podatelny požadují od všech žadatelů, aby předložili správné a spolehlivé kontaktní údaje alespoň o jedné fyzické nebo právnické osobě odpovědné za technický provoz vyžádaného jména domény.
Elektronické podatelny si mohou vytvořit programy označování, osvědčování a značek důvěry s cílem posílit důvěru spotřebitelů ve spolehlivost informací dostupných pod jménem domény, kterou zaregistrovaly, v souladu s použitelným vnitrostátním právem a právem Společenství.
KAPITOLA III JAZYKY A ZEMĚPISNÉ POJMY
Článek 6
Jazyky
Registrace jmen domén .eu začne až poté, co rejstřík oznámí Komisi, že podávání žádostí o registraci jmen domén .eu a sdělování rozhodnutí týkajících se registrace je možné ve všech úředních jazycích Společenství (dále jen "úřední jazyky").
Pokud jde o jakékoli sdělení rejstříku, jež má vliv na práva některé ze stran ve spojení s registrací, jako je poskytnutí, převod nebo odebrání domény, zajistí rejstřík, aby tato sdělení byla možná ve všech úředních jazycích.
Rejstřík provádí registraci jmen domén ve všech abecedních znacích úředních jazyků, pro které jsou k dispozici odpovídající mezinárodní normy.
Rejstřík nemusí plnit funkce vyžadující používání jiných než úředních jazyků.
Článek 7
Postup pro rezervovaná zeměpisná a geopolitická jména
Pro účely postupu vznesení námitek vůči seznamu obecně uznávaných jmen v souladu s čl. 5 odst. 2 třetím pododstavcem nařízení (ES) č. 733/2002 se námitky oznámí členům Komunikačního výboru, zřízeného čl. 22 odst. 1 směrnice 2002/21/ES, a generálnímu řediteli generálního ředitelství pro informační společnost Komise. Členové Komunikačního výboru a generální ředitel mohou pro tato oznámení určit jiná kontaktní místa.
Námitky a určení kontaktních míst se oznamují elektronickou poštou, kurýrem nebo osobně, anebo doporučenou poštovní zásilkou s potvrzením o příjmu.
Po vyřešení námitek uveřejní rejstřík na svých internetových stránkách dva seznamy jmen.
První seznam obsahuje jména, o nichž Komise oznámila, že "nesmějí být zaregistrována."
Druhý seznam obsahuje jména, o nichž Komise oznámila rejstříku, že "smějí být zaregistrována pouze pod doménou druhého stupně."
Článek 8
Názvy zemí a kódy alfa-2 označující země
Členské státy a přistupující země mohou požádat, aby jejich úřední název a název, kterým jsou běžně označovány v jednom nebo více úředních jazycích Společenství rozšířeného v květnu 2004, nebyl přímo na doméně nejvyšší úrovně .eu zaregistrován jinou osobou než jejich celostátní vládou.
Za tímto účelem každý členský stát nebo přistupující země zašle Komisi do dvou měsíců od vstupu tohoto nařízení v platnost seznam jmen, pro která požaduje rezervaci, a současně označí orgán, který bude celostátní vládu zastupovat při registraci jmen.
Komise oznámí rejstříku jména, která se mají rezervovat, a orgány, které celostátní vlády zastupují při registraci jmen.
Kandidátské země, které nemají do Evropské unie vstoupit v květnu 2004, a členské země Evropského hospodářského prostoru, které nejsou členskými státy, mohou požádat, aby jejich úřední název a název, kterým jsou běžně označovány v jejich vlastním jazyce a od května 2004 v kterémkoli z úředních jazyků, nebyl zaregistrován přímo na doméně nejvyšší úrovně .eu.
Za tímto účelem mohou tyto země zaslat Komisi do šesti měsíců od vstupu tohoto nařízení v platnost seznam jmen, která nemají být zaregistrována.
Komise oznámí rejstříku jména, která nemají být zaregistrována.
Kódy alfa-2 označující země se nepoužijí pro registraci jmen domén přímo na doméně nejvyšší úrovně .eu.
Článek 9
Jména domén druhého stupně pro zeměpisné a geopolitické názvy
Registrace zeměpisných a geopolitických pojmů jako jmen domén v souladu s čl. 5 odst. 2 písm. b) nařízení (ES) č. 733/2002 může být zajišťována členským státem, který jména oznámil. Může k ní dojít pod jakýmkoli jménem domény, které si uvedený členský stát zaregistroval.
Komise může požádat rejstřík, aby zavedl jména domén přímo na doméně nejvyšší úrovně .eu pro využití orgány a institucemi Společenství.
Po vstupu tohoto nařízení v platnost a nejpozději týden před začátkem období registrace po etapách uvedeného v kapitole IV Komise oznámí rejstříku jména, která se mají rezervovat, a útvary zastupující orgány a instituce Společenství při registraci jmen.
KAPITOLA IV REGISTRACE PO ETAPÁCH
Článek 10
Způsobilé strany a jména, která si mohou zaregistrovat
1. Držitelé přednostních práv uznaných nebo zřízených vnitrostátním právem nebo právem Společenství a veřejné subjekty jsou způsobilí požádat o registraci jmen domén během období registrace po etapách, než začne všeobecná registrace domény .eu.
"Přednostní práva" zahrnují mimo jiné registrované vnitrostátní ochranné známky a ochranné známky Společenství, zeměpisná označení nebo označení původu a v případě, že jsou chráněny vnitrostátním právem členského státu, kde jsou v držení: neregistrované ochranné známky, obchodní jména, označení podniků, jména společností, rodinná jména a názvy chráněných literárních a uměleckých děl.
"Veřejné subjekty" zahrnují: orgány a instituce Společenství, celostátní, regionální a místní vlády, orány veřejné moci, samosprávné celky, veřejnoprávní organizace a orgány a mezinárodní a mezivládní organizace.
2. Registrace na základě přednostního práva spočívá v zaregistrování celého jména, pro které existuje přednostní právo, jak je uvedeno v dokumentaci dokládající existenci takového práva.
3. Registrace veřejným subjektem spočívá v zaregistrování celého jména veřejného subjektu nebo obecně používaného akronymu.
Veřejné subjekty odpovědné za správu konkrétního zeměpisného území si mohou také zaregistrovat celé jméno území, za které odpovídají, a jméno, jímž se území běžně označuje.
Článek 11
Zvláštní znaky
Pokud jde o registraci celých jmen složených z několika slov nebo textových prvků nebo slov oddělených mezerami, má se za to, že jméno domény vytvořené spojením částí celého jména pomocí pomlčky nebo spojením do jednoho slova je rovnocenné takovému celému jménu.
Pokud jméno, pro které existují přednostní práva, obsahuje zvláštní znaky, mezery nebo interpunkci, musí se z příslušného jména domény odstranit, nahradit pomlčkami nebo, pokud je to možné, přepsat.
Mezi zvláštní znaky a interpunkci uvedenou v druhém odstavci patří zejména:
˜ @ # $ % ˆ & * ( ) + = < <{ } [ ] _BAR_ \ /: ; ' , . ?
6 odst. 3, pokud jméno s přednostním právem obsahuje písmena s doplňkovými prvky, které nemohou být reprodukovány kódem ASCII, jako je ä, é nebo ñ, dotyčná písmena se přepisují bez těchto prvků (např. a, e, n), nebo se nahradí obecně přijímaným přepisem (např. ae).
Ve všem ostatním je jméno domény stejné jako textové prvky nebo slova jména s přednostním právem.
Článek 12
Zásady registrace po etapách
1. Registrace po etapách začne nejdříve 1. května 2004, a to pouze pokud bude splněn požadavek uvedený v čl. 6 odst. 1 a uplyne lhůta stanovená v článku 8.
Rejstřík zveřejní datum začátku registrace po etapách nejméně dva měsíce předem a informuje všechny schválené elektronické podatelny.
Rejstřík zveřejní na svých internetových stránkách dva měsíce před začátkem registrace po etapách podrobný popis všech technických a správních opatření, která použije k zajištění řádné, korektní a technicky spolehlivé registrace po etapách.
2. Registrace po etapách trvá čtyři měsíce.
Všeobecná registrace jmen domén nezačne před ukončením registrace po etapách.
Registrace po etapách se skládá ze dvou etap, z nichž každá trvá dva měsíce.
V první části registrace po etapách mohou držitelé nebo nabyvatelé licence přednostních práv a veřejné subjekty uvedené v čl. 10 odst. 1 zažádat o registraci jmen domén pouze pro registrované vnitrostátní ochranné známky a ochranné známky Společenství, zeměpisná označení a jména a akronymy uvedené v čl. 10 odst. 3.
V druhé části registrace po etapách mohou držitelé přednostních práv zažádat o registraci jmen domén pro jména, která mohou být zaregistrována v první části, a jména založená na všech ostatních přednostních právech.
3. Žádost o registraci jména domény založená na přednostním právu podle čl. 10 odst. 1 a 2 obsahuje odkaz na právní základ práva na toto jméno ve vnitrostátním právu nebo právu Společenství, a ostatní důležité informace jako registrační číslo ochranné známky, informace o zveřejnění v úředním věstníku, informace o registraci v profesních nebo obchodních sdruženích a obchodních komorách.
4. Rejstřík může žádosti o registraci jména domény podmínit platbou dodatečných poplatků, pokud slouží výhradně k pokrytí nákladů vyplývajících z používání této kapitoly.
Rejstřík může požadovat různé poplatky v závislosti na složitosti postupu vyžadovaného k validaci přednostních práv.
5. Po skončení registrace po etapách bude na náklady rejstříku proveden nezávislý audit a zpráva s jeho závěry předána Komisi.
Auditora jmenuje rejstřík po konzultaci s Komisí.
Cílem auditu je potvrdit korektní, vhodné a řádné provozní i technické řízení registrace po etapách.
6. Spory týkající se jména domény se řeší pomocí pravidel stanovených v kapitole VI.
Článek 13
Výběr validačních zástupců
Validační zástupci jsou právnické osoby usazené na území Společenství.
Jsou to renomované subjekty s vhodnou kvalifikací.
Rejstřík vybere validační zástupce objektivně, transparentně a nediskriminačně a zajistí co největší zeměpisnou rozmanitost.
Rejstřík vyžaduje, aby validační zástupce prováděl validaci objektivně, transparentně a nediskriminačně.
Členské státy zajistí validaci jmen uvedených v čl. 10 odst.
3. Za tímto účelem zašlou členské státy Komisi do dvou měsíců po vstupu v platnost tohoto nařízení adresy, na které se mají zaslat listinné důkazy pro ověření.
Komise oznámí tyto adresy rejstříku.
Rejstřík zveřejní informace o validačních zástupcích na svých internetových stránkách.
Článek 14
Validace a registrace žádostí obdržených během registrace po etapách
Veškeré nároky na přednostní práva podle čl. 10 odst. 1 a 2 musí být ověřitelné listinnými důkazy dokládajícími uvedené právo podle zákona, který je přiznává.
Rejstřík po obdržení žádosti zablokuje dotyčné jméno domény až do provedení validace nebo do doby, kdy uplyne lhůta pro obdržení dokladů.
Pokud rejstřík během registrace po etapách obdrží více než jednu žádost o stejnou doménu, žádosti se zpracují v přísně chronologickém pořadí.
Rejstřík zpřístupní databázi obsahující informace o jménech domén, pro něž byla podána žádost o registraci po etapách, žadatelích, elektronických podatelnách, které podaly žádost, lhůtě pro předložení dokladů pro validaci a následných nárocích na tato jména.
Každý žadatel předloží listinné důkazy prokazující, že je držitelem přednostního práva nárokovaného pro dotyčné jméno.
Listinné důkazy se předloží validačnímu zástupci určenému rejstříkem.
Žadatel předloží důkazy tak, aby je validační zástupce obdržel do čtyřiceti dní od podání žádosti o jméno domény.
Pokud listinné důkazy nebudou dodány v této lhůtě, žádost o jméno domény se zamítne.
Validační zástupci označí při obdržení listinné důkazy datem.
Validační zástupci přezkoumají žádosti pro každé konkrétní jméno domény v pořadí, v jakém je rejstřík obdržel.
Příslušný validační zástupce přezkoumá, zda žadatel, který je první v pořadí pro posouzení ohledně jména domény a který v předepsané lhůtě předložil listinné důkazy, má na jméno přednostní právo.
Pokud nebyly listinné důkazy dodány v předepsané lhůtě nebo pokud validační zástupce zjistí, že listinné důkazy přednostní právo neprokazují, oznámí to rejstříku.
Pokud validační zástupce zjistí, že existují přednostní práva týkající se žádosti o konkrétní jméno domény, která je první v pořadí, oznámí to rejstříku.
Toto přezkoumávání každé žádosti v chronologickém pořadí jejich přijetí se provádí, dokud není nalezena žádost, jejíž přednostní právo na dotyčné jméno je potvrzeno validačním zástupcem.
Rejstřík zaregistruje jméno domény podle zásady "kdo dřív přijde, je dřív na řadě," pokud zjistí, že žadatel prokázal přednostní právo v souladu s postupem stanoveným ve druhém, třetím a čtvrtém pododstavci.
KAPITOLA V REZERVACE, ÚDAJE WHOIS A NEDOVOLENÁ REGISTRACE
Článek 15
Podmíněná dohoda
1. Rejstřík na své vlastní náklady uzavře dohodu s důvěryhodným správcem usazeným na území Společenství, přičemž označí Komisi jako příjemce podmíněné dohody.
Komise tuto dohodu musí před uzavřením schválit.
Rejstřík předává správci každý den elektronickou kopii aktuálního obsahu databáze .eu.
2. Dohoda stanoví, že správce údaje uchovává za těchto podmínek:
a) údaje budou přijaty a uchovávány v úschově bez jakéhokoli zpracování kromě ověření, že jsou úplné, soudržné a ve správném formátu, do doby vydání Komisi;
b) údaje se vydají z úschovy po uplynutí doby dohody, aniž by byla obnovena, nebo po ukončení smlouvy mezi rejstříkem a Komisí z některého z důvodů uvedených v uvedené smlouvě, nezávisle na jakýchkoli sporech mezi Komisí a rejstříkem;
c) v případě ukončení úschovy má Komise výhradní, neodvolatelné a bezplatné právo vykonat nebo nechat vykonat veškerá práva nezbytná k novému určení rejstříku;
d) pokud je smlouva s rejstříkem ukončena, Komise ve spolupráci s rejstříkem přijme veškerá nezbytná opatření pro převedení správní a provozní odpovědnosti za doménu nejvyšší úrovně .eu a jakékoli rezervní prostředky na stranu, kterou Komise určí; v tomto případě vynaloží rejstřík nejlepší úsilí, aby zabránil narušení služeb, a zejména pokračuje v aktualizaci informací podléhajících úschově až do dokončení převodu.
Článek 16
Databáze WHOIS
Účelem databáze WHOIS je poskytovat přiměřeně správné a aktuální informace o technických a správních kontaktních místech spravujících jména domén na doméně nejvyšší úrovně .eu.
Databáze WHOIS obsahuje informace o držiteli jména domény, které jsou významné a nikoli nepřiměřené vzhledem k účelu databáze.
Pokud nejsou údaje přísně nezbytné vzhledem k účelu databáze a pokud je držitelem jména domény fyzická osoba, podléhají informace, které se mají veřejně zpřístupnit, jednoznačnému souhlasu držitele jména domény.
Záměrné předložení nesprávných informací zakládá důvod pro domněnku, že registrace jména domény porušuje podmínky registrace.
Článek 17
Jména rezervovaná rejstříkem
Tato jména jsou rezervována pro provozní funkce rejstříku:
eurid.eu, registry.eu, nic.eu, dns.eu, internic.eu, whois.eu, das.eu, coc.eu, eurethix.eu, eurethics.eu, euthics.eu
Článek 18
Nedovolená registrace
Jména domén považovaná soudem členského státu za hanlivá, rasistická nebo odporující veřejnému pořádku rejstřík po oznámení soudního rozhodnutí zablokuje a po oznámení konečného rozhodnutí odebere.
Rejstřík blokuje pro budoucí registraci jména, která byla předmětem takového soudního rozhodnutí, tak dlouho, dokud toto rozhodnutí zůstává v platnosti.
Článek 19
Úmrtí nebo likvidace
1. Pokud držitel jména domény zemře během období registrace jména domény, mohou správci jeho pozůstalosti nebo zákonní dědici požádat, aby bylo jméno převedeno na dědice, přičemž předloží příslušné doklady.
Pokud do uplynutí doby registrace nebyl zahájen převod, jméno domény se pozastaví na 40 kalendářních dní a zveřejní se na internetové stránce rejstříku.
V průběhu této doby mohou správci pozůstalosti nebo zákonní dědici požádat o registraci jména, přičemž předloží příslušné doklady.
Pokud dědici nezaregistrují jméno během této čtyřicetidenní lhůty, jméno domény se zpřístupní pro všeobecnou registraci.
2. Pokud je držitelem jména domény podnik, právnická nebo fyzická osoba nebo organizace, jež se během období registrace jména domény stane předmětem úpadkového řízení, likvidace, skončení činnosti, likvidace soudním příkazem nebo jiného podobného řízení podle vnitrostátního práva, může zákonně jmenovaný správce jména domény požádat o převod na nabyvatele majetku držitele jména domény, přičemž předloží příslušné doklady.
Pokud do uplynutí doby registrace nebyl zahájen převod, jméno domény se pozastaví na 40 kalendářních dní a zveřejní se na internetové stránce rejstříku.
V průběhu této doby může správce požádat o registraci jména, přičemž předloží příslušné doklady.
Pokud správce nezaregistruje jméno během této čtyřicetidenní lhůty, jméno domény se zpřístupní pro všeobecnou registraci.
KAPITOLA VI ODEBÍRÁNÍ JMEN A ŘEŠENÍ SPORŮ
Článek 20
Odebrání jmen domény
Rejstřík může odebrat jméno domény z vlastního podnětu, aniž by použil postup mimosoudního řešení sporů, výhradně z těchto důvodů:
a) rejstřík neobdržel dlužné platby;
b) držitel nesplňuje obecná kritéria způsobilosti podle čl. 4 odst. 2 písm. b) nařízení (ES) č. 733/2002;
c) držitel porušil podmínky registrace podle článku 3.
Rejstřík stanoví postup, jímž může z těchto důvodů odebrat jméno domény.
Tento postup zahrnuje oznámení držiteli jména domény s cílem poskytnout mu příležitost přijmout vhodná opatření.
Odebrání jména domény, a pokud je to nezbytné, jeho následný převod mohou být rovněž provedeny v souladu s rozhodnutím orgánu mimosoudního řešení sporů.
Článek 21
Spekulativní a zneužívající registrace
1. Registrované jméno domény může být odebráno vhodným mimosoudním nebo soudním postupem, pokud je totožné se jménem nebo zavádějícím způsobem podobné jménu, pro které existuje takové právo uznané nebo stanovené vnitrostátním právem nebo právem Společenství, jako jsou práva uvedená v čl. 10 odst. 1, a pokud toto jméno domény:
a) jeho držitel zaregistroval, aniž by měl na toto jméno právo nebo oprávněný zájem, nebo
b) bylo zaregistrováno nebo užíváno nikoli v dobré víře.
2. Oprávněný zájem ve smyslu odst. 1 písm. a) může být prokázán, pokud:
a) před jakýmkoli oznámením postupu mimosoudního řešení sporu držitel jména domény použil toto jméno nebo jméno mu odpovídající v souvislosti s nabídkou zboží nebo služeb nebo se k tomu prokazatelně připravoval;
b) je držitelem jména domény podnik, organizace nebo fyzická osoba obecně známá pod tímto jménem domény, a to i za neexistence práva uznaného nebo stanoveného vnitrostátním právem nebo právem Společenství;
c) držitel jména domény toto jméno oprávněně a neobchodně nebo korektně využívá, aniž by měl v úmyslu klamat spotřebitele nebo poškodit pověst jména, pro které existuje právo uznané nebo stanovené vnitrostátním právem nebo právem Společenství.
3. Nedostatek dobré víry ve smyslu odst. 1 písm. b) může být prokázán, pokud:
a) okolnosti ukazují, že jméno domény bylo zaregistrováno nebo získáno zejména pro účely prodeje, pronájmu nebo jiného převodu jména domény držiteli jména, pro které existuje právo uznané nebo stanovené vnitrostátním právem nebo právem Společenství, nebo veřejnému subjektu; nebo
b) bylo jméno domény zaregistrováno s cílem zabránit držiteli takového jména, pro které existuje právo uznané nebo stanovené vnitrostátním právem nebo právem Společenství, nebo veřejnému subjektu, vyjádřit toto jméno v odpovídajícím jménu domény, pokud
i) lze prokázat tento typ chování žadatele o registraci, nebo
ii) jméno domény nebylo použito patřičným způsobem nejméně po dobu dvou let ode dne registrace, nebo
iii) za okolností, kdy v době zahájení postupu mimosoudního řešení sporu držitel jména domény, pro které existuje právo uznané nebo stanovené vnitrostátním právem nebo právem Společenství, nebo držitel jména domény veřejného subjektu vyjádřil svůj úmysl použít jméno domény patřičným způsobem, ale během šesti měsíců po dni zahájení postupu mimosoudního řešení sporu tak neučinil;
c) bylo jméno domény zaregistrováno zejména za účelem narušení profesionální činnosti soutěžitele; nebo
d) bylo jméno domény úmyslně použito s cílem přilákat uživatele internetu pro obchodní zisk na internetovou stránku nebo na jinou on-line lokalitu držitele jména domény vytvořením pravděpodobnosti záměny se jménem, pro které existuje právo uznané nebo stanovené vnitrostátním právem nebo právem Společenství, nebo se jménem veřejného subjektu, přičemž tato pravděpodobnost vyvstává, pokud jde o zdroj, sponzorování, spojení nebo schválení internetové stránky nebo on-line lokality, nebo produkt či služby na internetové stránce nebo lokalitě držitele jména domény; nebo
e) je registrované jméno domény osobním jménem, u nějž neexistuje prokazatelná vazba mezi držitelem jména domény a registrovaným jménem domény.
4. Odstavce 1, 2 a 3 nelze použít k zabránění možnosti obrátit se na vnitrostátní soud.
Článek 22
Postup mimosoudního řešení sporů
1. Každá ze stran může vyvolat postup mimosoudního řešení sporů, pokud:
a) je registrace spekulativní nebo zneužívající ve smyslu článku 21; nebo
b) je rozhodnutí přijaté rejstříkem v rozporu s tímto nařízením nebo s nařízením (ES) č. 733/2002.
2. Pro držitele jména domény a pro rejstřík je účast na postupu mimosoudního řešení sporů povinná.
3. Za mimosoudní řešení sporu zaplatí stěžovatel poplatek.
4. Pokud se strany nedohodnou jinak nebo pokud není v dohodě o registraci uzavřené mezi elektronickou podatelnou a držitelem jména domény uvedeno jinak, je jazykem správního řízení jazyk uvedené dohody, pokud rozhodčí soud nerozhodne jinak s ohledem na okolnosti případu.
5. Stížnosti a odpovědi na tyto stížnosti musí být podány poskytovateli mimosoudního řešení sporů, kterého si stěžovatel zvolí ze seznamu uvedeného v čl. 23 odst. 1. Uvedené podání se provede v souladu s tímto nařízením a se zveřejněnými postupy řízení poskytovatele mimosoudního řešení sporů.
6. Jakmile byla žádost o mimosoudní řešení sporu řádně podána poskytovateli a byl zaplacen příslušný poplatek, oznámí poskytovatel rejstříku totožnost stěžovatele a dotyčné jméno domény.
Rejstřík pozastaví veškeré možnosti zrušení nebo převodu dotyčného jména domény do ukončení postupu řešení sporu nebo následného soudního řízení a do oznámení rozhodnutí rejstříku.
7. Poskytovatel mimosoudního řešení sporu přezkoumá stížnost z hlediska souladu se svým jednacím řádem, tímto nařízením a nařízením (ES) č. 733/2002, a pokud není zjištěn nesoulad, zašle stížnost odpůrci do pěti pracovních dní od obdržení platby stěžovatele.
8. Odpůrce předloží svou odpověď poskytovateli do 30 pracovních dní ode dne obdržení stížnosti.
9. Veškerá písemná sdělení adresovaná stěžovateli nebo odpůrci se provádějí prostředky, kterým dává stěžovatel nebo odpůrce přednost, nebo pokud nebyly specifikovány, elektronicky prostřednictvím internetu pod podmínkou, že je k dispozici záznam přenosu.
Veškerá sdělení týkající se postupu mimosoudního řešení sporů adresovaná držiteli jména domény, které je předmětem uvedeného postupu, se zasílají na adresu uvedenou v informacích, které má k dispozici elektronická podatelna udržující registraci jména domény v souladu s podmínkami registrace.
10. Pokud některá ze stran postupu mimosoudního řešení sporu v předepsané lhůtě neodpoví nebo se nedostaví ke slyšení, může to být považováno za důvod pro uznání nároků protistrany.
11. V případě řízení proti držiteli jména domény rozhodne rozhodčí soud, že jméno domény bude odebráno, pokud zjistí, že registrace je spekulativní nebo zneužívající ve smyslu článku 21. Jméno domény se převede na stěžovatele, pokud stěžovatel o toto jméno domény zažádá a pokud splňuje obecná kritéria způsobilosti stanovená v čl. 4 odst. 2 písm. b) nařízení (ES) č. 733/2002.
V případě řízení proti rejstříku rozhodne rozhodčí soud, zda rozhodnutí přijaté rejstříkem odporuje tomuto nařízení nebo nařízení (ES) č. 733/2002. Rozhodčí soud rozhodne, že rozhodnutí bude zrušeno, a ve vhodných případech může rozhodnout, že dotyčné jméno domény bude převedeno, odebráno nebo poskytnuto, pokud jsou tam, kde je to nezbytné, splněna obecná kritéria způsobilosti stanovená v čl. 4 odst. 2 písm. b) nařízení (ES) č. 733/2002.
V rozhodnutí rozhodčího soudu se uvede lhůta pro provedení uvedeného rozhodnutí.
Rozhodnutí rozhodčího soudu se přijímají prostou většinou.
Rozhodčí soud vydá své rozhodnutí do jednoho měsíce ode dne obdržení odpovědi poskytovatelem mimosoudního řešení sporu.
Rozhodnutí musí být řádně odůvodněno.
Rozhodnutí rozhodčího soudu jsou zveřejňována.
12. Do tří pracovních dnů od přijetí rozhodnutí rozhodčího soudu oznámí poskytovatel úplné znění rozhodnutí každé ze stran, dotyčné elektronické podatelně nebo podatelnám a rejstříku.
Rozhodnutí se rejstříku a stěžovateli oznamuje doporučenou poštou nebo jinými rovnocennými elektronickými prostředky.
13. Výsledky mimosoudního řešení sporu jsou pro strany a rejstřík závazné, pokud není do 30 kalendářních dní od oznámení výsledku postupu mimosoudního řešení sporu stranám zahájeno soudní řízení.
Článek 23
Výběr poskytovatelů a členů komise pro mimosoudní řešení sporů
1. Rejstřík může na základě objektivních, transparentních a nediskriminačních kritérií vybrat poskytovatele mimosoudního urovnání sporů, kteří musí být renomovanými subjekty s vhodnou kvalifikací.
Seznam poskytovatelů mimosoudního řešení sporů se zveřejní na internetové stránce rejstříku.
2. Spor předložený k postupu mimosoudního řešení sporů přezkoumává rozhodčí soud ve složení jednoho nebo tří členů.
Členové rozhodčího soudu se vybírají v souladu s vnitřními postupy vybraných poskytovatelů mimosoudního řešení sporu.
Musí mít vhodnou kvalifikaci a musí být vybráni na základě objektivních, transparentních a nediskriminačních kritérií.
Každý poskytovatel udržuje veřejně dostupný seznam členů rozhodčího soudu a jejich kvalifikace.
Člen rozhodčího soudu musí být nestranný a nezávislý a před přijetím jmenování musí poskytovateli oznámit jakékoli okolnosti, které by mohly vyvolat důvodnou pochybnost o jeho nestrannosti a nezávislosti.
Pokud v jakékoli etapě správního řízení vyvstanou nové okolnosti, které by mohly vyvolat důvodnou pochybnost o jeho nestrannosti a nezávislosti, člen rozhodčího soudu je neprodleně oznámí poskytovateli.
V takovém případě jmenuje poskytovatel náhradníka.
KAPITOLA VII ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 24
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 876/2004
ze dne 29. dubna 2004,
kterým se mění příloha VIII nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001, pokud jde o obchod s plemennými ovcemi a kozami
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 ze dne 22. května 2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií [1], a zejména na čl. 23 první pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 999/2001 stanoví podmínky pro obchod s plemennými ovcemi a kozami uvnitř Společenství.
(2) Nařízeními Komise (ES) č. 260/2003 [2] a č. 1915/2003 [3] se mění nařízení (ES) č. 999/2001 tím, že se do něj vkládají eradikační opatření pro hospodářství nakažená klusavkou a že se mění podmínky obchodu s plemennými ovcemi, aby byl povolen neomezený obchod s ovcemi genotypu prionové bílkoviny ARR/ARR.
(3) Monitorovací požadavky pro hospodářství, která by chtěla dát plemenné ovce a kozy k obchodování uvnitř Společenství, je třeba změnit tak, aby odrážely přísnější opatření přijatá pro eradikaci klusavky.
Omezení platná pro zvířata vstupující do těchto hospodářství se již nevztahují na ovce genotypu prionové bílkoviny ARR/ARR.
(4) Nová ustanovení je třeba zavést ve dvou etapách, aby byl umožněn zesílený krátkodobý dohled a předešlo se narušení obchodu.
(5) Nařízení (ES) č. 999/2001 by proto mělo být změněno.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha VIII nařízení (ES) č. 999/2001 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 878/2004
ze dne 29. dubna 2004,
kterým se stanoví přechodná opatření podle nařízení (ES) č. 1774/2002 u některých vedlejších produktů živočišného původu zařazených jako materiály kategorie 1 a 2 a určených pro technické účely
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 ze dne 3. října 2002 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu [1], a zejména na čl. 4 odst. 4, čl. 5 odst. 4, čl. 16 odst. 3 a čl. 32 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 ze dne 22. května 2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií [2] je zakázán dovoz do Společenství specifikovaného rizikového materiálu za účelem využití v potravinách, krmivech nebo hnojivech.
(2) Materiály kategorie 1, které mohou obsahovat specifikované rizikové materiály, však mohou být do Společenství dováženy nebo z něj vyváženy v souladu s pravidly stanovenými v nařízení (ES) č. 1774/2002 nebo s pravidly, která se stanoví postupem podle čl. 33 odst. 2 uvedeného nařízení.
(3) Nařízení Komise (ES) č. 812/2003 ze dne 12. května 2003 o přechodných opatřeních podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002, pokud jde o dovoz a tranzit některých produktů ze třetích zemí [3], stanoví dočasnou odchylku do dne 30. dubna 2004 od zákazu dovozu některých vedlejších produktů živočišného původu ze třetích zemí stanoveného v nařízení (ES) č. 1774/2002.
(4) Některé hospodářské subjekty a obchodní partneři vyjádřili své zneklidnění ohledně zákazu vedlejších produktů živočišného původu určených k technickým účelům, mimo potravní řetězec lidí nebo zvířat.
(5) Komise žádala o vědecké stanovisko týkající se množstevního posouzení zbytkového rizika bovinní spongiformní encefalopatie (BSE) u řady vedlejších produktů ze skotu, jako je želatina a lůj; uvedené stanovisko se očekává v nejbližší době.
Komise též hodlá žádat o další zvláštní stanoviska.
(6) Do doby vydání stanoviska je třeba stanovit přechodná opatření, která umožní další uvádění na trh, vývoz, dovoz a tranzit některých produktů zařazených jako materiály kategorie 1 a 2 podle nařízení (ES) č. 1774/2002 a určených výhradně pro technické účely.
(7) Proto by měla být přijata přechodná opatření, aby bylo možné technické využití určitých, přesně definovaných materiálů z kategorie 1 a 2.
Na specifické využití těchto materiálů určených pro technické účely by se měla vztahovat přísná opatření, aby je bylo možno dohledat a kontrolovat, a ještě více se tak snížilo riziko, že se tyto produkty dostanou do potravního řetězce lidí nebo zvířat nebo že budou nedopatřením použity v jiných technických produktech, jako jsou hnojiva a pomocné půdní látky, kosmetické přípravky, léky a zdravotnické prostředky.
(8) Pokud je nutné použití vedlejších produktů živočišného původu kategorie 1 a 2 k výrobě léků, může se příslušný orgán na základě patřičného posouzení rizika v konkrétních případech a v souladu s platnými právními předpisy Společenství odchýlit od ustanovení tohoto nařízení.
(9) Pokud jde o uvedení na trh a vývoz vedlejších produktů živočišného původu určených k technickým účelům vyrobených ve Společenství, měly by být dostačující předpisy stanovené v nařízení (ES) č. 1774/2002, s výhradou doplnění předpisů pro sběr a přepravu, aby se zajistilo přísné dodržování cílů, pokud jde o dohledatelnost, označování a kontrolu. Pokud jde o zásilky pro dovoz nebo tranzit, je třeba zavést doplňkové požadavky na osvědčování a dohledatelnost.
(10) Členské státy by měly přijmout doplňková kontrolní opatření nezbytná k provádění tohoto nařízení, zejména pro předcházení nebezpečí zneužití, a za tím účelem by měly vzájemně spolupracovat. Měly by o své činnosti uvědomit Komisi a ostatní členské státy a přijmout veškerá nezbytná opatření v rámci příslušných právních předpisů Společenství v případě nedodržování.
(11) Aby se předešlo narušení obchodu, je třeba stanovit přiměřené období pro další přijímání dovážených vedlejších produktů živočišného původu, které dosáhnou stanoviště hraniční kontroly po 1. květnu 2004 a které mohou být případně provázeny starými vzory veterinárních osvědčení.
(12) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Oblast působnosti
Toto nařízení se použije na tyto vedlejší produkty živočišného původu, zařazené jako materiály kategorie 1 nebo 2 podle nařízení (ES) č. 1774/2002 a určené výhradně pro technické účely:
a) kůže a kožky zvířat, které byly ošetřeny určitými látkami zakázanými podle směrnice 96/22/ES [4];
b) škvařené/tavené tuky získané z materiálů kategorie 1, vyrobené podle metody 1 uvedené v příloze V kapitole III nařízení (ES) č. 1774/2002, škvařené/tavené tuky pocházející z přežvýkavců musí být vyčištěné tak, aby maximální míra všech zbývajících nerozpustných nečistot nepřekračovala 0,15 % hmotnostních, jakož i z nich získané tukové deriváty, které splňují přinejmenším normy uvedené v příloze VI kapitole III nařízení (ES) č. 1774/2002;
c) střeva přežvýkavců (též s obsahem); a
d) kosti a produkty z kostí obsahující páteř a lebku a rohy skotu, které byly odděleny od lebky metodou, při níž zůstane lebeční dutina nedotčena.
Tyto vedlejší produkty živočišného původu však nemohou pocházet od zvířat uvedených v čl. 4 odst. 1 písm. a) bodů i) a ii) nařízení (ES) č. 1774/2002.
Článek 2
Odchylka ohledně uvedení na trh a vývozu vedlejších produktů živočišného původu
Odchylně od čl. 20 odst. 1 nařízení (ES) č. 1774/2002 mohou členské státy povolit uvádění na trh a vývoz vedlejších produktů živočišného původu uvedených v článku 1 tohoto nařízení ("vedlejší produkty živočišného původu").
Odchylka podle prvního pododstavce se však nepoužije na vývoz vedlejších produktů živočišného původu uvedených v čl. 1 písm. c) a d) tohoto nařízení.
Článek 3
Odchylka ohledně dovozu a tranzitu vedlejších produktů živočišného původu
Odchylně od čl. 29 odst. 1 nařízení (ES) č. 1774/2002 mohou členské státy povolit dovoz a tranzit vedlejších produktů živočišného původu.
Pro dovoz vedlejších produktů živočišného původu je též požadován štítek jako podle čl. 5 písm. a) tohoto nařízení.
Článek 4
Podmínky pro uvedení na trh, vývoz a dovoz vedlejších produktů živočišného původu
1. Uvedení na trh nebo vývoz vedlejších produktů živočišného původu se provádí způsobem, který nepředstavuje riziko pro zdraví lidí, zvířat ani pro životní prostředí.
2. Dovoz vedlejších produktů živočišného původu podléhá požadavkům na hygienické osvědčení v souladu s vnitrostátními právními předpisy.
Dovážené zásilky a zásilky v tranzitu jsou dopravovány v souladu s kontrolním postupem podle čl. 8 odst. 4 směrnice 97/78/ES.
Článek 5
Sběr a přeprava vedlejších produktů živočišného původu
Sběr a přeprava vedlejších produktů živočišného původu musí splňovat tyto doplňkové požadavky:
a) kromě požadavků na označování podle kapitoly I přílohy II nařízení (ES) č. 1774/2002 musí každé balení obsahovat štítek s uvedením poznámky "ZÁKAZ POUŽITÍ V POTRAVINÁCH, KRMIVECH, HNOJIVECH, KOSMETICKÝCH PŘÍPRAVCÍCH, FARMACEUTICKÝCH VÝROBCÍCH A ZDRAVOTNICKÝCH PROSTŘEDCÍCH";
Může však být použit jiný štítek, pokud jsou vedlejší produkty živočišného původu určeny k výrobě léků v souladu s právními předpisy Společenství.
Na takovém štítku je pak jasně uvedeno, že vedlejší produkty živočišného původu jsou "URČENY VÝHRADNĚ K POUŽITÍ V LÉČIVÝCH PŘÍPRAVCÍCH";
b) vedlejší produkty jsou dodány do technického zařízení schváleného za tím účelem podle článku 18 nařízení (ES) č. 1774/2002 a jsou podrobeny ošetření, kterým se příslušnému orgánu prokáže, že výsledný technický produkt nepředstavuje žádné riziko pro zdraví lidí ani zvířat.
c) technické zařízení uvedené v písmenu b) vede záznamy v souladu s článkem 9 nařízení (ES) č. 1774/2002 a používá vedlejší produkty živočišného původu výhradně pro technické účely povolené příslušným orgánem.
Článek 6
Kontroly
1. U dovážených zásilek nebo u zásilek v tranzitu provádí příslušný orgán kontroly dokladů v pravidelných intervalech, přinejmenším však dvakrát ročně, po celém zásobovacím řetězci od stanovišť hraničních kontrol při prvním vstupu až ke schváleným technickým zařízením v případě dovozu, případně ke stanovištím hraničních kontrol při výstupu v případě tranzitu, aby se ověřilo množství dovážených, použitých a zlikvidovaných vedlejších produktů živočišného původu a zaručilo dodržování tohoto nařízení a nařízení (ES) č. 1774/2002.
U zásilek v tranzitu spolupracují podle potřeby příslušné orgány, které odpovídají za stanoviště hraniční kontroly při prvním vstupu, případně za stanoviště hraniční kontroly při výstupu, aby zajistily účinnou dohledatelnost a kontroly.
Příslušné orgány spolupracují též na kontrole množství, které je dováženo do jednoho členského státu a použito v jiném, které je vyváženo z jednoho členského státu, avšak vyrobeno v jiném, případně množství v tranzitu – při vstupu a výstupu.
2. U zásilek pro uvedení na trh ve Společenství nebo určených na vývoz provádějí příslušné orgány kontroly podle nařízení (ES) č. 1774/2002, zejména podle článků 7 a 8, se stejným cílem, tedy aby zajistily sladění množství a dodržování předpisů.
Článek 7
Informace poskytované členskými státy
Členské státy neprodleně uvědomí Komisi a ostatní členské státy v rámci Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat o:
a) použití odchylky podle článků 2 a 3; a
b) způsobech kontrol stanovených v článku 6, aby se zajistilo, že dotyčné vedlejší produkty živočišného původu jsou používány pouze pro účely schválené v souladu s čl. 5 písm. c).
Článek 8
Opatření, která se přijmou v případě nedodržení tohoto nařízení
Příslušný orgán přijme neprodleně nezbytná opatření v případě nedodržení tohoto nařízení.
Článek 9
Vstup v platnost a použitelnost
1. Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
2. Použije se ode dne 1. května 2004.
3. Osvědčení vydaná na tiskopisech podle nařízení (ES) č. 812/2003 se však mohou používat do dne 15. června 2004.
4. Členské státy povolí do dne 15. srpna 2004 dovoz zásilek, které opustily třetí zemi před 15. červnem 2004 a které mohou být ještě provázeny osvědčeními uvedenými v odstavci 3 výše.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 908/2004
ze dne 29. dubna 2004,
kterým se přizpůsobuje několik nařízení o společné organizaci trhu s vínem z důvodu přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska k Evropské unii
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Smlouvu o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska, a zejména na čl. 2 odst. 3 uvedené smlouvy,
s ohledem na Akt o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska, a zejména na čl. 57 odst. 2 uvedeného aktu,
vzhledem k těmto důvodům.
(1) V několika nařízeních Komise o společné organizaci trhu s vínem jsou nutné určité technické změny kvůli potřebným přizpůsobením z důvodu přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska (dále jen "nové členské státy") k Evropské unii.
(2) Čl. 52 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 1623/2000 ze dne 25. července 2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1493/1999 o společné organizaci trhu s vínem, jež se týkají mechanismů trhu [1], stanoví referenční období pro produkující členské státy. Toto referenční období je třeba stanovit pro nové členské státy.
(3) Čl. 2 odst. 1 a čl. 11 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 883/2001 ze dne 24. dubna 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 pro obchod se třetími zeměmi s produkty v odvětví vína [2], obsahují některé údaje ve všech jazycích členských států. Uvedená ustanovení by měla obsahovat jazyková znění nových členských států.
(4) Článek 33 nařízení (ES) č. 883/2001 a přílohy I a IV uvedeného nařízení obsahují odkazy na některé nové členské státy jako na třetí země.
Tyto odkazy je třeba zrušit.
(5) Čl. 8 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 884/2001 ze dne 24. dubna 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro průvodní doklady pro přepravu vinařských produktů a pro evidenční knihy vedené v odvětví vína [3], obsahuje údaj ve všech jazycích členských států. Uvedené ustanovení by mělo obsahovat jazyková znění nových členských států.
(6) Čl. 16 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 753/2002 ze dne 29. dubna 2002, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 pro popis, označování, obchodní úpravu a ochranu některých vinařských produktů [4], obsahuje některé údaje ve všech jazycích členských států. Uvedená ustanovení by měla obsahovat jazyková znění nových členských států.
(7) Příloha VIII uvedeného nařízení obsahuje odkaz na Maďarsko jako na třetí zemi.
Tento odkaz je třeba zrušit.
(8) Nařízení (ES) č. 1623/2000, 883/2001, 884/2001 a 753/2002 je proto třeba odpovídajícím způsobem změnit,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
"— 1997/1998 až 2002/2003 v České republice, Kypru, Maďarsku, Maltě, Slovinsku a Slovensku."
Článek 2
Nařízení (ES) č. 883/2001 se mění takto:
1. V čl. 2 odst. 1 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"V kolonce 20 dovozních a vývozních licencí se uvádí jeden z těchto termínů:
- " "
- "
" - "
"
- "
" - "
" - "
" - "
" - "
" - "
" - "
" - "
" - " " - " " - " " - " " - " " - " " - " " - " " - " "
2. V článku 11 se druhý odstavec nahrazuje tímto:
"V kolonce 22 licence se uvede alespoň jedna z těchto položek:
- Restitución válida para… (cantidad por la que se haya expedido el certificado) como máximo
- Náhrada platná nejvýše pro … (mnoství, na ně byla vydána licence)
- Restitutionen omfatter hoejst… (den maengde, licensen er udstedt for)
- Erstattung gültig für höchstens… (Menge, für die die Lizenz erteilt wurde)
- Toetus ei kehti rohkem kui… (kogus millele litsents on väljastatud)
- Επιστροφή που ισχύει για… (ποσότητα για την οποία εκδίδεται το πιστοποιητικό) κατ' ανώτατο όριο
- Refund valid for not more than … (quantity for which licence is issued)
- Restitution valable pour … (quantité pour laquelle le certificat est délivré) au maximum
- Restituzione valida al massimo per… (quantitativo per il quale è rilasciato il titolo)
- Atmaksa ir spēkā par ne vairāk kā… (daudzums, par ko izdota licence)
- Grąinamoji išmoka mokama ne daugiau kaip u … (nurodomas kiekis, kuriam išduota licencija)
- Legfeljebb …-re (az a mennyiség, amelyre az engedélyt kiadták) érvényes visszatérítés
- Valur mrodd lura ta' mhux aktar minn … (ammont maħrug fil. licenzja)
- Restitutie voor ten hoogste… (hoeveelheid waarvoor het certificaat is afgegeven)
- Refundacji udziela się na nie więcej niż … (ilość, na którą wydano licencję)
- Restituição válida para … (quantidade em relação à qual é emitido o certificado), no máximo
- Náhrada platná pre nie viac ako … (mnostvo, na ktoré je licencia vydaná)
- Nadomestilo velja za največ … (količina za katero je izdano dovoljenje)
- Vientituki voimassa enintään… (määrä, jolle todistus on annettu) osalta
- Bidrag som gäller för högst… (kvantitet foer vilken licensen skall utfärdas)."
3. Článek 33 se mění takto:
a) v odstavci 1 se zrušuje písmeno a);
b) "Pro účely odst.
1 písm. b), c) a d) uvádí úřední subjekt země původu, pověřený k vydání dokladu V I 1 podle tohoto nařízení, v kolonce 15 tohoto dokladu toto:"
4. příloha I se nahrazuje zněním přílohy I tohoto nařízení;
5. příloha IV se mění podle přílohy II tohoto nařízení.
Článek 3
"Výstupní celní úřad na území Společenství opatří oba uvedené doklady razítkem a jedním z následujících úředních záznamů:
"EXPORTADO", "VYVEZENO", "UDFØRSEL", "AUSGEFÜHRT", "EKSPORDITUD", "ΕΞΑΧΘΕΝ", "EXPORTED", "EXPORTÉ", "ESPORTATO", "EKSPORTĒTS", "EKSPORTUOTA", "EXPORTÁLVA", "EXPORTAT", "UITGEVOERD", "WYWIEZIONO", "VYVEZENÉ", "IZVOENO", "VIETY", "EXPORTERAD"
a oba doklady opatřené razítkem a uvedeným úředním záznamem vydá vývozci nebo jeho zástupci.
Vývozce zajistí, aby prvopis průvodního dokladu byl při přepravě přiložen k vyváženému produktu."
Článek 4
Nařízení (ES) č. 753/2002 se mění takto:
1. Čl. 16 odst. 1 se nahrazuje tímto:
"1. Podle přílohy VII části B bodu 1 písm. a) druhé odrážky nařízení (ES) č. 1493/1999 se na etiketách stolních vín, stolních vín se zeměpisným označením a jakostních vín s. o., s výjimkou jakostních likérových vín s.o. a jakostních perlivých vín s. o., na které se vztahuje čl. 39 odst. 1 písm. b), používají pouze tyto výrazy:
a) "seco", "suché", "tør", "trocken", "kuiv", "ξηρός", "dry", "sec", "secco", "asciuttto", "sausais", "sausas", "száraz", "droog", "wytrawne", "suho", "kuiva" nebo "torrt", jestliže obsah zbytkového cukru v dotyčném víně nepřesahuje:
i) 4 gramy na litr nebo
ii) 9 gramů na litr, pokud celkový obsah kyselin přepočtený na kyselinu vinnou na jeden litr je nejvýše o 2 gramy nižší než hodnota obsahu zbytkového cukru;
b) "semiseco", "polosuché", "halvtør", "halbtrocken", "poolkuiv", "ημίξηρος", "medium dry", "demi-sec", "abboccato", "pussausais", "pusiau sausas", "félszáraz", "halfdroog", "półwytrawne", "meio seco", "adamado", "polsuho", "puolikuiva" nebo "halvtorrt", jestliže je obsah zbytkového cukru v dotyčném víně větší než nejvyšší hodnota stanovená pod písmenem a), ale nepřesahuje:
i) 12 gramů na litr nebo
ii) 18 gramů na litr, byl-li minimální celkový obsah kyselin stanoven členským státem podle odstavce 2;
c) "semidulce", "polosladké", "halvsød", "lieblich", "poolmagus", "ημίγλυκος", "medium", "medium sweet", "moelleux", "amabile", "pussaldais", "pusiau saldus", "félédes", "halfzoet", "półsłodkie", "meio doce", "polsladko", "puolimakea" nebo "halvsött", jestliže obsah zbytkového cukru v dotyčném víně je větší než nejvyšší hodnota stanovená pod písmenem b), ale dosahuje nejvýše 45 gramů na litr;
d) "dulce", "sladké", "sød", "süss", "magus", "γλυκός", "sweet", "doux", "dolce", "saldais", "saldus", "édes", "helu", "zoet", "słodkie", "doce", "sladko", "makea" nebo "sött", jestliže obsah zbytkového cukru v dotyčném víně je nejméně 45 gramů na jeden litr."
2. V příloze VIII se zrušuje bod 2.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost s výhradou a dnem vstupu v platnost Smlouvy o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 911/2004
ze dne 29. dubna 2004,
kterým se provádí nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1760/2000, pokud jde o ušní značky, zvířecí pasy a evidence zemědělských podniků
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1760/2000 ze dne 17. července 2000 o systému identifikace a evidence skotu, o označování hovězího masa a výrobků z hovězího masa a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 820/97 [1], a zejména na čl. 7 odst. 1 a čl. 10 písm. a), b) a c) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
2629/97 ze dne 29. prosince 1997, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 820/97, pokud jde o ušní značky, evidenci hospodářství a pasy v rámci systému identifikace a evidence skotu [2], bylo několikrát podstatně změněno.
Z důvodů jasnosti a přehlednosti právních předpisů Společenství by tato pravidla měla být obsažena v jednom aktu.
Nařízení (ES) č. 2629/97 by tudíž mělo být zrušeno a nahrazeno tímto nařízením.
(2) Ušní značky by měly zahrnovat údaje o členském státě původu společně s údaji o jednotlivém zvířeti.
Nejvhodnější kódovanou formou pro tyto údaje je dvoupísmenný kód země, za nímž následuje nejvýše dvanáct číslic.
Kromě kódu země a nejvýše dvanácti číslic by mohly být povoleny čárové kódy.
(3) Je třeba přihlédnout k obtížím týkajícím se identifikačního kódu skotu, na které poukázaly příslušné orgány některých členských států, a umožnit těmto orgánům používat do skončení přechodného období ušní značky obsahující alfanumerický kód.
Kromě toho je třeba vzít v úvahu obtíže, na které poukázal příslušný italský orgán, a umožnit tomuto orgánu používat nejvýše tři doplňující znaky za předpokladu, že tyto doplňující znaky nejsou součástí číselného kódu.
(4) S cílem předejít obtížím na trhu se skotem uvnitř Společenství a vyjasnit stávající pravidla je nezbytné povolit chovatelům opatřit si předem, pokud si to přejí, a v souladu s vnitrostátními předpisy takové množství ušních značek, které odpovídá jejich potřebám na dobu nejvýše jednoho roku.
(5) Je třeba stanovit údaje, které mají v případě ztráty ušních značek obsahovat náhradní ušní značky.
(6) Je třeba definovat určitá minimální jednotná pravidla pro návrh a úpravu ušních značek.
(7) Ustanovení týkající se údajů na ušních značkách by měla být přezkoumána v souvislosti s vytvořením počítačové databáze stanovené nařízením (ES) č. 1760/2000.
(8) Údaje obsažené ve zvířecím pase a evidenci by měly mít formu umožňující vysledování zvířat.
(9) Uvedené údaje by se měly shodovat s údaji, které mají být zahrnuty do počítačové databáze stanovené v nařízení Rady 64/432/EHS ze dne 26. června 1964 o veterinárních otázkách obchodu se skotem a prasaty uvnitř Společenství [3].
(10) Třídenní až sedmidenní lhůta, kterou členské státy stanoví pro chovatele pro účely oznámení přesunů, narození a smrti zvířat, by měla být spojena s datem dotyčné události.
Je však třeba přihlédnout k obtížím s oznamováním ve stanovené lhůtě, na které poukázaly členské státy, a následkem toho členským státům povolit, aby stanovily příslušnou lhůtu ode dne označení zvířete ušní značkou.
(11) Je třeba přihlédnout k obtížím týkajícím se údajů uváděných ve zvířecích pasech doprovázejících skot narozený před 1. lednem 1998, na které poukázaly členské státy.
Je rovněž třeba vzít v úvahu obtíže, na které bylo poukázáno během příprav na přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska u zvířecích pasů doprovázejících zvířata narozená před 1. lednem 2004.
(12) Je třeba zajistit, aby uvedení některých údajů ve zvířecích pasech doprovázejících skot narozený před 1. lednem 1998 a skot narozený před 1. lednem 2004 v České republice, Estonsku, na Kypru, v Lotyšsku, Litvě a Maďarsku, na Maltě, v Polsku, Slovinsku a na Slovensku bylo nepovinné.
Tato odchylka by neměla zpochybňovat povinnost uvést tyto údaje ve zvířecích pasech skotu narozeného na území členského státu, pokud je tento požadavek stanoven jeho předpisy.
(13) Vzhledem ke kontrolním opatřením týkajícím se režimů podpor Společenství je nezbytné zahrnout do zvířecího pasu některé údaje týkající se prémií stanovených v nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizací trhu s hovězím a telecím masem [4].
(14) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I UŠNÍ ZNAČKY
Článek 1
1. Ušní značky obsahují název, kód nebo logo příslušného orgánu, který ušní značky vydal, a znaky stanovené v odstavci 2.
2. Identifikační kód na ušních značkách sestává z těchto znaků:
a) první dvě místa označují členský stát zemědělského podniku, v němž je zvíře poprvé identifikováno; k tomuto účelu se použije dvoupísmenný kód země uvedený v příloze I;
b) za kódem země následují číselné znaky, kterých nesmí být více než dvanáct; Španělsko, Irsko, Itálie, Portugalsko a Spojené království si však mohou ponechat svůj systém alfanumerického kódu pro dvanáct číslic následujících po kódu země u zvířat narozených do 31. prosince 1999 v případě Španělska, Irska, Itálie a Portugalska a u zvířat narozených do 30. června 2000 v případě Spojeného království.
3. Kromě údajů stanovených v odstavci 1 může příslušný orgán povolit čárový kód.
Odchylně od omezení počtu znaků stanoveného v odst. 2 písm. b) může příslušný italský orgán za sérií znaků stanovených v uvedeném odstavci použít nejvýše tři doplňující znaky.
Tyto znaky však nesmějí být součástí identifikačního kódu uvedeného v odstavci 2.
5. Chovatelům se povoluje opatřit si předem, pokud si to přejí, a v souladu s platnými vnitrostátními předpisy určité množství ušních značek, které odpovídá jejich potřebám na dobu nepřesahující jeden rok.
V případě zemědělských podniků, které chovají nejvýše pět zvířat, nesmí příslušný orgán poskytnout předem více než pět párů ušních značek.
6. V případě ztráty ušní značky mohou náhradní ušní značky obsahovat kromě stanovených a od něho odlišných údajů označení vyjadřující římskými číslicemi pořadové číslo náhradní ušní značky.
V takovém případě zůstává identifikační kód stanovený v odstavci 2 nezměněn.
Na náhradních ušních značkách používaných členským státem u zvířat narozených v jiném členském státě musí být kromě kódu nebo loga příslušného vydávajícího orgánu alespoň uveden stejný identifikační kód.
Článek 2
Ušní značky splňují tyto požadavky:
a) jsou vyrobeny z pružného plastového materiálu;
b) znemožňují nedovolenou manipulaci a zůstávají čitelné po celou dobu života zvířete;
c) nejsou opakovaně použitelné;
d) jsou navrženy tak, aby mohly být na zvířeti trvale připevněny, aniž by mu tím způsobovaly újmu;
e) jsou na nich uvedeny pouze neodstranitelné nápisy stanovené v článku 1.
Článek 3
První ušní značka je zhotovena podle tohoto vzoru:
a) sestává ze dvou částí, samčí a samičí části;
b) každá z těchto částí ušní značky obsahuje pouze údaje stanovené v článku 1;
c) délka každé části ušní značky je nejméně 45 mm;
d) šířka každé části ušní značky je nejméně 55 mm;
e) velikost znaků je nejméně 5 mm.
Článek 4
Členské státy mohou pro druhou ušní značku zvolit jiný materiál nebo vzor a mohou se rozhodnout, že na ní uvedou další údaje, pokud jsou splněny požadavky na údaje stanovené v čl. 1 odst. 1 a 2.
Článek 5
Členské státy sdělí vzory první a druhé ušní značky stanovené v článcích 3 a 4 ostatním členským státům a Komisi.
KAPITOLA II ZVÍŘECÍ PASY A EVIDENCE ZEMĚDĚLSKÝCH PODNIKŮ
Článek 6
1. Zvířecí pas obsahuje alespoň tyto údaje:
a) údaje uvedené v první až sedmé odrážce čl. 14 odst. 3 bodu C podbodu 1 směrnice 64/432/EHS;
b) údaje uvedené:
i) ve druhé odrážce čl. 14 odst. 3 bodu C podbodu 2 směrnice 64/432/EHS, nebo
ii) v první odrážce čl. 14 odst. 3 bodu C podbodu 2, je-li databáze stanovená v článku 5 nařízení (ES) č. 1760/2000 plně funkční;
c) podpis chovatele či chovatelů, s výjimkou přepravce; je-li databáze plně funkční, jak je stanoveno v první odrážce čl. 6 odst. 3 nařízení (ES) č. 1760/2000, připojí se pouze podpis posledního chovatele;
d) název vydávajícího orgánu;
e) datum vydání zvířecího pasu.
2. Aniž je dotčena kapitola I oddíl A bod 1 přílohy směrnice Rady 91/628/EHS o ochraně zvířat během přepravy [5], tele mladší čtyř týdnů lze přesunovat za předpokladu, že má zhojený pupek.
V takovém případě může členský stát stanovit, že má být doprovázeno prozatímním dokladem obsahujícím alespoň údaje uvedené v odstavci 1 ve formě schválené příslušným orgánem.
Prozatímní doklad vydává první chovatel telete a doplňuje ho každý další chovatel s výjimkou přepravců.
Chovatel předloží prozatímní doklad příslušnému orgánu do doby, než zvíře dosáhne věku čtyř týdnů, nebo – v případě, že uhyne nebo je poraženo před dosažením věku čtyř týdnů – do sedmi dnů od této události.
Pokud tele překročí věk čtyř týdnů, příslušný orgán vydá do 14 dnů od obdržení prozatímního dokladu zvířecí pas v souladu s odstavcem 1.
Ve zvířecích pasech se uvedou podrobné údaje o všech předchozích přesunech telete zaznamenaných v prozatímním dokladu.
Tele doprovázené prozatímním dokladem smí být přesunuto z jednoho zemědělského podniku do druhého nejvýše dvakrát.
Pro účely tohoto odstavce se přesun telete mezi dvěma zemědělskými podniky prostřednictvím trhu nebo sběrného střediska pro telata považuje za jeden přesun, pokud je dotyčný trh nebo sběrné středisko pro telata schopno předložit příslušným orgánům na požádání plný záznam o transakcích provedených v rámci tohoto trhu nebo střediska.
3. Odchylně od ustanovení odst. 1 písm. a) nejsou údaje stanovené ve druhé a páté odrážce čl. 14 odst. 3 bodu C podbodu 1 směrnice 64/432/EHS povinné u zvířecích pasů skotu narozeného před 1. lednem 1998. Odchylka stanovená v tomto odstavci se nedotýká povinnosti poskytnout výše uvedené údaje, pokud je tento požadavek stanoven vnitrostátními předpisy. Každý členský stát sdělí ostatním členským státům a Komisi účinně uplatňovaná pravidla týkající se údajů uvedených v tomto odstavci.
4. V případě České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska se odchylka stanovená v odstavci 3 vztahuje na skot narozený před 1. lednem 2004.
Článek 7
Kromě údajů uvedených v článku 6 se do zvířecího pasu doplní níže uvedené údaje týkající se situace ohledně prémie na skot samčího pohlaví stanovené v článku 4 nařízení Rady (ES) č. 1254/99:
a) žádost o prémii nebo poskytnutí prémie pro první věkovou třídu;
b) žádost o prémii nebo poskytnutí prémie pro druhou věkovou třídu.
Článek 8
Evidence vedená v každém zemědělském podniku obsahuje alespoň tyto údaje:
a) aktuální údaje stanovené v první až čtvrté odrážce čl. 14 odst. 3 bodu C podbodu 1 směrnice 64/432/EHS;
b) datum smrti zvířete v dotyčném zemědělském podniku;
c) v případě zvířat odcházejících ze zemědělského podniku: jméno a adresa chovatele, s výjimkou přepravce, nebo identifikační kód zemědělského podniku, do kterého je dotyčné zvíře přemísťováno, jakož i datum odchodu;
d) v případě zvířat přicházejících do zemědělského podniku: jméno a adresa chovatele, s výjimkou přepravce, nebo identifikační kód zemědělského podniku, ze kterého bylo dotyčné zvíře přemístěno, jakož i datum jeho příchodu;
e) jméno a podpis zástupce příslušného orgánu pověřeného kontrolou evidence a datum provedení těchto kontrol.
Článek 9
V případě narození mohou členské státy při stanovování třídenní až sedmidenní lhůty pro účely oznámení událostí chovatelem, stanovené v čl. 7 odst. 1 nařízení (ES) č. 1760/2000, namísto data narození použít jako počátek dotyčné lhůty datum označení zvířete ušní značkou za předpokladu, že v žádném záznamu nevznikne nebezpečí záměny těchto dat.
Článek 10
Každý členský stát sdělí ostatním členským státům a Komisi vzor zvířecího pasu a evidenci zemědělského podniku používané na jeho území.
KAPITOLA III ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 11
1. Nařízení (ES) č. 2629/97 se zrušuje.
2. Odkazy na nařízení (ES) č. 2629/97 se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze II tohoto nařízení.
Článek 12
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. května 2004.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1101/2004 ze dne 10. června 2004 , kterým se mění přílohy I a II nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990 , kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu(1), naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 546/2004(2), a zejména na články 6, 7 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s nařízením (EHS) č. 2377/90 musí být pro všechny farmakologicky účinné látky používané ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podávání zvířatům určeným k produkci potravin postupně stanoveny maximální limity reziduí.
(2) Maximální limity reziduí je třeba stanovit teprve poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky posoudí všechny relevantní informace týkající se bezpečnosti reziduí dotčené látky pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin.
(3) Při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých prostředků v potravinách živočišného původu je nezbytné uvést druhy zvířat, u nichž mohou být rezidua přítomna, hladiny, v nichž mohou být přítomna v každé relevantní poživatelné tkáni získané z ošetřeného zvířete (cílová tkáň) a povahu rezidua, které je relevantní pro sledování reziduí (indikátorové reziduum).
(4) Pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v odpovídajících právních předpisech Společenství, mají být maximální limity reziduí obvykle stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin.
Játra a ledviny jsou však často z jatečně upravených těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány, a proto mají být maximální limity reziduí vždy stanoveny i pro tkáň svalovou nebo tukovou.
(5) V případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med.
(6) Do přílohy I nařízení (EHS) č. 2377/90 je třeba zařadit tulathromycin.
(7) Do přílohy II nařízení (EHS) č. 2377/90 je třeba zařadit diclazuril.
(8) Než toto nařízení vstoupí v platnost, musí být členským státům poskytnuta přiměřená lhůta, aby mohly ke zohlednění ustanovení tohoto nařízení učinit veškeré úpravy, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci příslušných veterinárních léčivých přípravků vydaná v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/82/ES(3), naposledy pozměněnou směrnicí 2004/28/ES(4).
(9) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I a II nařízení (EHS) č. 2377/90 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie .
Použije se od šedesátého dne následujícího po jeho vyhlášení.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1277/2004 ze dne 12. července 2004 , kterým se po 37 mění nařízení Rady (ES) č. 881/2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 881/2002 ze dne 27. května 2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001, kterým se zakazuje vývoz určitého zboží a služeb do Afghánistánu, zesiluje zákaz letů a rozšiřuje zmrazení prostředků a jiných finančních zdrojů afghánského Talibanu(1), a zejména na čl. 7 odst. 1 první odrážku uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příloha I k nařízení (ES) č. 881/2002 obsahuje seznam osob, skupin a subjektů, kterých se týká zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů podle uvedeného nařízení.
(2) Výbor pro sankce Rady bezpečnosti OSN dne 6. července 2004 rozhodl o změně seznamu osob, skupin a subjektů, jichž se má týkat zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů.
Proto by se měla odpovídajícím způsobem změnit příloha I.
(3) Aby se zajistilo, že opatření tohoto nařízení jsou účinná, musí toto nařízení vstoupit okamžitě v platnost,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I k nařízení (ES) č. 881/2002 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie .
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1428/2004 ze dne 9. srpna 2004 , kterým se mění nařízení (ES) č. 1622/2000 o stanovení některých prováděcích pravidel k nařízení (ES) č. 1493/1999 o společné organizaci trhu s vínem a pravidla Společenství pro enologické postupy a ošetření
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem(1), a zejména na čl. 46 odst. 1 a 2 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
6 třetí pododstavec nařízení (ES) č. 1493/1999 stanovuje prováděcí pravidla ke scelování bílých a červených vín v oblastech, kde byl tento postup tradiční.
Tento postup je od 1. srpna 2003 zakázán ve Španělsku.
Zvláštní pravidla pro scelování vín ve Španělsku, která stanovuje článek 36 nařízení Komise (ES) č. 1622/2000(2), jsou již bezpředmětná.
Následně vynechat uvedený článek.
(2) Pět vín se zeměpisným označením francouzského původu, jejichž celkový obsah alkoholu je 15 % obj. a více a obsah zbytkového cukru je vyšší než 45 g/l, bylo nedávno ohlášeno francouzskými orgány a vyžaduje pro svou úschovu v kvalitních podmínkách obsah oxidu siřičitého vyšší, než je běžný limit 260 mg/l, ale zároveň nižší než 300 mg/l.
Přidat je na seznam uvedený v příloze XII první pododstavec písm. a) pátá odrážka nařízení (ES) č. 1622/2000.
(3) Italské jakostní víno s.o. a dvě francouzská jakostní vína s.o., která byla nedávno ohlášena francouzskými orgány, u nichž musejí být dodrženy zvláštní výrobní podmínky a jejichž obsah zbytkového cukru je vyšší než 5 g/l, vyžadují pro svou úschovu v kvalitních podmínkách obsah oxidu siřičitého vyšší, než je běžný limit 260 mg/l, ale zároveň nižší než 400 mg/l.
Totéž platí pro lucemburská jakostní vína s.o., pro něž byly nedávno stanoveny zvláštní výrobní podmínky, které umožňují označit tato vína označením Ťvendanges tardivesť , Ťvin de glaceť nebo Ťvin de pailleť .
Přidat tato vína na seznam vín s podobnými vlastnostmi, který je uveden v příloze XII první pododstavec písm. b) nařízení (ES) č. 1622/2000.
(4) Některá francouzská, lucemburská a španělská jakostní vína s.o., jejichž zvláštní výrobní podmínky byly nedávno stanoveny nebo pozměněny, jsou zpracována podle zvláštních metod a běžně obsahují podíl těkavé kyseliny vyšší než limit uvedený v příloze V bod B nařízení (ES) č. 1493/1999, ale nižší než 25, 30 nebo 35 tisícin stejného obsahu na litr.
Přidat následně tato vína na seznam uvedený v příloze XIII nařízení (ES) č. 1622/2000.
(5) Rakouská jakostní vína s.o., která splňují podmínky pro to, aby byla označena jako ŤEisweinť , a pocházejí z vinobraní roku 2003 s obsahem těkavých kyselin vyšším, než jsou limity uvedené v příloze XIII písm. d) nařízení (ES) č. 1622/2000, ale nižším než 40 tisícin stejného obsahu na litr, a to díky výjimečným klimatickým podmínkám při vinobraní v roce 2003.
Přidat následně tato vína ročníku 2003 na seznam uvedený v příloze XIII písm. d) druhá odrážka uvedeného nařízení.
(6) Opatření přijatá v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro vína,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1622/2000 se mění takto:
1. Článek 36 se zrušuje.
2. Příloha XII se mění podle přílohy I tohoto nařízení.
3. Příloha XIII se mění podle přílohy II tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení nabývá účinnosti třetí den po dni svého vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie .
Toto nařízení je použitelné od 1. srpna 2004 .
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Naøízení Komise (ES) è. 1429/2004 ze dne 9. srpna 2004 , kterým se mìní naøízení (ES) è. 753/2002, kterým se stanoví nìkterá provádìcí pravidla k naøízení Rady (ES) è. 1493/1999 pro popis, oznaèení, obchodní úpravu a ochranu nìkterých vinaøských produktù
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEÈENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o zalo¾ení Evropského spoleèenství,
s ohledem na naøízení Rady (ES) è. 1493/1999 ze dne 17. kvìtna 1999 o spoleèné organizaci obchodu s vínem(1), a zejména na èlánek 53 tohoto naøízení,
vzhledem k tìmto dùvodùm:
(1) Je potøeba provést urèité zmìny naøízení Rady (ES) è. 753/2002(2) vzhledem k pøistoupení Èeské republiky, Estonska, Kypru, Loty¹ska, Litvy, Maïarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska (dále jen «nové èlenské státy» ) do Evropské unie.
(2) Pøístupem se vyjasnilo, ¾e hranice vinaøské oblasti se nemusí nacházet uvnitø hranice jednoho èlenského státu a ¾e tradièní oznaèení mù¾ou mít pøevozný charakter.
Z toho dùvodu je nezbytné upravit ustanovení o tradièních oznaèeních, berouce v úvahu pou¾ití zvlá¹tních tradièních výrazù dvìma nebo více èlenskými státy za urèitých podmínek.
(3) Èlánek 28 naøízení (ES) è. 753/2002 stanovuje pravidla vlastní stolním vínùm se zemìpisným oznaèením a uvádí tradièní výrazy pou¾ívané v rùzných oblastech èlenských státù k popisu tìchto vín.
Tento seznam musí být upraven podle pøíslu¹ných výrazù pou¾ívaných novými èlenskými státy.
(4) Seznamy zvlá¹tních tradièních výrazù a doplòujících tradièních výrazù musí být upraveny podle pøíslu¹ných termínù pou¾ívaných novými èlenskými státy.
(5) Pøíloha II naøízení (ES) è. 753/2002 uvádí odrùdy vín a jejich synonyma, které zahrnují zemìpisné oznaèení, a to se mù¾e objevit pøi oznaèování vín.
Tato pøíloha musí být upravena podle pøíslu¹ných výrazù, které jsou pou¾ívány novými èlenskými státy v dobì pou¾itelnosti tohoto naøízení.
(6) Naøízení (ES) è. 753/2002 by mìlo být podle toho pozmìnìno.
(7) Z dùvodù kontroly a za úèelem zaji¹tìní provádìní zmìn naøízení (ES) è. 753/2002 ode dne vstupu Smlouvy o pøistoupení Èeské republiky, Estonska, Kypru, Loty¹ska, Litvy, Maïarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska v platnost by se mìlo toto naøízení pou¾ívat od 1. kvìtna 2004 .
(8) Za úèelem usnadnìní pøechodu z re¾imu oznaèování vín, který byl v nových èlenských státech pøed pøistoupením k pravidlùm Spoleèenství o oznaèování vín, je nezbytné dovolit hospodáøským subjektùm pou¾ívat etikety a obalový materiál vyti¹tìné v souladu s døívìj¹ími národními ustanoveními.
(9) Opatøení tohoto naøízení jsou v souladu se stanoviskem Øídícího výboru pro víno,
PØIJALA TOTO NAØÍZENÍ:
Èlánek 1
Naøízení (ES) è. 753/2002 se mìní takto:
1. V odstavci 5 èlánku 24 se vkládá následující pododstavec:
«Tradièní výraz je pova¾ován za tradièní v úøedním jazyce èlenského státu, jestli¾e je pou¾íván v tomto úøedním jazyce a ve stanoveném pohranièí sousedního èlenského státu(ù) pro vína zpracovaná za stejných podmínek v jednom z tìchto èlenských státù a oba èlenské státy se vzájemnì dohodly na definici, pou¾ívání a ochranì tohoto výrazu za pøedpokladu, ¾e tento výraz splòuje kritéria v písmenech a) a¾ d).»
2. V prvním odstavci èlánku 28 se po osmé odrá¾ce vkládají následující odrá¾ky:
«- «zemské víno» v pøípadì stolních vín vyrábìných v Èeské republice,
- «τοπικός>ISO_2> >ISO_7>οίνος»>ISO_2> v pψνpadμ stolnνch vνn vyrαbμnύch na Kypru,
- «tαjbor» v pψνpadμ stolnνch vνn vyrαbμnύch v Maοarsku,
- «Inbid ta lokalita tradizzjonali ( «I.L.T.» )» v pψνpadμ stolnνch vνn vyrαbμnύch na Maltμ,
- «deΎelno vino s priznano geografsko oznako» nebo «deΎelno vino PGO» v pψνpadμ stolnνch vνn vyrαbμnύch ve Slovinsku,» .
3. Θlαnek 29 se mμnν takto:
a) V odstavci 1 se k odstavci 1 doplςujν nαsledujνcν pνsmena:
«k) Θeskα republika:
«jakostnν vνno» , «jakostnν vνno odrωdovι» , «jakostnν vνno znαmkovι» ,
«jakostnν vνno s pψνvlastkem» nebo «vνno s pψνvlastkem» , spolu s jednνm z nαsledujνcνch oznaθenν: «kabinetnν vνno» , «pozdnν sbμr» , «vύbμr z hroznω» , «vύbμr z bobulν» , «vύbμr z cibιb» , «ledovι vνno» , «slαmovι vνno» ,
«jakostnν likιrovι vνno» ,
«jakostnν perlivι vνno» ,
«vνno originαlnν certifikace» , «V.O.C» , «VOC» ;
l) Kypr:
«>ISO_7>ΟΕΟΠ»>ISO_2> ( «>ISO_7>Οίνος>ISO_2> >ISO_7>Ελεγχόμενης>ISO_2> >ISO_7>Ονομασίας>ISO_2> >ISO_7>Προέλευσης»>ISO_2> ),
«>ISO_7>οίνος>ISO_2> >ISO_7>γλυκύς>ISO_2> >ISO_7>φυσικός»>ISO_2> ;
m) Maοarsko:
«minυsιgi bor» ,
«kόlφnleges minυsιgϋ bor» ,
«fordνtαs» ,
«mαslαs» ,
«szamorodni» ,
«aszϊ ... puttonyos» , doplnμno θνsly 3-6,
«aszϊeszencia» ,
«eszencia» ,
«vιdett eredetϋ bor» ;
n) Malta:
«Denominazzjoni ta Origini Kontrollata ( «D.O.K.» )» ;
o) Slovinsko:
«kakovostno vino z zaΉθitenim geografskim poreklom» nebo «kakovostno vino ZGP» ; za tμmito termνny mωΎe bύt oznaθenν «mlado vino» ,
«priznano tradicionalno poimenovanje» , «vino PTP» ,
«vrhunsko vino z zaΉθitenim geografskim poreklom» nebo «vrhunsko vino ZGP» ; tento termνn mωΎe bύt doprovαzen «pozna trgatev» , «izbor» , «jagodni izbor» , «suhi jagodni izbor» , «ledeno vino» , «arhivsko vino» , «arhiva» nebo «starano vino» , «slamno vino» ;
p) Slovensko
nαzvy doprovαzenι oznaθenνm pωvodu vνna:
«akostnι vνno» ,
«vνno s prνvlastkom» plus «kabinetnι» , «neskorύ zber» , «vύber z hrozna» , «bobuϴovύ vύber» , «hrozienkovύ vύber» , «ϴadovύ zber» ,
i nαsledujνcνm oznaθenνm:
«esencia» ,
«forditαΉ» ,
«mαΉlαΉ» ,
«samorodnι» ,
«vύberovα esencia» ,
«vύber ... putςovύ» , doplnμno θνsly 3-6.»
b) V odstavci 2 se vklαdajν nαsledujνcν pνsmena:
«h) Θeskα republika:
«jakostnν Ήumivι vνno stanovenι oblasti» ,
«aromatickι jakostnν Ήumivι vνno stanovenι oblasti» / «aromatickύ sekt s.o.» ;
i) Malta:
«Denominazzjoni ta Origini Kontrollata ( «D.O.K.» )» ;
j) Slovinsko:
«kakovostno peneθe vino z zaΉθitenim geografskim poreklom» nebo «kakovostno peneθe vino ZGP» ,
«vrhunsko peneθe vino z zaΉθitenim geografskim poreklom» nebo «vrhunsko peneθe vino ZGP» ,
«penina» ,
«kakovostno peneθe vino» .»
4.
V θlαnku 30 se vklαdα nαsledujνcν pνsmeno f):
«f) Kypr
«>ISO_7>Κουμανδαρία»>ISO_2> (Commandaria).»
5. Pψνloha II se nahrazuje pψνlohou I tohoto naψνzenν.
6. Pψνloha III se mμnν v souladu s pψνlohou II tohoto naψνzenν.
Θlαnek 2
V pψνpadμ Slovinska mohou bύt vύrobky obsaΎenι v tomto naψνzenν, jejichΎ popis a pψedvedenν vyhovovalo ustanovenνm pouΎitelnύm ve Slovinsku pψed jeho pψistoupenνm do Spoleθenstvν dne 1. kvμtna 2004 a kterι byly dαny do obμhu pψed pψistoupenνm, ale nevyhovujν tomuto naψνzenν, prodαvαny a exportovαny, dokud nejsou zαsoby vyθerpαny, ale nejpozdμji do 30. dubna 2006 a v pψνpadμ vinnιho roku 2003, do 30. dubna 2007 .
Θlαnek 3
Toto naψνzenν vstupuje v platnost dnem vyhlαΉenν v Ϊψednνm vμstnνku Evropskι unie .
Je pouΎitelnι od 1. kvμtna 2004 .
Toto naψνzenν je zαvaznι v celιm rozsahu a pψνmo pouΎitelnι ve vΉech θlenskύch stαtech.
Nařízení Komise (ES) č. 1471/2004 ze dne 18. srpna 2004 , měnící přílohu XI nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001, pokud jde o dovoz jelenovitých výrobků z Kanady a Spojených států (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 z 22. května 2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií(1), a zejména na první odstavec článku 23 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Bylo hlášeno chronické chřadnutí farmových a volně žijících jelenovitých a losů v Kanadě a Spojených státech.
Dosud nebyly jinde potvrzeny domácí případy tohoto onemocnění.
(2) Ve svém stanovisku z 6. - 7. března 2003 doporučil Vědecký řídící výbor zesílenou ochranu zdraví zvířat a veřejného zdraví ve Společenství před rizikem představovaným chronickým chřadnutím jelenovitých v Kanadě a Spojených státech.
(3) Jelikož se Kanada a Spojené státy neobjevují na seznamu třetích zemí schválených pro vyvážení nedomácích přežvýkavců do Společenství stanoveném v rozhodnutí Rady 79/542/EHS, kterým se stanoví seznam třetích zemí nebo částí třetích zemí a veterinární podmínky a osvědčení pro dovoz některých živých zvířat a jejich čerstvého masa do Společenství(2), je vývoz živých jelenovitých z těchto zemí do Společenství již předem vyloučen.
(4) Směrnice Rady 92/65/EHS, kterou se stanovují veterinární podmínky, kterými se řídí obchod a dovoz zvířat, spermatu, vajíček a embryí, které nepodléhají veterinárním požadavkům stanoveným ve zvláštních pravidlech Společenství uvedených v příloze A odst. 1 ke směrnici 90/425/EHS(3), do Společenství, stanovuje, že do Společenství se může dovážet pouze sperma, vajíčka a embrya některých vyjmenovaných druhů.
Jelenovité druhy zde nejsou zahrnuty.
Proto je dovoz spermatu, embryí a vajíček jelenovitých zvířat do Společenství již předem vyloučen.
(5) Měla by být zavedena opatření, která minimalizují potenciální hrozbu pro veřejné zdraví a zdraví zvířat představovanou dovozem čerstvého masa, masných výrobků a masných přípravků z farmových a volně žijících jelenovitých.
(6) Proto by se podle toho mělo novelizovat nařízení (ES) č. 999/2001.
(7) Opatření stanovená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravní řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha XI k nařízení (ES) č. 999/2001 se mění v souladu s přílohou k tomuto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie .
Použije se ode dne 1. ledna 2005 .
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1492/2004 ze dne 23. srpna 2004 měnící nařízení (ES) č. 999/2001 Evropského parlamentu a Rady, pokud jde o eradikační opatření u přenosných spongiformních encefalopatií skotu, ovcí a koz, obchodování se spermatem a embryi ovcí a koz a jejich dovoz a o specifický rizikový materiál (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 z 22. května 2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií(1) a zejména na první odstavec článku 23 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 999/2001 stanovuje pravidla pro eradikační opatření, která musí být provedena po potvrzení přenosné spongiformní encefalopatie (TSE) u skotu, ovcí a koz.
(2) 14. září 2000 došel Vědecký řídící výbor (VŘV) ve svém stanovisku k bovinní spongiformní encefalopatii (BSE) - týkajícím se utracení skotu - k závěru, že utracením porodní kohorty lze dosáhnout v podstatě stejného výsledku jako utracením stáda.
21. dubna 2004 přijal Panel Evropského úřadu pro bezpečnost potravin o biologických rizicích stanovisko, v němž došel k závěru, že neexistuje dostatek dalších argumentů, které by změnily stanovisko VŘV.
Ustanovení týkající se utracení v nařízení (ES) č. 999/2001 by měla být sladěna s těmito stanovisky.
(3) V zájmu jistoty legislativy Společenství je také nutné objasnit definici kohorty případu BSE a opatření, které se má učinit v souvislosti se zvířaty v kohortě, aby se předešlo různým výkladům.
(4) Dále je nutné objasnit uplatňování opatření k eradikaci TSE, která se vztahují na březí bahnice a na zemědělské podniky mající mnohočetná stáda.
Za účelem vyřešení praktických problémů by měla být změněna pravidla týkající se zemědělských podniků produkujících jehňata na výkrm, přivádění bahnic neznámého genotypu do infikovaných zemědělských podniků a časového období, během něhož se mají uplatňovat výjimky pro zničení zvířat v zemědělských podnicích nebo plemenech, kde je nízký výskyt alely ARR.
(5) Na doporučení stanoviska VŘV ze 4. dubna 2002 byla do nařízení (ES) č. 999/2001 naposledy pozměněného nařízením Komise (ES) č.
260/2003(2) vsunuta opatření k eradikaci klusavky. Tato opatření se zaváděla postupně, aby se zohlednily hospodářské otázky.
Podle důkazů, které jsou v současnosti k dispozici, je vysoce nepravděpodobné, že jatečně upravená těla zvířat mladších dvou měsíců obsahují významné množství nákazy, za předpokladu, že jsou odstraněny droby včetně hlavy.
Měly by být provedeny další změny eradikačních opatření, aby se vyřešily problémy, jež se vyskytly v některých členských státech v souvislosti s těmito mladými zvířaty.
(6) Je vhodné zavést omezení u zemědělských podniků při podezření na klusavku u ovce nebo kozy, aby se zamezilo pohybu jiných případně nakažených zvířat před potvrzením podezření.
(7) Ukázalo se, že požadavky na testování za účelem zrušení omezení infikovaných zemědělských podniků jsou pro velká stáda ovcí příliš obtížné a měly by se změnit.
Je také vhodné objasnit definici cílových skupin tohoto testování.
(8) Všeobecná pravidla týkající se obchodování se spermatem a embryi ovcí a koz a jejich dovozu jsou stanovena ve směrnici Rady 92/65/EHS(3).
V tomto nařízení by měla být stanovena konkrétní pravidla o TSE pro uvádění spermatu a embryí těchto druhů na trh.
(9) V souladu se současnými ustanoveními uvedenými v nařízení (ES) č. 999/2001 o specifickém rizikovém materiálu, která ze seznamu specifického rizikového materiálu vylučují příčné výběžky bederních a hrudních obratlů, by se za specifický rizikový materiál neměly považovat ani trnové výběžky těchto obratlů, trnové a příčné výběžky krčních obratlů a střední hrana křížové kosti.
(10) Podle toho by tedy mělo být novelizováno nařízení (ES) č. 999/2001.
(11) Opatření stanovená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravní řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Mění se příloha I, VII, VIII, IX a XI nařízení (ES) č. 999/2001 v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstoupí v platnost dvacátý den po uveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie .
Body 3 a 4 přílohy tohoto nařízení budou platit od 1. ledna 2005 .
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1549/2004
ze dne 30. srpna 2004,
kterým se stanoví odchylka od nařízení Rady (ES) č. 1785/2003, pokud jde o dovozní režim pro rýži, a kterým se stanoví zvláštní přechodná pravidla pro dovoz rýže Basmati
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1785/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s rýží [1], a zejména na čl. 10 odst. 2 a čl. 11 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2004/619/ES ze dne 11. srpna 2004, kterým se mění dovozní režim Společenství, pokud jde o rýži ve Společenství [2], a zejména na článek 2 uvedeného rozhodnutí,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2004/617/ES ze dne 11. srpna o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Indií podle článku XXVIII Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) 1994 o úpravě koncesí pro rýži obsažených v seznamu CXL připojeném ke GATT [3], a zejména na článek 2 uvedeného rozhodnutí,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2004/618/ES ze dne 11. srpna 2004 o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Pákistánem podle článku XXVIII Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) 1994 o úpravě koncesí pro rýži obsažených v seznamu CXL připojeném ke GATT [4], a zejména na článek 2 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí 2004/619/ES mění dovozní režim Společenství pro loupanou rýži a omletou rýži.
Rozhodnutí 2004/617/ES a 2004/618/ES stanoví dovozní podmínky pro rýži Basmati.
V důsledku této změny režimu je nezbytné změnit nařízení (ES) č. 1785/2003.
Aby bylo možné používat tato rozhodnutí ode dne 1. září 2004, jak je stanoveno v dohodách přijatých uvedenými rozhodnutími, je nutné učinit odchylku od nařízení (ES) č. 1785/2003, a to během přechodného období, které uplyne dnem vstupu změny uvedeného nařízení v platnost, nejpozději však dne 30. června 2005.
(2) Za účelem zavedení konečného dovozního režimu pro rýži Basmati stanoví rozhodnutí 2004/617/ES a 2004/618/ES zavedení přechodného dovozního režimu pro tuto rýži.
Je proto nutné stanovit zvláštní přechodná pravidla.
(3) Aby bylo možné uplatnit nulové dovozní clo, musí rýže Basmati náležet k odrůdě uvedené v dohodách.
Ve snaze zajistit, aby rýže Basmati dovážená za nulové clo splňovala požadavky uvedené v dohodách, je nezbytné, aby pro ni příslušné subjekty vydaly osvědčení o pravosti.
(4) Ve snaze zabránit podvodům je nezbytné stanovit postupy pro ověření odrůdy rýže Basmati uvedené v prohlášení.
(5) Přechodný dovozní režim pro rýži Basmati stanoví, že v případě narušení trhu bude konzultována země vývozu a že se případně uplatní nulové dovozní clo, pokud se po konzultaci nenajde uspokojivé řešení.
Je vhodné stanovit, od jakého okamžiku je trh považován za narušený.
(6) V důsledku zavedení tohoto přechodného režimu je nutné učinit odchylku od nařízení Komise (ES) č. 1503/96 ze dne 29. července 1996, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 3072/95 [5], pokud jde o dovozní cla v odvětví rýže.
(7) Dovozní cla za loupanou rýži a omletou rýži podle čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 1785/2003 slouží jako základ pro výpočet snížených dovozních cel podle nařízení Komise (ES) č. 638/2003 ze dne 9. dubna 2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2286/2002 a k rozhodnutí Rady 2001/822/ES, pokud jde o dovozní režim pro rýži pocházející ze států africké, karibské a tichomořské oblasti (státy AKT) a ze zámořských zemí a území [6], podle nařízení Komise (EHS) č. 862/91 ze dne 8. dubna 1991, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 3491/90 o dovozech rýže pocházející z Bangladéše [7], a podle nařízení Rady (ES) č. 2184/96 ze dne 28. října 1996 o dovozech rýže pocházející a dovážené z Egypta do Společenství [8]. Výše dovozního cla podle tohoto nařízení musí přechodně sloužit jako základ pro výpočet sníženého cla pro příslušné produkty.
(8) Řídící výbor pro obiloviny nevydal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Odchylně od čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 1785/2003 se dovozní clo za loupanou rýži kódu KN 100620 rovná 65 EUR/t a dovozní clo za omletou rýži kódu KN 100630 se rovná 175 EUR/t.
2. Odchylně od čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 1785/2003 se na dovoz odrůd rýže Basmati kódů KN 10062017 a KN 10062098 uvedených v příloze I neukládá žádné clo.
V případě použití prvního odstavce se použijí opatření podle článků 2 až 8.
Článek 2
1. Žádost o dovozní licenci pro rýži Basmati obsahuje tyto údaje:
a) v kolonce 8 název země původu a údaj "ano" vyznačený křížkem;
b) v kolonce 20 některou z poznámek uvedených v příloze II.
2. K žádosti o dovozní licenci pro rýži Basmati se připojí:
a) doklad o tom, že žadatel je fyzická nebo právnická osoba, která provozuje obchodní činnost v odvětví rýže nejméně dvanáct měsíců a je registrována v členském státě, ve kterém je podána žádost;
b) osvědčení o pravosti pro produkt, které bylo vydáno příslušným subjektem vyvážející země, který je uveden v příloze III.
Článek 3
1. Osvědčení o pravosti se vyhotoví v podobě formuláře, jehož vzor je uveden v příloze IV.
Formulář má rozměry přibližně 210 x 297 mm.
Pro originál se použije papír, na němž lze rozpoznat jakékoliv padělání mechanickou nebo chemickou cestou.
Formuláře jsou tištěny a vyplňovány v angličtině.
Originál a kopie se vyplní na psacím stroji nebo rukou. V případě vyplňování rukou se vyplní inkoustem a tiskacím písmem.
Každé osvědčení o pravosti je v pravé horní kolonce opatřeno pořadovým číslem.
Kopie nesou totéž číslo jako originál.
2. Subjekt vystavující dovozní licenci si ponechá originál osvědčení o pravosti a jednu kopii předá žadateli.
Doba platnosti osvědčení o pravosti je 90 dnů od data vydání.
Osvědčení je platné pouze v případě, že jsou kolonky řádně vyplněny a že je osvědčení podepsáno.
Článek 4
1. Dovozní licence pro rýži Basmati obsahuje tyto údaje:
a) v kolonce 8 název země původu a údaj "ano" vyznačený křížkem;
b) v kolonce 20 některou z poznámek uvedených v příloze V.
2. Odchylně od článku 9 nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 [9] nejsou práva vyplývající z dovozní licence pro rýži Basmati přenosná.
3. Odchylně od článku 12 nařízení Komise (ES) č. 1342/2003 [10] činí jistota pro dovozní licence pro rýži Basmati 70 EUR/t.
Článek 5
Členské státy sdělí Komisi faxem nebo elektronickou cestou tyto údaje:
a) nejpozději do dvou pracovních dnů po odmítnutí licence množství, pro která byly dovozní licence pro rýži Basmati odmítnuty, datum a důvod odmítnutí, kód KN, zemi původu, vydávající subjekt a číslo osvědčení o pravosti, jakož i jméno a adresu držitele licence;
b) nejpozději do dvou pracovních dnů po vydání licence množství, pro která byly dovozní licence pro rýži Basmati vydány, datum, kód KN, zemi původu, vydávající subjekt a číslo osvědčení o pravosti, jakož i jméno a adresu držitele licence;
c) v případě zrušení licence nejpozději do dvou pracovních dnů po tomto zrušení množství, pro něž byly licence zrušeny, jakož i jména a adresy držitelů zrušených licencí;
d) poslední pracovní den každého měsíce následujícího po měsíci propuštění do volného oběhu, množství roztříděná podle kódů KN, která byla skutečně propuštěna do volného oběhu, zemi původu, vydávající subjekt a číslo osvědčení o pravosti.
Výše uvedené údaje musí být zaslány odděleně od údajů týkajících se jiných žádostí o dovozní licence v odvětví rýže a podle stejných postupů.
Článek 6
V rámci náhodných a cílených kontrol činností, u nichž hrozí riziko podvodu, odebírají členské státy reprezentativní vzorky dovážené rýže Basmati.
Tyto vzorky se zašlou příslušnému subjektu země původu podle přílohy VI, aby prostřednictvím analýzy DNA provedl test odrůd.
Členský stát může v laboratoři Společenství rovněž provést test odrůd u téhož vzorku.
Pokud výsledky jednoho z těchto testů prokáží, že produkt neodpovídá odrůdě uvedené v osvědčení o pravosti, uplatní se dovozní clo podle čl. 1 odst.
Článek 7
Trh s rýží se považuje za narušený zejména tehdy, pokud lze konstatovat výrazné, nedostatečně odůvodněné zvýšení dovozů rýže Basmati v jednom ze čtyř čtvrtletí roku vzhledem k předcházejícímu čtvrtletí.
Článek 8
Komise aktualizuje přílohy III a VI.
Článek 9
Nařízení (ES) č. 1503/96 se zrušuje.
Dovozní licence pro rýži Basmati, o které bylo na základě uvedeného nařízení požádáno před 1. zářím 2004, zůstávají v platnosti a na produkty dovezené na základě těchto licencí se uplatňuje dovozní clo podle čl. 1 odst. 2 tohoto nařízení.
Článek 10
Po přechodné období slouží cla podle čl. 1 odst. 1 tohoto nařízení jako základ pro výpočet sníženého dovozního cla podle čl. 1 druhé a třetí odrážky nařízení (EHS) č. 862/91, podle článku 1 nařízení (ES) č. 2184/96 a podle článku 6 nařízení (ES) č. 638/2003.
Článek 11
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. září 2004.
Bude se používat do té doby, než se začne používat nařízení, kterým se mění čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 1785/2003, a nejpozději do 30. června 2005.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1582/2004 ze dne 8. září 2004 o zahájení šetření možného obcházení antidumpingových opatření uvalených nařízením Rady (ES) č. 1470/2001 na dovozy elektronických integrovaných kompaktních fluorescenčních výbojek (CFL-i) pocházejících z Čínské lidové republiky dovozem elektronických integrovaných kompaktních fluorescenčních výbojek (CFL-i) zasílaných z Vietnamu, Pákistánu nebo Filipín bez ohledu na to, zda je u nich deklarován původ z Vietnamu, Pákistánu nebo Filipín, a o zavedení evidence těchto dovozů
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství(1) (dále jen Ťzákladní nařízeníť ), a zejména na čl. 13 odst. 3 a čl. 14 odst. 3 a odst. 5 uvedeného nařízení,
po konzultaci s Poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. ŽÁDOST
Komise obdržela podle čl. 13 odst. 3 základního nařízení žádost o prošetření možného obcházení antidumpingových opatření uvalených na elektronické integrované kompaktní fluorescenční výbojky (dále jen ŤCFL-iť ) pocházející z Čínské lidové republiky.
Žádost byla podána dne 16. srpna 2004 Evropskou organizací výrobců a obchodníků se světelnou technikou (Lighting Industry and Trade in Europe - LITE) jménem výrobců a dovozců CFL-i ve Společenství.
B. VÝROBEK
Výrobkem dotčeným možným obcházením jsou elektronické kompaktní fluorescenční výbojky s jednou nebo několika skleněnými trubicemi, u nichž jsou všechny osvětlovací a elektronické prvky upevněny na patici nebo do ní zabudovány, běžně deklarované pod kódem KN ex85393190 (kód TARIC 85393190*91) (dále jen Ťdotyčný výrobekť ), pocházející z Čínské lidové republiky.
Kódy KN jsou uváděny pouze pro informaci.
Výrobkem, kterého se týká šetření, jsou elektronické kompaktní fluorescenční výbojky s jednou nebo několika skleněnými trubicemi, u nichž jsou všechny osvětlovací a elektronické prvky upevněny na patici nebo do ní zabudovány, zasílané z Vietnamu, Pákistánu nebo Filipín (dále jen Ťprošetřovaný výrobekť ), běžně deklarované pod stejnými kódy KN jako dotyčný výrobek pocházející z Čínské lidové republiky.
C. STÁVAJÍCÍ OPATŘENÍ
Opatřeními, která jsou v současné době platná a k jejichž obcházení možná dochází, jsou antidumpingová opatření uvalená nařízením Rady (ES) č. 1470/2001(2).
D. DŮVODY
Žádost obsahuje dostatečné evidentní důkazy, že antidumpingová opatření uvalená na dovozy dotyčného výrobku pocházejícího z Čínské lidové republiky jsou obcházena překládkou prošetřovaného výrobku ve Vietnamu, Pákistánu nebo na Filipínách a/nebo jeho montáží ve Vietnamu, Pákistánu nebo na Filipínách.
Předloženy byly následující důkazy:
Žádost prokazuje, že došlo k významné změně ve struktuře obchodu, jelikož dovozy prošetřovaného výrobku se značně zvýšily, zatímco dovozy dotyčného výrobku pocházejícího z Čínské lidové republiky se po uvalení opatření snížily, a že kromě uvalení cla neexistuje pro takovou změnu dostatečný důvod nebo opodstatnění.
Zdá se, že tato změna struktury obchodu vyplývá z překládky CFL-i pocházejících z Čínské lidové republiky ve Vietnamu, Pákistánu nebo na Filipínách a/nebo montáže CFL-i ve Vietnamu, Pákistánu nebo na Filipínách.
Žádost dále obsahuje dostatečné evidentní důkazy, že nápravné účinky stávajících antidumpingových opatření uvalených na dovozy dotyčného výrobku pocházejícího z Čínské lidové republiky jsou znehodnocovány, co se týče množství a cen.
Zdá se, že významný objem dovozů CFL-i z Vietnamu, Pákistánu a Filipín nahradil dovozy dotyčného výrobku pocházejícího z Čínské lidové republiky.
V neposlední řadě obsahuje žádost dostatečné evidentní důkazy, že ceny prošetřovaného výrobku jsou ve vztahu k dříve zjištěné běžné hodnotě CFL-i pocházejících z Čínské lidové republiky dumpingové.
Budou-li v průběhu šetření zjištěny kromě překládky a montáže i jiné praktiky obcházení přes Vietnam, Pákistán nebo Filipíny ve smyslu článku 13 základního nařízení, může být šetření rozšířeno i na tyto praktiky.
E. POSTUP
S ohledem na výše uvedené došla Komise k závěru, že existují dostatečné důkazy k zahájení šetření podle článku 13 základního nařízení a k zavedení evidence dovozů CFL-i zasílaných z Vietnamu, Pákistánu a Filipín bez ohledu na to, zda je u nich deklarován původ z Vietnamu, Pákistánu nebo Filipín, a to v souladu s čl. 14 odst. 5 základního nařízení.
a) Dotazníky
Za účelem získání informací, které Komise považuje pro své šetření za potřebné, zašle dotazníky vývozcům/výrobcům a sdružením vývozců/výrobců ve Vietnamu, Pákistánu a na Filipínách, vývozcům/výrobcům a sdružením vývozců/výrobců v Čínské lidové republice a dovozcům a sdružením dovozců ve Společenství, kteří spolupracovali při šetření vedoucím ke stávajícím opatřením nebo kteří jsou uvedeni v žádosti, a úřadům Čínské lidové republiky, Vietnamu, Pákistánu a Filipín.
Případně si lze informace vyžádat rovněž od výrobního odvětví Společenství.
V každém případě by všechny zúčastněné strany měly neprodleně kontaktovat Komisi, nejpozději však ve lhůtě stanovené v článku 3, aby zjistily, zda jsou uvedeny v žádosti a případně si ve lhůtě stanovené v čl. 3 odst. 1 tohoto nařízení vyžádaly dotazník, neboť lhůta stanovená v čl. 3 odst. 2 tohoto nařízení se vztahuje na všechny zúčastněné strany.
Úřady Čínské lidové republiky, Vietnamu, Pákistánu a Filipín budou informovány o zahájení šetření a obdrží kopii žádosti.
b) Shromažďování informací a konání slyšení
Všechny zúčastněné strany se tímto vyzývají, aby písemně sdělily svá stanoviska a předložily podpůrné důkazy.
Komise dále může zúčastněným stranám poskytnout slyšení, pokud o to písemně požádají a prokáží, že pro slyšení existují zvláštní důvody.
c) Osvobození od evidence dovozů nebo od opatření
Jelikož k možnému obcházení dochází mimo Společenství, mohou být v souladu s čl. 13 odst. 4 základního nařízení udělena osvobození výrobcům dotyčného výrobku, kteří mohou prokázat, že nejsou ve vztahu k žádnému výrobci, na kterého se opatření vztahují, a u kterých bylo zjištěno, že nejsou do obcházení zapojeni, jak je stanoveno v čl. 13 odst. 1 a 2 základního nařízení. Výrobci, kteří chtějí osvobození získat, by měli podat žádost řádně doloženou důkazy ve lhůtě uvedené v čl. 3 odst. 3 tohoto nařízení.
F. EVIDENCE
Podle čl. 14 odst. 5 základního nařízení by měla být u dovozů prošetřovaného výrobku zavedena evidence, aby v případě, že šetření prokáže obcházení, mohla být následně z dovozů zasílaných z Vietnamu, Pákistánu nebo Filipín vybrána antidumpingová cla v příslušné výši se zpětnou platností ode dne evidence.
G. LHŮTY
V zájmu řádného úředního postupu by měly být stanoveny lhůty, ve kterých:
se mohou zúčastněné strany samy přihlásit Komisi, předložit písemně svá stanoviska a vyplněné dotazníky nebo jakékoliv jiné informace, které by se měly při šetření vzít v úvahu,
mohou výrobci ve Vietnamu, Pákistánu a na Filipínách požádat o osvobození od evidence dovozů nebo od opatření,
mohou zúčastněné strany písemně požádat Komisi o slyšení.
Upozorňuje se na skutečnost, že výkon většiny procesních práv stanovených v základním nařízení závisí na tom, zda se účastník řízení sám přihlásí ve lhůtách uvedených v článku 3 tohoto nařízení.
H. NEDOSTATEČNÁ SPOLUPRÁCE
V případě, kdy zúčastněná strana odmítne umožnit přístup k nezbytným informacím nebo je neposkytne ve stanovené lhůtě, nebo pokud klade závažným způsobem překážky šetření, mohou v souladu s článkem 18 základního nařízení prozatímní nebo konečná pozitivní nebo negativní zjištění vycházet z dostupných údajů.
Pokud se zjistí, že zúčastněná strana předložila nepravdivé nebo zavádějící informace, nepřihlédne se k nim a v souladu s článkem 18 základního nařízení se bude vycházet z dostupných údajů.
Nespolupracuje-li jakákoliv zúčastněná strana vůbec nebo jen částečně, a zjištění jsou tudíž založena na dostupných údajích v souladu s článkem 18 základního nařízení, může to vést k výsledku, který pro danou stranu bude méně příznivý, než kdyby spolupracovala,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Podle čl. 13 odst. 3 nařízení (ES) č. 384/96 se zahajuje řízení za účelem zjištění, zda dovozy elektronických kompaktních fluorescenčních výbojek s jednou nebo několika skleněnými trubicemi, u nichž jsou všechny osvětlovací a elektronické prvky upevněny na patici nebo do ní zabudovány, spadajících pod kód KN ex85393190 (kód TARIC 85393190*91), zasílané z Vietnamu, Pákistánu nebo Filipín do Společenství, bez ohledu na to, zda je u nich deklarován původ z Vietnamu, Pákistánu nebo Filipín, obcházejí opatření uvalená nařízením Rady (ES) č. 1470/2001 na dovozy elektronických integrovaných kompaktních fluorescenčních výbojek (CFL-i) pocházejících z Čínské lidové republiky.
Za účelem tohoto nařízení se elektronické kompaktní fluorescenční výbojky skládají z jedné nebo několika skleněných trubic, u nichž jsou všechny osvětlovací a elektronické prvky upevněny na patici nebo do ní zabudovány.
Slouží k nahrazení běžných žárovek, montují se do stejné objímky jako žárovky a vyrábějí se v různých typech v závislosti mimo jiné na životnosti, příkonu a krytu výbojky.
Článek 2
Celní orgány se tímto podle čl. 13 odst. 3 a čl. 14 odst. 5 nařízení (ES) č. 384/96 vyzývají, aby přijaly vhodná opatření k zavedení evidence dovozů do Společenství uvedených v článku 1 tohoto nařízení.
Evidence končí uplynutím devíti měsíců ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
Komise může nařízením celní orgány vyzvat, aby ukončily evidenci dovozů do Společenství u výrobků vyvážených vývozci, kteří požádali o osvobození od evidence a u nichž bylo shledáno, že antidumpingová cla neobcházejí.
Článek 3
1. Dotazníky si je třeba u Komise vyžádat do patnácti dnů od vyhlášení tohoto nařízení v Úředním věstníku Evropské unie .
2. Mají-li být během šetření zohledněna tvrzení zúčastněných stran, musejí se strany samy přihlásit a kontaktovat Komisi, předložit svá stanoviska písemně a předložit vyplněné dotazníky nebo jakékoliv jiné informace do čtyřiceti dnů ode dne vyhlášení tohoto nařízení v Úředním věstníku Evropské unie , není-li stanoveno jinak.
3. Výrobci ve Vietnamu, Pákistánu a na Filipínách, kteří žádají o osvobození od evidence dovozů nebo od opatření, předloží své žádosti řádně doložené důkazy ve stejné čtyřicetidenní lhůtě.
4. Zúčastněné strany mohou rovněž ve stejné čtyřicetidenní lhůtě požádat Komisi o slyšení.
5. Veškeré informace týkající se této záležitosti, jakékoliv žádosti o slyšení nebo o dotazník a jakékoliv žádosti o osvobození musí být podány písemně (nikoliv v elektronickém formátu, není-li stanoveno jinak), musí obsahovat název, adresu, adresu elektronické pošty, čísla telefonu, faxu a/nebo telexu zúčastněné strany. Veškerá písemná podání, včetně informací vyžadovaných tímto nařízením, vyplněných dotazníků a korespondence, které zúčastněné strany poskytly na základě důvěrnosti, musí být označena ŤLimitedť ( Ťomezený přístupť )(3) a v souladu s čl. 19 odst. 2 základního nařízení k nim musí být přiložena verze, která nemá důvěrnou povahu a která se označí ŤFor inspection by interested partiesť ( Ťk nahlédnutí zúčastněnými stranamiť ).
European Commission
Directorate General for Trade
Directorate B
J-79 5/16
B-1049 Brussels
Fax (32-2) 295 65 05
Telex COMEU B 21877 .
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie .
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 1590/2004 ze dne 26. dubna 2004, kterým se zřizuje program Společenství pro zachování, popis, sběr a využití genetických zdrojů v zemědělství, a kterým se zrušuje nařízení (ES) č. 1467/94 (Text s významem pro EHP)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu,
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Biologická a genetická rozmanitost v zemědělství je podstatná pro udržitelný rozvoj zemědělské výroby a venkovských oblastí. Proto by měla být přijata nezbytná opatření pro udržitelné zachování, popis, sběr a využití potenciálu této rozmanitosti za účelem dosažení cílů společné zemědělské politiky (SZP).
(2) Zachování a udržitelné využívání genetických zdrojů v zemědělství rovněž přispívá k dosažení cílů Úmluvy o biologické rozmanitosti, kterou Společenství schválilo rozhodnutím Rady 93/626/EHS, [1] a související Strategie Společenství pro biodiverzitu, jež zahrnuje akční plán pro zachování biodiverzity a ochranu genetických zdrojů v zemědělství.
Je rovněž hlavním cílem Globálního akčního plánu FAO pro zachování a udržitelné využívání rostlinných genetických zdrojů pro výživu a zemědělství a Mezinárodní smlouvy o rostlinných genetických zdrojích pro výživu a zemědělství, kterou Komise a členské státy podepsaly dne 6. června 2002.
(3) Široký rozsah činností prováděných členskými státy (ať už subjekty veřejného sektoru, fyzickými nebo právnickými osobami) a různými mezinárodními organizacemi a programy jako je FAO, Evropský program spolupráce pro sítě genetických zdrojů plodin (ECP/GR), Poradní skupina pro mezinárodní zemědělský výzkum (CGIAR), Globální fórum pro zemědělský výzkum (GFAR), regionální a subregionální organizace zemědělského výzkumu pro rozvoj (ARD) podporované Společenstvím, Evropské regionální kontaktní místo (ERFP) národních koordinátorů pro řízení genetických zdrojů hospodářských zvířat, Evropský program lesních genetických zdrojů (Euforgen) a souvisejících závazků probíhající Ministerské konference o ochraně lesů v Evropě (MCPFE), jíž je Společenství signatářem, vyžaduje účinnou výměnu informací a těsnou koordinaci mezi hlavními aktéry Společenství a příslušnými organizacemi ve světě, pokud jde o zachování, popis, sběr a využití genetických zdrojů v zemědělství s cílem zvýšit jejich pozitivní dopad na zemědělství.
(4) Práce prováděné ohledně zachování, popisu, sběru a využití genetických zdrojů v zemědělství mohou pomoci udržovat biologickou rozmanitost, zlepšovat jakost zemědělských produktů, přispívat ke zvyšování diverzifikace ve venkovských oblastech a zmenšování vstupů a nákladů zemědělské výroby podporou udržitelné zemědělské výroby a přispíváním k udržitelnému rozvoji venkovských oblastí.
(5) Mělo by být podporováno zachování genetických zdrojů v zemědělství ex situ a in situ (včetně zachování a rozvoje in situ/v hospodářstvích). To by se mělo týkat všech rostlin, mikrobiálních a živočišných genetických zdrojů, které jsou nebo by mohly být užitečné pro zemědělství a rozvoj venkova, včetně lesních genetických zdrojů, v souladu s potřebami SZP, s cílem zachovat genetické zdroje a zvýšit využití nedostatečně využívaných plemen a odrůd v zemědělské výrobě.
(6) Znalosti genetických zdrojů dostupných ve Společenství, jejich původu a vlastností je stále třeba zlepšovat. Relevantní informace o stávajících zařízeních a činnostech prováděných na národní nebo regionální úrovni v každém členském státě pokud jde o zachování, popis, sběr a využití genetických zdrojů v zemědělství by měly být shromažďovány a zpřístupněny ostatním členským státům a ve Společenství, stejně jako na mezinárodní úrovni, zejména rozvojovým zemím, v souladu s mezinárodními smlouvami a dohodami.
(7) Měl by být podporován rozvoj decentralizovaných, stálých a široce přístupných internetových soupisů pro sběr těchto znalostí a zajištění jejich dostupnosti ve Společenství a na mezinárodní úrovni, zejména s ohledem na probíhající úsilí o zřízení soupisu sbírek ex situ v evropských genových bankách (EPGRIS -Evropská informační infrastruktura rostlinných genetických zdrojů "Eurisco" financovaná z pátého rámcového programu).
(8) Společenství by mělo doplňovat a podporovat úsilí vynakládané v členských státech ohledně zachování a udržitelného využívání biologické rozmanitosti v zemědělství. Sladěním stávajících činností a podporou rozvoje nových přeshraničních iniciativ zahrnujících zachování, popis, sběr a využití genetických zdrojů v zemědělství by měla být podpořena přidaná hodnota na úrovni Společenství.
(9) Měla by proto být stanovena opatření, která, pokud jde o příjemce a/nebo činnosti způsobilé pro financování, doplní nebo překročí působnost nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 ze dne 17. května 1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF). [2]
(10) S cílem přispět k dosažení těchto cílů byl na základě nařízení Rady (ES) č. 1467/94 ze dne 20. června 1994 o zachování, popisu, sběru a využití genetických zdrojů v zemědělství [3] na dobu pěti let zřízen programSpolečenství. Uvedený program skončil 31. prosince 1999 a měl by být nahrazen novým programem Společenství. Nařízení (ES) č. 1467/94 by tedy mělo být zrušeno.
(11) Při výběru a provádění opatření podle nového programu Společenství by se měl brát v úvahu výzkum, technický rozvoj a demonstrace podporované buď na národní úrovni nebo rámcovými programy Evropského společenství pro výzkum, technický rozvoj a demonstrace. Uváděním osiva a sadby na trh k využití podle nového programu by neměly být dotčeny směrnice Rady 66/401/EHS ze dne 14. června 1966 o uvádění osiva pícnin na trh, [4] 66/402/EHS ze dne 14. června 1966 o uvádění osiva obilovin na trh, [5] 68/193/EHS ze dne 9. dubna 1968 o uvádění révového vegetativního množitelského materiálu na trh, [6] 92/33/EHS ze dne 28. dubna 1992 o uvádění sadby a rozmnožovacího materiálu zeleniny mimo osivo na trh, [7] 92/34/EHS ze dne 28. dubna 1992 o uvádění na trh rozmnožovacího materiálu ovocných rostlin a ovocných rostlin určených k produkci ovoce, [8] 98/56/ES ze dne 20. července 1998 o uvádění rozmnožovacího materiálu okrasných rostlin na trh, [9] 1999/105/ES ze dne 22. prosince 1999 o uvádění reprodukčního materiálu lesních dřevin na trh, [10] 2002/53/ES ze dne 13. června 2002 o Společném katalogu odrůd druhů zemědělských rostlin, [11] 2002/54/ES ze dne 13. června 2002 o uvádění osiva řepy na trh, [12] 2002/55/ES ze dne 13. června 2002 o uvádění osiva zeleniny na trh, [13] 2002/56/ES ze dne 13. června 2002 o uvádění sadby brambor na trh, [14] a 2002/57/ES ze dne 13. června 2002 o uvádění osiva olejnin a přadných rostlin na trh. [15]
(12) Dohoda o Evropském hospodářském prostoru (dále jen "dohoda o EHP") stanoví, že země Evropského sdružení volného obchodu zúčastněné na Evropském hospodářském prostoru (dále jen "země ESVO/EHP") by měly v rámci činností Společenství mimo jiné zvětšit a rozšířit spolupráci v oblasti zachování, popisu, sběru a využití genetických zdrojů v zemědělství.
(13) Pro lepší provádění programu Společenství by měl být stanoven pracovní program na období 2004 až 2006 s podrobným uvedením příslušných finančních ustanovení, jež se mají použít.
(14) Pro účely provádění a sledování programu Společenství by Komise měla být schopna využívat pomoci vědeckých a technických poradců.
(15) Celý příspěvek Společenství by měl být financován prostřednictvím kapitoly 3 finančního výhledu (vnitřní politiky).
(16) Opatření nezbytná pro provádění tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi, [16]
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Cíle
Za účelem dosažení cílů SZP a provedení závazků přijatých na mezinárodní úrovni se zřizuje program Společenství na období 2004 až 2006 s cílem doplnit a podpořit na úrovni Společenství práci prováděnou v členských státech pro zachování, popis, sběr a využití genetických zdrojů v zemědělství.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Toto nařízení se použije na rostlinné, mikrobiální a živočišné genetické zdroje, jež jsou nebo by mohly být využívány v zemědělství.
2. Podle tohoto nařízení nesmí být poskytnuta podpora:
a) závazkům způsobilým podle hlavy II kapitoly VI nařízení (ES) č.1257/1999, jak je specifikováno podle článku 14 nařízení Komise (ES) č. 445/2002 ze dne 26. února 2002, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), [17]
b) činnostem způsobilým podle rámcového programu Evropského společenství pro výzkum, technický rozvoj a demonstrace.
Článek 3
Definice
Pro účely tohoto nařízení se:
a) "rostlinnými genetickými zdroji" rozumějí genetické zdroje zemědělských plodin, zahradnických plodin, léčivých a aromatických rostlin, ovocných plodin, lesních stromů a planě rostoucích rostlin, které jsou nebo by mohly být využívány v zemědělství;
b) "živočišnými genetickými zdroji" rozumějí genetické zdroje hospodářských zvířat (obratlovců i bezobratlých) a volně žijících živočichů, které jsou nebo by mohly být využívány v zemědělství;
c) "genetickým materiálem" rozumí jakýkoli materiál rostlinného, mikrobiálního nebo živočišného původu včetně reprodukčního a vegetativně rozmnožovacího materiálu obsahujícího funkční jednotky dědičnosti;
d) "genetickými zdroji pro zemědělství" rozumí jakýkoli genetický materiál rostlinného, mikrobiálního nebo živočišného původu se skutečnou nebo potenciální hodnotou pro zemědělství;
e) "zachováním in situ" rozumí zachování genetického materiálu v ekosystémech a přirozených stanovištích a uchování a obnova životaschopných populací druhů nebo volně žijících plemen v jejich přirozeném prostředí a v případě domácích živočišných plemen nebo kultivovaných rostlinných druhů v zemědělsky využívaném prostředí, kde se vyvinuly jejich charakteristické vlastnosti;
f) "zachováním in situ/v hospodářstvích" rozumí "zachování a rozvoj in situ" na úrovni hospodářství;
g) "zachováním ex situ" rozumí zachování genetického materiálu pro zemědělství mimo jeho přírodní stanoviště;
h) "sběrem ex situ" rozumí sběr genetického materiálu pro zemědělství, uchovávaného mimo jeho přírodní stanoviště;
i) "biogeografickým regionem" rozumí zeměpisný region s typickými vlastnostmi, pokud jde o složení a strukturu volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin.
Článek 4
Způsobilé činnosti
1. Program Společenství uvedený v článku 1 obsahuje cílené činnosti, sladěné činnosti a doprovodné činnosti, jak je uvedeno v článcích 5, 6 a 7.
2. Všechny činnosti prováděné v rámci programu musejí být v souladu s rostlinolékařskými, veterinárními a zootechnickými právními předpisy Společenství, s předpisy pro uvádění osiva a rozmnožovacího materiálu na trh a pro společný katalog, a musejí brát v úvahu:
a) ostatní činnosti prováděné na úrovni Společenství,
b) příslušné mezinárodní postupy, vývoj a dohody, zejména pokud jde o:
- Úmluvu o biologické rozmanitosti,
- Mezinárodní smlouvu o rostlinných genetických zdrojích pro výživu a zemědělství,
- Globální akční plán FAO pro zachování a udržitelné využívání rostlinných genetických zdrojů pro výživu a zemědělství, a ostatní činnosti prováděné v rámci FAO,
- Evropskou strategii pro zachování rostlin a příslušná usnesení Ministerských konferencí o ochraně lesů v Evropě,
- Globální strategii pro řízení genetických zdrojů hospodářských zvířat, a
- programy prováděné v mezinárodním rámci, jako je Evropský program spolupráce pro sítě genetických zdrojů plodin (ECP/GR), Evropské regionální kontaktní místo (ERFP) národních koordinátorů pro řízení genetických zdrojů hospodářských zvířat, Evropský program lesních genetických zdrojů (Euforgen) a Poradní skupina pro mezinárodní zemědělský výzkum (CGIAR).
Článek 5
Cílené činnosti
Cílené činnosti zahrnují:
a) činnosti podporující zachování, popis, sběr a využití genetických zdrojů v zemědělství in situ i ex situ;
b) zřízení evropského decentralizovaného stálého a široce přístupného internetového soupisu v současnosti zachovaných genetických zdrojů in situ včetně činností pro zachování genetických zdrojů in situ/v hospodářstvích;
c) zřízení evropského decentralizovaného stálého a široce přístupného internetového soupisu sbírek ex situ (genové banky), zařízení in situ (zdroje) a databází dostupných v současné době nebo vytvářených na základě národních soupisů;
d) podporu pravidelných výměn technických a vědeckých informací, zejména ohledně původu a jednotlivých vlastnostech dostupných genetických zdrojů, mezi příslušnými organizacemi v členských státech.
Činnosti uvedené v bodu a) jsou nadnárodní, berou případně v úvahu biogeografické regionální aspekty, a na úrovni Společenství podporují nebo doplňují práci prováděnou na regionální nebo národní úrovni. Nesmějí zahrnovat podporu na údržbu chráněných přírodních oblastí.
Článek 6
Sladěné činnosti
Sladěné činnosti podporují výměnu informací o tematických problémech za účelem zlepšení koordinace činností a programů pro zachování, popis, sběr a využití genetických zdrojů v zemědělství Společenství.
Tyto činnosti jsou nadnárodní.
Článek 7
Doprovodné činnosti
Doprovodné činnosti zahrnují informační akce, šíření informací a poradenské činnosti včetně organizace seminářů, technických konferencí, setkání s nevládními organizacemi a ostatními relevantními zúčastněnými stranami, kurzy odborné přípravy a přípravu technických zpráv.
Článek 8
Pracovní program
1. Komise zajistí provádění programu Společenství na základě pracovního programu na období 2004 až 2006 zřízeného v souladu s postupem uvedeným v čl. 15 odst. 2 a s výhradou dostupnosti rozpočtových prostředků.
2. Maximální doba trvání činností spolufinancovaných v rámci programu Společenství je čtyři roky.
Článek 9
Výběr činností
1. Komise v rámci pracovního programu uvedeného v článku 8 a na základě výzev k podání návrhů činností zveřejněných v řadě C Úředního věstníku Evropské unie vybere činnosti, které mají být financovány v rámci programu Společenství.
2. Výzvy k podání návrhů zahrnují činnosti a oblasti uvedené v článcích 5, 6 a 7 a v příloze I. Obsah výzev k podání návrhů se stanoví v souladu s postupem uvedeným v čl. 15 odst. 2 a ve shodě s příslušnými články hlavy VI nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství. [18]
3. Návrhy na činnosti uvedené v článcích 5, 6 a 7 může předložit subjekt veřejného sektoru nebo jakákoli fyzická nebo právnická osoba, jež je státním příslušníkem členského státu a usazená ve Společenství, včetně genových bank, nevládních organizací, chovatelů, technických ústavů, pokusných hospodářství, zahradníků a vlastníků lesů. Subjekty nebo osoby usazené ve třetích zemích mohou rovněž předkládat návrhy, pokud to dovoluje článek 10.
4. Při posuzování návrhů se berou v úvahu tato kritéria:
a) relevantnost ohledně cílů programu Společenství, definovaných v článku 1;
b) technická jakost nabízené práce;
c) schopnost činnost úspěšně provést a zajistit její účinné řízení, posuzovaná z hlediska zdrojů a kompetencí včetně organizačních ujednání dohodnutých mezi účastníky;
d) přidaná hodnota na evropské úrovni a potenciální přínos politikám Společenství.
5. Návrhy činností, které se mají financovat v rámci programu Společenství, se vybírají na základě nezávislého odborného posudku. Komise vyzve nezávislé odborníky v souladu s čl. 57 odst. 2 nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002 a s článkem 178 nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2342/2002 ze dne 23. prosince 2002 o prováděcích pravidlech pro nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství. [19]
6. Pokud to bude nezbytné, přijmou se prováděcí pravidla k tomuto článku v souladu s postupem uvedeným v čl. 15 odst. 2.
Článek 10
Účast třetích zemí
Program Společenství je otevřen pro účast:
a) zemí ESVO/EHP v souladu s podmínkami stanovenými v dohodě o EHP;
b) přidružených zemí v souladu s podmínkami stanovenými v příslušných dvoustranných dohodách, které stanovují obecné zásady jejich účasti na programech Společenství.
Článek 11
Grantová dohoda
1. Po přijetí vybraných činností uzavře Komise s účastníky těchto činností grantové dohody v souladu s příslušnými články hlavy VI nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002. Grantové dohody stanoví podrobná kritéria pro podávání zpráv, šíření informací, ochranu a využívání výsledků činností.
2. Komise podnikne nezbytné kroky, zejména prostřednictvím technických, správních a účetních kontrol v prostorách příjemců, s cílem ověřit, že poskytnuté informace a podpůrné doklady jsou správné a že veškeré závazky stanovené v grantové dohodě byly splněny.
Článek 12
Technická pomoc
1. V souladu s čl. 57 odst. 2 nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002 může Komise vyzvat vědecké a technické odborníky, aby poskytli pomoc při provádění programů Společenství včetně technického poradenství, pokud jde o přípravu výzev k podání návrhů, hodnocení technických a finančních zpráv, účely sledování, podávání zpráv a informací.
2. Výsledkem nabídkového řízení v oblasti veřejných zakázek je podpis zakázky na služby v souladu s příslušnými články hlavy V nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002.
Článek 13
Příspěvek Společenství
1. Příspěvek Společenství na činnosti uvedené v článku 5 nepřesáhne 50 % celkových nákladů na činnost.
2. Příspěvek Společenství na činnosti uvedené v článcích 6 a 7 nepřesáhne 80 % celkových nákladů na činnost.
3. Přidělí se příspěvek Společenství až do výše 100 % celkových nákladů na pomoc uvedenou v čl. 9 odst. 5 (posouzení návrhů), v článku 12 (technická pomoc), a v článku 14 (hodnocení programu Společenství).
4. Na financování činností a pomoci prováděné v rámci programu Společenství při používání tohoto nařízení se přispěje z kapitoly 3 finančního výhledu (vnitřní politiky).
5. Orientační rozdělení prostředků přidělených programu Společenství je uvedeno v příloze II.
Článek 14
Hodnocení programu Společenství
Po ukončení programu Společenství Komise jmenuje skupinu nezávislých odborníků, aby podala zprávu o provádění tohoto nařízení, posoudila výsledky a učinila vhodná doporučení.
Zpráva skupiny spolu s připomínkami Komise bude předložena Evropskému parlamentu, Radě a Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru.
Článek 15
Postup výboru
1. Komisi je nápomocen Výbor pro zachování, popis, sběr a využití genetických zdrojů v zemědělství (dále jen "výbor").
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Období stanovené v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
4. Komise je o provádění programu Společenství pravidelně informována.
Článek 16
Zrušení
Nařízení (ES) č. 1467/94 se zrušuje, aniž jsou dotčeny smluvní závazky stran, které uzavřely zakázky vyplývající z uvedeného nařízení.
Článek 17
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1646/2004, ze dne 20. září 2004 , kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 o stanovení postupu Společenství pro ustanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990 , kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí (MRL) veterinárních léčivých prostředků v potravinách živočišného původu(1), a zejména na články 6, 7 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s nařízením (EHS) č. 2377/90 musí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány v rámci Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podávání zvířatům určeným k produkci potravin.
(2) Maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky vyhodnotí všechny relevantní informace, které se týkají bezpečnosti reziduí dotyčných látek pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin.
(3) Při stanovování maximálních limitů reziduí pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, povolené hladiny ve všech relevantních poživatelných tkáních získávaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň) a také povahu rezidua, které je relevantní pro sledování reziduí (indikátorové reziduum).
(4) Vzhledem k omezené použitelnosti veterinárních léčivých přípravků pro určité druhy určené k produkci potravin(2) se mohou maximální limity reziduí stanovit metodami extrapolace z maximálních limitů reziduí stanovených pro jiné druhy na přísně vědeckých základech.
(5) Pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v příslušných právních předpisech Společenství, musí být maximální limity reziduí obecně stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin.
Avšak játra a ledviny se často z jatečně upravených těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňují, a maximální limity reziduí proto musí být rovněž vždy stanoveny i pro tkáň svalovou nebo tukovou.
(6) V případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med.
(7) Albendazol, Febantel, Fenbendazol, Oxfendazol, Thiabendazol, Oxyclozanid, Amitraz, Cypermethrin, Deltamethrin a Dexamethason musí být zařazeny do přílohy I nařízení (EHS) č. 2377/90.
(8) Před tím, než toto nařízení vstoupí v platnost, musí být stanovena lhůta 60 dní k tomu, aby členské státy mohly učinit veškeré úpravy, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o uvedení příslušných veterinárních léčivých přípravků na trh vydaná v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/82/ES(3), aby byla zohledněna ustanovení tohoto nařízení.
(9) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I nařízení (EHS) č. 2377/90 se tímto mění tak, jak je stanoveno v příloze k tomuto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstoupí v platnost třetí den po uveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie .
Toto nařízení se použije od šedesátého dne po uveřejnění.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení komise (ES) č. 1810/2004
ze dne 7. září 2004,
kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 [1], a zejména na články 9 a 12 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením (EHS) č. 2658/87 byla zavedena nomenklatura zboží, dále jen "kombinovaná nomenklatura", která splňuje požadavky jak společného celního sazebníku, tak i statistiky zahraničního obchodu Společenství a jiných politik Společenství, které se týkají dovozu nebo vývozu zboží.
(2) Kombinovaná nomenklatura je uvedena v příloze I nařízení (EHS) č. 2658/87 spolu se všeobecnými a smluvními celními sazbami a doplňkovými statistickými jednotkami.
(3) V souladu s iniciativou SLIM (zjednodušení právních předpisů týkajících se vnitřního trhu) je třeba přílohu I modernizovat a zjednodušit.
(4) Je nezbytné změnit kombinovanou nomenklaturu tak, aby zohledňovala:
i) změny, které se vztahují k vývoji potřeb v oblasti statistik a obchodní politiky;
ii) technologický nebo obchodní rozvoj;
iii) potřebu úpravy nebo vyjasnění znění.
(5) V souladu s článkem 12 nařízení (EHS) č. 2658/87, Komise přijme nařízení obsahující úplné znění kombinované nomenklatury, společně se všeobecnými a smluvními celními sazbami, které vyplývají z opatření přijatých Radou nebo Komisí.
Toto nařízení se vyhlásí
Nařízení Komise (ES) č. 1849/2004 ze dne 21. října 2004 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku(1), a zejména na čl. 9 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Aby se zajistilo jednotné používání kombinované nomenklatury přiložené k nařízení (EHS) č. 2658/87, je nutné přijmout opatření týkající se zařazení zboží uvedeného v příloze k tomuto nařízení.
(2) Nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo pro výklad kombinované nomenklatury všeobecná pravidla.
Tato pravidla se používají i pro jakoukoliv jinou nomenklaturu, která je na kombinované nomenklatuře zcela či z části založena, nebo která k ní přidává jakékoli další členění a která je stanovena zvláštními předpisy Společenství s ohledem na uplatňování sazebních a jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím.
(3) Podle zmíněných všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze zařazeno do kódu KN uvedeného ve sloupci 2 vzhledem k důvodům uvedeným ve sloupci 3.
(4) Je vhodné umožnit, aby oprávněná osoba mohla závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, týkající se zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které nejsou v souladu s tímto nařízením, nadále používat po dobu tří měsíců podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992 , kterým se vydává celní kodex Společenství(2).
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se zařazuje v rámci kombinované nomenklatury do kódu KN uvedeného ve sloupci 2.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, lze nadále používat po dobu tří měsíců podle čl. 12 odst. 6 nařízení (EHS) č. 2913/92.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie .
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1851/2004 ze dne 25. října 2004 , kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990 , kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu(1), a zejména na články 7 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s nařízením (EHS) č. 2377/90 musí být stanoveny maximální limity reziduí pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích, jež jsou určeny k podávání zvířatům určeným k produkci potravin.
(2) Maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky (CVMP) vyhodnotí všechny příslušné informace, které se týkají bezpečnosti reziduí dotčených látek pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin.
(3) Při stanovování maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné uvést druhy zvířat, u nichž mohou být rezidua přítomna, příslušnou potravinu, která se získává z ošetřeného zvířete ( Ťcílová tkáňť ), a také povahu rezidua, které je relevantní pro sledování reziduí ( Ťindikátorové reziduumť ).
(4) Pro kontrolu reziduí, jak stanovují příslušné právní předpisy Společenství, musí být maximální limity reziduí obecně stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin.
Avšak játra a ledviny se často z jatečně upravených těl, jež jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňují, a maximální limity reziduí proto musí být vždy stanoveny i pro svalové nebo tukové tkáně.
(5) V případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med.
(6) Nařízení (EHS) č. 2377/90 stanovuje, že stanovení maximálních limitů reziduí se nesmí jakkoli dotknout používání jiných příslušných právních předpisů Společenství.
(7) Na základě stanoviska Výboru pro veterinární léčivé přípravky byla příloha III nařízení (EHS) č. 2377/90 pozměněna nařízením Komise (ES) č. 997/1999(2) tak, aby zahrnovala prozatímní maximální limity reziduí pro morantel, a to kvůli umožnění dokončení vědeckých studií, obzvláště pokud se jedná o indikátorové reziduum a analytickou metodu pro určení reziduí morantelu v cílových tkáních. Tyto maximální limity reziduí byly následně rozšířeny nařízením Komise (ES) č. 1322/2001(3) tak, aby žadateli bylo poskytnuto více času pro dokončení požadovaných studií.
(8) Požadované údaje o indikátorovém reziduu a analytické metodě zhodnotil Výbor pro veterinární léčivé přípravky, který zjistil, že tyto nejsou plně v souladu s požadavky stanovenými ve svazku 8 Pravidel pro léčivé přípravky v Evropské unii.
Tato metoda však byla uznána jako plně platná pro svalovinu, mléko a buď ledviny, nebo játra skotu a ovcí.
Výbor pro veterinární léčivé přípravky dále navrhl zařadit morantel do přílohy II nařízení (EHS) č.
2377/90, jelikož rezidua morantelu se rychle vytrácí, a proto stanovení maximálních limitů reziduí není pro ochranu veřejného zdraví nezbytné.
(9) Jelikož rezidua morantelu v potravinách vyrobených z ošetřených zvířat mohou nahradit přípustný denní příjem 24 hodin po podání, považuje se za nezbytné (z důvodů bezpečnosti spotřebitele a také kvůli stanovení přiměřené lhůty pro stažení veterinárních léčivých přípravků obsahujících morantel), aby byly stanoveny maximální limity reziduí, které budou brát v potaz maximální limity reziduí stanovené dříve.
(10) Morantel je farmakologicky účinná protihlístová látka, která se již poměrně dlouho používá ve veterinárních léčivých přípravcích určených k léčbě hlístic a tasemnic u zvířat, které jsou určeny k produkci potravin.
Vzhledem k možnému vývoji rezistence se má za to, že musí být nadále umožněno vybírat si z více možností léčby.
(11) V souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002(4) musí řízení rizika brát v úvahu výsledky hodnocení rizika a jiné faktory, které jsou v dané záležitosti opodstatněné, jako jsou např. detekční metody a proveditelnost kontrol, které mají vést k vyhnutí se rizikům, jež z těchto látek hrozí.
Příslušná referenční laboratoř Společenství potvrdila, že metody, které navrhuje žadatel, lze uznat za použitelné pro analýzy, které potvrdí přítomnost morantelu v cílových tkáních.
(12) Vzhledem k zajištění záruk pro spotřebitele a umožnění příslušné kontroly přítomnosti morantelu v potravinách, které jsou vyráběny z ošetřených zvířat, považuje Komise za vhodné zařadit morantel do přílohy I u druhů skot a ovce.
(13) Před tím, než toto nařízení vstoupí v platnost, musí být členským státům poskytnuta lhůta o délce 60 dnů, aby mohly učinit veškeré úpravy, jež mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci dotčených veterinárních léčivých přípravků, která byla vydána v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/82/ES o kodexu Společenství týkajícím se veterinárních léčivých přípravků(5).
(14) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I nařízení (EHS) č. 2377/90 se mění tak, jak je to stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie .
Použije se od šedesátého dne po vyhlášení.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1858/2004
ze dne 27. října 2004
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 28. října 2004.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1866/2004
ze dne 28. října 2004
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 29. října 2004.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1867/2004
ze dne 28. října 2004,
kterým se stanoví reprezentativní ceny a dodatečná cla pro dovoz melasy v odvětví cukru použitelné od 29. října 2004
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 24 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1422/95 ze dne 23 června 1995 kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dovoz melasy v odvětví cukru a kterým se mění nařízení (EHS) č. 785/68 [2], stanoví, že dovozní cena CIF pro melasu stanovená v souladu s nařízením Komise (EHS) č. 785/68 [3], je považována za "cenu reprezentativní"; Tato cena je stanovena pro standardní jakosti vymezené v čl. 1 nařízení (EHS) č. 785/68.
(2) Při stanovování reprezentativních cen musí být vzaty v úvahu všechny údaje uvedené v čl. 3 nařízení (EHS) č. 785/68, kromě případů uvedených v článku 4 uvedeného nařízení. Toto stanovování může být popřípadě provedeno postupem podle čl. 7 nařízení (EHS) č. 785/68.
(3) Při upravování cen nevztahujících se k standardní jakosti, je třeba v závislosti na jakosti nabízené melasy zvýšit či snížit ceny podle článku 6 nařízení (EHS) č. 785/68.
(4) Pokud existuje rozdíl mezi spouštěcí cenou dotyčného produktu a jeho reprezentativní cenou, dodatečná dovozní cla se stanoví v souladu s podmínkami uvedenými článkem 3 nařízení (ES) č. 1422/95.
Jsou-li dovozní cla podle článku 5 nařízení (ES) č. 1422/95 dočasně pozastavena, je třeba pro tato cla stanovit zvláštní částky.
(5) Je třeba stanovit reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro dotyčné produkty v souladu s čl. 1 odst. 2 a s čl. 3 odst. 1 nařízení (ES) č. 1422/95.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro produkty uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1422/95 se stanoví v příloze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 29. října 2004.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1868/2004
ze dne 28. října 2004,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro bílý a surový cukr v nezměněném stavu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 27 odst. 5 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 27 nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že rozdíl mezi kurzy či cenami produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení na světovém trhu a cenami těchto produktů ve Společenství lze vyrovnat vývozní náhradou.
(2) Nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že při stanovení náhrad pro nedenaturovaný bílý a surový cukr vyvážený v nezměněném stavu je nutné vzít v úvahu situaci na trhu Společenství a na světovém trhu s cukrem, a to zejména faktor ceny a nákladů stanovený v článku 28 uvedeného nařízení.
Tento článek stanoví, že je třeba brát v úvahu také hospodářské aspekty zamýšlených vývozů.
(3) Náhrada pro surový cukr se musí stanovit podle standardní jakosti.
Ta je definována v příloze I bodu II nařízení (ES) č. 1260/2001.
Tuto náhradu je třeba dále stanovit podle čl. 28 odst.
Cukr kandys je definován v nařízení Komise (ES) č. 2135/95 ze dne 7. září 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro poskytování vývozních náhrad v odvětví cukru [2].
Takto vypočítaná částka náhrady pro cukr s přídavkem aromatických přípravků nebo barviv se musí vztahovat k jejich obsahu sacharosy a musí být proto stanovena pro 1 % uvedeného obsahu.
(4) Ve zvláštních případech může být částka náhrady stanovena právními akty jiné povahy.
(5) Náhrada musí být stanovena každé dva týdny.
Během této doby může být pozměněna.
(6) Čl. 27 odst. 5 první pododstavec nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že pokud to vyžaduje situace na světovém trhu nebo zvláštní požadavky některých trhů, může být náhrada pro produkty uvedené v článku 1 zmíněného nařízení rozlišena podle místa určení.
(7) Významný a rychlý nárůst preferenčního dovozu cukru ze západobalkánských zemí od počátku roku 2001, jakož i vývoz cukru do těchto zemí se jeví jako velmi uměle vytvořený.
(8) S cílem zabránit zneužívání v souvislosti s produkty z odvětví cukru, u nichž byla čerpána vývozní náhrada a které byly zpětně dovezeny do Společenství, je třeba, aby náhrada pro produkty uvedené v tomto nařízení nebyla stanovena pro žádnou ze zemí západního Balkánu.
(9) Příslušné částky vývozních náhrad je třeba stanovit s ohledem na výše uvedené skutečnosti a na současnou situaci na trhu s cukrem, a zejména na kotace či ceny cukru ve Společenství a na světovém trhu.
(10) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Náhrady, které mají být poskytnuty při vývozu produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1260/2001, nedenaturovaných a v nezměněném stavu, se stanoví podle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 29. října 2004.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1869/2004
ze dne 28. října 2004,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro sirupy a některé další produkty z cukru vyvážené v nezměněném stavu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 27 odst. 5 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 27 nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že rozdíl mezi kotacemi nebo cenami na světovém trhu s výrobky, jejichž seznam je obsažen v čl. 1 odst. 1 písm. d) uvedeného nařízení, a cenami těchto výrobků ve Společenství, může být vyrovnán vývozní náhradou;
(2) Článek 3 nařízení Komise (ES) č. 2135/95 ze dne 7. září 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro poskytování vývozních náhrad v odvětví cukru [2], stanoví, že vývozní náhrada na 100 kilogramů výrobků, jejichž seznam je uveden v čl. 1 odst. 1 písm. d) nařízení (ES) č. 1260/2001, se rovná základní částce násobené obsahem sacharosy, podle potřeby včetně ostatních cukrů vyjádřených jako sacharosa; obsah sacharosy v dotyčném výrobku se určuje v souladu s článkem 3 nařízení Komise (ES) č. 2135/95;
(3) Čl. 30 odst. 3 nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že základní výše náhrady pro sorbózu vyvezenou v nezměněném stavu se musí rovnat základní výši náhrady snížené o jednu setinu použitelné výrobní náhrady podle nařízení Rady (EHS) č. 1265/2001 ze dne 27. června 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1260/2001, pokud jde o poskytování výrobních náhrad pro cukr používaný v chemickém průmyslu [3] pro výrobky, jejichž seznam je zahrnut v příloze posledně uvedeného nařízení;
(4) V souladu s podmínkami čl. 30 odst. 1 nařízení (ES) č. 1260/2001 se základní výše náhrady za ostatní výrobky, jejichž seznam je uveden v čl. 1 odst. 1 písm. d) uvedeného nařízení, vyvážené v nezměněném stavu, musí rovnat jedné setině částky, která na jedné straně bere v úvahu rozdíl mezi intervenční cenou pro bílý cukr pro oblasti Společenství bez deficitu v měsíci, pro který je stanovena základní výše, a cenovými nabídkami nebo cenami bílého cukru na světovém trhu, a na straně druhé z důvodu potřeby vytvořit rovnováhu mezi využitím základních produktů Společenství při výrobě zpracovaných výrobků na vývoz do třetích zemí a využitím produktů třetích zemí dovezených v rámci aktivního zušlechťovacího styku;
(5) V souladu s podmínkami čl. 30 odst. 4 nařízení (ES) č. 1260/2001 se použití základní výše může omezit na některé výrobky, jejichž seznam je obsažen v čl. 1 odst. 1 písm. d) uvedeného nařízení;
(6) Článek 27 nařízení (ES) č. 1260/2001 upravuje stanovení náhrad pro vývoz produktů v nezměněném stavu uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. f), g) a h) uvedeného nařízení; náhrada musí být stanovena na 100 kilogramů sušiny, přičemž se bere v úvahu vývozní náhrada pro produkty spadající pod kód KN 17023091 a pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. d) nařízení (ES) č. 1260/2001 a hospodářské aspekty předpokládaných vývozů; v případě produktů uvedených ve zmíněném čl. 1 písm. f) a g) se náhrada má poskytovat pro produkty, které splňují podmínky článku 5 nařízení (ES) č. 2135/95; pokud jde o produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. h) náhrada se poskytne pouze u těch, které splňují podmínky článku 6 nařízení (ES) č. 2135/95;
(7) Výše uvedených náhrad se musí stanovit každý měsíc, přičemž je lze měnit v intervenčním období;
(8) Čl. 27 odst. 5 první pododstavec nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že pokud to vyžaduje situace na světovém trhu nebo zvláštní požadavky některých trhů, může být náhrada pro produkty uvedené v článku 1 zmíněného nařízení rozlišena podle místa určení;
(9) Významný a rychlý nárůst preferenčního dovozu cukru ze západobalkánských zemí od počátku roku 2001, jakož i vývoz cukru do těchto zemí se jeví jako velmi uměle vytvořený;
(10) S cílem zabránit zneužívání v souvislosti s produkty z odvětví cukru, u nichž byla čerpána vývozní náhrada a které byly zpětně dovezeny do Společenství, je třeba, aby náhrada pro produkty uvedené v tomto nařízení nebyla stanovena pro žádnou ze zemí západního Balkánu;
(11) Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem je třeba stanovit náhrady pro příslušné produkty v přiměřené výši;
(12) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek1
Náhrady, které mají být poskytnuty při vývozu produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. d), f), g) a h) nařízení (ES) č. 1260/2001, vyvážených v nezměněném stavu, se stanoví podle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 29. října 2004.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1870/2004
ze dne 28. října 2004,
kterým se stanoví maximální výše vývozních náhrad u bílého cukru určeného do některých třetích zemí pro 11. dílčí nabídkové řízení vyhlášené v rámci stálého nabídkového řízení stanoveného nařízením (ES) č. 1327/2004
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 27 odst. 5 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1327/2004 ze dne 19. července 2004, kterým bylo vyhlášeno stálé nabídkové řízení ke stanovení vývozních dávek a/nebo vývozních náhrad pro bílý cukr [2], pro hospodářský rok 2004/05, vyžaduje, aby pro vývoz tohoto cukru do některých třetích zemí byla vyhlášena dílčí nabídková řízení.
(2) V souladu s čl. 9 odst. 1 nařízení (ES) č. 1327/2004 je případně třeba stanovit maximální výši náhrady pro příslušné dílčí nabídkové řízení, a to zejména s ohledem na současný stav a předpokládaný vývoj trhu s cukrem ve Společenství a světového trhu s cukrem.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro 11. dílčí nabídkové řízení pro bílý cukr vyhlášené v souladu s nařízením (ES) č. 1327/2004 se maximální výše vývozní náhrady stanoví na 46,144 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 29. října 2004.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1871/2004
ze dne 28. října 2004,
kterým se stanoví maximální vývozní náhrady u másla v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 581/2004
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na třetí pododstavec čl. 31 odst. 3 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 581/2004 ze dne 26. března 2004 o vypsání stálého nabídkového řízení na vývozní náhrady, které se týkají některých druhů másla [2], zavádí trvalé nabídkové řízení.
(2) Podle článku 5 nařízení Komise (ES) č. 580/2004 ze dne 26. března 2004, kterým se stanoví postup nabídkového řízení, které se týká vývozních náhrad u některých mléčných výrobků [3], a po přezkoumání nabídek podaných jako odpověď na nabídkové řízení, je vhodné stanovit maximální vývozní náhrady na dobu trvání nabídkového řízení, která končí dne 27. října 2004.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro trvalé nabídkové řízení vypsané nařízením (ES) č. 581/2004 na dobu trvání nabídkového řízení, která končí dne 27. října 2004, platí maximální částky náhrad pro výrobky zmíněné v čl. 1 odst. 1 tohoto nařízení, které jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dne 29. října 2004.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1872/2004
ze dne 28. října 2004,
kterým se stanoví maximální vývozní náhrady u sušeného odstředěného mléka v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 582/2004
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na třetí pododstavec čl. 31 odst. 3 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 582/2004 ze dne 26. března 2004 o vypsání stálého nabídkového řízení na vývozní náhrady u sušeného odstředěného mléka [2] zavádí trvalé nabídkové řízení.
(2) Podle článku 5 nařízení Komise (ES) č. 580/2004 ze dne 26. března 2004, kterým se stanoví postup nabídkového řízení, které se týká vývozních náhrad u některých mléčných výrobků [3], a po přezkoumání nabídek podaných jako odpověď na nabídkové řízení, je vhodné stanovit maximální vývozní náhrady na dobu trvání nabídkového řízení, která končí dne 27. října 2004.
(3) Řídící výbor pro mléko a mléčné výrobky nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro trvalé nabídkové řízení vypsané nařízením (ES) č. 582/2004 na dobu trvání nabídkového řízení, která končí dne 27. října 2004, se maximální částky náhrad pro výrobky a místa určení uvedené v čl. 1 odst. 1 uvedeného nařízení stanoví na 31,00 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 29. října 2004.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1873/2004
ze dne 28. října 2004,
kterým se stanoví sazby náhrad použitelné na některé mléčné výrobky vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 15. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na čl. 31 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Čl. 31 odst. 1 nařízení (ES) č. 1255/1999 stanoví, že rozdíl mezi cenami produktů uvedených v čl. 1 písm. a), b), c), d), e) a g) uvedeného nařízení na světovém trhu a ve Společenství lze pokrýt vývozní náhradou.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 1520/2000 ze dne 13. července 2000, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad [2], určuje produkty, pro které by měla být stanovena sazba náhrady uplatňovaná v případě vývozu těchto produktů ve formě zboží uvedeného v příloze II nařízení (ES) č. 1255/1999.
(3) Podle čl. 4 odst. 1 prvního pododstavce nařízení (ES) č. 1520/2000 by sazba náhrady na 100 kg pro každý z dotčených základních produktů měla být stanovena každý měsíc.
(4) V případě některých mléčných výrobků vyvážených ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, však existuje nebezpečí, že pokud se vysoké sazby náhrad stanoví s předstihem, může to ohrozit závazky přijaté ohledně těchto náhrad.
Aby se tomuto nebezpečí předešlo, je nezbytné přijmout nezbytná preventivní opatření, aniž by se tím však bránilo uzavírání dlouhodobých smluv.
Dosažení obou těchto cílů by mělo umožnit právě stanovení zvláštních sazeb náhrad pro účel stanovení náhrad předem.
(5) Podle čl. 4 odst. 3 nařízení (ES) č. 1520/2000 je třeba při stanovení sazby náhrad přihlédnout v patřičných případech k produkčním náhradám, podporám a dalším opatřením s rovnocenným účinkem, použitelným ve všech členských státech podle nařízení o společné organizaci trhu s daným výrobkem, na základní produkty uvedené v příloze A k uvedenému nařízení nebo na výrobky postavené na roveň.
(6) Podle čl. 12 odst. 1 nařízení (ES) č. 1255/1999 se podpora poskytuje na odstředěné mléko vyrobené ve Společenství a zpracované na kasein a kaseináty, pokud toto mléko a kasein nebo kaseináty z něho vyrobené splňují určité podmínky.
(7) Nařízení Komise (ES) č. 2571/97 ze dne 15. prosince 1997 o prodeji másla za snížené ceny a o poskytování podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo určené k použití při výrobě cukrářských výrobků, zmrzliny a jiných potravin [3], stanoví, že máslo a smetanu za snížené ceny je třeba poskytnout k dispozici odvětvím, která vyrábějí určité zboží.
(8) V souladu s nařízením Rady (ES) č. 1676/2004 ze dne 24. září 2004, kterým se pŕijímají autonomní a přechodná opatření týkající se dovozu určitých zpracovaných zemědělských produktů pocházejících z Bulharska a vývozu určitých zpracovaných zemědělských produktů do Bulharska [4] s účinností od 1. října 2004, zpracované zemědělské produkty neuvedené na seznamu v přiloze I Smlouvy, které jsou vyváženy do Bulharska, nemají nárok na vývozní náhrady.
(9) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Sazby náhrad použitelné pro základní produkty uvedené v příloze A nařízení (ES) č. 1520/2000 a v článku 1 nařízení (ES) č. 1255/1999 a vyvážené ve formě zboží uvedeného v příloze II nařízení (ES) č. 1255/1999 se stanoví ve výši uvedené v příloze k tomuto nařízení.
Článek 2
Odchylně od článku 1 a s účinnosti od 1. října 2004, se sazby stanovené v příloze nepoužijí na zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, vyvážené do Bulharska.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 29. října 2004.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1874/2004
ze dne 28. října 2004,
kterým se mění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES a 2004/18/ES ohledně prahových hodnot používaných při postupech zadávání veřejných zakázek
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb [1], a zejména na článek 69 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby [2], a zejména na článek 78 uvedené směrnice,
po konzultaci s Poradním výborem pro veřejné zakázky,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutím 94/800/ES ze dne 22. prosince 1994 o uzavření dohod jménem Evropského společenství s ohledem na oblasti, které jsou v jeho pravomoci, v rámci Uruguayského kola mnohostranných jednání (1986-1994) [3] schválila Rada Dohodu o veřejných zakázkách uvedenou v příloze 4 uvedeného rozhodnutí (dále jen "dohoda").
Podle podmínek této dohody mají být pravidla, která stanovuje, dodržována od okamžiku, kdy dané zakázky dosáhnou či přesáhnou částky (dále jen "prahové hodnoty"), které jsou touto úmluvou stanoveny a vyjádřeny zvláštními právy čerpání.
(2) Cílem směrnic 2004/17/ES a 2004/18/ES je, kromě jiného, to, aby zadavatelé a veřejní zadavatelé, které je používají, mohli zároveň dodržovat závazky vyplývající z dohody.
Za tímto účelem je třeba sledovat a případně přezkoumat, zda jsou prahové hodnoty stanovené směrnicemi, jež jsou touto dohodou dotčeny, v souladu s dohodou a, pokud tomu tak není, musí být tyto hodnoty Komisí zvýšeny či sníženy tak, aby odpovídaly přepočtu hodnot stanovených dohodou na eura se zaokrouhlením na celé tisíce směrem dolů.
Pro období od 1. ledna 2004 do 31. prosince 2005 [4] prahové hodnoty uvedené ve směrnicích neodpovídají přepočtu hodnot stanovených dohodou na eura.
Proto je třeba je přezkoumat.
(3) Ve snaze snížit počet prahových hodnot, jež je třeba dodržovat, směrnice 2004/17/ES a 2004/18/ES dále sjednotily prahové hodnoty, které nevyplývají z dohody, s těmi, které z ní vyplývají.
Je tudíž vhodné je rovněž přezkoumat.
(4) Tyto změny nemají vliv na vnitrostátní předpisy, kterými se provádějí směrnice 2004/17/ES a 2004/18/ES počínaje prahy, které jsou nižší než prahy stanovené v uvedených směrnicích.
(5) Je proto třeba změnit směrnice 2004/17/ES a 2004/18/ES,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Směrnice 2004/17/ES se tímto pozměňuje takto:
1. Článek 16 se mění takto:
a) v písmenu a) se částka "499000 EUR" nahrazuje částkou "473000 EUR";
b) v písmenu b) se částka "6242000 EUR" nahrazuje částkou "5923000 EUR".
2. Článek 61 se mění takto:
a) v odstavci 1 se částka "499000 EUR" nahrazuje částkou "473000 EUR";
b) v odstavci 2 se částka "499000 EUR" nahrazuje částkou "473000 EUR".
Článek 2
Směrnice 2004/18/ES se mění takto:
1. Článek 7 se mění takto:
a) v písmenu a) se částka "162000 EUR" nahrazuje částkou "154000 EUR";
b) v písmenu b) se částka "249000 EUR" nahrazuje částkou "236000 EUR";
c) v písmenu c) se částka "6242000 EUR" nahrazuje částkou "5923000 EUR".
2. Článek 8 první pododstavec se mění takto:
a) v písmenu a) se částka "6242000 EUR" nahrazuje částkou "5923000 EUR";
b) v písmenu b) se částka "249000 EUR" nahrazuje částkou "154000 EUR".
3. V článku 56 se částka "6242000 EUR" nahrazuje částkou "5923000 EUR".
4. V čl. 63 odst. 1 prvním pododstavci se částka "6242000 EUR" nahrazuje částkou "5923000 EUR".
5. Ustanovení čl. 67 odst. 1 se mění takto:
a) v písmenu a) se částka "162000 EUR" nahrazuje částkou "154000 EUR";
b) v písmenu b) se částka "249000 EUR" nahrazuje částkou "236000 EUR";
c) v písmenu c) se částka "249000 EUR" nahrazuje částkou "236000 EUR".
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1875/2004
ze dne 28. října 2004,
kterým se mění přílohy II a III nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterou se stanoví postup Společenství pro zjištění maximálních limitů reziduí veterinárních lékařských produktů v potravinách živočišného původu, co se týče salicylanu sodného a fenvalerate
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu zakládající Evropské společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990 stanovující postup Společenství pro zjištění maximálních limitů reziduí veterinárních lékařských produktů v potravinách živočišného původu [1], a zejména čl. 3 a třetí odstavec čl. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na stanoviska Evropské agentury pro hodnocení lékařských produktů formulované Výborem pro veterinární lékařské produkty,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Všechny farmakologicky aktivní látky, které se používají v rámci Společenství ve veterinárních lékařských produktech pro předepisování zvířatům, z nichž jsou zhotovovány potravinářské výrobky, by se měly hodnotit v souladu s nařízením (EHS) č. 2377/90.
(2) Látka salicylan sodný je zahrnuta do přílohy II pro všechny druhy, z nichž jsou zhotovovány potraviny, kromě ryb, ale pouze v případě aktuálního užívání.
Zápis by měl být rozšířen tak, aby pokrýval orální použití u hovězího a vepřového dobytka s výjimkou zvířat produkujících mléko pro lidskou spotřebu.
(3) Platnost prozatímního maximálního limitu residuí u fenvaleratu končí 1. července 2004.
Ukázalo se vhodné dovolit dokončení vědeckých studií o této látce a platnost prozatímního maximálního limitu reziduí by se měla proto rozšířit do 1. července 2006.
(4) Nařízení (EHS) č. 2377/90 by se mělo odpovídajícím způsobem změnit.
(5) Přiměřená lhůta by měla být stanovena před začátkem použitelnosti tohoto nařízení, aby členské státy v souvislosti s tímto nařízením mohly provést nezbytné úpravy povolení pro uvedení dotyčných veterinárních lékařských produktů na trh, které bylo uděleno v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady č. 2001/82/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství souvisejícím s veterinárními lékařskými produkty [2], aby se mohla vzít v úvahu ustanovení tohoto nařízení.
(6) Opatření upravená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru veterinárních lékařských produktů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy II a III nařízení (EHS) č. 2377/90 se změnily v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1876/2004
ze dne 28. října 2004,
kterým se mění příloha I nařízení (ES) č. 953/2003 k zamezení přesměrování obchodu s některými klíčovými léky do Evropské unie
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 953/2003 ze dne 26. května 2003 k zamezení přesměrování obchodu s některými klíčovými léky do Evropské unie [1], a zejména na čl. 4 odst. 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Komise podle článku 4 nařízení (ES) č. 953/2003 obdržela žádosti týkající se některých farmaceutických výrobků.
(2) Komise stanovila, že obdržené žádosti splňují požadavky stanovené v nařízení (ES) č. 953/2003 v souladu s postupem podle čl. 5 odst. 2 uvedeného nařízení.
(3) Komise informovala žadatele o tom, že se rozhodla jejich žádosti přijmout.
(4) Dotyčné produkty by tedy měly být doplněny do přílohy I nařízení (ES) č. 953/2003,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Produkty a další podrobnosti uvedené v příloze tohoto nařízení se vkládají do přílohy I nařízení (ES) č. 953/2003 k zamezení přesměrování obchodu s některými klíčovými léky do Evropské unie.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1877/2004
ze dne 28. října 2004,
kterým se mění příloha III B nařízení (ES) č. 517/94 týkající se kvót pro Srbsko a Černou Horu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 517/94 ze dne 7. března 1994 o společných pravidlech dovozu textilních výrobků pocházejících z některých třetích zemí, na které se nevztahují dvoustranné dohody, protokoly nebo jiná ujednání ani jiná zvláštní pravidla dovozu Společenství [1], a zejména na článek 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 517/94 ze dne 7. března 1994 stanoví roční množstevní limity pro některé textilní výrobky pocházející ze Srbska a z Černé Hory [2].
(2) Srbsko a Černá Hora se v současnosti nachází v kritickém bodě reformního procesu.
V této fázi je důležité podpořit politické a hospodářské reformy v tomto státě a nadále tuto zemi směřovat k procesu stabilizace a přidružení zavedenému Evropskou unií.
(3) Zlepšení obchodních příležitostí pro Srbsko a Černou Horu v oblastech, v nichž má tato země komparativní ekonomické výhody, je velmi důležité pro podporu jejích hospodářských a politických reforem a prohloubení její integrace do evropských struktur.
(4) Navrhované zvýšení kvót je součástí celkového procesu podpory užších obchodních vztahů se Srbskem s Černou Horou, který zahrnuje jednání se Srbskem a Černou Horou o dohodě o textilních výrobcích za účelem dosažení oboustranné liberalizace.
(5) Proto je důležité zlepšit přístup na trh zejména u textilních výrobků a přezkoumat kvóty, které se v současnosti uplatňují na dovoz textilních výrobků pocházejících ze Srbska a Černé Hory.
Toto další zlepšení odráží celkový pokrok, kterého bylo dosud dosaženo v rozhovorech o technických záležitostech vedoucím k jednání o dohodě o textilních výrobcích a ve schváleném zápisu z jednání podepsaném dne 15. června 2004.
(6) Další dovoz některých kategorií textilních výrobků do EU již není v současnosti možný, protože příslušné kvóty byly vyčerpány.
Srbsko a Černá Hora a rovněž členské státy požádaly o zvýšení kvót.
(7) Je vhodné zvýšit úroveň kvót pro Srbsko a Černou Horu, aby bylo možno vyhovět projednávaným žádostem o dovoz pro kategorie 6, 7 a 15 a pro kategorii 16, v níž jsou množstevní limity téměř vyčerpány.
(8) Nařízení (ES) č. 517/94 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(9) Opatření uvedená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro textil podle článku 25 nařízení (ES) č. 517/94,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha III B nařízení (ES) č. 517/94 se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1878/2004
ze dne 28. října 2004,
kterým se stanoví odchylka od nařízení Rady 136/66/EHS a nařízení Rady (EHS) č. 2261/84, pokud jde o stanovení výnosů oliv a výnosů oleje na Kypru, Maltě a ve Slovinsku
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na smlouvu o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska,
s ohledem na akt o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska, a zejména na čl. 41 první pododstavec tohoto aktu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 18 nařízení Rady (EHS) č. 2261/84 ze dne 17. července 1984, kterým se stanoví obecná pravidla pro poskytování podpory produkce olivového oleje a podpory organizacím producentů olivového oleje [1], stanoví, že výnosy oliv a výnosy oleje uvedené v čl. 5 odst. 7 nařízení Rady 136/66/EHS ze dne 22. září 1966 o zřízení společné organizace trhu s tuky a oleji [2], se musí stanovit podle homogenních produkčních oblastí na základě údajů poskytnutých producentskými členskými státy.
(2) Pro Kypr, Maltu a Slovinsko by s ohledem na skromnou úroveň jejich produkce měly být statistické výsledky získány pouze z jedné regionální oblasti a na základě malého vzorku, který by na vnitrostátní úrovni nemohl být dostatečně přesný.
Výsledné údaje by tak byly pro kontrolní účely nesourodé a nepoužitelné.
(3) Ve snaze zabránit tomu, aby Kypr, Malta a Slovinsko byly zavaleny administrativními úkoly s cílem provést metodu odhadu výnosů pro jediný hospodářský rok 2004/05, která by stejně poskytla nepřiměřené výsledky, je vhodné učinit odchylku od čl. 5 odst. 7 nařízení 136/66/EHS, jakož i od článku 18 nařízení (EHS) č. 2261/84, a nestanovit pro tyto státy výnosy oliv a výnosy oleje pro uvedený hospodářský rok.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro oleje a tuky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro hospodářský rok 2004/05 se pro Kypr, Maltu a Slovinsko nepoužije čl. 5 odst. 7 nařízení 136/66/EHS a článek 18 nařízení (EHS) č. 2261/84.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1879/2004
ze dne 28. října 2004,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro produkty zpracované z obilovin a rýže
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3072/95 ze dne 22. prosince 1995 o společné organizaci trhu s rýží [2], a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle článku 13 nařízení (ES) č. 1784/2003 a článku 13 nařízení (ES) č. 3072/95 může být rozdíl mezi kurzy a cenami produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení na světovém trhu a ve Společenství pokryt vývozní náhradou.
(2) Na základě článku 13 nařízení (ES) č. 3072/95 musí být náhrady stanoveny se zřetelem na situaci a na vývojové perspektivy, jednak co se týče dostupného množství obilovin, rýže a zlomkové rýže a jejich ceny na trhu Společenství, a také co se týče cen obilovin, rýže, zlomkové rýže a produktů z obilovin na světovém trhu.
Na základě týchž článků je rovněž důležité zajistit vyváženou situaci a přirozený vývoj cen a obchodu na trzích s obilovinami a rýží.
Zároveň je třeba vzít v úvahu ekonomický aspekt zamýšlených vývozů a potřebu vyhnout se narušení trhu Společenství.
(3) Nařízení Komise (ES) č. 1518/95 [3] o dovozním a vývozním režimu produktů zpracovaných z obilovin a rýže, stanovuje v článku 4 zvláštní kritéria, která je třeba vzít v úvahu pro výpočet náhrady pro tyto produkty.
(4) Přidělenou náhradu pro určité zpracované produkty je třeba odstupňovat podle obsahu popelovin, surových vláken, slupek, bílkovin, tuků nebo škrobu; tento obsah je dobrým ukazatelem množství základního produktu skutečně obsaženého ve zpracovaném produktu.
(5) U hlíz manioku a jiných kořenových plodin a tropických hlízovitých plodin, jakož i jejich mouček, nyní ekonomický aspekt případných vývozů, zejména vzhledem k povaze a původu těchto produktů, nevyžaduje stanovení vývozních náhrad.
U některých produktů zpracovaných z obilovin se nyní vzhledem k malému podílu Společenství na světovém trhu nevyžaduje stanovení vývozní náhrady.
(6) Situace na světovém trhu nebo specifické požadavky některých trhů mohou mít za následek potřebu rozlišit náhradu poskytovanou pro určité produkty podle jejich místa určení.
(7) Náhradu je třeba stanovovat jednou za měsíc, přičemž je možné ji mezitím změnit.
(8) Některé produkty zpracované z kukuřice mohou projít tepelným zpracováním, což by mohlo vést k tomu, že by byla poskytnuta náhrada, která neodpovídá kvalitě produktu.
Je tedy nutné upřesnit, že se na tyto produkty, které obsahují předželatinovaný škrob, možnost poskytnutí vývozní náhrady nevztahuje.
(9) Řídící výbor pro obiloviny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývozní náhrady pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. d) nařízení (ES) č. 1784/2003 a v čl. 1 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 3072/95 podléhající nařízení (ES) č. 1518/95 se stanovují dle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 29. října 2004.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1880/2004
ze dne 28. října 2004,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro rýži a zlomkovou rýži a kterým se pozastavuje vydávání vývozních licencí
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1785/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s rýží [1], a zejména na čl. 14 odst. 3 a odst. 19 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 14 nařízení (ES) č. 1785/2003 lze u produktů, na něž odkazuje článek 1 uvedeného nařízení, rozdíl mezi kótacemi nebo cenami těchto produktů na světovém trhu a cenami ve Společenství vyrovnat vývozní náhradou.
14 nařízení (ES) č. 1785/2003 se při stanovování náhrad musí přihlížet ke stávající situaci a k budoucímu vývoji cen a dostupnosti rýže a zlomkové rýže na trhu Společenství na jedné straně a cen rýže a zlomkové rýže na světovém trhu na druhé straně.
Týž článek stanoví, že je také nutné zajistit rovnováhu a přirozený vývoj cen a obchodu na trhu s rýží a zároveň přihlédnout k hospodářskému aspektu zamýšlených vývozů, k nutnosti vyhnout se narušení trhu Společenství i k limitům vyplývajícím z dohod uzavřených podle článku 300 Smlouvy.
(3) Nařízení Komise (EHS) č. 1361/76 [2] stanoví maximální procentní podíl zlomkové rýže povolený v rýži, pro niž je stanovena vývozní náhrada, a stanoví procento snížení, které se na takovou náhradu použije, pokud procentní podíl zlomkové rýže ve vyvážené rýži překročí stanovené maximum.
(4) Stálé výběrové řízení na vývozní náhrady na rýži jsou ukončeny pro probíhající hospodářský rok, nemusí se tedy stanovovat vývozní náhrady dle obecného práva pro tento produkt.
Je třeba k tomu přihlédnout při stanovování vývozních náhrad.
(5) Čl. 13 odst. 5 nařízení (ES) č. 1785/2003 vymezuje zvláštní kritéria, k nimž je nutné přihlížet při výpočtu vývozní náhrady pro rýži a zlomkovou rýži.
(6) Kvůli situaci na světovém trhu nebo zvláštním požadavkům některých trhů může být u určitých produktů nezbytné rozlišit náhrady podle místa určení.
(7) Je vhodné stanovit samostatnou vývozní náhradu pro balenou dlouhozrnnou rýži s cílem přihlédnout k existující poptávce po tomto produktu na některých trzích.
(8) Náhrada musí být stanovena nejméně jednou za měsíc a lze ji v průběhu této doby měnit.
(9) Použití těchto pravidel a kritérií na současnou situaci na trhu s rýží, zejména na kótace nebo ceny rýže a zlomkové rýže ve Společenství a na světovém trhu, vede k stanovení náhrad v souladu s přílohou tohoto nařízení.
(10) Pro účely správy objemových omezení, která vyplývají ze závazků Společenství přijatých v rámci WTO, je třeba pozastavit vydávání vývozních licencí se stanovením náhrady předem.
(11) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývozní náhrady pro produkty v nezměněném stavu vyjmenované v článku 1 nařízení (ES) č. 1785/2003, s výjimkou produktů vyjmenovaných v odst. 1 písm. c) uvedeného článku, se stanovují v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Vydávání vývozních licencí s náhradami stanovenými předem je pozastaveno.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 29. října 2004.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1881/2004
ze dne 28. října 2004,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro krmné směsi z obilovin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. záři 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle článku 13 nařízení (ES) č. 1784/2003 může být rozdíl mezi kurzy a cenami produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení na světovém trhu a ve Společenství pokryt vývozní náhradou.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 1517/95 ze dne 29. června 1995 o prováděcích pravidlech k nařízení (ES) č. 1784/2003, co se týče dovozního a vývozního režimu pro krmné směsi z obilovin a kterým se mění nařízení (ES) č. 1162/95 o zvláštních prováděcích pravidlech k režimu dovozních a vývozních licencí pro obiloviny a rýži [2], stanovuje v článku 2 zvláštní kritéria, která je třeba vzít v úvahu pro výpočet náhrady poskytované pro tyto produkty.
(3) Při tomto výpočtu musí být vzat v úvahu také obsah produktů z obilovin.
Za účelem zjednodušení by náhrada měla být vyplácena pro dvě kategorie "produktů z obilovin", totiž kukuřici, nejběžněji používanou obilovinu pro výrobu krmných směsí určených na vývoz, a produkty z kukuřice na jedné straně a pro jiné obiloviny na straně druhé; druhá kategorie zahrnuje libovolné produkty z obilovin kromě kukuřice a produkty vyrobené z kukuřice.
Náhrada musí být poskytnuta pro množství produktů obilovin obsažené v daném krmivu.
(4) Výše náhrady musí zohlednit možnosti a podmínky prodeje těchto produktů na světovém trhu, potřebu zamezit narušení trhu Společenství a ekonomický aspekt vývozu.
(5) S ohledem na současnou situaci na trhu s obilovinami, především na vyhlídky v oblasti dodávek, je třeba zrušit vývozní náhrady.
(6) Řídící výbor pro obiloviny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývozní náhrady pro krmné směsi uvedené v nařízení (ES) č. 1784/2003 a podléhající nařízení (ES) č. 1517/95 se stanovují dle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 29. října 2004.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1882/2004
ze dne 28. října 2004,
kterým se mění sazby náhrad u některých produktů z obilovin a rýže vyvážených ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 14 odst. 3,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1785/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s rýží [2], a zejména na čl. 14 odst. 3 uvedeného nařízní,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Čl. 13 odst. 1 nařízení (ES) č. 1784/2003 a čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 1785/2003 stanoví, že rozdíly mezi kurzy a cenami na světovém trhu a cenami uvnitř Společenství, produktů uvedených v čl. 1 každého z uvedených nařízení, mohou být pokryty vývozní náhradou.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 1520/2000 ze dne 13. července 2000, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad [3], určuje produkty, pro které by měla být stanovena sazba náhrady uplatňovaná v případě vývozu těchto produktů ve formě zboží uvedeného v příloze III nařízení (ES) č. 1784/2003 nebo v příloze IV nařízení (ES) č. 1785/2003.
(3) Podle čl. 4 odst. 1 prvního pododstavce nařízení (ES) č. 1520/2000 by sazba náhrady na 100 kilogramů každého z dotčených základních produktů měla být stanovena každý měsíc.
(4) Závazky přijaté ohledně náhrad, které mohou být poskytovány při vývozu zemědělských produktů obsažených ve zboží, na které se nevztahuje příloha I Smlouvy, by mohly být ohroženy předchozím stanovením vysokých sazeb náhrad.
V takových situacích je tudíž nezbytné přijmout nezbytná preventivní opatření, aniž by tím však bylo znemožněno uzavírání dlouhodobých smluv.
Opatřením, které umožňuje splnit tyto různé cíle, je stanovení zvláštní sazby náhrady pro stanovení náhrad předem.
(5) V důsledku dohody mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými ohledně vývozů těstovin ze Společenství do Spojených států, schválené rozhodnutím Rady 87/482/EHS [4] je nutné rozlišovat náhradu pro zboží kódů KN 19021100 a 190219 podle jejich místa určení.
(6) Podle čl. 4 odst. 3 a 5 nařízení (ES) č. 1520/2000 musí být stanovena snížená sazba vývozní náhrady s ohledem na výši produkční náhrady podle nařízení Komise (EHS) č. 1722/93 [5], pro dotčený základní produkt, platnou během předpokládaného období výroby zboží.
(7) Lihoviny se považují za méně závislé na ceně obilovin používaných na jejich výrobu.
Protokol 19 aktu o přistoupení Spojeného království, Irska a Dánska však stanoví, že musí být přijata nezbytná opatření s cílem usnadnit používání obilovin Společenství při výrobě lihovin vyráběných z obilovin.
Je proto nezbytné přizpůsobit sazbu náhrady použitelnou pro obiloviny vyvážené ve formě lihovin.
(8) V souladu s nařízením Rady (ES) č. 1676/2004 ze dne 24. září 2004, kterým se přijímají autonomní a přechodná opatření ze týkající se dovozu určitých zpracovaných zemědělsských produktů do Bulharska [6], nemají s účinností od 1. řijna 2004 zpracované zemědělské produkty neuvedené na seznamu v přiloze I Smlouvy, které jsou vyváženy do Bulharska, nárok na vývozní náhrady.
(9) Řídící výbor pro obiloviny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Sazby náhrad použitelné pro základní produkty uvedené v příloze A nařízení (ES) č. 1520/2000 a článku 1 nařízení (ES) č. 1784/2003 nebo v čl. 1 odst. 1 nařízení (ES) č. 1785/2003 a vyvážené ve formě zboží uvedeného v příloze III nařízení (ES) č. 1784/2003 nebo v příloze IV nařízení (ES) č. 1785/2003, se stanoví v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Odchylně od článku 1 a s účinností od 1. řijna 2004 se sazby stanovené v příloze nepoužijí na zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, vyvážené do Bulharska.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 29. října 2004.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1883/2004
ze dne 28. října 2004,
kterým se stanoví sazby náhrad použitelné u některých produktů v odvětví cukru vyvážených ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 27 odst. 5 písm. a) a odst. 15,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Čl. 27 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že rozdíl mezi cenami produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. a), c), d), f), g) a h) uvedeného nařízení v mezinárodním obchodě a ve Společenství lze pokrýt vývozní náhradou v případě, že se tyto produkty vyvážejí ve formě zboží uvedeného v příloze V uvedeného nařízení. Nařízení Komise (ES) č. 1520/2000 ze dne 13. července 2000, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad [2], určuje produkty, pro které by měla být stanovena sazba náhrady uplatňovaná v případě vývozu těchto produktů ve formě zboží uvedeného v příloze I nařízení (ES) č. 1260/2001.
(2) Podle čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 1520/2000 by sazba náhrady na 100 kg pro každý z dotčených základních produktů měla být stanovena každý měsíc.
(3) Čl. 27 odst. 3 nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že vývozní náhrada pro produkt obsažený v určitém zboží nesmí být vyšší, než je náhrada použitelná pro daný produkt vyvážený bez dalšího zpracování.
(4) Náhrady stanovené tímto nařízením lze stanovit předem, neboť v současnosti není možné odhadnout situaci na trzích v příštích několika měsících.
(5) Závazky přijaté ohledně náhrad, které mohou být poskytovány při vývozu zemědělských produktů obsažených ve zboží, na které se nevztahuje příloha I Smlouvy, by mohly být ohroženy stanovením vysokých sazeb náhrad předem.
V takových situacích je tudíž nezbytné přijmout nezbytná preventivní opatření, aniž by tím však bylo znemožněno uzavírání dlouhodobých smluv.
Opatřením, které umožňuje splnit tyto různé cíle, je stanovení zvláštní sazby náhrady pro stanovení náhrad předem.
(6) V souladu s nařízením Rady (ES) č. 1676/2004 ze dne 24. září 2004, kterým se přijímají autonomní a přechodná opatření týkající se dovozu určitých zpracovaných zemědělských produktů pocházejících z Bulharska a vývozu určitých zpracovaných zemědělských produktů do Bulharska [3], nemají s účinností od 1. října 2004 zpracované zemědělské produkty neuvedené na seznamu v příloze I Smlouvy, které jsou vyváženy do Bulharska, nárok na vývozní náhrady.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Sazby náhrad použitelné pro základní produkty uvedené v příloze A nařízení (ES) č. 1520/2000 a čl. 1 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 1260/2001 a vyvážené ve formě zboží uvedeného v příloze V nařízení (ES) č. 1260/2001, se stanoví v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Odchylně od článku 1 a s účinností od 1. října 2004 se sazby stanovené v příloze nepoužijí na zboží, na které se nevztahuje příloha I Smlouvy, vyvážené do Bulharska.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 29. října 2004.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1884/2004
ze dne 28. října 2004,
kterým se stanoví maximální vývozní náhrada pro ječmen v souvislosti s nabídkovým řízením dle nařízení (ES) č. 1757/2004
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 první pododstavec tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 1757/2004 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro náhradu pro vývoz ječmene do některých třetích zemí.
(2) V souladu s článkem 7 nařízení (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [3], se stanoví, že Komise může na základě podaných nabídek rozhodovat o stanovení maximální vývozní náhrady, přičemž vezme v úvahu kritéria uvedená v článku 1 nařízení (ES) č. 1501/95. V takovém případě je zakázka přidělena těm účastníkům řízení, jejichž nabídka odpovídá maximální náhradě nebo je nižší.
(3) Použití výše uvedených kritérií v současné situaci na trhu s dotyčnou obilovinou vede ke stanovení maximální vývozní náhrady.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V případě nabídek podaných 22. do 28. října 2004 v rámci nabídkového řízení vyhlášeného nařízením (ES) č. 1757/2004 se maximální vývozní náhrada pro ječmen stanovuje na 18,80 EUR/t.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 29. října 2004.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1885/2004
ze dne 28. října 2004,
kterým se stanoví maximální vývozní náhrada pro oves v souvislosti s nabídkovým řízením dle nařízení (ES) č. 1565/2004
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na článek 7,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [2], a zejména na článek 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1565/2004 ze dne 3. září 2004 týkající se zvláštního intervenčního opatření pro oves ve Finsku a Švédsku pro hospodářský rok 2004/05 [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 1565/2004 bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro náhradu pro vývoz ovsa produkovaného ve Finsku a Švédsku na export z Finska či Švédska do všech třetích zemí s výjimkou Bulharska, Norska, Rumunska a Švýcarska.
(2) Na základě kritérií stanovených v článku 1 nařízení (ES) č. 1501/95 by měla být stanovena maximální náhrada.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V případě nabídek podaných v období od 22. do 28. října 2004 v rámci nabídkového řízení vyhlášeného nařízením (ES) č. 1565/2004 se maximální vývozní náhrada pro oves stanovuje na 31,95 EUR/t.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 29. října 2004.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 1886/2004
ze dne 25. října 2004,
kterým se rozšiřuje konečné antidumpingové clo uložené nařízením Rady (ES) č. 1796/1999 z dovozu ocelových lan a kabelů, pocházejících mimo jiné z Čínské lidové republiky, na dovoz ocelových lan a kabelů zasílaných z Maroka, ať již jsou prohlášené za pocházející z Maroka či nikoliv, a kterým se zastavuje šetření týkající se dovozu od jednoho marockého vývozce
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (dále jen "základní nařízení") [1], a zejména na článek 13 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Komisí po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Stávající opatření
(1) Rada svým nařízením (ES) č. 1796/1999 [2] uložila v srpnu 1999 clo ve výši 60,4 % z dovozu ocelových lan a kabelů (dále jen "ocelová drátěná lana" nebo "SWR"), pocházejících mimo jiné z Čínské lidové republiky (dále jen "ČLR").
2. Žádost
(2) 5. ledna 2004 obdržela Komise žádost od styčného výboru Evropské unie pro průmysl ocelových lan (EWRIS), podanou na základě čl. 13 odst.
3 základního nařízení, o prošetření údajného obcházení antidumpingových opatření, která se vztahují na dovoz ocelových lan a kabelů pocházejících z ČLR. Tato žádost byla podána jménem výrobců, kteří mají většinový podíl na výrobě ocelových drátěných lan ve Společenství.
(3) V žádosti byl uveden a předložen dostatečný přímý důkaz, který poukazoval na to, že po uložení opatření, která se vztahují na dovozy ocelových drátěných lan pocházejících z ČLR, došlo k výrazné změně struktury obchodu, které zahrnují vývozy ocelových drátěných lan z ČLR a Maroka do Společenství.
Podle žádosti je příčinou této změny struktury obchodu přeprava ocelových drátěných lan, které pocházejí z ČLR, přes Maroko.
Dovoz z Maroka výrazně vzrostl, zatímco dovoz z ČLR mezitím v přibližně odpovídající míře poklesl.
(4) Závěrem žádosti je, že pro výše uvedené změny neexistovalo žádné jiné odůvodnění nebo hospodářský důvod než existence antidumpingového cla, které bylo uvaleno na ocelová drátěná lana pocházející z ČLR.
(5) Na závěr EWRIS také předložil postačující důkaz o tom, že nápravné účinky uvedeného cla byly znehodnoceny, a to jak vzhledem k množství, tak k cenám, a že ceny ocelových drátěných lan dovážených z Maroka byly předmětem dumpingu vzhledem k běžným hodnotám, které byly dříve stanoveny pro ocelová drátěná lana pocházející z ČLR.
3. Zahájení
(6) Komise svým nařízením (ES) č. 275/2004 [3] (dále jen "zahajovací nařízení") zahájila šetření údajného obcházení předpisů a podle čl. 13 odst. 3 a čl. 14 odst. 5 základního nařízení uložila celním orgánům, aby evidovaly dovozy ocelových drátěných lan zasílaných z Maroka, ať již jsou prohlášeny za pocházející z Maroka či nikoliv, a to od 19. února 2004. Komise o zahájení šetření informovala orgány ČLR a Maroka.
4. Šetření
(7) Dovozcům ze Společenství, jakož i vývozcům ocelových drátěných lan, kteří mají sídlo v ČLR a v Maroku a kteří byli uvedeni v žádosti, a dalším zúčastněným stranám, které se ozvaly v předepsaných časových lhůtách, byly poslány dotazníky.
Všechny strany byly informovány o tom, že v případě nedostatečné spolupráce může být uplatněn článek 18 základního nařízení.
Byly také seznámeny s důsledky plynoucími z neochoty spolupracovat.
(8) Řada dovozců ze Společenství kontaktovala Komisi písemně a prohlásila, že z Maroka nedováží žádná ocelová drátěná lana.
(9) Na dotazníky nezareagovali žádní vývozci ani výrobci z ČLR.
(10) Na dotazník odpověděl jeden marocký vyvážející výrobce, Remer Maroc SARL, Settat.
Komise v prostorách této společnosti provedla ověřovací návštěvu.
5. Období šetření
(11) Šetření se vztahovalo na období od 1. ledna 2003 do 31. prosince 2003 (dále jen "období šetření").
K prošetření údajné změny struktury obchodu byly shromážděny údaje od roku 1999 až do konce období šetření.
B. VÝSLEDKY ŠETŘENÍ
1. Všeobecné úvahy/míra spolupráce
(12) Jak bylo uvedeno v 9. bodě odůvodnění, výrobci ani vývozci ocelových drátěných lan z ČLR neprojevili žádnou ochotu spolupracovat.
Nicméně od jednoho výrobce z Maroka, společnosti Remer Maroc SARL, která vyráběla ocelová drátěná lana a vyvážela nepatrný zlomek své produkce do Společenství v průběhu období šetření, informace přišly.
Podle informací Eurostatu dodávala tato společnost v průběhu období šetření méně než 5 % z celkového objemu ocelových drátěných lan dovážených z Maroka do Společenství.
Závěry musely být tedy částečně založeny na faktech, které byly k dispozici, v souladu s článkem 18 základního nařízení.
2. Dotyčný výrobek a obdobný výrobek
(13) Dotyčným výrobkem jsou, jak bylo uvedeno v šetření, které vedlo k uložení stávajících opatření (dále jen "původní šetření"), ocelová lana a kabely, včetně uzavřených lan, vyjma lan a kabelů z korozivzdorné oceli, jejichž největší rozměr příčného průřezu je větší než 3 mm (v průmyslové terminologii označované jako "SWR"), pocházející z Čínské lidové republiky a obvykle deklarované pod kódy KN ex73121082, ex73121084, ex73121086, ex73121088 a ex73121099.
(14) Z šetření vyplynulo, že ocelová drátěná lana vyvážená do Společenství z Čínské lidové republiky a ocelová drátěná lana posílaná do Společenství z Maroka mají stejné základní fyzické i technické vlastnosti a využití, a musí být tedy považována za obdobné výrobky ve smyslu čl. 1 odst. 4 základního nařízení.
3. Změna obchodních toků
Spolupracující marocký vývozce
(15) Společnost Remer Maroc SARL (dále jen "spolupracující vývozce") byla založena v roce 2001 jako 100 % dceřiná společnost italské společnosti Remer Italia Srl.
V průběhu období šetření vyvážela společnost Remer Maroc SARL do Společenství pouze velmi malé množství dotyčného výrobku, méně než 5 % ze všech ocelových drátěných lan dovážených z Maroka v daném období.
Většina výrobků společnosti je určena k prodeji na místním marockém trhu.
(16) Bylo také zjištěno, že společnost Remer Maroc SARL je jak výrobcem, tak vývozcem ocelových drátěných lan, který provozuje výrobní zařízení pro celý výrobní proces dotyčného výrobku, přičemž používá zakoupené ocelové dráty, textilní žíly a maziva.
Prodává pouze své výrobky nebo výrobky mateřské italské společnosti. Nikdy neprodala žádná ocelová drátěná lana nebo jiné materiály pocházející z ČLR.
(17) Vzhledem k výše uvedenému společnost Remer Maroc SARL prokázala, že její vývoz nehraje roli ve změně struktury obchodu mezi ČLR a Společenstvím.
Šetření týkající se ocelových drátěných lan, která jsou vyvážena společností Remer Maroc SARL, by tedy mělo být zastaveno.
Nespolupracující maročtí vývozci
(18) Pokud jde o vývozce, kteří neprojevili ochotu spolupracovat, musely být vývozy do Společenství stanoveny na základě dostupných údajů, podle článku 18 základního nařízení.
Údaje Eurostatu na úrovni kódů KN byly považovány za nejlepší dostupné informace pro stanovení závěrů vzhledem k vývozu ocelových drátěných lan do Společenství poté, co bylo uloženo antidumpingové clo na dovoz ocelových drátěných lan pocházejících z ČLR.
V tomto ohledu je třeba také uvést, že žádost od výrobního odvětví Společenství je také založena na údajích Eurostatu a že Komise v průběhu současného šetření neměla k dispozici žádné jiné nezávislé zdroje informací.
Cena výrobků vyvážených z Maroka do EU byla stanovena na základě celkové vývozní hodnoty a množství (tun) vyvážených výrobků, údajů poskytnutých Eurostatem na úrovni kódů KN. Od těchto údajů bylo odečteno množství a hodnoty zboží, které vyvážela spolupracující marocká společnost.
Dále, co se týče údajů týkajících se období před uložením opatření, byly za nejlepší dostupné informace považovány údaje Eurostatu na úrovni kódů KN, jelikož žádné jiné nezávislé zdroje neexistovaly.
(19) Bylo zjištěno, že poté, co v srpnu 1999 vstoupila v platnost antidumpingová opatření, která se vztahují na ocelová drátěná lana pocházející z ČLR, došlo k výraznému přesunu dovozu z ČLR do Společenství na dovoz z Maroka.
Poté, co Společenství uložilo antidumpingová opatření, objem ocelových drátěných lan dovážených do Společenství z ČLR výrazně poklesl (ze 14057 tun v roce 1998 na 364 tun v roce 2000). V letech 2000 až 2003 objem dovážených ocelových drátěných lan zůstal přibližně stejně nízký.
V témže období vzrostl objem ocelových drátěných lan dovážených do Společenství z Maroka (z nulové hodnoty v roce 1998 na 2338 tun v roce 2003).
(20) Byla tudíž zjištěna zjevná změna struktury obchodu u společností, které neprojevily ochotu spolupracovat. K této změně došlo poté, co v srpnu 1999 vstoupila v platnost antidumpingová opatření Společenství, která se vztahují na ocelová drátěná lana pocházející z ČLR.
4. Nedostatečné opodstatnění nebo hospodářský důvod (nespolupracující maročtí vývozci)
(21) Na základě dostupných skutečností bylo zjištěno, že pro změnu struktury obchodu neexistoval žádný, ani nedostatečný, hospodářský důvod.
Za prvé, spolupracující marocký výrobce nedovážel z ČLR žádná ocelová drátěná lana.
Za druhé, na základě statistik Číny, Maroka a ES, vzrostl vývoz z ČLR do Maroka, což odpovídá vzrůstu vývozu z Maroka do Společenství ve stejném období.
Je pravda, že marocké a čínské obchodní statistiky nerozlišují mezi ocelovými drátěnými lany a prameny lan (předvýrobky ocelových drátěných lan), zatímco statistiky ES tyto typy výrobků rozlišují.
Nicméně vzhledem k tomu, že neochota spolupracovat byla velmi rozšířená a že nic nepoukazuje na provádění transformace pramen lan na lana v Maroku, lze se důvodně domnívat, že uvedené statistické údaje podávají odpovídající obrázek o ocelových drátěných lanech dovážených z ČLR do Maroka. Navíc, pokud by k takové transformaci docházelo, nebylo by to podstatné.
Z ekonomického hlediska by nebylo rentabilní vyrábět ocelová drátěná lana z pramenů lan jinde než tam, kde se prameny lan vyrábí, jelikož přidaná hodnota z tohoto procesu je dosti malá v porovnání s dopravními náklady.
Bylo také poukázáno na to, že jedna marocká společnost, která ani nevyplnila dotazník, ani nepřijala ověřovací návštěvu, podala protichůdné informace o své činnosti, ačkoli situaci mohla snadno objasnit, pokud by při šetření spolupracovala.
Vzhledem k tomu, že kromě společnosti Remer Maroc SARL nespolupracovala žádná jiná společnost, lze z podobnosti trendů vyvodit, že výrobky dovážené z ČLR do Maroka nebyly určeny pro marocký trh, ale pro vývoz do Společenství.
(22) Tento závěr podporuje skutečnost, že jediný známý vývozce dotyčného výrobku z Maroka, kromě spolupracujícího vývozce, je dceřinou společností čínského vyvážejícího výrobce.
Tato dceřiná společnost byla založena v Maroku v roce 2001, tedy v době, kdy se ocelová drátěná lana začala vyvážet z Maroka do Společenství.
(23) Vzhledem k výše uvedenému a vzhledem k tomu, že k nahrazení dovozu z ČLR dovozem z Maroka došlo v době po uložení antidumpingových cel, se musí dospět k závěru (s přihlédnutím k tomu, že neexistuje žádné jiné vysvětlení), že příčinou změny struktury obchodu je uložení cla spíše než jakékoli jiné dostatečné opodstatnění nebo hospodářský důvod ve smyslu čl. 13 odst. 1 druhé věty základního nařízení.
(24) Vzhledem k výše uvedenému lze oprávněně uzavřít, že tvrzení uvedené ve stížnosti se potvrzuje, tj. že valná většina ocelových drátěných lan vyvážených z Maroka byla do Společenství přes Maroko pouze posílána.
5. Znehodnocování nápravných účinků cla vzhledem k cenám nebo množství obdobných výrobků (nespolupracující maročtí vývozci)
(25) Z číselných údajů uvedených v 19. bodě odůvodnění je zřejmé, že k nepochybné kvantitativní změně struktury dovozu dotyčného výrobku do Společenství došlo po uložení opatření.
Značný objem ocelových drátěných lan, která byla dovážena z ČLR do Společenství před uložením opatření, byl částečně nahrazen menším, ale stále významným vývozem marockých vývozců, kteří neprojevili ochotu spolupracovat.
Posledně uvedený objem vývozu odpovídá 20-25 % objemu dovozu z ČLR během období původního šetření (od 1. ledna 1997 do 31. března 1998).
Tato výrazná změna v obchodních tocích je tudíž pokládána za znehodnocování nápravných účinků opatření vzhledem k množství výrobků dovážených na trh Společenství.
(26) Co se týče cen, je třeba vzhledem k malé odezvě od vývozců využít dostupných faktů, tj. údajů poskytnutých Eurostatem na úrovni kódů KN.
Z těchto údajů vyplynulo, že ceny CIF vývozů z Maroka byly z nominálního hlediska zhruba o 3 % nižší než ceny CIF vývozů z Číny, které byly zjištěny při původním šetření.
Je tedy zřejmé, že vývozní ceny výrobků vyvážených z Maroka se nachází pod úrovní vylučující újmu pro ceny Společenství (stanovenou v původním šetření).
(27) Byl tedy učiněn závěr, že dotyčné dovozy znehodnotily nápravné účinky cla, a to jak vzhledem k množství, tak k cenám.
6. Důkazy o dumpingu vzhledem k běžným hodnotám stanoveným dříve pro stejné nebo obdobné výrobky (nespolupracující maročtí vývozci)
(28) Pro stanovení toho, zda lze nalézt důkazy o dumpingu vztahující se na ocelová drátěná lana, která byla v průběhu období šetření vyvážena nespolupracujícími vývozci z Maroka do Společenství, byla jako základ pro určení vývozních cen do Společenství použita vývozní data udávaná Eurostatem na úrovni kódů KN, podle článku 18 základního nařízení.
(29) V souladu s čl. 13 odst. 1 základního nařízení je běžnou hodnotou, která má být použita při šetření namířenému proti obcházení předpisů, běžná hodnota stanovená během původního šetření.
(30) Při původním šetření bylo za analogickou zemi, jejíž tržní ekonomika odpovídá ČLR, považováno Polsko a běžná hodnota byla stanovena na základě cen a početně zjištěné běžné hodnoty v této analogické zemi.
Na základě toho bylo pro ČLR stanoveno celostátní dumpingové rozpětí ve výši 60,4 %.
(31) Při současném šetření namířenému proti obcházení předpisů nebylo, vzhledem k nedostatečné spolupráci, možno spočítat dumpingová rozpětí podle podrobně popsaných typů výrobků.
Nicméně vývozní ceny mohly být porovnány s vývozními cenami z původního šetření na základě kódů KN, využitím dat Eurostatu, což umožnilo dostatečné detailní propracování.
Z uvedeného porovnání vyplynulo, že vývozní ceny CIF z Maroka do Společenství byly v období šetření v průměru o 3 % nižší než vývozní ceny CIF z ČLR do Společenství při původním šetření.
Jelikož tyto vývozní ceny mají být porovnány se stejnými celostátními běžnými hodnotami, které byly použity pro stanovení původního dumpingového rozpětí (60,4 %), lze soudit, že i v tomto případě se jedná o dumpingové ceny na úrovni přesahující 60 %.
C. ŽÁDOST O VYNĚTÍ Z CELNÍ EVIDENCE NEBO ROZŠÍŘENÍ CLA
(32) Komise obdržela od marockého výrobce Remer Maroc SARL žádost o vynětí z celní evidence a osvobození od celních opatření.
Jak bylo uvedeno v bodě odůvodnění 12, tato společnost při šetření spolupracovala (odevzdala vyplněný dotazník a přijala ověřující návštěvu).
(33) Nařízením (ES) č. 1699/2004 [4] Komise změnila zahajovací nařízení, aby ukončila celní evidenci dovozů ocelových drátěných lan z marocké společnosti, u které bylo prokázáno, že neobchází antidumpingové clo, jmenovitě u společnosti Remer Maroc SARL.
(34) V souladu s výše uvedeným zjištěním, že uvedená společnost neobcházela platné antidumpingové předpisy, by tato společnost měla být vyjmuta i z rozšíření plánovaných opatření.
D. OPATŘENÍ
(35) S ohledem na výše uvedené závěry o obcházení opatření, ve smyslu čl. 13 odst. 1 základního nařízení, by stávající antidumpingová opatření, která se vztahují na ocelová drátěná lana pocházející z ČLR, měla být rozšířena na tentýž výrobek zasílaný z Maroka, ať je již prohlášen za pocházející z Maroka či nikoliv, podle téhož článku základního nařízení, s výjimkou výrobků spolupracujícího výrobce (společnosti Remer Maroc SARL).
(36) V souladu s čl. 14 odst. 5 základního nařízení, v němž je stanoveno, že rozšířená opatření by měla být zavedena proti dováženým výrobkům ode dne celní evidence, by mělo být vybíráno antidumpingové clo z dovozu ocelových drátěných lan, která budou posílána z Maroka a která se do Společenství dostanou na základě celní evidence uložené zahajovacím nařízením, s výjimkou ocelových drátěných lan vyráběných společností Remer Maroc SARL.
(37) Nerozšíření cla na dovoz ocelových drátěných lan, která jsou vyvážena společností Remer Maroc SARL, bylo založeno na závěrech současného šetření.
Nerozšíření cla se tudíž výlučně vztahuje na dovoz ocelových drátěných lan, která jsou posílána z Maroka a která jsou vyráběna touto konkrétní právnickou osobou.
Na dovážená ocelová drátěná lana, která jsou vyráběna nebo posílána jakoukoli jinou společností, která není konkrétně uvedena v normativní části tohoto nařízení spolu s názvem a adresou, včetně subjektů spřízněných se společnostmi konkrétně uvedenými, se toto zproštění nevztahuje a taková ocelová drátěná lana podléhají celní sazbě, která byla uložena nařízením (ES) č. 1796/1999.
(38) K obcházení předpisů dochází mimo území Společenství.
Cílem článku 13 základního nařízení je čelit praktikám obcházení předpisů, aniž by se to dotklo hospodářských subjektů, které mohou dokázat, že v těchto praktikách nejsou zapojeny.
Nicméně uvedený článek neobsahuje konkrétní ustanovení o tom, jak naložit s výrobci, kteří mohou prokázat, že v praktikách obcházení předpisů nejsou zapojeni.
Z tohoto důvodu se jeví jako nutné zavést pro výrobce, kteří během období šetření neprodali dotyčný výrobek k vývozu a kteří nejsou spřízněni s žádnými vývozci ani výrobci podléhajícími rozšířenému antidumpingovému clu, možnost požádat o osvobození od opatření, která se na dovoz vztahují.
Dotčení výrobci, kteří by zvažovali podání žádosti o osvobození od rozšířeného antidumpingového cla, by museli vyplnit dotazník, aby tak umožnili Komisi rozhodnout, zda osvobození od cla je na místě.
Takové osvobození by mohlo být uděleno např. po vyhodnocení situace na trhu s dotyčným výrobkem, výrobní kapacity a využití výrobní kapacity, zásobování a odbytu, podobnosti praktik, pro které existuje nedostatečné opodstatnění nebo hospodářský důvod, a důkazu o existenci dumpingu.
Komise by také běžně prováděla ověřující návštěvu na místě.
Žádost by musela být neprodleně poslána Komisi, a to se všemi příslušnými informacemi, především o jakékoli změně v činnosti společnosti, jenž souvisí s výrobou nebo prodejem.
(39) Na dovozce by se stále mohlo vztahovat vynětí z celní evidence nebo osvobození od celních opatření, a to vzhledem k výrobkům, které dováží od vývozců, kterým je takové osvobození uděleno, v souladu s čl. 13 odst. 4 základního nařízení.
(40) Tam, kde bude osvobození oprávněné, navrhne Komise po konzultaci s poradním výborem odpovídající doplnění nařízení.
Poté budou udělená osvobození monitorována kvůli zajištění plnění podmínek v nich stanovených.
E. POSTUP
(41) Zúčastněné strany byly informovány o podstatných skutečnostech a úvahách, na základě kterých Rada zamýšlela rozšířit konečné platné antidumpingové clo, a bylo jim umožněno se k těmto skutečnostem a úvahám vyjádřit a být vyslyšeny.
Žádná vyjádření, která by byla takového charakteru, že by změnila výše uvedené závěry, nebyla obdržena,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Konečné antidumpingové clo uložené nařízením Rady (ES) č. 1796/1999 z dovozu ocelových lan a kabelů pocházejících z Čínské lidové republiky, které spadají pod kódy KN ex73121082, ex73121084, ex73121086, ex73121088 a ex73121099, se rozšiřuje na dovoz týchž ocelových lan a kabelů zasílaných z Maroka, ať již jsou prohlášené za pocházející z Maroka či nikoliv (kódy TARIC 7312108212, 7312108412, 7312108612, 7312108812, 7312109912), s výjimkou těch, které jsou vyráběny společností Remer Maroc SARL, Zone Industrielle, Tranche 2, Lot 10, Settat, Maroko (doplňkový kód TARIC A567).
2. Clo rozšířené odstavcem 1 tohoto článku se vybere z dovozů evidovaných v souladu s článkem 2 nařízení Komise č. 275/2004 a čl. 13 odst. 3 a čl. 14 odst. 5 nařízení Rady (ES) č. 384/96, s výjimkou dovážených výrobků, které byly vyrobeny společností Remer Maroc SARL, Zone Industrielle, Tranche 2, Lot 10, Settat, Maroko.
3. Použijí se platná ustanovení týkající se cel.
Článek 2
1. Žádosti o osvobození od cla rozšířeného článkem 1 se podávají písemně v jednom z úředních jazyků Společenství a musí být podepsány osobou, která je zmocněna k zastupování žadatele.
Žádosti musí být poslány na adresu:
Evropská komise
Generální ředitelství pro obchod
Ředitelství B
Kancelář J-79 5/17
1049 Brusel
Fax: (32-2) 295 65 05
Telex COMEU B 21877.
2. Po konzultaci s poradním výborem může Komise rozhodnutím povolit osvobození od cla rozšířeného dle čl. 1 odst. 1 tohoto nařízení u dovozů, o kterých bude prokázáno, že neobcházejí antidumpingové clo uložené nařízením (ES) č. 1796/1999.
Článek 3
Celním orgánům se ukládá zastavit evidenci dovozů uloženou v souladu s článkem 2 nařízení (ES) č. 275/2004.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1887/2004
ze dne 29. října 2004
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 30. října 2004.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1888/2004
ze dne 29. října 2004,
kterým se stanoví dovozní clo v odvětví obilovin použitelné od 1. listopadu 2004
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1249/96 ze dne 28. června 1996 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, co se týče dovozních cel v odvětví obilovin [2], a zejména na čl. 2 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle článku 10 nařízení (ES) č. 1784/2003 se při dovozu produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení účtují sazby cel společného celního sazebníku.
Avšak u produktů uvedených v odstavci 2 stejného článku je dovozní clo rovno intervenční ceně platné pro dovoz těchto produktů, zvýšené o 55 % a snížené o dovozní cenu CIF použitelnou pro jejich dodávku.
Toto clo nicméně nemůže překročit sazbu cla společného celního sazebníku.
(2) Na základě čl. 10 odst. 3 nařízení (ES) č. 1784/2003 se dovozní ceny CIF vypočítávají na základě reprezentativních cen platných pro dotyčný produkt na světovém trhu.
(3) Nařízení (ES) č. 1249/96 stanovilo prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1784/2003, které se týká dovozních cel v odvětví obilovin.
(4) Dovozní cla zůstávají v platnosti, dokud nejsou stanoveny a nevstoupí v platnost nové sazby.
(5) S cílem umožnit normální fungování režimu dovozních cel je třeba tato cla vypočítávat na základě reprezentativní tržní sazby zjištěné během daného období.
(6) Použití nařízení (ES) č. 1249/96 vede ke stanovení dovozních cel podle přílohy tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Dovozní cla v odvětví obilovin uvedená v čl. 10 odst. 2 nařízení (ES) č. 1784/2003 jsou stanovena v příloze I tohoto nařízení na základě údajů uvedených v příloze II.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. listopadu 2004.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1889/2004
ze dne 29. října 2004,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro obiloviny a pro pšeničnou nebo žitnou mouku, krupici a krupičku
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle článku 13 nařízení (ES) č. 1784/20032 může být rozdíl mezi kurzy nebo cenami produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení na světovém trhu a ve Společenství pokryt vývozní náhradou.
(2) Při stanovení náhrad je třeba vzít v úvahu faktory uvedené v článku 1 nařízení Komise (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [2].
(3) Pokud jde o pšeničnou nebo žitnou mouku, krupici a krupičku, náhradu použitelnou pro tyto produkty je nutné vypočítat s ohledem na množství obilovin nutné k výrobě uvažovaných produktů.
Toto množství byla stanoveno nařízením (ES) č. 1501/95.
(4) Situace na světovém trhu nebo specifické požadavky určitých trhů mohou vyvolat potřebu rozlišit náhradu u některých produktů podle jejich země určení.
(5) Náhradu je třeba stanovovat jednou měsíčně, přičemž je možné ji mezitím změnit.
(6) Použití těchto pravidel v současné situaci na trzích s obilovinami, a zejména při kurzech, respektive cenách těchto produktů ve Společenství a na světovém trhu, vede ke stanovení náhrad dle přílohy tohoto nařízení.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývozní náhrady pro produkty uvedené v čl. 1 písm. a), b) a c) nařízení (ES) č. 1784/2003 s výjimkou sladu, vyvážené v nezměněném stavu, se stanovují dle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. listopadu 2004.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1890/2004
ze dne 29. října 2004,
kterým se stanoví opravná částka použitelná při poskytování náhrady pro obiloviny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 15 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě čl. 14 odst. 2 nařízení (ES) č. 1784/2003 musí být vývozní náhrada pro obiloviny, použitelná v den podání žádosti o licenci, uplatněna na základě žádosti pro vývozy, které se mají uskutečnit během doby trvání platnosti vývozní licence. V tomto případě může být výše náhrady opravena.
(2) Dle nařízení Komise (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [2], je možné pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. c) nařízení (EHS) č. 1766/92 stanovit opravnou částku. Tato opravná částka musí být vypočítána s ohledem na faktory uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1501/95.
(3) Situace na světovém trhu nebo specifické požadavky některých trhů mohou vyvolat potřebu rozlišit náhrady u některých produktů podle jejich místa určení.
(4) Opravnou částku je třeba stanovit zároveň s náhradou a dle stejného postupu, přičemž je možné ji v období mezi dvěma stanoveními změnit.
(5) Z výše uvedených ustanovení vyplývá, že opravná částka musí být stanovena podle přílohy tohoto nařízení.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Opravná částka použitelná pro předem stanovené vývozní náhrady pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. a), b) a c) nařízení (ES) č. 1784/2003 s výjimkou sladu se stanovuje dle přílohy.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. listopadu 2004.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1891/2004
ze dne 21. října 2004,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1383/2003 o zásahu celních orgánů proti zboží podezřelému z porušení některých práv k duševnímu vlastnictví a opatřeních, která mají být přijata vůči zboží, o kterém bylo zjištěno, že tato práva porušilo
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1383/2003 ze dne 22. července 2003 o zásahu celních orgánů proti zboží podezřelému z porušení některých práv k duševnímu vlastnictví a opatřeních, která mají být přijata vůči zboží, o kterém bylo zjištěno, že tato práva porušilo [1], a zejména na článek 20 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 1383/2003 zavedlo společná pravidla s cílem zakázat výrobu, propuštění do volného oběhu, výstup, vývoz, zpětný vývoz, propuštění do režimu s podmíněným osvobozením do cla, umístění do svobodného celního pásma nebo do svobodného celního skladu u padělků a nedovolených napodobenin a účinně zabránit protiprávnímu obchodu s tímto zbožím, aniž by tím však byla ohrožena svoboda právně dovoleného obchodu.
(2) Protože nařízení (ES) č. 1383/2003 nahrazuje nařízení Rady (ES) č. 3295/94 ze dne 22. prosince 1994, kterým se stanoví opatření týkající se vstupu zboží porušujícího určitá práva duševního vlastnictví na území Společenství a jeho vývozu a zpětného vývozu z tohoto území [2], je vhodné nahradit nařízení Komise (ES) č. 1367/95 [3], kterým byla stanovena prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 3295/94.
(3) Podle různých druhů práva duševního vlastnictví je vhodné vymezit fyzické nebo právnické osoby, které mohou jednat jako zástupce držitele práva nebo jiné osoby oprávněné užívat toto právo.
(4) Je vhodné určit prostředky pro prokázání práva duševního vlastnictví, které jsou vyžadovány v čl. 5 odst. 5 druhém pododstavci nařízení (ES) č. 1383/2003.
(5) Aby byl zajištěn soulad a jednotnost obsahu a formy formulářů žádosti o přijetí opatření a informací uvedených na formulářích žádostí o přijetí opatření, jak jsou vymezeny v čl. 5 odst. 1 a 4 nařízení (ES) č. 1383/2003, je vhodné vytvořit vzor, kterému musí uvedený formulář odpovídat. Rovněž je vhodné upřesnit pravidla pro používání jazyků vztahující se na žádost o přijetí opatření uvedenou v čl. 5 odst. 4 uvedeného nařízení.
(6) Je vhodné upřesnit typ informací, které musí být uvedeny na žádosti o přijetí opatření, aby celní orgány snáze rozlišily zboží, které by mohlo porušovat právo duševního vlastnictví.
(7) Je vhodné vymezit typ prohlášení týkajícího se odpovědnosti držitele práva, které musí být povinně přiloženo k žádosti o přijetí opatření.
(8) Z důvodu právní jistoty je vhodné stanovit počátek lhůt uvedených v článku 13 nařízení (ES) č. 1383/2003.
(9) Aby se umožnilo na jedné straně Komisi sledovat účinné uplatňování postupu stanoveného nařízením (ES) č. 1383/2003, vypracovat v daném okamžiku zprávu uvedenou v článku 23 uvedeného nařízení a pokusit se kvantifikovat a kvalifikovat jevy podvodu a na straně druhé členským státům provést analýzy daných rizik, je vhodné stanovit podmínky výměny informací mezi členskými státy a Komisí.
(10) Je vhodné, aby se toto nařízení použilo od stejného dne jako nařízení (ES) č. 1383/2003.
(11) Opatření stanovená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Ve smyslu čl. 2 odst. 2 písm. b) nařízení (ES) č. 1383/2003 (dále jen "základní nařízení") může jednat jako zástupce držitele práva nebo jiné osoby oprávněná užívat toto právo fyzická nebo právnická osoba.
K osobám uvedeným v prvním pododstavci náleží kolektivní správci, jejichž jediným účelem nebo jedním z hlavních účelů je správa autorských práv nebo práv příbuzných, seskupení nebo zástupci, kteří podali žádost o zápis chráněného označení původu nebo chráněného zeměpisného označení, jakož i šlechtitelé.
Článek 2
1. Pokud žádost o přijetí opatření ve smyslu čl. 5 odst. 1 základního nařízení podává sám držitel práva, prokazuje tuto skutečnost podle čl. 5 odst. 5 druhého pododstavce uvedeného nařízení takto:
a) u práv, která jsou zapsána v rejstříku nebo pro něž byla případně podána žádost o zápis, důkazem o zápisu u příslušného úřadu nebo o podání žádosti;
b) u autorských práv, práv příbuzných nebo u práv k průmyslovým vzorům, která nejsou zapsána v rejstříku ani pro ně nebyla podána žádost o zápis, jakýmkoli důkazem osvědčujícím postavení autora nebo původce.
Za důkaz podle prvního pododstavce písm. a) lze pokládat kopii o zapsání do databáze vnitrostátních nebo mezinárodních úřadů.
U chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení musí důkaz uvedený v prvním pododstavci písmenu a) obsahovat navíc důkaz, že držitel práv je producentem nebo seskupením, a důkaz, že označení bylo zapsáno.
Tento pododstavec se obdobně použije na vína a alkoholické nápoje.
2. Pokud žádost o přijetí opatření podává jiná osoba oprávněná užívat některé z práv uvedených v čl. 2 odst. 1 základního nařízení, je důkazem kromě důkazů uvedených v odstavci 1 tohoto článku rovněž doklad, na jehož základě je daná osoba oprávněna uvedené právo užívat.
3. Pokud žádost o přijetí opatření podává zástupce držitele práva nebo jiné osoby oprávněné užívat některé z práv uvedených v čl. 2 odst. 2 základního nařízení, předloží kromě důkazů uvedených v odst. 1 tohoto článku také důkaz o svém oprávnění k daným úkonům.
Zástupce uvedený v prvním pododstavci musí předložit prohlášení uvedené v článku 6 základního nařízení podepsané osobami uvedenými v odstavci 1 a 2 tohoto článku nebo doklad, na jehož základě je oprávněn nést veškeré následné náklady celního zásahu jejich jménem podle článku 6 základního nařízení.
Článek 3
1. Dokumenty, na jejichž základě jsou vypracovány žádosti o přijetí opatření uvedené v čl. 5 odst. 1 a 4 základního nařízení, rozhodnutí uvedené v čl. 5 odst. 7 a 8 uvedeného nařízení a prohlášení uvedené v článku 6 uvedeného nařízení, musí odpovídat formulářům obsaženým v přílohách tohoto nařízení.
Formuláře musí být vyplněny na počítači, mechanicky nebo čitelně rukou.
V posledně jmenovaném případě musí být vyplněny inkoustem hůlkovým písmem.
Bez ohledu na zvolený postup nesmějí obsahovat žádné výmazy, přepisy či jiné změny.
Je-li formulář vyplněn pomocí počítače, musí být žadateli k dispozici v počítačové podobě na jedné nebo více internetových stránkách, které jsou přímo přístupné elektronickou cestou.
Poté jej lze reprodukovat soukromými prostředky pro tisk.
Jsou-li použity doplňkové listy uvedené v kolonkách 8, 9, 10 a 11 formuláře, na kterém je vypracována žádost o přijetí opatření uvedená v čl. 5 odst. 1, nebo v kolonkách 7, 8, 9 a 10 formuláře, na kterém je vypracována žádost o přijetí opatření uvedená v čl. 5 odst. 4, pokládají se za nedílnou součást formuláře.
2. Formuláře týkající se žádosti uvedené v čl. 5 odst. 4 základního nařízení jsou vytištěny a vyplněny v jednom z úředních jazyků Společenství stanoveném příslušnými orgány členského státu, v němž musí být žádost o přijetí opatření podána, a případně doplněny překlady.
3. Formulář se skládá ze dvou výtisků:
a) výtisku pro členský stát, kde je podána žádost, označeného č. 1;
b) výtisku pro držitele práva označeného č. 2.
Řádně vyplněný a podepsaný formulář spolu s příslušným počtem výpisů z něho, který odpovídá počtu členských států uvedenému v kolonce 6 formuláře, a doklady uvedené v kolonkách 8, 9 a 10 se předloží příslušnému celnímu orgánu a tento orgán ho uchovává minimálně o jeden rok déle, než je předepsaná doba pro uvedený formulář poté, co jej tento orgán přijal.
Pouze v případě, že výpis z rozhodnutí, kterým se vyhovuje žádosti o přijetí opatření, je zaslán jednomu či více přijímajícím členským státům podle čl. 5 odst. 4 základního nařízení, členský stát, který obdrží tento výpis, musí neprodleně vyplnit část "potvrzení o přijetí" s uvedením data přijetí a zaslat kopii tohoto výpisu příslušnému orgánu uvedenému v kolonce 2 formuláře.
Po dobu platnosti žádosti o přijetí opatření Společenství může držitel práva požádat členský stát, v němž byla žádost původně podána, o zásah v novém členském státě, který nebyl předtím uveden.
V tomto případě je dobou platnosti nové žádosti doba zbývající do konce platnosti původní žádosti a může být prodloužena za podmínek stanovených pro původní žádost.
Článek 4
Pro účely čl. 5 odst. 6 základního nařízení může orgán pověřený přijetím a zpracováním žádostí o přijetí opatření požádat o údaje o místu výroby nebo produkce, o distribuční síti nebo o jméno držitele licence a jiné informace, aby byla usnadněna technická analýza uvedených produktů.
Článek 5
Je-li žádost o přijetí opatření podána podle čl. 4 odst. 1 základního nařízení před uplynutím lhůty tří pracovních dní, lhůty uvedené v článcích 11 a 13 uvedeného nařízení začínají běžet až dnem následujícím po dni obdržení žádosti o přijetí opatření přijaté celním orgánem určeným k tomuto účelu.
Pokud podle čl. 4 odst. 1 základního nařízení celní orgán uvědomí deklaranta nebo držitele zboží o pozastavení propuštění nebo o zadržení zboží podezřelého z porušení práva duševního vlastnictví, lhůta tří pracovních dní začne běžet pouhým oznámením držiteli práva.
Článek 6
V případě produktů podléhajících rychlé zkáze se zahájí postup pozastavení propuštění nebo zadržení uvedeného zboží přednostně pro zboží, které bylo předtím předmětem podání žádosti o přijetí opatření.
Článek 7
1. V případě použití čl. 11 odst. 2 základního nařízení uvědomí držitel práva celní orgán o tom, že byl zahájen postup s cílem určit, zda došlo z hlediska vnitrostátního práva k porušení práva duševního vlastnictví. Kromě případu potravin podléhajících rychlé zkáze, pokud část lhůty stanovené v čl. 13 odst. 1 prvním pododstavci základního nařízení, která ještě neuběhla, není dostatečná pro požadování zahájení takového postupu, může být tato lhůta prodloužena na základě čl. 13 odst. 1 druhého pododstavce uvedeného nařízení.
2. Pokud bylo dříve povoleno prodloužení lhůty o 10 pracovních dní na základě článku 11 základního nařízení, nemůže být povoleno prodloužení na základě článku 13 uvedeného nařízení.
Článek 8
1. Každý členský stát předá Komisi co nejdříve informace o příslušném celním orgánu, který je pověřen přijímat a vyřizovat žádost držitele práv o přijetí opatření, uvedeném v čl. 5 odst. 2 základního nařízení.
2. Na konci každého kalendářního roku předá každý členský stát Komisi seznam všech písemných žádostí uvedených v čl. 5 odst. 1 a 4 základního nařízení s uvedením jména a kontaktních údajů držitele práv, druhu práva, pro který byla žádost podána, a souhrnného popisu produktu. Žádosti, které nebyly přijaty, musí být rovněž započteny.
3. V měsíci následujícím po skončení každého čtvrtletí předají členské státy Komisi seznam podle druhu produktů, který obsahuje podrobné informace o případech, u nichž bylo pozastaveno propuštění nebo bylo provedeno zadržení.
Informace obsahují všechny tyto údaje:
a) jméno držitele práv, popis zboží a, pokud jsou známy, původ zboží, místo, odkud bylo dovezeno, a místo jeho určení, název porušeného práva duševního vlastnictví;
b) množství na kus u zboží, u kterého došlo k pozastavení propuštění nebo zadržení, jeho celní status, druh porušeného práva duševního vlastnictví, použitý způsob přepravy;
c) zda se jedná o nákladní nebo osobní dopravu a zda se jedná o postup zahájený z úřední moci nebo na základě žádosti o přijetí opatření.
4. Členské státy mohou zaslat Komisi informace o skutečné nebo předpokládané hodnotě zboží, u kterého bylo pozastaveno propuštění nebo provedeno zadržení.
5. Na konci každého roku předá Komise všem členským státům informace, které obdržela podle článků 1 až 4.
6. Komise zveřejní seznam útvarů podléhajících celnímu orgánu uvedenému v čl. 5 odst. 2 základního nařízení v řadě C Úředního věstníku Evropské unie.
Článek 9
Žádosti o přijetí opatření podané do 1. července 2004 zůstávají v platnosti až do předepsaného skončení jejich platnosti a nemohou být obnoveny.
Musí být však doplněny prohlášením uvedeným v článku 6 základního nařízení, které je obsaženo v přílohách.
Na základě tohoto prohlášení se uvolní jistota případně požadovaná v členských státech.
Pokud bylo před 1. červencem 2004 zahájeno řízení před orgánem příslušným k rozhodnutí ve věci a toto řízení nadále pokračuje, jistota se uvolní až po ukončení tohoto řízení.
Článek 10
Nařízení (ES) č. 1367/95 se zrušuje.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení.
Článek 11
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1892/2004
ze dne 29. října 2004
o přechodných opatřeních pro rok 2005 týkajících se dovozu banánů do Společenství v důsledku přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na smlouvu o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska,
s ohledem na akt o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska, a zejména na čl. 41 první pododstavec tohoto aktu,
s ohledem na nařízení (EHS) č. 404/93 ze dne 13. února 1993 o společné organizaci trhu s banány [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 896/2001 [2] stanovilo prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 404/93, pokud jde o režim dovozu banánů do Společenství.
(2) Nařízením Komise (ES) č. 838/2004 ze dne 28. dubna 2004 [3] byla přijata přechodná opatření nezbytná pro usnadnění přechodu z režimů existujících v nových členských státech před přistoupením na režim dovozu vycházející ze společné organizace trhu v odvětví banánů v období od 1. května do 31. prosince 2004. S cílem zajistit zásobování trhu, a to zejména v nových členských státech, stanovilo toto nařízení přechodně ke kvótám otevřeným pro dovoz produktů pocházejících ze všech třetích zemí v souladu s čl. 18 odst. 1 nařízení (EHS) č. 404/93 dodatečné množství, na které se v období od 1. května do 31. prosince 2004 vztahují stejné sazební podmínky.
(3) S cílem usnadnit v nových členských státech přechod na režim, který by byl v souladu se společnou organizací trhu, a s ohledem na plánovaný přechod na nový čistě celní režim upravující dovoz nejpozději do 1. ledna 2006 podle článku 16 nařízení (EHS) č. 404/93, je třeba rovněž přijmout přechodná opatření pro rok 2005.
(4) S cílem zajistit zásobování trhu, a to zejména v nových členských státech, je vhodné stanovit ke kvótám otevřeným pro dovoz produktů pocházejících ze všech třetích zemí v souladu s čl. 18 odst.
404/93 dodatečné množství, na které by se vztahovaly stejné sazební podmínky. Stanovení tohoto množství musí být přechodné a nesmí jím být dotčen výsledek jednání probíhajících v rámci Světové obchodní organizace (WTO) v důsledku přistoupení nových členských států.
Kromě toho nesmí být vyloučeno jeho možné navýšení v případě, že tak vyžaduje poptávka.
(5) Toto dodatečné množství musí být spravováno za použití mechanismů a nástrojů, které byly pro správu stávajících celních kvót zavedeny nařízením (ES) č. 896/2001.
Vzhledem k přechodnému charakteru však musí být toto dodatečné množství spravováno odděleně od celních kvót.
(6) V rámci mechanismů, které byly zavedeny nařízením (ES) č. 896/2001, je třeba dodržovat rozdělení tohoto dodatečného množství mezi dvě kategorie hospodářských subjektů stanovené v článku 2 výše uvedeného nařízení a přijmout ustanovení, na základě kterých by se určovalo zvláštní referenční množství pro každý tradiční hospodářský subjekt a zvláštní příděl pro každý netradiční hospodářský subjekt.
Je třeba připomenout, že výše uvedené rozdělení a určení referenčních množství a přídělů se týkají hospodářských subjektů, které v letech před přistoupením zásobovaly trh nových členských států.
(7) Pro účely určování referenčních množství tradičních hospodářských subjektů se jeví jako odůvodněné zachovat tříleté referenční období 2000, 2001 a 2002 stanovené v čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 838/2004 a zachovat průměr primárních dovozů, které v tomto období uskutečnily jednotlivé tradiční hospodářské subjekty registrované podle přechodných opatření přijatých v roce 2004, zjišťovaný na základě kontrol ze strany příslušných orgánů. Na základě přijatých ustanovení by však mělo být možné rovněž zohlednit žádosti, které podaly tradiční hospodářské subjekty neregistrované v roce 2004, pokud tyto žádosti splňují podmínky stanovené pro registraci těchto hospodářských subjektů nařízeními Komise (ES) č. 414/2004 [4] a nařízením (ES) č. 838/2004, zejména pokud jde o definici primárních dovozů a důkaz, že prostřednictvím těchto operací byly v daném období zásobovány nové členské státy.
(8) Pokud jde o nové netradiční hospodářské subjekty, je odůvodněné stanovit, že registrace musí být provedena v závislosti na jejich obchodní činnosti spočívající v dovozu v některém z roků 2002, 2003 a 2004 podle článků 6, 7 a 8 nařízení (ES) č. 896/2001.
(9) Pro účely správy dostupného množství by měly být stanoveny vyrovnávací koeficienty, kterými by se množství, jež členské státy sdělí, upravila.
(10) S cílem zajistit uspokojivé zásobování trhu a zejména zajistit kontinuitu dovozů v nových členských státech je třeba v rámci přechodných opatření stanovit, že se licence vydávají za účelem propuštění zboží do volného oběhu v novém členském státě.
Složené jistoty se tedy uvolňují poměrně podle množství propuštěných do volného oběhu v novém členském státě.
(11) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro banány,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "Společenstvím patnácti" Společenství ve složení k 30. dubnu 2004;
b) "novými členskými státy" Česká republika, Estonsko, Kypr, Lotyšsko, Litva, Maďarsko, Malta, Polsko, Slovinsko a Slovensko;
c) "rozšířeným Společenstvím" Společenství ve složení k 1. květnu 2004;
d) "primárním dovozem" hospodářská operace definovaná v čl. 3 odst. 1 prvním pododstavci nařízení (ES) č. 896/2001, jejímž cílem je prodej v jednom nebo více nových členských státech;
e) "minimálním množstvím" minimální množství definované v čl. 3 odst. 1 třetím pododstavci nařízení (ES) č. 896/2001 stanovené s ohledem na všechny primární dovozy, které byly uskutečněny s cílem zásobit trh nových členských států;
f) "příslušnými orgány" příslušné orgány uvedené v příloze nařízení (ES) č. 896/2001.
Článek 2
Předmět tohoto nařízení
Předmětem tohoto nařízení je přijmout pro rok 2005 nezbytná přechodná opatření, která by usnadnila přechod z režimů existujících v nových členských státech před jejich přestoupením ke Společenství patnácti na režim dovozu s celními kvótami zavedený nařízením (EHS) č. 404/93 a nařízením (ES) č. 896/2001.
Ustanovení nařízení (ES) č. 896/2001 se použijí s výhradou ustanovení tohoto nařízení.
Článek 3
Dodatečné množství
1. Pro dovoz banánů do nových členských států v roce 2005 je k dispozici množství ve výši 460000 tun čisté hmotnosti.
Toto množství je určeno pro dovoz produktů pocházejících ze zemí uvedených v čl. 18 odst. 1 nařízení (EHS) č. 404/93.
V rámci tohoto množství podléhá dovoz clům stanoveným v čl. 18 odst. 2 výše uvedeného nařízení.
2. Množství stanovené v odstavci 1 lze v případě, že je zjištěn nárůst poptávky v nových členských státech, zvýšit.
Článek 4
Přístup k dodatečnému množství
1. Dodatečné množství stanovené v článku 3 je určeno pro tradiční hospodářské subjekty a netradiční hospodářské subjekty, které jsou usazeny v rozšířeném Společenství a které podle daného případu splňují podmínky stanovené buď v článku 5 nebo v článku 6.
2. Pro tradiční hospodářské subjekty je k dispozici 381800 tun a pro netradiční hospodářské subjekty 78200 tun.
Článek 5
Zvláštní referenční množství pro tradiční hospodářské subjekty pro rok 2005
1. Aniž je dotčeno použití odst. 4, určuje se pro rok 2005 zvláštní referenční množství každého tradičního hospodářského subjektu uvedeného v čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 838/2004, který se v roce 2004 zaregistroval v souladu s uvedeným nařízením, pouze na základě písemné žádosti hospodářského subjektu podané nejpozději do 12. listopadu 2004 z průměru primárních dovozů banánů uskutečněných v tříletém období 2000-2002 a zjištěných na základě podpůrných dokladů uvedených v čl. 6 odst. 2 a 4 prvním pododstavci nařízení (ES) č. 414/2004.
2. Hospodářský subjekt, který není v souladu s nařízením (ES) č. 838/2004 zaregistrován a který splňuje podmínky stanovené v čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení, zašle příslušným orgánům členského státu, který si zvolí, písemnou žádost o přidělení zvláštního referenčního množství pro rok 2005. V této žádosti, jež musí být podána nejpozději do 12. listopadu 2004, uvede
a) pro rok 2000, 2001 a 2002 množství uskutečněných primárních dovozů banánů s následným propuštěním do volného oběhu v nových členských státech a
b) na druhém místě množství propuštěná do volného oběhu v různých nových členských státech v každém dotyčném roce.
K žádosti se připojí podpůrné doklady uvedené v čl. 6 odst. 2 a 4 prvním pododstavci nařízení (ES) č. 414/2004, jinak je žádost nepřijatelná.
Příslušné orgány stanoví referenční množství na základě průměru prvotního dovozu uskutečněného v průběhu výše uvedeného období.
3. Příslušné orgány sdělí Komisi nejpozději do 26. listopadu 2004 celkový součet zvláštních referenčních množství tradičních hospodářských subjektů, která byla určena v souladu s odstavci 1 a 2.
4. S ohledem na sdělení učiněná v souladu s odstavcem 3 a v závislosti na dostupném množství stanoveném v čl. 4 odst. 2 Komise v případě potřeby stanoví vyrovnávací koeficient, kterým se upraví zvláštní referenční množství každého tradičního hospodářského subjektu.
5. Příslušné orgány oznámí každému hospodářskému subjektu jeho referenční množství, případně upravené vyrovnávacím koeficientem uvedeným v odstavci 4, nejpozději do 10. prosince 2004.
Článek 6
Zvláštní příděl pro netradiční hospodářské subjekty
1. Hospodářský subjekt,, který splňuje podmínky stanovené v článku 6 nařízení (ES) č. 896/2001 a který v některém z roků 2002, 2003 a 2004 vykonával obchodní činnost spočívající v dovozu čerstvých banánů kódu KN 08030019 v jednom nebo více nových členských státech, přičemž hodnota těchto dovozů uvedená na celním prohlášení činí 1200000 EUR nebo více, může v členském státě podle svého výběru podat žádost o registraci a o vydání dovozních licencí v rámci dodatečného množství.
K žádosti o registraci se připojí podpůrné doklady uvedené v čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 896/2001.
2. Chce-li netradiční hospodářský subjekt, který byl v roce 2004 zaregistrován v souladu s nařízením (ES) č. 838/2004, registraci prodloužit, musí příslušným orgánům členského státu, ve které je registrován, předložit důkaz, že skutečně na svůj vlastní účet dovezl alespoň 50 % množství, jež mu bylo pro období od 1. května do 31. prosince 2004 přiděleno.
K žádosti o prodloužení registrace se připojí kopie použitých dovozních licencí a doklad o zaplacení cla platného ke dni splnění celních formalit při dovozu, jinak je žádost nepřijatelná.
3. Žádost o registraci nebo žádost o prodloužení své registrace zašle hospodářský subjekt příslušným orgánům členského státu dle svého výběhu.
K žádosti o registraci nebo o prodloužení registrace se připojí žádost o zvláštní příděl a doklad o složení jistoty uvedené v čl. 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 896/2001, jinak je žádost nepřijatelná.
Žádost o zvláštní příděl se nesmí vztahovat na množství vyšší než 12,5 % celkového množství podle čl. 4 odst. 2, které bylo netradičním hospodářským subjektům přiděleno, jinak je žádost nepřijatelná.
Žádost se podává nejpozději do 12. listopadu 2004.
4. Příslušné orgány sdělí Komisi nejpozději do 26. listopadu 2004
- celkové množství, pro které netradiční hospodářské subjekty podaly žádosti o zvláštní příděl,
- seznam hospodářských subjektů, které podaly žádost o registraci a o prodloužení registrace, a v případě prodloužení registrace číslo licence, jakož i případné použité a vydané výpisy.
5. S ohledem na sdělení učiněná v souladu s odstavcem 4 a v závislosti na množství podle čl. 4 odst. 2 Komise v případě potřeby stanoví vyrovnávací koeficient, kterým se upraví žádosti o zvláštní příděl každého netradičního hospodářského subjektu.
6. Příslušné orgány oznámí každému netradičnímu hospodářskému subjektu jeho zvláštní příděl nejpozději do 10. prosince 2004.
Článek 7
Podmínky pro vydání dovozních licencí
1. Dovozní licence (dále jen "licence vydané v souvislosti s přistoupením") se vydávají pouze pro účely propuštění zboží do volného oběhu v novém členském státě.
2. Žádosti o licence obsahují údaje "licence vydaná v souvislosti s přistoupením""tradiční hospodářský subjekt" nebo případně "netradiční hospodářský subjekt""nařízení (ES) č.
1892/2004. Licence je platná pouze v novém členském státě".
Tyto údaje se uvedou v kolonce 20 licence.
Článek 8
Předkládání žádostí a vydávání dovozních licencí pro první čtvrtletí roku 2005
1. Odchylně od článku 15 nařízení (ES) č. 896/2001 se žádosti o licence pro první čtvrtletí roku 2005 podávají nejpozději do 17. prosince 2004.
2. Žádost nebo žádosti o licence podané jedním hospodářským subjektem jsou přijatelné pouze v případě, že se obecně nevztahují na množství vyšší než:
a) 27 % zvláštního referenčního množství oznámeného v souladu s článkem 5 odst. 5 pro tradiční hospodářský subjekt;
b) 27 % zvláštního přídělu oznámeného v souladu s čl. 6 odst. 6 pro netradiční hospodářský subjekt.
Příslušné vnitrostátní orgány vydají dovozní licence neprodleně.
3. Doba platnosti dovozních licencí vydaných v souladu s tímto článkem začíná dnem skutečného vydání a končí dnem 7. dubna 2005.
Článek 9
Uvolnění jistot
1. Jistota k dovozní licenci pro tradiční hospodářské subjekty uvedená v článku 24 nařízení (ES) č. 896/2001 se uvolní poměrně podle množství, která byla v novém členském státě propuštěna do volného oběhu.
2. Jistota k přídělu pro netradiční hospodářské subjekty uvedená v čl. 8 odst. 2 nařízení (ES) č. 896/2001 se uvolní postupně poměrně podle množství, která byla skutečně propuštěna do volného oběhu v novém členském státě za podmínek stanovených v daném článku.
Článek 10
Licence na opětovné přidělení
Odchylně od článku 19 nařízení (ES) č. 896/2001:
1. Nevyužitá množství licence vydané v souvislosti s přistoupením se na základě žádosti přidělí pro další období témuž hospodářskému subjektu, buď držiteli nebo postupníkovi uvedené licence.
K tomuto opětovnému přidělení se přistupuje v případě dovozu banánů v rámci dodatečného množství.
2. Žádost a licence na opětovné přidělení obsahují v kolonce č. 20 údaje: "licence na opětovné přidělení""tradiční hospodářský subjekt" nebo případně "netradiční hospodářský subjekt" - "nařízení (ES) č. 1892/2004 - článek 10. Licence je platná pouze v novém členském státě".
Článek 11
Postoupení licencí vydaných v souvislosti s přistoupením
Práva vyplývající z licencí vydaných v souvislosti s přistoupením jsou v rámci dodatečného množství převoditelná pouze na jeden hospodářský subjekt-postupníka.
K převodu práv může dojít výhradně:
- mezi tradičními hospodářskými subjekty uvedenými v článku 5,
- z tradičních hospodářských subjektů uvedených v článku 5 na netradiční hospodářské subjekty uvedené v článku 6,
- mezi netradičními hospodářskými subjekty uvedenými v článku 6.
Článek 12
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1893/2004
ze dne 29. října 2004,
kterým se mění nařízení (ES) č. 815/2004, kterým se stanoví přechodná opatření, pokud jde o vývoz mléka a mléčných výrobků podle nařízení (ES) č. 174/1999 v důsledku přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska k Evropské unii
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Smlouvu o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska,
s ohledem na akt o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska, a zejména na čl. 41 odst. 1 tohoto aktu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 2004/280/ES ze dne 19. března 2004, kterým se stanoví přechodná opatření pro uvádění některých produktů živočišného původu získaných v České republice, Estonsku, Kypru, Lotyšsku, Litvě, Maďarsku, Maltě, Polsku, Slovinsku a na Slovensku na trh [1] (dále jen "nové členské státy") stanoví opatření pro usnadnění přechodu ze stávajícího systému v nových členských státech na systém, který vyplývá z používání veterinárních právních předpisů Společenství.
Podle článku 3 uvedeného rozhodnutí členské státy povolují od 1. května do 31. srpna 2004 obchodování s produkty, které byly získány v zařízeních schválených pro vývoz do Společenství před dnem přistoupení, pokud tyto produkty mají vývozní označení zdravotní nezávadnosti dotyčného zařízení Společenství a pokud jsou doprovázeny dokladem, který potvrzuje, že byly získány v souladu s uvedeným rozhodnutím.
(2) V důsledku toho nařízení Komise (ES) č. 815/2004 [2] stanovilo, že produkty, které splňují požadavky uvedené v článku 3 rozhodnutí 2004/280/ES a se kterými je povoleno obchodovat v období od 1. května do 31. srpna 2004, by měly mít nárok na vývozní náhradu.
(3) Rozhodnutí Komise 2004/700/ES stanoví prodloužení platnosti ustanovení článku 3 rozhodnutí 2004/280/ES do 30. dubna 2005.
Proto je vhodné dále prodloužit platnost ustanovení článku 1 rozhodnutí (ES) č. 815/2004.
(4) Nařízení (ES) č. 815/2004 by mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(5) Toto nařízení by se mělo uplatnit od 1. září 2004, aby se hospodářské subjekty nevystavily jakýmkoliv nesrovnalostem.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 815/2004 se mění takto:
1. V čl. 1 odst. 1 se datum " 31. srpna 2004" nahrazuje datem " 30. dubna 2005".
2. V čl. 2 odst. 2 se datum " 31. srpna 2004" nahrazuje datem " 30. dubna 2005".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1894/2004
ze dne 29. října 2004
o zahájení nabídkového řízení na udělení vývozních licencí v režimu A3 pro ovoce a zeleninu (rajčata, pomeranče, citrony, stolní hrozny a jablka)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], a zejména na čl. 35 odst. 3 třetí pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1961/2001 [2] stanovilo podrobná pravidla pro vývozní náhrady pro ovoce a zeleninu.
(2) Čl. 35 odst. 1 nařízení (ES) č. 2200/96 stanovil, že v míře nezbytné pro vývoz hospodářsky významného množství produktů, mohou být pro produkty vyvážené Společenstvím stanoveny vývozní náhrady, a to v mezích vyplývajících z dohod uzavřených v souladu s článkem 300 Smlouvy.
(3) V souladu s čl. 35 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96 je třeba zajistit, aby nebyly narušeny obchodní toky vzniklé již dříve na základě režimu náhrad. Z těchto důvodů a kvůli sezónnímu charakteru vývozů ovoce a zeleniny je třeba pro každý produkt stanovit kvóty v souladu s nomenklaturou zemědělských produktů pro vývozní náhrady zavedenou nařízením Komise (EHS) č. 3846/87 [3]. Množství pro jednotlivé produkty je nutné přidělit s přihlédnutím k jejich skladovatelnosti.
(4) Čl. 35 odst. 4 nařízení (ES) č. 2200/96 stanovil, že při stanovení náhrad se bere v úvahu stávající stav a předpokládaný vývoj cen a dostupnosti ovoce a zeleniny na trhu Společenství na straně jedné a cen obvyklých v mezinárodním obchodě na straně druhé. Je nutné zohlednit i náklady na uvedení produktů na trh a na jejich dopravu a také hospodářské aspekty zamýšlených vývozů.
(5) V souladu s čl. 35 odst. 5 nařízení (ES) č. 2200/96 se ceny na trhu Společenství stanoví s přihlédnutím k cenám, které se z hlediska vývozu jeví jako nejpříznivější.
(6) Situace v mezinárodním obchodě nebo specifické požadavky konkrétních trhů mohou vyžadovat, aby se výše náhrady pro daný produkt lišila podle místa jeho určení.
(7) Rajčata, pomeranče, citrony, stolní hrozny a jablka tříd jakosti Extra, I a II stanovených na základě společných norem jakosti mohou být v současné době vyváženy v hospodářsky významném množství.
(8) Za účelem nejúčinnějšího využití dostupných zdrojů a na základě dané struktury vývozů Společenství je třeba přistoupit k otevřenému nabídkovému řízení a stanovit pro dané období směrné výše náhrad a předpokládaná množství.
(9) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Tímto se otevírá nabídkové řízení na přidělení vývozních licencí v režimu A3.
Dotčené produkty, lhůty pro podání nabídek, směrné výše náhrad a předpokládaná množství jsou stanoveny v příloze.
2. Licence vydané za účelem potravinové pomoci podle článku 16 nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 [4] se nezapočítávají do povolených množství uvedených v příloze.
3. Aniž je dotčeno provádění článku 5 odst. 6 nařízení (ES) č. 1961/2001, doba platnosti licence typu A3 se stanoví na dva měsíce.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 9. listopadu 2004.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1895/2004
ze dne 29. října 2004,
kterým se zahajuje veřejný prodej vinného alkoholu, který je určen k využití v Společenství jako bioethanol
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [1], a zejména na článek 33 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1623/2000 ze dne 25. července 2000 určujícím podrobná pravidla pro implementaci nařízení (ES) č. 1493/1999 o společné organizaci trhu s vínem, jež se týkají mechanismů trhu [2], stanoví mimo jiné pravidla pro odbyt alkoholu, který byl získán destilací podle článků 27, 28 a 30 nařízení (ES) č. 1493/1999 a je v zásobách intervenčních agentur.
(2) Veřejný prodej vinného alkoholu určeného k použití v odvětví paliv ve Společenství by měl být zorganizován podle článků 92 a 93 nařízení (ES) č. 1623/2000 s cílem snížit zásoby vinného alkoholu ve Společenství a do určité míry zajistit dodávky podnikům schváleným ve smyslu článku 92 nařízení (ES) č. 1623/2000. Zásoby vinného alkoholu, který má původ v Společenství, umístěny ve skladech členských států pocházejí z destilace v souladu s články 35, 36 a 39 nařízení Rady (EHS) č. 822/87 ze dne 16. března 1987 o společné organizaci trhu s vínem [3], a v souladu s články 27, 28 a 30 nařízení (ES) č. 1493/1999.
(3) Od 1. ledna 1999 podle nařízení Rady (ES) č. 2799/98 ze dne 15. prosince 1998 o agromonetární úpravě pro euro [4], musejí být prodejní ceny a jistoty vyjádřené v eurech.
(4) Protože existují rizika podvodu záměnou alkoholu, je nutné posílit kontroly konečného určení alkoholu a umožnit intervenčním agenturám požádat o pomoc mezinárodní kontrolní agentury a kontrolovat prodávaný alkohol pomocí analýz nukleární magnetické rezonance.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro víno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Přistupuje se k veřejnému prodeji čtyř šarží (čísel 35/2004 ES, 36/2004 ES, 37/2004 ES, 38/2004 ES, 39/2004 ES, 40/2004 ES a 41/2004 ES) obsahujících 100000 hektolitrů, 50000 hektolitrů, 50000 hektolitrů, 100000 hektolitrů, 100000 hektolitrů, 50000 hektolitrů a 30000 hektolitrů alkoholu o 100 % objemových, jenž je určen k využití v sektoru paliv ve Společenství.
2. Alkohol vznikl destilací v souladu s článkem 35 nařízení (EHS) č. 822/87 a články 27 a 30 nařízení (ES) č. 1493/1999 a pochází ze zásob francouzské, španělské a italské intervenční agentury.
3. Umístění a referenční čísla nádob, z kterých se skládá šarže, množství alkoholu v každé nádobě, obsah alkoholu a vlastnosti alkoholu jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
4. Šarže se přidělí podnikům schváleným podle článku 92 nařízení (ES) č. 1623/2000.
Článek 2
Veškerá korespondence týkající se tohoto veřejného prodeje se zasílá následujícímu odboru Komise:
Commission of the European Communities
Directorate-General for Agriculture, Unit D-4
Rue de la Loi 200
B-1049 Brussels
Fax (32-2) 295 92 52
Elektronická adresa: agri-d4@cec.eu.int
Článek 3
Veřejný prodej se uskuteční v souladu s články 92, 93, 94, 95, 96, 98, 100 a 101 nařízení (ES) č. 1623/2000 a článku 2 nařízení (ES) č. 2799/98.
Článek 4
Cena alkoholu nabízeného k veřejnému prodeji činí 22 EUR na hektolitr alkoholu o 100 % objemových.
Článek 5
Alkohol musí být vyskladněn do osmi měsíců ode dne notifikace o rozhodnutí Komise o přidělení prodeje.
Článek 6
Jistota na řádný průběh činí 30 EUR na hektolitr alkoholu o 100 % objemových.
Pokud není poskytnuta stálá záruka, složí společnosti, kterým byly přiděleny šarže, před převzetím jakéhokoli alkoholu a nejpozději v den vydání poukázky na převzetí, u intervenční agentury jistotu na řádný průběh, aby bylo zajištěno, že se dotyčný alkohol využije jako bioethanol v odvětví paliv.
Článek 7
Podniky, které jsou schválené v souladu s článkem 92 nařízení (ES) č. 1623/2000, mohou od dotyčné intervenční agentury získat v období do třiceti dnů od zveřejnění oznámení o veřejném prodeji vzorky prodávaného alkoholu za 10 EUR na litr. Později je možné získat vzorky podle čl. 98 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 1623/2000. Objem vzorků vydaných schváleným společnostem nepřekročí 5 litrů na jednu nádobu.
Článek 8
Intervenční agentury členských států, v nichž se skladuje alkohol nabízený k prodeji, provedou vhodné kontroly, aby ověřily povahu alkoholu v době konečného využití.
Za tímto účelem mohou:
a) využít obdobně ustanovení článku 102 nařízení (ES) č. 1623/2000 mutatis mutandis,
b) provést kontroly vzorků použitím analýzy nukleární magnetické rezonance, aby ověřily povahu alkoholu v době konečného použití.
Náklady nesou společnosti, jimž je alkohol prodán.
Článek 9
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1896/2004
ze dne 29. října 2004,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1499/2004 o některých mimořádných opatřeních na podporu trhu s vejci v Belgii
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2771/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vejci [1], a zejména na článek 14 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Z důvodu výskytu influenzy ptáků v Belgii přijaly belgické orgány opatření na podporu trhu týkající se násadových vajec. Nařízením Komise (ES) č.
1499/2004 [2] byla tato opatření uznána za výjimečná opatření na podporu trhu ve smyslu článku 14 nařízení (EHS) č. 2771/75.
1 nařízení (ES) č. 1499/2004 stanoví období, ve kterém mělo dojít ke zpracování způsobilých násadových vajec.
Důkladnější šetření situace, provedené v dubnu a květnu 2003, ukázalo, že z veterinárních a hygienických důvodů nelze toto období dodržet.
Je proto nezbytné toto období prodloužit.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V čl. 1 odst. 1 nařízení (ES) č. 1499/2004 se datum " 5. května 2003" nahrazuje datem " 13. června 2003".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1897/2004
ze dne 29. října 2004,
kterým se doplňuje příloha nařízení (ES) č. 2400/96, pokud jde o zápis názvu do "Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení" (Cartoceto) - (CHOP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [1], a zejména na čl. 6 odst. 3 a 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s čl. 6 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2081/92 byla žádost Itálie o zápis názvu "Cartoceto" zveřejněna v Úředním věstníku Evropské unie [2].
(2) Jelikož Komisi nebyla podána žádná námitka podle článku 7 nařízení (EHS) č. 2081/92, bude tento název zapsán do "Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení",
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V příloze nařízení (ES) č. 2400/96 se doplňuje název uvedený v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1898/2004
ze dne 29. října 2004,
kterým se doplňuje příloha nařízení (ES) č. 2400/96, pokud jde o zápis názvu do "Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení" (Terre Tarentine) - (CHOP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [1], a zejména na čl. 6 odst. 3 a 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s čl. 6 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2081/92 byla žádost Itálie o zápis názvu "Terre Tarentine" zveřejněna v Úředním věstníku Evropské unie [2].
(2) Jelikož Komisi nebyla postoupena žádná námitka podle článku 7 nařízení (EHS) č. 2081/92, bude tento název zapsán do "Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení",
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V příloze nařízení (ES) č. 2400/96 se doplňuje název uvedený v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1899/2004
ze dne 29. října 2004,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2342/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem, pokud jde o režim prémií
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001 [1], a zejména na článek 155 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 42 nařízení Komise (ES) č. 2342/1999 [2] stanoví pravidla týkající se roku přidělení pro zvířata, na která se vztahuje zejména zvláštní prémie. V očekávání zavedení režimu jednotné platby členskými státy podle hlavy III nařízení (ES) č. 1782/2003, by producenti mohli rozhodnout o posunutí porážky zvířat na konec roku 2004, aby obdrželi zvláštní prémii, která je poskytována v době porážky podle čl. 4 odst. 6 nařízení Rady č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [3].
(2) V důsledku přeplnění jatek na konci roku 2004 a následného úbytku porážek na začátku dalšího roku by mohl být narušen trh s hovězím a telecím masem.
Proto by ustanovení měla být koncipována tak, aby umožnila producentům podat během vymezeného období žádost o zvláštní prémii na rok 2004 pro zvířata, na která se vztahují výhody pomoci 31. prosince 2004 a která budou poražena na začátku roku 2005.
(3) Míra rizika narušení trhu s hovězím a telecím masem spojená s nezvyklým nárůstem porážek závisí na existujících porážkových kapacitách v každém členském státu.
Z tohoto důvodu se může podle členských států lišit délka období, během kterého mohou být zvířata poražena.
Ustanovení by proto mělo být koncipováno tak, aby bylo stanovení délky období nutné porážky v rámci období mezi 1. lednem a 31. březnem 2005 ponecháno na členských státech.
(4) Pokud členské státy rozhodnou o poskytnutí zvláštní prémie v době porážky, čl. 4 odst. 6 nařízení (ES) č. 1254/1999 stanoví, že u býků je kritérium věku podle čl. 4 odst. 2 písm. a) uvedeného nařízení nahrazeno kritériem minimální hmotnosti jatečně upraveného těla. Pokud jde o zvířata poražená po 31. prosinci 2004, nebude zjevně možné určit, zda splňovala nejpozději k tomuto datu kritérium hmotnosti. Aby se zabránilo tomu, že jsou zvířata dovezena k porážce a jsou předmětem žádosti o prémii, i když by jinak 31. prosince 2004 nesplňovala kritérium hmotnosti, je vhodné nahradit kritérium váhy kritériem věku, pokud chce žadatel využít tohoto opatření.
(5) Nařízení (ES) č. 2342/1999 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro přímé platby,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2342/1999 se mění takto:
1. V ustanovení čl. 8 odst. 5 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Bez ohledu na čl. 4 odst. 6 nařízení (ES) č. 1254/1999, je ve členských státech, které rozhodnou o použití režimu jednotné platby od 1. ledna 2005 v souladu s hlavou III nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 [], možno poskytnout zvláštní prémii na býky poražené v průběhu období podle čl. 42 odst. 4, pokud splňují do 31. prosince 2004 kritérium věku stanovené v čl. 4 odst. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 1254/1999. Doklad o porážce musí uvést věk zvířete.
2. V článku 42 se za odstavec 3 vkládá nový odstavec, který zní:
"Bez ohledu na odstavce 1 a 2 a čl. 35 odst. 1 může být ve členských státech, které rozhodnou o použití režimu jednotné platby od 2005 v souladu s hlavou III nařízení (ES) č. 1782/2003, poskytnuta zvláštní prémie z důvodu možnosti stanovené v článku 8 odst. 1, pokud je zvíře poraženo v průběhu období stanoveného členským státem mezi 1. lednem a 31. březnem 2005 a pokud je žádost o prémii na toto zvíře podána nejpozději 15. dubna 2005 vzhledem ke kalendářnímu roku 2004 na žádost producenta. Na voly se prémie vztahuje do 31. prosince 2004 ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. b) nařízení (ES) č. 1254/1999. V tomto případě je rokem přidělení rok 2004 a výše prémie je ta, která je platná 31. prosince 2004."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1900/2004
ze dne 29. října 2004,
kterým se stanoví váhové koeficienty výpočet ceny jatečně upravených těl prasat na trhu Společenství na hospodářský rok 2004/05
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2759/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vepřovým masem [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Cena jatečně upravených těl prasat na trhu Společenství uvedená v čl. 4 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2759/75 musí být stanovena vážením cen, zaznamenaných v každém členském státu, pomocí koeficientů vyjadřujících relativní velikost stáda prasat v každém členském státě.
(2) Tyto koeficienty je třeba stanovit na základě počtu prasat zjištěného na začátku prosince každého roku v souladu se směrnicí Rady 93/23/EHS ze dne 1. června 1993 o statistických zjišťováních chovu prasat [2].
(3) S ohledem na výsledky sčítání z prosince 2003 je třeba stanovit nové váhové koeficienty na hospodářský rok 2004/05 a zrušit nařízení Komise (ES) č. 1075/2003 [3].
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro vepřové maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Váhové koeficienty uvedené v čl. 4 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2759/75 jsou stanoveny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Nařízení (ES) č. 1075/2003 se zrušuje.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1901/2004
ze dne 29. října 2004,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 2123/89, kterým se stanoví seznam reprezentativních trhů pro vepřové maso ve Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2759/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vepřovým masem [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V nařízení Komise (EHS) č. 2123/89 [2] byl stanoven seznam reprezentativních trhů pro vepřové maso ve Společenství.
(2) Vzhledem k přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska k Evropské unii je třeba stanovit reprezentativní trhy pro tyto země.
(3) A vzhledem ke změnám reprezentativních trhů v několika členských státech je tudíž třeba nahradit přílohu nařízení (EHS) č. 2123/89.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro vepřové maso,
PŘIJALA TOTO NAŘIZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (EHS) č. 2123/89 se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1902/2004
ze dne 29. října 2004,
kterým se mění údaje uvedené ve specifikaci názvu uvedeného v příloze nařízení (ES) č. 1107/96 o zápisu zeměpisných označení a označení původu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [1], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 9 nařízení (EHS) č. 2081/92 požádaly španělské orgány u názvu "Les Garrigues" zapsaného jako chráněné zeměpisné označení podle nařízení Komise (ES) č. 1107/96 ze dne 12. června 1996 o zápisu zeměpisných označení a označení původu podle postupu stanoveného v článku 17 nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 [2] o změny zeměpisné oblasti.
(2) Přezkoumání této žádosti o změny ukázalo, že se nejedná o nepatrné změny.
(3) Podle článku 9 nařízení (EHS) č. 2081/92 se v případě, že se nejedná o nepatrné změny, použije přiměřeně postup podle článku 6.
(4) Bylo rozhodnuto, že změny v tomto případě jsou v souladu s nařízením (EHS) č. 2081/92.
Po jejich zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie [3] neobdržela Komise žádné námitky podle článku 7 uvedeného nařízení.
(5) Tyto změny by proto měly být zapsány a zveřejněny v Úředním věstníku Evropské unie,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Změny uvedené v příloze I tohoto nařízení se zapisují a zveřejňují v souladu s čl. 6 odst. 4 nařízení (EHS) č. 2081/92.
Konsolidovaný přehled obsahující hlavní body specifikace je uveden v příloze II tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1903/2004
ze dne 29. října 2004,
kterým se mění nařízení (ES) č. 3149/92, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dodávky potravin z intervenčních zásob ve prospěch nejchudších osob ve Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3730/87 ze dne 10. prosince 1987, kterým se stanoví obecná pravidla pro dodávky potravin z intervenčních zásob organizacím pověřeným jejich rozdělením nejchudším osobám ve Společenství [1], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (EHS) č. 3149/92 [2] stanovilo prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 3730/87 pro dodávky potravin na základě produktů z intervenčních zásob dobročinným organizacím pověřeným členskými státy jejich distribucí nejchudším osobám ve Společenství.
(2) S cílem zajistit jednotnější uplatňování v členských státech, které se podílejí na tomto opatření, je vhodné upřesnit pojem "příjemci" nebo "koneční příjemci" opatření.
S cílem usnadnit správu a kontrolu provádění ročního plánu stanoveného v článku 2 nařízení (EHS) č. 3149/92 je třeba stanovit, že dobročinné organizace pověřené příslušnými vnitrostátními orgány mohou být považovány za konečné příjemce, pokud zajišťují skutečnou distribuci potravin v některé formě v místě, kde mají bydliště nejchudší osoby.
(3) Je třeba zdůraznit, že provádění plánu v každém členské státě, který se podílí na opatření, musí být naplánované, rozvržené a pravidelné, pokud jde nejen o odběry produktů z intervenčních zásob, ale i o průběh následujících fází až po distribuci příjemcům nebo konečným příjemcům, aby se splnil cíl opatření Společenství a vyhovělo se požadavkům na řádné řízení intervenčních zásob.
Za tímto účelem musejí být odběry z intervenčních zásob provedeny z jejich největší části do 1. července roku provádění plánu.
V odvětví mléčných výrobků vedou vlastnosti velmi citlivého trhu, a zejména dopad opětovného propuštění výrobků na trh, k tomu, že je limitován odběr produktů z veřejných zásob v rámci provádění dotyčného plánu během období, kdy je možný nákup intervenčními agenturami a s ohledem na vlyv implementace plánu na rok 2006 v týdnech předcházejících tomuto nákupnímu období.
Členské státy musejí provádět vhodná opatření, která zahrnují zvyšující se sankce v závislosti od zpoždění převzetí produktů.
(4) Je třeba upřesnit druh nejvhodnějších kontrol v rámci provádění ročního plánu, zejména míru kontrol, které mají být prováděny příslušnými orgány.
Výroční zprávy o provádění plánu musejí obsahovat údaje, které umožňují vyhodnotit výsledky uvedených kontrol a také provedení opatření.
Kontroly musejí být prováděny s přihlédnutím k používání ustanovení nařízení Komise (EHS) č. 3002/92, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla pro ověřování použití a/nebo místa určení intervenčních produktů [3].
(5) Nařízení (EHS) č. 3149/92 musí být proto změněno.
Změny musejí nabýt účinku od začátku období provádění ročního plánu na rok 2005.
(6) Příslušné řídící výbory nepřijaly stanoviska v termínech určených jejich předsedy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 3149/92 se mění takto:
1. V článku 1 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"3. Pro účely tohoto nařízení se: "nejchudšími osobami" rozumějí fyzické osoby, jednotlivci a rodiny nebo seskupení složená z těchto osob, jejichž situace z hlediska sociální a finanční závislosti je zjištěna nebo uznána na základě platných kriterií určených kompetentními orgány nebo je posouzena s ohledem na kritéria dobročinné organizace působící v jejich prospěch a která jsou schválena příslušnými orgány."
2. Článek 3 se nahrazuje tímto:
"Článek 3
1. Provádění plánu začíná 1. října a končí 31. prosince následujícího roku.
2. Odebrání produktů z intervenčních zásob probíhá pravidelně od 1. října do 31. srpna následujícího roku a je přizpůsobeno požadavkům na provádění plánu.
70 % množství stanovených v článku 2 odst. 3, bod 1 pís. b) musí být vyskladněno ze zásob do 1. července roku provádění plánu; toto ustanovení se však nevztahuje na odběry 500 tun a nižší.
Jakákoliv množství, která nebyla vyskladněna do 30. září, už nebudou vyhrazena pro členský stát, kterému byla přidělena podle daného plánu.
V případě másla a sušeného odstředěného mléka 70 % produktů musí být vyskladněno z intervenčních zásob do 1. března roku provádění plánu v případě plánu na rok 2005 a do 1. února v případě plánu na rok 2006.
Toto ustanovení se však nevztahuje na odběry 500 tun a nižší.
Produkty k odběru musejí být odebrány z intervenčních zásob do 60 dnů ode dne přidělení nabídky.
3. Během provádění plánu oznámí členský stát neprodleně Komisi jakékoliv změny v jeho uskutečňování, které zároveň nesmějí způsobit jakýkoliv nárůst v předpokládaných výdajích.
Toto oznámení doplní další vhodné informace.
Týkají-li se odůvodněné změny 5 % či více ze vstupního množství či hodnoty na jeden produkt v distribučním plánu Společenství, bude plán upraven.
4. Členské státy neprodleně informují Komisi o předpokládaných sníženích nákladů na provádění plánu.
Komise může na žádost a na základě jejich skutečného použití dostupných produktů a přídělů z předchozích let dostupné zdroje přidělit jiným členským státům."
3. Vkládá se nový článek 5a, který zní:
"Článek 5a
Pro účely distribuce potravin nejchudším osobám a provádění kontrol jsou dobročinné organizace, které se starají o příjemce a přímo jim pomáhají, považovány za konečné příjemce distribuce, pokud skutečně provádějí distribuci potravin.
Za rozdělené se považují potraviny, které jsou v místě a bez dalšího zásahu přímo dodány ve formě balení nebo jídel, která odpovídají podle jednotlivých případů denním nebo týdenním požadavkům příjemců."
4. Článek 9 se nahrazuje tímto:
"Článek 9
1. Členské státy přijmou všechna nezbytná opatření k zajištění toho, aby
a) -byly intervenční produkty a popřípadě granty na mobilizaci na trhu s potravinami používány a sloužily účelu stanovenému v článku 1 nařízení (EHS) č. 3730/87;
b) -zboží, které není příjemci dodáváno volně ložené, mělo na svém obalu tento nápis : "pomoc ES";
c) -označené prováděcí organizace vedly řádné účetnictví a podpůrnou dokumentaci a příslušným orgánům k nim umožnily přístup, aby mohly provést nezbytná ověření;
d) -nabídková řízení byla v souladu s ustanoveními článků 3 a 4 a dodávky byly prováděny v souladu s ustanoveními tohoto nařízení; členské státy musí ustanovit vhodné sankce pro případ, že produkty nebyly vyskladněny v termínu stanoveném v článku 3 odst. 2.
2. Příslušné orgány provádějí kontroly od převzetí při vyskladnění intervenčních zásob, a to ve všech stadiích provádění plánu, a zejména na všech úrovních distribučního řetězce.
Kontroly se provádějí po celé období provádění plánu, na všech stupních včetně místní úrovně.
Kontroly se týkají alespoň 5 % množství podle každého typu produktů uvedených v článku 2 odst. 3, bod 1 písm. b).
Tato míra kontrol se použije na každé stadium procesu provádění s přihlédnutím ke kritériím rizik, kromě stadia, kdy probíhá distribuce přímo nejchudším osobám.
Kontroly jsou zaměřeny na ověření účetních operací uskladnění a vyskladnění produktů, jakož i na přepravu produktů mezi postupnými prostředníky.
Zahrnují rovněž srovnání účetních zásob a fyzických zásob produktů vybraných pro kontrolu.
3. Členské státy přijmou všechna opatření potřebná k zajištění toho, aby byl plán řádně prováděn a předcházelo se protiprávnímu jednání a sankcionovalo se.
Proto mohou pozastavit účast hospodářských subjektů v nabídkovém řízení, v závislosti na závažnosti nedostatků nebo nesrovnalostí zaznamenaných při provádění dodávky."
5. V článku 10 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Zpráva uvede opatření, která byla učiněna k ověření toho, že distribucí zboží bylo dosaženo stanoveného cíle a že se zboží dostalo ke konečným příjemcům.
Tato zpráva zejména uvede typ a počet provedených kontrol, dosažené výsledky, jakož i použití sankcí uvedených v čl. 9 odst.
3. Při sestavování následného ročního plánu se zpráva považuje za rozhodující činitel."
6. Vkládá se nasledující článek 10a:
"Článek 10a
Ustanovení tohoto nařízení se použijí, aniž jsou dotčena ustanovení nařízení Komise (EHS) č. 3002/92."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1904/2004
ze dne 29. října 2004,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro slad
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. záři 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle článku 13 nařízení (ES) č. 1784/2003 může být rozdíl mezi kurzy a cenami produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení na světovém trhu a ve Společenství pokryt vývozní náhradou.
(2) Při stanovení náhrad je třeba vzít v úvahu faktory stanovené v článku 1 nařízení Komise (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995 o určitých prováděcích pravidlech k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, co se týče poskytování vývozních náhrad, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [2].
(3) Náhradu použitelnou pro slad je třeba vypočítat s ohledem na množství obilovin nezbytné k výrobě uvažovaných produktů.
Tato množství byla stanovena nařízením (ES) č. 1501/95.
(4) Situace na světovém trhu nebo specifické požadavky určitých trhů mohou vyvolat potřebu rozlišit náhrady u některých produktů podle země jejich určení.
(5) Náhradu je třeba stanovovat jednou za měsíc, přičemž je možné ji mezitím změnit.
(6) Použití těchto předpisů v současné situaci na trzích s obilovinami, zejména při kurzech, respektive cenách těchto produktů ve Společenství a na světovém trhu, vede ke stanovení náhrad ve výši uvedené v příloze tohoto nařízení.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývozní náhrady pro slad uvedený v čl. 1 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 1784/2003 se stanovují ve výši uvedené v příloze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. listopadu 2004.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1905/2004
ze dne 29. října 2004,
kterým se stanoví opravná částka pro poskytnutí náhrady u sladu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 15 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě čl. 14 odst. 2 nařízení (ES) č. 1784/2003 musí být vývozní náhrada pro obiloviny, použitelná v den podání žádosti o licenci uplatněna na základě žádosti pro vývozy, které se mají uskutečnit během doby trvání platnosti vývozní licence. V tomto případě může být výše náhrady opravena.
(2) Dle nařízení Komise (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví určitá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, co se týče poskytování vývozních náhrad, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [2], je možné pro slad uvedený v čl. 1 odst. 1 písm. c) nařízení (EHS) č. 1766/92 stanovit opravnou částku. Tato opravná částka musí být vypočítána s ohledem na faktory uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1501/95.
(3) Z výše uvedených ustanovení vyplývá, že opravná částka musí být stanovena podle přílohy tohoto nařízení.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Opravnou částku uvedenou v čl. 15 odst. 3 nařízení (ES) č. 1784/2003, použitelnou pro předem stanovené vývozní náhrady pro slad, je třeba stanovit dle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. listopadu 2004.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1906/2004
ze dne 29. října 2004,
kterým se stanoví náhrady použitelné pro produkty z odvětví obilovin a rýže určené pro potravinovou pomoc Společenství a vnitrostátní potravinovou pomoc
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1] a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3072/95 ze dne 22. prosince 1995 o společné organizaci trhu s rýží [2], a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 2 nařízení Rady (EHS) č. 2681/74 ze dne 21. října 1974, týkající se financování výdajů vzniklých v souvislosti s dodávkou zemědělských produktů jako potravinové pomoci [3] ze strany Společenství, stanoví, že část výdajů odpovídající dle pravidel Společenství vývozním náhradám pro dané produkty je třeba naúčtovat Evropskému zemědělskému orientačnímu a záručnímu fondu, oddělení záruk.
(2) Za účelem jednoduššího stanovení a řízení rozpočtu pro opatření Společenství v oblasti potravinové pomoci a ve snaze informovat členské státy o míře účasti Společenství na financování vnitrostátních opatření potravinové pomoci je třeba určit výši náhrad poskytovaných pro tato opatření.
(3) Obecná a prováděcí pravidla stanovená článkem 13 nařízení (ES) č. 1784/2003 a článkem 13 nařízení (ES) č. 3072/95 pro vývozní náhrady jsou přiměřeně použitelná pro výše uvedená opatření.
(4) Specifická kritéria, která je třeba vzít v úvahu při výpočtu vývozní náhrady pro rýži, jsou definována v článku 13 nařízení (ES) č. 3072/95.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
U vnitrostátních opatření a opatření Společenství v oblasti potravinové pomoci prováděných v rámci mezinárodních dohod nebo jiných doplňkových programů, jakož i v rámci ostatních opatření Společenství ve formě bezplatných dodávek, se náhrady použitelné pro produkty z odvětví obilovin a rýže stanovují podle přílohy.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. listopadu 2004.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1907/2004
ze dne 29. října 2004,
kterým se stanoví minimální prodejní ceny másla ve 151. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 2571/97
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s nařízením Komise (ES) č. 2571/97 ze dne 15. prosince 1997 o prodeji másla za snížené ceny a poskytování podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo určené k použití při výrobě cukrářských výrobků, zmrzliny a jiných potravinářských výrobků [2] přistoupí intervenční orgány pomocí nabídkového řízení k prodeji určitých množství intervenčního másla ve svém vlastnictví a k poskytnutí podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo.
Článek 18 uvedeného nařízení stanoví, že s přihlédnutím k nabídkám podaným v rámci dílčích nabídkových řízení se stanoví minimální prodejní cena másla i maximální výše podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo.
Dále je stanoveno, že se tato cena nebo podpora mohou lišit podle zamýšleného použití másla, obsahu tuku v másle a způsobu přimíchávání a že může být také rozhodnuto nepokračovat v nabídkovém řízení.
Je tudíž nutné stanovit výši (výše) jistot za zpracování.
(2) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Minimální prodejní ceny intervenčního másla i výše jistot za zpracování pro 151. dílčí nabídkové řízení probíhající v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 2571/97 jsou stanoveny v tabulce uvedené v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 30. října 2004.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1908/2004
ze dne 29. října 2004,
kterým se stanoví maximální částka podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo ve 151. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 2571/97
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s nařízením Komise (ES) č. 2571/97 ze dne 15. prosince 1997 o prodeji másla za snížené ceny a poskytování podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo určené k použití při výrobě cukrářských výrobků, zmrzliny a jiných potravinářských výrobků [2] přistoupí intervenční orgány pomocí nabídkového řízení k prodeji určitých množství intervenčního másla ve svém vlastnictví a k poskytnutí podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo.
Článek 18 uvedeného nařízení stanoví, že s přihlédnutím k nabídkám podaným v rámci dílčích nabídkových řízení se stanoví minimální prodejní cena másla i maximální výše podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo.
Dále je stanoveno, že se tato cena nebo podpora mohou lišit podle zamýšleného použití másla, obsahu tuku v másle a způsobu přimíchávání a že může být také rozhodnuto nepokračovat v nabídkovém řízení.
Je tudíž nutné stanovit výši (výše) jistot za zpracování.
(2) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Maximální podpory i částky jistot za zpracování jsou pro 151. dílčí nabídkové řízení probíhající v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 2571/97 stanoveny v tabulce uvedené v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 30. října 2004.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech
Nařízení Komise (ES) č. 1909/2004
ze dne 29. října 2004,
kterým se stanoví maximální podpora na zahuštěné máslo ve 323. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (EHS) č. 429/90
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s nařízením Komise (EHS) č. 429/90 ze dne 20. února 1990 o poskytování podpory prostřednictvím nabídkového řízení pro zahuštěné máslo určené k přímé spotřebě ve Společenství [2] intervenční orgány přistoupí ke stálému nabídkovému řízení na poskytování podpory na zahuštěné máslo.
Článek 6 uvedeného rozhodnutí stanoví, že s přihlédnutím k nabídkám podaným v rámci dílčích nabídkových řízení se určí maximální výše podpory na zahuštěné máslo s minimálním obsahem tuku 96 % nebo se přijme rozhodnutí nepokračovat v nabídkovém řízení; je tudíž nutné stanovit jistotu za konečné využití.
(2) S přihlédnutím k podaným nabídkám by měla být stanovena maximální částka podpory na níže uvedené úrovni a podle ní určena jistota za konečné využití.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V 323. dílčím nabídkovém řízení provedeném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (EHS) č.
429/90 se maximální podpora a jistota za konečné využití stanovují takto:
+++++ TABLE +++++
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 30. října 2004.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1910/2004
ze dne 29. října 2004,
které se týká 70. dílčího nabídkového řízení uskutečněného v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 2799/1999
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s článkem 26 nařízení Komise (ES) č. 2799/1999 ze dne 17. prosince 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o poskytování podpory pro odstředěné mléko a sušené odstředěné mléko určené k použití jako krmivo a pokud jde o prodej tohoto sušeného odstředěného mléka [2], intervenční orgány nabídly k prodeji pomocí stálého nabídkového řízení určitá množství sušeného odstředěného mléka ve svém vlastnictví.
(2) Podle článku 30 nařízení (ES) č. 2799/1999 se s přihlédnutím k nabídkám podaným v rámci jednotlivých nabídkových řízení stanoví minimální prodejní cena nebo se rozhodne nepokračovat v nabídkovém řízení.
(3) S přihlédnutím k podaným nabídkám by se nemělo pokračovat v nabídkovém řízení.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Ve 70. dílčím nabídkovém řízení provedeném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 2799/1999, jehož lhůta pro podávání nabídek uplynula dne 26. října 2004, se nepokračuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 30. října 2004.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1911/2004
ze dne 29. října 2004,
kterým se stanovuje minimální prodejní cena másla pro 7. individuální veřejné nabídkové řízení, vyhlášené podle stálého veřejného nabídkového řízení, na které je odkazováno v nařízení (ES) č. 2771/1999
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na čl. 10 písm. c) tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě článku 21 nařízení Komise (ES) č. 2771/1999 ze dne 16. prosince 1999, kterým se stanovují prováděcí pravidla pro nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o intervenční opatření na trhu s máslem a smetanou [2], prodávaly intervenční agentury na základě stálého veřejného nabídkového řízení určité množství másla, kterým disponovaly.
(2) Ve světle nabídek, obdržených v rámci každého individuálního veřejného nabídkového řízení, bude stanovena minimální prodejní cena, nebo bude rozhodnuto, že nebude vybrána žádná nabídka v souladu s článkem 24a nařízení (ES) č. 2771/1999.
(3) Ve světle obdržených nabídek bude stanovena minimální prodejní cena.
(4) Řídící výbor pro mléko a mléčné výrobky nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro 7. individuální veřejné nabídkové řízení v souladu s nařízením (ES) č. 2771/1999, pro které vypršela časová lhůta na předložení nabídek dne 26. října 2004, se stanovuje minimální prodejní cena másla ve výši 270 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dne 30. října 2004.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1912/2004
ze dne 29. října 2004,
kterým se stanovuje minimální prodejní cena sušeného odstředěného mléka pro 6. individuální veřejné nabídkové řízení, vyhlášené podle stálého veřejného nabídkového řízení, na které je odkazováno v nařízení (ES) č. 214/2001
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na čl. 10 písm. c) tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě článku 21 nařízení Komise (ES) č. 214/2001 ze dne 12. ledna 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o intervenční opatření na trhu se sušeným odstředěným mlékem [2], prodávaly intervenční agentury na základě stálého veřejného nabídkového řízení určité množství sušeného odstředěného mléka, kterým disponovaly.
(2) Ve světle nabídek, obdržených v rámci každého individuálního veřejného nabídkového řízení, bude stanovena minimální prodejní cena, nebo bude rozhodnuto, že nebude vybrána žádná nabídka v souladu s článkem 24a nařízení (ES) č. 214/2001.
(3) Ve světle obdržených nabídek bude stanovena minimální prodejní cena.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro 6. individuální veřejné nabídkové řízení v souladu s nařízením (ES) č. 214/2001, pro které vypršela časová lhůta na předložení nabídek dne 26. října 2004, se stanovuje minimální prodejní cena odstředěného mléka ve výši 200,70 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dne 30. října 2004.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1913/2004
ze dne 29. října 2004,
kterým se stanoví světové tržní ceny nevyzrněné bavlny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na protokol 4 o bavlně, který je přiložen k aktu o přistoupení Řecka, naposledy pozměněný nařízením Rady (ES) č. 1050/2001 [1],
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1051/2001 ze dne 22. května 2001 o podpoře pro produkci bavlny [2], a zejména na článek 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 4 nařízení (ES) č. 1051/2001 se pravidelně určuje světová tržní cena nevyzrněné bavlny na základě cen vyzrněné bavlny na světovém trhu a s ohledem na historický poměr mezi zjištěnou cenou vyzrněné bavlny a cenou vypočítanou pro nevyzrněnou bavlnu. Tento historický poměr byl stanoven v čl. 2 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 1591/2001 ze dne 2. srpna 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro režim podpor por bavlnu [3]. Není-li možné stanovit světovou tržní cenu tímto způsobem, stanoví se na základě nejnovější stanovené ceny.
(2) V souladu s článkem 5 nařízení (ES) č. 1051/2001 se světová tržní cena nevyzrněné bavlny určí s ohledem na zvláštní charakteristiky produktu a na základě nejvýhodnějších nabídek a kótací, jež jsou považovány za reprezentativní z hlediska skutečných tržních trendů.
Za tímto účelem je třeba vypočítat průměr nabídek a kótací zjištěných na jedné nebo několika evropských burzách pro produkt, který je dodáván za podmínek CIF do přístavu Společenství a pochází z různých dodávajících zemí, jež jsou z hlediska mezinárodního obchodu považovány za nejvíce reprezentativní.
Existuje však ustanovení o úpravě kritérií pro určování světových tržních cen vyzrněné bavlny umožňující přihlédnout k rozdílům odůvodněným jakostí dodávaného produktu nebo povahou dotyčných nabídek a kótací. Tyto úpravy jsou uvedeny v čl.
2 nařízení (ES) č. 1591/2001.
(3) Za použití daných kritérií jsou stanoveny níže uvedené světové tržní ceny nevyzrněné bavlny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Stanovuje se, že světová tržní cena nevyzrněné bavlny uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 1051/2001 činí 18,204 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 30. října 2004.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1914/2004
ze dne 29. října 2004,
kterým se pro období od 1. do 30. listopadu 2004 stanoví produkční náhrada pro bílý cukr používaný v chemickém průmyslu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 7 odst. 5 pátou odrážku uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 7 odst. 3 nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že může být rozhodnuto poskytnout produkční náhrady pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. a) a písm. f) uvedeného nařízení, pro sirupy uvedené v písm. d) uvedeného odstavce, jakož i pro chemicky čistou fruktózu (levulózu) kódu KN 17025000 jako meziprodukt, pokud se tyto produkty nacházejí v některé ze situací uvedených v čl. 23 odst. 2 Smlouvy a používají se k výrobě určitých výrobků chemického průmyslu;
(2) Nařízení Komise (ES) č. 1265/2001 ze dne 27. června 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1260/2001, pokud jde o poskytování produkční náhrady pro některé výrobky z odvětví cukru používané v chemickém průmyslu [2], stanoví, že tyto náhrady jsou určovány v závislosti na náhradě stanovené pro bílý cukr.
(3) Článek 9 nařízení (ES) č. 1265/2001 stanoví, že produkční náhrada pro bílý cukr se stanovuje měsíčně na období od prvního dne každého měsíce.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Produkční náhrada pro bílý cukr uvedená v článku 4 nařízení (ES) č. 1265/2001 se stanoví ve výši 39,120 EUR/100 kg netto na období od 1. do 30. listopadu 2004.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. listopadu 2004.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1915/2004
ze dne 29. října 2004,
kterým se stanoví produkční náhrady pro olivový olej používaný při výrobě některých konzervovaných potravin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady č. 136/66/EHS ze dne 22. září 1966 o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky [1], a zejména na článek 20a uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle článku 20a nařízení č. 136/66/EHS se na výrobu olivového oleje používaného při výrobě některých konzervovaných potravin poskytuje náhrada.
Dle odstavce 6 tohoto článku, aniž je dotčen jeho odstavec 3, stanoví Komise tuto náhradu každé dva měsíce.
20a odst. 2 téhož nařízení se tato náhrada stanovuje na základě rozdílu mezi cenami na světovém trhu a na trhu Společenství, přičemž se bere v úvahu dovozní poplatek použitelný pro olivový olej, který spadá pod kód KN 15099000, a faktory používané pro stanovení vývozních náhrad pro ten samý olivový olej v rámci referenčního období.
Za referenční období se považuje období dvou měsíců, které předcházejí zahájení platnosti produkční náhrady.
(3) Při použití výše uvedených kritérií by měly být náhrady stanoveny následujícím způsobem,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro měsíce listopadu a prosince 2004 se výše produkční náhrady uvedená v čl. 20a odst. 2 nařízení č. 136/66/EHS stanoví na 44,00 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. listopadu 2004.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 1920/2004
ze dne 25. října 2004,
kterým se mění nařízení (ES) č. 992/95 o otevření a správě celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty a produkty rybolovu pocházející z Norska
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle nařízení (ES) č. 992/95 [1] byly otevřeny celní kvóty Společenství pro takové produkty.
(2) Účast České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovenska a Slovinska (dále jen "přistupující státy") v Evropském hospodářském prostoru byla dohodnuta na základě dohody o rozšíření EHP, podepsané mezi Společenstvím a jeho členskými státy Islandem, Lichtenštejnskem, Norskem a přistupujícími státy dne 14. října 2003.
(3) V průběhu dokončování postupů požadovaných pro přijetí dohody o rozšíření EHP bylo dosaženo dohody ve formě výměny dopisů, která stanoví prozatímní používání dohody o rozšíření EHS.
Tato dohoda ve formě výměny dopisů byla schválena rozhodnutím Rady 2004/368/ES [2].
(4) Dohoda o rozšíření EHS stanoví uzavření dodatkového protokolu k Dohodě o volném obchodu mezi Evropským společenstvím a Norskem z roku 1973 (dále jen "protokol"), který stanoví otevření nových celních kvót Společenství pro některé produkty rybolovu.
Tyto nové celní kvóty by měly být otevřeny.
(5) Protokol stanoví, že čerpání dvou nových celních kvót se zastavuje k 15. říjnu každého roku od roku 2005, takže veškerý nevyužitý zůstatek je k dispozici výhradně pro dovoz na konci roku.
(6) Nařízení (ES) č. 992/95 by proto mělo být změněno.
(7) Protože Dohoda o rozšíření EHP nabývá účinku dnem 1. května 2004, mělo by se toto nařízení použít od stejného dne a mělo by neprodleně vstoupit v platnost,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 992/95 se mění takto:
1. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 2a
Od roku 2005 se k 15. říjnu každého roku zastavuje čerpání dílčích kvót s pořadovými čísly 09.0760 a 09.0763.
V následující pracovní den jsou nevyužité zůstatky těchto kvót k dispozici pro dovoz deklarovaný od 1. října daného roku v rámci dílčích kvót s pořadovým číslem 09.0778 pro tento rok.
Od 15. října každého roku je každé čerpání, které je následně vráceno, protože nebylo využito, k dispozici pouze na dovoz deklarovaný od 1. října daného roku."
2. Přílohy I a II se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
1. Pro rok 2004 se roční objemy celních kvót s pořadovými čísly 09.0752, 09.0756 a 09.0758 snižují v poměru k části období kvóty v celých týdnech, které uplynulo do dne stanoveného v čl. 3 druhém pododstavci.
2. Pro rok 2004 se otevírá celní kvóta s pořadovým číslem 09.0754 na období od 15. června do 31. prosince na objem 24800 tun.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1921/2004
ze dne 25. října 2004,
kterým se mění nařízení (ES) č. 499/96 o otevření a správě celních kvót Společenství pro některé produkty rybolovu a živé koně pocházející z Islandu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle nařízení Rady (ES) č. 499/69 ze dne 19. března 1996 o otevření a správě celních kvót Společenství pro některé produkty rybolovu a živé koně pocházející z Islandu [1] byly pro tyto produkty rybolovu a živé koně otevřeny celní kvóty.
(2) Účast České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovenska a Slovinska (dále jen "přistupujících zemí") v Evropském hospodářském prostoru byla schválena Dohodou o rozšíření EHP, podepsanou mezi Společenstvím a jeho členskými státy, Islandem, Lichtenštejnskem a Norskem a přistupujícími zeměmi dne 14. října 2003.
(3) Do dokončení postupů nezbytných pro přijetí Dohody o rozšíření EHP byla přijata dohoda ve formě dopisů, která stanoví prozatímní použití Dohody o rozšíření EHP.
Uvedená dohoda byla schválena rozhodnutím 2004/368/ES [2].
(4) Dohoda o rozšíření EHP stanoví dodatkový protokol k dohodě o volném obchodu mezi ES a Islandem z roku 1972, kterým se stanoví nová celní kvóta Společenství na jeden produkt rybolovu.
Tato celní kvóta by měla být otevřena.
(5) Smluvní clo společného celního sazebníku pro daný produkt rybolovu je každoročně během období od 15. února do 15. června "bez cla" a použití uvedených celních kvót je proto během tohoto období zbytečné.
(6) Nařízení (ES) č. 499/96 by proto mělo být změněno.
(7) Protože Dohoda o rozšíření EHP nabyla účinku dnem 1. května 2004, mělo by být toto nařízení použitelné od téhož dne a mělo by neprodleně vstoupit v platnost,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 499/96 se mění takto:
1. V článku 1 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"4. Zvýhodnění v rámci celní kvóty s pořadovým číslem 09.0792 se neposkytuje pro zboží navržené v celním prohlášení na propuštění do volného oběhu v období od 15. února do 15. června."
2. Příloha se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Pro rok 2004 je roční objem celní kvóty s pořadovým číslem 09.0792 snížen v poměru k části období kvóty počítaného v celých týdnech, která uplynula přede dnem uvedeným v čl. 3 druhém pododstavci.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1922/2004
ze dne 25. října 2004,
kterým se přijímají autonomní a přechodná opatření k otevření celní kvóty Společenství pro dovoz živého skotu pocházejícího ze Švýcarska
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Po přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska k Evropské unii se Evropské společenství a Švýcarská konfederace na dvoustranné schůzce na nejvyšší úrovni dne 19. května 2004 dohodly na zásadě, že by měly být obchodní toky, v souladu s preferencemi udělenými podle dvoustranných dohod mezi novými členskými státy a Švýcarskem, zachovány i po rozšíření Evropské unie.
Strany se proto dohodly na přijetí celních úlev v rámci Dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o obchodu zemědělskými produkty [1] (dále jen "dohoda"), která vstoupila v platnost dne 1. června 2002.
Úprava těchto úlev, které jsou uvedeny v přílohách 1 a 2 dohody, zahrnují zejména otevření celní kvóty Společenství na dovoz živého skotu o hmotnosti vyšší než 160 kg.
(2) Se Švýcarskou konfederací bylo dohodnuto, že by nemělo dojít k přerušení obchodu.
Postupy pro dvoustranné přijímání rozhodnutí měnících přílohy 1 a 2 dohody nebudou dokončeny okamžitě.
Aby se zajistila dostupnost zvýhodněné kvóty až do vstupu uvedeného rozhodnutí v platnost, a z důvodu zjednodušení je vhodné otevřít tuto zvýhodněnou celní kvótu na autonomním a přechodném základě.
(3) Prováděcí pravidla k tomuto nařízení, a zejména pravidla požadovaná pro řízení kvóty, by měla být přijata v souladu s článkem 32 nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [2].
(4) K získání těchto celních úlev je třeba, aby produkty pocházely ze Švýcarska v souladu s pravidly stanovenými v článku 4 dohody,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Otevírá se bezcelní kvóta Společenství na autonomním a přechodném základě pro období ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost do 30. června 2005 pro dovoz 4600 kusů živého skotu pocházejícího ze Švýcarska o hmotnosti vyšší než 160 kg, spadajícího do kódů KN 01029041, 01029049, 01029051, 01029059, 01029061, 01029069, 01029071 nebo 01029079.
2. Na produkty uvedené v odstavci 1 se použijí pravidla původu stanovená v článku 4 dohody.
Článek 2
Prováděcí pravidla k tomuto nařízení budou přijata v souladu s článkem 32 nařízení (ES) č. 1254/1999.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1923/2004
ze dne 25. října 2004,
kterým se stanoví některé koncese ve formě celních kvót Společenství pro některé zpracované zemědělské produkty pro Švýcarskou konfederaci
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy,
s ohledem na akt o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska, a zejména na čl. 6 odst. 1 tohoto aktu,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V rámci preferenční dohody mezi Evropským hospodářským společenstvím a Švýcarskou konfederací [1], uzavřené nařízením (EHS) č. 2840/72 [2], byla této zemi udělena koncese týkající se zpracovaných zemědělských produktů.
(2) Po přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska by měla být uvedená koncese upravena, aby se přihlédlo ke zvláštním obchodním režimům, které existovaly pro zpracované zemědělské produkty mezi těmito deseti zeměmi na jedné straně a Švýcarskem na straně druhé.
(3) Jednání za tímto účelem byla uzavřena dne 25. června 2004 podpisem dohody, která nezbytným způsobem upravuje výše uvedenou preferenční dohodu s cílem zohlednit účinky rozšíření Evropské unie.
(4) Z důvodu příliš krátkých lhůt však dohoda nemohla vstoupit v platnost dnem 1. května 2004 a za těchto okolností musí Společenství přijmout nezbytná opatření k nápravě situace.
(5) Opatření mají mít formu autonomní celní kvóty Společenství, která pokrývá smluvní preferenční celní koncese uplatňované Českou republikou, Estonskem, Kyprem, Lotyšskem, Litvou, Maďarskem, Maltou, Polskem, Slovinskem a Slovenskem.
(6) Celní kvóta byla v roce 2004 otevřena pro stejný produkt pod pořadovým číslem 09.0914 nařízením Komise (ES) č. 2232/2003 [3].
Nová celní kvóta se připočte ke stávající koncesi.
(7) Švýcarská konfederace rovněž učinila politický závazek s výhradou vzájemnosti, že přijme autonomní opatření ve prospěch Společenství s právním účinkem ode dne 1. května 2004,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Od 1. května do 31. prosince 2004 podléhá zboží pocházející ze Švýcarska a uvedené v příloze otevřené celní kvótě podle stanovených podmínek.
Článek 2
Kvóta uvedená v článku 1 je spravována Komisí v souladu s články 308a, 308b a 308c nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993 [4].
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1924/2004
ze dne 4. listopadu 2004
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 5. listopadu 2004.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1925/2004
ze dne 29. října 2004,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k některým ustanovením nařízení Rady (ES) č. 1798/2003 o správní spolupráci v oblasti daně z přidané hodnoty
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1798/2003 ze dne 7. října 2003 o správní spolupráci v oblasti daně z přidané hodnoty a o zrušení nařízení (EHS) č. 218/92 [1], a zejména na články 18, 35 a 37 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 1798/2003 spojuje a posiluje ustanovení o správní spolupráci v oblasti daně z přidané hodnoty stanovená nařízením (EHS) č. 218/92 a směrnicí Rady 77/799/EHS ze dne 19. prosince 1977 o vzájemné pomoci mezi příslušnými orgány členských států v oblasti přímých daní, určitých spotřebních daní a daní z pojistného [2].
(2) Je nutné určit přesné kategorie informací, které jsou vyměňovány bez předběžné žádosti, četnost, při které tyto výměny musejí probíhat a praktická pravidla.
(3) Je vhodné přijmout pravidla pro výměnu sdělovaných informací elektronickou cestou podle nařízení (ES) č. 1798/2003.
(4) Je také třeba sestavit seznam statistických údajů potřebných k posouzení nařízení (ES) č. 1798/2003.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro správní spolupráci,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Účel
Toto nařízení stanoví prováděcí pravidla k článkům 18, 35 a 37 nařízení (ES) č. 1798/2003.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1. "chybějícím subjektem" subjekt, který je plátcem DPH, který se zřejmě s podvodnými úmysly vydává za nabyvatele zboží nebo služeb, aniž by zaplatil DPH, a který poskytuje toto zboží nebo tyto služby a fakturuje přitom DPH, které však neodvádí příslušným vnitrostátním orgánům;
2. "zpronevěřením daňového čísla pro DPH" nedovoleným způsobem používat daňové číslo pro DPH přidělené jinému subjektu.
Článek 3
Kategorie výměny informací bez předchozí žádosti
Kategorie informací, které by mohly být předmětem automatické výměny nebo strukturované automatické výměny podle článku 17 nařízení č. 1798/2003, jsou následující:
1. Informace týkající se neusazených osob povinných k dani.
2. Informace o nových dopravních prostředcích.
3. Informace o zásilkovém prodeji, který je osvobozen od DPH v členském státě původu.
4. Informace o operacích uvnitř Společenství, které se jeví jako neoprávněné.
5. Informace o "chybějících subjektech" (potenciálních).
Článek 4
Podkategorie výměny informací bez předchozí žádosti
1. Co se týká neusazených osob povinných k dani, výměna informací se týká:
a) přidělení daňového čísla pro DPH pro osoby povinné k dani usazené v jiném členském státě;
b) způsoby vracení daně z přidané hodnoty pro osoby povinné k dani neusazené v zemi, v souladu se směrnicí Rady 79/1072/EHS [3].
2. Co se týká nových dopravních prostředků, výměna informací se týká:
a) osvobození dodávek nových dopravních prostředků definovaných v čl. 28a odst. 2, v souladu s čl. 28c hlava A bod b) směrnice Rady 77/388/EHS [4], které provádějí osoby považované za povinné k dani podle čl. 28a odst. 4, které jsou plátci DPH;
b) osvobození dodávek nových letadel a lodí definovaných v čl. 28a odst. 2, v souladu s čl. 28c hlava A bod b) směrnice Rady 77/388/EHS, které provádějí osoby povinné k DPH jiné než ty, které jsou uvedeny v písmeni a) - ve prospěch osob, které nejsou plátci DPH;
c) osvobození dodávek nových pozemních motorových vozidel definovaných v čl. 28a odst. 2, v souladu s čl. 28c hlava A bod b) směrnice Rady 77/388/EHS, které provádějí osoby povinné k DPH jiné než ty, které jsou uvedeny v písmeni a) - ve prospěch osob, které nejsou plátci DPH.
3. Co se týká informací o zásilkovém prodeji, který je osvobozen od DPH v členském státě původu:
a) dodávky přesahující hranici uvedenou v čl. 28b hlava B odst. 2 směrnice 77/388/EHS;
b) dodávky nižší než je hranice uvedená v čl. 28b hlava B odst. 2 směrnice 77/388/EHS, pokud osoba povinná k dani si zvolí, že bude podléhat daním v členském státě určení v souladu s čl. 28b hlava B odst. 3 uvedené směrnice.
4. Co se týká informací o operacích uvnitř Společenství, které se jeví jako neoprávněné, výměna informací se týká:
a) v případě, kdy je zřejmé, že hodnota dodávek uvnitř Společenství uvedených v systému výměny informací o DPH (VIES), se výrazně liší od ohlášené částky odpovídajících nabytí uvnitř Společenství;
b) dodávky zboží v rámci Společenství, které není osvobozeno od DPH, v souladu s čl. 28c hlava A směrnice 77/388/EHS, osobě povinné k dani, která je usazena v jiném členském státě.
5. Co se týká informací o "chybějících subjektech" (potenciálních), výměna informací se týká:
a) osoby povinné k dani, jejichž identifikační číslo k platbě DPH bylo zrušeno, nebo již není platné z důvodu neexistence nebo předstírání hospodářské činnosti a které prováděly operace uvnitř Společenství;
b) osoby povinné k dani, které jsou "chybějícími subjekty" (potenciálními), ale jejichž identifikační číslo k platbě DPH nebylo zrušeno;
c) osoby povinné k dani, které dodávají v rámci Společenství a zákazníkům v jiných členských státech, pokud tento zákazník je "chybějícím subjektem" (potenciálním), nebo pokud "zpronevěřil identifikační číslo k platbě DPH".
Článek 5
Oznámení o účasti na výměně informací
Každý členský stát Komisi písemně sdělí, do tří měsíců od vstupu v platnost tohoto nařízení, své rozhodnutí, přijaté v souladu s druhým odstavcem článku 18 nařízení (ES) č. 1798/2003, o účasti na výměně informací, které patří do kategorie nebo podkategorie uvedené v článku 3, případně 4, upřesní, zda použije automatické výměny či automatické strukturované výměny.
Komise předá tyto informace ostatním členským státům.
Členský stát, který později změní kategorie nebo podkategorie vyměňovaných informací, nebo způsob účasti na této výměně informací, o tom musí písemně informovat Komisi.
Komise předá tyto informace ostatním členským státům.
Článek 6
Četnost předávání informací
Pokud je používán systém automatické výměny, je třeba předat tyto informace:
a) nejpozději do konce třetího měsíce po konci kalendářního roku, ve kterém byly tyto informace k dispozici, a to pro kategorie uvedené v čl. 3 odst. 1 a 3;
b) nejpozději do konce třetího měsíce po konci čtvrtletí, ve kterém byly tyto informace k dispozici, a to pro kategorie uvedené v čl. 3 odst. 2.
Informace týkající se kategorií uvedených v čl. 3 odst. 4 a 5 jsou předávány, jakmile jsou k dispozici.
Článek 7
Předávání sdělovaných informací
1. Všechny informace sdělované písemně podle článku 37 nařízení (ES) č. 1798/2003 jsou v rámci možností předávány pouze elektronickou cestou sítí CCN/CSI, s výjimkou:
a) žádosti o oznámení uvedené v článku 14 nařízení 1798/2003 a oznamovaného aktu nebo rozhodnutí;
b) originálních dokumentů sdělených podle článku 7 nařízení č. 1798/2003.
2. Příslušné orgány členských států mohou rozhodnout o tom, že informace uvedené v odst. 1 písm. a) a b) nebudou sdělovány v papírové podobě.
Článek 8
Hodnocení
Opatření týkající se správní spolupráce jsou hodnocena podle čl. 35 odst. 1 nařízení (ES) č. 1798/2003 každé tři roky ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
Článek 9
Statistické údaje
Seznam statistických údajů uvedený v čl. 35 odst. 3 nařízení (ES) č. 1798/2003 je uveden v příloze.
Každý členský stát sděluje tyto statistické údaje Komisi každý rok do 30. dubna, pokud je to možné, elektronickou cestou, pomocí vzorového formuláře uvedeného v příloze.
Článek 10
Sdělování vnitrostátních předpisů
Členské státy sdělí Komisi znění všech ustanovení vnitrostátních právních předpisů, která používají v oblasti působnosti tohoto nařízení.
Komise sdělí tato opatření ostatním členským státům.
Článek 11
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1926/2004
ze dne 3. listopadu 2004
o zákazu rybolovu jazyka obecného plavidly plujícími pod vlajkou Francie
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [1], a zejména na čl. 21 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 2287/2003 ze dne 19. prosince 2003, kterým se pro rok 2004 stanoví rybolovná práva a související podmínky pro určité populace ryb a skupiny populací ryb, platné ve vodách Společenství a pro plavidla Společenství ve vodách podléhajících omezením odlovů [2], určuje kvóty pro jazyk obecný na rok 2004.
(2) S cílem zajistit dodržování ustanovení týkajících se množstevních omezení odlovů populace, na niž se vztahuje kvóta, je nezbytné, aby Komise určila datum, ke kterému se bude mít za to, že úlovky odlovené plavidly plujícími pod vlajkou členského státu vyčerpaly přidělenou kvótu.
(3) Podle informací, které byly sděleny Komisi, úlovky jazyka obecného odlovené ve vodách oblastí ICES VII f), g) a VII h), j), k) plavidly plujícími pod vlajkou Francie nebo registrovanými ve Francii naplnily kvótu přidělenou na rok 2004.
Francie zakázala rybolov této populace od 11. září 2004.
Mělo by být proto stanoveno toto datum,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Má se za to, že úlovky jazyka obecného odlovené ve vodách oblastí ICES VII f), g) a VII h), j), k) plavidly plujícími pod vlajkou Francie nebo registrovanými ve Francii vyčerpaly kvótu přidělenou Francii na rok 2004.
Zakazuje se rybolov jazyka obecného ve vodách oblastí ICES VII f), g) a VII h), j), k) prováděný plavidly plujícími pod vlajkou Francie nebo registrovanými ve Francii, jakož i uchovávání této populace odlovené těmito plavidly na palubě, její překládka a vykládka od data, od kterého se použije toto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1927/2004
ze dne 21. října 2004
o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů o prodloužení platnosti Protokolu, kterým se upravují rybolovná práva a finanční příspěvek stanovené v Dohodě mezi Evropským společenstvím a Kapverdskou republikou o rybolovu při pobřeží Kapverd pro období od 1. července 2004 do 30. června 2005
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 ve spojení s čl. 300 odst. 2 a odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle Dohody mezi Evropským hospodářským společenstvím a Kapverdskou republikou o rybolovu při pobřeží Kapverd [2] mají smluvní strany před koncem období platnosti protokolu připojeného k dohodě jednat, aby vzájemnou dohodou určily obsah protokolu na následující období, a případně potřebné změny nebo dodatky přílohy uvedeného protokolu.
(2) Do doby jednání o změnách stávajícího protokolu [3], schváleného nařízením (ES) č. 301/2002 [4] se smluvní strany dohodly prodloužit jeho platnost na dobu jednoho roku dohodou ve formě výměny dopisů.
(3) Schválení tohoto prodloužení je v zájmu Společenství.
(4) Rozdělení rybolovných práv mezi členské státy podle protokolu, jehož platnost končí, by mělo být schváleno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Dohoda ve formě výměny dopisů o prodloužení platnosti Protokolu, kterým se upravují rybolovná práva a finanční příspěvek stanovené v Dohodě mezi Evropským společenstvím a Kapverdskou republikou o rybolovu při pobřeží Kapverd pro období od 1. července 2004 do 30. června 2005, se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto nařízení.
Článek 2
Rybolovná práva stanovená v protokolu se rozdělují mezi členské státy takto:
+++++ TABLE +++++
Jestliže žádosti o licenci těchto členských států nevyčerpají rybolovná práva stanovená protokolem, může vzít Komise v úvahu žádosti o licence ostatních členských států.
Článek 3
Členské státy, jejichž plavidla provádějí rybolov podle této dohody, oznámí Komisi množství odlovů z jednotlivých populací v rybolovné oblasti Kapverd v souladu s nařízením Komise (ES) č. 500/2001 [5].
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1928/2004
ze dne 25. října 2004,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2287/2003, kterým se pro rok 2004 stanoví rybolovná práva a související podmínky pro určité populace ryb a skupiny populací ryb, platné ve vodách Společenství a pro plavidla Společenství ve vodách podléhajících omezením odlovů
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky [1], a zejména na článek 20 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V příloze V nařízení (ES) č. 2287/2003 [2] je stanoveno dočasné omezení intenzity rybolovu a dodatečné podmínky pro kontrolu, inspekci a sledování v rámci obnovy určitých populací ryb.
Od té doby Rada přijala nařízení (ES) č. 423/2004 ze dne 26. února 2004, kterým se stanoví opatření pro obnovení populace tresky obecné [3].
Je vhodné sladit ustanovení přílohy V s ustanoveními uvedeného nařízení.
Při provádění přílohy V se dále ukázalo, že v zájmu zlepšení její použitelnosti a účinnosti je třeba některá její ustanovení vyjasnit nebo učinit pružnějšími.
Je nutno zajistit, aby žádná změna režimu neměla nepříznivý vliv na účinek dotyčných opatření pro zachování.
(2) Nařízení (ES) č. 2287/2003 by proto mělo být změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha V nařízení (ES) č. 2287/2003 se nahrazuje zněním obsaženým v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1929/2004
ze dne 5. listopadu 2004
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 6. listopadu 2004.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1930/2004
ze dne 8. listopadu 2004
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 9. listopadu 2004.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1931/2004
ze dne 8. listopadu 2004,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 1609/88, kterým se stanoví termín pro uskladnění másla prodávaného na základě nařízení (EHS) č. 3143/85 a (ES) č. 2571/97
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 1 nařízení Komise (ES) č. 2571/97 ze dne 15. prosince 1997 o prodeji másla za snížené ceny a o poskytování podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo určené k použití při výrobě cukrářských výrobků, zmrzliny a jiných potravin [2], musí být máslo uváděné do prodeje uskladněno do stanoveného data.
(2) S ohledem na trendy na trhu másla a množství, která jsou k dispozici na skladě, se změní datum v článku 1 nařízení Komise (EHS) č. 1609/88 [3] související s máslem, uvedeným v nařízení (ES) č. 2571/97.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 1 nařízení (EHS) č. 1609/88 je druhý pododstavec nahrazen následujícím:
"Máslo uvedené v čl. 1 odst. 1 nařízení (EHS) č. 3143/85 musí být uskladněno před 1. lednem 2003."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1932/2004
ze dne 8. listopadu 2004
upravující nařízení (ES) č. 2771/1999, které stanovuje podrobná pravidla pro uplatnění nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 10 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 21 nařízení Komise (EHS) č. 2771/1999 [2] stanoví, že k intervenčnímu prodeji je určeno máslo, které vstoupilo do skladu před 1. červnem 2002.
(2) Za dané situace na trhu s máslem a zásob másla v intervenčním skladu je vhodné, aby k prodeji bylo poskytnuto máslo uložené do skladu před 1. lednem 2003.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 21 nařízení (ES) č. 2771/1999 bude datum " 1. června 2002" nahrazen datem " 1. ledna 2003".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1933/2004
ze dne 8. listopadu 2004,
kterým se stanoví ceny producentů ve Společenství a dovozní ceny pro karafiáty a růže s ohledem na provádění režimu pro dovoz některých květin pocházejících z Izraele, Jordánska, Kypru, Maroka a západního břehu Jordánu a pásma Gazy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 4088/87 ze dne 21. prosince 1987, kterým se stanoví podmínky pro uplatňování preferenčních celních sazeb na dovoz některých květin pocházejících z Izraele, Jordánska, Kypru, Maroka a západního břehu Jordánu a pásma Gazy [1], a zejména na čl. 5 odst. 2 písm. a) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Ceny producentů ve Společenství a dovozní ceny pro jednokvěté karafiáty (Standard), vícekvěté karafiáty (Spray), velkokvěté růže a malokvěté růže podle článku 1b nařízení Komise (EHS) č. 700/88 se pro období dvou po sobě následujících týdnů stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 9. listopadu 2004.
Použije se od 10. do 23. listopadu 2004.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1934/2004
ze dne 27. října 2004,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1726/2000 o rozvojové spolupráci s Jihoafrickou republikou
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 179 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1726/2000 ze dne 29. června 2000 o rozvojové spolupráci s Jihoafrickou republikou [2] Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě přehled v polovině období nejpozději do 31. října 2003.
Na základě uvedeného přehledu v polovině období byly navrženy některé změny nařízení (ES) č. 1726/2000.
(2) Přehled v polovině období zahrnuje podněty a návrhy na zlepšení provádění rozvojové spolupráce s Jihoafrickou republikou, z nichž některé již byly obsaženy ve strategickém dokumentu pro zemi z roku 2002 a byly zohledněny ve směrném programu na roky 2003-2005.
Týkají se mimo jiné genderového mainstreamingu na všech úrovních projektového cyklu od plánování po provádění; zefektivnění administrativních postupů; zlepšení kritérií pro posuzování projektu a programového záměru a objasnění podmínek pro poskytování příspěvků z Evropského programu pro obnovu a rozvoj (EPOR) pro regionální programy.
(3) V souladu s nařízením Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství [3] je možné zajistit financování pro Jihoafrickou republiku prostřednictvím přímé podpory rozpočtu. Nařízení (ES) č. 1726/2000 však může být vykládáno tak, že vylučuje podporu rozpočtu, která není cílená. Navíc nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [4] obsahuje v části druhé hlavě IV zvláštní ustanovení pro "vnější akce". Je proto vhodné uvést nařízení (ES) č. 1726/2000 do souladu s nařízením (ES, Euratom) č. 1605/2002 a s nařízením Komise (ES, Euratom) č. 2342/2002 ze dne 23. prosince 2002 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [5].
(4) S cílem zavedení EPOR, a zejména víceletého směrného programu 2000-2002, by mělo být nařízení (ES) č. 1726/2000 upraveno, zejména pokud jde o přijímání celooblastních programů, financování prostřednictvím podpory rozpočtu a společné financování projektů a programů v oblasti regionální spolupráce a integrace.
(5) Nařízení (ES) č. 1726/2000 vstoupilo v platnost roku 2000 a jeho použitelnost končí dnem 31. prosince 2006.
6 odst. 1 však vyžaduje provádění tříletého směrného plánování.
Aby programy odpovídaly době platnosti nařízení, měly by být rovněž stanoveny čtyřleté směrné programy.
(6) Dohoda o partnerství mezi členy skupiny afrických, karibských a tichomořských států na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé [6], které je Jihoafrická republika signatářem, byla podepsána v Cotonou dne 23. června 2000.
Protokol 3 této dohody vymezuje podmíněný status Jihoafrické republiky podle dohody.
(7) Rozhodnutí Rady 1999/753/ES [7] schválilo prozatímní provádění Dohody o obchodu, rozvoji a spolupráci mezi Evropským společenstvím a Jihoafrickou republikou.
Příloha X uvedené dohody stanovuje, že Společenství poskytne pomoc pro obnovu v odvětví vína a lihovin Jihoafrické republiky a pro uvádění jihoafrického vína a lihovin na trh a jejich distribuci.
Obě odpovídající dohody o obchodu s vínem a lihovinami byly schváleny rozhodnutím Rady 2002/51/ES [8] a rozhodnutím Rady 2002/52/ES [9].
Je proto nezbytné začlenit doplňující částku do finanční referenční částky uvedené v nařízení (ES) č. 1726/2000.
(8) Výbor Evropského rozvojového fondu ve skutečnosti působí v rámci nařízení (ES) č. 1726/2000 jako "výbor pro Jihoafrickou republiku".
Je vhodné zřídit tento výbor formálně.
(9) Podle čl. 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 1726/2000 má Komise konzultovat výbor o rozhodnutích o financování, která zamýšlí přijmout u projektů a programů, jejichž hodnota je vyšší než 5 milionů EUR. V zájmu řádného finančního řízení a racionalizace postupů je vhodné zvýšit tento strop na 8 milionů EUR.
(10) Nařízení (ES) č. 1726/2000 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1726/2000 se mění takto:
1. V článku 2 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Programy se zaměří na boj proti chudobě, zohlední potřeby dříve znevýhodněných společenství, zahrnou environmentální rozměr rozvoje a rovnost na základě genderového mainstreamingu, zejména posílení účasti žen na všech úrovních politiky, programování a provádění.
Ve všech těchto programech by měla být zvláštní pozornost věnována posilování institucionálních kapacit."
2. V čl. 2 odst. 2 se úvodní věta nahrazuje tímto:
"2. Rozvojová spolupráce, která má být prováděna podle tohoto nařízení se zaměřuje zejména na oblasti spolupráce uvedené v článku 8 Protokolu 3 o Jihoafrické republice k dohodě z Cotonou a zejména na:".
3. Článek 4 se mění takto:
a) odstavec 2 se mění takto:
i) v prvním pododstavci se úvodní věta nahrazuje tímto:
"2. Financování Společenství může pokrývat:",
ii) v prvním pododstavci se písmeno a) nahrazuje tímto:
"a) za státní rozpočtové výdaje na podporu reforem a provádění politik v nejvýznamnějších oblastech určených prostřednictvím politického dialogu použití nejvhodnějších nástrojů včetně podpory rozpočtu a jiné zvláštní formy rozpočtové pomoci",
iii) druhý pododstavec se nahrazuje tímto:
"Část financí může být uvolněna pro cílené konečné příjemce (například noví podnikatelé) ve formě rizikového kapitálu nebo jiných forem finanční účasti.
Evropská investiční banka může být případně zapojena do řízení těchto fondů.
Zdroje zpřístupněné podle tohoto nařízení nesmějí být použity způsobem, který umožňuje nekalou soutěž.";
b) vkládá se nový odstavec 4a, který zní:
"4a. Financování jednotlivých projektů a programů pro regionální spolupráci a integraci zajišťuje EPOR nebo regionální fondy Evropského rozvojového fondu (ERF).
Komise usiluje o zajištění rovnováhy mezi oběma zdroji financování na úrovni víceletého směrného plánu, a to vyčleněním orientačního procenta EPOR pro regionální spolupráci a integraci, které je podobné podílu fondů ERF určenému na regionální spolupráci a integraci ve finančním protokolu dohody z Cotonou."
4. Článek 5 se zrušuje.
5. Článek 6 se nahrazuje tímto:
"Článek 6
Plánování
1. Víceleté směrné plánování se provádí v rámci úzkého dialogu s vládou Jihoafrické republiky a s ohledem na výsledky koordinace uvedené v čl. 4 odst. 6 a 7. Postup směrného plánování plně respektuje zásadu plánování vedeného příjemcem.
2. Za účelem přípravy pro každou činnost plánování, ve spojitosti se vzrůstající koordinací s členskými státy včetně na místě, Komise vypracuje společně s vládou Jihoafrické republiky strategický dokument pro zemi.
Tento strategický dokument pro zemi bere v úvahu výsledky nejnovějšího celkového hodnocení akcí financovaných podle nařízení (ES) č. 2259/96 a podle tohoto nařízení a jiných pravidelných hodnocení akcí.
Je doplněn analýzou zaměřenou na problémy a zahrnuje průřezová témata, jakými jsou snižování chudoby, rovnost pohlaví, životní prostředí a udržitelný rozvoj.
Návrh víceletého směrného plánu se připojí k strategickému dokumentu pro zemi.
Vybere se omezené množství oblastí spolupráce na základě oblastí uvedených v článku 2.
Pro tyto oblasti se stanoví podrobnosti a doprovodná opatření.
V nejvyšší možné míře se rozvinou výkonové ukazatele za účelem usnadnění dosahování cílů a hodnocení vlivu.
Strategický dokument pro zemi a návrh víceletého směrného programu posuzuje zeměpisně příslušný výbor pro rozvoj uvedený v čl. 8 odst.
1 (dále jen "výbor"). Výbor vydá stanovisko v souladu s postupem podle čl.
3. Víceletý směrný program dojedná a podepíše Komise a vláda Jihoafrické republiky.
Konečný výsledek jednání se zašle pro informaci výboru.
Pokud o to požádá jeden nebo více členů výboru, výbor tento dokument projedná.
4. Výbor jednou ročně posoudí uplatňování, výsledky a trvající význam strategického dokumentu pro zemi a víceletého směrného plánu.
Pokud to hodnocení nebo jiný odpovídající vývoj odůvodňuje, může výbor vyzvat Komisi k dojednání změn ve víceletém směrném programu s vládou Jihoafrické republiky.
5. Jednou ročně se ve výboru koná rozprava na základě zprávy Komise o obecných zásadách pro akce, které mají být provedeny v následujícím roce."
6. V článku 7 se zrušuje odstavec 2.
7. Článek 8 se mění takto:
a) odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. Komisi je nápomocen Výbor pro Jihoafrickou republiku (dále jen "výbor").";
b) v odstavcích 5 a 6 se částka "5 milionů EUR" nahrazuje částkou "8 milionů EUR".
8. V čl. 10 odst. 1 se částka "885,5 milionů EUR" nahrazuje částkou "900,5 milionů EUR".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1935/2004
ze dne 27. října 2004
o materiálech a předmětech určených pro styk s potravinami a o zrušení směrnic 80/590/EHS a 89/109/EHS
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Rady 89/109/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se materiálů a předmětů určených pro styk s potravinami [3] zavedla obecné zásady pro odstranění rozdílů mezi právními předpisy členských států týkajícími se těchto materiálů a předmětů a upravila přijímání prováděcích směrnic týkajících se specifických skupin materiálů a předmětů (zvláštní směrnice).
Tento přístup byl úspěšný a mělo by se v něm pokračovat.
(2) Zvláštní směrnice přijaté na základě směrnice 89/109/EHS obecně obsahují ustanovení, která ponechávají členským státům jen malý prostor pro uvážení při jejich provádění, a navíc často podléhají změnám, které je mají rychle přizpůsobit technologickému pokroku.
Mělo by tedy být možné přijímat taková opatření formou nařízení nebo rozhodnutí.
Zároveň je vhodné zařadit i několik dalších záležitostí.
Směrnice 89/109/EHS by proto měla být nahrazena.
(3) Zásada, z níž toto nařízení vychází, spočívá v tom, že jakýkoliv materiál nebo předmět, který je určen pro přímý nebo nepřímý styk s potravinami, musí být dostatečně stabilní, aby se zabránilo přechodu látek do potravin v množstvích, která by mohla ohrozit lidské zdraví nebo způsobit nepřijatelnou změnu ve složení potravin nebo zhoršení jejich organoleptických vlastností.
(4) Nové druhy materiálů a předmětů navržené tak, aby aktivně udržovaly nebo zlepšovaly stav potravin ("aktivní materiály a předměty určené pro styk s potravinami"), nejsou ze své podstaty stabilní, na rozdíl od klasických materiálů a předmětů určených pro styk s potravinami.
Jiné druhy nových materiálů a předmětů mají sledovat stav potravin ("inteligentní materiály a předměty určené pro styk s potravinami").
Oby tyto druhy materiálů a předmětů mohou přicházet do styku s potravinami.
V zájmu jasnosti a právní jistoty je proto nezbytné, aby aktivní a inteligentní materiály a předměty určené pro styk s potravinami byly zahrnuty do oblasti působnosti tohoto nařízení a aby byly stanoveny základní požadavky na jejich používání.
Další požadavky by měly být uvedeny ve zvláštních opatřeních, která budou obsahovat pozitivní seznamy ověřených látek nebo materiálů a předmětů a která by měla být přijata co nejdříve.
(5) Aktivní materiály a předměty určené pro styk s potravinami jsou vyrobeny tak, aby záměrně obsahovaly "aktivní" složky, které se mají uvolňovat do potravin nebo které mají naopak absorbovat látky z potravin.
Měly by být rozlišovány od materiálů a předmětů, které se tradičně používají k tomu, aby uvolňovaly své přirozené složky do určitých druhů potravin v průběhu jejich výroby, například dřevěné sudy.
(6) Aktivní materiály a předměty určené pro styk s potravinami mohou měnit složení nebo organoleptické vlastnosti potravin pouze, pokud jsou tyto změny v souladu s předpisy Společenství vztahujícími se na potraviny, jako je směrnice 89/107/EHS o potravinářských přídatných látkách [4].
Takové látky, jako jsou potravinářské přídatné látky, které se záměrně přidávají do některých aktivních materiálů a předmětů určených pro styk s potravinami, aby se uvolňovaly do zabalených potravin nebo do prostředí, které tyto potraviny obklopuje, by především měly být povoleny odpovídajícími předpisy Společenství upravujícími potraviny a měly by podléhat i dalším pravidlům zavedeným zvláštními opatřeními.
Přiměřené označení nebo informace by navíc měly podporovat uživatele v bezpečném a správném užívání materiálů a předmětů, které je v souladu s právními předpisy o potravinách, včetně předpisů o označování potravin.
(7) Aktivní a inteligentní materiály a předměty určené pro styk s potravinami, by neměly měnit složení ani organoleptické vlastnosti potravin a neměly by o stavu potravin poskytovat takové informace, které by mohly být pro spotřebitele zavádějící.
Například aktivní materiály a předměty určené pro styk s potravinami by neměly uvolňovat nebo absorbovat látky, jako jsou aldehydy nebo aminy s cílem zakrýt počínající kažení potraviny.
Takové změny, které by mohly měnit známky kažení, by mohly být pro spotřebitele zavádějící, a neměly by proto být povoleny.
Podobně by neměly být povoleny ani aktivní materiály a předměty určené pro styk s potravinami, které na potravinách způsobují změnu barvy a poskytují tak nesprávnou informaci o stavu potraviny, která by mohla být pro spotřebitele zavádějící.
(8) Každý materiál nebo předmět, který je určen pro styk s potravinami a který je uveden na trh, by měl splňovat požadavky tohoto nařízení.
Materiály a předměty dodávané jako starožitnosti by však měly být vyňaty, neboť jsou dostupné jen v omezeném množství, a jejich styk s potravinami je tudíž omezený.
(9) Látky pro povrchové vrstvy a povlaky, které tvoří součást potravin a které mohou být případně konzumovány spolu s potravinou, by neměly spadat do oblasti působnosti tohoto nařízení.
Nařízení by se však mělo vztahovat na látky pro povrchové vrstvy nebo povlaky, které pokrývají povrch sýrů, zpracované masné výrobky nebo ovoce, které však netvoří součást potraviny a nejsou určeny ke konzumaci s touto potravinou.
(10) Je nezbytné stanovit různé druhy omezení a podmínek pro používání materiálů a předmětů, na které se vztahuje toto nařízení, a látek používaných při jejich výrobě.
Je vhodné stanovit tato omezení a podmínky ve zvláštních opatřeních, která souvisejí s technologickými vlastnostmi charakteristickými pro každou skupinu materiálů a předmětů.
(11) Na základě nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin [5], by měl být konzultován Evropský úřad pro bezpečnost potravin (dále jen "úřad") dříve, než budou v rámci zvláštních opatření přijata ustanovení, jež mohou ovlivnit veřejné zdraví.
(12) V případech, kdy zvláštní opatření zahrnují seznam látek povolených v rámci Společenství k použití při výrobě materiálů a předmětů určených pro styk s potravinami, by měly tyto látky projít posouzením bezpečnosti dříve, než budou povoleny.
Posouzení bezpečnosti a povolení těchto látek by se nemělo dotknout odpovídajících požadavků právních předpisů Společenství upravující registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek.
(13) Rozdíly mezi vnitrostátními právními a správními předpisy, které upravují posuzování bezpečnosti a povolování látek používaných při výrobě materiálů a předmětů určených pro styk s potravinami, mohou bránit volnému pohybu těchto materiálů a předmětů a vytvářet tak podmínky nerovné a nekalé soutěže.
Povolovací proces by se tedy měl zavést na úrovni Společenství.
V zájmu zajištění harmonizovaného posuzování bezpečnosti těchto látek by tato posuzování měl provádět úřad.
(14) Po posouzení bezpečnosti látky by mělo následovat rozhodnutí o řízení rizik ohledně toho, zda by se tyto látky měly zapsat na seznam látek povolených ve Společenství.
(15) Je vhodné umožnit správní přezkum určitých jednání nebo opomenutí úřadu vyplývajících z tohoto nařízení.
Tímto přezkumem by neměla být dotčena úloha úřadu jako nezávislého vědeckého referenčního místa pro hodnocení rizik.
(16) Označování podporuje uživatele ve správném používání materiálů a předmětů.
Metody užívané při takovém označování se mohou lišit podle uživatele.
(17) Směrnice Komise 80/590/EHS [6] zavedla symbol, kterým mohou být opatřeny materiály a předměty určené pro styk s potravinami.
Tento symbol by měl být v zájmu zachování jednoduchosti přejat do tohoto nařízení.
(18) Sledovatelnost materiálů a předmětů určených pro styk s potravinami by měla být zaručena ve všech fázích, aby tak byla usnadněna kontrola, stažení vadných výrobků, informovanost spotřebitele a vymezení odpovědnosti.
Provozovatelé podniků by měli být schopni alespoň identifikovat podniky, ze kterých a do kterých byly materiály a předměty dodány.
(19) Při kontrole shody materiálů a předmětů s tímto nařízením je vhodné brát v úvahu zvláštní potřeby rozvojových zemí, především pak nejméně rozvinutých zemí.
Komisi bylo nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 ze dne 29. dubna 2004 o úředních kontrolách za účelem ověření dodržování právních předpisů o krmivech a potravinách a pravidla o zdraví a dobrých životních podmínkách zvířat [7] uloženo, aby podporovala rozvojové země v oblasti bezpečnosti potravin, včetně bezpečnosti materiálů a předmětů, které přicházejí do styku s potravinami.
V uvedeném nařízení byla proto stanovena zvláštní ustanovení, která by se měla vztahovat také na materiály a předměty přicházející do styku s potravinami.
(20) Je nezbytné zavést postupy pro přijímání bezpečnostních opatření v situacích, kdy je pravděpodobné, že materiál nebo předmět bude představovat vážné riziko pro lidské zdraví.
(21) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise [8] se vztahuje rovněž na dokumenty v držení úřadu.
(22) Je vhodné chránit investice vynaložené tvůrci nových postupů do shromažďování informací a údajů podporujících žádosti podle tohoto nařízení.
Aby se však zabránilo zbytečnému opakování studií, a především testů na zvířatech, mělo by být povoleno sdílení údajů na základě dohody zúčastněných stran.
(23) Měly by být určeny referenční laboratoře Společenství a jednotlivých členských států, aby přispívaly k vysoké kvalitě a jednotnosti analytických výsledků.
Tohoto cíle bude dosaženo v rámci nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004.
(24) Společenství by mělo z důvodů ochrany životního prostředí podporovat používání recyklovaných materiálů a předmětů, jsou-li stanoveny přísné požadavky, které zajistí bezpečnost potravin a ochranu spotřebitelů.
Tyto požadavky by měly být stanoveny také s ohledem na technologické vlastnosti různých skupin materiálů a předmětů uvedených v příloze I. Přednost by měla být dána harmonizaci pravidel o recyklovaných plastových materiálech a předmětech, neboť jejich užívání se rozšiřuje a vnitrostátní právní předpisy přitom chybějí nebo jsou rozdílné.
Veřejnosti by proto měl být co nejdříve zpřístupněn návrh zvláštního opatření o recyklovaných plastových materiálech a předmětech, aby se vyjasnila právní situace v rámci Společenství.
(25) Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení a změny příloh I a II tohoto nařízení by měla být přijímána v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [9].
(26) Členské státy by měly stanovit pravidla pro sankce za porušení tohoto nařízení a měly by zajistit, aby byly uplatňovány.
Tyto sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
(27) Je nezbytné, aby provozovatelé podniků měli dostatek času přizpůsobit se některým požadavkům stanoveným tímto nařízením.
(28) Jelikož cílů tohoto nařízení nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států vzhledem k rozdílům mezi vnitrostátními právními předpisy, a proto jich může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(29) Směrnice 80/590/EHS a 89/109/EHS by proto měly být zrušeny,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Účel a předmět
1. Účelem tohoto nařízení je zajistit účinné fungování vnitřního trhu ve vztahu k uvádění materiálů a předmětů určených pro přímý nebo nepřímý styk s potravinami na trh Společenství a stanovit základ pro zabezpečení vysokého stupně ochrany lidského zdraví a zájmů spotřebitelů.
2. Toto nařízení se vztahuje na materiály a předměty, včetně aktivních a inteligentních materiálů a předmětů určených pro styk s potravinami (dále jen "materiály a předměty"), které v konečném stavu:
a) jsou určené pro styk s potravinami;
nebo
b) již jsou ve styku s potravinami a jsou pro tento účel určeny;
nebo
c) se u nich dá důvodně očekávat, že přijdou do styku s potravinami nebo že při jejich běžném nebo předvídatelném použití dojde k přenosu jejich složek do potravin.
3. Toto nařízení se nevztahuje na:
a) materiály a předměty, které jsou dodávány jako starožitnosti;
b) látky pro povrchové vrstvy a povlaky, například látky pokrývající povrch sýra, zpracované masné výrobky nebo ovoce, které tvoří součást potraviny a které mohou být společně s touto potravinou konzumovány;
c) pevná veřejná nebo soukromá zařízení pro dodávku vody.
Článek 2
Definice
1. Pro účely tohoto nařízení platí odpovídající definice stanovené v nařízení (ES) č. 178/2002, s výjimkou definic "sledovatelnosti" a "uvádění na trh", které pro účely tohoto nařízení znějí:
a) "sledovatelností" se rozumí schopnost zjistit a sledovat materiál nebo předmět fázemi jeho výroby, zpracování a distribuce;
b) "uváděním na trh" se rozumí držení materiálů a předmětů za účelem prodeje, včetně jejich nabízení k prodeji nebo jiné formě převodu, úplatného nebo bezúplatného, a prodej, distribuce a jiné formy převodu samotné.
2. Použijí se také tyto definice:
a) "aktivními materiály a předměty určenými pro styk s potravinami" (dále jen "aktivní materiály a předměty") se rozumějí materiály a předměty, které mají prodloužit životnost nebo zachovat či zlepšit stav balených potravin.
Jsou navrženy tak, aby záměrně obsahovaly složky, které uvolňují nebo absorbují látky do nebo z balených potravin nebo prostředí, které potraviny obklopuje;
b) "inteligentními materiály a předměty určenými pro styk s potravinami" (dále jen "inteligentní materiály a předměty") se rozumějí materiály a předměty, které sledují stav balených potravin nebo prostředí, které potraviny obklopuje;
c) "podnikem" se rozumí jakýkoliv podnik, ziskový či neziskový, bez ohledu na to, zda je soukromý nebo veřejný, který provozuje činnost související s kteroukoliv fází výroby, zpracování nebo distribuce materiálů a předmětů;
d) "provozovatelem podniku" se rozumí fyzická nebo právnická osoba odpovědná za dodržování požadavků tohoto nařízení v podniku, nad nímž vykonává kontrolu.
Článek 3
Obecné požadavky
1. Materiály a předměty, včetně aktivních a inteligentních materiálů a předmětů, musí být vyrobeny v souladu se správnou výrobní praxí tak, aby za obvyklých nebo předvídatelných podmínek použití neuvolňovaly své složky do potravin v množstvích, která by mohla:
a) ohrozit zdraví lidí;
nebo
b) způsobit nepřijatelnou změnu ve složení potravin;
nebo
c) způsobit zhoršení organoleptických vlastností potravin.
2. Označování, reklama a obchodní úprava materiálů nebo předmětů nesmí být zavádějící pro spotřebitele.
Článek 4
Zvláštní požadavky na aktivní a inteligentní materiály a předměty
1. Při používání čl. 3 odst. 1 písm. b) a čl. 3 odst. 1 písm. c) mohou aktivní materiály a předměty způsobovat změny ve složení nebo organoleptických vlastnostech potravin za podmínky, že jsou tyto změny v souladu s předpisy Společenství vztahujícími se na potraviny, jako je směrnice 89/107/EHS o potravinářských přídatných látkách a související prováděcí opatření, nebo pokud předpisy Společenství neexistují, s vnitrostátními předpisy o potravinách.
2. Dokud nebudou přijata další pravidla v rámci zvláštního opatření upravující aktivní a inteligentní materiály a předměty, složky záměrně přidané do aktivních materiálů a předmětů, které se mají uvolňovat do potravin nebo do prostředí, které potraviny obklopuje, se povolují a používají v souladu s odpovídajícími předpisy Společenství použitelnými na potraviny a musí být v souladu s tímto nařízení a prováděcími opatřeními k němu.
Tyto látky se považují za složky ve smyslu čl. 6 odst. 4 písm. a) směrnice 2000/13/ES Směrnice [10].
3. Aktivní materiály a předměty nesmějí způsobovat změny ve složení nebo organoleptických vlastnostech potravin, které by mohlo být pro spotřebitele zavádějící, například zakrývat kažení potravin.
4. Inteligentní materiály a předměty nesmějí poskytovat informace o stavu potravin, které by mohly být pro spotřebitele zavádějící.
5. Aktivní a inteligentní materiály a předměty již uvedené do styku s potravinami musí být odpovídajícím způsobem označeny tak, aby spotřebitel mohl identifikovat nejedlé části.
6. Aktivní a inteligentní materiály a předměty musí být odpovídajícím způsobem označeny tak, aby uváděly, že tyto materiály nebo předměty jsou aktivní nebo inteligentní.
Článek 5
Zvláštní opatření pro skupiny materiálů a předmětů
1. Pro skupiny materiálů a předmětů uvedených v příloze I, případně pro kombinace těchto materiálů a předmětů nebo pro recyklované materiály a předměty použité při výrobě těchto materiálů a předmětů, mohou být postupem podle čl. 23 odst. 2 přijímána nebo měněna zvláštní opatření.
Tato zvláštní opatření mohou zahrnovat:
a) seznam látek, jejichž užití při výrobě materiálů a předmětů je povoleno;
b) seznam či seznamy povolených látek obsažených v aktivních nebo inteligentních materiálech nebo předmětech určených pro styk s potravinami anebo seznam či seznamy aktivních nebo inteligentních materiálů a předmětů a popřípadě i zvláštní podmínky užívání těchto látek nebo materiálů a předmětů, které je obsahují;
c) normy čistoty pro látky uvedené v písmenu a);
d) zvláštní podmínky pro používání látek uvedených v písmenu a) nebo materiálů a předmětů, v nichž jsou použity;
e) specifické limity pro migraci určitých složek nebo skupin složek do potravin nebo na ně s přihlédnutím k jiným možným zdrojům styku s těmito složkami;
f) celkový limit pro migraci složek do potravin nebo na ně;
g) předpisy, jejichž cílem je ochrana lidského zdraví před veškerými riziky, která by mohla vyplývat z orálního kontaktu s těmito materiály a předměty;
h) další pravidla k zajištění souladu s články 3 a 4;
i) základní pravidla kontroly souladu s písmeny a) až h);
j) pravidla upravující odběr vzorků a analytické metody užívané ke kontrole souladu s písmeny a) až h);
k) zvláštní předpisy, které zajistí sledovatelnost materiálů a předmětů, včetně předpisů upravujících dobu uschovávání záznamů, nebo předpisy, která případně umožní odchylky od požadavků článku 17;
l) další ustanovení o označování aktivních a inteligentních materiálů a předmětů;
m) ustanovení, která Komisi uloží zřídit a vést veřejně přístupný registr Společenství (dále jen "registr") všech povolených látek, postupů, materiálů nebo předmětů;
n) zvláštní procesní pravidla, která v případě potřeby upraví postup uvedený v článcích 8 až 12 anebo která jej přizpůsobí pro povolování některých druhů materiálů a předmětů nebo postupů používaných při jejich výrobě, včetně případných postupů pro individuální povolování látek, postupů, materiálů nebo předmětů rozhodnutím adresovaným žadateli.
2. Stávající zvláštní směrnice o materiálech a předmětech se změní postupy podle čl. 23 odst. 2.
Článek 6
Zvláštní vnitrostátní opatření
Pokud nebudou přijata zvláštní opatření uvedená v článku 5, nebrání toto nařízení členským státům, aby si zachovaly nebo přijaly vnitrostátní předpisy, pokud budou v souladu s pravidly Smlouvy.
Článek 7
Role Evropského úřadu pro bezpečnost potravin
Předpisy, které mohou mít vliv na lidské zdraví, se přijímají po konzultaci s Evropským úřadem pro bezpečnost potravin, dále jen "úřad".
Článek 8
Obecné požadavky na povolování látek
1. Po přijetí seznamu látek uvedených v čl. 5 odst. 1 druhém pododstavci písmenech a) a b) musí být k vydání povolení látky na seznamu dosud neuvedené podána žádost podle čl. 9 odst. 1.
2. Žádná látka nebude povolena, pokud nebude odpovídajícím způsobem a dostatečně prokázáno, že konečný materiál nebo předmět vyhovuje požadavkům článků 3 a 4, když je vystaven podmínkám, které budou stanoveny zvláštním opatřením.
Článek 9
Žádost o povolení nové látky
1. K získání povolení uvedeného v čl. 8 odst. 1 se použije tento postup:
a) žádost se podává příslušnému orgánu členského státu s těmito náležitostmi a přílohami:
i) jméno a adresa žadatele,
ii) technická dokumentace obsahující informace uvedené v pokynech, které upravují posouzení bezpečnosti látky a které vydá úřad,
iii) souhrn technické dokumentace;
b) příslušný orgán uvedený v písmenu a):
i) žadateli písemně potvrdí přijetí jeho žádosti do 14 dnů od jejího přijetí.
V potvrzení uvede datum přijetí žádosti,
ii) bez odkladu informuje úřad
a
iii) dá žádost a doplňkové informace podané žadatelem k dispozici úřadu;
c) úřad o žádosti bez odkladu informuje ostatní členské státy a Komisi a dá jim k dispozici žádost a doplňkové informace podané žadatelem.
2. Úřad zveřejní podrobné pokyny pro přípravu a podávání žádostí [11].
Článek 10
Stanovisko úřadu
1. Úřad vydá do šesti měsíců od přijetí platné žádosti své stanovisko k tomu, zda látka za podmínek, v nichž má být materiál nebo předmět používán, splňuje požadavky na bezpečnost stanovené v článcích 3 a 4.
Úřad může uvedenou lhůtu prodloužit nejvýše o dalších šest měsíců.
V takovém případě zdržení žadateli, Komisi i členským státům zdůvodní.
2. Úřad může případně vyzvat žadatele, aby doplnil náležitosti žádosti, a to ve lhůtě, kterou mu úřad stanoví.
Pokud úřad požádá o doplnění informací, lhůta stanovená v odstavci 1 se pozastavuje do doby, než jsou informace poskytnuty.
Podobně se lhůta pozastavuje po dobu, která je žadateli dána k přípravě ústního nebo písemného vysvětlení.
3. Pro vypracování svého stanoviska úřad:
a) ověřuje, zda informace a dokumenty podané žadatelem jsou v souladu s čl. 9 odst.1 písm. a); v takovém případě se žádost považuje za platnou a úřad posuzuje, zda látka splňuje kritéria bezpečnosti stanovená v článcích 3 a 4;
b) informuje žadatele, Komisi a členské státy, pokud žádost není platná.
4. Pokud úřad vydá souhlasné stanovisko povolující hodnocenou látku, toto stanovisko obsahuje:
a) označení látky, včetně jejích specifikací;
a
b) případně doporučení podmínek nebo omezení používání hodnocené látky nebo materiálu nebo předmětu, který ji obsahuje;
a
c) posouzení, zda je navrhovaná analytická metoda vhodná pro účely zamýšlené kontroly.
5. Úřad své stanovisko zašle Komisi, členským státům a žadateli.
6. Úřad své stanovisko zveřejní poté, co z něj vypustí veškeré informace označené jako důvěrné v souladu s článkem 20.
Článek 11
Povolení pro Společenství
1. Povolení látky nebo látek pro celé Společenství se vydává formou zvláštního opatření.
Komise vypracuje případný návrh zvláštního opatření podle článku 5, kterým se povoluje látka nebo látky hodnocené úřadem a stanoví nebo mění podmínky jejich používání.
2. V návrhu zvláštního opatření musí být zohledněno stanovisko úřadu, odpovídající ustanovení práva Společenství a další legitimní faktory významné pro danou věc.
V případech, kdy návrh zvláštního opatření neodpovídá stanovisku úřadu, Komise bez odkladu podá vysvětlení důvodů odchylek.
Pokud Komise nezamýšlí vypracovat návrh zvláštního opatření poté, co úřad vydal kladné stanovisko, bez odkladu o tom uvědomí žadatele a podá mu vysvětlení.
3. Povolení pro celé Společenství ve formě zvláštního opatření podle odstavce 1 se přijímá postupem podle čl. 23 odst. 2.
4. Poté, co byla látka povolena v souladu s tímto nařízením, musí každý provozovatel podniku, který používá povolenou látku nebo materiály či předměty, které ji obsahují, dodržovat všechny podmínky nebo omezení spojená s tímto povolením.
5. Žadatel nebo kterýkoliv provozovatel podniku, který používá povolené látky nebo materiály či předměty obsahující povolené látky, neprodleně informuje Komisi o jakémkoliv novém vědeckém nebo technickém poznatku, který by mohl mít vliv na posouzení bezpečnosti povolené látky ve vztahu k lidskému zdraví.
Pokud to bude nutné, úřad poté přehodnotí své posouzení.
6. Udělení povolení nemá vliv na obecnou občanskoprávní a trestní odpovědnost jakéhokoliv provozovatele podniku ve vztahu k povoleným látkám, materiálům nebo předmětům obsahujícím povolené látky a k potravinám, které přicházejí do styku s takovými materiály nebo předměty.
Článek 12
Změny, pozastavení platnosti a zrušení povolení
1. Žadatel nebo kterýkoliv provozovatel podniku, který používá povolenou látku nebo materiály či předměty tuto povolenou látku obsahující, je oprávněn požádat postupem podle čl. 9 odst. 1 o změnu stávajícího povolení.
2. Žádost musí obsahovat tyto náležitosti a přílohy:
a) odkaz na původní žádost;
b) technickou dokumentaci obsahující nové informace v souladu s pokyny uvedenými v čl. 9 odst. 2;
c) nový úplný souhrn technické dokumentace ve standardizované podobě.
3. Úřad z vlastního podnětu nebo na žádost členského státu nebo Komise posoudí, zda stanovisko nebo povolení stále odpovídá tomuto nařízení, postupem podle článku 10.
Pokud je to nutné, může úřad požádat žadatele o konzultaci.
4. Komise bez odkladu posoudí stanovisko úřadu a vypracuje návrh zvláštního opatření, které má být přijato.
5. Návrh zvláštního opatření, kterým se mění povolení, uvádí nezbytné změny v podmínkách pro užívání a případná omezení spojená s povolením.
6. Konečné znění zvláštního opatření, pozastavení platnosti nebo zrušení povolení se přijímá postupem podle čl. 23 odst. 2.
Článek 13
Příslušné orgány členských států
Všechny členské státy oznámí Komisi a úřadu názvy a adresy a styčná místa příslušných vnitrostátních orgánů odpovědných za přijímání žádostí o povolení uvedených v článcích 9 až 12 na území daného státu.
Komise zveřejní seznam názvů a adres příslušných vnitrostátních orgánů a styčných míst, které jí byly oznámeny v souladu s tímto článkem.
Článek 14
Správní přezkum
Veškeré akty přijaté v rámci pravomoci svěřené úřadu tímto nařízením anebo nevykonávání těchto pravomocí může přezkoumat Komise z vlastního podnětu či na žádost členského státu nebo osoby, které se to přímo a konkrétně týká.
Žádost v tomto smyslu se podává Komisi do dvou měsíců ode dne, kdy se zúčastněná strana dozvěděla o daném aktu nebo opomenutí.
Komise přijme do dvou měsíců rozhodnutí, které bude případně požadovat, aby úřad zrušil svůj akt nebo napravil své opomenutí.
Článek 15
Označování
1. Aniž jsou dotčena zvláštní opatření uvedená v článku 5, k materiálům a předmětům, které při uvedení na trh ještě nejsou ve styku s potravinami, se připojí:
a) slova "pro styk s potravinami" nebo konkrétní označení týkající se jejich použití, jako kávovar, láhev na víno, polévková lžíce, nebo symbol znázorněný v příloze II;
a
b) pokud je to nezbytné, konkrétní pokyny, které se mají dodržovat při bezpečném a vhodném užívání;
a
c) jméno nebo obchodní jméno a v obou případech adresa nebo sídlo výrobce, zpracovatele nebo prodejce odpovědného za jejich uvádění na trh v rámci Společenství
a
d) odpovídající označení nebo identifikace, které umožní sledovatelnost materiálu nebo předmětu v souladu s článkem 17;
a
e) v případě aktivních materiálů a předmětů informace o povolených způsobech užívání a další významné informace, například názvy a množství látek uvolňovaných aktivní složkou, aby provozovatelé potravinářských podniků, které používají tyto materiály a předměty, mohly dodržet ostatní odpovídající předpisy Společenství, nebo pokud takové předpisy neexistují, vnitrostátní předpisy upravující potraviny, včetně předpisů o označování potravin.
2. Informace uvedené v odst. 1 písm. a) však nejsou povinné pro předměty, které jsou vzhledem ke své povaze zjevně určeny k tomu, aby přicházely do styku s potravinami.
3. Informace vyžadované podle odstavce 1 musí být uvedeny viditelně, musí být zřetelně čitelné a nesmazatelné.
4. Maloobchodní prodej materiálů a předmětů bude zakázán, pokud nebudou informace uvedené v odst. 1 písm. a), b) a e) uvedeny v jazyce, kterému kupující snadno rozumí.
5. Na svém území může členský stát, ve kterém se materiál nebo předmět uvádí na trh, v souladu s pravidly Smlouvy stanovit, že tyto náležitosti označení budou uvedeny v jednom nebo více jazycích, které určí z úředních jazyků Společenství.
6. Odstavce 4 a 5 nevylučují uvedení náležitostí označení v několika jazycích.
7. Ve fázi maloobchodního prodeje se informace požadované odstavcem 1 uvádějí na:
a) materiálu či předmětu nebo na jeho obalu; nebo
b) etiketě připevněné k materiálu či předmětu nebo k jeho obalu; nebo
c) upozornění v bezprostřední blízkosti materiálů či předmětů, které je pro kupujícího zřetelně viditelné; u informací uvedených v odst. 1 písm. c) však tato možnost přichází v úvahu pouze tehdy, pokud nemohou být informace nebo štítek s nimi z technických důvodů připevněny k materiálům nebo předmětům ve výrobě nebo ve fázi uvádění na trh.
8. Ve fázi uvádění na trh, pokud nejde o prodej maloobchodní, se informace požadované odstavcem 1 uvádějí na:
a) přiložených dokumentech;
nebo
b) etiketách nebo obalu;
nebo
c) materiálu či předmětu samotném.
9. Informace uvedené v odst. 1 písm. a), b) a e) se omezí na materiály a předměty, které splňují:
a) kritéria uvedená v článku 3 a, pokud se použijí, v článku 4
a
b) zvláštní opatření uvedená v článku 5 nebo, pokud nebyla přijata, vnitrostátní předpisy použitelné na tyto materiály a předměty.
Článek 16
Prohlášení o shodě
1. Zvláštní opatření podle článku 5 stanoví, že k materiálům a předmětům, na něž se tato opatření vztahují, musí být přiloženo písemné prohlášení o tom, že jsou v souladu s předpisy, které se na ně vztahují.
Musí být k dispozici odpovídající dokumentace, která tuto shodu dokládá.
Tato dokumentace bude zpřístupněna příslušným orgánům, pokud o to požádají.
2. Pokud nebudou přijata zvláštní opatření, nebrání toto nařízení členským státům, aby ponechaly v platnosti nebo přijaly vnitrostátní předpisy, které upraví prohlášení o shodě pro dané materiály a předměty.
Článek 17
Sledovatelnost
1. Sledovatelnost materiálů a předmětů musí být zajištěna ve všech fázích procesu, aby byla usnadněna kontrola, stažení vadných výrobků, informovanost spotřebitele a vymezení odpovědnosti.
2. S přihlédnutím k technologickým možnostem jsou provozovatelé podniků povinni zavést systémy a postupy, které umožní identifikaci podniků, které dodaly nebo jimž byly dodány materiály či předměty, případně látky nebo výrobky, na něž se vztahuje toto nařízení a jeho prováděcí předpisy, použité při jejich výrobě.
Tyto informace poskytnou příslušným orgánům, pokud o to požádají.
3. Materiály a předměty, které se uvádějí na trh v rámci Společenství, musí být identifikovatelné odpovídajícím systémem, který umožňuje jejich sledovatelnost s použitím označení nebo odpovídající dokumentace nebo informací.
Článek 18
Bezpečnostní opatření
1. Pokud má členský stát v důsledku nových informací nebo přehodnocení informací stávajících dostatečný důvod dospět k závěru, že užívání materiálu nebo předmětu ohrožuje lidské zdraví i přesto, že je v souladu s odpovídajícími zvláštními opatřeními, může dočasně pozastavit nebo omezit uplatňování daných předpisů na svém území.
Neprodleně o tom informuje ostatní členské státy a Komisi a uvede důvody pozastavení nebo omezení.
2. Komise co nejdříve, a pokud to je nutné poté, co si opatřila stanovisko úřadu, v rámci výboru uvedeného v čl. 23 odst. 1, přešetří důvody, kterých se dovolává členský stát uvedený v odstavci 1 tohoto článku, a bez odkladu vydá své stanovisko a přijme vhodná opatření.
3. Pokud má Komise za to, že je nezbytné změnit určité zvláštní opatření, aby byly odstraněny obtíže uvedené v odstavci 1 a aby byla zajištěna ochrana lidského zdraví, přijmou se tyto změny postupem podle čl. 23 odst. 2.
4. Členský stát uvedený v odstavci 1 může ponechat pozastavení nebo omezení v platnosti, dokud nejsou přijaty změny podle odstavce 3 nebo dokud Komise neodmítne takové změny přijmout.
Článek 19
Přístup veřejnosti
1. Žádosti o povolení, doplňkové informace od žadatelů a stanoviska úřadu, s výjimkou důvěrných informací, budou zpřístupněny veřejnosti v souladu s články 38, 39 a 41 nařízení (ES) č. 178/2002.
2. Členské státy vyřizují žádosti o přístup k dokumentům, které obdržely na základě tohoto nařízení, v souladu s článkem 5 nařízení (ES) č. 1049/2001.
Článek 20
Důvěrnost údajů
1. Žadatel může uvést, které z informací podaných v souladu s čl. 9 odst. 1, čl. 10 odst. 2 a čl. 12 odst. 2 mají být považovány za důvěrné, neboť jejich zveřejněním by mohlo být podstatně poškozeno jeho konkurenční postavení. V takových případech musí uvést zdůvodnění, které je možno ověřit.
2. Za důvěrné se nepovažují informace související s těmito údaji:
a) jméno a adresa žadatele a chemický název látky;
b) informace přímo významné pro posouzení bezpečnosti látky;
c) analytická metoda nebo metody.
3. Komise určí na základě konzultace s žadatelem, které informace by měly být považovány za důvěrné, a o svém rozhodnutí vyrozumí žadatele a úřad.
4. Úřad na vyžádání poskytne Komisi a členskému státu veškeré informace, které má k dispozici.
5. Komise, úřad a členské státy přijmou nezbytná opatření k tomu, aby zajistily řádné utajení informací získaných na základě tohoto nařízení, s výjimkou informací, které musí být zveřejněny, pokud to vyžadují okolnosti v zájmu ochrany lidského zdraví.
6. Pokud žadatel vzal nebo vezme svou žádost zpět, zachovávají úřad, Komise i členské státy důvěrnost obchodních a průmyslových informací, které poskytl, včetně informací z výzkumu a vývoje a informací, na jejichž důvěrnosti se Komise a žadatel neshodli.
Článek 21
Sdílení stávajících údajů
Informace v žádosti podané v souladu s čl. 9 odst. 1, čl. 10 odst. 2 a čl. 12 odst. 2 je možné použít ve prospěch jiného žadatele, pokud má úřad za to, že jde o stejnou látku jako byla ta, pro kterou byla podána původní žádost, včetně stupně čistoty a povahy nečistot, a pokud se druhý žadatel dohodnul s původním žadatelem, že tyto informace mohou být použity.
Článek 22
Změny příloh I a II
Změny příloh I a II se přijímají postupem podle čl. 23 odst. 2.
Článek 23
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen Stálý výbor pro potravinový řetězec a zdraví zvířat, zřízený čl. 58 odst. 1 nařízení (ES) č. 178/2002.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 24
Kontrolní opatření
1. Členské státy provádějí úřední kontrolu s cílem vynutit dodržování tohoto nařízení v souladu s odpovídajícími právními předpisy Společenství, která upravují úřední kontrolu potravin a krmiv.