e) potraviny a složky potravin skládající se z rostlin, anebo z nich izolované a složky potravin izolované z živočichů, s výjimkou potravin a složek potravin získaných tradičními metodami šlechtění a chovu, jejichž bezpečnost byla prokázána dlouhodobým užíváním jako potravin;
f) potraviny a složky potravin, u nichž se použil výrobní postup, který není běžně používán, pokud tento postup způsobuje významné změny ve složení nebo struktuře potravin nebo složek potravin, což ovlivňuje jejich výživovou hodnotu, metabolismus nebo obsah nežádoucích látek.
3. V případě potřeby může být postupem podle článku 13 stanoveno, zda se na typ potraviny nebo složky potraviny vztahuje odstavec 2 tohoto článku.
Článek 2
1. Toto nařízení se nevztahuje na:
a) potravinářské přídatné látky, na které se vztahuje směrnice Rady 89/107/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se potravinářských přídatných látek povolených pro použití v potravinách určených k lidské spotřebě [12];
b) látky určené k aromatizaci pro použití v potravinách, na které se vztahuje směrnice Rady 88/388/EHS ze dne 22. června 1988 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se látek určených k aromatizaci pro použití v potravinách a výchozích materiálů pro jejich výrobu [13];
c) extrakční rozpouštědla používaná při výrobě potravin, na které se vztahuje směrnice Rady 88/344/EHS ze dne 13. června 1988 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se extrakčních rozpouštědel používaných při výrobě potravin a složek potravin [14].
2. Vynětí z oblasti působnosti tohoto nařízení podle odst. 1 písm. a a) až c) se použije pouze tehdy, pokud mezní hodnoty bezpečnosti uvedené ve směrnicích 89/107/EHS, 88/388/EHS a 88/344/EHS odpovídají mezním hodnotám bezpečnosti uvedeným v tomto nařízení.
3. S náležitým ohledem na článek 11 Komise zajistí, aby mezní hodnoty bezpečnosti stanovené ve výše uvedených směrnicích a prováděcích předpisech k uvedeným směrnicím a k tomuto nařízení odpovídaly mezním hodnotám bezpečnosti uvedeným v tomto nařízení.
Článek 3
1. Potraviny a složky potravin, na které se vztahuje toto nařízení, nesmějí
- představovat nebezpečí pro spotřebitele,
- uvádět spotřebitele v omyl,
- být do té míry odlišné od potravin a složek potravin, k jejichž náhradě jsou určeny, aby jejich běžná spotřeba byla pro spotřebitele z hlediska výživy nevhodná.
2. Pro účely uvádění potravin a složek potravin, na které se vztahuje toto nařízení, na trh ve Společenství se použijí postupy stanovené v článcích 4, 6, 7 a 8 na základě kritérií vymezených v odstavci 1 tohoto článku a ostatních důležitých hledisek uvedených v uvedených článcích.
Avšak v případě potravin nebo složek potravin uvedených v tomto nařízení, které jsou odvozeny od rostlinných odrůd, na které se vztahují směrnice 70/457/EHS a 70/458/EHS, se rozhodnutí o souhlasu podle článku 7 tohoto nařízení přijímá postupy stanovenými ve výše uvedených směrnicích za předpokladu, že se berou v úvahu zásady posuzování uvedené v tomto nařízení a kritéria uvedená v odstavci 1 tohoto článku, s výjimkou ustanovení vztahujících se na označování takových potravin nebo složek potravin, které se v souladu s článkem 8 stanoví postupem podle článku 13.
3. Odstavec 2 se nevztahuje na potraviny a složky potravin uvedené v čl. 1 odst. 2 písm. b), pokud byl geneticky modifikovaný organismus použitý při výrobě potraviny nebo složky potraviny uveden na trh v souladu s tímto nařízením.
4. Odchylně od odstavce 2 se postup uvedený v článku 5 vztahuje na potraviny nebo složky potravin uvedené v čl. 1 odst. 2 písm. b), d) a e), které jsou na základě dostupných vědeckých a obecně přijímaných důkazů nebo na základě stanoviska vyjádřeného některým z příslušných subjektů uvedených v čl. 4 odst. 3 v podstatě rovnocenné stávajícím potravinám nebo složkám potravin, pokud jde o jejich složení, výživové hodnoty, metabolismus, zamýšlené použití a obsah nežádoucích látek.
V případě potřeby je možné postupem podle článku 13 stanovit, zda se na typ potraviny nebo složky potraviny vztahuje tento odstavec.
Článek 4
1. Osoba odpovědná za uvedení na trh Společenství (dále jen "žadatel") podá žádost členskému státu, v němž má být výrobek uveden na trh poprvé.
Zároveň zašle kopii této žádosti Komisi.
2. Provede se první posouzení podle článku 6.
Po skončení postupu podle čl. 6 odst. 4 uvědomí členský stát uvedený v odstavci 1 žadatele neprodleně,
- že může uvést potravinu nebo složku potraviny na trh, pokud se nevyžaduje další posouzení podle čl. 6 odst. 3 a pokud nebyla předložena žádná důvodná námitka podle čl. 6 odst. 4, nebo
- že se podle článku 7 vyžaduje rozhodnutí o souhlasu.
3. Každý členský stát oznámí Komisi název a adresu subjektů pro posuzování potravin, které jsou na jeho území příslušné pro vypracování zpráv o prvním posouzení podle čl. 6 odst. 2.
4. Komise zveřejní přede dnem vstupu tohoto nařízení v platnost doporučení týkající se vědeckých hledisek
- informací nezbytných k odůvodnění žádosti a předložení těchto informací,
- vypracování zpráv o prvním posouzení podle článku 6.
5. Případná prováděcí pravidla k tomuto článku budou přijata postupem podle článku 13.
Článek 5
V případě potravin a složek potravin uvedených v čl. 3 odst.
4 oznámí žadatel Komisi uvedení na trh. K oznámení připojí důležité údaje uvedené v čl.
4. Komise předá do 60 dní členským státům kopii tohoto oznámení a na žádost členského státu kopii uvedených důležitých údajů.
Komise každý rok zveřejňuje souhrn těchto oznámení v řadě C Úředního věstníku Evropských společenství.
Na označování se vztahuje článek 8.
Článek 6
1. Žádost podle čl. 1 odst. 4 musí obsahovat nezbytné informace včetně kopie provedených studií a jakéhokoli jiného dostupného materiálu prokazujícího, že potravina nebo složka potraviny je v souladu s kritérii uvedenými v čl. 3 odst. 1, a dále vhodný návrh obchodní úpravy a označování potraviny nebo složky potraviny podle požadavků článku 8. Dále se k žádosti připojí dokumentaci.
2. Po obdržení žádosti zajistí členský stát uvedený v čl. 4 odst. 1 provedení prvního posouzení. Za tímto účelem oznámí Komisi název subjektu pro posuzování potravin příslušného pro vypracování zprávy o prvním posouzení nebo požádá Komisi o dohodu s jiným členským státem, aby takovou zprávu připravil některý z příslušných subjektů pro posuzování potravin uvedených v čl. 4 odst. 3.
Komise neprodleně zašle členským státům kopii dokumentace poskytnutou žadatelem a název subjektu příslušného pro provedení prvního posouzení.
3. Zpráva o prvním posouzení se vypracuje ve lhůtě tří měsíců od obdržení žádosti, jež splňuje podmínky uvedené v odstavci 1, v souladu s doporučeními podle čl. 4 odst. 4 a musí být rozhodnuto, zda se požaduje či nepožaduje další posouzení potraviny nebo složky potraviny podle článku 7.
4. Dotyčný členský stát předá neprodleně zprávu příslušného subjektu pro posuzování potravin Komisi, která ji zašle ostatním členským státům.
Ve lhůtě 60 dní ode dne zaslání zprávy Komisí může členský stát nebo Komise podat připomínky nebo odůvodněnou námitku k uvedení dotyčné potraviny nebo složky potraviny na trh.
Připomínky nebo námitky se mohou rovněž týkat obchodní úpravy nebo označování potraviny nebo složky potraviny.
Připomínky nebo námitky se předkládají Komisi, která je zašle členským státům ve výše uvedené lhůtě 60 dní.
Pokud to některý členský stát požaduje, musí žadatel poskytnout kopii jakékoli užitečné informace vyskytující se v žádosti.
Článek 7
1. Pokud je požadováno další posouzení podle čl. 6 odst. 3 nebo pokud je podána námitka podle čl. 6 odst. 4, rozhodne se o souhlasu postupem podle článku 13.
2. Rozhodnutí vymezí působnost tohoto souhlasu a popřípadě stanoví
- podmínky použití potraviny nebo složky potraviny,
- označení potraviny nebo složky potraviny a její specifikaci,
- zvláštní požadavky na označování podle článku 8.
3. Komise neprodleně uvědomí žadatele o přijatém rozhodnutí.
Rozhodnutí se zveřejňují v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 8
1. Aniž jsou dotčeny ostatní požadavky předpisů Společenství týkajících se označování potravin, vztahují se na potraviny tyto doplňující zvláštní požadavky na označování pro zajištění informovanosti konečného spotřebitele
a) o jakémkoli charakteristickém znaku nebo vlastnosti potraviny, jakými jsou
- složení,
- výživová hodnota nebo výživové účinky,
- použití, pro které je potravina určena,
na jejichž základě není nová potravina nebo složka potraviny nadále rovnocenná stávající potravině nebo složce potraviny.
Nová potravina nebo složka potraviny se považuje za nadále rovnocennou pro účely tohoto článku, pokud vědecké posouzení založené na vhodné analýze stávajících údajů může prokázat, že hodnocené charakteristické znaky jsou odlišné ve srovnání s běžnou potravinou nebo složkou potraviny s ohledem na uznávané mezní hodnoty přirozených odchylek těchto charakteristických znaků.
V tomto případě se musí při označování uvést změněné charakteristické znaky nebo vlastnosti zároveň s postupem, kterým byl tento charakteristický znak nebo vlastnost dosažen;
b) přítomnosti materiálu, který je obsažen v nové potravině nebo složce potraviny a který stávající rovnocenná potravina neobsahuje a který může mít dopady na zdraví určitých skupin obyvatelstva;
c) přítomnosti materiálu, který je obsažen v nové potravině nebo nové složce potraviny a který stávající rovnocenná potravina neobsahuje a který vzbuzuje výhrady etické povahy;
d) přítomnosti organismu geneticky modifikovaného technikami genetické modifikace, jejichž nevyčerpávající seznam je uveden v příloze I A části 1 směrnice 90/220/EHS.
2. Pokud rovnocenná potravina nebo složka potraviny neexistuje, přijmou se v případě potřeby vhodná opatření, aby se zajistila přiměřená informovanost spotřebitelů o podstatě potraviny nebo složky potraviny.
3. Prováděcí pravidla k tomuto článku budou přijata postupem podle článku 13.
Článek 9
1. Pokud potravina nebo složka potraviny, na které se vztahuje toto nařízení, obsahuje geneticky modifikovaný organismus ve smyslu čl. 2 bodů 1) a 2) směrnice 90/220/EHS nebo se z něj skládá, připojí se k informacím požadovaným v žádosti o uvedení na trh podle čl. 6 odst.1
- kopie písemného souhlasu od příslušného subjektu případně požadovaného k záměrnému uvolnění geneticky modifikovaných organismů pro účely výzkumu a vývoje ve smyslu čl. 6 odst. 4 směrnice 90/220/EHS zároveň s výsledky tohoto uvolnění s ohledem na veškerá rizika pro lidské zdraví a životní prostředí,
- úplná technická dokumentace poskytující důležité informace požadované v článku 11 směrnice 90/220/EHS a posouzení rizik pro životní prostředí založené na těchto informacích, výsledky jakýchkoli studií provedených pro účely výzkumu a vývoje a popřípadě rozhodnutí o souhlasu s uvedením na trh podle části C směrnice 90/220/EHS.
Články 11 až 18 směrnice 90/220/EHS se nevztahují na potraviny nebo složky potravin, které obsahují geneticky modifikované organismy nebo se z nich skládají.
2. V případě potravin nebo složek potravin, na které se vztahuje toto nařízení a které obsahují geneticky modifikované organismy nebo se z nich skládají, musí rozhodnutí podle článku 7 vzít v úvahu požadavky na bezpečnost životního prostředí uvedené ve směrnici 90/220/EHS, aby bylo zajištěno, že byla učiněna všechna užitečná opatření pro prevenci nepříznivých účinků na lidské zdraví a životní prostředí, které by mohly vzniknout záměrným uvolněním geneticky modifikovaných organismů.
Při hodnocení žádostí o uvedení výrobků, které obsahují geneticky modifikované organismy nebo se z nich skládají, na trh konzultují Komise nebo členské státy subjekty zřízené Společenstvím nebo členskými státy podle směrnice 90/220/EHS.
Článek 10
Prováděcí pravidla pro ochranu informací poskytovaných žadatelem budou přijata postupem podle článku 13.
Článek 11
Ke každé otázce spadající do oblasti působnosti tohoto nařízení, která by mohla mít vliv na veřejné zdraví, je konzultován Vědecký výbor pro potraviny.
Článek 12
1. Pokud členský stát na základě podrobného odůvodnění v důsledku nových informací nebo přehodnocení stávajících informací shledá, že použití potraviny nebo složky potraviny odpovídající tomuto nařízení ohrožuje lidské zdraví nebo životní prostředí, může přechodně omezit nebo pozastavit uvádění dotyčné potraviny nebo složky potraviny na trh na svém území.
Uvědomí o tom neprodleně ostatní členské státy a Komisi a uvede důvody svého rozhodnutí.
2. Komise v rámci Stálého výboru pro potraviny co nejdříve přezkoumá důvody podle odstavce 1 a přijme vhodná opatření postupem podle článku 13.
Členský stát, který přijal rozhodnutí podle odstavce 1, je v tom případě může ponechat, dokud tato opatření nevstoupí v platnost.
Článek 13
1. Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, je Komisi nápomocen Stálý výbor pro potraviny (dále jen "výbor").
2. Věc přednese výboru jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce členského státu.
3. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
4. a) Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
b) Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese do tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise.
Článek 14
1. Nejpozději pět let ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost a na základě získaných zkušeností předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování tohoto nařízení popřípadě spolu s vhodnými návrhy.
2. Bez ohledu na zprávu uvedenou v odstavci 1 sleduje Komise uplatňování tohoto nařízení a jeho dopad na zdraví, ochranu spotřebitele, informovanost spotřebitele a fungování vnitřního trhu a v případě potřeby předloží při nejbližší příležitosti návrhy.
Článek 15
Toto nařízení vstupuje v platnost devadesátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 14. února 1997, kterým se mění přílohy I, II, III a IV nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 211/97 [2], a zejména na články 6, 7 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že podle nařízení (EHS) č.
2377/90 musí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin;
vzhledem k tomu, že maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky zhodnotí všechny významné informace, které se týkají bezpečnosti reziduí dotyčných látek pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin;
vzhledem k tomu, že při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, povolené hladiny ve všech významných poživatelných tkáních získávaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň) a charakter rezidua, které je významné pro sledování reziduí (indikátorové reziduum);
vzhledem k tomu, že pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v příslušných právních předpisech Společenství, musí být maximální limity reziduí obecně stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin; že játra a ledviny jsou však často z jatečně upravených těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány a maximální limity reziduí proto musí být rovněž vždy stanoveny i pro svalovou tkáň nebo tkáň tukovou;
vzhledem k tomu, že v případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med;
vzhledem k tomu, že doramektin a cefazolin (pro mléko) musí být zařazeny do přílohy I nařízení (EHS) č. 2377/90;
vzhledem k tomu, že alfaprostol, cefazolin, medroxyprogesteronacetat a propylenglykol musí být zařazeny do přílohy II nařízení (EHS) č. 2377/90;
vzhledem k tomu, že cefapirin musí být zařazen do přílohy III nařízení (EHS) č. 2377/90, aby bylo umožněno dokončení vědeckých studií;
vzhledem k tomu, že se ukazuje, že maximální limity reziduí pro chloroform nelze stanovit, protože jeho rezidua v potravinách živočišného původu představují při jakémkoli limitu riziko pro zdraví spotřebitele; že chloroform musí být proto zařazen do přílohy IV nařízení (EHS) č. 2377/90;
vzhledem k tomu, že před tím, než toto nařízení vstoupí v platnost, musí být stanovena lhůta 60 dnů k tomu, aby členské státy mohly učinit veškeré úpravy, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci příslušných veterinárních léčivých přípravků vydaná v souladu se směrnicí Rady 81/851/EHS [3] naposledy pozměněnou směrnicí 93/40/EHS [4], aby byla zohledněna ustanovení tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I, II, III a IV nařízení (EHS) č. 2377/90 se mění tak, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost šedesátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 286/97 ze dne 17. února 1997 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č.
2493/96 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo ji rozšiřuje o další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních nebo jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
vzhledem k tomu, že Výboru pro celní kodex – odbor pro celní a statistickou nomenklaturu nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 287/97 ze dne 17. února 1997 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č.
2493/96 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo ji rozšiřuje o další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních nebo jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nřízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem odboru Výboru pro celní kodex – odboru pro celní a statistickou nomenklaturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
ze dne 17. února 1997, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku a kterým se zrušují některá nařízení týkající se zařazení
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2493/96 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že může být obtížné rozlišit některé zeleninové omáčky čísla 2103 a upravenou nebo konzervovanou zeleninu kapitoly 20; že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury je nezbytné stanovit způsob, jakým budou tyto dvě skupiny výrobků vzájemně odlišeny; že uvedené omáčky jsou obvykle ve formě kapalin, emulzí nebo suspenzí, které obsahují velmi malé množství viditelné pevné hmoty; že vhodným rozlišovacím kritériem se jeví propad sítem o dané velikosti ok;
vzhledem k tomu, že je třeba vložit doplňkovou poznámka do kapitoly 21 kombinované nomenklatury a provést odpovídající změny v příloze I nařízení (EHS) č. 2658/87;
vzhledem k tomu, že by měla být zrušena nařízení nebo části nařízení, které dříve sloužily pro zařazení podobných výrobků na základě jiných kritérií, než je propad kovovým drátěným sítem, zejména nařízení Komise (EHS) č. 314/90 [3], (EHS) č. 3044/90 [4] a (ES) č. 3055/94 [5];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex – odboru pro celní a statistickou nomenklaturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Kapitola 21 kombinované nomenklatury tvořící přílohu nařízení (EHS) č. 2658/87 se mění takto:
1. Vkládá se nová doplňková poznámka, která zní:
"1. Ve smyslu podpoložek 21032000 a 21039090 se výrazem "hotové omáčky" nerozumějí přípravky ze zeleniny, ovoce nebo jiných jedlých částí rostlin, jestliže z původní hmotnosti přípravku po propláchnutí vodou o teplotě 20 °C propadne kovovým sítem o velikosti otvorů 5 mm méně než 80 % hmotnostních těchto přísad."
2. Dosavadní doplňkové poznámky 1 až 4 se označují jako doplňkové poznámky 2 až 5.
Článek 2
Zrušuje se bod 2 přílohy nařízení (EHS) č. 314/90, bod 1 přílohy nařízení (EHS) č. 3044/90 a nařízení (ES) č. 3055/94.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
ze dne 20. února 1997, kterým se mění nařízení (EHS) č. 94/92, kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu pro dovozy ze třetích zemí podle nařízení Rady (EHS) č. 2092/91 o ekologickém zemědělství a k němu se vztahujícím označování zemědělských produktů a potravin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2092/91 ze dne 24. června 1991 o ekologickém zemědělství a k němu se vztahujícím označování zemědělských produktů a potravin [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 418/96 [2], a zejména na článek 11 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že čl. 11 odst.
1 nařízení (EHS) č. 2092/91 stanoví, že produkty, které jsou dováženy ze třetí země mohou být uváděny na trh pouze v případě, že pocházejí ze třetí země uvedené v seznamu vypracovaném v souladu s podmínkami stanovenými v odstavci 2 uvedeného článku; že takový seznam byl stanoven v příloze nařízení Komise (EHS) č.
94/92 [3] ve znění nařízení (ES) č. 522/96 [4];
vzhledem k tomu, že Argentina, Maďarsko a Švýcarsko požádaly Komisi o změnu termínů jejich zařazení do seznamu podle čl. 11 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2092/91 a předložily požadované informace podle čl. 2 odst. 2 nařízení (EHS) č. 94/92;
vzhledem k tomu, že Nizozemsko oznámilo požadavek na přidání subjektu Skal jako jednoho z kontrolních subjektů v Maďarsku; že tento kontrolní subjekt byl dříve stanoven Nizozemskem a Komise předložila tento požadavek maďarským orgánům; že Maďarsko souhlasilo se zařazením tohoto kontrolního subjektu;
vzhledem k tomu, že vyhodnocení předložených informací vedlo k závěru, že požadavky jsou rovnocenné požadavkům vyplývajícím z práva Společenství;
vzhledem k tomu, že je vhodné z důvodů průhlednosti stanovit v tomto nařízení úplný seznam třetích zemí přijatý na základě režimu článku 1 nařízení (EHS) č. 2092/91;
vzhledem k tomu, že pro činnost režimu pro každou ze třetích zemí musí být určeny subjekty pověřené vydáváním kontrolních osvědčení uvedených v čl. 11 odst. 1 písm. b) nařízení č. 2092/91;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem výboru uvedeného v článku 14 nařízení (EHS) č. 2092/91,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (EHS) č. 94/92 se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. března 1997.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 322/97 ze dne 17. února 1997 o statistice Společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 213 této smlouvy,
(1) vzhledem k tomu, že plnění různých úkolů svěřených Komisi Smlouvou k zajištění řádného fungování a rozvoje společného trhu vyžaduje, aby Komise shromažďovala veškeré užitečné informace;
(2) vzhledem k tomu, že zejména pro vytváření, provádění, sledování a vyhodnocování politik stanovených Smlouvou musí Společenství moci ve svých rozhodnutích vycházet z aktuálních, spolehlivých, výstižných a mezi členskými státy srovnatelných statistik;
(3) vzhledem k tomu, že pro zajištění proveditelnosti, soudržnosti a srovnatelnosti statistik Společenství je nezbytné posílit spolupráci a koordinaci mezi orgány, které se na úrovni členských států i na úrovni Společenství podílí na získávání těchto informací; že ustanovení tohoto nařízení přispívají k rozvoji statistického systému Společenství;
(4) vzhledem k tomu, že uvedené orgány musí při vypracovávání statistiky postupovat s co největší nestranností a znalostí věci, a zároveň dbát na stejné zásady chování a profesionální etiky;
(5) vzhledem k tomu, že dne 14. dubna 1994 přijala Statistická komise OSN hlavní zásady úřední statistiky;
(6) vzhledem k tomu, že pro přípravu a provedení nejnaléhavějších statistických opatření Společenství jsou nezbytné statistické programy beroucí ohled na zdroje dostupné na úrovni Společenství i jednotlivých členských států;
(7) vzhledem k tomu, že vypracovávání statistických programů Společenství, které má schválit Rada, a ročních pracovních programů, které má přijmout Komise, vyžaduje obzvlášť úzkou spolupráci v rámci Výboru pro statistické programy, zřízeného rozhodnutím 89/382/EHS, Euratom [5];
(8) vzhledem k tomu, že účelem tohoto nařízení je vytvořit právní rámec pro vypracování statistik Společenství; že je potřebné plánovat vypracovávání statistik Společenství, jež bude upřesněno individuálními opatřeními v oblasti statistiky;
(9) vzhledem k tomu, že toto nařízení vymezuje pravomoci orgánů jednotlivých členských států a Společenství při vypracovávání statistik Společenství v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 3b Smlouvy;
(10) vzhledem k tomu, že při přípravě statistických programů musí výbory zřízené Radou pro oblasti statistiky plnit svěřené úkoly;
(11) vzhledem k tomu, že je nezbytné vymezit metody a podmínky provádění statistického programu Společenství prostřednictvím individuálních opatření v oblasti statistiky;
(12) vzhledem k tomu, že vypracovávání statistiky Společenství zahrnuje i rozšiřování údajů;
(13) vzhledem k tomu, že získání a udržení důvěry zpravodajských jednotek vyžaduje ochranu důvěrných informací shromažďovaných pro sestavování statistiky Společenství statistickými úřady členských států a Společenství; že statistická důvěrnost musí ve všech členských státech odpovídat stejnému souboru zásad;
(14) vzhledem k tomu, že je proto nezbytné společně definovat důvěrnost údajů pro použití při vypracovávání statistik Společenství;
(15) vzhledem k tomu, že u této definice je nezbytné vzít v úvahu, že údaje pocházející z veřejně přístupných zdrojů považují některé státní orgány v souladu se svými právními předpisy za důvěrné;
(16) vzhledem k tomu, že specifickými předpisy o zpracování dat v rámci statistického programu Společenství nebude dotčena směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů [6];
(17) vzhledem k tomu, že Smlouva svěřuje Evropskému měnovému institutu jisté pravomoci v oblasti statistiky, které má vykonávát bez požadování nebo přijímání pokynů od orgánů nebo institucí Společenství, od vlád členských států ani od žádného jiného subjektu; že je důležité zajišťovat náležitou koordinaci mezi činnostmi příslušných orgánů na úrovni členských států a na úrovni Společenství přispívajícími k vypracování statistik Společenství na jedné straně a činnostmi Evropského měnového institutu na straně druhé;
(18) vzhledem k tomu, že nejpozději v den zřízení Evropského systému centrálních bank musí být národní centrální banky nezávislé na orgánech nebo institucích Společenství, na vládách členských států a na všech jiných subjektech; že ve druhé etapě hospodářské a měnové unie mají členské státy zahájit a dokončit proces mající za cíl zaručení nezávislosti národních centrálních bank;
(19) vzhledem k tomu, že Komise konzultovala Výbor pro statistické programy, Výbor pro měnovou a finanční statistiku a pro statistiku platební bilance, zřízený rozhodnutím 91/115/EHS [7], a Evropský poradní výbor pro statistické informace v hospodářské a sociální oblasti, zřízený rozhodnutím 91/116/EHS [8],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
Obecná ustanovení
Článek 1
Účelem tohoto nařízení je vytvoření právního rámce pro systematické a plánovité vypracovávání statistiky Společenství za účelem formulování, provádění, sledování a hodnocení programů Společenství.
Při dodržení zásady subsidiarity jsou za vypracování statistiky Společenství na úrovni členských států odpovědné vnitrostátní orgány a na úrovni Společenství orgán Společenství.
Pro zaručení srovnatelnosti výsledků se statistika Společenství vypracovává na základě jednotných norem a ve zvláštních a řádně zdůvodněných případech na základě harmonizovaných metod.
Článek 2
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
- "statistikou Společenství" kvantitativní, souhrnné a reprezentativní informace pocházející ze shromažďování a systematického zpracování údajů získaných vnitrostátními orgány a orgánem Společenství v rámci provádění statistického programu Společenství podle článku 3 odst. 2 tohoto nařízení;
- "vypracováváním statistik" proces zahrnující veškeré činnosti nezbytné při shromažďování, uchování, zpracování, sestavování, analýzy a šíření statistických informací;
- "vnitrostátními orgány" statistické orgány členských států a jiné orgány pověřené v každém členském státě vypracováváním statistik Společenství;
- "orgánem Společenství" orgán Komise pověřený plněním úkolů uložených Komisi v oblasti vypracování statistik Společenství (Eurostat).
KAPITOLA II
Statistický program Společenství a jeho provádění
Článek 3
1. Podle odpovídajících ustanovení Smlouvy přijímá Rada statistický program Společenství, který vymezuje metody, hlavní oblasti a cíle činnosti, s nimiž se počítá na dobu nepřesahující pět let.
Statistický program Společenství tvoří rámec pro vypracovávání veškerých statistik Společenství.
V případě nutnosti je možné jej aktualizovat.
Na konci období, ke kterému se program vztahuje, vypracovává Komise zprávu o provedení programu.
Komise předkládá obecné zásady pro vytvoření statistického programu Společenství k předběžnému přezkoumání Výboru pro statistické programy, a pokud to spadá do oblasti jejich pravomoci, Evropskému poradnímu výboru pro statistické informace v hospodářské a sociální oblasti a Výboru pro měnovou a finanční statistiku a pro statistiku platební bilance.
2. Statistický program Společenství uvedený v odstavci 1 se provádí prostřednictvím individuálních statistických opatření přijímaných
a) Radou v souladu s odpovídajícími ustanoveními Smlouvy, nebo
b) Komisí za podmínek stanovených v článku 6 postupem podle článku 19, nebo
c) vzájemnou dohodou mezi vnitrostátními orgány a orgánem Společenství s ohledem na oblasti jejich pravomocí.
3.
Komise předkládá svůj pracovní program na příští rok každoročně do konce měsíce května Výboru pro statistické programy k posouzení.
Tento program obsahuje zejména
- opatření, která Komise považuje za prioritní, přičemž se bere ohled na finanční omezení jak na úrovni členských států, tak na úrovni Společenství,
- postupy a případné právní nástroje, s nimiž Komise počítá při provádění programu.
Komise co nejvíce zohlední připomínky Výboru pro statistické programy.
Přijme opatření, která považuje za nejvhodnější.
Článek 4
Komise uvádí u svých návrhů individuálních statistických opatření podle čl. 3 odst. 2 písm. a) a b) tyto údaje:
- důvody zvažovaných opatření, zejména s ohledem na dotčené politiky Společenství,
- přesné cíle opatření, jakož i hodnocení očekávaných výsledků,
- postupy při provádění opatření, dobu jejich provádění a úlohu vnitrostátních orgánů a orgánu Společenství,
- roli příslušných odborných výborů,
- prostředky k co největšímu snížení zatížení zpravodajských jednotek,
- rozbor efektivnosti nákladů beroucí ohled na finanční zatížení Společenství a členských států způsobené daným opatřením,
- mezinárodní statistická doporučení, k nimž je nutno přihlížet v příslušných oblastech.
Článek 5
Předpisy přijaté Radou nebo Komisí v případech uvedených v čl. 3 odst. 2 písm. a) a b) vymezují nezbytné zásady, aby se dosáhlo úrovně kvality a srovnatelnosti nezbytné pro statistiky Společenství.
Článek 6
Komise může přijmout individuální statistické opatření ve smyslu čl. 3 odst. 2 písm. b), splňuje-li všechny následující podmínky:
- doba provádění opatření nesmí překročit jeden rok,
- shromažďování údajů se musí týkat údajů, které jsou již u příslušných vnitrostátních orgánů k dispozici či jsou u nich dostupné nebo je lze ve výjimečných případech shromažďovat přímo,
- Komise převezme dodatečné náklady, jež v důsledku provádění opatření vzniknou na úrovni členských států.
Článek 7
Jestliže statistika Společenství vyplývá z dohody mezi vnitrostátními orgány a orgánem Společenství podle čl. 3 odst. 2 písm. c), nevzniká z toho pro zpravodajské jednotky žádná povinnost, pokud tuto povinnost nestanoví právní předpisy členských států.
Článek 8
Provádění individuálních statistických opatření přísluší orgánům členských států, pokud právní předpis Rady nestanoví jinak.
Pokud vnitrostátní orgány tento úkol neplní, může provádětindividuální statistická opatření provádět s výslovným souhlasem daného vnitrostátního orgánu orgán Společenství.
Článek 9
Komise úzce spolupracuje s Evropským měnovým institutem za účelem zajištění nezbytné soudržnosti při vypracování statistik, aby vyhovovaly daným informačním potřebám, přičemž náležitým způsobem bere v úvahu zásady stanovené v článku 10.
V mezích svých pravomocí se této spolupráce účastní Výbor pro měnovou a finanční statistiku a pro statistiku platební bilance.
Ačkoli se Evropský měnový institut a národní centrální banky vypracování statistik Společenství neúčastní, mohou vnitrostátní orgány a orgán Společenství ve svých oblastech pravomoci a bez dotčení stávajících vnitrostátních ujednání mezi národní centrální bankou a vnitrostátními orgány přímo či nepřímo, podobně jako podle čl. 3 odst. 2 písm. c) a po dohodě mezi národní centrální bankou a orgánem Společenství, používat při vypracovávání statistiky Společenství údaje získávané centrální bankou.
KAPITOLA III
Zásady
Článek 10
Statistiky Společenství se za účelem dosažení co možná nejlepší kvality z hlediska deontologického i profesionálního řídí zásadami nestrannosti, spolehlivosti, relevantnosti, efektivnosti nákladů, statistické důvěrnosti a transparentnosti.
Zásady uvedené v prvním odstavci jsou vymezeny takto:
"nestranností" se rozumí objektivní a nezávislý způsob vypracovávání statistik Společenství nepodléhající žádnému tlaku politických nebo jiných zájmových skupin, zejména pokud jde o výběr nejvhodnějších postupů, definicí a metod k dosažení vytyčených cílů.
Nestranností se také rozumí to, že statistiky jsou k dispozici v co nejkratší době všem uživatelům (orgány Společenství, vlády, subjekty činné v hospodářské a v sociální sféře, akademické kruhy a široká veřejnost);
"spolehlivostí" se rozumí, že statistiky Společenství zachycují co možná nejvěrnější obraz skutečnosti, kterou mají odrážet.
Toto vyžaduje používání exaktních kritérií pro výběr zdrojů, metod a postupů.
Spolehlivost údajů se také zlepší poskytováním informací o zjišťované oblasti, o metodice, o postupech a o zdrojích;
"relevantností" se rozumí vypracovávání statistik Společenství v souladu s jasně vymezenými požadavky v závislosti na cílech Společenství.
Tyto požadavky vymezují oblasti, lhůty a rozsah statistik, které jsou neustále v souladu s nejnovějšími poznatky z oblasti demografie, hospodářství, ekologie a sociologie.
Shromažďování údajů by se mělo omezit jen na to, co je nezbytné k dosažení požadovaných výsledků.
Vypracovávání statistik Společenství, které pozbyly na významu pro cíle Společenství, by mělo být zrušeno;
"efektivností nákladů" se rozumí optimální využívání všech prostředků, jež jsou k dispozici, a co nejmenší zatížení zpravodajských jednotek.
Rozsah činností a náklady, jež si vypracování statistik vyžádá, by měly být přiměřené k zamýšlenému významu výsledků a k očekávanému přínosu;
"statistickou důvěrností" se rozumí ochrana informací o jednotlivých statistických jednotkách získaných přímo pro statistické účely nebo nepřímo z administrativních nebo jiných zdrojů proti porušení práva na důvěrnost.
Použití obdržených údajů pro nestatistické účely a jejich nedovolené zpřístupnění je zakázáno;
"transparentností" se rozumí právo zpravodajských jednotek obdržet informace o právním východisku, o účelech, pro něž se údaje požadují, a o přijatých ochranných opatřeních.
Orgány příslušné pro sestavování statistik Společenství přijmou veškerá nezbytná opatření pro poskytování těchto informací.
KAPITOLA IV
Rozšiřování statistik
Článek 11
1. "Rozšiřováním" se rozumí zpřístupňování statistik Společenství uživatelům.
2. Rozšiřování se provádí tak, aby v celém Společenství byl ke statistice Společenství zajištěn jednoduchý a nestranný přístup.
3. Rozšiřování statistik Společenství provádějí orgán Společenství a vnitrostátní orgány v oblastech svých pravomocí.
Článek 12
Rozšiřování statistických výsledků na úrovni Společenství probíhá se stejnou periodicitou, s jakou probíhá sdělování výsledků za jednotlivé členské státy orgánu Společenství.
Je-li to možné a není-li tím ovlivněna kvalita na úrovni Společenství, dochází k rozšiřování před termínem dalšího předání výsledků za jednotlivé členské státy orgánu Společenství.
KAPITOLA V
Statistická důvěrnost
Článek 13
1. Údaje použité vnitrostátními orgány a orgánem Společenství pro vypracovávání statistik Společenství jsou důvěrné, umožňují-li přímou nebo nepřímou identifikaci statistických jednotek, a tak zpřístupňují individuální údaje.
Při rozhodování o tom, zda lze statistickou jednotku považovat za identifikovatelnou, se berou v úvahu všechny prostředky, jejichž použití k identifikaci dané statistické jednotky třetí osobou lze rozumně předpokládat.
2. Odchylně od odstavce 1 se za důvěrné nepovažují údaje získané z veřejně přístupných zdrojů, které podle vnitrostátních právních předpisů zůstávají přístupné veřejnosti u vnitrostátních orgánů.
Článek 14
Předávání důvěrných údajů neumožňujících přímou identifikaci je mezi vnitrostátními orgány a mezi těmito orgány a orgánem Společenství přípustné, je-li to nezbytné pro vypracování specifických statistik Společenství.
Jakékoli jiné předání musí výslovně schválit vnitrostátní orgán, který údaje shromáždil.
Článek 15
Důvěrné údaje zjišťované výhradně pro vypracovávání statistik Společenství používají vnitrostátní orgány a orgán Společenství výlučně pro statistické účely, pokud zpravodajské jednotky nevyjádřily jednoznačně souhlas s použitím těchto údajů k jiným účelům.
Článek 16
1. Aby se snížilo zatížení zpravodajských jednotek a s výhradou odstavce 2 mají vnitrostátní orgány a orgán Společenství přístup k administrativním zdrojům údajů v oblastech činnosti vlastní veřejné správy v míře nezbytné pro vypracování statistik Společenství.
2. Jednotlivé členské státy a Komise stanoví v případě nutnosti v oblastech své pravomoci praktické postupy, omezení a předpoklady pro umožnění účinného přístupu ke statistikám.
3. Použití důvěrných údajů shromážděných orgány členských států nebo Společenství z administrativních nebo jiných zdrojů se netýká použití údajů k účelům, ke kterým byly původně shromážděny.
Článek 17
1. Orgán členského státu příslušný pro vypracování důvěrných údajů může k těmto údajům získaným pro statistiku Společenství povolit přístup pro vědecké účely, jestliže je v zemi původu a případně v zemi použití údajů zajištěna ochrana statistické důvěrnosti v souladu s opatřeními podle článku 18.
2. Orgán Společenství může k důvěrným údajům předaným tomuto orgánu podle článku 14 povolit přístup pro vědecké účely, jestliže dá orgán členského státu, který poskytl požadované údaje, k tomuto použití výslovný souhlas.
Článek 18
1. Na úrovni členských států i Společenství se přijmou při rozšiřování statistik Společenství nezbytná právní, správní, technická a organizační opatření pro zajištění fyzické a logické ochrany důvěrných údajů a pro omezení nebezpečí nedovoleného šíření nebo použití k jiným než statistickým účelům.
2. Úředníci a jiní zaměstnanci vnitrostátních orgánů nebo orgánu Společenství mající přístup k údajům, na něž se vztahují předpisy Společenství o statistické důvěrnosti, jsou povinni o těchto údajích zachovávat mlčenlivost, a to i po skončení své funkce.
KAPITOLA VI
Závěrečná ustanovení
Článek 19
1. V případě uvedeném v čl. 3 odst. 2 písm. b) je Komisi nápomocen Výbor pro statistické programy.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
3. a) Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
b) Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese do tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise.
Článek 20
1. Pro přijetí opatření nezbytných k provádění kapitoly V, zejména opatření pro zajištění toho, aby všechny vnitrostátní orgány i orgán Společenství uplatňovaly stejné zásady a stejné minimální standardy k zamezení neoprávněného poskytování důvěrných údajů ze statistik Společenství a aby podle čl. 17 odst. 2 dodržely podmínky pro přístup k důvěrným údajům v držení orgánu Společenství pro vědecké účely, je Komisi nápomocen Výbor pro statistickou důvěrnost, zřízený článkem 7 nařízení Rady (Euratom, EHS) č. 1588/90 ze dne 11. června 1990 o předávání údajů, na které se vztahuje statistická důvěrnost, Statistickému úřadu Evropských společenství [9].
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
3. a) Komise přijme opatření, která jsou okamžitě použitelná.
b) Pokud však tato opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru, sdělí je Komise neprodleně Radě.
V tomto případě může Komise nejvýše o tři měsíce ode dne tohoto sdělení odložit použitelnost opatření, o kterých rozhodla.
Rada může kvalifikovanou většinou ve lhůtě stanovené v předchozím pododstavci přijmout jiné rozhodnutí.
Článek 21
1. Toto nařízení se použije, aniž je dotčena směrnice 95/46/ES.
2. V článku 2 nařízení (Euratom, EHS) č. 1588/90 se bod 1 nahrazuje tímto:
"1. "důvěrnými statistickými údaji" rozumějí údaje vymezené v článku 13 nařízení Rady (ES) č.
322/97 ze dne 17. února 1997 o statistice Společenství [10];"
Článek 22
Statistiky vypracované na základě platných právních předpisů Společenství se považují za statistiky Společenství bez ohledu na rozhodovací postupy, jimiž se řídí.
Za statistiky Společenství se považují statistiky, které vypracovaly nebo které vypracují orgány členských států a Společenství při provádění rámcového programu prioritních opatření v oblasti statistických informací na období 1993 až 1997, zavedeného rozhodnutím 93/464/EHS [11].
Článek 23
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 21. února 1997, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 2406/96 o stanovení společných obchodních norem pro některé produkty rybolovu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3759/92 ze dne 17. prosince 1992 o společné organizaci trhu s produkty rybolovu a akvakultury [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 3318/94 [2] a zejména na čl. 2 odst. 4 tohoto nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (ES) č.
2406/96 [3] především zavádí kalibrační stupnici pro sledě druhu Clupea harengus; že v případě sleďů z Baltského moře tato nová stupnice stanoví zvláštní velikost pro produkty vylovené a vyložené na břeh severně od 59° 30′, ale nezahrnuje ty, které byly dříve použitelné pro celé Baltské moře;
vzhledem k tomu, že toto opomenutí nepřihlíží k produkčním a prodejním podmínkám dotčených produktů vylovených v Baltském moři jižně od 59° 30′; že je proto třeba znovu stanovit příslušnou velikostní kategorii pro tento produkt tím, že bude pozměněno nařízení (ES) č. 2406/96;
vzhledem k tomu, že tato změna znamená technickou úpravu společných obchodních norem podle čl. 2 odst. 4 nařízení (EHS) č. 3759/92;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro produkty rybolovu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V příloze II nařízení (ES) č. 2406/96 se kalibrační stupnice platná pro sledě obecného (Clupea harengus) z Baltského moře mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 25. února 1997, kterým se mění nařízení (ES) č. 151/97 o prodeji hovězího masa ze zásob intervenčních agentur za předem paušálně stanovené ceny určeného k zásobování Kanárských ostrovů
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 805/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem1, naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2222/962, a zejména na čl. 7 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1601/92 ze dne 15. června 1992 o zvláštních opatřeních pro Kanárské ostrovy týkajících se některých zemědělských produktů3, naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2348/964, a zejména na čl. 3 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č.
151/975 stanoví prodej hovězího masa ze zásob intervenčních agentur určeného k zásobování Kanárských ostrovů v rámci nařízení Komise (ES) č. 2790/94 ze dne 16. listopadu, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č.
1601/92 o zvláštních opatřeních pro Kanárské ostrovy týkajících se některých zemědělských produktů6 ve znění nařízení (ES) č. 2883/947; že za účelem hladkého průběhu prodeje je nutné stanovit některá administrativní pravidla, zejména pokud jde o vhodnost prodeje a lhůty, které se mají dodržovat;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 151/97 se mění takto:
1. v čl. 3 odst. 1 se na začátek vkládá nový pododstavec, který zní:
"Žádost o nákup podá hospodářský subjekt zapsaný v rejstříku uvedeném v čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 2790/94 nebo žadatel, kterého uvedený hospodářský subjekt na základě písemného prohlášení řádně zmocnil k jednání svým jménem.";
2. v čl. 3 odst. 2 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Žádost o osvědčení o podpoře musí být podána nejpozději sedm pracovních dnů po vystavení dokladu o nákupu.";
3. v článku 5 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Hlavním požadavkem ve smyslu článku 20 nařízení Komise (EHS) č. 2220/85 je dodání příslušných produkty na Kanárské ostrovy nejpozději do 30. června 1997.
Důkaz o splnění tohoto požadavku musí být pro příslušnou dodávku předložen nejpozději dva měsíce po splnění formalit u příslušných úřadů Kanárských ostrovů."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 338/97 ze dne 9. prosince 1996 o ochraně druhů volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin regulováním obchodu s nimi
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 130s odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
jednajíc v souladu s postupem podle čl. 189c Smlouvy [3],
(1) vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č.
3626/82 [4] uvedlo od 1. ledna 1984 v platnost ve Společenství Úmluvu o mezinárodním obchodu ohroženými druhy volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (CITES); že účelem úmluvy je chránit ohrožené druhy volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin prostřednictvím regulace mezinárodního obchodu s exempláři takových druhů;
(2) vzhledem k tomu, že za účelem zlepšení ochrany druhů volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin, které jsou nebo mohou být ohroženy obchodem, musí být nařízení (EHS) č. 3626/82 nahrazeno nařízením beroucím v úvahu vědecké poznatky získané od jeho přijetí a současnou strukturu obchodu; že navíc zrušení kontrol na vnitřních hranicích v důsledku zavedení jednotného trhu vyžaduje přijetí přísnějších opatření k regulaci obchodu na vnějších hranicích Společenství a kontrolu dokumentů a zboží na hraničním celním úřadě v místě dovozu;
(3) vzhledem k tomu, že ustanovení tohoto nařízení nebrání tomu, aby členské státy v souladu se Smlouvou případně přijaly nebo zachovaly jakákoli přísnější opatření, zejména pokud jde o držení exemplářů druhů podle tohoto nařízení;
(4) vzhledem k tomu, že je třeba stanovit objektivní kritéria pro zařazování druhů volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin do příloh tohoto nařízení;
(5) vzhledem k tomu, že provádění tohoto nařízení vyžaduje uplatnění společných podmínek pro vydávání, používání a předkládání dokumentů týkajících se povolování dovozu exemplářů jednotlivých druhů podle tohoto nařízení do Společenství a jejich vývozu nebo zpětného vývozu; že je nutno formulovat zvláštní ustanovení týkající se tranzitu exemplářů přes území Společenství;
(6) vzhledem k tomu, že je na výkonném orgánu cílového členského státu, aby ve spolupráci s vědeckým orgánem daného členského státu a případně s ohledem na stanovisko Vědecké prověřovací skupiny rozhodl ožádostech o povolení k dovozu exemplářů do Společenství;
(7) vzhledem k tomu, že je nutno přidat k ustanovením o zpětném vývozu ještě postup pro konzultace, aby se tak omezilo riziko protiprávního jednání;
(8) vzhledem k tomu, že k zaručení účinné ochrany druhů volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin mohou být uvalena další omezení na dovoz exemplářů druhů podle tohoto nařízení do Společenství a na jejich vývoz ze Společenství; že v souvislosti s živými exempláři mohou být tato omezení rozšířena o další omezení na úrovni Společenství týkající se držení nebo přemísťování takových exemplářů v rámci Společenství;
(9) vzhledem k tomu, že je nutno definovat zvláštní ustanovení použitelná pro exempláře narozené a odchované v zajetí nebo na exempláře uměle vypěstované, pro exempláře, které jsou osobního nebo rodinného charakteru, a na nekomerční zápůjčky, dary nebo výměny mezi registrovanými vědci nebo vědeckými institucemi;
(10) vzhledem k tomu, že k zabezpečení co nejširší možné ochrany druhů podle tohoto nařízení je nutno definovat ustanovení pro regulování obchodu s exempláři těchto druhů, jejich přemísťování v rámci Společenství a podmínek pro jejich ubytování; že potvrzení vydávaná na základě tohoto nařízení, která přispívají k regulování těchto činností, se musí řídit společnými pravidly týkajícími se vydávání, platnosti a používání;
(11) vzhledem k tomu, že by měla být přijata opatření k minimalizaci nepříznivých účinků, které na živé exempláře působí při převážení na místo určení, ze Společenství nebo v jeho rámci;
(12) vzhledem k tomu, že k zajištění účinných kontrol a usnadnění celního řízení by měly být určeny celní úřady s vyškolenými pracovníky zodpovědnými za vyřizování potřebných formalit a provádění odpovídajících kontrol při dovozu exemplářů do Společenství tak, aby pro ně byl stanoven celně schválený režim nebo určení ve smyslu nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [5], nebo při jejich vývozu či zpětném vývozu ze Společenství; že by také měla být k dispozici zařízení zaručující odpovídající umístění a péči o živé exempláře;
(13) vzhledem k tomu, že provádění tohoto nařízení rovněž vyžaduje, aby členské státy jmenovaly příslušné výkonné a vědecké orgány;
(14) vzhledem k tomu, že informování veřejnosti a její seznámení s ustanoveními tohoto nařízení, zejména na hraničních přechodech, pravděpodobně zlepší dodržování těchto ustanovení;
(15) vzhledem k tomu, že k zajištění účinného prosazování tohoto nařízení by členské státy měly podrobně sledovat dodržování jeho ustanovení, a za tím účelem úzce spolu vzájemně a s Komisí spolupracovat; že toto vyžaduje předávání informací týkajících se provádění tohoto nařízení;
(16) vzhledem k tomu, že sledování objemů obchodu s druhy volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin podle tohoto nařízení má klíčový význam pro posuzování účinků obchodu na stav zachování druhů; že by se měly sestavovat podrobné výroční zprávy v jednotném formátu;
(17) vzhledem k tomu, že k zaručení dodržování tohoto nařízení je důležité, aby členské státy stanovily sankce za jeho porušování způsobem, který je vzhledem k povaze a závažnosti porušení dostatečný a přiměřený;
(18) vzhledem k tomu, že je velmi důležité stanovit postup, který umožní, aby Společenství ve vhodné lhůtě přijalo prováděcí ustanovení a změny příloh k tomuto nařízení; že musí být zřízen výbor, který umožní úzkou a účinnou spolupráci mezi členskými státy a Komisí na tomto poli;
(19) vzhledem k tomu, že množství biologických a ekologických hledisek, které je nutno brát při provádění tohoto nařízení v úvahu, vyžaduje vytvoření Vědecké prověřovací skupiny, jejíž stanoviska bude Komise předávat výše uvedenému výboru a výkonným orgánům členských států, aby jim usnadnila přijímání jejich rozhodnutí,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Cíl
Cílem tohoto nařízení je chránit druhy volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin a zaručit jejich zachování regulováním obchodu s nimi podle ustanovení následujících článků.
Toto nařízení se použije v souladu s cíli, zásadami a ustanoveními úmluvy definované v článku 2.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "výborem" Výbor pro otázky obchodu s volně žijícími živočichy a planě rostoucími rostlinami zřízený podle článku 18;
b) "úmluvou" Úmluva o mezinárodním obchodu ohroženými druhy volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (CITES);
c) "zemí původu" země, ve které byl exemplář získán z volné přírody, odchován v zajetí nebo uměle vypěstován;
d) "oznámením o dovozu" oznámení podané dovozcem nebo jeho zástupcem či představitelem v okamžiku, kdy je exemplář některého z druhů zařazených do příloh C nebo D dovážen do Společenství, a to na Komisí předepsaném formuláři v souladu s postupem podle článku 18;
e) "přivezením z moře" dovoz jakéhokoli exempláře do Společenství, který byl získán v mořském prostředí, jež nespadá do jurisdikce žádného státu, včetně vzdušného prostoru nad mořem a mořského dna a podloží pod mořem, a je dovážen přímo z tohoto prostředí;
f) "vydáním" provedení všech nezbytných postupů týkajících se přípravy a ověření platnosti povolení nebo potvrzení a jeho předání žadateli;
g) "výkonným orgánem" státní správní orgán ustanovený v případě členského státu podle čl. 13 odst. 1 písm. a) nebo v případě třetí země, která se stala smluvní stranou úmluvy, podle článku IX uvedené úmluvy;
h) "cílovým členským státem" cílový členský stát uvedený v dokumentu použitém k vývozu nebo zpětnému vývozu daného exempláře; v případě přivezení z moře se tímto výrazem rozumí členský stát, do jehož jurisdikce spadá místo určení daného exempláře;
i) "nabízením k prodeji" nabízení k prodeji a jakákoli činnost, která může být oprávněně za takové nabízení považována, včetně přímého nebo zprostředkovaného inzerování a včetně výzvy k jeho zakoupení;
j) "exemplářem osobního nebo rodinného charakteru" neživé exempláře, jejich části nebo odvozeniny, které patří fyzické osobě a tvoří nebo mají tvořit součást jejího normálního osobního movitého majetku;
k) "místem určení" místo, kam mají být v okamžiku dovozu exemplářů do Společenství tyto exempláře běžně uloženy; v případě živých exemplářů je to první místo, kde mají být exempláře chovány či pěstovány po skončení případné karantény nebo jiné lhůty, po kterou jsou zadržovány za účelem provedení sanitárních vyšetření a kontrol;
l) "populací" biologicky nebo zeměpisně odlišený soubor jedinců;
m) "převážně komerčními účely" veškeré účely, jejichž neobchodní hlediska jasně nepřevládají;
n) "zpětným vývozem ze Společenství" vývoz jakéhokoli exempláře ze Společenství, který byl do něho předtím dovezen;
o) "opětovným dovozem do Společenství" dovoz jakéhokoli exempláře do Společenství, který byl z něho předtím vyvezen nebo zpětně vyvezen;
p) "prodejem" jakákoli forma prodeje.
Pro účely tohoto nařízení se za prodej považuje i pronajmutí, směna nebo výměna; obdobné výrazy budou vykládány podobně;
q) "vědeckým orgánem" vědecký orgán ustanovený v případě členského státu podle čl. 13 odst. 1 písm. b) nebo v případě třetí země, která se stala smluvní stranou úmluvy, podle článku IX uvedené úmluvy;
r) "Vědeckou prověřovací skupinou" poradní orgán zřízený podle článku 17;
s) "druhem" druh, poddruh nebo jejich populace;
t) "exemplářem" jakýkoli živočišný nebo rostlinný jedinec, ať živý nebo neživý, patřící k některému z druhů zařazených do příloh A až D, jakákoli jeho část nebo odvozenina, ať tvoří součást jiného zboží či nikoli, jakož i jakékoli jiné zboží, u něhož je podle průvodních dokumentů, obalu nebo označení čietikety nebo jakýchkoli jiných příznaků patrné, že představuje nebo obsahuje části či odvozeniny živočichů nebo rostlin uvedených druhů, pokud takové části či odvozeniny nejsou vyňaty z působnosti ustanovení tohoto nařízení nebo ustanovení týkajících se přílohy, do které je dotyčný druh zařazen, a to vyznačením této skutečnosti v dotyčných přílohách.
Exemplář se považuje za exemplář druhu zařazeného do příloh A až D tehdy, pokud jde o živočicha nebo rostlinu, z jehož "rodičů" alespoň jeden patří ke druhu zařazenému do těchto příloh, případně pokud jde o část či odvozeninu z takového živočicha nebo rostliny.
V případech, kdy "rodiče" takového živočicha nebo rostliny patří ke druhům, z nichž každý je zařazen do jiné přílohy nebo z nichž pouze jeden je zařazen do těchto příloh, platí ustanovení přísnější přílohy.
Nicméně v případě exemplářů hybridních rostlin, pokud je jeden z "rodičů" zařazen do přílohy A, platí ustanovení přísnější přílohy jedině tehdy, jestliže je tato skutečnost jmenovitě pro takový druh uvedena v poznámce uvedené v dané příloze;
u) "obchodem" dovoz do Společenství, včetně přivezení z moře, a vývoz či zpětný vývoz ze Společenství, a také využívání, přemísťování a převod vlastnictví exemplářů podle tohoto nařízení v rámci Společenství, včetně případů uvnitř jednoho členského státu;
v) "tranzitem" přeprava exemplářů mezi dvěma body ležícími mimo Společenství přes území Společenství zasílaných jmenovitě uvedenému příjemci, přičemž případná přerušení jsou způsobena pouze opatřeními, jež si tento způsob přepravy vyžaduje;
w) "zpracovanými exempláři získanými před více než 50 lety" exempláře, které byly oproti jejich původnímu přirozenému stavu podstatně změněny do podoby klenotů, dekorativních, uměleckých či užitných předmětů nebo hudebních nástrojů, přičemž k takovému zpracování došlo před více než 50 lety, nežli toto nařízení vstoupilo v platnost, a výkonný orgán dotyčného členského státu se přesvědčí, že již byly v takovém stavu získány.
Takové exempláře však budou považovány za zpracované, pouze pokud jednoznačně patří do jedné z výše uvedených kategorií a nevyžadují žádné další vyřezávání, řemeslné nebo průmyslové zpracování, aby mohly plnit svůj účel;
x) "kontrolami při dovozu, vývozu, zpětném vývozu a tranzitu" kontroly potvrzení, povolení a oznámení stanovených v tomto nařízení a — v případě, že tak umožňují předpisy Společenství, nebo v jiných případech odběru reprezentativních vzorků ze zásilek — prohlídky exemplářů případně doplněné o odebírání vzorků za účelem jejich rozboru nebo podrobnější kontroly.
Článek 3
Rozsah
1. Příloha A obsahuje:
a) druhy zařazené do přílohy I úmluvy, u nichž členské státy nevznesly výhradu;
b) jakýkoli druh, který:
i) je nebo může být předmětem poptávky za účelem využívání ve Společenství nebo mezinárodního obchodu a kterému buď hrozí vyhynutí, nebo je tak vzácný, že jakýkoli objem obchodu by ohrozil přežití druhu;
nebo
ii) patří do rodu, z něhož většina druhů je zařazena do přílohy A, nebo který je druhem, většina jehož poddruhů je zařazena do přílohy A, a to podle kritérií stanovených v pododstavci a) nebo v pododstavci b) písm. i), přičemž jeho zařazení do této přílohy je nezbytné pro účinnou ochranu těchto taxonů.
2. Příloha B obsahuje:
a) druhy zařazené do přílohy II úmluvy a zároveň nezařazené do přílohy A, přičemž u nich členské státy nevznesly výhradu;
b) druhy zařazené do přílohy I úmluvy, u nichž byla vznesena výhrada;
c) jakýkoli jiný druh, který není zařazen do přílohy I ani II úmluvy:
i) a který je předmětem mezinárodního obchodu v objemech, jež by mohly být neslučitelné:
- s jeho přežitím nebo s přežitím jeho populace v určitých zemích, nebo
- s udržením celkové populace na úrovni, která odpovídá úloze daného druhu v ekosystémech, v nichž se vyskytuje;
nebo
ii) jehož zařazení do této přílohy z důvodu podobnosti jeho vzhledu s jinými druhy zařazenými do přílohy A nebo do přílohy B je nezbytné pro zajištění účinné kontroly obchodu s exempláři takových druhů;
d) druhy, u kterých bylo zjištěno, že zavedení živých exemplářů do přírodního prostředí Společenství by představovalo ekologické ohrožení původních druhů volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin ve Společenství.
3. Příloha C obsahuje:
a) druhy zařazené do přílohy III úmluvy a zároveň nezařazené do přílohy A nebo B, přičemž u nich členské státy nevznesly výhradu;
b) druhy zařazené do přílohy II úmluvy, u nichž byla vznesena výhrada.
4. Příloha D obsahuje:
a) druhy, které nejsou zařazeny do příloh A až C a které jsou do Společenství dováženy v počtech, jež jsou dostatečným opodstatněním pro sledování;
b) druhy zařazené do přílohy III úmluvy, u nichž byla vznesena výhrada.
5. V případech, kdy je stav zachování druhů podle tohoto nařízení dostatečným opodstatněním jejich zařazení do jedné z příloh úmluvy, přispívají členské státy k nezbytným změnám.
Článek 4
Dovoz do Společenství
1. Dovoz exemplářů druhů zařazených do přílohy A do Společenství je možný pouze poté, co byly provedeny potřebné kontroly a na hraničním celním úřadě v místě dovozu bylo předloženo dovozní povolení vydané výkonným orgánem cílového členského státu.
Dovozní povolení smí být vydáno pouze v souladu s omezeními zavedenými podle odstavce 6 a po splnění těchto podmínek:
a) příslušný vědecký orgán po zvážení případného stanoviska Vědecké prověřovací skupiny oznámil, že dovoz do Společenství:
i) nebude mít škodlivý účinek na stav zachování druhu nebo na rozsah území, na němž se vyskytuje příslušná populace daného druhu;
ii) se uskutečňuje: - za některým z účelů uvedených v čl.
8 odst. 3 písm. e), f) a g) nebo
- za jiným účelem, který neohrožuje přežití dotyčných druhů;
b) i) žadatel předloží dokumenty dokazující, že exempláře byly získány v souladu s právními předpisy o ochraně dotyčných druhů, což v případech, kdy jsou ze třetí země dováženy exempláře druhů zařazených do příloh úmluvy, je vývozní povolení nebo potvrzení o zpětném vývozu, případně jejich kopie, které v souladu s úmluvou vydal příslušný orgán země, ze které se vývoz nebo zpětný vývoz uskutečňuje;
ii) pro vydání povolení k dovozu druhů zařazených do přílohy A podle čl. 3 odst. 1 písm. a) však nejsou takové písemné důkazy vyžadovány, ale originál jakéhokoli takového dovozního povolení je nutno zadržet, dokud žadatel nepředloží vývozní povolení nebo potvrzení o zpětném vývozu;
c) příslušný vědecký orgán se přesvědčí, že zamýšlené ubytování pro živý exemplář na místě určení je odpovídajícím způsobem vybavené, aby umožňovalo řádnou ochranu a péči;
d) výkonný orgán se přesvědčí, že exemplář není určen k použití pro převážně komerční účely;
e) výkonný orgán po konzultaci s příslušným vědeckým orgánem dospěje k názoru, že neexistují žádné další okolnosti týkající se zachování druhu, které mluví proti vydání dovozního povolení; a
f) v případě přivezení z moře se výkonný orgán přesvědčí, že veškeré živé exempláře budou připraveny a přepravovány tak, aby se minimalizovalo nebezpečí zranění, poškození zdraví nebo krutého zacházení.
2. Dovoz exemplářů druhů zařazených do přílohy B do Společenství je možný pouze poté, co byly provedeny potřebné kontroly a na hraničním celním úřadě v místě dovozu bylo předloženo dovozní povolení vydané výkonným orgánem cílového členského státu.
Dovozní povolení smí být vydáno pouze v souladu s omezeními zavedenými podle odstavce 6, a pokud:
a) příslušný vědecký orgán po prostudování dostupných údajů a případně po zvážení případného stanoviska Vědecké prověřovací skupiny dojde k závěru, že dovoz do Společenství nebude mít škodlivý účinek na stav zachování druhu nebo na rozsah území, na kterém se vyskytuje příslušná populace daného druhu, vzhledem k současnému nebo předpokládanému objemu obchodu.
Tento závěr bude platit pro následné dovozy tak dlouho, dokud se výše uvedené okolnosti významně nezmění;
b) žadatel předloží dokumenty dokazující, že zamýšlené ubytování pro živý exemplář na místě určení je odpovídajícím způ sobem vybavené, aby umožňovalo řádnou ochranu a péči;
c) podmínky uvedené v odst. 1 písm. b) bod i), písm. e) a písm. f) byly splněny.
3. Dovoz exemplářů druhů zařazených do přílohy C do Společenství je možný pouze poté, co byly provedeny potřebné kontroly a na hraničním celním úřadě v místě dovozu bylo předloženo oznámení o dovozu a:
a) v případě vývozu ze země uvedené v souvislosti s dotyčnými druhy v příloze C předloží žadatel písemný dokument ve formě vývozního povolení, které v souladu s úmluvou vydal orgán dané země k tomuto účelu příslušný, že exempláře byly získány v souladu s vnitrostátními právními předpisy o ochraně dotyčných druhů; nebo
b) v případě vývozu ze země neuvedené v souvislosti s dotyčnými druhy v příloze C nebo v případě zpětného vývozu z jakékoli země předloží žadatel vývozní povolení, potvrzení o zpětném vývozu nebo potvrzení původu, které v souladu s úmluvou vydal k tomuto účelu příslušný orgán země, z níž se vývoz nebo zpětný vývoz uskutečňuje.
4. Dovoz exemplářů druhů zařazených do přílohy D do Společenství je možný pouze poté, co byly provedeny potřebné kontroly a na hraničním celním úřadě v místě dovozu bylo předloženo oznámení o dovozu.
5. Podmínky pro vydání dovozního povolení uvedené v odst. 1 písm. a) a d) a v odst. 2 písm. a), b) a c) se nevztahují na exempláře, u nichž žadatel předloží písemné důkazy o tom:
a) že byly již dříve legálně dovezeny do Společenství nebo ve Společenství získány a že jsou nyní, změněné či nikoli, zpětně do Společenství dováženy; nebo
b) že se jedná o zpracované exempláře získané před více než 50 lety.
6. Po konzultaci s dotčenými zeměmi původu v souladu s postupem podle článku 18 a po zvážení případného stanoviska Vědecké prověřovací skupiny může Komise vyhlásit pro dovoz do Společenství všeobecná omezení nebo omezení týkající se určitých zemí původu, která:
a) na základě podmínek uvedených v odst. 1 písm. a) bod i) nebo písm. e) platí pro exempláře druhů zařazených do přílohy A;
b) na základě podmínek uvedených v odst. 1 písm. e) nebo v odst. 2 písm. a) platí pro exempláře druhů zařazených do přílohy B;
c) platí pro živé exempláře druhů zařazených do přílohy B, které mají vysokou úmrtnost při přepravě nebo u nichž bylo zjištěno, že pravděpodobně značnou část potenciální délky svého života v zajetí nepřežijí; nebo
d) platí pro živé exempláře druhů, u nichž bylo zjištěno, že jejich zavedení do přírodního prostředí Společenství představuje ekologické ohrožení druhů volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin ve Společenství původních.
Seznam takových omezení, pokud byla nějaká přijata, Komise čtvrtletně zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství.
7. Pokud po dovozu do Společenství dojde ke zvláštním případům lodní, letecké nebo železniční dopravy, jsou podle postupu stanoveného v článku 18 povoleny odchylky od provádění příslušných kontrol a předkládání dovozních dokumentů na hraničním celním úřadě v místě dovozu, jak stanoví odstavce 1 až 4, aby bylo možno provádět takové kontroly a předkládat takové dokumenty na jiném celním úřadě pověřeném podle ustanovení čl. 12 odst. 1.
Článek 5
Vývoz nebo zpětný vývoz ze Společenství
1. Vývoz nebo zpětný vývoz exemplářů druhů zařazených do přílohy A ze Společenství je možný pouze poté, co byly provedeny potřebné kontroly a na celním úřadě, kde se vyřizují vývozní formality, bylo předloženo vývozní povolení nebo potvrzení o zpětnému vývozu vydané výkonným orgánem členského státu, ve kterém se exempláře nacházejí.
2. Vývozní povolení pro exempláře druhů zařazených do přílohy A smí být vydáno pouze po splnění těchto podmínek:
a) příslušný vědecký orgán písemně oznámil, že odchyt či sběr exemplářů ve volné přírodě nebo jejich vývoz nebude mít škodlivý účinek na stav zachování druhu nebo na rozsah území, na kterém se příslušná populace daného druhu vyskytuje;
b) žadatel předloží dokumenty dokazující, že exempláře byly získány v souladu s právními předpisy o ochraně dotyčných druhů; v případě, kdy se žádost podává v jiném členském státu, než ze kterého exemplář pochází, slouží jako důkaz potvrzení, v němž je uvedeno, že exemplář byl získán z volné přírody v souladu s právními předpisy, které platí na území takového státu;
c) výkonný orgán se přesvědčí, že:
i) jakýkoli živý exemplář bude tak připraven a přepravován, aby se minimalizovalo nebezpečí zranění, poškození zdraví nebo krutého zacházení; a
ii) - exempláře druhů, které nejsou zařazeny do přílohy I úmluvy, nebudou využívány k převážně komerčním účelům; nebo
- v případě, kdy se do země, která je smluvní stranou úmluvy, vyvážejí exempláře druhů uvedených v čl. 3 odst. 1 písm. a) tohoto nařízení, bylo vydáno dovozní povolení; a
d) výkonný orgán členského státu po konzultaci s příslušným vědeckým orgánem dospěje k názoru, že neexistují žádné další okolnosti týkající se zachování druhu, které mluví proti vydání vývozního povolení.
3. Potvrzení o zpětném vývozu smí být vydáno teprve poté, kdy došlo ke splnění podmínek uvedených v odst. 2 písm. c) a d) a žadatel předloží písemné důkazy o tom, že exempláře:
a) byly dovezeny do Společenství v souladu s ustanoveními tohoto nařízení;
b) v případě dovozu do Společenství před vstupem tohoto nařízení v platnost byly dovezeny v souladu s ustanoveními nařízení (EHS) č.
3626/82; nebo
c) se v případě dovozu do Společenství před rokem 1984 dostaly na mezinárodní trh v souladu s ustanoveními úmluvy; nebo
d) byly legálně dovezeny do členského státu dříve, než se ustanovení příslušných nařízení uvedených v písmenech a) a b) nebo ustanovení úmluvy stala použitelnými pro tyto exempláře nebo v daném členském státu.
4. Vývoz nebo zpětný vývoz exemplářů druhů, jež jsou zařazeny do příloh B a C, ze Společenství je možný pouze poté, co byly provedeny potřebné kontroly a na celním úřadě, kde se vyřizují vývozní formality, bylo předloženo vývozní povolení nebo potvrzení o zpětnému vývozu vydané výkonným orgánem členského státu, na jehož území se exempláře nacházejí.
Vývozní povolení smí být vydáno teprve poté, kdy došlo ke splnění podmínek uvedených v odst. 2 písm. a), b), c) bod i) a písm. d).
Potvrzení o zpětném vývozu smí být vydáno teprve poté, kdy došlo ke splnění podmínek uvedených v odst. 2 písm. c) bod i) a písm. d) a v odst. 3 písm. a) až d).
5. Pokud se žádost o vydání potvrzení o zpětném vývozu týká exemplářů dovezených do Společenství na základě dovozního povolení vydaného jiným členským státem, musí výkonný orgán nejdříve konzultovat výkonný orgán, který povolení vydal.
Postupy pro uskutečnění konzultací a případy, ve kterých je konzultace nutná, se určují podle postupu stanoveného v článku 18.
6. Podmínky pro vydání vývozního povolení nebo potvrzení o zpětném vývozu, jež jsou uvedeny v odst. 2 písm. a) a c) bod ii), se nevztahují na:
i) zpracované exempláře získané před více než 50 lety; nebo
ii) neživé exempláře a jejich části nebo odvozeniny, u nichž žadatel předloží písemné důkazy o tom, že byly legálně získány dříve, než se pro ně ustanovení tohoto nařízení či nařízení (EHS) č. 3626/82 nebo úmluvy stala použitelnými.
7. a) Příslušný vědecký orgán v každém členském státu sleduje jednak vydávání povolení, která daný členský stát vydává pro vývoz exemplářů druhů zařazených do přílohy B, a jednak skutečné vývozy takových exemplářů. Kdykoli takový vědecký orgán dojde k názoru, že vývoz exemplářů kteréhokoli takového druhu by měl být omezen, aby byly zachovány stavy daného druhu v celé oblasti jeho výskytu na úrovni, která odpovídá jeho úloze v ekosystému, v němž se vyskytuje, a která je dostatečně vyšší nežli úroveň, při níž by podle čl.
3 odst. 1 písm. a) nebo písm. b) bod i) bylo nutno daný druh zařadit do přílohy A, tento vědecký orgán písemně navrhne příslušnému výkonnému orgánu vhodná opatření, která by měla být učiněna, aby se omezilo vydávání povolení k vývozu exemplářů daného druhu.
b) Kdykoli výkonný orgán obdrží návrhy opatření zmíněné v písmenu a), zašle tyto informace spolu se svými připomínkami Komisi, která v případě potřeby doporučí omezení vývozu dotyčných druhů podle postupu stanoveného v článku 18.
Článek 6
Zamítnutí žádostí o povolení a potvrzení uvedená v článcích 4, 5 a 10
1. Když členský stát zamítne žádost o povolení nebo potvrzení v případě, který je vzhledem k cílům tohoto nařízení významný, neprodleně uvědomí Komisi o zamítnutí a také o důvodech pro zamítnutí žádosti.
2. Komise předává informace obdržené podle ustanovení odstavce 1 ostatním členským státům, aby bylo zajištěno jednotné uplatňování tohoto nařízení.
3. Pokud je podána žádost o vydání povolení nebo potvrzení pro exempláře, u nichž již byla taková žádost dříve zamítnuta, musí žadatel o předchozím zamítnutí uvědomit příslušný orgán, u něhož žádost podává.
4. a) Členské státy jsou povinny uznávat zamítnutí žádostí příslušnými orgány jiných členských států, pokud je takové zamítnutí založeno na ustanoveních tohoto nařízení.
b) Toto ustanovení však nemusí být uplatněno, pokud se podstatně změnily okolnosti nebo se objevily nové skutečnosti svědčící ve prospěch žádosti.
V takových případech, pokud výkonný orgán povolení nebo potvrzení vydá, uvědomí o tom Komisi a uvede důvody pro vydání.
Článek 7
Odchylky
1. Exempláře narozené a odchované v zajetí nebo uměle vypěstované
a) S výjimkou použití článku 8 se na exempláře druhů zařazených do přílohy A, které se narodily a byly odchovány v zajetí nebo které byly uměle vypěstovány, vztahují stejná ustanovení jako na exempláře druhů zařazených do přílohy B.
b) V případě uměle vypěstovaných rostlin není nutno trvat na splnění ustanovení článků 4 a 5, a to za zvláštních podmínek, které stanoví Komise a které se týkají:
i) používání rostlinolékařských osvědčení;
ii) obchodu prováděného registrovanými obchodníky a vědeckými institucemi uvedenými v odstavci 4 tohoto článku; a
iii) obchodu s hybridy.
c) Kritéria pro určení, zda se jedinec narodil a byl odchován v zajetí či byl uměle vypěstován a zda pro obchodní účely, jakož i zvláštní podmínky uvedené v písmenu b) stanoví Komise v souladu s postupem podle článku 18.
2. Tranzit
a) Odchylně od ustanovení článku 4, pokud se jedná o tranzit exempláře přes území Společenství, provedení kontrol a předložení předepsaných povolení, potvrzení a oznámení na hraničním celním úřadě v místě dovozu se nevyžaduje.
b) V případě druhů zařazených do příloh podle ustanovení čl. 3 odst. 1 a čl. 3 odst. 2 písm. a) a b) se odchylka uvedená v písmenu a) použije pouze tehdy, pokud byl příslušnými správními orgány třetí země, z níž se vývoz nebo zpětný vývoz provádí, vydán platný dokument pro vývoz nebo zpětný vývoz podle ustanovení úmluvy, který dané exempláře doprovází a ve kterém je uvedeno jejich místo určení.
c) Pokud dokument uvedený v písmenu b) nebyl před vývozem nebo zpětným vývozem vydán, musí být exemplář zadržen a může být případně zabaven, dokud nedojde k dodatečnému předložení požadovaného dokumentu za podmínek, které stanoví Komise v souladu s postupem podle článku 18.
3. Exempláře osobního nebo rodinného charakteru
Odchylně od článků 4 a 5 se ustanovení těchto článků nevztahují na neživé exempláře, jejich části a odvozeniny patřící k druhům zařazeným do příloh A až D, které jsou exempláři osobního nebo rodinného charakteru dováženými do Společenství nebo z něho vyváženými či zpětně vyváženými podle ustanovení, která přijme Komise v souladu s postupem podle článku 18.
4. Vědecké instituce
Dokumenty zmíněné v článcích 4, 5, 8 a 9 se nevyžadují v případě neobchodních zápůjček, darů nebo výměn mezi vědci a vědeckými institucemi registrovanými výkonnými orgány států, ve kterých působí, herbářových exemplářů a jiných muzejních exemplářů konzervovaných, sušených nebo zalitých v konzervačním médiu a živých rostlinných materiálů, které jsou označeny štítkem, jehož vzor je určen v souladu s postupem podle článku 18, nebo podobným štítkem, který vydal nebo schválil výkonný orgán třetí země.
Článek 8
Ustanovení týkající se regulace obchodních činností
1. Nákup, nabízení ke koupi, nabývání pro obchodní účely, veřejné vystavování pro obchodní účely, využívání pro obchodní zisk a prodej, držení za účelem prodeje, nabízení k prodeji nebo převážení za účelem prodeje exemplářů druhů zařazených do přílohy A je zakázáno.
2. Členské státy mohou zakázat držení exemplářů, zejména živých zvířat druhů zařazených do přílohy A.
3. V souladu s požadavky jiných právních předpisů Společenství o ochraně volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin může být ze zákazů uvedených v odstavci 1 udělena případ od případu výjimka ve formě příslušného potvrzení vydaného výkonným orgánem členského státu, ve kterém se exempláře nacházejí, pokud:
a) byly dané exempláře získány ve Společenství nebo do něho dovezeny dříve, než se ustanovení týkající se druhů zařazených do přílohy I úmluvy nebo do přílohy C1 nařízení (EHS) č. 3626/82 nebo do přílohy A stala pro dané exempláře použitelnými; nebo
b) se jedná o exempláře získané před více než 50 lety; nebo
c) byly exempláře dovezeny do Společenství v souladu s ustanoveními tohoto nařízení a mají být používány k účelům, které neohrožují přežití dotyčných druhů; nebo
d) se jedná o exempláře živočišných druhů narozené a odchované v zajetí nebo uměle vypěstované exempláře rostlinných druhů, případně pokud jde o části nebo odvozeniny takových exemplářů; nebo
e) jsou dané exempláře za výjimečných okolností potřebné pro pokrok vědeckého poznání nebo k nezbytným biomedicínským účelům podle směrnice Rady 86/609/EHS ze dne 24. listopadu 1986 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se ochrany zvířat používaných pro pokusné a jiné vědecké účely [6], kdy se ukáže, že daný druh je jediným vhodným druhem pro takové účely, a kdy nejsou k dispozici žádné exempláře daného druhu, které se narodily a byly odchovány v zajetí; nebo
f) jsou dané exempláře určeny k chovatelským nebo pěstitelským účelům, které přinesou užitek pro zachování dotyčných druhů; nebo
g) jsou dané exempláře určeny k výzkumným nebo vzdělávacím účelům zaměřeným na ochranu nebo zachování daných druhů; nebo
h) dané exempláře pocházejí z některého členského státu a byly získány z volné přírody v souladu s platnými právními předpisy tohoto členského státu.
4. Všeobecně platné odchylky od zákazů uvedených v odstavci 1 na základě podmínek zmíněných v odstavci 3, jakož i všeobecně platné odchylky týkající se druhů zařazených do přílohy A podle čl. 3 odst. 1 písm. b) bodu ii) může stanovit Komise v souladu s postupem podle článku 18. Jakékoli takové odchylky musí být v souladu s požadavky jiných právních předpisů Společenství o ochraně volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin.
5. Zákazy uvedené v odstavci 1 se vztahují také na exempláře druhů zařazených do přílohy B s výjimkou případů, kdy lze příslušnému orgánu dotyčného členského státu přesvědčivě prokázat, že takové exempláře byly získány, a pokud pocházejí z území mimo Společenství, že byly do něho dovezeny v souladu s požadavky platných právních předpisů o ochraně volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin.
6. Příslušné orgány členských států mohou podle vlastního uvážení prodávat jakékoli exempláře druhů zařazených do příloh B až D, které zabavily na základě tohoto nařízení, pod podmínkou, že tím nedojde k jejich vrácení přímo fyzické nebo právnické osobě, jíž byly zabaveny nebo jež se na daném přestupku podílela.
Takové exempláře mohou být poté využívány ke všem účelům, jako kdyby byly získány legálně.
Článek 9
Přemisťování živých exemplářů
1. V případě exempláře druhu zařazeného do přílohy A je k jakémukoli přemístění v rámci Společenství z místa uvedeného v příslušném dovozním povolení nebo jakémkoli potvrzení vydaném v souladu s tímto nařízením potřeba předběžné povolení výkonného orgánu členského státu, v němž se exemplář nachází.
V jiných případech přemístění musí být osoba zodpovědná za přemístění exempláře schopna, pokud je třeba, předložit doklad o legálním původu exempláře.
2. Takové povolení:
a) lze udělit pouze tehdy, pokud příslušný vědecký orgán takového členského státu nebo — jestliže jde o přemístění do jiného členského státu — příslušný vědecký orgán takového jiného členského státu dojde k přesvědčení, že zamýšlené ubytování pro živý exemplář na místě určení je odpovídajícím způsobem vybavené, aby umožňovalo řádnou ochranu a péči;
b) musí být podloženo vydáním potvrzení; a
c) se případně neprodleně oznámí výkonnému orgánu členského státu, do kterého má být exemplář přemístěn.
3. Žádný takový souhlas se však nevyžaduje, jestliže nějaké živé zvíře musí být přemístěno za účelem neodkladného veterinárního zákroku a následně je vráceno přímo zpět na povolené místo určení.
4. Při přemísťování živého exempláře druhu zařazeného do přílohy B v rámci Společenství může držitel exemplář opustit teprve poté, co zajistil, aby zamýšlený příjemce byl odpovídajícím způsobem informován o ubytování, vybavení a postupech potřebných k zajištění řádné péče o exemplář.
5. Pokud jsou jakékoli živé exempláře přepravovány do Společenství, ze Společenství či v jeho rámci, případně drženy po jakoukoli dobu při tranzitu nebo překládání, je nutno je připravit, přepravovat a pečovat o ně tak, aby se minimalizovalo nebezpečí zranění, poškození zdraví nebo krutého zacházení, a v případě zvířat navíc v souladu s právními předpisy Společenství o ochraně zvířat během přepravy.
6. V souladu s postupem podle článku 18 může Komise zavést omezení na držení nebo přepravu živých exemplářů těch druhů, pro které byla zavedena omezení dovozu do Společenství v souladu s čl. 4 odst. 6.
Článek 10
Potvrzení, která se mají vydávat
Po obdržení žádosti od příslušné osoby spolu se všemi potřebnými podklady a za předpokladu, že jsou splněny všechny podmínky, kterými se řídí jejich vydávání, může výkonný orgán členského státu vydat potvrzení pro účely uvedené v čl. 5 odst. 2 písm. b), čl. 5 odst. 3 a 4, čl. 8 odst. 3 a čl. 9 odst. 2 písm. b).
Článek 11
Platnost a zvláštní podmínky pro povolení a potvrzení
1. Aniž jsou dotčena přísnější opatření, která mohou členské státy přijmout nebo zachovat, jsou povolení a potvrzení vydávaná příslušnými orgány členských států v souladu s tímto nařízením platná v celém Společenství.
2. a) Nicméně jakékoli takové povolení nebo potvrzení, jakož i jakékoli jiné povolení nebo potvrzení vydané na jeho základě, se považuje za neplatné, jestliže příslušný orgán nebo Komise po konzultaci s příslušným orgánem, který povolení nebo potvrzení vydal, konstatuje, že bylo vydáno na základě mylného předpokladu, že podmínky pro jeho vydání byly splněny.
b) Exempláře, které se nacházejí na území členského státu a pro které byly takové dokumenty vydány, příslušné orgány daného členského státu zadrží a mohou je zabavit.
3. V jakémkoli povolení nebo potvrzení vydaném v souladu s tímto nařízením může vydávající orgán stanovit podmínky a požadavky, které zajistí soulad s ustanoveními tohoto nařízení.
Pokud je třeba takové podmínky nebo požadavky začlenit do vzoru formuláře povolení nebo potvrzení, jsou členské státy povinny o tom uvědomit Komisi.
4. Jakékoli dovozní povolení vydané na základě kopie odpovídajícího vývozního povolení nebo potvrzení o zpětném vývozu platí pro dovoz exemplářů do Společenství pouze tehdy, pokud je k němu přiložen originál platného vývozního povolení nebo potvrzení o zpětném vývozu.
5. Komise určí lhůty pro vydávání povolení a potvrzení v souladu s postupem podle článku 18.
Článek 12
Místa dovozu a vývozu
1. Členské státy určí celní úřady pro vyřizování potřebných formalit a provádění příslušných kontrol při dovozu do Společenství a vývozu z něho, aby pro exempláře druhů podle tohoto nařízení byl stanoven celně schválený režim nebo určení ve smyslu nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, a uvedou, které celní úřady jsou zvlášť určeny pro odbavování živých exemplářů.
2. Všechny celní úřady určené podle odstavce 1 musí mít dostatečný počet vyškolených pracovníků.
Členské státy zajistí, aby umístění exemplářů odpovídalo příslušným právním předpisům Společenství týkajícím se přepravy a ubytování živých zvířat a aby v případě potřeby byla učiněna odpovídající opatření pro živé rostliny.
3. Všechny celní úřady určené podle odstavce 1 je nutno oznámit Komisi, která jejich seznam zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství.
4. Ve výjimečných případech a v souladu s kritérii definovanými postupem podle článku 18 může výkonný orgán povolit dovoz do Společenství nebo vývoz či zpětný vývoz z něho i na jiném celním úřadě, než který byl k tomuto účelu určen podle odstavce 1.
5. Členské státy zajistí, aby veřejnost byla na hraničních přechodech informována o prováděcích ustanoveních tohoto nařízení.
Článek 13
Výkonné a vědecké orgány a jiné příslušné orgány
1. a) Každý členský stát ustanoví výkonný orgán, který má hlavní odpovědnost za provádění tohoto nařízení a za styk s Komisí.
b) Každý členský stát také může ustanovit další výkonné orgány a jiné příslušné orgány, které mají napomáhat provádění tohoto nařízení, přičemž hlavní výkonný orgán zodpovídá za to, aby dalším výkonným orgánům poskytl veškeré informace potřebné pro správné uplatňování tohoto nařízení.
2. Každý členský stát ustanoví jeden nebo více vědeckých orgánů s potřebnou kvalifikací, jejichž povinnosti se liší od povinností kteréhokoli ustanoveného výkonného orgánu.
3. a) Nejméně tři měsíce před datem použitelnosti tohoto nařízení oznámí členské státy Komisi názvy a adresy ustanovených výkonných orgánů, dalších orgánů příslušných k vydávání povolení nebo potvrzení a vědeckých orgánů a Komise tyto informace do jednoho měsíce zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství.
b) Každý výkonný orgán uvedený v odst. 1 písm. a) do dvou měsíců předá Komisi, pokud jej o to Komise požádá, jména a podpisové vzory osob oprávněných podepisovat povolení a potvrzení, jakož i otisky razítek, pečetí nebo jiných pomůcek používaných k potvrzování pravosti povolení a potvrzení.
c) Členské státy jsou povinny sdělit Komisi jakékoli změny v již poskytnutých informacích nejdéle dva měsíce poté, kdy k takové změně dojde.
Článek 14
Sledování dodržování tohoto nařízení a šetření případů jeho porušení
1. a) Příslušné orgány členských států sledují dodržování ustanovení tohoto nařízení.
b) Pokud mají příslušné orgány kdykoli důvod se domnívat, že dochází k porušování těchto ustanovení, jsou povinny učinit vhodné kroky k zajištění jejich dodržování nebo k zahájení zákonného postupu.
c) Členské státy uvědomí Komisi a v případě druhů zařazených do příloh úmluvy také sekretariát úmluvy o jakýchkoli krocích, jež příslušné orgány podnikly v souvislosti se závažnými případy porušení ustanovení tohoto nařízení, včetně informací o případech zadržení a zabavení.
2. Komise zajistí, aby příslušné orgány členských států věnovaly pozornost záležitostem, jejichž prošetření považuje vzhledem k ustanovením tohoto nařízení za nezbytné.
Členské státy uvědomí Komisi a v případě druhů zařazených do příloh úmluvy také sekretariát úmluvy o výsledku jakýchkoli následných šetření.
3. a) Je nutno vytvořit skupinu pro prosazování tohoto nařízení tvořenou představiteli orgánů každého členského státu, které mají za úkol zajistit provádění veškerých ustanovení tohoto nařízení.
Předsedou skupiny je zástupce Komise.
b) Tato skupina prošetří jakoukoli technickou otázku týkající se prosazování tohoto nařízení, kterou její předseda přednese buď ze svého podnětu, nebo na žádost členů skupiny či výboru.
c) Názory vyslovené v rámci skupiny pro prosazování tohoto nařízení předává Komise výboru.
Článek 15
Předávání informací
1. Členské státy a Komise si navzájem předávají informace potřebné pro provádění tohoto nařízení.
Členské státy a Komise zajistí, aby byly podniknuty kroky potřebné k informování veřejnosti o ustanoveních týkajících se uplatňování úmluvy a tohoto nařízení a také o opatřeních k provádění tohoto nařízení.
2. Komise zůstává v kontaktu se sekretariátem úmluvy s cílem zajistit účinné provádění úmluvy na celém území, pro které toto nařízení platí.
3. Jakákoli doporučení Vědecké prověřovací skupiny předává Komise neprodleně výkonným orgánům dotčených členských států.
4. a) Výkonné orgány členských států předají do 15. června každého roku Komisi informace týkající se předchozího roku, které jsou potřebné k sestavení zpráv uvedených v čl. VIII. odst.
7 písm. a) úmluvy, a obdobné informace o mezinárodním obchodu se všemi exempláři druhů, které jsou zařazeny do příloh A, B a C, a také o dovozu exemplářů jednotlivých druhů, které jsou zařazeny do přílohy D, do Společenství. Výčet požadovaných informací a formát, ve kterém mají být předávány, stanoví Komise v souladu s postupem podle článku 18.
b) Na základě informací uvedených v písmenu a) zveřejní Komise do 31. října každého roku statistickou zprávu o dovozu exemplářů jednotlivých druhů podle tohoto nařízení do Společenství, respektive vývozu či zpětném vývozu z něho, a informace týkající se druhů, na které se vztahuje úmluva, předá jejímu sekretariátu.
c) Aniž je dotčena platnost článku 20, výkonné orgány členských států do 15. června každého druhého roku a poprvé v roce 1999 předají Komisi veškeré informace týkající se předchozích dvou let, které jsou potřebné k sestavení zpráv uvedených v čl. VIII. odst.
7 písm. b) úmluvy, a obdobné informace vztahující se k ustanovením tohoto nařízení, která spadají mimo rámec úmluvy. Výčet požadovaných informací a formát, ve kterém mají být předávány, stanoví Komise v souladu s postupem podle článku 18.
d) Na základě informací uvedených v písmenu c) vypracuje Komise do 31. října každého druhého roku a poprvé v roce 1999 zprávu o provádění a prosazování tohoto nařízení.
5. Příslušné orgány členských států předávají Komisi veškeré příslušné informace za účelem přípravy změn příloh tohoto nařízení.
Komise upřesní požadované informace v souladu s postupem podle článku 18.
6. Aniž je dotčena směrnice Rady 90/313/EHS ze dne 7. června 1990 o svobodě přístupu k informacím o životním prostředí [7], přijme Komise vhodná opatření k ochraně důvěrné povahy informací získaných při provádění tohoto nařízení.
Článek 16
Sankce
1. Členské státy přijímají vhodná opatření, která zajistí uložení sankcí přinejmenším za následující případy porušení tohoto nařízení:
a) dovoz exemplářů do Společenství nebo vývoz či zpětný vývoz z něho bez řádného povolení či potvrzení nebo na základě falešného, padělaného nebo neplatného povolení či potvrzení, případně pozměněného bez souhlasu vydávajícího orgánu;
b) nedodržení podmínek uvedených na základě tohoto nařízení v příslušném povolení nebo potvrzení;
c) nepravdivé prohlášení nebo vědomé poskytnutí nepravdivých informací za účelem získání potřebného povolení nebo potvrzení;
d) použití falešného, padělaného nebo neplatného povolení či potvrzení, případně pozměněného bez souhlasu vydávajícího orgánu k získání povolení či potvrzení Společenství nebo pro jakýkoli jiný oficiální účel v souvislosti s tímto nařízením;
e) nepodání oznámení o dovozu nebo podání nepravdivého oznámení o dovozu;
f) přeprava živých exemplářů, které nejsou řádně připraveny způsobem, aby se minimalizovalo nebezpečí zranění, poškození zdraví nebo krutého zacházení;
g) způsob využívání exemplářů druhů zařazených do přílohy A, který neodpovídá oprávnění udělenému v době vydání dovozního povolení nebo později;
h) obchod s uměle vypěstovanými rostlinami, který je v rozporu s ustanoveními stanovenými v souladu s čl. 7 odst. 1 písm. b);
i) přeprava exemplářů do Společenství nebo z něho, případně tranzit exemplářů přes území Společenství bez řádného povolení či potvrzení, které bylo vydáno v souladu s tímto nařízením, a v případě vývozu nebo zpětného vývozu ze třetí země, která je smluvní stranou úmluvy, také v souladu s úmluvou, nebo bez uspokojivého důkazu o existenci takového povolení či potvrzení;
j) nákup, nabízení ke koupi, nabývání pro komerční účely, využívání pro obchodní zisk, veřejné vystavování pro obchodní účely, prodej, držení za účelem prodeje, nabízení k prodeji nebo převážení za účelem prodeje exemplářů v rozporu s ustanovením článku 8;
k) použití povolení nebo potvrzení pro jakýkoli jiný exemplář, než pro který bylo vydáno;
l) padělání nebo pozměňování jakéhokoli povolení či potvrzení vydaného v souladu s tímto nařízením;
m) neoznámení skutečnosti, že byla zamítnuta žádost o povolení či potvrzení pro dovoz do Společenství nebo vývoz či zpětný vývoz z něho, jak to vyžaduje ustanovení čl. 6 odst. 3.
2. Je nutno, aby opatření uvedená v odstavci 1 byla přiměřená povaze a závažnosti protiprávního jednání a aby zahrnovala také ustanovení týkající se zadržení a případně i zabavení exemplářů.
3. Pokud je exemplář zabaven, je třeba jej svěřit příslušnému orgánu členského státu, v němž k zabavení došlo, který:
a) po konzultaci s vědeckým orgánem daného členského státu exemplář umístí nebo s ním jinak naloží za podmínek, které považuje za vhodné a odpovídající účelům a ustanovením úmluvy a tohoto nařízení; a
b) v případě živého exempláře dovezeného do Společenství může po konzultaci se státem, ze kterého byl dovezen, vrátit takový exemplář do tohoto státu na náklady osoby uznané vinnou.
4. Pokud živý exemplář druhu zařazeného do přílohy B nebo C dorazí na místo dovozu do Společenství bez řádného platného povolení nebo potvrzení, musí být exemplář zadržen a může být zabaven, a nebo jestliže se adresát odmítne k exempláři přihlásit, mohou příslušné orgány členského státu zodpovědné za dané místo dovozu popřípadě odmítnout převzetí zásilky a požadovat na přepravci, aby exemplář vrátil zpět na místo, z něhož byl odeslán.
Článek 17
Vědecká prověřovací skupina
1. Zřizuje se Vědecká prověřovací skupina složená ze zástupců vědeckých orgánů každého členského státu, které předsedá zástupce Komise.
2. a) Vědecká prověřovací skupina prostuduje veškeré vědecké otázky, které se týkají uplatňování tohoto nařízení, zejména ustanovení čl. 4 odst. 1 písm. a), odst. 2 písm. a) a odst. 6, a které přednese předseda skupiny, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost členů skupiny nebo výboru.
b) Komise sdělí stanoviska Vědecké prověřovací skupiny výboru.
Článek 18
Výbor
1. Komisi je nápomocen výbor složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která je třeba učinit.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou podle čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
2. Pokud se týče úkolů výboru uvedených v čl. 19 bodech 1 a 2, pokud se Rada neusnese do tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise.
3. Pokud se týče úkolů výboru uvedených v čl. 19 bodech 3 a 4, pokud se Rada neusnese do tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise, s výjimkou případů, kdy se Rada proti opatřením vysloví prostou většinou.
Článek 19
V souladu s postupem podle článku 18 Komise:
1. stanoví jednotné podmínky a kritéria pro:
i) vydávání, platnost a používání dokumentů uvedených v článcích 4, 5, čl. 7 odst. 4 a v článku 10; Komise zároveň určí jejich podobu;
ii) používání rostlinolékařských osvědčení; a
iii) popřípadě stanovení postupů k označování exemplářů, aby se usnadnila jejich identifikace a zajistilo prosazení příslušných ustanovení;
2. přijímá opatření uvedená v čl. 4 odst. 6 a 7, čl. 5 odst. 5 a odst. 7 písm. b), čl. 7 odst. 1 písm. c), odst. 2 písm. c) a odst. 3, čl. 8 odst. 4, čl. 9 odst. 6, čl. 11 odst. 5, čl. 15 odst. 4 písm. a), c) a odst. 5 a čl. 21 odst. 3;
3. pozměňuje přílohy A až D, s výjimkou změn přílohy A, které nevyplývají z rozhodnutí konference smluvních stran úmluvy;
4. přijímá v případě potřeby dodatečná opatření k provádění usnesení konference smluvních stran úmluvy, rozhodnutí nebo doporučení stálého výboru úmluvy a doporučení sekretariátu úmluvy.
Článek 20
Závěrečná ustanovení
Každý členský stát uvědomí Komisi a sekretariát úmluvy o ustanoveních, která přijímá zvlášť pro provádění tohoto nařízení, a také o všech použitých právních nástrojích a opatřeních podniknutých k jeho provádění a prosazování.
Komise předá tyto informace ostatním členským státům.
Článek 21
1. Nařízení (EHS) č. 3626/82 se zrušuje.
2. Než budou přijata opatření uvedená v čl. 19 bodech 1 a 2, mohou členské státy udržovat nebo dále uplatňovat opatření přijatá v souladu s nařízením (EHS) č. 3626/82 a nařízením Komise (EHS) č. 3418/83 ze dne 28. listopadu 1983, která stanoví zásady pro jednotné vydávání a používání dokumentů, jež jsou ve Společenství vyžadována k uplatňování Úmluvy o mezinárodním obchodu ohroženými druhy volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin [8].
3. Dva měsíce před provedením tohoto nařízení Komise v souladu s postupem podle článku 18 a na základě konzultace s Vědeckou prověřovací skupinou:
a) se musí ujistit, že neexistují důvody k tomu, aby byl do Společenství omezován dovoz exemplářů druhů zařazených do přílohy C1 k nařízení (EHS) č. 3626/82, které nejsou zařazeny do přílohy A tohoto nařízení;
b) přijme nařízení, kterým se příloha D změní v reprezentativní seznam druhů splňujících kritéria uvedená v čl. 3 odst. 4 písm. a).
Článek 22
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Použije se ode dne 1. července 1997.
Články 12, 13, čl. 14 odst. 3, články 16, 17, 18, 19 a čl. 21 odst. 3 se použijí ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 26. února 1997, kterým se mění článek 3 nařízení (EHS) č. 207/93, kterým se vymezuje obsah přílohy VI nařízení (EHS) č. 2092/91 o ekologickém zemědělství a k němu se vztahujícím označování zemědělských produktů a potravin a kterým se stanoví prováděcí pravidla k čl. 5 odst. 4 uvedeného nařízení
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2092/91 ze dne 24. června 1991 o ekologickém zemědělství a k němu se vztahujícím označování zemědělských produktů a potravin [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 418/96 [2], a zejména na čl. 5 odst. 3 písm. b), odst. 4, odst, 5a písm. b) a odst. 7 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (ES) č. 1935/95 [3] stanoví pro kategorie stanovené v čl. 5 odst. 3 a článku 5a nařízení (EHS) č. 2092/91, že složky zemědělského původu, které nejsou vyprodukovány podle pravidel stanovených v článku 6 nebo dovezeny ze třetích zemí podle podmínek stanovených v článku 11, musí být zařazeny do přílohy VI oddílu C nebo musí být prozatímně schváleny členským státem;
vzhledem k tomu, že postup stanovený v článku 3 nařízení Komise (EHS) č.207/93 [4] musí být ve světle získaných zkušeností a vývoje týkajícího se dostupnosti určitých organicky vyprodukovaných složek zemědělského původu na trhu Společenství přezkoumán;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem výboru uvedeného v článku 14 nařízení (EHS) č. 2092/91,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 3 nařízení (EHS) č. 207/93 se nahrazuje tímto:
"Článek 3
1. Pokud nebyla složka zemědělského původu zařazena do oddílu C přílohy VI nařízení (EHS) č. 2092/91, může být taková složka používána podle odchylky stanovené v čl. 5 odst. 3 písm. b) a odst. 5a písm. b) uvedeného nařízení za těchto podmínek:
(a) provozovatel poskytl příslušnému orgánu členského státu všechny potřebné důkazy prokazující, že dotyčná složka vyhovuje čl. 5 odst. 4 a
(b) příslušný orgán členského státu přechodně povolil podle čl. 5 odst 4, používání po dobu nejvýše tří měsíců poté, co si ověřil, že provozovatel navázal nezbytné kontakty s ostatními dodavateli ve Společenství, aby se ujistil o nedostupnosti dotyčných složek v požadované jakosti; členský stát smí prodloužit toto povolení nejvýše třikrát, pokaždé na sedm měsíců.
2. Pokud bylo uděleno povolení podle odstavce 1, oznámí členský stát neprodleně ostatním členským státům a Komisi tyto informace:
(a) den vydání oprávnění;
(b) název a popřípadě přesný popis a požadované množství dotyčné složky zemědělského původu;
(c) požadovaná množství a odůvodnění pro tato množství;
(d) důvody a očekávanou dobu nedostatku;
(e) den, kdy členský stát zaslal toto oznámení ostatním členským státům a Komisi;
(f) lhůtu pro připomínky členských států a/nebo Komise, jež musí činit nejméně 30 dní ode dne oznámení uvedeného v písmeni e).
3. Pokud připomínky předložené do 30 dní ode dne oznámení kterýmkoli členským státem Komisi a členskému státu, který udělil povolení ukáží, že dodávky jsou dostupné během období nedostatku, členský stát zváží zrušení povolení nebo zkrácení předpokládané doby platnosti a informuje Komisi a ostatní členské státy do 15 dnů ode dne přijetí informace o opatřeních, která učinil.
4. V případě prodloužení uvedeného v odst. 1 písm. b) se použijí postupy uvedené v odstavcích 2 a 3.
5. Na žádost členského státu nebo z podnětu Komise se záležitost předloží k posouzení výboru uvedenému v článku 14 nařízení.
V souladu s postupem stanoveným v článku 14 může být rozhodnuto, že udělené povolení bude zrušeno nebo doba platnosti změněna nebo popřípadě, že se dotyčná složka zařadí do oddílu C přílohy VI."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třicátým dnem po vyhlášení
ze dne 24. února 1997 o uzavření Dohody o spolupráci v odvětví mořského rybolovu mezi Evropským společenstvím a Mauritánskou islámskou republikou a o provedení této dohody
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 ve spojení s čl. 228 odst. 2 a čl. 228 odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k tomu, že dne 20. června 1996 Společenství a Mauritánská islámská republika podepsaly dohodu o spolupráci v odvětví mořského rybolovu, kterou se stanoví rybolovná práva pro rybáře Společenství v mauritánských výsostných vodách nebo pod pravomocí Mauritánie;
vzhledem k tomu, že je v zájmu Společenství schválit tuto dohodu;
vzhledem k tomu, že rybolovná práva, kterými Společenství disponuje v rybolovné oblasti Mauritánie, by měla být rozdělena mezi členské státy, aby byla účinně spravována;
vzhledem k tomu, že na rybolovné činnosti podle tohoto nařízení se vztahují kontroly podle nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o vytvoření kontrolního systému pro společnou rybářskou politiku [2];
vzhledem k tomu, že k zajištění provádění uvedené dohody musí členské státy dbát na to, aby majitelé plavidel dodržovali své závazky a poskytovali Komisi veškeré příslušné informace;
vzhledem k tomu, že v souladu s nařízením (ES) č. 3317/94 [3] a s opatřeními v rámci uvedené dohody musí členský stát vlajky a Komise zajistit, aby žádosti o licence k rybolovu odpovídaly těmto opatřením a platným předpisům Společenství,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Dohoda o spolupráci v odvětví mořského rybolovu mezi Evropským společenstvím a Mauritánskou islámskou republikou, dále jen "dohoda", se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto nařízení [4].
Článek 2
Rybolovná práva vyplývající z provádění dohody se rozdělí podle tabulky v příloze tohoto nařízení.
O ročním rozdělení práv týkajícím se hlavonožců mezi členské státy platném od 1. srpna 1997, se každoročně rozhoduje nejpozději 30. června postupem podle článku 18 nařízení (EHS) č. 3760/92 [5].
Nedosahují-li žádosti o licence členského státu v určité skupině rybolovu jemu přidělené prostornosti, Komise nabídne možnost podání žádosti majitelům plavidel z jiných členských států.
Článek 3
1. Členské státy:
a) kontrolují shodu údajů v žádostech o licence podle dodatku 1 k příloze I dohody s údaji v rejstříku rybářských plavidel Společenství zřízeném nařízením Komise (ES) č. 109/94 [6] a při příštím podávání žádostí sdělí Komisi všechny změny těchto údajů.
Rovněž ověřují správnost dalších údajů, které jsou nezbytné pro vystavení licence;
b) podávají Komisi žádosti o licence podle čl. 3 odst. 1 nařízení (ES) č. 3317/94 nejpozději dva pracovní dny před uplynutím lhůty podle kapitoly II bodu 2.1 přílohy I dohody;
c) měsíčně předávají Komisi seznam plavidel, jejichž licence byla pozastavena; v seznamu je rovněž uveden příslušný přístav a datum pozastavení a obnovení licence;
d) předávají Komisi přehled kontrolních zpráv podle kapitoly IV bodu 2 přílohy II dohody.
V přehledech jsou uvedeny provedené kontroly, jejich výsledky a přijatá opatření;
e) měsíčně předávají Komisi opis zpráv vědeckých pozorovatelů podle kapitoly V bodu 14 přílohy II dohody.
Neprodleně informují Komisi o všech protiprávních jednáních, která byla zjištěna na základě údajů v těchto zprávách, a o přijatých opatřeních.
Vědecké údaje z těchto zpráv vkládají do elektronické databáze.
Komise má přístup k těmto databázím;
f) předávají Komisi a současně příslušným orgánům Mauritánie opis oznámení o plánovaných kontrolních cestách podle kapitoly VI bodu 4 v příloze II dohody a případně opis oznámení o účasti pozorovatele.
Předávají Komisi opisy zpráv pozorovatelů, kteří byli jmenováni jejich kontrolními orgány podle kapitoly VI bodu 3 v příloze II dohody;
g) přijímají předpisy nezbytné k přijímání vhodných opatření a zahájení správních řízení podle kapitoly V bodu 15 v příloze II dohody.
Článek 4
Předseda Rady provede jménem Společenství oznámení stanovené v článku 16 dohody [7].
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 3. března 1997, kterým se mění nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č.
2377/90 [4] ukládá postupné hodnocení látek, jejichž používání bylo povoleno v den, kdy uvedené nařízení vstoupilo v platnost, a že článek 14 tohoto nařízení stanoví, že s účinností od 1. ledna 1997 je podávání veterinárních léčivých přípravků, které obsahují farmakologicky účinné látky, které nejsou uvedeny v příloze I, II nebo III, zvířatům určeným k produkci potravin v celém Společenství zakázáno;
vzhledem k tomu, že za účelem pokračování tohoto postupu Společenství na pevném vědeckém základě a aby veterinární lékaři a ti, kdo je používají, nebyli zbaveni látek nezbytných pro ochranu zdraví zvířat, musí být tato lhůta prodloužena v případě látek, pro které byly u Komise či u Evropské agentury pro hodnocení léčivých přípravků před 1. lednem 1996 podány dokumentované žádosti o stanovení maximálních limitů reziduí, přičemž období prodloužení se bude lišit podle charakteru látky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Do článku 14 nařízení (EHS) č. 2377/90 se vkládají následující pododstavce:
"Datum uvedené v předchozím pododstavci se však odkládá v případě látek, jejichž používání bylo povoleno v den, kdy toto nařízení vstoupilo v platnost, a pro něž byly u Komise či u Evropské agentury pro hodnocení léčivých přípravků před 1. lednem 1996 podány dokumentované žádosti o stanovení maximálních limitů reziduí:
- do 1. ledna 1998 v případě přípravků odvozených od pyrazolidonu, nitroimidazolů, kyseliny arsanilové a fenylbutazonu a
- do 1. ledna 2000 v případě ostatních látek.
Agentura zveřejní seznam těchto látek před 7. červnem 1997."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 3. března 1997, kterým se stanoví osvobození od cla pro určité farmaceutické účinné látky nesoucí "mezinárodní nechráněný název" (INN) udělený Světovou zdravotnickou organizací a pro určité produkty, které se používají k výrobě hotových farmaceutických výrobků, a kterým se stanoví zrušení osvobození od cla vyhrazené farmaceutickým výrobkům, pokud jde o určité INN, jejichž převážné použití není farmaceutické
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že během jednání Uruguayského kola se Společenství a řada zemí zabývaly otázku osvobození farmaceutických výrobků od cla;
vzhledem k tomu, že účastníci těchto diskusí dospěli k závěru, že kromě výrobků kapitoly 30 harmonizovaného systému (HS) a položek HS 2936, 2937, 2939 a 2941 by mělo být osvobození od cla poskytnuto pro určité farmaceutické účinné látky nesoucí "mezinárodní nechráněný název" (INN) udělený Světovou zdravotnickou organizací, pro určité soli, estery nebo hydráty těchto INN a pro určité produkty, které se používají k výrobě hotových farmaceutických výrobků;
vzhledem k tomu, že závěry z diskusí, uvedené v zápisu z jednání, byly začleněny do celního sazebníku pro účastníky, připojeného k Marrákešskému protokolu ke GATT 1994;
vzhledem k tomu, že účastníci rovněž dospěli k závěru, že se zástupci členů Světové obchodní organizace (WTO), signatáři zápisu z jednání, sejdou pod záštitou Rady WTO pro obchod zbožím obvykle alespoň jednou za tři roky, aby přezkoumali seznam výrobků osvobozených od cla s cílem doplnit ho konsensem o další farmaceutické výrobky;
vzhledem k tomu, že tento první přezkum vedl k závěru, že osvobození od cla by mělo být poskytnuto pro určitý počet dalších INN a pro produkty, které se používají k výrobě hotových farmaceutických výrobků, a že by měl být rozšířen seznam předpon a přípon popisujících soli a estery INN;
vzhledem k tomu, že v souvislosti s přezkumem byl vyvozen závěr, že je vhodné napravit situaci, pokud jde o určité INN, jejichž hlavní použití není farmaceutické a jež byly nedopatřením zahrnuty mezi INN, na které se již vztahuje osvobození od cla,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Od 1. dubna 1997 Společenství poskytuje osvobození od cla rovněž pro INN uvedené v příloze I, jakož i pro soli, estery a hydráty takových výrobků.
Článek 2
Od 1. dubna 1997 Společenství poskytuje osvobození od cla rovněž pro produkty, které se používají k výrobě hotových farmaceutických výrobků uvedených v příloze II.
Článek 3
Od 1. dubna 1997 jsou předpony a přípony INN, které mohou být osvobozeny od cla, doplněny do seznamu předpon a přípon, které jsou uvedeny v příloze III.
Článek 4
Od 1. dubna 1997 již nemohou být osvobozeny od cla výrobky uvedené v příloze IV, jakož i soli, estery a hydráty takových výrobků.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
ze dne 13. března 1997, kterým se s ohledem na statistické území mění nařízení (ES) č. 1172/95 o statistice obchodu se zbožím Společenství a jeho členských států s třetími zeměmi
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že Francouzská republika se rozhodla od 1. ledna 1997 zahrnout do francouzského statistického území zámořské departementy;
vzhledem k tomu, že Španělské království se rozhodlo od stejného data zahrnout do španělského statistického území Kanárské ostrovy;
vzhledem k tomu, že je nutné odpovídajícím způsobem upravit definici statistického území Společenství uvedenou v článku 3 nařízení (ES) č. 1172/95 [1], jakož i oblast vypracovávání statistiky obchodu se zbožím Společenství a jeho členských států s třetími zeměmi, vymezenou v článku 4 uvedeného nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1172/95 se mění takto:
1. V článku 3 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Odchylně od odstavce 1 zahrnuje statistické území Společenství ostro
Nařízení Komise (ES) č. 479/97 ze dne 14. března 1997 o částečné náhradě dovozních cel vybraných za kukuřici tvrdou
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 923/96 [2], a zejména na čl. 10 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že čl. 2 odst. 5 nařízení Komise (ES) č. 1502/95 ze dne 29. června 1995, kterým se pro hospodářský rok 1995/96 stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o dovozní cla v odvětví obilovin [3], pozměněného nařízením (ES) č. 346/96 [4], stanovuje za určitých podmínek paušální snížení dovozního cla z kukuřice tvrdé o 8 ECU na tunu;
vzhledem k tomu, že podle rozhodnutí Rady 96/611/ES ze dne 16. září 1996 o uzavření jednání podle čl. XXIV odst. 6 GATT s některými třetími zeměmi a jiných souvisejících otázkách (Argentina) [5] je třeba upravit výpočet cla podle nařízení (ES) č. 1502/95 v případě kukuřice tvrdé, pro kterou byly žádosti o dovozní licence podány od 1. ledna do 30. června 1996, zvýšením paušálního snížení dovozního cla z 8 ECU na 14 ECU na tunu;
vzhledem k tomu, že splnění tohoto mezinárodního závazku je třeba zajistit tak, že se hospodářským subjektům, které během dotyčného období dovážely kukuřici tvrdou, poskytne možnost požádat o zvýšení paušální sazby snížení; že je proto nezbytné pověřit členské státy navracením cel, jež byla vybrána navíc od hospodářských subjektů, které mohou prokázat, že v období od 1. ledna do 30. června 1996 využily snížení dovozního cla o 8 ECU na tunu;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. V případě dovozů kukuřice tvrdé kódu KN 10059000 do Společenství, u kterých vznikl nárok na paušální snížení dovozního cla o 8 ECU na tunu podle čl. 2 odst. 5 nařízení (ES) č. 1502/95 a pro než bylo mezi 1. lednem a 30. červnem 1996 zažádáno o dovozní licence, se na žádost dovozce nebo jeho zástupce nahradí rozdíl mezi dovozním clem zaplaceným za skutečně dovezené množství a clem dlužným v případě uplatnění paušálního snížení dovozního cla o 14 ECU na tunu.
2. Na žádost dotyčné strany vydá příslušný orgán v členském státě, který vydal dovozní licenci, osvědčení v souladu se vzorem v příloze, kde je uvedeno množství, které má nárok na částečnou náhradu cla uvedenou v odstavci 1 v souladu s článkem 880 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 [6].
3. Na základě osvědčení uvedeného v odstavci 2 a důkazu o konečném použití uvedeném v čl. 2 odst. 5 druhém pododstavci písm. c) nařízení (ES) č. 1502/95 se žádost o náhradu předloží celnímu úřadu, který provádí odbavení, ve lhůtě 30 dnů od vstupu tohoto nařízení v platnost. K žádostem o náhradu musí být připojena dovozní licence nebo její ověřená kopie, osvědčení uvedené v odstavci 2 a prohlášení o propuštění do volného oběhu pro dotyčný dovoz.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 18. března 1997, kterým se mění nařízení Komise (EHS) č. 2868/88, kterým se stanoví prováděcí pravidla k mezinárodnímu společnému inspekčnímu programu přijatému Organizací pro rybolov v severozápadním Atlantiku
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1956/88 ze dne 9. června 1988, kterým se stanoví prováděcí pravidla k mezinárodnímu společnému inspekčnímu programu přijatému Organizací pro rybolov v severozápadním Atlantiku [1], naposledy pozměněné nařízením Rady (ES) č.
3067/95 [2], a zejména na článek 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 2868/88 [3] stanoví některá prováděcí pravidla k mezinárodnímu společnému inspekčnímu programu a k nařízení Rady (EHS) č. 1956/88;
vzhledem k tomu, že ve snaze o zesílení kontroly a lepší dodržování opatření v oblasti upravené předpisy NAFO Rada změnila nařízením (ES) č. 3067/95 nařízení (EHS) č. 1956/88, pokud jde o mezinárodní společný inspekční program;
vzhledem k tomu, že je nutné stanovit některá prováděcí pravidla pro nová ustanovení uvedeného programu, zejména pokud jde o inspekce rybářských plavidel Společenství, která působí v zóně NAFO a u kterých existuje předpoklad, že vážně porušila předpisy;
vzhledem k tomu, že je vhodné uvést v příloze tohoto nařízení podrobné údaje o příslušných orgánech dotyčných členských států;
vzhledem k tomu, že je proto nutné změnit nařízení Komise (EHS) č. 2868/88;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro rybolov a akvakulturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2868/88 se mění takto:
1. Doplňují se nové články, které znějí:
"Článek 4a
1. Pokud inspektor NAFO oznámil na základě odst. 10 bod iii) přílohy nařízení (EHS) č. 1956/88 příslušným orgánům členského státu vlajky závažné porušení předpisů podle odstavce 9 přílohy nařízení (EHS) č. 1956/88, kterého se dopustilo rybářské plavidlo plující pod jeho vlajkou, nebo pokud takovou informaci Komise obdrží, neprodleně se o tom tyto orgány a Komise navzájem informují.
2. Poté, co jí buď jiná smluvní strana, nebo inspektoři Společenství určení pro program předají informace podle odstavce 1 a oznámí závažné porušení předpisů podle odstavce 9 přílohy nařízení (EHS) č. 1956/88, kterého se dopustilo některé plavidlo Společenství, se Komise ve spolupráci s členským státem vlajky postará o to, aby bylo plavidlo do 72 hodin podrobeno inspekci, kterou provede řádně zmocněný inspektor.
3. Komise a členský stát vlajky spolupracují, aby co nejdříve určily, zda inspekci podle odstavce 2 má provést inspektor Společenství určený pro program nebo inspektor jmenovaný příslušnými orgány členského státu vlajky.
4. Řádně zmocněný inspektor vstoupí na palubu příslušného rybářského plavidla a přezkoumá důvody závažného porušení předpisů, které zjistil inspektor NAFO, a co nejdříve předá výsledky svého přezkumu příslušnému orgánu členského státu vlajky a Komisi.
5. Po oznámení svých výsledků, a pokud se podle definice uvedené v odstavci 9 přílohy nařízení (EHS) č. 1956/88 jedná o závažné porušení předpisů, může příslušný orgán členského státu vlajky, vyžaduje-li to situace, do 24 hodin sám vyzvat nebo pověřit řádně oprávněného inspektora, aby vyzval plavidlo k doplutí do stanoveného přístavu podle odst. 10 bod ii) přílohy nařízení (EHS) č. 1956/88.
Lhůtu uvedenou v prvním pododstavci může Komise na základě žádosti členského státu adresované Komisi prodloužit na nejvýše na 72 hodin.
V případě změny kurzu přijme řádně oprávněný inspektor všechna nezbytná opatření k zajištění bezpečnosti a trvalosti důkazů včetně případného zapečetění podpalubí plavidla pro případnou pozdější inspekci v přístavu.
6. Při připlutí do přístavu je příslušné plavidlo podrobeno důkladné inspekci pod dozorem členského státu vlajky a případně inspektora NAFO jiné smluvní strany, která si přeje zúčastnit se inspekce.
Členský stát vlajky ihned informuje Komisi o výsledcích důkladné inspekce, k čemuž použije tiskopis uvedený v příloze I tohoto nařízení, a o opatřeních, která v důsledku porušení předpisů přijal.
7. Pokud příslušný orgán státu vlajky nevyzve plavidlo k doplutí do přístavu podle odst. 10 bod ii) přílohy nařízení (EHS) č. 1956/88, tak ihned informuje Komisi o důvodech svého rozhodnutí. Komise o tomto rozhodnutí a jeho důvodech informuje ve vhodné době výkonný sekretariát NAFO.
Článek 4b
Pokud mají inspektoři Společenství podezření, že se rybářské plavidlo plující pod vlajkou některé smluvní strany dopustilo závažného porušení předpisů podle odstavce 9 přílohy nařízení Rady (EHS) č. 1956/88, tak o tom do 24 hodin informují příslušné orgány dotyčného státu vlajky a výkonný sekretariát NAFO a sdělí jim všechny důvody, na jejichž základě podezírají toto plavidlo ze závažného porušení předpisů.
Komise pošle členským státům opis oznámení, které je adresováno výkonnému sekretariátu NAFO.
2. Komise rozhodne se souhlasem smluvní strany, která je za plavidlo odpovědná, zda inspektor Společenství má zůstat na palubě plavidla po změně jeho kurzu.
Komise rovněž rozhodne, zda má být inspektor Společenství přítomen na palubě podezíraného plavidla při důkladné inspekci v přístavu."
2. V článku 9 se úvodní text nahrazuje tímto:
"Členské státy oznámí Komisi, každoročně nejpozději do 25. ledna, za období od 1. července do 31. prosince, a nejpozději každoročně do 25. srpna, za období od 1. ledna do 30. června, údaje podle bodů 1 a 2 tohoto článku v souladu se vzorem v příloze II a údaje podle bodu 3 tohoto článku v souladu se vzorem v příloze III."
3. V článku 9 se doplňuje nový bod, který zní:
"3. každý významný rozdíl mezi pozicí rybářského plavidla Společenství zaznamenanou ve "zprávě NAFO" a skutečnou pozicí určenou v době inspekce plavidla."
4. Doplňuje se nový článek, který zní:
"Článek 9a
Předání informací mezi příslušnými orgány členského státu a Komisí se uskuteční prostřednictvím příslušných orgánů, jejichž podrobné údaje jsou uvedeny v příloze IV."
5. Připojují se přílohy I až IV tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 515/97 ze dne 13. března 1997 o vzájemné pomoci mezi správními orgány členských států a jejich spolupráci s Komisí k zajištění řádného používání celních a zemědělských předpisů
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 43 a 235 této smlouvy,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 729/70 ze dne 21. dubna 1970 o financování společné zemědělské politiky [1], a zejména na čl. 8 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise [2],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [3],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [4],
vzhledem k tomu, že boj proti podvodům v rámci celní unie a společné zemědělské politiky vyžaduje úzkou spolupráci mezi správními orgány příslušnými v každém členském státě k uplatňování právních předpisů přijatých v těchto oblastech; že tento boj vyžaduje rovněž vhodnou spolupráci mezi těmito vnitrostátními orgány a Komisí, jejímž úkolek je zajišťovat uplatňování Smlouvy a předpisů přijatých na jejím základě; že účinná spolupráce v této oblasti zejména posiluje ochranu finančních zájmů Společenství;
vzhledem k tomu, že by proto měla být vymezena pravidla, na jejichž základě by si správní orgány členských států poskytovaly vzájemnou pomoc a spolupracovaly s Komisí, aby zajistily řádné používání celních a zemědělských předpisů a právní ochranu finančních zájmů Společenství, zejména předcházením a vyšetřováním porušování těchto předpisů a vyšetřováním činností, která jsou nebo se jeví v rozporu s těmito předpisy;
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (EHS) č. 1468/81 ze dne 19. května 1981 o vzájemné pomoci mezi správními orgány členských států a jejich spolupráci s Komisí k zajištění řádného používání celních a zemědělských právních předpisů [5] zavedlo úzkou spolupráci mezi správními orgány členských států a mezi nimi a Komisí; že tento systém se osvědčil jako účinný;
vzhledem k tomu, že je přesto na základě nabytých zkušeností nezbytné zcela nahradit nařízení (EHS) č. 1468/81, aby byla posílena jak spolupráce mezi správními orgány členských států příslušnými k uplatňování předpisů přijatých v oblasti celní unie a společné zemědělské politiky, tak spolupráce mezi těmito orgány a Komisí; že by proto měla být stanovena nová pravidla na úrovni Společenství;
vzhledem k tomu, že zavedením předpisů Společenství o vzájemné pomoci mezi správními orgány členských států a o jejich spolupráci s Komisí s cílem zajistit řádné používání celních a zemědělských předpisů není dotčeno uplatňování úmluvy z roku 1967 o vzájemné pomoci mezi celními orgány v oblastech, které zůstávají ve výlučné pravomoci členských států; že těmito ustanovení Společenství nebude v členských státech dotčeno uplatňování pravidel týkajících se soudní spolupráce v trestních věcech;
vzhledem k tomu, že obecná pravidla Společenství upravující systém vzájemné pomoci a spolupráce mezi správními orgány členských států a mezi nimi a Komisí se nepoužijí, pokud se překrývají s pravidly podle zvláštních předpisů, s výjimkou případů, kdy obecná pravidla zdokonalují nebo posilují správní spolupráci; že zejména zavedením celního informačního systému nebude dotčena povinnost členských států poskytovat informace Komisi, stanovená mimo jiné v nařízeních (EHS, Euratom) č.
1552/89 [6] a (EHS) č. 595/91 [7], ani zavedené používání tiskopisů pro oznámení podvodu k předávání informací, jež se dotýkají zájmu Společenství;
vzhledem k tomu, že posílení spolupráce mezi členskými státy vyžaduje koordinaci šetření a dalších činností, jež vykonávají příslušné orgány; že je proto nezbytné, aby členské státy poskytovaly Komisi podrobnější informace o těchto činnostech;
vzhledem k tomu, že Komise musí zajistit, aby se s hospodářskými subjekty zacházelo rovnocenně a aby uplatňování systému vzájemné správní pomoci členskými státy nevedlo k diskriminaci mezi hospodářskými subjekty z různých členských států;
vzhledem k tomu, že je třeba vymezit povinnosti členských států v rámci systému vzájemné správní pomoci, pokud zástupci vnitrostátních správních orgánů členských států provádějí šetření týkající se uplatňování celních nebo zemědělských předpisů na příkaz soudních orgánů nebo na základě jejich zmocnění;
vzhledem k tomu, že by měly být upřesněny pravomoci zástupců členských států provádějících šetření v jiných členských státech; že by rovněž měla být stanovena pro zástupce Komise možnost, aby byli v odůvodněných případech přítomni při vnitrostátních šetřeních týkajících se vzájemné správní pomoci, a měly by být vymezeny jejich pravomoci;
vzhledem k tomu, že pro úspěch správní spolupráce je nezbytné, aby Komise byla uvědomována o výměně informací mezi členskými státy a třetími zeměmi v případech, na kterých má Společenství zvláštní zájem;
vzhledem k tomu, že má-li být zajištěna rychlá a systematická výměna informací zasílaných Komisi, je třeba vytvořit automatizovaný celní informační systém na úrovni Společenství; že by v této souvislosti citlivá data týkající se podvodů a nesrovnalostí v oblasti cel a zemědělství měla být uložena v centrální databázi přístupné členským státům, přičemž musí být zajištěno, aby byla respektována důvěrná povaha vyměňovaných informací, zejména údajů osobní povahy; že v důsledku oprávněné citlivosti otázky by měla existovat jasná a průhledná pravidla na ochranu svobod jednotlivce;
vzhledem k tomu, že celní orgány musí denně uplatňovat jak předpisy Společenství, tak jiné předpisy; že je proto vhodné, aby měly k dispozici jednotnou infrastrukturu pro uplatňování těchto předpisů;
vzhledem k tomu, že vyměňované informace se mohou týkat fyzických osob a že toto nařízení musí proto v celé své působnosti provést zásadu ochrany osob, pokud se jedná o automatické či jiné zpracování osobních údajů; že tyto zásady uvedené ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů [8] by měly být samy, v souladu s podmínkami uvedené směrnice, upřesněny a doplněny tímto nařízením; že až do nabytí účinnosti vnitrostátních opatření provádějících tuto směrnici by některé členské státy, které v současnosti nemají pravidla pro ochranu osobních údajů vyměňovaných neautomaticky, měly být vyňaty z působnosti odpovídajících ustanovení tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že k účasti v celním informačním systému musí členské státy a Komise přijmout právní předpisy o právech a svobodách jednotlivců, pokud se týče zpracování osobních údajů; že až do nabytí účinnosti vnitrostátních opatření provádějících směrnici 95/46/ES je důležité, aby členské státy a Komise zajistily úroveň ochrany založenou na zásadách obsažených v uvedené směrnici;
vzhledem k tomu, že k zajištění dostatečné ochrany práv dotčených osob je třeba zaručit nezávislý dozor nad zpracováním osobních údajů v celním informačním systému na úrovni členských států i Komise;
vzhledem k tomu, že Komise by v úzké spolupráci s členskými státy měla usnadnit instalaci a řízení počítačových systémů v členských státech;
vzhledem k tomu, že Komise by měla být vyrozumněna o soudních a správních řízení vedených s cílem potrestat porušování právních předpisů v oblasti cel nebo zemědělství;
vzhledem k tomu, že je nezbytné zřídit výbor, aby bylo možné provést některá ustanovení tohoto nařízení, usnadnit zřízení a provoz celního informačního systému a zkoumat možné obtíže vznikající v souvislosti s rozvojem správní spolupráce podle tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že ustanovení tohoto nařízení se týkají jak uplatňování pravidel společné zemědělské politiky, tak uplatňování celních předpisů; že systém vytvořený na základě tohoto nařízení vytváří úplný institut Společenství; že zvláštní ustanovení Smlouvy o celních záležitostech nedávají Společenství pravomoc k vytvoření takového systému, a proto je nezbytné použít článek 235,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Toto nařízení stanoví podmínky, za kterých správní orgány příslušné k uplatňování celních a zemědělských předpisů v členských státech spolupracují mezi sebou navzájem a s Komisí, aby zajistily dodržování uvedených předpisů v rámci systému Společenství.
2. Ustanovení tohoto nařízení se nepoužijí, pokud se překrývají se zvláštními ustanoveními jiných předpisů o vzájemné pomoci mezi správními orgány členských států a jejich spolupráci s Komisí za účelem uplatňování celních a zemědělských předpisů.
Článek 2
1. Pro účely tohoto nařízení se
- "celními předpisy" rozumějí veškeré právní předpisy Společenství a související prováděcí předpisy, které upravují dovoz, vývoz, tranzit a přítomnost zboží obchodovaného mezi členskými státy a třetími zeměmi a mezi členskými státy v případě zboží, které nemá status Společenství ve smyslu čl. 9 odst. 2 Smlouvy, nebo zboží, které je předmětem dodatečných kontrol nebo šetření za účelem stanovení, zda mají status Společenství,
- "zemědělskými předpisy" rozumějí veškeré právní předpisy přijaté v rámci společné zemědělské politiky a zvláštní právní předpisy přijaté s ohledem na zboží vzniklé zpracováním zemědělských produktů,
- "dožadujícím orgánem" rozumí příslušný orgán členského státu, který podává žádost o pomoc,
- "dožádaným orgánem" rozumí příslušný orgán členského státu, kterému je určena žádost o pomoc,
1 odst. 1 při výkonu svých funkcí, aby zajistili správné uplatňování celních a zemědělských předpisů a případně odhalili protiprávní povahu operací, které se s nimi jeví v rozporu, s výjimkou kroků učiněných na příkaz soudních orgánů nebo na základě jejich zmocnění; pojem "správní šetření" zahrnuje rovněž úkoly Společenství uvedené v článku 20,
- "osobními údaji" rozumějí veškeré informace o identifikované nebo identifikovatelné osobě; identifikovatelnou osobou se rozumí osoba, která může být identifikována, přímo či nepřímo, zejména s odkazem na identifikační číslo nebo na jeden či více zvláštních prvků její fyzické, fyziologické, psychické, ekonomické, kulturní nebo sociální identity.
2. Každý členský stát sdělí ostatním členským státům a Komisi seznam příslušných orgánů, které určí pro účely uplatňování tohoto nařízení.
Pro účely tohoto nařízení se "příslušnými orgány" rozumějí orgány jmenované v souladu s předchozím pododstavcem.
Článek 3
Pokud se vnitrostátní orgány rozhodnou na základě žádosti o správní pomoc nebo sdělení podle tohoto nařízení učinit kroky zahrnující opatření, která lze realizovat pouze na příkaz soudních orgánů nebo na základě jejich zmocnění, musí být jako součást správní pomoci poskytnuté podle tohoto nařízení sděleny
- informace takto získané, které se týkají uplatňování celních a zemědělských předpisů, nebo alespoň
hlavní prvky souboru, které umožní zastavit podvodnou činnost.
Sdělení však musí být předem schváleno soudním orgánem, je-li to podle vnitrostátních právních předpisů nezbytné.
HLAVA I
POMOC NA POŽÁDÁNÍ
Článek 4
1. Na žádost dožadujícího orgánu mu dožádaný orgán předá veškeré informace, které mu umožní zajistit dodržování celních nebo zemědělských předpisů, a zejména ty, které se týkají
- uplatňování cel a poplatků s rovnocenným účinkem, zemědělských dávek a jiných poplatků stanovených v rámci společné zemědělské politiky nebo zvláštních režimů, kterým podléhá některé zboží vzniklé zpracováním zemědělských produktů,
- operací tvořících součást systému financování Evropským zemědělským orientačním a záručním fondem.
2. K získání požadovaných informací postupuje dožádaný orgán nebo správní orgán, na který se obrátí, jako kdyby jednal na vlastní účet nebo na dožádání jiného orgánu vlastní země.
Článek 5
Na žádost dožadujícího orgánu mu dožádaný orgán předá potvrzení, dokument nebo ověřený opis dokumentu, který má nebo který získal způsobem uvedeným v čl. 4 odst. 2 a který se týká operací upravených celními nebo zemědělskými předpisy.
Článek 6
1. Dožádaný orgán na žádost dožadujícího orgánu, při dodržení pravidel platných v členském státě, ve kterém má sídlo, oznámí anebo dá oznámit adresátovi veškeré akty nebo rozhodnutí, které vydaly správní orgány a které se týkají uplatňování celních nebo zemědělských předpisů.
2. Žádosti o oznámení uvádějí předmět oznamovaného aktu nebo rozhodnutí a jsou provázeny překladem do úředního jazyka nebo do některého z úředních jazyků členského státu, ve kterém má dožádaný orgán sídlo, aniž je dotčeno právo tohoto orgánu, aby se zřekl požadavku na překlad.
Článek 7
Dožádaný orgán na žádost dožadujícího orgánu vykonává nebo dá vykonávat, nakolik je to možné, zvláštní dohled v rámci své působnosti
a) nad osobami a zejména nad jejich pohybem, existuje-li důvodné podezření, že porušují celní nebo zemědělské předpisy;
b) nad místy, kde je zboží skladováno způsobem, který odůvodňuje podezření, že jejich účelem jsou operace v rozporu s celními nebo zemědělskými předpisy;
c) nad pohybem zboží ohlášeného jako předmět možného porušení celních nebo zemědělských předpisů;
d) nad dopravními prostředky, existuje-li důvodné podezření, že jsou používány k provádění operací v rozporu s celními nebo zemědělskými předpisy.
Článek 8
Na žádost dožadujícího orgánu mu dožádaný orgán předá informace, které má nebo které získal způsobem uvedeným v čl. 4 odst. 2, zejména zprávy a jiné dokumenty, jejich ověřené opisy nebo výpisy z nich, a které se týkají odhalených nebo zamýšlených operací, jež jsou nebo se dožadujícímu orgánu jeví v rozporu s celními nebo zemědělskými předpisy, nebo které se případně týkají výsledků zvláštního dohledu prováděného na základě článku 7.
Originály dokumentů a předmětů však budou předány pouze tehdy, není-li to v rozporu s platnými právními předpisy členského státu, ve kterém má dožádaný orgán sídlo.
Článek 9
1. Dožádaný orgán na žádost dožadujícího orgánu provede nebo nechá provést vhodná správní šetření týkající se operací, které jsou nebo se dožadujícímu orgánu jeví v rozporu s celními nebo zemědělskými předpisy.
Dožádaný orgán nebo správní orgán, na který se obrátí, provede tato správní šetření, jako kdyby jednal na vlastní účet nebo na dožádání jiného orgánu vlastní země.
Dožádaný orgán sdělí výsledky takových správních šetření dožadujícímu orgánu.
2. Na základě dohody mezi dožadujícím orgánem a dožádaným orgánem mohou být zástupci určení dožadujícím orgánem přítomni při správních šetřeních uvedených v odstavci 1.
Správní šetření provádějí vždy zástupci dožádaného orgánu. zástupci dožadujícího orgánu nesmějí z vlastního podnětu uplatnit kontrolní pravomoci svěřené zástupcům dožádaného orgánu.
Mají však přístup do stejných prostor a ke stejným dokumentům jako oni jejich prostřednictvím a pouze za účelem provádění daného správního šetření.
Pokud vnitrostátní předpisy o trestním řízení vyhrazují určité úkony zástupcům zvlášť určeným vnitrostátními zákony, neúčastní se těchto úkonů zástupci dožadujícího orgánu.
V žádném případě se neúčastní zejména domovních prohlídek nebo formálních výslechů osob podle trestního práva.
Mají však přístup k takto získaným informacím za podmínek stanovených v článku 3.
Článek 10
Na základě dohody mezi dožadujícím orgánem a dožádaným orgánem a postupem stanoveným dožádaným orgánem mohou řádně zmocněn zástupci dožadujícího orgánu získat v úřadovnách, v nichž vykonávají svou činnost správní orgány členského státu, ve kterém má dožádaný orgán sídlo, informace o uplatňování celních a zemědělských předpisů, které dožadující orgán potřebuje a které pocházejí z dokumentace, ke které mají pracovníci těchto úřadoven přístup.
Tito zástupci jsou oprávněni pořizovat opisy zmíněné dokumentace.
Článek 11
Zástupci dožadujícího orgánu přítomní v jiném členském státě v souladu s články 9 a 10 musí být kdykoli schopni předložit písemné zmocnění uvádějící jejich totožnost a úřední postavení.
Článek 12
Zjištění, potvrzení, informace, dokumenty, ověřené opisy a jakékoliv vědomosti získané zástupci dožádaného orgánu a sdělené dožadujícímu orgánu při poskytování pomoci podle článků 4 až 11 mohou příslušná místa členského státu dožadujícího orgánu uplatnit jako důkazy.
HLAVA II
SPONTÁNNÍ POMOC
Článek 13
Příslušné orgány každého členského státu poskytují příslušným orgánům ostatních členských států pomoc podle článků 14 a 15 bez předchozí žádosti.
Článek 14
Považují-li to za užitečné pro zajištění dodržování celních nebo zemědělských předpisů, příslušné orgány každého členského státu
a) vykonávají nebo dají vykonávat, nakolik je to možné, zvláštní dohled uvedený v článku 7;
b) sdělují příslušným orgánům ostatních dotčených členských států veškeré informace, které mají o operacích, které jsou nebo se jeví v rozporu s celními nebo zemědělskými předpisy, zejména zprávy a jiné dokumenty nebo ověřené opisy nebo výpisy z nich.
Článek 15
Příslušné orgány každého členského státu bezodkladně sdělí příslušným orgánům ostatních dotčených členských států veškeré užitečné informace o operacích, které jsou nebo se jeví v rozporu s celními nebo zemědělskými předpisy, zejména informace o zboží, které je jejich předmětem, a o nových způsobech a prostředcích použitých k uskutečňování těchto operací.
Článek 16
Informace získané pracovníky jednoho členského státu a sdělené jinému členskému státu v rámci spontánní pomoci podle článků 13 až 15 mohou příslušná místa členského státu, jemuž jsou tyto informace určeny, uplatnit jako důkazy.
HLAVA III
VZTAHY S KOMISÍ
Článek 17
1. Příslušné orgány každého členského státu sdělí Komisi, jakmile je mají k dispozici,
a) veškeré informace, které pokládají za důležité a které se týkají
- zboží, které je nebo se jeví předmětem operací v rozporu s celními nebo zemědělskými předpisy,
- metod nebo postupy, které byly nebo se jeví použity k porušování celních nebo zemědělských předpisů,
- žádostí o pomoc, kroků uskutečněných a informací vyměněných na základě článků 4 až 16 a které mohou odhalit tendence podvodů v oblasti cel a zemědělství;
b) veškeré informace o nedostatcích nebo neúplnostech celních a zemědělských předpisů, které se objevily nebo byly vyvozeny z uplatňování těchto předpisů.
2. Komise sdělí příslušným orgánům každého členského státu veškeré informace, které by jim mohly pomoci zajistit dodržování celních a zemědělských předpisů, jakmile je má k dispozici.
Článek 18
1. Pokud se příslušné orgány členského státu dozvědí o operacích, které jsou nebo se jeví v rozporu s celními nebo zemědělskými předpisy, které mají na úrovni Společenství zvláštní význam, a zejména
- pokud se šíří nebo by se mohly rozšířit do jiných členských států nebo
- pokud mají uvedené orgány za to, že podobné operace mohou být uskutečňovány také v ostatních členských státech,
sdělí Komisi co nejdříve z vlastního podnětu nebo na odůvodněnou žádost Komise veškeré užitečné informace, případně ve formě dokumentů, jejich opisů nebo výpisů z nich, které jsou potřebné ke zjištění skutečností, na jejichž základě by Komise mohla koordinovat kroky učiněné členskými státy.
Komise předá tyto informace příslušným orgánům ostatních členských států.
2. Pokud příslušné orgány některého členského státu použijí odstavec 1, nejsou povinny sdělit informace příslušným orgánům ostatních členských států způsobem uvedeným v čl. 14 písm. b) a článku 15.
3. Na odůvodněnou žádost Komise jednají příslušné orgány členského státu způsobem stanoveným v článcích 4 až 8.
4. Pokud se Komise domnívá, že došlo k nesrovnalostem v jednom nebo více členských státech, uvědomí o tom dotčený členský stát nebo státy a tento stát nebo tyto státy provedou při nejbližší příležitosti šetření, při kterém mohou být přítomni zástupci Komise za podmínek stanovených v čl. 9 odst. 2 a článku 11.
Dotčený členský stát nebo státy co nejdříve sdělí Komisi výsledky šetření.
5. Zástupci Komise mohou shromažďovat informace uvedené v článku 10 za podmínek stanovených ve zmíněném článku na základě vzájemné dohody.
6. Tímto článkem nejsou dotčena práva Komise na informace a kontrolu vyplývající z jiných platných právních předpisů.
HLAVA IV
VZTAHY S TŘETÍMI ZEMĚMI
Článek 19
Pokud se dotčená třetí země právně zavázala poskytovat pomoc nezbytnou ke shromáždění důkazů o protiprávní povaze operací, které se jeví v rozporu s celními nebo zemědělskými předpisy, nebo k určení rozsahu operací, u nichž bylo shledáno, že jsou v rozporu s těmito předpisy, mohou být informace získané podle tohoto nařízení třetí zemi sděleny jako součást dohodnutého postupu se souhlasem příslušných orgánů, které informace poskytly, a v souladu s jejich vnitřními předpisy týkajícími se předávání osobních údajů třetím zemím.
Informace sdělí buď Komise, nebo členské státy v rámci dohodnutého postupu uvedeného v prvním pododstavci; v každém případě musí být v dané třetí zemi zajištěn stupeň ochrany odpovídajícího tomu, který stanoví čl. 45 odst. 1 a 2.
Článek 20
1. Při uskutečňování cílů tohoto nařízení může Komise za podmínek stanovených v článku 19 vysílat do třetích zemí mise Společenství pro správní a vyšetřovací spolupráci, a to za koordinace a úzké spolupráce s příslušnými orgány členských států.
2. Mise Společenství ve třetích zemích uvedené v odstavci 1 se uskutečňují za těchto podmínek:
a) mohou být prováděny z podnětu Komise, případně na základě informací dodaných Evropským parlamentem nebo na žádost jednoho nebo více členských států;
b) jsou vykonávány zástupci Komise jmenovanými k tomuto účelu a zástupci jmenovanými k tomuto účelu příslušným členským státem nebo státy;
c) mohou je také se souhlasem Komise a příslušných členských států vykonávat v zájmu Společenství pracovníci členského státu, zejména na základě dvoustranné dohody o pomoci s třetí zemí; v takovém případě musí být Komise informována o výsledcích mise;
d) náklady mise hradí Komise.
3. Komise informuje členské státy a Evropský parlament o výsledcích misí vykonaných podle tohoto článku.
Článek 21
1. S poznatky a informacemi získanými v průběhu misí Společenství uvedených v článku 20, a zejména s dokumenty předanými příslušnými orgány dotčených třetích zemí, se zachází v souladu s článkem 45.
2. Článek 12 se použije přiměřeně na poznatky a informace uvedené v odstavci 1.
3. Pro účely jejich použití podle článku 12 předá Komise originály získaných dokumentů nebo jejich ověřené opisy příslušným orgánům členských států, pokud o ně požádají.
Článek 22
Členské státy oznámí Komisi informace vyměněné v rámci vzájemné správní pomoci s třetími zeměmi, mají-li ve smyslu čl. 18 odst. 1 zvláštní význam pro účinné používání celních a zemědělských předpisů v souladu s tímto nařízením a jestliže informace spadají do oblasti působnosti tohoto nařízení.
HLAVA V
CELNÍ INFORMAČNÍ SYSTÉM
Kapitola 1
Zřízení celního informačního systému
Článek 23
1. Zřizuje se automatizovaný informační systém nazývaný "celní informační systém" (dále jen "CIS"), který odpovídá požadavkům správních orgánů příslušných k uplatňování celních a zemědělských předpisů a požadavkům Komise.
2. Cílem CIS je v souladu s tímto nařízením napomáhat při předcházení, vyšetřování a stíhání operací, které jsou v rozporu s celními nebo zemědělskými předpisy, tím, že rychlejší šíření informací zvýší účinnost postupů spolupráce a kontrolních postupů příslušných orgánů uvedených v tomto nařízení.
3. Celní orgány členských států mohou využívat technickou infrastrukturu CIS v rámci celní spolupráce uvedené v čl. K.1 bodě 8 Smlouvy o Evropské unii.
V takovém případě zajišťuje Komise technické řízení infrastruktury.
4. Operace týkající se uplatňování zemědělských předpisů, o nichž je třeba zanášet informace do CIS, určí Komise postupem podle čl. 43 odst. 2.
5. Na výměnu informací podle článků 17 a 18 se tato hlava nevztahuje.
6. Členské státy a Komise (dále jen "partneři CIS") se podílejí na CIS za podmínek stanovených v této hlavě.
Kapitola 2
Provoz a využívání CIS
Článek 24
Základem CIS je centrální databáze a přístupná přes terminály v každém členském státě a v Komisi. Obsahuje výlučně data nezbytná k plnění jeho cíle uvedeného v čl.
23 odst. 2, včetně osobních údajů, v těchto kategoriích:
a) zboží;
b) dopravní prostředky;
c) podniky;
d) osoby;
e) tendence podvodů;
f) dostupnost odborných znalostí.
Článek 25
Položky dat pro každou z kategorií a) až f) článku 24, které mají být zaneseny v CIS, budou stanoveny postupem podle čl. 43 odst.
2 v míře nezbytné k dosažení cíle systému. Položky osobních údajů nesmí být v žádném případě obsaženy v kategoriích e) a f) článku 24.
V kategoriích a) až d) článku 24 se osobní údaje, které mají být zanášeny, omezí na
a) příjmení, rodné příjmení, jména a pseudonymy;
b) datum a místo narození;
c) státní příslušnost;
d) pohlaví;
e) jakákoli objektivní a trvalá zvláštní znamení;
f) důvod pro zanesení dat;
g) navrhovaná opatření;
h) výstražný kód upozorňující na předchozí zkušenosti týkající se ozbrojení, násilí nebo útěku;
i) poznávací značka dopravního prostředku.
V žádném případě nesmějí být zaneseny osobní údaje odhalující rasový nebo etnický původ, politické názory, náboženské nebo filozofické přesvědčení, členství v odborech, ani údaje týkající se zdraví nebo pohlavního života fyzické osoby.
Článek 26
Jedná-li se o osobní údaje, musí být při využívání CIS dodržovány tyto zásady:
a) sběr a ostatní operace pro zpracování osobních údajů musí být prováděny čestně a zákonně;
b) údaje musí být sbírány pro účely vymezené v čl. 23 odst. 2 a nesmějí být následně zpracovány způsobem neslučitelným s těmito účely;
c) údaje musí odpovídat účelu, pro který jsou zpracovávány, musí být pro něj významné a ve vztahu k němu přiměřené;
d) údaje musí být přesné a, je-li to nezbytné, aktualizované;
e) údaje musí být uchovávány ve formě, která neumožňuje identifikaci dotyčných osob déle, než je nezbytné pro sledované účely.
Článek 27
1. Údaje v kategoriích a) až d) článku 24 se zanášejí do CIS pouze za účelem pozorování a zpravodajství, skrytého sledování nebo zvláštních kontrol.
2. Pro účely činností uvedených v odstavci 1 mohou být osobní údaje z kategorií a) až d) článku 24 zaneseny do CIS pouze tehdy, pokud zejména na základě předchozí nezákonné činnosti existuje skutečné náznaky, že daná osoba uskutečnila, uskutečňuje nebo uskuteční operace, které jsou v rozporu s celními nebo zemědělskými předpisy a které mají zvláštní význam na úrovni Společenství.
Článek 28
1. Jsou-li prováděny činnosti uvedené v čl. 27 odst. 1, mohou být zcela nebo zčásti shromážděny a předány partnerovi CIS, který zmíněné činnosti navrhnul, tyto informace:
a) skutečnost, že dotyčné zboží, dopravní prostředky, podnik nebo osoba byly nalezeny;
b) místo, čas a důvod kontroly;
c) trasa a cíl cesty;
d) osoby doprovázející danou osobu nebo uživatelé použitých dopravních prostředků;
e) použité dopravní prostředky;
f) převážené předměty;
g) okolnosti, za kterých byly zboží, dopravní prostředky, podnik nebo osoba nalezeny.
Jsou-li tyto informace shromážděny během skrytého sledování, je třeba učinit opatření, aby bylo zajištěno, že tajnost sledování nebude ohrožena.
2. V rámci zvláštních kontrol uvedených v čl. 27 odst. 1 mohou být osoby, dopravní prostředky a předměty prohledávány v přípustné míře a v souladu s právními předpisy a postupy členského státu, v němž se prohlídka uskutečňuje. Pokud právní předpisy členského státu neumožňují zvláštní kontroly, daný členský stát je automaticky změní na pozorování a zpravodajství nebo skryté sledování.
Článek 29
1. Přímý přístup k datům obsaženým v CIS je vyhrazen výlučně vnitrostátním orgánům určeným každým členským státem a odborům určeným Komisí. Vnitrostátními orgány jsou orgány celní správy, ale jimi být i jiné orgány příslušné podle právních předpisů a postupů daného členského státu jednat za účelem dosažení cíle uvedeného v čl. 23 odst. 2.
2. Každý členský stát zašle Komisi seznam svých určených příslušných orgánů, které mají přímý přístup k CIS, a pro každý orgán uvede, ke kterým datům může mít přístup a za jakými účely.
Komise o nich uvědomí ostatní členské státy.
Sdělí všem členským státům rovněž odpovídající údaje týkající se odborů Komise oprávněných k přístupu k CIS.
Seznam takto určených vnitrostátních orgánů a svých odborů zveřejní Komise pro informaci v Úředním věstníku Evropských společenství.
3. Odchylně od odstavců 1 a 2 může Rada na návrh Komise rozhodnout o povolení přístupu k CIS mezinárodním nebo oblastním organizacím, je-li v příslušných případech uzavřen protokol s těmito organizacemi v souladu s čl. 7 odst. 3 úmluvy mezi členskými státy Společenství o využití informační technologie pro celní účely. Při rozhodování přihlíží zejména ke stávajícím dvoustranným ujednáním nebo ujednáním Společenství a k přiměřenosti úrovně ochrany dat.
Článek 30
1. Partneři CIS mohou využívat data získaná z CIS pouze k dosažení cíle uvedeného v čl. 23 odst. 2; mohou je však využívat pro správní nebo jiné účely s předchozím souhlasem partnera CIS, který data zanesl do systému, a za podmínek jím uložených. Jiné využití musí být v souladu s právními předpisy a postupy členského státu, který je zamýšlí využívat, a případně s odpovídajícími předpisy platnými v této souvislosti pro Komisi, a mělo by se při něm přihlédnout k zásadám uvedeným v příloze.
2. Aniž jsou dotčeny odstavce 1 a 4 tohoto článku a čl. 29 odst. 3, mohou data získaná z CIS využívat pouze vnitrostátní orgány určené členskými státy a odbory určené Komisí, příslušné v souladu s právními předpisy a postupy, které se na ně vztahují, jednat za účelem dosažení cíle uvedeného v čl. 23 odst. 2.
3. Každý členský stát zašle Komisi seznam orgánů nebo odborů zmíněných v odstavci 2.
Komise o nich uvědomí ostatní členské státy.
Sdělí všem členským státům rovněž odpovídající údaje týkající se odborů Komise oprávněných k přístupu k CIS.
Seznam takto určených vnitrostátních orgánů a svých odborů zveřejní Komise pro informaci v Úředním věstníku Evropských společenství.
4. Data získaná z CIS mohou být s předchozím schválením a za podmínek uložených členským státem, který je zanesl do systému, sdělena vnitrostátním orgánům jinými než těm, které jsou uvedeny v odstavci 2, třetím zemím a mezinárodním nebo oblastním organizacím, které je zamýšlejí využít.
Každý členský stát přijme zvláštní opatření k zajištění bezpečnosti těchto dat, když jsou předávána nebo dodávána úřadům mimo jeho území.
První pododstavec se použije přiměřeně na Komisi, pokud ona zanesla data do systému.
Článek 31
1. Na zanášení dat do CIS se vztahují právní předpisy a postupy zanášejícího členského státu a případně odpovídající předpisy platné v této souvislosti pro Komisi, pokud toto nařízení nestanoví přísnější ustanovení.
2. Na zpracování dat získaných z CIS, včetně jejich využití nebo provádění některé činnosti podle čl. 27 odst. 1 navrženého partnerem CIS, který data zanesl, se vztahují právní předpisy a postupy členského státu zpracovávajícího nebo využívajícího tato data a odpovídající předpisy platné v této souvislosti pro Komisi, pokud toto nařízení nestanoví přísnější ustanovení.
Kapitola 3
Změna dat
Článek 32
1. Pouze dodávající partner CIS má právo měnit, doplňovat, opravovat nebo mazat data, která zanesl do CIS.
2. Pokud dodávající partner CIS zjistí nebo zpozoruje, že data, která zanesl, jsou obsahově nepřesná nebo byla zanesena nebo jsou uchovávána v rozporu s tímto nařízením, změní je, doplní, opraví nebo vymaže vhodným způsobem a zpraví o tom ostatní partnery CIS.
3. Má-li partner CIS důkaz naznačující, že je určitá datová položka obsahově nepřesná nebo byla zanesena do CIS nebo v něm je uchovávána v rozporu s tímto nařízením, zpraví o tom co nejdříve dodávajícího partnera CIS.
Ten daná data zkontroluje, a je-li to nezbytné, neprodleně dotyčnou položku opraví nebo vymaže.
Dodávající partner CIS zpraví ostatní partnery o veškerých provedených opravách nebo výmazech.
4. Pokud při zanášení dat do CIS některý partner CIS zjistí, že jeho zpráva je v rozporu s předchozí zprávou z hlediska obsahu nebo navrhovaných opatření, neprodleně o tom zpraví partnera, který vyhotovil předchozí zprávu.
Oba partneři se poté pokusí věc vyřešit.
Nedohodnou-li se, bude zachována první zpráva, avšak ty části nové zprávy, které s ní nejsou v rozporu, budou do systému zaneseny.
5. Pokud s výhradou ostatních ustanoveních tohoto nařízení v kterémkoli členském státě soud nebo jiný orgán k tomu zmocněný přijme konečné rozhodnutí o změně, doplnění, opravě nebo výmazu dat v CIS, přizpůsobí tomu partneři CIS svou činnost.
V případě rozporu mezi takovými rozhodnutími soudů nebo jiných orgánů k tomu zmocněných, včetně rozhodnutí uvedených v článku 36 týkajících se opravy nebo výmazu, vymaže dotyčná data ze systému členský stát, který je zanesl.
Prvního pododstavec se použije přiměřeně, pokud rozhodnutí Komise o datech obsažených v CIS prohlásí za neplatné Soudní dvůr.
Kapitola 4
Uchovávání dat
Článek 33
1. Data zanesená do CIS jsou uchována pouze po dobu nezbytnou k dosažení účelu, pro který byla zanesena.
Potřebu jejich uchování přezkoumává alespoň jednou ročně dodávající partnerem CIS.
2. Dodávající partner CIS může při přezkumu rozhodnout o uchování dat až do dalšího přezkumu, je-li jejich uchování nezbytné pro účely, pro které byla zanesena.
Aniž je dotčen článek 36, není-li rozhodnuto data uchovat, jsou automaticky převedena do části CIS, ke které je přístup omezen v souladu s odstavcem 4.
3. CIS automaticky informuje dodávajícího partnera CIS o zamýšleném převedení dat v CIS podle odstavce 2 jeden měsíc předem.
Data převedená podle odstavce 2 jsou po dobu jednoho roku nadále uchovávána v CIS, jsou však, aniž je dotčen článek 36, přístupna pouze zástupci výboru uvedeného v článku 43 v souvislosti s použitím odst. 4 sedmé, osmé a deváté odrážky a odstavce 5 uvedeného článku nebo dozorčím orgánům uvedeným v článku 37.
Během tohoto období je lze použít pouze pro účely kontroly jejich přesnosti a zákonnosti.
Poté musí být vymazána.
Kapitola 5
Ochrana osobních údajů
Článek 34
1. Každý partner CIS, který má v úmyslu získat osobní údaje z CIS nebo je do něj zanést, přijme nejpozději ke dni vstupu tohoto nařízení v platnost vnitrostátní právní předpisy nebo vnitřní pravidla platná pro Komisi, které zaručují ochranu práv a svobod jednotlivců, pokud se jedná o zpracování osobních údajů.
2. Partner CIS může získávat osobní údaje z CIS nebo je do něj zanášet pouze za podmínky, že již vstoupila v platnost úprava ochrany těchto údajů zmíněná v odstavci 1.
Každý členský stát také předem určí vnitrostátní dozorčí orgán nebo orgány tak, jak stanoví článek 37.
3. K zajištění správného uplatňování ustanovení tohoto nařízení o ochraně osobních údajů považují všechny členské státy a Komise CIS za systém pro zpracování osobních údajů, na který se vztahují předpisy zmíněné v odstavci 1 a přísnější ustanovení tohoto nařízení.
Vnitřní pravidla platná pro Komisi zmíněná v odstavci 1 budou zveřejněna v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 35
1. S výhradou čl. 30 odst. 1 je zakázáno, aby partneři CIS využívali osobní údaje z CIS jinak než k účelu uvedenému v čl. 23 odst. 2.
2. Údaje mohou být reprodukovány pouze pro technické účely za předpokladu, je-li to nezbytné pro šetření prováděná orgány uvedenými v článku 29. S výhradou čl. 30 odst. 1 nelze osobní údaje zanesené jinými členskými státy nebo Komisí kopírovat z CIS do jiných datových souborů, za které nesou odpovědnost členské státy nebo Komise.
Článek 36
1. Práva osob, pokud jde o osobní údaje v CIS, zejména jejich právo na přístup k nim, jsou vykonávána
- v souladu s právními předpisy a postupy členského státu, ve kterém jsou uplatňována,
- v souladu s vnitřními pravidly platnými pro Komisi zmíněnými v čl. 34 odst. 1.
Stanoví-li tak právní předpisy a postupy daného členského státu, rozhodne vnitrostátní dozorčí orgán uvedený v článku 37 o tom, zda budou informace sděleny a jakým postupem.
2. Partner CIS, jemuž je žádost o přístup k osobním údajům podána, jej může odepřít, pokud by jejich sdělení mohlo poškodit předcházení, vyšetřování a stíhání operací, které jsou v rozporu s celními nebo zemědělskými předpisy.
Členský stát může přístup odepřít rovněž na základě svých právních předpisů a postupů v případech, kdy je odepření opatřením nezbytným k ochraně bezpečnosti státu, obrany, veřejné bezpečnosti a práv a svobod ostatních.
Komise může přístup odepřít, je-li odepření opatřením nezbytných k ochraně práv a svobod ostatních.
Přístup musí být v každém případě odepřen během doby, kdy je prováděna činnost pro účely pozorování a zpravodajství nebo skrytého sledování.
3. Pokud osobní údaje, pro které je žádost o přístup podána, dodal jiný partner CIS, je přístup povolen pouze tehdy, pokud dodávající partner dostal příležitost zaujmout stanovisko.
4. Kdokoli může v souladu s právními předpisy a postupy každého členského státu nebo s vnitřními pravidly platnými pro Komisi nechat opravit nebo vymazat osobní údaje, které se jej osobně týkají, každým partnerem CIS, jsou-li obsahově nepřesné nebo byly zaneseny do CIS nebo jsou v něm uchovávány v rozporu s cílem uvedeným v čl. 23 odst. 2 nebo pokud nebyly dodrženy zásady článku 26.
5. Na území každého členského státu může kdokoli v souladu s právními předpisy a postupy daného členského státu podat žalobu nebo případně stížnost k soudům nebo k orgánu k tomu určenému na základě právních předpisů a postupů v souvislosti s osobními údaji v CIS, které se jej osobně týkají, za účelem
a) opravy nebo výmazu obsahově nepřesných osobních údajů;
b) opravy nebo výmazu osobních údajů zanesených do CIS nebo v něm uchovávaných v rozporu s tímto nařízením;
c) získání přístupu k osobním údajům;
d) získání náhrady škody podle čl. 40 odst. 2.
Pokud se jedná o údaje zanesené Komisí, může být podána žaloba k Soudnímu dvoru v souladu s článkem 173 Smlouvy.
Členské státy a Komise se vzájemně zavazují, že vykonají konečná rozhodnutí přijatá soudem, Soudním dvorem nebo jiným orgánem k tomu určeným, která se týkají prvního pododstavce písm. a), b) a c).
6. Použití výrazu "konečné rozhodnutí" v tomto článku a v čl. 32 odst. 5 neznamená povinnost členského státu nebo Komise odvolat se proti rozhodnutí soudu nebo jiného orgánu k tomu určenému.
Kapitola 6
Dozor nad ochranou osobních údajů
Článek 37
1. Každý členský stát určí vnitrostátní dozorčí orgán nebo orgány pověřené ochranou osobních údajů, aby prováděly nezávislý dozor nad osobními údaji zanesenými v CIS.
Dozorčí orgány provádějí v souladu s vnitrostátními právními předpisy nezávislý dozor a kontroly, aby zajistily, že zpracování a využívání údajů obsažených v CIS není v rozporu s právy dotčených osob.
K tomuto účelu mají dozorčí orgány přístup k CIS.
2. Kdokoli může požádat kterýkoli vnitrostátní dozorčí orgán o kontrolu osobních údajů v CIS, který se jej osobně týká, a jejich využití.
Na toto právo se vztahují právní předpisy a postupy členského státu, ve kterém je žádost podána.
Pokud údaje zanesl jiný členský stát nebo Komise, provede se kontrola v úzké spolupráci s vnitrostátním dozorčím orgánem daného členského státu nebo s úřadem uvedeným v odstavci 4.
3. Komise učiní všechny kroky v rámci svých odborů, aby zajistila dozor nad ochranou osobních údajů, který poskytuje ochranu na stejné úrovni, jaká plyne z odstavce 1.
4. Až do určení úřadu nebo úřadů vytvořených pro orgány a instituce Společenství podléhají činnosti Komise týkající se pravidel pro ochranu údajů zmíněných v čl. 34 odst. 1, čl. 36 odst. 1 a čl. 37 odst. 3 kontrole ombudsmana podle článku 138e Smlouvy v rámci úkolů, které mu Smlouvy svěřuje.
Kapitola 7
Bezpečnost CIS
Článek 38
1. Veškerá vhodná technická a organizační opatření nezbytná k zachování bezpečnosti musí učinit
a) členské státy a Komise, každý v rozsahu své působnosti, pokud jde o terminály CIS umístěných na jejich územích a v úřadovnách Komise;
b) výbor uvedený v článku 43, pokud jde o CIS a terminály umístěné ve stejných prostorách jako CIS používané pro technické účely a pro kontroly vyžadované podle odstavce 3.
2. Členské státy, Komise a výbor uvedený v článku 43 přijmou opatření zejména s cílem
a) zabránit všem nepovolaným osobám v přístupu k zařízení používanému ke zpracování dat;
b) zabránit tomu, aby data a jejich nosiče byly čteny, kopírovány, měněny nebo mazány nepovolanými osobami;
c) zabránit nepovolenému zanášení dat a jakémukoli neoprávněnému použití, změně nebo mazání dat;
d) zabránit tomu, aby data obsažená v CIS byla přístupná nepovolaným osobám pomocí vybavení pro přenos dat;
e) zajistit, aby při používání CIS měly oprávněné osoby právo přístupu pouze k datům, které spadají do jejich působnosti;
f) zajistit, aby bylo možné zkontrolovat a určit, kterým orgánům mohou být data předána pomocí vybavení pro přenos dat;
g) zajistit, aby bylo možné zkontrolovat a následně určit, jaká data byla zanesena do CIS, kdy a kým a sledovat jejich využívání;
h) zabránit neoprávněnému čtení, kopírování, změnám nebo výmazu dat při přenosu dat a přepravy nosičů dat.
3. V souladu s článkem 43 výbor ověří, zda provedená šetření byla oprávněná a zda je provedli oprávnění uživateli.
Ověřeno musí být nejméně 1 % všech provedených šetření.
Záznamy o šetřeních a ověřeních se zanášejí do systému a využívají se pouze pro zmíněná ověření.
Po šesti měsících se vymažou.
Článek 39
1. Každý členský stát určí úřad odpovědný za bezpečnostní opatření uvedená v článku 38 ve vztahu k terminálům umístěným na jeho území, za přezkum uvedený v čl. 33 odst. 1 a 2 a obecně za správné uplatňování tohoto nařízení, nakolik je to nezbytné podle jeho právních předpisů a postupů.
2. Komise určí své odbory odpovědné za opatření uvedená v odstavci 1.
Kapitola 8
Odpovědnosti a zveřejňování
Článek 40
1. Každý partner CIS, který zanesl data do systému, je odpovědný za jejich přesnost, aktuálnost a zákonnost.
Každý členský stát a případně Komise také odpovídají za dodržování článku 26.
2. Každý partner CIS je v souladu s vnitrostátními právními předpisy a postupy nebo obdobnými předpisy Společenství odpovědný za škodu způsobenou osobě používáním CIS v daném členském státě nebo v Komisi.
To platí i v případě, kdy škodu způsobil dodávající partner CIS, který zanesl nepřesná data nebo je zanesl v rozporu s tímto nařízením.
3. Pokud partner CIS, proti kterému byla podána žaloba pro nepřesná data, tato data nedodal, budou dotčení partneři usilovat o dohodu o tom, jakou část částek vyplacených jako náhrada škody uhradí druhému partnerovi dodávající partner.
Takové dohodnuté sumy budou uhrazeny na požádání.
Článek 41
Komise zveřejní sdělení o zahájení činnosti CIS v Úředním věstníku Evropských společenství.
HLAVA VI
OCHRANA DAT PŘI NEAUTOMATICKÉ VÝMĚNĚ DAT
Článek 42
Ustanovení o automatické výměně a zpracování dat se použijí přiměřeně na neautomatickou výměnu a zpracování dat.
HLAVA VII
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 43
1. Komisi je nápomocen výbor složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou podle čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese v lhůtě tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise s výjimkou případů, kdy se Rada proti opatřením vysloví prostou většinou.
3. Postup podle odstavce 2 se týká zejména
a) rozhodnutí o položkách dat, které mají být zaneseny do CIS, jak je uvedeno v článku 25;
b) určení operací týkajících se uplatňování zemědělských předpisů, o nichž je třeba zanášet informace do CIS, jak je uvedeno v čl. 23 odst. 4.
4. Výbor zkoumá všechny otázky týkající se uplatňování tohoto nařízení, které mu může přednést jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce členského státu, a které se týkají zejména
- obecného fungování úpravy vzájemné pomoci stanovené v tomto nařízení,
- přijetí praktických opatření pro sdělování informací podle článků 16 a 17,
- informací sdělovaných Komisi podle článků 17 a 18 ke zjištění, zda z nich lze vyvodit nějaké důsledky, k rozhodnutí o opatřeních nezbytných k ukončení operací, které jsou v rozporu s celními nebo zemědělskými předpisy, a případně k navržení změn nebo doplňků stávajících předpisů Společenství,
- přípravy šetření prováděných členskými státy a koordinovaných Komisí a misí Společenství uvedených v článku 20,
- opatření přijatých k ochraně důvěrnosti informací, zejména osobních údajů, vyměňovaných podle tohoto nařízení, jiných než těch, které jsou uvedeny v hlavě V,
- zahájení činnosti a řádného provozu CIS a všech technických a provozních opatření směřujících k zajištění bezpečnosti systému,
- nezbytnosti uchovávání dat v CIS,
- opatření přijatých k ochraně důvěrnosti informací zanesených do CIS podle tohoto nařízení, zejména osobních údajů, a zajištění dodržování povinností osobami odpovědnými za jejich zpracování,
- opatření přijatých k provedení čl. 38 odst. 2.
5. Výbor přezkoumá veškeré obtíže spojené s provozem CIS, kterým čelí dozorčí orgány uvedené v článku 37.
V těchto případech zasedá výbor ve složení ad hoc, sestávajícím ze zástupců jmenovaných každým členským státem z jeho vnitrostátního dozorčího orgánu nebo orgánů. Zasedání výboru ve složení ad hoc se může rovněž zúčastnit ombudsman, uvedený v čl.
37 odst. 4, nebo jeho zástupce z vlastního podnětu, pokud to pokládá za slučitelné se svou funkcí.
Výbor se bude scházet ve složení ad hoc nejméně jednou ročně.
6. Pro účely tohoto článku má výbor přímý přístup k datům obsaženým v CIS a může je přímo využívat.
Článek 44
Aniž jsou dotčena ustanovení hlavy V o CIS, lze poskytnutí dokumentů podle tohoto nařízení nahradit sdělením počítačových informací vytvořených v jakékoli formě ke stejnému účelu.
Článek 45
1. Informace sdělené v jakékoli formě v souladu s tímto nařízením mají důvěrnou povahu, včetně dat uložených v CIS.
Vztahuje se na ně služební tajemství a požívají stejné ochrany, jakou obdobným informacím poskytují vnitrostátní právní předpisy členských států, které je získaly, a odpovídající předpisy platné pro orgány Společenství.
Informace uvedené v prvním pododstavci nesmějí být zejména sděleny osobám jiným než těm, které jsou v členských státech nebo v orgánech Společenství na základě svého úředního postavení povoláni je znát nebo využívat.
Smějí být rovněž použity k jiným účelům, než stanoví toto nařízení, pouze pokud s tím členský stát nebo Komise, kteří je dodali nebo zanesli do CIS, výslovně souhlasí a za podmínek, které tento členský stát nebo Komise stanoví, a pokud toto sdělení nebo použití nezakazují platné právní předpisy členského státu, ve kterém má sídlo orgán, který informace obdržel.
2. Aniž jsou dotčena ustanovení hlavy V o CIS, jsou informace týkající se fyzických a právnických osob sdělovány podle tohoto nařízení pouze v rozsahu nezbytné m pro předcházení, vyšetřování nebo stíhání operací, které jsou v rozporu s celními nebo zemědělskými předpisy.
3. Odstavce 1 a 2 nevylučují použití informací získaných podle tohoto nařízení v následně zahájeném soudním řízení nebo stíhání ve věci porušení celních nebo zemědělských předpisů.
Příslušný orgán, který tyto informace dodal, musí být neprodleně uvědomen o takovém použití.
4. Oznámí-li některý členský stát Komisi, že další šetření zprostilo podezření z účasti na nesrovnalostech fyzickou nebo právnickou osobu, jejíž jméno jí bylo sděleno podle tohoto nařízení, Komise to ihned oznámí všem osobám, kterým tyto osobní údaje sdělila na základě tohoto nařízení.
Daná osoba přestane být považována za účastnící se nesrovnalostí ve smyslu původního oznámení.
Nacházejí-li se osobní údaje o této osoby v CIS, musí z něj být odstraněny.
Článek 46
Pro účely uplatňování tohoto nařízení členské státy učiní veškeré kroky nezbytné k
a) zajištění účinné vnitřní koordinace mezi správními orgány uvedenými v čl. 1 odst. 1;
b) navázání veškeré potřebné přímé spolupráce ve vzájemných vztazích mezi orgány, které k tomu účelu zvlášť určí.
Článek 47
Členské státy mohou na základě vzájemné dohody rozhodnout o stanovení postupů nezbytných k tomu, aby bylo zajištěno správné fungování vzájemné pomoci stanovené v tomto nařízení, a zejména aby bylo zabráněno přerušení sledování osob nebo zboží, pokud by to mohlo poškodit odhalování operací, které jsou v rozporu s celními nebo zemědělskými předpisy.
Článek 48
1. Toto nařízení nestanoví pro správní orgány členských států povinnost poskytovat vzájemnou pomoc tam, kde by to mohlo poškodit veřejný pořádek nebo jiné důležité zájmy členského státu, ve kterém mají sídlo, zejména v oblasti ochrany dat.
2. Každé odepření pomoci musí být odůvodněno.
Každé odepření pomoci musí být co nejdříve spolu s odůvodněním oznámeno Komisi.
Článek 49
Aniž je dotčeno právo Komise na informace podle jiných platných předpisů, sdělují členské státy Komisi správní nebo soudní rozhodnutí nebo jejich podstatné prvky týkající se ukládání sankcí za porušení celních nebo zemědělských předpisů v případech, které byly předmětem sdělení podle článků 17 nebo 18.
Článek 50
Aniž jsou dotčeny výdaje spojené s provozem CIS nebo náhrada škod podle článku 40, zřeknou se členské státy a Komise všech nároků na náhradu výdajů vzniklých na základě tohoto nařízení, s výjimkou případných odměn znalců.
Článek 51
Tímto nařízením není dotčeno uplatňování pravidel trestního řízení a vzájemné pomoci v trestních věcech v členských státech, včetně utajení soudního vyšetřování.
Článek 52
1. Zrušuje se nařízení (EHS) č. 1468/81.
2. Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení.
Článek 53
1. Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Použije se ode dne 13. března 1998.
2. Avšak článek 42 se vztahuje na Dánsko, Irsko, Švédsko a Spojené království, až ode dne, kdy budou existovat pravidla Společenství pro všechna data, na která se vztahuje toto nařízení.
Ode dne zahájení používání pravidel zmíněných v prvním pododstavci ve všech členských státech se zrušuje článek 42 a odchylka uvedená v prvním pododstavci pozbývá účinku.
Pokud zmíněná pravidla nejsou použitelná do pěti let, sestaví Komise zprávu a případně přednese návrhy, které bude považovat za nezbytné.
Dokud čtyři členské státy uvedené v prvním pododstavci nebudou uplatňovat ustanovení článku 42, mohou členské státy a Komise podřídit neautomatizované zpracování osobních údajů, která mohou sdělovat těmto čtyřem členským státům, takovým pravidlům o ochraně dat, jaká samy uplatňují pro neautomatizované zpracování těchto dat.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 17. března 1997, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2081/92 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že čl. 13 odst.
2 nařízení (EHS) č. 2081/92 [4] stanoví přechodné období nejvýše pět let od vyhlášení uvedeného nařízení, během kterého si členské státy mohou zachovat vnitrostátní opatření opravňující k používání výrazů uvedených v odst.
1 písm. b) daného článku za určitých podmínek; že uvedené nařízení bylo vyhlášeno dne 24. července 1992; že dané přechodné období tedy uplyne dnem 25. července 1997;
vzhledem k tomu, že první návrh na zápis zeměpisných označení a označení původu byl předložen Radě až v březnu 1996; že větší část uvedeného pětiletého přechodného období již uplynula; že pro dosažení plného účinku daného přechodného období by měl být den zahájení daného pětiletého období změněn tak, aby začal v den zápisu názvů; že by rovněž mělo být učiněno opatření pro to, aby se dané přechodné období vztahovalo také na čl. 13 odst.
1 písm. a) nařízení (EHS) č. 2081/92, neboť zákaz uvedený v tomto písmenu se může překrývat se zákazem uvedeným v písmenu b) téhož odstavce;
vzhledem k tomu, že dané přechodné období by se mělo vztahovat pouze na názvy zapsané podle článku 17 nařízení (EHS) č.
2081/92, neboť poskytnutí tohoto období pro přizpůsobení by nemělo poškodit producenty, pokud jde o stávající názvy, které se již používají v členských státech;
vzhledem k tomu, že trvá určitý čas, než se vyřídí žádost o zápis určitého názvu jako chráněného zeměpisného označení nebo chráněného označení původu podle nařízení (EHS) č.
2081/92; že členským státům by mělo být dovoleno poskytovat dočasnou vnitrostátní ochranu do té doby, než bude vydáno rozhodnutí Komise o zápisu nějakého názvu; že pro urovnání veškerých sporů, které případně vzniknou mezi producenty v nějakém členském státu, může daný členský stát, bude-li to nebytné, stanovit určité vnitrostátní přechodné období, které by následně muselo být potvrzeno rozhodnutím Společenství; že důsledky výše uvedených vnitrostátních opatření musí nést ten členský stát, který taková opatření zavedl; že uvedená opatření nesmějí představovat překážku obchodu uvnitř Společenství;
vzhledem k tomu, že přechodné období pěti let může být stanoveno podle jednotlivých případů pro názvy, o jejichž zápis bylo požádáno podle článku 5 nařízení (EHS) č. 2081/92, ale výhradně podle čl. 7 odst. 5 písm. b) uvedeného nařízení a z určitých důvodů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2081/92 se mění takto:
1. V článku 1 se odst. 1 třetí pododstavec nahrazuje tímto:
"Přílohy I a II lze měnit v souladu s postupem stanoveným v článku 15."
2. V čl. 5 odst. 5 se za první pododstavec vkládá tento text:
"Tento členský stát může přechodně poskytnout na vnitrostátní úrovni ochranu ve smyslu tohoto nařízení pro název postoupený předepsaným způsobem, a popřípadě období pro přizpůsobení, které začíná běžet dnem takového postoupení; lze je rovněž přechodně poskytnout za stejných podmínek v souvislosti s žádostí o změnu specifikace produktu.
Tato přechodná vnitrostátní ochrana končí dnem, ke kterému bude učiněno rozhodnutí o zápisu podle tohoto nařízení.
Po přijetí takového rozhodnutí je možno poskytnout období pro přizpůsobení v délce nejvýše pěti let za podmínky, že dotyčné podniky v souladu s právem uváděly dané produkty na trh za nepřetržitého užívání uvedených názvů nejméně po dobu pěti let přede dnem zveřejnění podle čl. 6 odst.
Za důsledky takové vnitrostátní ochrany v případech, kdy určitý název není zapsán podle tohoto nařízení, nese odpovědnost výhradně dotyčný členský stát.
Opatření přijatá členskými státy podle druhého pododstavce mají účinek pouze na vnitrostátní úrovni a nesmějí ovlivnit obchod uvnitř Společenství."
3. V článku 7 se odst. 4 druhá odrážka nahrazuje tímto:
"— nebo prokazuje, že zápis navrhovaného názvu by ohrožoval existenci zcela nebo zčásti totožného názvu nebo ochranné známky nebo existenci produktů, které se po dobu nejméně pěti let přede dnem zveřejnění podle čl. 6 odst. 2 nacházely na trhu v souladu s právem."
4. V článku 13 se odst. 2 nahrazuje tímto:
"2. Odchylně od odst. 1 písm. a) a b) si mohou členské státy zachovat vnitrostátní systémy, které umožňují používat názvy zapsané podle článku 17 po dobu nejvýše pěti let ode dne zveřejnění zápisu, pokud:
- byly produkty uvedeny v souladu s právem na trh pod tímto označením nejméně pět let přede dnem vyhlášení tohoto nařízení,
- podniky v souladu s právem uváděly produkty na trh za nepřetržitého užívání těchto názvů po dobu uvedenou v první odrážce,
- z označování jasně vyplývá skutečný původ produktu.
Tato výjimka však nemůže vést k volnému uvádění produktů na trh v členském státě, kde jsou tyto názvy zakázány."
5. V článku 13 se vkládá tento odstavec:
"4. V případě názvů, pro které bylo požádáno o zápis podle článku 5, lze stanovit přechodné období na dobu nejvýše pěti let podle čl. 7 odst. 5 písm. b) pouze v případech, kdy byla námitka shledána přípustnou z důvodu, že zápis navrhovaného názvu by ohrozil existenci zcela nebo zčásti totožného názvu nebo existenci produktů, které se nacházely na trhu v souladu s právem po dobu nejméně pěti let přede dnem zveřejnění podle čl. 6 odst. 2.
Takové přechodné období může být stanoveno pouze v případě, že podniky v souladu s právem uváděly na trh produkty za nepřetržitého užívání daných názvů po dobu nejméně pěti let přede dnem zveřejnění podle čl. 6 odst. 2."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 543/97 ze dne 17. března 1997, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1107/70 o poskytování podpor dopravě po železnici, silnici a vnitrozemských vodních cestách
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 75 a 94 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem uvedeným v článku 189c Smlouvy [3],
(1) vzhledem k tomu, že nařízení Rady (EHS) č.
1101/70 ze dne 4. června 1970 o poskytování podpor dopravě po železnici, silnici a vnitrozemských vodních cestách [4] poskytuje členským státům možnost rozvíjet kombinovanou dopravu poskytováním podpor investicím do infrastruktury, do pevných a mobilních zařízení nezbytných pro překládku a do dopravních zařízení zvlášť určených pro kombinovanou dopravu používaných výlučně v této dopravě a podpor pro provozní náklady kombinované dopravy v rámci Společenství při tranzitu přes území třetích států;
(2) vzhledem k tomu, že s ohledem na rostoucí požadavky na mobilitu a s nimi spojené zatížení lidí a životního prostředí a na současné vysoce nerovnoměrné rozložení nákladů a zatížení mezi jednotlivé druhy dopravy musí být vytvořena možnost podpory druhů dopravy šetrných k životnímu prostředí;
(3) vzhledem k tomu, že současná dopravní politika zatím nedokázala vytvořit podmínky pro řádnou hospodářskou soutěž mezi různými druhy dopravy a že železniční společnosti zatím nedosáhly finanční rovnováhy;
(4) vzhledem k tomu, že vývoj kombinované dopravy ukázal, že fáze zavádění této techniky ještě neskončila ve všech regionech Společenství; že režim podpor musí proto být prodloužen;
(5) vzhledem k tomu, že proto je vhodné zachovat současný režim podpor do 31. prosince 1997; že by Rada měla za podmínek stanovených Smlouvou rozhodnout o režimu, který bude uplatňován nadále, nebo o způsobu, kterým se tento režim ukončí;
(6) vzhledem k tomu, že možnost poskytnout tyto podpory u provozních nákladů kombinované dopravy přes území třetích států je nutné zachovat pouze pro Švýcarsko a státy bývalé Jugoslávie;
(7) vzhledem k tomu, že rozhodnutí 75/327/EHS [5], na které odkazuje článek 4 nařízení (EHS) č. 1107/70, bylo zrušeno článkem 13 směrnice 91/440/EHS ze dne 29. července 1991 o rozvoji železnic Společenství [6]; že článek 4 by proto měl být zrušen;
(8) vzhledem k tomu, že kategorie podpor schválené pro kombinovanou dopravu fungovaly uspokojivě, a je proto možné jejich kontrolu zjednodušit vynětím z postupu stanoveného v čl. 93 odst. 3 Smlouvy;
(9) vzhledem k tomu, že stanovení pravidel poskytování podpor členskými státy v oblasti dopravy je výlučně v pravomoci Společenství a musí mít formu nařízení;
(10) vzhledem k tomu, že je proto vhodné změnit nařízení (EHS) č. 1107/70,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 1107/70 se mění takto:
1. V čl. 3 písm. e) se bod 1 mění takto:
- v prvním a třetím pododstavci se den 31. prosince 1995 nahrazuje dnem 31. prosince 1997,
- ve čtvrté odrážce prvního pododstavce se zrušuje slovo "Rakousko".
2. Článek 4 se zrušuje.
3. V článku 5 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Na podpory podle čl. 3 bodu 1 písm. e) se nepoužije postup stanovený v čl. 93 odst. 3 Smlouvy; musí být sděleny Komisi ve formě odhadu na začátku každého roku a následně ve formě zprávy po ukončení finančního roku."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem následujícím po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Je použitelné ode dne 1. ledna 1996.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 550/97 ze dne 24. března 1997 o akcích v souvislosti s HIV/AIDS v rozvojových zemích
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 130w této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
v souladu s postupem uvedeným v článku 189c Smlouvy [2],
vzhledem k tomu, že rozpočtový orgán rozhodl v rámci rozpočtu na rok 1988 o vytvoření rozpočtové linie navržené na podporu boje proti epidemii HIV/AIDS, jejímž prostřednictvím bude usilovat o rozvoj inovačních opatření doplňujících opatření již zavedená na jiných úrovních;
vzhledem k tomu, že Komise ve svém sdělení Radě a Evropskému parlamentu ze dne 7. ledna 1994 o HIV/AIDS v rozvojových zemích popsala zásady politiky a strategické priority potřebné ke zvýšení účinnosti akcí Společenství a členských států v této oblasti;
vzhledem k tomu, že HIV/AIDS již není vznikající epidemií, ale stala se pandemií rozšířenou po celém světě a vyvíjí se s různými sociálními a politickými důsledky v závislosti na postižených oblastech nebo zemích, a vyžaduje tedy vhodnou strukturální a meziodvětvovou reakci, jež přesahuje finanční i lidské zdroje většiny rozvojových zemí;
vzhledem k tomu, že Rada ve svém usnesení ze dne 6. května 1994 zdůraznila závažnost epidemie HIV/AIDS a potřebu vystupňovat úsilí za účelem poskytnutí větší podpory vnitrostátním strategiím rozvojových zemí; že jako priority pro tuto podporu označila strategie zaměřené na účinnější prevenci přenosu, založené na vzdělávání, podpoře sexuálního a reprodukčního zdraví a bezpečnosti transfuzí spolu se strategiemi pomoci HIV pozitivním a nemocným, zejména posilováním zdravotnických systémů a boje proti diskriminaci a sociálnímu vyloučení;
vzhledem k tomu, že Evropský parlament a paritní shromáždění ES-AKT v usneseních přijatých dne 14. dubna 1986 a dne 15. února 1993 rovněž zdůraznily potřebu brát vážněji v úvahu příčiny a činitele, jako je chudoba, při šíření epidemie a hospodářské a sociální souvislosti HIV/AIDS, především prostřednictvím opatření navrhovaných ke zlepšení postavení žen a pro pomoc místním společenstvím v péči o rodiny a jedince postižené touto pandemií;
vzhledem k tomu, že jak Evropský parlament, tak Rada vyzvaly ke zvýšenému zapojení Společenství v této oblasti;
vzhledem k tomu, že účinnost programů podpory vnitrostátních strategií boje s HIV/AIDS záleží na zdokonalené koordinaci pomoci jak na evropské úrovni, tak s ostatními financovateli a orgány OSN, zejména Unaids, a na využívání pružných postupů vypracovaných s ohledem na zvláštní povahu souvisejících akcí a dotyčných partnerů; že usnesení Evropského parlamentu a Rady vyzývají k úsilí v tomto směru;
vzhledem k tomu, že je třeba zavést správní pravidla a postupy pro spolupráci v oblasti HIV/AIDS;
vzhledem k tomu, že ve smyslu bodu 2 usnesení Evropského parlamentu, Rady a Komise ze dne 6. března 1995 [3] je v tomto nařízení zahrnuta finanční referenční částka na období let 1997 až 1999, aniž tím jsou dotčeny pravomoci rozpočtového orgánu, jak jsou vymezeny Smlouvou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Společenství provádí program na podporu rozvojových zemí (dále jen "program") v jejich úsilí o minimalizaci rozšiřování epidemie HIV/AIDS a při zvládání jejích dopadů na zdraví a na sociální a hospodářský rozvoj.
Program se zaměřuje v první řadě na nejchudší a nejméně rozvinuté země a na nejvíce znevýhodněné skupiny obyvatelstva rozvojových zemí.
Společenství upřednostňuje sledování těchto cílů:
a) omezování přenosu HIV/AIDS a šíření ostatních pohlavně a perinatálně přenosných nemocí;
b) posilování zdravotnických a sociálních služeb tak, aby se mohly vyrovnat s narůstající zátěží rozšiřující se epidemie;
c) pomoc vládám a společenstvím při posuzování dopadu epidemie na různá odvětví hospodářství a sociální skupiny a při určování a provádění strategií jeho zvládání;
d) rozvíjení vědeckých znalostí o epidemii a o dopadu opatření s cílem zvyšování jejich kvality, při vyloučení základního výzkumu;
e) boj proti diskriminaci a sociálnímu a ekonomickému vyloučení osob infikovaných HIV/AIDS.
2. K dosažení cílů uvedených v odstavci 1 podpoří Společenství řadu opatření, která musí přihlížet k těmto základním strategickým principům, a to:
a) přizpůsobit se riziku vyvstávajícímu z hospodářského a společenského prostředí a potřebám zranitelných skupin, jež se určují individuálním chováním a hospodářskými, sociálními a demografickými činiteli;
b) přistupovat specificky ke každému z obou pohlaví;
c) vycházet z úcty k právům jedince a poskytovat dotyčným osobám sociální výchovu;
d) zvyšovat motivaci jednotlivců a společenství a umožnit jim, aby si osvojili odpovědnost a více spoléhali na sebe;
e) integrovat se do zdravotních, vzdělávacích a jiných programů;
f) přizpůsobovat se různým stadiím vývoje epidemie;
g) povzbuzovat politickou i finanční angažovanost vlád v reakci na HIV/AIDS.
Článek 2
Opatření, která je třeba přijmout za účelem dosažení přednostních cílů uvedených v článku 1, podporují strategie vyvinuté s oprávněnými zeměmi na mezinárodní, oblastní a vnitrostátní úrovni a ve vztahu ke každému cíli zahrnují
1. omezování přenosu HIV/AIDS a rozšiřování ostatních pohlavně a perinatálně přenosných nemocí prostřednictvím
a) informování a vzdělávání o sexuálním a reprodukčním zdraví a o právech týkajících se reprodukce; zvláštní pozornost se věnuje akcím zvlášť přizpůsobeným a přístupným cílovým skupinám, zejména lidem ve vysoce rizikovém prostředí a nejvíce sociálně a ekonomicky zranitelným jedincům a společenstvím, zejména ženám a mladým lidem.
Tato opatření rovněž zahrnují dialog s náboženskými společenstvími;
b) vyšší účinnosti omezování přenosu HIV a pohlavně přenosných chorob mj. podporou lepších metod depistáže a léčení těchto chorob;
c) zlepšené dostupnosti a využití různých prostředků a metod ochrany, včetně bezpečnosti krevních transfuzí a jiných způsobů injekčních aplikací;
d) podpory zapracování problému HIV/AIDS do rozvojových politik a strategií;
e) podpory opatřením, která mají za cíl rozšířit rozhodovací možnosti žen ve všech oblastech sexuality a reprodukčního zdraví, za účelem umožnit jim podporu širokého používání různých prostředků a metod ochrany proti infekci HIV a pohlavně přenosných chorob a jejich přenosu, jednat odpovídajícím způsobem a chránit zdraví nenarozených dětí a zvyšovat povědomí o těchto záležitostech a odpovědnost za ně mezi obyvatelstvem, zejména u mužské populace;
2. posilování zdravotních a sociálních služeb tak, aby mohly zvládat vzrůstající zátěž rozšiřující se epidemie, prostřednictvím
a) posilování zdravotních služeb, zejména primární péče, opatřeními k rozšíření celostátních, oblastních a místních kapacit pro rozvoj preventivních opatření a péče a ke zlepšení přístupnosti pro nejzranitelnější;
b) zkoumání způsobů a prostředků zlepšujících přístupnost léčení pro lidi infikované HIV v nejchudších zemích.
Tento výzkum je třeba provádět v úzké spolupráci s agenturami Organizace spojených národů, zúčastněnými nevládními organizacemi, farmaceutickými laboratořemi a členskými státy Evropské unie;
c) posilování kapacit s ohledem na bezpečnost krevních transfuzí a nemocničních kapacit;
d) lepšího vzdělávání lékařského a ošetřovatelského personálu;
e) zdokonalených systémů hlášení a statistických systémů pro účely epidemiologického dozoru.
3. podpora vlád a společenství při posuzování dopadu epidemie na různá odvětví hospodářství a sociální skupiny a při definování a zavádění strategií pro jejich zvládání prostřednictvím
a) technické podpory vládám k analýze sociálních a hospodářských dopadů epidemie a zavádění vhodných strategií reakce v dotyčných odvětvích;
b) technické a finanční podpory umožňující nevládním organizacím a místním společenstvím optimalizovat jejich účast na prevenci a ošetřování, zejména prostřednictvím podpory při vytváření sítí zaměřených na zlepšení účinnosti akcí a zlepšení informovanosti, koordinace a spolupráce všech zúčastněných;
c) podpory účasti místních společenství na vývoji místních strategií pro informační programy, programy sexuální výchovy a péče.
4. rozvoj vědeckých znalostí o epidemii a o dopadu opatření s cílem zvyšování jejich kvality, při vyloučení základního výzkumu, prostřednictvím
a) rozvoje vědeckého vzdělávání prostřednictvím lepšího monitorování programů pomocí účelných ukazatelů a posilování aplikovaného lékařského, sociologického a antropologického výzkumu;
b) podpory výměny informací o získaných zkušenostech;
5. boj proti diskriminaci a sociálnímu a ekonomickému vyloučení osob infikovaných HIV/AIDS prostřednictvím
a) podpory úcty k právům jedince, a zejména právům týkajícím se reprodukce;
b) podpory nediskriminace a boje proti stigmatizaci jedinců žijících s virem, zejména veřejnými informačními kampaněmi a vytvářením vhodného právního rámce.
Článek 3
Účastníci spolupráce, kteří mohou získat finanční podporu na základě tohoto nařízení, jsou
- celostátní, oblastní a místní správní orgány a agentury,
- orgány místní samosprávy a jiné decentralizované orgány, včetně tradičních sociálních struktur,
- regionální organizace a mezinárodní organizace,
- výzkumné ústavy a vysoké školy,
- místní společenství a soukromý sektor, včetně nevládních organizací, ženských organizací a skupin a reprezentativních organizací schopných přispět na základě zkušeností ke koncipování, provádění a monitorování přednostních strategií v oblasti HIV/AIDS popsaných v článku 2.
Článek 4
1. Prostředky, které lze použít v rámci akcí uvedených v článku 2, zahrnují zejména studie, technickou pomoc, vzdělávací akce nebo jiné služby, dodávky a stavební práce, jakož i audity a hodnotící a pozorovací mise.
Přednost se dává zvyšování vnitrostátní kapacity, zejména pomocí školení a rozvoje lidských zdrojů s dlouhodobou perspektivou.
2. Financování z prostředků Společenství může krýt jak investiční výdaje, kromě nákupu nemovitostí, tak z důvodu co největšího zaměření projektu na střednědobou životnost také běžné náklady (zahrnující správní výdaje, provozní náklady a náklady na údržbu).
3. Pro každou akci spolupráce se usiluje o finanční příspěvek od partnerů uvedených v článku 3.
Jejich příspěvek se požaduje v rámci jejich možnosti a v závislosti na povaze akce.
4. Je možné hledat možnosti spolufinancování u ostatních poskytovatelů prostředků, zejména u členských států.
5. Budou přijata nezbytná opatření pro zdůraznění, že při poskytování podpor podle tohoto nařízení jde o podpory Společenství.
6. K dosažení cílů soudržnosti a doplňkovosti uvedených ve Smlouvě a s cílem zajistit co nejvyšší účinnost všech těchto akcí může Komise přijmout veškerá nezbytná koordinační opatření, zejména
a) zřízení systému pro systematickou výměnu a analýzu informací o akcích financovaných Společenstvím a o akcích, jejichž financování Společenství a členské státy zamýšlejí;
b) koordinace provádění těchto akcí přímo na místě prostřednictvím pravidelných jednání a výměny informací mezi zástupci Komise a členských států v přijímající zemi.
7. Ve spolupráci s členskými státy Komise vyvíjí veškeré úsilí nezbytné k zabezpečení náležité koordinace a úzké spolupráce s přijímajícími zeměmi, poskytovateli prostředků a ostatními dotčenými mezinárodními orgány, zejména s těmi, které tvoří součást systému OSN, a zvláště pak Unaids, aby dopad její činnosti na světové i vnitrostátní úrovni byl co největší.
Článek 5
Finanční podpora podle tohoto nařízení se poskytuje formou grantů.
Článek 6
Finanční referenční částka na provádění tohoto programu v letech 1997 až 1999 činí 45 milionů ECU.
Roční rozpočtové položky schvaluje rozpočtový orgán v mezích finančního výhledu.
Článek 7
1. Komise hodnotí, schvaluje a řídí akce uvedené v tomto nařízení na základě platných rozpočtových a ostatních postupů, zejména postupů stanovených ve finančním nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství.
2. Rozhodnutí o grantech o hodnotě vyšší než 2000000 ECU na jednu akci financovanou podle tohoto nařízení se přijímají postupem podle článku 8.
Komise uvědomí výbor uvedený v článku 8 stručně o rozhodnutích o financování, která zamýšlí přijmout u projektů a programů, jejichž hodnota nedosahuje 2000000 ECU.
Tyto informace poskytne nejpozději jeden týden před přijetím rozhodnutí.
3. Komise je oprávněna schvalovat, aniž by musela zjistit stanovisko výboru uvedeného v článku 8, všechny dodatečné závazky potřebné ke krytí očekávaného nebo skutečného zvýšení nákladů v souvislosti s akcemi, u kterých činí překročení původního závazku nebo dodatečná potřeba nejvýše 20 % původního závazku stanoveného rozhodnutím o financování.
4. Veškeré finanční dohody nebo smlouvy uzavřené na základě tohoto nařízení stanoví, že Komise a Účetní dvůr mohou podle potřeby provádět kontroly na místě v souladu s obvyklými postupy stanovenými Komisí na základě platných předpisů, zejména na základě ustanovení finančního nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství.
5. Pokud jsou akce předmětem finančních dohod mezi Společenstvím a přijímající zemí, stanoví tyto dohody, že Společenství nehradí daně, cla ani jiné poplatky.
6. Účast ve veřejných nabídkových řízeních a zadávání zakázek je za stejných podmínek otevřená všem fyzickým i právnickým osobám členských států a přijímající země.
Může být rozšířena i na další rozvojové země a ve výjimečných, řádně odůvodněných případech na jiné třetí země.
7. Dodávky musí pocházet z členských států, z přijímající země nebo z jiných rozvojových zemí.
Ve výjimečných, řádně odůvodněných případech mohou dodávky pocházet odjinud.
8. Zvláštní pozornost je třeba věnovat
- úsilí o dosažení efektivnosti nákladů a trvalého účinku při plánování projektu,
- jasné definici a kontrole cílů a ukazatelů splnění těchto cílů u všech projektů.
9. Podpora poskytovaná podle tohoto nařízení doplňuje a posiluje podporu poskytovanou podle jiných nástrojů rozvojové spolupráce.
Článek 8
1. Komisi je nápomocen zeměpisně příslušný výbor pro rozvoj.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese do tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise.
Článek 9
Jednou ročně se v rámci společné schůze výborů uvedených v čl. 8 odst. 1 koná rozprava na základě zprávy zástupce Komise o obecných zásadách pro akce, které mají být provedeny v následujícím roce.
Článek 10
1. Na konci každého rozpočtového roku Komise předkládá zprávu Evropskému parlamentu a Radě, která obsahuje shrnutí akcí financovaných během uvedeného roku a hodnotí provádění tohoto nařízení během uvedeného období.
Ve shrnutí jsou uvedeny zejména informace o subjektech, se kterými byly uzavřeny smlouvy.
2. Komise pravidelně hodnotí akce financované Společenstvím za účelem zjištění, zda bylo dosaženo cílů těchto akcí, a aby se stanovily zásady ke zlepšení účinnosti budoucích akcí.
Komise předloží výboru uvedenému v článku 8 přehled hodnocení, která tento výbor případně potřeby projedná.
Hodnotící zprávy se na žádost zpřístupní kterémukoliv členskému státu.
3. Komise uvědomí členské státy nejpozději jeden měsíc po přijetí rozhodnutí o schválených akcích a projektech a uvede jejich náklady a povahu, přijímající zemi a partnery.
Článek 11
Tři roky po vstupu tohoto nařízení v platnost předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě celkové hodnocení akcí financovaných Společenstvím na základě tohoto nařízení, jakož i návrhy týkající se budoucího provádění tohoto nařízení, popřípadě rovněž návrhy na jeho změnu nebo zrušení.
Článek 12
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 552/97 ze dne 24. března 1997, kterým se Myanmarskému svazu dočasně ruší přístup k všeobecným celním preferencím
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3281/94 ze dne 19. prosince 1994 o uplatňování čtyřletého systému všeobecných celních preferencí (1995 až 1998) s ohledem na některé průmyslové výrobky pocházející z rozvojových zemí [1], zejména na čl. 12 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1256/96 ze dne 20. června 1996 o uplatňování víceletých systémů všeobecných celních preferencí s ohledem na některé zemědělské produkty pocházející z rozvojových zemí pro období od 1. července 1996 do 30. června 1999 [2], zejména na čl. 12 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise [3],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [4],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [5],
vzhledem k tomu, že podle nařízení (ES) č.
3281/94 a nařízení (ES) č. 1256/96 platí pro Myanmarský svaz (dále jen "Myanmar") všeobecné celní preference;
vzhledem k tomu, že článek 9 nařízení (ES) č. 3281/94 a článek 9 nařízení (ES) č. 1256/96 stanoví, že tyto preference mohou být dočasně úplně nebo částečně zrušeny, zejména v případě vykonávání jakékoliv formy nucené práce, jak je uvedeno v Ženevských úmluvách ze dne 25. září 1926 a ze dne 7. září 1956 a úmluvách Mezinárodní organizace práce (MOP) č. 29 a 105;
vzhledem k tomu, že Mezinárodní konfederace svobodných odborů (MKSO) a Evropská odborová konfederace (EOK) podaly dne 7. června 1995 u Komise společnou stížnost podle článku 9 nařízení (ES) č. 3281/94 a žádaly, aby byl Myanmar dočasně vyřazen ze systému všeobecných celních preferencí z důvodu vykonávání nucené práci v této zemi;
vzhledem k tomu, že dne 2. ledna 1997 oznámily MKSO a EOK Komisi, že chtějí svou společnou stížnost podanou podle nařízení (ES) č. 3281/94 rozšířit tak, aby byly zrušeny myanmarské nároky na preference také podle nařízení (ES) č. 1245/96;
vzhledem k tomu, že Komise přezkoumala stížnost ze dne 7. června 1995 ve spolupráci s výborem pro všeobecné preference; že důkazy předložené stěžovateli byly posouzeny jako dostatečné k tomu, aby bylo odůvodněno zahájení vyšetřování; že Komise rozhodla o zahájení vyšetřování oznámením ze dne 16. ledna 1996 [6];
vzhledem k tomu, že orgány Myanmaru byly formálně informovány o zahájení vyšetřování; že popřely, že jednání uvedená ve stížnosti nejsou nucenou prací a odkázali přitom na výjimky uvedené v čl. 2 odst.
2 úmluvy MOP č. 29 a konstatovaly, že tyto výjimky jsou obsaženy v městském zákoně (Town Act)z roku 1907 a zákoně o vesnicích (Village Act) z roku 1908, které umožňují nutit obyvatelstvo k výkonu prací a služeb; že tento výklad odmítá MOP, jejíž příslušné orgány vyzvaly k okamžitému zrušení uvedených zákonů, aby byl zajištěn soulad s literou a smyslem dohody č.
vzhledem k tomu, že písemné a ústní výpovědi, které Komise shromáždila v průběhu vyšetřování vedeného ve spolupráci s výborem pro všeobecné preference, potvrzují tvrzení uvedená ve stížnosti; že z výpovědí vyplývá, že orgány Myanmaru běžně užívaly nucenou práci nejen v souvislosti s vojenskými operacemi, nýbrž také pro stavební projekty civilní a vojenské infrastruktury, a to za doprovodu nátlaku a často násilných represálií;
vzhledem k tomu, že za účelem doplnění informací, které shromáždila během vyšetřování, Komise požádala myanmarské orgány o spolupráci na vyšetřování prostřednictvím povolení příjezdu vyšetřovací komise; že tato žádost byla zamítnuta a vzhledem k tomu, že podmínky čl. 11 odst.
5 nařízení (ES) č. 3281/92 jsou tímto splněny, mohly být závěry vyšetřování založeny na dostupných informacích;
vzhledem k tomu, že důkazy, které Komise shromáždila v průběhu vyšetřování, jenž vedla na základě původní stížnosti MKSO a EOK, a následné závěry jsou dostačující k tomu, aby sloužily jako odůvodněný základ pro přezkoumání rozšířené stížnosti, kterou podaly MKSO a EOK dne 2. ledna 1997, se stává zvláštní vyšetřování zemědělského sektoru zbytečným; že požadavky čl. 9 odst. 2 nařízení (ES) č. 1256/96 byly tímto dodrženy a podmínky stanovené čl. 11 odst. 5 tohoto nařízení byly splněny;
vzhledem k tomu, že dostupné informace dostatečně odůvodňují rozhodnutí, že zrušení přístupu k systému všeobecných preferencí, na který má Myanmar nárok, je oprávněné;
vzhledem k tomu, že závěry vyšetřování byly oznámeny výboru pro všeobecné preference v souladu s čl. 12 odst. 1 nařízení (ES) č. 3281/94;
vzhledem k tomu, že systematický výskyt a celková rozšířenost odsuzovaného jednání odůvodňuje úplné zrušení preferencí;
vzhledem k tomu, že za těchto okolností je třeba dočasně zrušit všeobecné celní preference pro průmyslové výrobky a zemědělské produkty pocházející z Myanmaru, dokud nebude určeno, že k tomuto jednání již nedochází;
vzhledem k tomu, že zrušení preferencí by se nemělo vztahovat na zboží, které již bylo odesláno do Evropského společenství, pokud bylo zboží odesláno před vstupem tohoto nařízení v platnost,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přístup k celním preferencím, který byl Myanmarskému svazu poskytnut na základě nařízení (ES) č. 3281/94 a nařízení (ES) č. 1256/96, se dočasně zrušuje.
Článek 2
Rada na návrh Komise kvalifikovanou většinou ukončí použitelnost tohoto nařízení, jakmile na základě zprávy Komise o nucené práci v Myanmaru shledá, že již nedochází k jednání uvedenému v čl. 9 odst. 1 první odrážce nařízení (ES) č. 3281/94 a čl. 9 odst. 1 první odrážce nařízení (ES) č. 1256/96, na základě kterého byl Myanmaru zrušen přístupu k všeobecným celním preferencím.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 1. dubna 1997, kterým se stanovují některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2991/94, kterým se stanovují normy pro roztíratelné tuky, a nařízení Rady (EHS) č. 1898/87 o ochraně označení používaných při uvádění mléka a mléčných výrobků na trh
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2991/94 ze dne 5. prosince 1994, kterým se stanovují normy pro roztíratelné tuky [1], a zejména na článek 8 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1898/87 ze dne 2. července 1987 o ochraně označení používaných při uvádění mléka a mléčných výrobků na trh [2], naposledy pozměněné aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména s ohledem na čl. 4 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že čl. 2 odst.
2 nařízení (ES) č. 2991/94 stanoví, že obchodní označení uvedené v jeho článku 1 musí odpovídat označením uvedeným v příloze; že pro toto pravidlo existují výjimky; že toto pravidlo však neplatí pro označení výrobků, jejichž přesná povaha vyplývá jednoznačně z jejich tradičního používání, a/nebo pokud je označení jednoznačně použito pro popis charakteristické vlastnosti výrobku; že je třeba přijmout prováděcí opatření k uvedenému ustanovení;
vzhledem k tomu, že je třeba dodržovat čl. 1 odst. 3 nařízení (ES) č. 2991/94, jenž stanoví, že uvedené nařízení je nutno provádět, aniž je dotčeno nařízení (EHS) č. 1898/87; že cíl obou nařízení je v podstatě stejný, totiž neuvádět spotřebitele v omyl, pokud jde o pravou povahu daných výrobků; že v zájmu zajištění vnitřní soudržnosti práva Společenství je nutno vydat v jednom právním textu prováděcí pravidla k nařízením (ES) č. 2991/94 a (EHS) č. 1898/87, pokud jde o používání označení "máslo";
vzhledem k tomu, že v zájmu jasného vymezení rozsahu odchylek uvedených v nařízení (ES) č. 2991/94 je třeba vypracovat úplný seznam příslušných označení, včetně popisu výrobků, kterých se týkají;
vzhledem k tomu, že první kritérium pro odchylky stanovené v čl. 2 odst.
2 třetím pododstavci první odrážce nařízení (ES) č. 2991/94 se týká tradičního charakteru označení; že tento tradiční charakter se považuje za prokázaný, pokud bylo dané označení používáno před datem vstupu tohoto nařízení v platnost po dobu rovnající se nejméně době, která je obvykle přisuzována jedné lidské generaci; že odchylky je nutno omezit na výrobky, u nichž se označení skutečně používá, aby nedošlo ke ztrátě jejich tradičního charakteru;
vzhledem k tomu, že druhé kritérium uvedené odchylky se týká používání označení v příloze k nařízení (ES) č. 2991/94 za účelem popisu charakteristických rysů výrobků uváděných na trh; že v těchto případech se odchylka vztahuje logicky na výrobky, které nejsou uvedené v této příloze;
vzhledem k tomu, že tuto odchylku je nutno omezit na výrobky uváděné na trhu v současnosti; že členské státy předložily Komisi seznam výrobků, u nichž předpokládají, že splňují kritéria pro tuto odchylku na jejich území;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 88/566/EHS ze dne 28. října 1988, kterým se stanoví seznam výrobků uvedených v čl. 3 odst.
1 druhém pododstavci nařízení Rady (EHS) č. 1898/87 [3], již obsahuje odchylky, pokud jde o označení "máslo"; že je třeba tyto odchylky brát v úvahu;
vzhledem k tomu, že v seznamu Společenství uvedeném v nařízení (ES) č. 2991/94 by měla být označení příslušných výrobků uvedena pouze v jazycích Společenství, v nichž je možné tato označení používat;
2 odst. 2 třetím pododstavci druhé odrážce stejného nařízení mohou odkazovat na odpovídající označení stanovená v uvedené příloze za předpokladu, že jsou dodržena ustanovení směrnice Rady 79/112/EHS ze dne 18. prosince 1978 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin určených k prodeji konečnému spotřebiteli, jejich obchodní úpravy a související reklamy [4], naposledy pozměněné směrnicí Evropského parlamentu a Rady 97/4/ES [5]; že tudíž není třeba, aby se v seznamu uvedených odchylek uváděly takové potraviny;
vzhledem k tomu, že s ohledem na současné technické podmínky by jakákoli povinnost uvádět přesný obsah tuku působila značné praktické potíže; že je tudíž třeba v tomto ohledu přijmout zvláštní ustanovení;
vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č. 2991/94 a (EHS) č. 1898/87 se vztahují na složené výrobky, jejichž podstatnou součástí je máslo; že je u těchto výrobků třeba používat jednotný režim, přičemž je třeba brát v úvahu ustanovení čl. 2 odst. 3 (EHS) č. 1898/87; že rozsah působnosti uvedených ustanovení čl. 2 odst. 3 je tudíž třeba definovat jasněji, pokud jde o složené výrobky, jejichž podstatnou součástí je máslo, tím, že se stanoví objektivní kritéria pro určení, zda je podstatnou součástí složeného výrobku skutečně máslo a zda je tudíž označení "máslo" opodstatněné; že nejvhodnějším kritériem je podle všeho obsah mléčného tuku v konečném výrobku nejméně 75 %;
vzhledem k tomu, že je však třeba stanovit zvláštní postup umožňující členským státům a Komisi na základě žádosti zúčastněných stran posoudit, zda z technických a/nebo organoleptických důvodů musí být v případě výrobku, jehož podstatnou součástí je máslo, minimální obsah tuku v konečném výrobku nižší než 75 % a povolit v takovém případě používání označení "máslo";
vzhledem k tomu, že přijetí prováděcích pravidel k čl. 2 odst. 3 nařízení (EHS) č. 1898/87 pro složené výrobky, jejichž podstatnou součástí je máslo, vyvolává potřebu přijetí určitých přechodných ustanovení pro poskytnutí přiměřené lhůty, aby se hospodářské subjekty mohly přizpůsobit novým pravidlům;
2 druhý pododstavec nařízení (ES) č. 2991/94 stanoví, že obchodní označení v jeho příloze se vyhrazuje pro výrobky v ní definované; že obchodní názvy, jejichž součástí jsou uvedená označení, je možné nadále používat výhradně pro výrobky, jež splňují uvedená kritéria;
vzhledem k tomu, že skutečné podmínky na trhu prokáží, zda bude vhodné přijmout později opatření týkající se složených výrobků, jejichž hlavní složkou je margarín nebo složené tuky;
vzhledem k tomu, že příslušné řídící výbory nezaujaly stanoviska ve lhůtě stanovené jejich předsedy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Seznam výrobků, na které se vztahuje odchylka stanovená v čl. 2 odst. 2 třetím pododstavci první odrážce nařízení (ES) č. 2991/94, je uveden v příloze k tomuto nařízení.
2. Toto nařízení se nepoužije na označení uvedená v příloze k rozhodnutí 88/566/ES, která obsahují slovo "máslo" v některém z jazyků Společenství.
Článek 2
1. Údaj o obsahu tuku podle čl. 3 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 2991/94 musí splňovat tyto podmínky:
a) průměrný obsah tuku musí být vyznačen bez použití desetinných míst;
b) obsah tuku jednotlivých vzorků se nesmí od vyznačeného procentního podílu lišit o více než jeden procentní bod;
c) ve všech případech musí jednotlivé vzorky splňovat limity stanovené v příloze k nařízení (ES) č. 2991/94.
2. Odchylně od ustanovení odst. 1 písm. a) a b) však musí vyznačený minimální obsah tuku u výrobků uvedených v části A bodu 1 přílohy k nařízení (ES) č. 2991/94 odpovídat minimálnímu obsahu tuku v daném výrobku.
3. Dodržování ustanovení odstavce 1 se prověřuje způsobem, která se stanoví do 1. července 1997.
Článek 3
Označení "máslo" je možné používat pouze pro složené výrobky, jejichž podstatnou součástí ve smyslu čl. 2 odst. 3 nařízení (EHS) č. 1898/87 je máslo, pokud konečný produkt obsahuje nejméně 75 % mléčného tuku a byl vyroben výhradně z másla ve smyslu části A bodu 1 přílohy k nařízení (ES) č. 2991/94 a z jiných přidaných složek uvedených v popisu.
Článek 4
1. Kterýkoli výrobce může podat odůvodněnou žádost příslušným orgánům členského státu, v němž má sídlo své společnosti, za účelem získání povolení k používání označení "máslo" u složeného výrobku, jehož podstatnou součástí je máslo a jehož obsah mléčného tuku však neodpovídá z technických a/nebo organoleptických důvodů požadavkům stanoveným v článku 3.
Členský stát posoudí žádost a předá ji Komisi spolu s podklady, na základě nichž učinil své rozhodnutí, pokud jsou splněny podmínky stanovené v prvním pododstavci.
2. Odchylně od odst. 1 prvního pododstavce mohou členské státy během šesti měsíců po vstupu tohoto nařízení v platnost z vlastního podnětu předkládat žádosti Komisi spolu s podklady, na základě nichž se domnívají, že podmínky stanovené v odst. 1 prvním pododstavci jsou splněny, za účelem vydání povolení uvedeného v prvním pododstavci. Takové žádosti je možné předkládat pouze, pokud jde o výrobky, které jsou uváděné na trh v žádajícím členském státu ke dni vstupu tohoto nařízení v platnost.
3. Komise posoudí neprodleně žádosti uvedené v odstavcích 1 a 2 a rozhodne postupem podle článku 30 nařízení Rady (EHS) č.
804/68 [6], zda je možné je schválit. Komise může přijmout jakákoli opatření nezbytná k získání informací o technických hlediscích žádostí.
Rozhodnutí Komise o udělení povolení se zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství.
4. Povolení uvedené v odstavci 3 platí také pro stejné výrobky vyráběné jinými hospodářskými subjekty.
Článek 5
Složené výrobky, u nichž se používá označení "máslo" v souladu s čl. 2 odst. 3 nařízení (EHS) č. 1898/87 a uváděné na trh v den vstupu tohoto nařízení v platnost, které nejsou v souladu s ustanoveními článků 3 a 4 tohoto nařízení, mohou dále používat označení "máslo" po dobu dvou let ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
Článek 6
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 8. dubna 1997, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 3072/95, pokud jde o podmínky pro poskytování vyrovnávacích plateb v rámci režimu podpor pro producenty rýže
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3072/95 ze dne 22. prosince 1995 o společné organizaci trhu s rýží [1], a zejména na články 8, 21 a čl. 25 odst. 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č.
3072/95 stanoví, že producenti rýže ve Společenství mohou za určitých podmínek požadovat vyrovnávací platbu; že by proto měla být stanovena prováděcí pravidla k tomuto režimu, aniž jsou dotčena ustanovení nařízení Rady (EHS) č. 3508/92 ze dne 27. listopadu 1992 o zavedení integrovaného administrativního a kontrolního systému pro některé režimy podpor Společenství [2], naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
2466/96 [3], a nařízení Komise (EHS) č. 3887/92 ze dne 23. prosince 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla k integrovanému administrativnímu a kontrolnímu systému pro některé režimy podpor Společenství [4], naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
vzhledem k tomu, že by měla být stanovena zvláštní opatření pro Francouzskou Guayanu a pro Portugalsko, aby byla zohledněna různá období výsevu;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 3508/92 neobsahuje zvláštní pravidla týkající se konečného termínu pro podání žádosti o podporu "na plochu" v odvětví rýže; že by proto měly být tyto termíny pro hospodářský rok 1997/98 dočasně stanoveny;
vzhledem k tomu, že Komise by měla mít včas k dispozici nezbytné statistické údaje, aby mohla stanovit rozsah použitelných snížení; že členské státy mají tyto údaje k dispozici ze žádostí o podporu předkládaných producenty; že by proto mělo být stanoveno, že členské státy budou pravidelně a ve standardní podobě sdělovat Komisi požadované údaje; že je třeba počítat s tím, že případná snížení vyrovnávacích plateb by měla být stanovena na základě údajů zaslaných členskými státy;
vzhledem k tomu, že je nezbytné umožnit členským státům, aby opravily svá sdělení, aby se zajistilo, že sazby snížení stanovené Komisí odpovídají skutečné situaci; že by mimo jiné mělo být stanoveno, že Komise v nezbytném případě upraví původně stanovené částky ve světle oprav zaslaných členskými státy; že je však v zájmu právní jistoty vhodné používání tohoto opravného mechanismu časově omezit;
vzhledem k tomu, že v rámci tohoto režimu nelze pro plochy, které nebyly uvedeny ve sdělení pro Komisi, vyrovnávací platby poskytnout;
vzhledem k tomu, že Řídící výbor pro obiloviny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Tímto nařízením se stanoví prováděcí pravidla pro vyrovnávací platby podle článku 6 nařízení (ES) č. 3072/95, aniž jsou dotčena ustanovení přijatá v rámci integrovaného administrativního a kontrolního systému podle nařízení (EHS) č. 3508/92 a (EHS) č. 3887/92.
Článek 2
Pro jeden obdělávaný pozemek lze podat pouze jednu žádost o vyrovnávací platbu na základě nařízení (ES) č. 3072/95 a žádnou další žádost o podporu podat nelze.
Ve Francouzské Guayaně se kromě toho vyrovnávací platba přidělí na základě průměru osetých ploch v obou osevních cyklech.
Článek 3
Vyrovnávací platba se přidělí pro plochy:
- které byly zcela využity, na nichž byly provedeny veškeré práce související s pěstováním a na nichž rýže vykvetla,
- pro něž se žádost podala nejméně pro 0,3 ha a na kterých jsou rozměry každého osetého pozemku větší než minimální rozměry stanovené členským státem.
Článek 4
1. Aby bylo možné pro plochu poskytnout platbu, musí být oseta nejpozději do 31. května předcházejícího dané sklizni, s výjimkou Portugalska, pro které je konečný termín 30. června.
Ve Francouzské Guayaně musí být plochy osety v obou osevních cyklech nejpozději do 31. prosince a 30. června předcházejících dané sklizni.
Francie provede důkladné prověření ploch osetých v prosincovém cyklu.
2. Pro hospodářský rok 1997/98 se termíny podle odstavce 1 považují za dodatečné ke konečným termínům uvedeným:
- v čl. 6 odst. 2 a 4 nařízení (EHS) č. 3508/92,
- v čl. 4 odst. 2 písm. a) nařízení (EHS) č. 3887/92.
Článek 5
Žádost o vyrovnávací platbu obsahuje jako doplněk k požadavkům podle čl. 4 odst. 1 a 2 nařízení (EHS) č. 3887/92 označení zaseté odrůdy.
Článek 6
1. Členské státy sdělí Komisi nejpozději do 15. září údaje uvedené v tabulce v příloze pro každou základní plochu.
Rozsah případných snížení podle čl. 6 odst. 5 nařízení (ES) č. 3072/95 se stanoví do 16. října na základě a po prověření výše uvedených údajů a v souladu s uvedeným ustanovením.
2. Členské státy mohou sdělení podle odstavce 1 opravovat po 15. září, pokud Komise tato opravená sdělení obdrží do čtyř měsíců po tomto datu. Nejpozději na konci tohoto čtyřměsíčního období přistoupí Komise postupem podle článku 22 nařízení (ES) č. 3072/95 na základě a po ověření opravených údajů k případnému přehodnocení rozsahu snížení podle čl. 6 odst. 5 uvedeného nařízení.
Dotčené členské státy přikročí k provádění upravené sazby snížení podle okolností tím, že zaplatí dotčeným producentům nebo jim uhradí rozdíl mezi původní vyrovnávací platbou a platbou vyplývající z používání upravené sazby snížení.
Úhrada se provede v souladu s článkem 14 nařízení (EHS) č. 3887/92.
Má-li se v důsledku opraveného sdělení členského státu vyplatit doplatek k vyrovnávací platbě, musí se platba uskutečnit do následujícího 31. března.
3. Vyrovnávací platba se vyplatí pouze pro plochy oseté rýží, které členský stát uvedl ve sdělení podle odstavce 1, včetně oprav podle odstavce 2.
4. Do 15. března, nebo v případě oprav do 15. května následujícího po začátku každého hospodářského roku, členské státy sdělí plochy, pro něž byla vyrovnávací platba vyplacena.
Článek 7
Do 1. května 1997 členské státy sdělí Komisi opatření pro používání tohoto nařízení.
Článek 8
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 10. dubna 1997, kterým se potřetí mění nařízení (ES) č. 785/95, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 603/95 o společné organizaci trhu se sušenými krmivy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 603/95 ze dne 21. února 1995 o společné organizaci trhu se sušenými krmivy [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1347/95 [2], a zejména na článek 18 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že zkušenosti ukázaly, že členské státy, když sdělují Komisi konečné údaje o množství sušených krmiv, která mají nárok na podporu, mohou sdělit chybné údaje a následně je chtít opravit; že to může mít vliv na výši podpory vypočítanou útvary Komise; že by měl být pro takové případy stanoven postup, který by výše uvedenému problému zabránil;
vzhledem k tomu, že některé členské státy jsou schopny provádět některé administrativní úkony s pomocí informačního systému, což představuje zejména časové a finanční úspory; že by proto použití tohoto postupu mělo být za určitých podmínek povoleno;
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 785/95 [3] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 620/96 [4] by tedy mělo být pozměněno;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro sušená krmiva,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 785/95 se mění takto:
1. V článku 6 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"4. Zůstatek uvedený v odstavci 3 se vypočítá na základě sdělení členských států v souladu s druhou odrážkou čl.
15 písm. a). Pokud po následných kontrolách jeden nebo více členských států předloží druhé, řádně odůvodněné sdělení upravující první směrem nahoru, bude toto druhé sdělení vzato v úvahu pouze tehdy, pokud neovlivní zůstatek vypočítaný na základě prvního sdělení.
Množství sušeného krmiva, které při uplatnění výše uvedeného nebude moci být vzato v úvahu, bude přesunuto do následujícího hospodářského roku.";
2. V čl. 8 odst. 5 se na konec prvního pododstavce doplňují nové věty, které znějí:
"Tyto dokumenty mohou být případně předloženy v elektronické formě, pokud se na tom dotyčné strany vzájemně dohodnou.
V takovém případě zpracovatelský podnik uchovává dokumentaci v obvyklé formě a předloží ji při jakýchkoli kontrolách vyžadovaných příslušným orgánem."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 10. dubna 1997, kterým se mění nařízení Komise (ES) č. 2369/96 o otevření a správě celní kvóty Společenství pro 10000 tun jinak zpracovaných ovesných zrn kódů KN 11042292 a 11042299
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1095/96 ze dne 18. června 1996 o zavedení koncesí stanovených v seznamu CXL sestaveném na základě závěrů jednání o čl.
XXIV odst. 6 GATT [1], a zejména na článek 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že Společenství se v rámci Světové obchodní organizace zavázalo, že zavede na hospodářský rok a od 1. ledna 1996 celní kvótu s nulovým clem pro 10000 tun jinak zpracovaných ovesných zrn kódů KN 11042292 a 11042299;
vzhledem k tomu, že pravidla, kterými se řídí dovozy v rámci kvóty, stanoví nařízení Komise (ES) č.
2369/96 [2]; že nařízení Komise (ES) č.
1734/96 [3] s účinkem od 1. ledna 1997 nahrazuje kódy KN pro jinak zpracovaná ovesná zrna jediným kódem KN 11042298; že v důsledku této změny kódu KN existuje riziko špatného výkladu produktu, kterého se kvóta týká; že je třeba učinit i další změny ustanovení týkajících se platnosti dovozních licencí; že v zájmu zjednodušení je třeba rovněž zrušit odkazy na hospodářský rok 1995/96 a jednoznačně stanovit dobu oznámení Komise členským státům týkající se vydávání dovozních licencí; že je proto třeba změnit nařízení (ES) č.
2369/96;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2369/96 se mění takto:
1. V názvu, v článku 1, čl. 3 odst. 1 a čl. 4 páté odrážce se slova "kódů KN 11042292 a 11042299" nahrazují slovy "kódu KN 11042298".
2. V článku 1 a v čl. 2 odst. 1 se zrušuje druhý pododstavec.
3. Čl. 3 odst. 3 se nahrazuje tímto:
"3. V případě, že celkové množství, pro které jsou podány žádosti o dovozní licence, překročí množství produktu, které je možné dovézt během uvedeného období, oznámí Komise členským státům do tří pracovních dnů od uplynutí lhůty pro oznámení uvedené v odstavci 2 procento snížení, které musí tyto státy při vydávání licencí použít u množství, pro něž byly žádosti podány."
4. V čl. 3 odst. 4 se za druhý pododstavec vkládá nový pododstavec, který zní:
"Odchylně od čl. 21 odst. 1 nařízení (EHS) č. 3719/88 [4] se licence pro účely určení jejich doby platnosti považují za vydané ke dni svého skutečného vydání."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 14. dubna 1997, kterým se mění nařízení Komise (ES) č. 1249/96 ze dne 28. června 1996, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o dovozní cla v odvětví obilovin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 923/96 [2], a zejména na čl. 10 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 1249/96 [3] stanoví pravidla pro dovozy obilovin do Společenství;
vzhledem k tomu, že ze zkušeností s používáním ustanovení nařízení (ES) č. 1249/96 při dovozech kukuřice seté tvrdozrnné vyplývá nutnost upravit ustanovení uvedeného nařízení, která se týkají celních kontrol tohoto produktu a částky, o kterou má být sníženo clo; že by tedy mělo být nařízení (ES) č.
1249/96 změněno;
vzhledem k tomu, že Řídící výbor pro obiloviny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1249/96 se mění takto:
1. Ustanovení čl. 2 odst. 5 se nahrazuje tímto:
"5. Dovozní cla se paušálně sníží o:
- 14 ECU/t pro pšenici obecnou vysoké standardní jakosti,
- 8 ECU/t pro sladovnický ječmen,
- 14 ECU/t pro kukuřici tvrdou splňující požadavky uvedené v příloze I.
Toto snížení je možné, pokud:
a) žadatel uvede v políčku 20 dovozní licence produkt, který má být zpracováním dovážených obilovin vyroben;
b) se dovozce při podání žádosti o dovozní licenci písemně zaváže, že veškeré dovážené zboží bude zpracováno podle údajů v políčku 20 dovozní licence do šesti měsíců od data přijetí propuštění do volného oběhu.
Dovozce upřesní místo zpracování:
- uvedením názvu zpracovatelské firmy a členského státu nebo
- uvedením nejvýše pěti zpracovatelských závodů.
Před předáním zboží ke zpracování vystaví celní úřad kontrolní kopii T5 v souladu s nařízením Komise (EHS) č. 2454/93 (1).
Údaj uvedený v písmenu a) a název a místo zpracovatelského závodu se uvedou v políčku 104 kopie T5;
c) dovozce složí u příslušného subjektu jistotu ve výši 14 ECU/t pro pšenici obecnou a kukuřici tvrdou a 8 ECU/t pro ječmen.
Pokud je však clo použitelné v den splnění dovozních celních formalit nižší než 14 ECU/t pro pšenici obecnou nebo kukuřici tvrdou nebo 8 ECU/t pro ječmen, rovná se jistota výši dotčeného cla.
Jistota se uvolní po předložení důkazu o konečném specifickém použití poskytujícím důvod k vyplacení jakostní prémie k běžné ceně základního produktu uvedeného v písmenu a).
Ke spokojenosti příslušných orgánů členského státu dovozu musí být poskytnut důkaz, popřípadě v podobě kontrolní kopie T5, že všechny dovezené obiloviny byly zpracovány v produktu uvedeném v písmenu a).
Zpracování se považuje za provedené, pokud byl ve lhůtě uvedené v písmenu b):
- v případě pšenice obecné zpracovaný produkt uvedený v písmenu a) vyroben:
- v jednom či více závodech, které se nacházejí v členském státě a náležejí k firmě,
- ve zpracovatelském závodě (závodech) uvedeném (uvedených) v písmenu b).
- pokud byl v případě sladovnického ječmene namáčen,
- pokud byla, v případě kukuřice seté tvrdozrnné, kukuřice zpracována v produktu kódu KN 19041010 nebo 110313."
2. Příloha I se nahrazuje přílohou I tohoto nařízení.
3. Vkládá se nový článek 2a, který zní:
"Článek 2a
1. Je-li do Společenství dovážena kukuřice setá tvrdozrnná kódu KN 10059000, pro kterou byly žádosti o dovozní licenci podány mezi 1. červencem 1996 a dnem vstupu tohoto nařízení v platnost a pro kterou bylo poskytnuto paušální snížení cla ve výši 8 ECU/t, uhradí se na žádost dovozce nebo jeho zplnomocněného zástupce rozdíl mezi dovozním clem zaplaceným za skutečně dovezené množství a clem, pro které bylo snížení ve výši 14 ECU/t použito.
2. Příslušný orgán členského státu, který vydal dovozní licenci, vydá na žádost zúčastněné strany postupem podle článku 880 nařízení (EHS) č. 2454/93 osvědčení v podobě uvedené v příloze III, v němž určí množství, pro něž může být clo částečně uhrazeno, jak je uvedeno v odstavci 1.
3. Žádosti o uhrazení částky, doložené osvědčením uvedeným v odstavci 2 a důkazem o specifickém konečném použití uvedeném v čl. 2 odst. 5 písm. c), musí být předloženy do 30 dní ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost. Musí být doplněny dovozní licencí, osvědčením uvedeným v odstavci 2 a prohlášením o propuštění příslušných obilovin do volného oběhu."
4. Příloha II tohoto nařízení se vkládá jako příloha nařízení III (ES) č. 1249/96.
5. První pododstavec čl. 6 odst. 1 se nahrazuje tímto:
"1. Celní orgán propouštějící zboží do volného oběhu odebere z každé zásilky pšenice tvrdé a pšenice obecné vysoké nebo střední standardní jakosti a kukuřice seté tvrdozrnné reprezentativní vzorky, aby mohl podle přílohy směrnice Komise 76/371/(EHS) (2) určit:
- měrnou hmotnost a obsah nečistot (Schwarzbesatz) u pšenice obecné vysoké nebo střední standardní jakosti, jak je stanoveno v nařízení Rady (EHS) č. 2731/75 (3)
- měrnou hmotnost, obsah nečistot (Schwarzbesatz) a obsah skelných zrn u pšenice tvrdé,
- flotační index, měrnou hmotnost a obsah skelných zrn u kukuřice seté tvrdozrnné.
Pokud však Komise úředně uzná osvědčení o jakosti pšenice obecné či pšenice tvrdé vydané státem původu, nebudou vzorky zboží odebrány a analýza se provede pouze ověřením jakosti dostatečně reprezentativního počtu dovezených zásilek, pro níž bylo osvědčení vydáno.
Komise úředně uzná osvědčení vydaná Argentine Servicio Nacional de Sanidad y Calidad Agroalimentaria (SENASA) na základě postupů pro administrativní spolupráci podle článků 63 až 65 nařízení (EHS) č. 2454/93.
Pokud se analytické parametry uvedené v osvědčení o jakosti shodují s jakostními kritérii pro kukuřici tvrdou uvedenými v příloze I, odeberou se v každém vstupním přístavu vzorky nejméně ze 3 % nákladu dovezeného v daném hospodářském roce.
Nevyplněný vzor osvědčení o jakosti, který vydává SENASA, je uveden v příloze IV.
Kopie razítka a podpisů schválených argentinskou vládou jsou zveřejněny v řadě C Úředního věstníku Evropských společenství."
6. Příloha III tohoto nařízení se vkládá jako příloha IV.
7. Ustanovení čl. 6 odst. 2 se nahrazují tímto:
"Standardními metodami analýzy podle odstavce 1 jsou metody uvedené v nařízeních Komise (EHS) č. 1908/84 (1) a č. 2731/75.
Kukuřice setá tvrdozrnná je kukuřice druhu Zea mays indurata, jejíž zrna představují převážně sklovitý endosperm (tvrdá nebo rohovitá struktura).
Obvykle mají oranžovou nebo červenou barvu.
Horní část (naproti klíčku), neboli koruna, nemá žádnou rýhu.
Skelná zrna kukuřice seté tvrdozrnné musí splňovat tato dvě kritéria:
- jejich koruna nemá žádnou rýhu,
- jejich endosperm odhaluje při podélném řezu střední moučnatou část zcela obklopenou rohovitou částí.
Rohovitá část musí tvořit dominantní část celkového povrchu řezu.
Obsah skelných zrn se určí spočítáním zrn v reprezentativním vzorku 100 zrn, která tato kritéria splňují.
Referenční metoda pro určení flotačního indexu je uvedena v příloze V."
8. Příloha IV tohoto nařízení se vkládá jako příloha V.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 16. dubna 1997, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96, pokud jde o intervenční režim v odvětví ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], a zejména na čl. 30 odst. 6 a články 48 a 57 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že hlava IV nařízení (ES) č.
2200/96 stanoví intervenční režim pro produkty obsažené v čl. 1 odst.
2 uvedeného nařízení; že je třeba stanovit prováděcí pravidla k těmto ustanovením;
že v souvislosti s těmito produkty je nutno spojení "nenabízený k prodeji" a "stažený z trhu" považovat za rovnocenná a musí být zahrnuta do jedné definice; že je rovněž třeba upřesnit, že na produkty stažené z trhu se nepoužijí ustanovení o požadavcích na balení;
vzhledem k tomu, že je nezbytné stanovit hospodářské roky pro produkty uvedené na seznamu v příloze II nařízení (ES) č. 2200/96;
vzhledem k tomu, že pro použití mezí stanovených v článcích 23 a 24 nařízení (ES) č. 2200/96 je nutné, aby organizace producentů stanovila u produktů "množství uvedené na trh" organizací producentů, přičemž se musí brát v úvahu produkce, kterou má dotyčná organizace producentů skutečně k dispozici, produkce pocházející od jiných organizací producentů i produkce pocházející od producentů, kteří nejsou členy žádné organizace producentů;
vzhledem k tomu, že článek 28 nařízení (ES) č. 2200/96 stanoví pro členské státy povinnost sdělovat kurzy zjištěné na reprezentativních trzích pro určité produkty a pro určité období; že je tedy třeba sestavit seznam těchto trhů a dotyčných produktů;
vzhledem k tomu, že článek 26 nařízení (ES) č. 2200/96 stanoví vyrovnávací platby Společenství za stažení u produktů uvedených v příloze II uvedeného nařízení; že je třeba stanovit systém vyplácení těchto vyrovnávacích plateb, který by umožnil dodržet za všech okolností meze stanovené v článku 23 nařízení (ES) č.
vzhledem k tomu, že pro zamezení nesprávného uplatňování režimu a pro zajištění jeho transparence musí organizace producentů předem oznámit každé stažení kontrolním orgánům; že pokud není oznámení provedeno, může se odbyt produktu uskutečnit až po získání povolení členského státu; že je dále třeba vytvořit komunikační systém pro organizace producentů a pro členské státy;
vzhledem k tomu, že je třeba pro účely článku 25 nařízení (ES) č. 2200/96 stanovit lhůty pro předkládání opatření přijatých členskými státy k ochraně životního prostředí při stahování produktů;
vzhledem k tomu, že čl. 30 odst. 1 písm. a) první, druhá a třetí odrážka nařízení (ES) č. 2200/96 stanoví, že ovoce a zelenina stažené z trhu v souladu s čl. 23 odst. 1 uvedeného nařízení, které nebyly prodány, mohou být bezplatně rozdělovány uvnitř i mimo území Společenství jako humanitární pomoc některým skupinám obyvatel prostřednictvím dobročinných organizací; že je proto třeba upravit předcházející schválení dobročinných organizací;
vzhledem k tomu, že v případě bezplatného rozdělování ovoce a zeleniny stažených z trhu nese náklady na dopravu Společenství podle čl. 30 odst.
6 nařízení (ES) č. 2200/96; že je třeba upřesnit, že tyto náklady musí být uhrazeny zasílateli, který dopravu zaplatil; že je také třeba stanovit paušální sazby pro tyto náklady;
vzhledem k tomu, že v případě bezplatného rozdělování jablek a citrusových plodů stažených z trhu může hradit skutečné náklady na třídění a balení Společenství podle čl. 30 odst.
6 nařízení (ES) č. 2200/96 až do určité výše; že za tím účelem, aby dobročinné organizace a organizace producentů mohly využívat toto opatření, musí spolu uzavřít smlouvy; že je třeba právně upravit tento typ smluv;
vzhledem k tomu, že je nutné určit postupy fyzické a dokladové kontroly pro intervence a bezplatné rozdělování produktů; že pro případy porušení pravidel je třeba stanovit odrazující sankce podle jejich závažnosti; že kontrola se musí týkat dotyčných organizací producentů i dobročinných organizací;
vzhledem k tomu, že je třeba přechodně pro hospodářský rok 1997 povolit organizacím producentů, které předložily operační program v souladu s nařízením Komise (ES) č. 411/97 [2], poskytování příplatků k vyrovnávací platbě Společenství za stažení;
vzhledem k tomu, že je třeba zrušit nařízení Komise (EHS) č. 3587/86 [3] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1363/95 [4], (EHS) č. 827/90 [5] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 771/95 [6], (EHS) č. 2103/90 [7] ve znění nařízení (ES) č. 1363/95, (EHS) č. 2276/92 [8] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1363/95 a (ES) č. 113/97 [9], jejichž ustanovení vyšla z užívání nebo jsou nahrazena ustanoveními tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se společným stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu a Výboru Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
Intervenční režim
Článek 1
Toto nařízení stanoví prováděcí pravidla k intervenčnímu režimu uvedenému v hlavě IV nařízení (ES) č. 2200/96 a vztahuje se na produkty uvedené v čl.
1 odst. 2 uvedeného nařízení.
Článek 2
1. Pro účely tohoto nařízení se "produkty staženými z trhu" a "produkty nenabízenými k prodeji" rozumějí v souladu s intervenčním režimem uvedeným v nařízení (ES) č. 2200/96 produkty, které nejsou prodávány prostřednictvím organizace producentů.
2. Produkty stažené z trhu musí splňovat platné normy, pokud takové normy byly přijaty podle článku 2 nařízení (ES) č.
2200/96. V tomto případě se však nepoužijí normy týkající se balení a obalové úpravy.
Článek 3
1. U každého produktu je "množství uvedené na trh" organizací producentů uvedené v čl. 23 odst. 3 nařízení (ES) č. 2200/96 souhrnem následujících produkcí:
a) produkce členů skutečně prodaná prostřednictvím organizace producentů nebo touto organizací zpracovaná;
b) produkce členů organizace producentů, prodaná přímo jejími členy za podmínek stanovených v čl. 11 odst. 1 písm. c) bodu 3 první a čtvrté odrážce nařízení (ES) č. 2200/96;
c) produkce členů jiných organizací producentů uvedená na trh prostřednictvím dotyčné organizace producentů za podmínek stanovených v čl. 11 odst. 1 písm. c) bodu 3 druhé a třetí odrážce nařízení (ES) č. 2200/96.
Množství uvedené na trh ve smyslu prvního pododstavce nezahrnuje produkci členů organizace producentů, kteří získali povolení prodávat podle čl. 11 odst. 1 písm. c) bodem 3 druhé a třetí odrážky nařízení (ES) č. 2200/96.
2. Množství uvedené na trh zmíněné v čl. 23 odst. 4 nařízení (ES) č. 2200/96 se považuje za množství uvedené na trh podle odstavce 1.
Článek 4
Hospodářské roky pro produkty, na které se vztahuje vyrovnávací platba Společenství za stažení ve smyslu čl. 23 odst. 3 nařízení (ES) č. 2200/96, jsou uvedeny v příloze I tohoto nařízení.
Hospodářské roky pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96, jiné než produkty uvedené v prvním pododstavci, trvají od 1. ledna do 31. prosince.
Článek 5
1. U produktů uvedených v příloze II nařízení (ES) č. 2200/96 je poskytnutí vyrovnávací platby Společenství za stažení podle článku 26 uvedeného nařízení podmíněno podáním žádosti organizacemi producentů uvedenými v článcích 11 a 13 nařízení (ES) č. 2200/96 nebo jejich sdruženími u příslušného orgánu členského státu.
Pokud se použije čl. 13 odst. 3 nařízení (ES) č. 2200/96, nevztahují se na dotyčnou organizaci producentů ustanovení hlavy IV uvedeného nařízení.
2. Žádost uvedená v odstavci 1 se týká doby minimálně jednoho měsíce; jsou k ní přiloženy doklady potvrzující množství každého produktu uvedeného na trh a množství každého produktu, který organizace producentů nenabízí k prodeji, a upřesnění:
a) produkce členů, která byla skutečně prodána prostřednictvím organizace producentů nebo která byla touto organizací zpracována;
b) produkce členů jiných organizací producentů, uvedené na trh prostřednictvím dotyčné organizace producentů, v souladu s čl. 11 odst. 1 písm. c) bodem 3 druhou a třetí odrážkou nařízení (ES) č. 2200/96;
c) produkce, kterou dodal každý pěstitel, který není členem žádné organizace producentů, v souladu s článkem 24 nařízení (ES) č. 2200/96.
3. Při posuzování každé žádosti členské státy ověří u veškerého množství nenabízeného k prodeji od začátku dotyčného hospodářského roku, že byly dodrženy meze uvedené v článku 23 a 24 nařízení (ES) č.
2200/96. V případě jejich překročení je vyrovnávací platba Společenství za stažení vyplacena pouze s ohledem na tyto meze a na základě již vyplacených vyrovnávací plateb.
Nadbytečná množství jsou předložena při posuzování následující žádosti.
Článek 6
Aniž je dotčen článek 22 tohoto nařízení, použijí se na vyplácení vyrovnávacích plateb za stažení u produktů neuvedených v příloze II nařízení (ES) č. 2200/96 a pro poskytnutí příplatku k vyrovnávací platbě Společenství za stažení podle čl. 15 odst. 3 písm. a) a b) nařízení (ES) č. 2200/96 ustanovení nařízení (ES) č. 411/97.
Článek 7
1. Reprezentativní trhy uvedené v čl. 28 odst. 1 nařízení (ES) č. 2200/96 jsou trhy uvedené v příloze II tohoto nařízení.
2. Členské státy sdělí každý týden Komisi elektronickou poštou pro každý tržní den denní kurzy produktů zjištěné na reprezentativních trzích u produktů za období uvedená v příloze III.
Komise předá tyto informace členským státům.
Článek 8
1. Organizace producentů nebo jejich sdružení oznámí každé stažení produktů příslušným vnitrostátním orgánům minimálně 24 hodin předem a zároveň předloží seznam produktů, které jsou určeny k intervenci, společně s odhadovaným množstvím u každého dotyčného produktu.
Pokud však oznámení předem o stažení produktů nemohlo být učiněno, může se odbyt stažených produktů uskutečnit až po získání povolení členského státu.
Organizace producentů písemně osvědčí, že stažené produkty jsou v souladu s platnými normami, pokud byly takové normy byly přijaty podle článku 2 nařízení (ES) č. 2200/96.
Organizace producentů oznámí příslušným vnitrostátním orgánům opatření přijatá na ochranu životního prostředí během stahování produktů.
2. Organizace producentů nebo jejich sdružení informují členské státy, které sdělí Komisi:
a) zásoby jablek a hrušek, které jsou k dispozici první den každého měsíce;
b) na počátku hospodářského roku prohlášení o plochách osázených daným produktem, případně i odrůdou.
Článek 9
1. Do desátého dne každého měsíce sdělí členské státy Komisi elektronickou cestou a podle jednotlivých produktů odhad produktů nenabízených k prodeji během předchozího měsíce.
2. Na konci každého hospodářského roku sdělí členské státy Komisi pro každý dotyčný produkt informace uvedené v příloze IV; tyto informace se předávají:
a) nejpozději 30. června následujícího po sklizni pro rajčata, lilek, květák, meruňky, broskve, nektarinky, vinné hrozny, melouny cukrové a vodní, jakož i pro produkty neuvedené v příloze II nařízení (ES) č. 2200/96;
b) nejpozději 30. listopadu následujícího po sklizni pro citrony, hrušky, jablka, satsumy, klementinky a sladké pomeranče.
3. Jestliže členské státy nesdělí informace uvedené v odstavci 2, nebo pokud se sdělené informace zdají být chybné vzhledem k objektivním skutečnostem, které má Komise k dispozici, může Komise vyplacení záloh na výdaje uvedené v čl. 5 odst. 2 písm. a) nařízení Rady (EHS) č. 729/70 [10] pozastavit do doby, než budou předloženy nezbytné informace.
Článek 10
Členské státy oznámí Komisi nejpozději 15. září 1997 vnitrostátní rámec stanovený v čl. 25 třetím pododstavci nařízení (ES) č. 2200/96.
Členské státy informují Komisi o každé změně výše uvedeného rámce.
KAPITOLA II
Bezplatné rozdělování
Článek 11
1. Produkty stažené z trhu během daného hospodářského roku mohou být na požádání poskytnuty dobročinným organizacím schváleným členskými státy k bezplatnému rozdělování v souladu s čl. 30 odst. 1 písm. a) první a třetí odrážkou nařízení (ES) č. 2200/96.
2. Aby mohly být schváleny, zavazují se dobročinné organizace:
a) dodržovat ustanovení tohoto nařízení;
b) vést zvláštní účetnictví pro dotyčné úkony;
c) podrobit se kontrolám stanoveným v právních předpisech Společenství.
3. Členské státy schválí dobročinné organizace alespoň v jedné z těchto kategorií:
a) dobročinné organizace, které jsou oprávněny rozdělovat na území členského státu produkty, které byly v tomto členském státě staženy;
b) dobročinné organizace, které jsou oprávněny rozdělovat produkty na území Společenství;
c) dobročinné organizace, které jsou oprávněny rozdělovat produkty Společenství ve třetích zemích.
Členské státy sdělí seznamy schválených dobročinných organizací podle prvního pododstavce písm. b) a c) Komisi, která zajistí jejich zveřejnění v Úředním věstníku Evropských společenství, sérii C.
Článek 12
Zařízení uvedená v čl. 30 odst. 1 písm. a) druhé odrážce nařízení (ES) č. 2200/96 určená členskými státy musí splňovat podmínky stanovené v čl. 11 odst. 2 tohoto nařízení.
Článek 13
Členské státy přijmou opatření nezbytná pro usnadnění kontaktů a spolupráce mezi zúčastněnými organizacemi producentů a dobročinnými organizacemi schválenými v souladu s čl. 11 odst. 2
Na konci každého hospodářského roku členské státy předají Komisi informace týkající se bezplatného rozdělování uvedené v příloze VI.
Článek 14
1. Bezplatné rozdělování produktů mimo území Společenství jako humanitární pomoc provádějí dobročinné organizace uvedené v čl. 11 odst. 3 písm. c) v souladu s odstavci 2 a 3 tohoto článku.
2. Na odeslané produkty se nevztahují vývozní náhrady.
Do celního vývozního dokladu, tranzitního dokladu a případně dokladu T5 se zapíše údaj "bez náhrady".
3. Členské státy předloží Komisi plány každého bezplatného rozdělování a předají jí kopii oznámení učiněného u Poradního podvýboru FAO o nakládání s přebytky poté, co Komise toto rozdělování schválí.
Komise případ od případu rozhodne, zda rozdělování schválí vzhledem k zárukám jejich úspěšného zakončení a podle situace na trhu.
Na konci každého rozdělování předají členské státy Komisi informace uvedené v příloze VI.
Článek 15
1. Náklady na dopravu související s bezplatným rozdělováním veškerých produktů stažených z trhu hradí záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) na základě paušálních částek stanovených podle vzdálenosti mezi místy stažení a dodávky podle přílohy V.
V případě, že se produkty bezplatně rozdělují mimo území Společenství, paušální částky uvedené v příloze V pokrývají vzdálenost mezi místem stažení a místem, v němž produkty opouštějí Společenství.
2. Náklady na dopravu se hradí zasílateli, který dotyčnou dopravu skutečně zaplatil.
Výplata částky je podmíněna předložením dokladů osvědčujících zejména:
- název oprávněných organizací,
- množství dotyčných produktů,
- převzetí dobročinnou organizací,
- použité dopravní prostředky.
Článek 16
1. V případě jablek a citrusových plodů stažených z trhu hradí náklady na třídění a balení související s jejich bezplatným rozdělováním záruční sekce EZOZF, a to do výše částky, která je uvedena v příloze V bodu 2, pokud k bezplatnému rozdělování dochází v rámci smlouvy mezi organizacemi producentů a dotyčnými dobročinnými organizacemi.
2. Pro účely odstavce 1 uzavřou organizace producentů na počátku hospodářského roku smlouvy s dobročinnými organizacemi schválenými podle čl. 11 odst. 2 a 3 a informují o tom příslušné vnitrostátní orgány. Tyto orgány mohou stanovit lhůtu pro uzavření uvedených smluv.
3. Smlouvy se uzavírají za podmínky, že existují produkty stažené z trhu.
Během hospodářského roku je možné podle situace na trhu zvýšit množství produktů uvedené ve smlouvách.
4. Smlouvy se uzavírají na jeden hospodářský rok ve smyslu nařízení (ES) č. 2200/96 a obsahují:
- pravděpodobné množství každého produktu k rozdělení,
- uvedení plánovaných dopravních prostředků,
- plánovaný harmonogram dodávek,
- dohodnuté místo předání produktů,
- závazek pro organizaci producentů, že dají k dispozici produkty předem zvážené a umístěné do balení o hmotnosti menší než 25 kilogramů,
- odhad počtu příjemců na správní jednotku.
5. Členské státy předají Komisi nejpozději měsíc po uzavření smluv informace uvedené v odstavci 4.
6. Náklady na třídění a balení se uhradí organizacím producentů, které toto třídění a balení provedly po předložení dokladů osvědčujících zejména:
- název oprávněné organizace,
- množství dotyčných produktů,
- skutečné náklady na třídění a balení,
- převzetí dobročinnou organizací.
KAPITOLA III
Kontroly a sankce
Článek 17
1. Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření, aby bylo zajištěno dodržování hlavy IV nařízení (ES) č. 2200/96, a zejména ustanovení uvedených v odstavcích 2, 3 a 4 tohoto článku.
2. Členské státy provedou fyzické kontroly i kontroly dokladů týkajících se stažení produktů u všech organizací producentů minimálně jednou za hospodářský rok.
Tyto kontroly se u každého produktu týkají minimálně 20 % veškerého staženého množství.
Členské státy se mimo jiné ujišťují, že produkty nenabízené k prodeji jsou v souladu s platnými normami, pokud byly takové normy přijaty podle čl. 2 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96.
V případě, že se použije čl. 30 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96, členské státy zkontrolují veškeré stažené množství.
3. Členské státy provedou kontroly dokladů týkajících se intervenčních operací, aby se ujistily o správném vedení účetnictví a o účinné kontrole plnění podmínek pro vyplácení vyrovnávací platby Společenství za stažení nebo financování z provozních fondů uvedených v čl. 15 odst. 1 nařízení (ES) č. 2200/96.
Kontroly se u každé organizace producentů provádějí minimálně jednou za hospodářský rok a týkají se u každého produktu alespoň 10 % žádostí o vyplacení.
4. Pokud kontroly ukáží závažné nesrovnalosti, provedou příslušné orgány dodatečné kontroly během probíhajícího hospodářského roku a zvýší četnost kontrol v následujícím hospodářském roce.
Článek 18
1. Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření k zajištění toho, aby bezplatná rozdělování produktů uvnitř i mimo území Společenství splňovala příslušné předpisy.
Zejména se ujistí:
a) o řádném průběhu rozdělování;
b) o konečném užití produktů poskytnutých dobročinným organizacím, zejména tak, že od těchto organizací vyžadují osvědčení o převzetí potvrzující užití produktů;
c) o konečném určení produktů.
2. Kontroly zahrnují kontrolu dokladů i fyzické kontroly a týkají se jak organizací producentů, tak i dotyčných dobročinných organizací.
Mohou být prováděny na základě vzorků a každý rok se musí týkat minimálně 10 % rozdělovaného množství.
3. Pokud jde o rozdělování uvnitř Společenství, a aniž je dotčen článek 39 nařízení (ES) č. 2200/96, provádějí příslušné orgány členského státu, na jehož území byly produkty bezplatně rozděleny, kontroly užití a konečného určení produktů.
4. Na žádost členského státu je Komise uvedeným státům nápomocna při kontrole bezplatného rozdělování produktů mimo území Společenství.
Článek 19
1. Příjemce vyrovnávací platby Společenství za stažení nebo financování z provozních fondů je povinen uhradit dvojnásobek neoprávněně vyplacených částek zvýšených o úrok vypočtený za dobu, která uplynula od vyplacení částky do okamžiku, kdy ji příjemce uhradí, pokud se v případě kontroly provedené v souladu s článkem 17 ukáže, že:
a) produkty nenabízené k prodeji nejsou v souladu s ustanoveními týkajícími se norem podle článku 2 nařízení (ES) č. 2200/96;
b) odbyt produktů nenabízených k prodeji neproběhl způsobem stanoveným v článku 30 nařízení (ES) č. 2200/96;
c) odbyt produktů nenabízených k prodeji způsobuje závažné škody na životním prostředí.
Sankce uvedená v prvním pododstavci se však neuplatní, pokud příjemce prokáže ke spokojenosti příslušného vnitrostátního orgánu, že nesrovnalosti nezpůsobil úmyslně nebo hrubou nedbalostí.
V tomto případě je příjemce pouze povinen vrátit neoprávněně vyplacenou částku zvýšenou o úroky.
Úroková sazba je sazba, kterou používá Evropský měnový institut při svých operacích v ECU, zveřejněná v řadě C Úředního věstníku Evropských společenství, platná ke dni neoprávněného vyplacení a zvýšená o tři procentní body.
2. Vrácené částky i úroky se uhradí příslušné platební agentuře a jsou odečteny od výdajů financovaných EZOZF.
3. V případě nepravdivého prohlášení, vyplněného nepravdivě buď úmyslně, nebo z hrubé nedbalosti, je dotyčná organizace producentů vyloučena z nároku na poskytnutí vyrovnávací platby Společenství za stažení po dobu hospodářského roku, který následuje po roce, v němž bylo nepravdivé prohlášení zjištěno.
Článek 20
1. Pokud jsou při kontrolách uskutečněných v souladu s článkem 18 zjištěny nesrovnalosti přičitatelné organizacím producentů, schváleným dobročinným organizacím nebo zařízením uvedeným v článcích 11 a 12, použijí se odstavce 2 až 7 tohoto článku.
2. Schválení dobročinné organizace uvedené v čl. 11 odst. 2 se odejme. K tomuto odnětí dojde okamžitě a na dobu minimálně jednoho hospodářského roku a může být prodlouženo podle závažnosti nesrovnalosti.
3. Zařízení uvedená v článku 12 nejsou způsobilá využívat bezplatného rozdělování produktů po následující hospodářský rok.
4. Dobročinná organizace nebo zařízení, které získaly produkt stažený z trhu, jsou povinny uhradit hodnotu produktů, které obdržely, zvýšenou o úrok vypočtený za dobu, která uplynula od přijetí produktu do okamžiku, kdy příjemce dotyčnou částku uhradí.
5. Ustanovení čl. 19 odst. 3 se použije na dotyčnou organizaci producentů.
Dále je organizace producentů povinna uhradit dvojnásobek částky získané na náklady spojené s tříděním a balením, zvýšený o úrok vypočtený za dobu, která uplynula od vyplacení částky do okamžiku, kdy ji příjemce uhradí.
Zasílatel, kterému byly uhrazeny náklady na dopravu podle článku 15, je povinen uhradit dvojnásobek částky získané náklady za dopravu, zvýšený o úrok vypočítaný podle doby, která uplynula od vyplacení částky do okamžiku, kdy ji příjemce uhradí.
6. Úroková sazba je sazba, kterou používá Evropský měnový institut při svých operacích v ECU, zveřejněná v řadě C Úředního věstníku Evropských společenství, platná ke dni neoprávněného vyplacení a zvýšená o tři procentní body.
7. Vrácené částky a úroky se uhradí příslušné platební agentuře a jsou odečteny od výdajů financovaných EZOZF.
Článek 21
Články 19 a 20 tohoto nařízení se použijí, aniž jsou dotčeny jiné sankce, které mají být přijaty v souladu s článkem 48 nařízení (ES) č. 2200/96.
KAPITOLA IV
Přechodná a závěrečná ustanovení
Článek 22
Organizace producentů, které předložily ke schválení návrh operačního programu v souladu s články 3 nebo 15 nařízení (ES) č. 411/97, jsou pro rok 1997 oprávněny poskytnout v souladu s čl. 15 odst. 3 písm. b) nařízení (ES) č. 2200/96 na vlastní nebezpečí příplatky k vyrovnávací platbám Společenství za stažení.
Článek 23
Nařízení (EHS) č. 3587/86, (EHS) č. 827/90, (EHS) č. 2103/90, (EHS) č. 2276/92 a (ES) č. 113/97 se zrušují.
Článek 24
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 14. dubna 1997 o otevření a správě celních kvót a celních stropů Společenství a o zavedení dohledu Společenství nad některými druhy ryb a produkty rybolovu pocházejícími z Faerských ostrovů, o vymezení podrobných pravidel týkajících se změn a úprav těchto opatření a o zrušení nařízení (ES) č. 1983/95
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
(1) vzhledem k tomu, že články 3 a 8 dohody mezi Evropským společenstvím na straně jedné a vládou Dánska a autonomní vládou Faerských ostrovů na straně druhé, podepsané dne 6. prosince 1996 [1], ruší cla z dovozu některých druhů ryb a produktů rybolovu, jejichž seznam je uveden v protokolu 1 tvořícím přílohu výše uvedené dohody, do Společenství;
(2) vzhledem k tomu, že toto zrušení cel se uskutečňuje v rámci celních kvót a stropů Společenství a u některých produktů též v rámci statistického dohledu Společenství; že je proto třeba otevřít celní kvóty a stropy Společenství pro dotyčné produkty pocházející z Faerských ostrovů úměrně podle objemů uvedených v přílohách I a II tohoto nařízení a rovněž je třeba zavést statistický dohled Společenství nad produkty uvedenými v příloze III tohoto nařízení;
(3) vzhledem k tomu, že preferenční celní sazby uvedené v přílohách I, II a III se použijí pouze v případech, kdy je cena s dodáním na hranice, kterou členské státy stanovily v souladu s článkem 22 nařízení Rady (EHS) č. 3759/92 ze dne 17. prosince 1992 o společné organizaci trhu s produkty rybolovu a akvakultury [2], přinejmenším rovna referenční ceně, kterou Společenství stanovilo nebo má stanovit pro dotyčné produkty nebo kategorie produktů;
(4) vzhledem k tomu, že z důvodů zjednodušení by mělo být přijato ustanovení, na základě kterého by Komise poté, co obdrží stanovisko Výboru pro Celní kodex zřízeného článkem 247 nařízení (EHS) č. 2913/92 [3], mohla provádět případné nezbytné změny a technické úpravy příloh tohoto nařízení vyplývající ze změn kódů kombinované nomenklatury a kódů Taric a také úpravy objemů, období a celních sazeb v rámci kvót vyplývající z rozhodnutí přijatých Radou nebo Komisí;
(5) vzhledem k tomu, že ze stejných důvodů by mělo být přijato ustanovení, na základě kterého by měl být tento postup uplatněn v případě změn výše zmíněné dohody do té míry, že sjednané změny upřesňují produkty, které mají nárok na celní kvóty nebo které podléhají celním stropům nebo statistickému dohledu, jejich objemy, celní sazby a kvótová období, případně i kritéria pro jejich přidělení;
(6) vzhledem k tomu, že celní kvóty, celní stropy a statistický dohled uvedené v dotyčné dohodě platí po neomezenou dobu; že tudíž v zájmu účinnosti a zjednodušeného uplatňování dotyčných opatření se jeví jako vhodné stanovit, aby toto nařízení bylo uplatňováno na víceletém základě;
(7) vzhledem k tomu, pokud jde o produkty, které by mohly mít nárok na celní kvóty Společenství uvedené v příloze I, všem dovozcům Společenství by měl být zajištěn stejný a trvalý přístup k uvedeným kvótám a celní sazba stanovená pro tyto kvóty by měla být uplatňována stejnoměrně pro všechny dovozy dotyčných produktů do všech členských států až do vyčerpání kvót;
(8) vzhledem k tomu, že Společenství by mělo v rámci svých mezinárodních závazků rozhodnout o otevření celních kvót; že nic nebrání tomu, aby členské státy byly za účelem zajištění účinnosti společné správy těchto kvót oprávněny čerpat z objemů kvót potřebná množství odpovídající skutečným dovozům; že tento způsob správy vyžaduje úzkou spolupráci mezi členskými státy a Komisí a Komise musí být zejména schopna sledovat tempo, jakým jsou kvóty čerpány a podle toho informovat členské státy;
(9) vzhledem k tomu, že v případě produktů uvedených v příloze II a podléhajících celním stropům Společenství může být dohled Společenství prováděn započítáváním dovozů těchto produktů do celních stropů na úrovni Společenství podle toho, jak jsou produkty předkládány celním orgánům v rámci celního prohlášení s návrhem na propuštění do volného oběhu; že tento způsob správy celních stropů musí umožňovat znovuzavedení cel v případě dosažení dotyčných stropů na úrovni Společenství;
(10) vzhledem k tomu, že tento způsob správy celních stropů vyžaduje úzkou a zejména rychlou spolupráci mezi členskými státy a Komisí a Komise musí být zejména schopna sledovat tempo, jakým jsou dovozy započítávány do stropů, a podle toho informovat členské státy; že tato spolupráce by měla být dostatečně úzká, aby umožnila Komisi přijmout příslušná opatření za účelem znovuzavedení cel, jakmile je některý ze stropů dosažen;
(11) vzhledem k tomu, že v případě produktů uvedených v příloze III je třeba uplatnit systém statistického dohledu na úrovni Komisí v souladu s příslušnými ustanoveními nařízení (ES) č. 1172/95 [4] a (EHS) č. 2658/87 [5];
(12) vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č. 1983/95 [6], kterým vstoupila v platnost opatření vyplývající z původní dohody, by mělo být zrušeno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Od 1. ledna do 31. prosince každého roku se cla pro dovoz produktů uvedených v příloze I a pocházejících z Faerských ostrovů do Společenství pozastavují na úrovních a v rámci limitů celních kvót Společenství zde uvedených.
Článek 2
Celní kvóty uvedené v článku 1 spravuje Komise, která může za účelem zajištění jejich účinné správy přijímat jakákoliv příslušná administrativní opatření.
Článek 3
Jestliže dovozce předloží v členském státě prohlášení s návrhem na propuštění zboží, na které se vztahuje toto nařízení, do volného oběhu včetně:
- žádosti o preferenční zacházení a
- průvodní osvědčení v souladu s pravidly stanovenými v Protokolu o definici pojmu "původní produkty" a metodách správní spolupráce, který tvoří přílohu rozhodnutí 97/126/ES [7],
a pokud celní orgány toto prohlášení přijmou, čerpá dotyčný členský stát na základě oznámení Komisi z příslušného objemu kvóty množství odpovídající jeho potřebám.
Žádosti o čerpání s vyznačeným datem přijetí uvedených prohlášení musí být neprodleně předány Komisi.
Komise poskytuje čerpání na základě data přijetí prohlášení s návrhem na propuštění zboží do volného oběhu celními orgány dotyčného členského státu, pokud to dovolí zůstatek, který je k dispozici.
Pokud členský stát nevyužije čerpaná množství, je povinen je vrátit co nejdříve do odpovídajícího objemu kvóty.
Jsou-li požadovaná množství větší než zůstatek objemu kvóty, který je k dispozici, provádí se přidělení poměrně k požadovanému množství.
Komise o tom uvědomí členské státy.
Článek 4
1. Od 1. ledna do 31. prosince každého roku podléhá dovoz některých produktů pocházejících z Faerských ostrovů, které jsou uvedeny v příloze II, celním stropům a dovoz některých produktů, které jsou uvedeny v příloze III, podléhá dohledu Společenství.
Popisy produktů uvedených v prvním pododstavci, výše stropů a cel jsou uvedeny v dotyčných přílohách.
2. Dovozy se započítávají do stropů podle toho, jak jsou produkty předkládány celním orgánům v rámci celního prohlášení s návrhem na propuštění do volného oběhu, k němuž je připojeno průvodní osvědčení, jak je uvedeno čl. 3 prvním pododstavci první odrážce.
Zboží může být do stropu započítáno pouze tehdy, pokud bylo průvodní osvědčení předloženo před datem opětovného zavedení cel.
Míra využití stropů se určuje na úrovni Společenství na základě dovozů započítaných do těchto stropů za podmínek uvedených v prvním a druhém pododstavci.
Členské státy informují Komisi o dovozech uskutečněných za výše uvedených podmínek v intervalech a lhůtách stanovených v odstavci 4.
3. Jakmile bylo dosaženo stropů, může Komise přijmout nařízení, kterým se znovu zavádějí cla platná pro dotyčné třetí země do konce kalendářního roku.
4. Členské státy zašlou Komisi nejpozději 15. dne každého měsíce výkazy množství započítaných během předcházejícího měsíce.
5. Statistický dohled stanovený pro produkty uvedené v příloze III se provádí na úrovni Společenství na základě dovozů započítaných za podmínek uvedených v odst. 2 prvním pododstavci a oznámených Statistickému úřadu Evropských společenství podle nařízení (ES) č. 1172/95 a (EHS) č. 2658/87.
Článek 5
1. Ustanovení nezbytná pro uplatňování tohoto nařízení, a zejména:
a) případné nezbytné změny a technické úpravy vyplývající ze změn kódů kombinované nomenklatury a kódů Taric a
b) jakékoli úpravy vyplývající ze změny dohody mezi Evropským společenstvím a Faerskými ostrovy schválené aktem Rady,
se přijímají postupem stanoveným v čl. 6 odst. 2.
2. Ustanovení přijatá na základě odst. 1 Komisi neopravňují:
- převádět preferenční množství z jednoho období kvóty do druhého,
- měnit harmonogramy stanovené v dohodách nebo protokolech,
- převádění množství z jedné kvóty do druhé,
- otevírat a spravovat kvóty vyplývající z nových dohod,
- přijímat právní předpisy ovlivňující správu kvót podléhajících dovozním licencím.
Článek 6
1. Komisi je nápomocen Výbor pro Celní kodex.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou podle čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
Komise přijme opatření, která se použijí okamžitě.
Pokud však tato opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru, sdělí je Komise neprodleně Radě.
V tom případě Komise odloží použitelnost opatření, o kterých rozhodla, o tři měsíce ode dne tohoto sdělení.
Rada může kvalifikovanou většinou ve lhůtě uvedené v předchozím pododstavci přijmout jiné rozhodnutí.
3. Výbor může posoudit jakoukoliv otázku týkající se používání tohoto nařízení, kterou mu předloží jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost některého členského státu.
Článek 7
Celní sazby uvedené v přílohách I, II a III se použijí pouze v případech, kdy je cena s dodáním na hranice, kterou členské státy stanovily v souladu s nařízením (EHS) č. 3759/92, přinejmenším rovna referenční ceně, kterou Společenství stanovilo nebo má stanovit pro dotyčné produkty nebo kategorie produktů.
Článek 8
Členské státy a Komise úzce spolupracují k zajištění používání tohoto nařízení.
Článek 9
Zrušuje se nařízení (ES) č. 1983/95.
Článek 10
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
ze dne 14. dubna 1997, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2847/93 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že rybí populace byly v posledních letech nadměrně loveny a že je proto nezbytné s velkým úsilím sledovat a kontrolovat rybolovné činnosti, aby byl tento stav napraven;
vzhledem k tomu, že je nezbytné použít opatření, jež jsou účinná z hlediska nákladů, a zlepšit dostupnost a přesnost údajů o intenzitě rybolovu, například zavedením systémů satelitního sledování rybářských plavidel;
vzhledem k tomu, že podle článku 3 nařízení (EHS) č. 2847/93 [3] může Rada rozhodnout o zavedení systému nepřetržitého sledování polohy pro rybářská plavidla Společenství;
vzhledem k tomu, že zkušenost získaná při provádění pilotních projektů, které uskutečnily členské státy v souladu s nařízením Komise (ES) č. 897/94 ze dne 22. dubna 1994, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 2847/93, pokud jde o pilotní projekty týkající se nepřetržitého sledování polohy rybářských plavidel Společenství [4], ukázala, že pro určování polohy rybářských plavidel lze použít několik systémů satelitního sledování plavidel;
vzhledem k tomu, že nepřetržité satelitní sledování určitých kategorií rybářských plavidel Společenství zlepší řízení intenzity rybolovu, sledování citlivých oblastí, křížovou kontrolu lodních deníků a sledování vykládek;
vzhledem k tomu, že systém satelitního sledování rybářských plavidel se bude vztahovat na rybářská plavidla Společenství operující ve vodách třetích zemí pouze v případě, že se dotčená třetí země nebo dotčené třetí země zavázaly, že se systém satelitního sledování plavidel bude vztahovat na jejich plavidla operující ve vodách Společenství;
vzhledem k tomu, že ze závazku používat systém satelitního sledování plavidel by měla být vyňata rybářská plavidla, která provádějí rybolovnou činnost výhradně v pobřežních vodách nebo podnikají krátké výjezdy;
vzhledem k tomu, že systém satelitního sledování plavidel má zajistit, aby sdělení zasílané plavidly Společenství bylo současně přijímáno státem vlajky a pobřežním členským státem;
vzhledem k tomu, že by mělo být umožněno nahradit systém satelitního sledování plavidel jiným systémem; že členský stát požadující tuto možnost musí prokázat, že nahrazující systém je stejně účinný jako systém satelitního sledování,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 3 nařízení (EHS) č. 2847/93 se nahrazuje tímto:
"Článek 3
1. Každý členský stát zavede systém satelitního sledování plavidel (dále jen "VMS"), aby sledoval polohu rybářských plavidel Společenství.
VMS se použije nejpozději od 30. června 1998 na všechna rybářská plavidla Společenství o délce mezi svislicemi vyšší než 20 metrů nebo o celkové délce vyšší než 24 metrů, která patří do některé z těchto kategorií:
- plavidla operující na volném moři, kromě Středozemního moře,
- plavidla operující ve vodách třetích zemí, pokud je v dohodách s dotyčnou třetí zemí nebo s dotyčnými třetími zeměmi stanoveno používání VMS pro plavidla dotyčné země nebo dotyčných zemí operujících ve vodách Společenství,
- plavidla lovící ryby za účelem výroby rybí moučky nebo rybího oleje.
2. VMS se použije nejpozději od 1. ledna 2000 pro všechna rybářská plavidla Společenství o délce mezi svislicemi vyšší než 20 metrů nebo o celkové délce vyšší než 24 metrů nezávisle na tom, kde tato plavidla provádějí svou činnost.
Na rybářská plavidla Společenství operující ve vodách třetích zemí se však vztahuje VMS jen tehdy, pokud se dotyčná třetí země, popřípadě dotyčné třetí země zavázaly, že i na jejich rybářská plavidla operující ve vodách Společenství se bude vztahovat VMS.
3. Bez ohledu na odstavce 1 a 2 se VMS nevztahuje na rybářská plavidla:
a) operující výhradně do vzdálenosti 12 námořních mil od základní linie členského státu vlajky nebo
b) mezi vyplutím z přístavu a vplutím do přístavu nikdy nestráví na moři více než 24 hodin.
4. Pokud členský stát předepíše používání VMS pro rybářská plavidla plující pod jeho vlajkou, která nespadají do oblasti použití odstavců 1 až 3, mohou tato plavidla získat stejnou finanční podporu jako plavidla, na která se vztahuje VMS podle odstavců 1 a 2.
5. Členské státy dbají na to, aby rybářská plavidla Společenství plující pod jejich vlajkou, na která se vztahuje VMS, byla vybavena plně funkčním zařízením pro satelitní zaměřování.
Pomocí zařízení pro satelitní zaměřování může rybářské plavidlo sdělovat prostřednictvím satelitu současně státu vlajky a dotčenému pobřežnímu členskému státu svou zeměpisnou polohu a případně hlášení o intenzitě rybolovu podle článku 19b.
V případech vyšší moci se příslušné údaje sdělí rádiem prostřednictvím radiové stanice schválené v souladu s právními předpisy Společenství pro příjem takových údajů nebo způsobem upřesněným v článku 19c.
6. Velitelé rybářských plavidel Společenství, na která se vztahuje VMS, dbají na to, aby zařízení pro satelitní zaměřování bylo vždy plně funkční a aby údaje podle odstavce 5 byly předány.
Předávání probíhá v předepsaných denních intervalech, aby mohla být rybářská plavidla členským státem vlajky a/nebo pobřežním členským státem účinně sledována.
7. Členské státy zřídí a provozují střediska sledování lovišť (dále jen "středisko FMC"), která kontrolují rybolovné činnosti a intenzitu rybolovu.
Střediska FMC musejí být uvedena do provozu nejpozději 30. června 1998.
Středisko FMC členského státu sledují rybářská plavidla plující pod vlajkou tohoto členského státu, nezávisle na tom, ve kterých vodách operují nebo ve kterém přístavu se nacházejí, jakož i rybářská plavidla plující pod vlajkou jiných členských států, na něž se vztahuje VMS, která operují ve vodách pod svrchovaností nebo jurisdikcí dotčeného členského státu.
8. Každý členský stát vlajky určí příslušný orgán odpovědný za středisko FMC a přijme vhodná opatření, aby zajistil, že toto středisko má potřebné personální zajištění a je vybaveno hardwarem a softwarem nezbytným pro automatické zpracování dat a jejich elektronický přenos.
Členské státy stanoví zálohovací a obnovovací postupy v případě výpadku systému.
Členské státy mohou provozovat společné středisko FMC.
9. Členský stát vlajky přijme nezbytná opatření zajišťující, aby zajistil, že údaje, které obdržel od svých rybářských plavidel, na která se vztahuje VMS, byla zaznamenána v podobě snímatelné počítačem a uložena po dobu tří let.
Pobřežní členský stát přijme nezbytná opatření, aby zajistil, že údaje, které obdržel od rybářských plavidel plujících pod vlajkou jiného členského státu nebo třetí země, a na něž se vztahuje VMS, byla zaznamenána v podobě snímatelné počítačem a uložena po dobu tří let.
Komise má po předložení zvláštní žádosti přístup k těmto počítačovým souborům.
Použije se článek 37.
10. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 36.
Komise může především na žádost některého členského státu a v souladu s článkem 36 rozhodnout, že může být použit jiný systém, než je VMS, přičemž zohlední typ navrhovaného systému sledování, typ dotčeného rybářského plavidla nebo rybářských plavidel, rybolovnou oblast nebo rybolovné oblasti, cílové druhy a délku rybářských výjezdů.
Nahrazující systém musí být stejně účinný jako VMS a musí být používán nediskriminujícím způsobem."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 23. dubna 1997, kterým se mění přílohy II a III nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 434/97 [2], a zejména na články 6, 7 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že v souladu s nařízením (EHS) č.
2377/90 musí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin;
vzhledem k tomu, že maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky zhodnotí všechny významné informace, které se týkají bezpečnosti reziduí příslušných látek pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin;
vzhledem k tomu, že při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, povolené hladiny ve všech významných poživatelných tkáních získávaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň) a charakter rezidua, které je významné pro sledování reziduí (indikátorové reziduum);
vzhledem k tomu, že pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v příslušných právních předpisech Společenství, musí být maximální limity reziduí obecně stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin; že játra a ledviny jsou však často z jatečních těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány, a maximální limity reziduí proto musí být rovněž vždy stanoveny i pro svalovou tkáň a tkáň tukovou;
vzhledem k tomu, že v případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med;
vzhledem k tomu, že gonadorelin a neostigmin musí být zařazeny do přílohy II nařízení (EHS) č. 2377/90;
vzhledem k tomu, že ivermektin musí být zařazen do přílohy III nařízení (EHS) č. 2377/90, aby bylo umožněno dokončení vědeckých studií;
vzhledem k tomu, že před tím, než toto nařízení vstoupí v platnost, musí být stanovena lhůta 60 dnů, aby členské státy mohly učinit veškeré úpravy, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci příslušných veterinárních léčivých přípravků vydaná v souladu se směrnicí Rady 81/851/EHS [3] naposledy pozměněnou směrnicí 93/40/EHS [4], aby byla zohledněna ustanovení tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že opatření uvedená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy II a III nařízení (EHS) č. 2377/90 se mění tak, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost šedesátým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 723/97 ze dne 22. dubna 1997 o provádění programů činnosti členských států v oblasti kontroly výdajů záruční sekce EZOZF
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této Smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že článek 8 nařízení Rady (EHS) č.
729/70 ze dne 21. dubna 1970 o financování společné zemědělské politiky [3] stanoví, že členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění, že operace financované Evropským zemědělským orientačním a záručním fondem (EZOZF) jsou prováděny skutečně a řádně, k předcházení nesrovnalostem a jejich potírání a ke zpětnému získání ztrát, které nastaly v důsledku nesrovnalostí nebo nedbalosti;
vzhledem k tomu, že spolufinancování, zavedené nařízením Rady (EHS) č. 307/91 ze dne 4. února 1991 o posílení kontroly některých výdajů hrazených záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu [4], skončilo na konci rozpočtového roku 1995 pro prvních dvanáct členských zemí a skončí na konci rozpočtového roku 1997 pro tři nové členské státy;
vzhledem k tomu, že Komise předložila Radě zprávu o uplatňování nařízení (EHS) č.
307/91 v průběhu let 1991 – 1993; že z této zprávy vyplývá, že by členské státy měly i nadále dostávat finanční pomoc pro kontrolu výdajů hrazených záruční sekcí EZOZF, s ohledem na rozsah finančních zájmů Společenství, jenž jsou tím dotčeny;
vzhledem k tomu, že by mělo být stanoveno, že by Společenství mělo po určitou dobu v mezích dostupných finančních prostředků financovat programy činnosti členských států v oblasti kontroly výdajů, jejichž součástí jsou i opatření ke změně nebo zdokonalení jejich kontrolních struktur nebo ke zvýšení účinnosti jejich působení;
vzhledem k tomu, že tyto programy musí obsahovat určitý počet prvků, který Komisi umožní, aby mohla se znalostí věci hodnotit opatření navrhovaná členskými státy;
vzhledem k tomu, že tyto programy činnosti mohou být víceleté; že je proto třeba upřesnit informace k dílčím ročním úsekům, které budou členské státy každoročně sdělovat;
vzhledem k tomu, že je třeba stanovit, že výbor fondu bude konzultován k dílčím ročním úsekům, které mohou splňovat podmínky pro financování Společenstvím;
vzhledem k tomu, že je třeba upřesnit, že Komise stanoví pro každý dílčí roční úsek maximální výši finančního příspěvku Společenství;
vzhledem k tomu, že je nezbytné zachovat a rozvíjet systémy kontroly a přímé elektronické výměny informací mezi členskými státy a Komisí týkající se kontroly některých výdajů;
vzhledem k tomu, že je nezbytné stanovit, že financování podle tohoto nařízení nelze směšovat s jinými druhy financování Společenstvím;
vzhledem k tomu, že by výdaje, jichž se týká spolufinancování Společenstvím, měly být považovány za intervence ve smyslu článku 3 nařízení (EHS) č. 729/70, neboť se ustanovení tohoto nařízení týkají záruční sekce EZOZF,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Společenství přispívá na krytí nákladů, které členským státům vzniknou při provádění nových programů činnosti vyplývajících z nových závazků Společenství, schválených Komisí a zaměřených na zdokonalení struktury nebo účinnosti kontroly výdajů záruční sekce EZOZF.
2. Opatření obsažená v programech uvedených v odstavci 1 se mohou týkat počátečních nákladů v souvislosti se zřizováním nebo reorganizací kontrolních orgánů, včetně přeřazení nebo přijímání kontrolorů a jejich mobility, pořizování nebo pronájmu vybavení a zařízení nezbytných k provádění kontrol, pořádání školicích a informačních kurzů, jakož i jakýchkoli jiných vhodných prostředků posílení účinnosti kontroly.
Článek 2
1. Členské státy předloží Komisi nejpozději k 1. červnu kalendářního roku předcházejícího rok, kdy by mělo začít jejich provádění, programy činnosti, pro které by chtěly získat finanční příspěvek Společenství.
K programům předloženým po 1. červnu se nepřihlíží.
Nicméně u programů vztahujících se k prvnímu roku uplatňování tohoto nařízení se lhůta pro jejich předložení Komisi stanoví do konce druhého měsíce ode dne vstupu prováděcího nařízení v platnost.
2. Programy mohou být víceleté a musí obsahovat tyto údaje:
- popis a rozbor výchozí situace co do stavu kontrolorů a vybavení,
- vymezení cílů plánované činnosti,
- harmonogram provádění jednotlivých opatření,
- podrobný popis prací, pro které je požadováno financování,
- odhad předpokládaných nákladů u každého typu činnosti, a jedná-li se o víceletý program, finanční odhady pro jednotlivé roky,
- rozbor efektivnosti nákladů pro dané činnosti.
3. Komise přezkoumá programy předložené členskými státy.
Pokud to pro posouzení těchto programů považuje za nezbytné, může si vyžádat doplňující informace.
Článek 3
1. Počínaje druhým rokem sdělí členské státy, které předložily programy činnosti v souladu s článkem 2, Komisi do 1. června informace k dílčímu ročnímu úseku, který bude proveden v následujícím roce, zejména
a) podrobný popis prací plánovaných pro následující rok a podrobný odhad nákladů,
b) předběžné vyhodnocení opatření uskutečněných v předchozím roce a případně i návrh na změnu počátečního programu.
2. Dílčí roční úsek programu činnosti se provádí od 1. ledna do 31. prosince každého roku.
Článek 4
1. Finanční příspěvek Společenství je poskytován vždy na jeden kalendářní rok po dobu pěti po sobě jdoucích let, počínaje rokem 1997.
Je poskytován v mezích ročního objemu finančních prostředků schválených rozpočtovým orgánem v mezích finančního výhledu.
2. Po konzultaci s výborem fondu uvedeným v článku 11 nařízení (EHS) č. 729/70 stanoví Komise pro každý dílčí roční úsek s přihlédnutím k dostupným finančním prostředkům a na základě údajů od členského státu maximální výši finančního příspěvku.
Při stanovení roční výše finančního příspěvku podle prvního pododstavce je dávána přednost víceletým programům, které již obdržely finanční příspěvek Společenství podle tohoto nařízení, zejména s ohledem na rozsah využití dřívějších dílčích ročních úseků.
S výhradou čtvrtého pododstavce činí finanční příspěvek Společenství 50 % plateb uskutečněných členskými státy v rozpočtovém roce v souvislosti s výdaji, jež mohou být financovány podle článku 1.
Přesahuje-li výše plateb v souvislosti s výdaji, jež mohou být financovány, dostupné finanční prostředky, finanční příspěvek Společenství uvedený v třetím pododstavci se poměrně sníží.
3. Komise může vykonat práce k zachování a rozvoji systémů kontroly a přímé elektronické výměny informací mezi členskými státy a jí samotnou.
Článek 5
Podle tohoto nařízení nelze hradit výdaje, jež mohou být financovány Společenstvím na základě jiných nařízení, zejména
- nařízení Rady (ES) č. 165/94 ze dne 24. ledna 1994 o spolufinancování teledetekčních kontrol Společenstvím a o změně nařízení (EHS) č. 3508/92 o zavedení integrovaného administrativního a kontrolního systému pro některé režimy podpor Společenství [5],
a pokud jde o tři nové členské státy:
- nařízení Rady (EHS) č. 4045/89 ze dne 21. prosince 1989 o kontrole opatření tvořících součást systému financování záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), prováděné členskými státy, a o zrušení směrnice 77/435/EHS [6],
- nařízení (EHS) č. 307/91,
- nařízení Rady (EHS) č. 3508/92 ze dne 27. listopadu 1992 o zavedení integrovaného administrativního a kontrolního systému pro některé režimy podpor Společenství [7]. nesmí být hrazeny na zàklade tohoto nařízení
Článek 6
Prováděcí předpisy k tomuto nařízení se přijmou postupem podle článku 13 nařízení (EHS) č. 729/70.
Článek 7
Počínaje druhým rokem použitelnosti tohoto nařízení je do výroční finanční zprávy podle článku 10 nařízení (EHS) č. 729/70 zahrnuto výroční hodnocení.
Po ukončení pátého roku podá Komise Radě zprávu o výsledcích používání tohoto nařízení na základě hodnotících zpráv vypracovaných členskými státy, které obsahují informace o účinnosti provedených programů.
Článek 8
Výdaje, ke kterým se přihlíží pro účely financování Společenstvím, se považují za intervence ve smyslu čl. 3 odst. 1 nařízení (EHS) č. 729/70.
Článek 9
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 738/97 ze dne 24. dubna 1997, kterým se stanoví dočasná odchylka od nařízení (ES) č. 1445/95 o prováděcích pravidlech pro dovozní a vývozní licence v odvětví hovězího a telecího masa
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 805/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2222/96 [2], a zejména na články 9 a 13 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že čl. 10 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 1445/95 ze dne 26. června 1995 o prováděcích pravidlech pro dovozní a vývozní licence v odvětví hovězího a telecího masa a o zrušení nařízení (EHS) č. 2377/80 [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 266/97 [4], stanoví, že se vývozní osvědčení vydávají pátý pracovní den následující po dni podání žádosti, a to za předpokladu, že v průběhu tohoto období Komise nepřijme žádná zvláštní opatření;
vzhledem k tomu, že se s ohledem na malý počet osvědčení, která jsou ještě k dispozici do 30. června 1997, a na malý počet dní v první dekádě května 1997, kdy má vyjít Úřední věstník, ukazuje, že tato pětidenní lhůta na rozmyšlení je příliš krátká pro zajištění řádného řízení trhu a že je nutné tuto lhůtu dočasně prodloužit na šest dní;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Odchylně od ustanovení čl. 10 odst. 1 nařízení (ES) č. 1445/95 se licence, pro něž jsou žádosti podány od 28. dubna do 7. května 1997, vydávají šestý pracovní den následující po dni podání žádosti, a to za předpokladu, že Komise v průběhu tohoto období nepřijme žádná zvláštní opatření uvedená v odstavci 2.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
ze dne 25. dubna 1997, kterým se mění přílohy I a II nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 716/97 [2], a zejména na články 6, 7 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že v souladu s nařízením (EHS) č.
2377/90 musí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin;
vzhledem k tomu, že maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky zhodnotí všechny významné informace, které se týkají bezpečnosti reziduí příslušných látek pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin;
vzhledem k tomu, že při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, povolené hladiny ve všech významných poživatelných tkáních získávaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň) a charakter rezidua, které je významné pro sledování reziduí (indikátorové reziduum);
vzhledem k tomu, že pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v příslušných právních předpisech Společenství, musí být maximální limity reziduí obecně stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin; že játra a ledviny jsou však často z jatečních těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány a maximální limity reziduí proto musí být rovněž vždy stanoveny i pro svalovou tkáň a tkáň tukovou;
vzhledem k tomu, že v případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med;
vzhledem k tomu, že moxidektin musí být zařazen do přílohy I nařízení (EHS) č. 2377/90;
vzhledem k tomu, že isoxsuprin a prazikvantel musí být zařazeny do přílohy II nařízení (EHS) č. 2377/90;
vzhledem k tomu, že před tím, než toto nařízení vstoupí v platnost, musí být stanovena lhůta 60 dnů k tomu, aby členské státy mohly učinit veškeré úpravy, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci příslušných veterinárních léčivých přípravků vydaná v souladu se směrnicí Rady 81/851/EHS [3] naposledy pozměněnou směrnicí 93/40/EHS [4], aby byla zohledněna ustanovení tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že opatření uvedená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I a II nařízení (EHS) č. 2377/90 se mění tak, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost šedesátým dnem po vyhlášení
ze dne 25. dubna 1997, kterým se mění přílohy I, II a III nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 748/97 [2], a zejména na články 6, 7 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že v souladu s nařízením (EHS) č.
2377/90 musí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin;
vzhledem k tomu, že maximální limity reziduí mohou být stanoveny až po tom, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky zhodnotí všechny významné informace, které se týkají bezpečnosti reziduí příslušných látek pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin;
vzhledem k tomu, že při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, povolené hladiny ve všech významných poživatelných tkáních získávaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň) a charakter rezidua, které je významné pro sledování reziduí (indikátorové reziduum);
vzhledem k tomu, že pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v příslušných právních předpisech Společenství, musí být maximální limity reziduí obecně stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin; že játra a ledviny jsou však často z jatečních těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány a maximální limity reziduí proto musí být rovněž vždy stanoveny i pro svalovou tkáň a tkáň tukovou;
vzhledem k tomu, že v případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med;
vzhledem k tomu, že difloxacin a vedaprofenmusí být zařazeny do přílohy I nařízení (EHS) č. 2377/90;
vzhledem k tomu, že thiomersal a timerfonátmusí být zařazeny do přílohy II nařízení (EHS) č. 2377/90;
vzhledem k tomu, že kyselina klavulanová musí být zařazena do přílohy III nařízení (EHS) č. 2377/90 tak, aby bylo umožněno dokončení vědeckých studií;
vzhledem k tomu, že trvání platnosti prozatímních limitů reziduí v předchozím období definovaných v příloze III nařízení (EHS) č. 2377/90 musí být v případě dexamethasonu prodlouženo tak, aby bylo umožněno dokončení probíhajících vědeckých studií;
vzhledem k tomu, že před tím, než toto nařízení vstoupí v platnost, musí být stanovena lhůta 60 dnů k tomu, aby členské státy mohly učinit veškeré úpravy, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci příslušných veterinárních léčivých přípravků vydaná v souladu se směrnicí Rady 81/851/EHS [3] naposledy pozměněnou směrnicí 93/40/EHS [4] tak, aby byla zohledněna ustanovení tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že opatření uvedená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem stálého Výboru pro veterinární léčivé přípravky;
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I, II a III nařízení (EHS) č. 2377/90 se mění tak, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost šedesátým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 779/97 ze dne 24. dubna 1997 o zavedení režimu řízení intenzity rybolovu v Baltském moři
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že podle aktu o přistoupení z roku 1994 se přechodný režim přístupu k vodám použije do té doby, dokud nebude zaveden režim Společenství týkající se zvláštních povolení k rybolovu; že tento režim je stanoven nařízením Komise (ES) č.
3237/94 [4];
vzhledem k tomu, že tento režim předpokládá, že Společenství přijme opatření stanovující podmínky přístupu k oblastem a zdrojům, jakož i pokračování lovných činností a zavádějící režim Společenství pro zvláštní povolení rybolovu; že toto nařízení zavádí taková opatření;
vzhledem k tomu, že je nezbytné shromažďovat údaje o intenzitě rybolovu plavidel Společenství v lovištích, na něž se režim vztahuje, s cílem prohloubit znalosti o využívání těchto lovišť;
vzhledem k tomu, že zavedení sledování intenzity rybolovu je úkolem členského státu vlajky; že je tedy nezbytné zaručit transparentnost a spravedlnost řídících a kontrolních postupů;
vzhledem k tomu, že sledování intenzity rybolovu v Baltském moři se nedotýká úrovně intenzity rybolovu stanovených Radou postupem podle článku 8 nařízení Rady (EHS) č. 3760/92 ze dne 20. prosince 1992 o zavedení režimu Společenství pro rybolov a akvakulturu [5], zejména s ohledem na stav populací v této oblasti,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Toto nařízení stanoví postupy pro zavedení režimu řízení intenzit rybolovu v oblastech IBSFC (Mezinárodní komise pro rybolov v Baltském moři) (subdivize 22-32), spadajících pod svrchovanost nebo jurisdikci členských států.
Tento režim nabývá účinku dnem 1. ledna 1998.
Článek 2
1. Členské státy vytvoří jmenovité seznamy rybářských plavidel plujících pod jejich vlajkou, která jsou oprávněna provádět rybolovné činnosti v lovištích vymezených v příloze.
2. Členské státy mohou později nahradit plavidla uvedená na seznamech nebo do nich zapsat jiná plavidla, za podmínky, že mají právo rybolovu, a s výhradou příslušných podmínek vyplývajících z použití článku 11 nařízení (EHS) č. 3760/92.
Článek 3
Každý členský stát vydá zvláštní povolení k rybolovu v souladu s nařízením Rady (ES) č. 1627/94 ze dne 27. června 1994, kterým se stanoví obecná ustanovení týkající se zvláštních povolení k rybolovu [6] plavidlům plujícím pod jejich vlajkou, která provádějí lovné činnosti v lovištích uvedených v příloze.
Článek 4
1. Členské státy sdělí Komisi nejpozději do 30. září 1997 údaje o jmenovitých seznamech podle článku 2.
2. Členské státy sdělují pravidelně Komisi jakoukoliv změnu, k níž dojde v údajích podle odstavce 1.
3. Komise předá členským státům údaje podle odstavců 1 a 2.
Článek 5
Je-li to nutné, Komise v souladu s postupem stanoveným v čl. 8 odst. 4 nařízení (EHS) č. 3760/92 bude moci stanovit úroveň intenzity rybolovu zejména s ohledem na stav populací v lovištích uvedených v příloze.
Článek 6
1. Členské státy přijmou opatření určená k zajištění pozdější kontroly intenzity rybolovu plavidel plující pod jejich vlajkou v lovištích uvedených v příloze.
2. Rada rozhodne do 31. prosince 1997 o návrhu, který jí Komise předloží nejpozději do 30. června 1997 a který se týká změn nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [7], a zejména pokud jde o hlavu IIa týkající se zaznamenávání údajů o intenzitě rybolovu do lodního deníku, postupů předávání jmenovitých seznamů Komisi, shromažďování údajů o intenzitě rybolovu členskými státy, jakož i přenosu celkových údajů o intenzitě rybolovu do Komise, aby se zajistilo dodržování režimu řízení intenzity rybolovu podle tohoto nařízení.
Článek 7
1. Toto nařízení se vztahuje na plavidla o délce mezi svislicemi větší než 15 metrů nebo o celkové délce větší než 18 metrů.
2. Intenzita rybolovu plavidel o menší délce, než jsou tyto hranice, se hodnotí celkově pro každé loviště.
Článek 8
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 6. května 1997, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2676/90, kterým se stanoví metody Společenství používané pro rozbor vín
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 822/87 ze dne 16. března 1987 o společné organizaci trhu s vínem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 536/97 [2], a zejména na článek 74 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č.
2676/90 [3] naposledy pozměněné nařízením (ES) č.
69/96 [4] popisuje v příloze tyto metody rozboru; že byla vyvinuta metoda stanovení isotopového poměru kyslíku O/O vody ve víně vína a její platnost stanovena v souladu s mezinárodně uznávanými kritérii; že používání této metody může zavést lepší způsob kontroly pravosti vína a dalších vinařských produktů; že popis této nové metody byl přijat Mezinárodním úřadem pro révu a víno; že tuto metodu je třeba doplnit do uvedeného nařízení;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro víno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (EHS) č. 2676/90 se doplňuje kapitolou 43 uvedenou v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 29. dubna 1997, kterým se mění nařízení (EHS) č. 3030/93 o společných pravidlech dovozu některých textilních výrobků pocházejících ze třetích zemí
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č.
3030/93 [1] zavedlo společná pravidla dovozu některých textilních výrobků pocházejících ze třetích zemí;
vzhledem k tomu, že zveřejnění oznámení v Úředním věstníku Evropských společenství, v řadě C, by postačovalo ke splnění požadavků hospodářských subjektů týkajících se informací, zejména pokud jde o seznam členských zemí Světové obchodní organizace (WTO);
vzhledem k tomu, že s přihlédnutím k uzavření ujednání o přístupu na trh pro textilní výrobky mezi Evropským společenstvím a Indickou republikou rozhodnutím Rady 96/386/ES ze dne 26. dubna 1996 [2] a k rozhodnutí Rady 96/207/ES ze dne 22. prosince 1995 o prozatímním uplatňování dvou dohod ve formě dohodnutého zápisu mezi Evropským společenstvím a Vietnamskou socialistickou republikou o obchodu s textilními a oděvními výrobky [3] by článek 3 nařízení (EHS) č. 3030/93 měl být změněn tak, aby zohledňoval nová ujednání o dovozu výrobků domáckého průmyslu a folklóru z uvedených zemí;
vzhledem k tomu, že článek 8 nařízení (EHS) č.
3030/93 umožňuje za určitých okolností dovážet dodatečná množství; že s přihlédnutím k dosavadním zkušenostem by bylo žádoucí vyjasnit způsob uplatňování uvedeného článku; že v tomto ohledu by bylo možné například odečítat povolená dodatečná množství pro daný kvótový rok a kategorii od jedné nebo několika kategorií výrobků za příslušný rok anebo od množstevního limitu vztahujícího se na příslušnou kategorii za následující kvótový rok;
vzhledem k tomu, že by mělo být uvedeno, že v případě zemí, jež nejsou členy WTO, nemá toto nařízení přednost před ustanoveními Dohody o textilu a ošacení (ATC) nebo před dvoustrannými dohodami;
vzhledem k tomu, že vývozní licence musejí být předkládány vnitrostátnímu orgánu odpovídajícímu za vydávání dovozních povolení nejpozději do 31. března roku, který následuje po roku v němž byly výrobky zahrnuté ve vývozní licenci odeslány; že zboží, zahrnuté ve vývozní licenci nemusí být v případě nedodržení uvedeného termínu dovezeno; že pro případ výjimečných okolností by mělo existovat ustanovení umožňující odklad konečného termínu předložení vývozních licencí do 30 června;
vzhledem k tomu, že se zdá vhodné provést v nařízení (EHS) č. 3030/93 některé změny s přihlédnutím ke zkušenostem získaným při jeho provádění; že při provádění těchto změn by měla být také využita příležitost k vyjasnění a aktualizaci některých ustanovení;
vzhledem k tomu, že změny seznamu členů WTO nebo podrobností seznamu vnitrostátních orgánů odpovídajících za vydávání dovozních dokumentů jako takové neopravňují k uplatňování postupu projednávání ve výboru podle článku 17 uvedeného nařízení; že zveřejňování pravidelných aktualizací těchto seznamů z podnětu Komise v řadě "C"Úředního věstníku Evropských společenství by vycházelo vstříc potřebám zjednodušení administrativy a přiměřeně splňovalo požadavky hospodářských subjektů týkající se informací,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 3030/97 se mění takto:
1. V článku 1 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Toto nařízení se vztahuje na:
- dovoz textilních výrobků uvedených v příloze I a pocházejících ze třetích zemí uvedených v příloze II, s nimiž Společenství uzavřelo dvoustranné dohody, protokoly nebo jiná ujednání,
- dovoz textilních výrobků uvedených v příloze X, které, pokud jde o Společenství, nebyly zařezeny do GATT 1994 ve smyslu čl. 2 odst. 6 nebo 8 Dohody WTO o textilu a ošacení (ATC) a které pocházejí ze třetích zemí, členů Světové obchodní organizace (WTO).
Komise zajistí zveřejňování seznamu třetích zemí, členů WTO, a veškerých aktualizací tohoto seznamu v Úředním věstníku Evropských společenství, řadě "C"."
2. V článku 3 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Množstevní limity uvedené v příloze V se nevztahují na výrobky domáckého průmyslu a folklóru vyjmenované v příloze VI, které jsou při dovozu doprovázeny osvědčením vydaným příslušnými orgány země původu v souladu s ustanoveními přílohy VI a které splňují ostatní podmínky stanovené v uvedené příloze."
3. V článku 3 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. Odstavce 1 a 2 se nevztahují na Brazílii, Hongkong a Macao."
4. Článek 8 se nahrazuje tímto:
"Článek 8
Dodatečný dovoz
Jestliže je za zvláštních okolností vyžadován dovoz převyšující dovoz uvedený v příloze V u jedné nebo více kategorií výrobků, může Komise postupem podle článku 17 poskytnout dodatečné možnosti dovozu během daného kvótového roku.
Budou-li takové dodatečné možnosti poskytnuty následkem toho, že orgány dodavatelské země vydaly licence v nadměrném rozsahu, bude množství odpovídající dodatečnému množství odečteno od množstevního limitu:
- jedné nebo více kategorií výrobků patřících do stejné skupiny nebo podskupiny výrobků pro běžný kvótový rok (pokud toto množství nepřekročí 3 % množstevního limitu pro kategorii, pro kterou byly poskytnuty dodatečné možnosti) a/nebo
- stejné kategorie výrobků pro následující kvótový rok.
V naléhavých případech zahájí Komise konzultace ve výboru zřízeném podle článku 17 do pěti pracovních dnů od obdržení žádosti členského státu a rozhodne do patnácti pracovních dnů počítaných od téhož data.
Tyto dodatečné možnosti dovozu se pro účel uplatňování článku 7 neberou v úvahu."
5. V článku 15 se odstavec 1 nahrazují tímto:
"1. Jestliže Komise po šetřeních provedených postupy podle přílohy IV zjistí, že informace, které má k dispozici, prokazují, že výrobky pocházející z dodavatelské země vyjmenované v příloze V a podléhající množstevním limitům uvedeným v článku 2 nebo zavedeným podle článku 10 byly přeloženy, zaslány po změněné trase nebo jinak dovezeny do Společenství při obejití těchto množstevních limitů a že je potřebné provést nezbytné úpravy, požádá o zahájení konzultací postupem podle článku 16, aby bylo možno dosáhnout dohody o rovnocenné úpravě odpovídajících množstevních limitů."
6. V článku 15 se odstavec 1 nahrazují tímto:
"5. Kromě toho, existuje-li důkaz o účasti území třetích zemí, které jsou členy WTO, avšak které nejsou vyjmenované v příloze V, požádá Komise o konzultace příslušnou třetí zemi nebo příslušné třetí země postupem podle článku 16 za účelem přijetí vhodných opatření k řešení tohoto problému.
Komise může postupem podle článku 17 zavést množstevní limity vůči příslušné třetí zemi nebo příslušným třetím zemím anebo může přijmout jiná vhodná opatření."
7. V čl. 16 odst. 1 se úvodní slova nahrazují tímto:
"1. Komise vede postupem podle čl. 17 odst. 5 konzultace uvedené v tomto nařízení podle těchto pravidel:"
8. Článek 20 se nahrazuje tímto:
"Článek 20
Tímto nařízením nejsou dotčena ustanovení ani ATC, pokud jde o členy WTO, ani dvoustranných dohod, protokolů nebo ujednání mezi Společenstvím a třetími stranami vyjmenovanými v příloze II."
9. V příloze III se v článku 14 odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Pokud Komise podle článku 12 tohoto nařízení potvrdila, že požadované množství je k dispozici v rámci příslušného množstevního limitu, orgány členského státu vydají dovozní povolení nejpozději do pěti pracovních dnů ode dne, kdy dovozce předložil originál odpovídající vývozní licence.
K tomuto předložení musí dojít nejpozději 31. března roku následujícího po roku, v němž bylo zboží zahrnuté v této licenci odesláno.
Za výjimečných okolností může být konečný termín pro předložení vývozní licence posunut na 30. června, a to na základě řádně odůvodněné žádosti členského státu postupem podle článku 17 tohoto nařízení."
10. V příloze III se v čl. 14 odst. 4, čl. 21 odst. 3 a v článku 26 doplňuje pododstavec, který zní:
"Příslušné orgány mohou za podmínek, které samy stanoví, povolit, aby předkládání prohlášení nebo žádostí bylo přenášeno nebo tištěno elektronickými prostředky.
Všechny dokumenty a doklady však musejí být k dispozici příslušným orgánům."
11. V příloze III se v čl. 14 odst. 4 úvodní slova nahrazují tímto
"4. Prohlášení nebo žádost předložená dovozcem příslušným orgánům za účelem získání dovozního povolení musí obsahovat:"
12. V příloze III se v článku 21 odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Orgány členských států vydávají dovozní povolení nejpozději do pěti pracovních dnů ode dne, kdy dovozce předložil originál odpovídající vývozní licence.
K tomuto předložení musí dojít nejpozději 31. března roku následujícího po roku, v němž bylo zboží zahrnuté v této licenci odesláno.
Za výjimečných okolností může být konečný termín pro předložení vývozní licence posunut na 30. června, a to na základě řádně odůvodněné žádosti členského státu postupem podle článku 17 tohoto nařízení.
Tato lhůta se nevztahuje na Egypt a Maltu.
Dovozní povolení vyhotovená na tiskopise odpovídajícímu vzoru uvedenému v dodatku I této přílohy jsou platná na celém celním území Společenství."
13. V příloze III se v čl. 21 odst. 3 úvodní slova nahrazují tímto:
"3. Prohlášení nebo žádost předložená dovozcem příslušným orgánům za účelem získání dovozního povolení musí obsahovat:"
14. V příloze III se v článku 26 úvodní slova nahrazují tímto:
"Prohlášení nebo žádost předložená dovozcem příslušným orgánům za účelem získání kontrolního dokumentu musí obsahovat:"
15. V příloze III se vkládá nový článek, který zní:
"Článek 30a
Seznam a adresy příslušných orgánů uvedených v čl. 14 odst. 4, čl. 21 odst. 1 a 3, čl. 25 odst. 3, v článku 26 a v čl. 31 odst. 1 Komise zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství, řadě "C"."
16. V příloze III se v článku 31 odstavec1 nahrazuje tímto:
"1. Tiskopisy používané příslušnými orgány členských států pro vydávání dovozních povolení a kontrolních dokumentů uvedených v čl. 14 odst. 1, čl. 21 odst. 1 a čl. 25 odst. 3, odpovídají vzoru dovozní licence obsaženému v dodatku 1 této přílohy."
17. V příloze III v článku 31 doplňuje nový odstavec, který zní:
"12. Dovozní licence může být vydána elektronickými prostředky, pokud dotyčné celní úřady mají k této licenci přístup prostřednictvím počítačové sítě."
18. Příloha XI a dodatek 2 přílohy III se zrušují.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 831/97 ze dne 7. května 1997, kterým se stanoví obchodní norma pro avokádo
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], a zejména na čl. 2 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č.
2200/96 uvádí v příloze I seznam produktů, pro které musí být přijaty normy; že pro avokádo, rovněž uvedené v této příloze, nebyla společná norma dosud stanovena; že je tedy nutné stanovit obchodní normu pro tento produkt; že k tomuto účelu by se pro zajištění transparentnosti světového trhu mělo přihlížet k normě doporučené pro tento produkt Evropskou hospodářskou komisí Organizace spojených národů;
vzhledem k tomu, že cílem uplatňování této normy je vyloučit z trhu produkty neodpovídající jakosti, zaměřit produkci na uspokojování požadavků spotřebitelů a usnadnit obchodní vztahy na základě poctivé hospodářské soutěže s cílem přispět tak ke zlepšení výnosnosti produkce;
vzhledem k tomu, že norma se vztahuje na všechna stadia uvádění na trh; že doprava na dlouhé vzdálenosti, skladování po určitou dobu nebo různá manipulace, které jsou produkty podrobeny, mohou způsobit poškození vyplývající z biologického vývoje těchto produktů nebo jejich větší či menší náchylnosti ke zkáze; že tato poškození je třeba vzít v úvahu při uplatňování normy ve stadiích uvádění na trh následujících po odeslání; že u produktů jakosti Výběr, které musí být obzvláště pečlivě tříděny a baleny, musí být vzato v úvahu pouze snížení čerstvosti a vadnutí;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Obchodní norma pro avokádo kódu KN 080440 je uvedena v příloze.
2. Norma se vztahuje na všechna stadia uvádění na trh za podmínek stanovených v nařízení (ES) č. 2200/96.
Ve stadiích následujících po odeslání mohou však produkty oproti ustanovením normy vykazovat:
a) mírnou ztrátu čerstvosti a mírné vadnutí;
b) u produktů zařazených do jiné třídy jakosti než do třídy jakosti Výběr lehká poškození vyplývající z jejich vývoje a jejich větší či menší náchylnosti ke zkáze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. června 1997.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 7. května 1997, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2275/96, kterým se zavádějí zvláštní opatření pro živé rostliny a květinářské produkty
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2275/96 ze dne 22. listopadu 1996, kterým se zavádějí zvláštní opatření pro živé rostliny a květinářské produkty [1], a zejména na článek 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č.
2275/96 stanoví, že Společenství může finančně přispívat na opatření na podporu spotřeby živých rostlin a květinářských produktů Společenství, uvnitř Společenství i za jeho hranicemi;
vzhledem k tomu, že nejdůležitější opatření, která přicházejí v úvahu pro finanční podporu Společenství, by měla být stanovena nyní;
vzhledem k tomu, že tato opatření musí sledovat souvislou strategii a musí zaručit dosažení střednědobých cílů a uspokojení zájmů Společenství; že musí zapojit nejdůležitější hospodářské subjekty, být navržena v jednotné formě a obsahovat údaje nezbytné k jejich posouzení;
vzhledem k tomu, že je třeba každoročně stanovit postup a kritéria pro určení členských států, ve kterých mají být obchodní opatření provedena, jakož i pro rozdělení celkové částky, která je k dispozici pro tato opatření;
vzhledem k tomu, že by měl být stanoven postup pro podávání žádostí o podporu ze strany profesních organizací, jakož i pro posouzení a výběr opatření subjekty oprávněnými členskými státy; že by Komise měla v rámci tohoto postupu mít možnost předat členským státům své postřehy;
vzhledem k tomu, že příslušné orgány členských států by měly na základě vzorových smluv poskytnutých Komisí uzavírat se zájemci smlouvy o podrobnostech plnění závazků;
vzhledem k tomu, že členské státy by měly kontrolovat, zda jsou opatření prováděna, a Komisi by měly být sděleny výsledky opatření tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro živé rostliny a květinářské produkty,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Opatření ke zvýšení spotřeby živých rostlin a květinářských produktů ve Společenství i za jeho hranicemi uvedená v článku 1 nařízení (ES) č. 2275/96 jsou zahrnuta do rámce programů.
2. "Programem" se rozumí soubor souvislých opatření v rozsahu dostatečném k tomu, aby přispěla ke zvýšení odbytu a spotřeby a současně za stejným účelem umožnila přizpůsobení produkce poptávce.
3. Doba trvání programu může být jeden nebo více roků ode dne podpisu ročních smluv uvedených v čl. 7 odst. 2.
Doba trvání programu však může být nejvýše tři roky ode dne podpisu smlouvy uzavřené v prvním roce použitelnosti tohoto nařízení.
Článek 2
1. Programy mohou zahrnovat následující opatření:
a) všeobecné propagační kampaně v rozhlase, v televizi nebo v tisku, jakož i ve formě plakátů;
b) informační kampaně v místech prodeje;
c) pořádání veletrhů a jiných událostí, jakož i účast na nich;
d) vytváření publikací a audiovizuálních informačních materiálů;
e) pořádání "public relations" kampaní pro osoby ovlivňující veřejné mínění nebo pro širokou veřejnost;
f) příprava učebních pomůcek.
2. Programy mohou být doplněny následujícími dodatečnými opatřeními:
a) průzkumy trhu a mapování spotřeby;
b) šíření výsledků průzkumů trhu mezi hospodářskými subjekty;
c) vyvíjení nových forem balení a obchodní úpravy.
3. Opatření, pro která Společenství poskytuje jiné finanční podpory nebo pro která jsou poskytnuty jiné národní nebo oblastní finanční podpory, se nezohledňují.
Nicméně pro roky 1997, 1998 a 1999 lze zohlednit ta opatření, pro která byla poskytnuta jiná národní nebo oblastní finanční podpora, nepřekročí-li tato podpora 20 % celkových prostředků.
Článek 3
1. Každý rok jsou, v souladu s postupem podle článku 14 nařízení Rady (EHS) č. 234/68 [2] určeny:
a) členské státy, ve kterých mohou propagační kampaně organizovat skupiny, které splnily podmínky uvedené v článku 4;
b) výše částky určená k financování těchto kampaní v jednotlivých členských státech, přičemž rozdělení celkové částky se odvíjí od hodnoty produkce daného členského státu.
2.
V případě nevyčerpání finančních prostředků přidělených členskému státu pro určitý rok může dotyčný členský stát použít danou částku na jiný vybraný záměr, pro který zatím nebyly finanční prostředky poskytnuty, nebo se může této částky zříci.
V takovém případě přerozdělí Komise disponibilní částku poměrným dílem mezi zúčastněné členské státy.
3. Pro rok 1997 se finanční příspěvek Společenství dělí následujícím způsobem: Země _BAR_ Kvóta (v tisících ECU) _BAR_ Kvóta (v %) _BAR_
Nizozemsko _BAR_ 4322,321 _BAR_ 29,60 _BAR_
Článek 4
1. Programy uvedené v článku 1 jsou navrhovány reprezentativními skupinami hospodářských subjektů jednoho nebo více oborů odvětví živých rostlin a květinářských produktů, jako jsou organizace producentů nebo jejich sdružení, nebo organizace obchodníků a jejich sdružení.
2. Skupina, která žádá o podporu, je odpovědná za provedení opatření, pro která je finanční podpora poskytnuta.
Tato skupina musí mít právní způsobilost potřebnou pro provedení opatření a musí mít sídlo ve Společenství.
Článek 5
1. Žádost o finanční podporu se podává příslušnému subjektu členského státu, ve kterém má daná skupina své sídlo, nejpozději do 31. března každého roku.
Pro rok 1997 je konečný termín pro předložení žádostí stanoven na 30. května 1997.
Žádost musí obsahovat veškeré údaje uvedené v příloze, jakož i následující údaje:
a) podmínky odbytu a spotřeby živých rostlin a květinářských produktů v příslušných oblastech;
b) očekávané výsledky navrhovaných opatření a jejich způsobilost dosáhnout všeobecných a specifických cílů stanovených v programu.
2. Příslušný subjekt prověří žádost po věcné stránce a z hlediska slučitelnosti s nařízením (ES) č. 2275/96 a s tímto nařízením. Do 30. dubna každého roku a v roce 1997 do 21. června sestaví daný členský stát podle kritérií uvedených v článku 6 předběžný seznam opatření přicházejících v úvahu pro finanční podpory ze Společenství v rámci částek stanovených v souladu s článkem 3. Finanční podpora činí 60 % skutečných způsobilých nákladů na vybraná opatření.
3. Členské státy neprodleně doručí Komisi předběžný seznam vybraných opatření jakož i kopii příslušných žádostí.
Komise doručí členským státům případné připomínky k příslušným opatřením, s ohledem na to, aby bylo zaručeno dodržení předpisů a koordinace těchto opatření na úrovni Společenství.
Od třicátého prvního dne, následujícího po dni uvedeném v odstavci 2, sestaví každý členský stát konečný seznam vybraných opatření a doručí jej neprodleně Komisi.
Článek 6
Rozhodující kritéria pro sestavení seznamu vybraných opatření jsou soudržnost předložených koncepcí, prospěšnost navržených opatření, jejich předpokládané důsledky, jakož i způsobilost skupiny provést tato opatření a záruky jejich účinnosti a reprezentativnosti.
Členské státy upřednostní ta opatření, která lze provést na území více členských států.
Článek 7
1. Příslušné subjekty sdělí bez prodlení každému žadateli, jak bylo rozhodnuto o jeho žádosti o finanční podporu.
2. Příslušné subjekty uzavřou s žadateli roční smlouvy během jednoho měsíce od sestavení seznamu vybraných opatření v souladu s čl. 5 odst. 3.
Příslušné subjekty použijí vzorové smlouvy poskytnuté Komisí.
Tyto smlouvy obsahují všeobecné smluvní podmínky, o kterých se předpokládá, že jsou smluvní straně známé a že je přijala.
3. Smlouva nemá účinky, dokud smluvní strana nesloží za účelem zajištění řádného plnění smlouvy ve prospěch příslušného subjektu jistotu ve výši 15 % finanční podpory Společenství.
Pokud není příslušnému subjektu předložen doklad o složení jistoty do dvou týdnů od uzavření smlouvy, pozbývá smlouva právních účinků.
Jistota se skládá v souladu s podmínkami stanovenými v hlavě III nařízení Komise (EHS) č. 2220/85 [3].
Základním požadavkem ve smyslu článku 20 uvedeného nařízení je včasné provedení smluvně dojednaných opatření.
Pro uvolnění jistoty platí lhůty a podmínky v souladu s článkem 8 tohoto nařízení pro zaplacení zbývající částky.
4. Příslušný subjekt uzavírající smlouvu neprodleně doručí kopii smlouvy Komisi.
Článek 8
1. Počínaje dnem podpisu smlouvy může smluvní strana podat příslušnému subjektu žádost o zálohu.
Záloha činí nejvýše 30 % finanční podpory poskytnuté Společenstvím.
Příslušný subjekt vyplatí tuto zálohu nejpozději do 15. října daného roku.
Předpokladem vyplacení zálohy je složení jistoty ve výši 110 % této zálohy ve prospěch příslušného subjektu v souladu s podmínkami stanovenými v hlavě III nařízení (EHS) č. 2220/85.
2. Žádost o platbu se podává do konce měsíce, který následuje po každém čtvrtletí ode dne podpisu smlouvy, a je doložena doklady a dílčí zprávou o plnění smlouvy.
Platby a zálohy uvedené v odstavci 1 však dohromady nesmí přesáhnout 75 % celkové finanční účasti Společenství.
3. Žádost o platbu zbývající částky se podává nejpozději do konce čtvrtého měsíce od dokončení smluvních opatření.
K žádosti se přikládají:
a) příslušné doklady;
b) souhrnný přehled dosud provedených opatření;
c) interní hodnotící zpráva o výsledcích zjistitelných v okamžiku zprávy a možnostech jejich využití.
Kromě případů vyšší moci, kdy je žádost o platbu zbývající částky spolu s příslušnými dokumenty podána opožděně, krátí se platba o 3 % za každý měsíc prodlení.
4. Předpokladem vyplacení zbývající částky je kontrola dokumentů uvedených v článku 3.
V případě nesplnění základního požadavku uvedeného v čl. 7 odst. 3 se zbývající částka krátí.
5. Jistota uvedená v odstavci 1 je uvolněna, jakmile je v okamžiku vyplacení zbývající částky stanoven konečný nárok na zálohu.
6. Příslušný subjekt provede platby uvedené v odstavcích 1 až 5 do tří měsíců od obdržení žádosti.
Platby uvedené v odstavcích 2 a 4 však může odložit, pokud je žádoucí provést dodatečné kontroly.
7. Příslušný subjekt doručí Komisi neprodleně hodnotící zprávy uvedené v odstavci 3.
8. Celková částka určená každoročně jednotlivým členským státům se převede na národní měny podle zemědělského přepočítacího koeficientu, platného ke dni 1. dubna daného roku.
Pro rok 1997 je tímto dnem 1. květen.
Článek 9
1. Příslušné subjekty učiní potřebné kroky, aby byly zejména technickými, administrativními a účetními kontrolami smluvních stran, případných dalších partnerů a subkontrahentů ověřeny následující skutečnosti:
a) správnost údajů a dodaných dokladů;
b) naplnění všech smluvních povinností.
Výsledky kontrol neprodleně oznámí Komisi.
2. Pokud smluvní strana provádí opatření v jiném členském státě, než je stát, ve kterém je usazen příslušný subjekt, se kterým uzavřela smlouvu, poskytne se příslušnému subjektu daného členského státu při uplatňování odstavce 1 veškerá nezbytná pomoc.
3. Příslušný subjekt daného členského státu určí nejvhodnější způsoby kontroly opatření provedených ve třetích státech a neprodleně je oznámí Komisi.
4. Komise se může kdykoli účastnit ověřování a kontrol uvedených v odstavcích 1, 2 a 3.
Dále může provést dodatečné kontroly, které považuje za nezbytné.
Článek 10
V průběhu posledního roku programu provede nezávislý subjekt určený členským státem se souhlasem Komise externí hodnocení plánovaných a schválených opatření.
Externí hodnotící zpráva sestává z hodnocení získaných výsledků vzhledem ke stanoveným cílům plánovaných a schválených opatření a analýzy "náklady/výnosy" jednotlivých opatření a celého programu na základě ukazatelů výkonu (výstupů a vstupů).
Hodnocení se neprodleně doručí Komisi.
Příslušný subjekt nese náklady na hodnocení, které je financováno za stejných podmínek jako propagační opatření.
Článek 11
1. Pokud je platba poskytnuta neoprávněně, je příjemce povinen vrátit danou částku navýšenou o úrok vypočítaný v závislosti na lhůtě, která uplynula mezi platbou a vrácením platby příjemcem.
Jako úroková sazba se použije úroková sazba, kterou používá Evropský měnový institut pro operace v ECU, platná v den neoprávněné platby, vyhlášená v řadě C Úředního věstníku Evropských společenství, zvýšená o tři procentní body.
2. Vrácené částky a náležité úroky jsou placeny ve prospěch platebních agentur a institucí a jsou jimi odečítány z nákladů financovaných Evropským zemědělským orientačním a záručním fondem úměrně k finanční účasti Společenství.
Článek 12
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 888/97 ze dne 16. května 1997, kterým se mění některá ustanovení norem pro čerstvé ovoce a zeleninu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], a zejména na čl. 2 odst. 2 a článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že článek 2 nařízení (ES) č.
2200/96 stanoví, že při přijímání norem pro čerstvé ovoce a zeleninu přihlíží Komise k mezinárodním normám Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů;
vzhledem k tomu, že normy Společenství pro čerstvé ovoce a zeleninu jsou rozptýleny v četných předpisech Společenství; že je třeba harmonizovat některá z těchto ustanovení, aby bylo zajištěno jejich jednotné provádění a kontrola souladu uvedených ustanovení s normou;
vzhledem k tomu, že mezinárodní normy stanovené pro čerstvé ovoce a zeleninu Evropskou hospodářskou komisí stanoví jasně, jak označovat na obalu identifikaci balírny a odesílatele; že je třeba, zejména z důvodů právní jasnosti, převzít tato mezinárodní ustanovení do všech norem Společenství stanovených pro čerstvé ovoce a zeleninu;
vzhledem k tomu, že nařízení, kterými se stanoví normy pro artyčoky, fazolové lusky, hrachové lusky, květák a česnek neobsahují ustanovení o uvádění země původu na obalu; že je třeba tato ustanovení obsažená v platných mezinárodních normách doplnit;
vzhledem k tomu, že III. jakost byla vymezena nařízeními, kterými se stanoví normy pro pór, lilek, cukety, rajčata, cibuli, rychlené puky čekanky salátové, třešně, višně, jahody, kapustu růžičkovou, stolní hrozny révy vinné, salát hlávkový, salát římský, endivii kadeřavou letní a endivii zimní, okurky, citrusové plody a stolní jablka a hrušky; že tato III. jakost byla uplatňována pouze ve výjimečných situacích a že pro odvětví čerstvého ovoce a zeleniny ztratila svůj význam; že mezinárodní normy neznají tuto třídu jakosti a že v zájmu zjednodušení je třeba ji z norem Společenství vypustit;
vzhledem k tomu, že nařízení Rady č. 211/66/EHS ze dne 14. prosince 1966, které přidává tuto doplňkovou třídu jakosti do norem Společenství pro některé druhy čerstvého ovoce a zeleniny [2], naposledy pozměněné nařízením Komise (EHS) č.
3596/90 [3], stanovilo III. jakost rovněž pro květák; že je třeba z výše uvedených důvodů nařízení č. 211/66/EHS zrušit;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Části VI. "Ustanovení týkající se označování" obsažené v přílohách:
a) nařízení uvedená v příloze I se mění takto: Text písmene A
"Identifikace" se nahrazuje tímto:
"Balírna a/nebo odesílatel: Jméno a adresa nebo identifikační symbol úředně vydaný nebo uznaný.
Pokud je použit identifikační symbol, musí být údaj "balírna a/nebo odesílatel (nebo odpovídající zkratka)"; uveden v blízkosti tohoto identifikačního symbolu.";
b) nařízení uvedená v příloze II se mění takto: Text písmene C
"Původ produktu" se nahrazuje tímto:
"Země původu a popř. pěstitelská oblast nebo národní, krajové nebo místní označení původu."
2. V nařízeních uvedených v příloze III se všechny odkazy na III. jakost zrušují.
3. Nařízení č. 211/66/EHS se zrušuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. července 1997.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 894/97 ze dne 29. dubna 1997 o některých technických opatřeních pro zachování rybolovných zdrojů
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
(1) vzhledem k tomu, že nařízení Rady (EHS) č.
3094/86 ze dne 7. října 1986 některých technických opatřeních pro zachování rybolovných zdrojů [3] bylo opakovaně a podstatně změněno; že by z důvodu jasnosti a účelnosti mělo být uvedené nařízení kodifikováno;
(2) vzhledem k tomu, že musejí být přesně vymezena technická opatření pro zachování zdrojů týkající se, mimo jiné, velikosti ok sítí, míry vedlejších úlovků, povolené velikosti ryb a omezení rybolovu v některých oblastech nebo v některých obdobích a nebo některých zařízení, aby se zajistila ochrana mořských biologických zdrojů, jakož i vyvážené využívání rybolovných zdrojů v souladu se zájmy rybářů i spotřebitelů;
(3) vzhledem k tomu, že by se mělo dosáhnout rovnováhy mezi přizpůsobením technických opatření rozmanitostem lovišť a potřebou jednotnosti pravidel, která usnadní jejich uplatňování;
(4) vzhledem k tomu, že by se měly do tohoto nařízení zahrnout pravidla řídící rybolovné činnosti ve Skagerraku a Kattegatu dohodnuté mezi Společenstvím, Norskem a Švédskem; že, s ohledem na vědecká stanoviska, je proto nutné stanovit sezónní omezení určitých činností ve Skagerraku a Kattegatu;
(5) vzhledem k tomu, že opatření pro řízení rybolovu v Baltském moři musejí být přijata v Mezinárodní komisi pro rybolov v Baltském moři;
(6) vzhledem k tomu, že stávající rozsah výmětů představuje nepřijatelné plýtvání; že zákaz rybolovu, při kterém se používají nedostatečně selektivní techniky nebo rybolovu v oblastech se zvýšeným výskytem nedospělých jedinců, jakož i zvětšení velikosti ok sítí a zákaz zařízení vedoucích k výmětům, představuje první kroky vedoucí k trvalému odstranění postupů, které nejsou v souladu se zachováním a řádným užíváním zdrojů; že je nutné zavést celistvý systém pro řízení a využívání, které povede ke snížení výmětů na minimum;
(7) vzhledem k tomu, že by se měl přesně vymezit cílený rybolov některých druhů ryb i vedlejší úlovky a chráněné druhy;
(8) vzhledem k tomu, že četné pokusy prokázaly, že používání dílců se čtvercovými oky v horní části vlečné sítě může podstatnou měrou přispět ke snížení úlovků podměrečných ryb;
(9) vzhledem k tomu, že rybolov k průmyslovým účelům je stálou činností a že proto i podmínky platné pro výlovy musejí být ustálené;
(10) vzhledem k tomu, že odlov některých druhů určených ke zpracování na moučku nebo olej se může provádět sítěmi o velikosti ok povolených odchylkou, pokud tyto odlovy nemají nepříznivý vliv na ostatní populace druhů žijících při dně, zejména na tresku obecnou a tresku jednoskvrnnou;
(11) vzhledem k tomu, že vzrůstá snaha používat stále menší velikosti ok pro nástrahové tenatové sítě na chytání ryb za žábry pro lov při dně, tenatové sítě a třístěnné tenatové sítě, což se projevuje ve zvýšené míře úmrtnosti nedospělých jedinců druhů z dotčených lovišť;
(12) vzhledem k tomu, že tato snaha musí být zastavena a že velikosti ok používána pro pasivní zařízení, jako jsou nástrahové tenatové sítě na chytání ryb za žábry pro lov při dně, tenatové sítě a třístěnné tenatové sítě, musejí být navrženy tak, aby se dosáhlo selektivního odlovu cílových druhů nebo skupin cílových druhů;
(13) vzhledem k tomu, že biologické parametry dotčených druhů se liší podle zeměpisných oblastí; že tyto rozdíly opravňují k uplatňování odlišných opatření v těchto oblastech;
(14) vzhledem k tomu, že musí být stanoveno dostatečně dlouhé přechodné období, ve kterém budou mít rybáři čas přizpůsobit stávající lovná zařízení novým požadavkům;
(15) vzhledem k tomu, že by se měl přesně vymezit způsob, jakým se bude měřit velikost korýšů a měkkýšů;
(16) vzhledem k tomu, že by se měla přesně vymezit pravidla pro rybolov ve dvanáctimílové pobřežní oblasti a že tato pravidla musejí být vynutitelná;
(17) vzhledem k tomu, že by se měly chránit oblasti, která jsou místem reprodukce v pobřežních oblastech členských států, s ohledem na zvláštní biologické podmínky v těchto různých oblastech;
(18) vzhledem k tomu, že neselektivní používání košelkových nevodů na hejna tuňákovitých a jiných druhů ryb, které se vyskytují společně nebo v blízkosti mořských savců, může mít za následek zbytečný odlov nebo smrt těchto savců;
(19) vzhledem k tomu, že rybolov pomocí košelkových nevodů je účinnou metodou umožňující lovit pouze vyhledávané cílové druhy, je-li řádně a odpovědným způsobem veden a že tedy nepředstavuje nebezpečí pro zachování mořských savců;
(20) vzhledem k tomu, že Valné shromáždění Spojených národů přijalo dne 22. prosince 1989 usnesení č. 44/255 o rybolovu pomocí velkých unášených pelagických tenatových sítí a jeho vlivu na biologické zdroje oceánů a moří;
(21) vzhledem k tomu, že rozhodnutím 82/72/EHS [4] Rada schválila Úmluvu o ochraně evropských planě rostoucích rostlin, volně žijících živočichů a přírodních stanovišť (Bernská úmluva);
(22) vzhledem k tomu, že Společenství podepsalo Úmluvu Organizace spojených národů o mořském právu, která zavazuje všechny členy mezinárodního společenství ke spolupráci při zachovávání a řízení biologických zdrojů volného moře;
(23) vzhledem k tomu, že nekontrolovaný rozmach a nárůst rybolovných činností s unášenými tenatovými sítěmi mohou působit nepříznivě pokud jde o nárůst intenzity rybolovu a vedlejších úlovků druhů, které nejsou cílovými druhy; že by se proto měly rybolovné činnosti s těmito sítěmi upravit předpisem;
(24) vzhledem k tomu, že s cílem nebránit vědeckému výzkumu, by se toto nařízení nemělo vztahovat na činnosti, které si takový výzkum i náhodně vyžaduje;
(25) vzhledem k tomu, že, pokud je vážně ohroženo zachování zdrojů, by měly být členské státy oprávněny přijmout příslušná prozatímní opatření;
(26) vzhledem k tomu, že by se mělo zabránit tomu, aby doplňují vnitrostátní opatření, která mají vyloženě místní povahu, nebyla zrušena nebo narušena přijetím tohoto nařízení;
(27) vzhledem k tomu, že z tohoto důvodu mohou být takováto opatření zachována nebo přijata; přezkoumá-li Komise jejich slučitelnost s právními předpisy Společenství a soulad se společnou rybářskou politikou;
(28) vzhledem k tomu, že toto nařízení se uplatňuje aniž jsou dotčena některá vnitrostátní opatření, která přesahují minimální požadavky stanovené tímto nařízením;
(29) vzhledem k tomu, že může být nutné přijmout nová opatření na zachování a prováděcí pravidla k tomuto nařízení; že tato opatření a pravidla se stanoví postupem podle článku 18 nařízení Rady (EHS) č. 3760/92 ze dne 20. prosince 1992 o zavedení režimu Společenství pro rybolov a akvakulturu [5],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1 Vymezení oblastí
1. Toto nařízení se vztahuje na odlov a vykládku rybolovných zdrojů vyskytujících se ve všech mořských vodách pod svrchovaností nebo jurisdikcí členských států, s výhradou čl. 6 odst. 1 písm. b), čl. 10 odst. 17 a čl. 11 odst. 3, které se nacházejí v těchto regionech:
Region 1
Všechny vody severně a západně od linie, která probíhá od bodu 48° severní šířky a 18 západní délky a pokračuje přímo na sever až k 60° severní šířky, odtud přímo na východ až k 5° západní délky, poté přímo na sever až k 60° 30' severní šířky, odtud přímo na východ až k 4° západní délky, pak přímo na sever až k 64° severní šířky a nakonec přímo na východ až k pobřeží Norska.
Region 2
Všechny vody na sever od 48° severní šířky, s výjimkou vod regionu 1 a divizí ICES IIIb, IIIc a IIId.
Region 3
Všechny vody v podoblastech ICES VIII a IX.
Region 4
Všechny vody v podoblasti ICES X.
Region 5
Všechny vody v části středovýchodního Atlantiku, které se skládá z divizí 34.1.1, 34.1.2, 34.1.3 podoblasti 34.2.0 a rybolovné oblasti regionu 34 FAO-CECAF, kromě vod pod svrchovaností nebo jurisdikcí Španělska, které se nacházejí v blízkosti Kanárských ostrovů.
Region 6
Všechny vody při pobřeží francouzského departementu Guyana.
Region 7
Všechny vody při pobřeží francouzských departementů Martinik a Guadeloupe.
Region 8
Všechny vody při pobřeží francouzského departementu Réunion.
2. Zeměpisné oblasti označené v tomto nařízením zkratkami "NAFO""ICES" a "FAO" jsou oblasti vymezené v uvedeném pořadí Organizací pro rybolov v severozápadním Atlantiku, Mezinárodní radou pro průzkum moří a Organizaci spojených národů pro výživu a zemědělství.
S výhradou pozdějších změn, jsou popsány v nařízení Rady (EHS) č. 3179/78 ze dne 28. prosince 1978 o uzavření úmluvy o budoucí multilaterální spolupráci při rybolovu v severozápadním Atlantiku Evropským hospodářským společenstvím [6], a ve sděleních Komise č.
85/C 335/02 [7] a 85/C 347/05 [8].
3. Regiony uvedené v odstavci 1 mohou být postupem podle článku 18 rozděleny na zeměpisné oblasti, zejména na základě vymezení podle odstavce 2.
4. Bez ohledu na odstavec 2, pro účely tohoto nařízení je Kattegat ohraničen na severu linií spojující maják Skagen s majákem Tistlarna a poté pokračující až k nejbližšímu bodu na švédském pobřeží a na jihu linií jdoucí od Hasenore Head k Gniben Point, od Korshage k Spodsbjerg a od Gilbjerg Head ke Kullen.
Skagerrak je na západě ohraničen linií jdoucí od majáku Hanstholm k majáku Lindesnes, na jihu linií spojující maják Skagen s majákem Tistlarna a odtud pokračující k nejbližšímu bodu na švédském pobřeží;
5. Bez ohledu na odstavec 2, pro účely tohoto nařízení zahrnuje Severní moře podoblast ICES IV, jakož i přilehlou část divize ICES II a ležící na jih od 64° severní šířky a část divize ICES IIIa, která nepatří do Skagerraku podle odstavce 4.
HLAVA I SÍTĚ A PODMÍNKY JEJICH POUŽITÍ
Článek 2 Minimální velikost ok
1. Pro každý z regionů nebo zeměpisných oblastí uvedených v příloze I a případně podle období a výkonu motoru se zakazuje používat velké vlečné sítě, dánské nevody nebo podobné vlečené sítě, není-li jejich velikost ok v části sítě, kde jsou oka nejmenší, rovna nebo vyšší než jedna z minimálních velikostí ok sítě podle uvedené přílohy, označené zde jako "referenční minimální velikost ok", a pokud úlovek uskutečněný touto sítí a ponechaný na plavidle obsahuje:
- procentní podíl povolených cílových druhů, který je roven nebo vyšší než podíl uvedený v příloze I,
- procentní podíl chráněných druhů, který nepřevyšuje podíl uvedený v příloze I, pro referenční minimální velikost ok.
Odchylně od prvního pododstavce, lze minimální procentní podíl cílových druhů získat seskupením množství všech ulovených cílových druhů, pokud:
- patří k cílovým druhům, u kterých je maximální procentní podíl chráněných druhů 10 %,
- patří k cílovým druhům, pro které je referenční minimální velikost ok rovna nebo nižší než velikost ok použité sítě,
- celkový procentní podíl všech chráněných druhů, vyjádřený jako podíl na celkové hmotnosti všech cílových druhů, nepřekračuje 10 %.
Pro účely tohoto nařízení se chráněnými druhy rozumí druhy, u kterých byla stanovena minimální velikost v příloze II nebo které jsou označeny hvězdičkou v uvedené příloze pro dotčený region.
Ustanoveními tohoto odstavce nejsou dotčeny zvláštní ustanovení odstavců 2 až 9.
2. Odstavec 1 se nevztahuje na drapáky.
Zakazuje se však mít na plavidle nebo vykládat více jak 10 % chráněných druhů při rybolovu pomocí drapáků.
3. Procentní podíly uvedené v příloze I se vypočítají jako podíl na hmotnosti všech ryb, korýšů a měkkýšů na plavidle po vytřídění nebo během vykládky, s ohledem na všechna množství, která byla přeložena na jiné plavidlo.
Bez ohledu na prvního pododstavec, v případě rybolovu smáčka do sítí o velikosti ok nižší než 16 milimetrů, muže být procentní podíl změřen před tříděním.
Toto ustanovení se nevztahuje na Skagerrak a Kattegat.
Podíly mohou být vypočteny na základě jednoho nebo více reprezentativních vzorků.
Pravidla pro odběr vzorků mohou být vypracovány postupem podle článku 18.
4. Třídění se provádí ihned po vytažení sítí.
Úlovky chráněných druhů, které překračují procentní podíl stanovený v příloze I, jsou okamžitě vhozeny zpátky do moře.
5. Pokud byly úlovky odloveny během stejného výjezdu do různých sítí o různé velikosti ok nebo v různých regionech, zeměpisných oblastech nebo za odlišných dodatečných podmínek (např. v různých obdobích) a pokud tyto odlišné podmínky rybolovu znamenají změnu referenčních minimálních velikostí ok (s odpovídajícími procentními podíly) uvedených v příloze I, vypočítají se procentní podíly pro každou část úlovku odloveného za odlišných podmínek.
Předpokládá se, že všechny úlovky byly odloveny do sítí o nejmenší velikosti ok, jaké se na plavidle nacházejí, není-li uvedeno jinak v lodním deníku, vedeném v souladu s článkem 6 nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [9] a podle pravidel stanovených k provádění uvedeného článku.
6. Úlovky jsou posuzovány v živé hmotnosti.
Pro účely tohoto článku se ekvivalentní hmotnost mezi celým tělem humra severského a jeho zadečku získá znásobením hmotnosti zadečku třemi.
7. Sítě o velikosti ok nižší než je velikost ok sítí použitých podle odstavce 1, se mohou nacházet na plavidle pouze pokud jsou řádně připevněny a uskladněny tak, aby nebyly připraveny k okamžitému použití.
Zvláštní pravidla pro uskladnění lovných zařízení mohou být stanovena postupem podle článku 18.
8. Výkon motoru se rovná nejvyššímu stálému výkonu na setrvačníku každého motoru, který je možné použít mechanickým, elektrickým, hydraulickým nebo jiným způsobem k pohonu plavidla.
Pokud je však k motoru připojena převodovka, měří se výkon na výstupní přírubě převodovky.
Žádný výkon se neodečítá pro pomocné stroje poháněné motorem.
Jednotkou, kterou se vyjadřuje výkon motoru, je kilowat (kW).
Stálý výkon motoru se určuje v souladu s požadavky přijatými Mezinárodní organizací pro normalizaci podle její doporučené mezinárodní normy ISO 3046/1, druhé vydání, říjen 1981.
Změny nezbytné pro úpravu požadavků podle čtvrtého pododstavce technickému pokroku se přijmou postupem podle článku 18.
9. Zakazuje se mít na plavidle nebo používat veškeré vlečné sítě, dánské nevody nebo podobné vlečené sítě o minimální velikosti ok 90 mm nebo vyšší, a které musí mít po obvodu více než 100 ok alespoň na kapse sítě, bez spojek a okrajů.
Každá vlečná síť, dánský nevod nebo podobná vlečená síť o velikosti ok 100 milimetrů nebo vyšší musí být vybavena v horní polovině kapsy vlečné sítě dílcem (stěnou nebo oknem) ze síťoviny se čtvercovými oky, připevněné ke spojkám nebo okrajům, o velikosti ok 90 milimetrů nebo vyšší.
"Síťovinou se čtvercovými oky" se rozumí síťovina, která je uvázána tak, že oba směry AB ok tvořících tento dílec musí být v jednom směru rovnoběžné s podélnou osou kapsy sítě a ve druhém směru kolmé k její podélné ose.
AB směr je směrem rovnoběžným s přímočarou řadou stran přilehlých ok.
10. a) Nástrahové tenatové sítě na chytání ryb za žábry pro lov při dně, tenatové sítě a třístěnné tenatové sítě o velikosti ok, která neodpovídá žádné z kategorií uvedených v přílohách V nebo VI, se zakazují a nesmějí být drženy na plavidle rybářských plavidel.
V případě třístěnných tenatových sítí, velikost ok uvedená v tomto nařízení je velikost ok té části sítě, kde jsou oka nejmenší.
b) Pokud byly úlovky odloveny v regionech 1 a/nebo 2 rybářskými plavidly, které používají nástrahové tenatové sítě na chytání ryb za žábry pro lov při dně, tenatové sítě a/nebo třístěnné tenatové sítě o velikosti ok odpovídající jedné z kategorií v příloze V, procentní podíl množství ponechaného na plavidle vyjádřeného v živé hmotnosti, pro jednu nebo všechny kombinace druhů nebo skupin druhů uvedených v odpovídající kategorii velikosti ok, nesmí být nižší než 70 %.
c) Pokud byly úlovky odloveny v regionu 3 rybářskými plavidly, které používají nástrahové tenatové sítě na chytání ryb za žábry pro lov při dně, tenatové sítě a/nebo třístěnné tenatové sítě o velikosti ok odpovídající jedné z kategorií v příloze VI, procentní podíl množství ponechaného na plavidle vyjádřeného v živé hmotnosti, pro jednu nebo všechny kombinace druhů nebo skupin druhů uvedených v odpovídající kategorii velikosti ok, nesmí být nižší než 70 %.
d) Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
i) "tenatovou sítí na chytání ryb za žábry pro lov při dně a tenatovou sítí" : lovná zařízení z jednoduché síťoviny, která jsou jakkoli upevněna u mořského dna;
ii) "třístěnnou tenatovou sítí" upevněná lovná zařízení ze dvou nebo více sítí paralelně připevněných na jednoduché horní žíni, která jsou jakkoli upevněna u mořského dna.
e) Písmena a), b), c) a d) se nevztahují na úlovky lososovitých a Agnathes.
Prováděcí pravidla k tomuto odstavci, včetně rozměrů ok, se stanoví postupem podle článku 18 nejpozději do 31. prosince 1997.
Článek 3 Určení velikosti ok
Technická pravidla pro určení velikosti ok se stanoví postupem podle článku 18.
Článek 4 Připevňování k sítím
Připevňování zařízení, která způsobují ucpávání ok kterékoli části sítě, nebo která významnou měrou zmenšují jejich rozměry, je zakázáno.
Toto ustanovení však nevylučuje používání určitých zařízení, která jsou spolu s technickým popisem na seznamu přijatém postupem podle článku 18.
HLAVA II MINIMÁLNÍ VELIKOST RYB, KORÝŠŮ A MĚKKÝŠŮ
Článek 5
1. Ryba, korýš nebo měkkýš nemají požadovanou velikost, jsou-li jejich rozměry nižší než minimální rozměry uvedené v přílohách II a III pro příslušný druh a odpovídající region nebo jednotlivou zeměpisnou oblast, je-li upřesněna.
Je-li ke stanovení požadované velikosti možné použít více metod, pak ryba, korýš nebo měkkýš má požadovanou velikost, pokud alespoň jeden požadovaný rozměr je vyšší než je odpovídající minimální rozměr.
2. a) Velikost ryb se měří od předního konce hlavy až k nejzazšímu konci ocasní ploutve.
b) Velikost humra severského a humrů se měří podle zobrazení v příloze IV:
- rovnoběžně se střední osou od konce jedné z očních jamek až k distální hraně hlavohrudi (hlavohrudní délka),
- od špičky nosce až ke konci posledního tělového článku, bez štětin (celková délka).
Oddělené zadečky humra severského se měří od předního okraje prvního přítomného článku zadečku až ke konce posledního tělového článku, bez štětin.
Zadeček musí být při měření rovný, nevytažený.
c) Velikost krabů německých se měří podle zobrazení v příloze IV:
- jako délka krunýře podél středové osy meziočnicového prostoru k zadní hraně krunýře,
- jako maximální šířka krunýře měřená kolmo na středovou osu krunýře,
- jako celková délka posledních dvou článků některého z klepet.
d) Velikost kraba trnitého se, podle zobrazení v příloze IV, měří podél středové osy od hrany krunýře mezi nosci k zadní hraně krunýře.
e) Velikost mlžů odpovídá, podle zobrazení v příloze IV, rozměru v nejširší části jejich schránky.
f) Velikost hlavonožců se měří podél hřbetové středové osy od zadního konce pláště až k přednímu lemu pláště u olihní a sépií a až k úrovni očí u chobotnic.
3. Ryby, korýši a měkkýši, kteří nedosahují požadované velikosti, nesmějí být ponecháni na plavidle nebo překládání na jiné plavidlo, vykládáni na pevninu, převáženi, skladováni, prodáni, vystaveni nebo nabízeni k prodeji, ale musejí být ihned vhozeni zpátky do moře.
Toto ustanovení se však nevztahuje na:
a) úlovky chráněných druhů, které byly odloveny v rámci mezí stanovených v čl. 2 odst. 1, které nebyly odděleny od povolených cílových druhů a které nebyly prodány, vystaveny nebo nabízeny k prodeji k lidské spotřebě;
b) níže uvedené druhy, do 10 % hmotnosti celkového úlovku těchto druhů:
- sledi odlovení ve všech zeměpisných oblastech,
- makrely odlovené v Severním moři,
- druhy uvedené v přílohách II a III odlovené ve Skagerraku nebo Kattegatu;
c) kranase (Trachurus spp.), makrelu (Scomber spp.) a sardel obecnou (Engraulis encrasicolus), které se použijí jako živá návnada.
Procentní podíl podměrečných ryb, korýšů a měkkýšů se vypočte podle čl. 2 odstavců 3 až 6.
4. Zakazuje se vykládat pouze zadečky nebo klepeta, která byla oddělena od těla humrů odlovených v regionech nebo zeměpisných oblastech podle přílohy III, pro které je uvedena minimální velikost pro tyto druhy.
Hřebenatky (Pecten spp.) se smějí vykládat pouze celé.
5. Minimální velikosti druhů označených hvězdičkou v přílohách II nebo III se stanoví postupem podle článku 18.
HLAVA III
ZÁKAZ RYBOLOVU Článek 6
Losos a pstruh obecný 1. Losos a pstruh obecný nesmějí být ponecháni na plavidle nebo být překládání na jiné plavidlo, vykládáni na pevninu, převáženi, skladováni, prodáni, vystaveni nebo nabízeni k prodeji, ale musejí být ihned vhozeni zpátky do moře, pokud byli odloveni:
a) ve vodách za hranicí 12 mil. měřených od základních linií členských států, v regionech 1, 2, 3 a 4;
b) odchylně od čl. 1 odst. 1, za hranicemi vod spadajících pod svrchovanost nebo jurisdikci členských států, v regionech 1, 2, 3 a 4;
c) do velkých vlečných sítí, dánských nevodů nebo podobných vlečených sítí o velikosti ok nižší než 70 milimetrů.
2. Ve Skagerraku a Kattegatu je zakázán rybolov lososa a pstruha obecného za hranicí 4 mil měřených od základních linií.
Článek 7 Sleď
1. Rybolov sledě je každoročně zakázán od 15. srpna do 30. září v zeměpisných oblastech ohraničených linií spojující tyto body:
- Butt of Lewis,
- Cape Wrath,
- 58° 55′severní šířky, 5° 00' západní délky,
- 58° 55′severní šířky, 7° 10' západní délky,
- 58° 20′severní šířky, 8° 20' západní délky,
- 57° 40′severní šířky, 8° 20' západní délky,
- bod na západním pobřeží ostrova North Uist při 57° 40′ severní šířky, poté podél severního pobřeží tohoto ostrova až k 57° 40′ 36″ severní šířky, 07° 20′ 39″ západní délky,
- 57° 50′ 03″ severní šířky, 7° 08′ 06″ západní délky,
- poté severovýchodním směrem podél západního pobřeží ostrova Lewis až k výchozímu bodu (Butt of Lewis).
2. Je zakázáno mít na plavidle množství sledě překračující 5 % celkové hmotnosti ryb, korýšů a měkkýšů na plavidle, které byly odloveny v této oblasti v období podle odstavce 1.
Procentní podíl se vypočítá podle čl. 2 odstavců 3 až 6.
3. Rybolov sledě je zakázán od 1. července do 31. října v oblasti ohraničené těmito souřadnicemi:
- západní pobřeží Dánska při 55° 30′ severní šířky,
- 55° 30′ severní šířky, 7° 00′ východní délky,
- 57° 00′ severní šířky, 7° 00′ východní délky,
- západní pobřeží Dánska při 57° 00′ severní šířky.
4. Rybolov sledě je zakázán v oblasti ležící od 6 do 12 mil při východním pobřeží Spojeného království, měřených od základních linií, mezi 54° 10′ a 54° 45′ severní šířky v období od 15. srpna do 30. září a mezi 55° 30′ a 55° 45′ severní šířky pro období od 15. srpna do 15. září.
5. Rybolov sledě je celoročně zakázán v Irském moři (divize ICES VIIa) v mořské oblasti ležící mezi západními pobřežími Skotska, Anglie a Walesu a linií vytyčenou ve vzdálenosti 12 mil od základních linií těchto pobřeží a ohraničenou na jihu bodem 53° 20′ severní šířky a na severozápadě linií vytyčenou mezi Mull of Galloway (Skotsko) a Point of Ayre (ostrov Man).
6. Rybolov sledě je zakázán od 21. září do 31. prosince v částech Irského moře (divize ICES VIIa) ohraničených těmito souřadnicemi:
a) - východní pobřeží ostrova Man při 54° 20′severní šířky,
- 54° 20′ severní šířky, 3° 40′ západní délky,
- 53° 50′ severní šířky, 3° 50′ západní délky,
- 53° 50′ severní šířky, 4° 50′ západní délky,
- jihozápadní pobřeží ostrova Man při 4° 50′ západní délky;
b) - východní pobřeží Severního Irska při 54° 15′ severní šířky,
- 54° 15′ severní šířky, 5° 15′ západní délky,
- 53° 50′ severní šířky, 5° 50′ západní délky,
- východní pobřeží Irska při 53° 50′ severní šířky.
Rybolov sledě je celoročně zakázán v Logan Bay, tzn. ve vodách na východ od linie jdoucí od Mull of Logan při 54° 44′ severní šířky a 4° 59′ západní délky do Laggantalluch Head při 54° 41′ severní šířky a 4° 58′ západní délky,
7. Bez ohledu na odstavec 6, plavidla o maximální délce 12,2 metrů, jejichž domovský přístav leží na pobřeží Irska a Severního Irska mezi 53° 00′ a 55° 00′ severní šířky, mohou lovit sledě v zakázané oblasti vymezené v odst.
6 písm. b). Jedinou povolenou rybolovnou metodou je unášená síť o minimální velikosti ok 54 milimetrů.
8. Rybolov sledě je zakázán v mořském oblasti ležící na severovýchod od linie vytyčené mezi Mull of Kintyre a Corsewall Point, od 1. ledna do 30. dubna.
9. Oblasti a období v tomto článku mohou být změněny postupem podle článku 18.
Článek 8 Šprot obecný
1. Rybolov šprota obecného do velkých vlečných sítí o velikosti ok nižší než 32 milimetrů je celoročně zakázán ve Skagerraku a Kattegatu.
2. Rybolov šprota je zakázán
a) od 1. července do 31. října v oblasti ohraničené těmito souřadnicemi:
- západní pobřeží Dánska při 55° 30′ severní šířky,
- 55° 30′ severní šířky, 7° 00′ východní délky,
- 57° 00′ severní šířky, 7° 00′ východní délky,
- západní pobřeží Dánska při 57° 00′ severní šířky,
b) od 1. ledna do 31. března a od 1. října do 31. prosince ve statistickém obdélníku ICES 39E8.
Pro účely tohoto nařízení je tento obdélník ICES ohraničen linií jdoucí přímo na východ od východního pobřeží Spojeného království, podél 55° 00′ severní šířky, až k bodu 1° 00′ západní délky, pak přímo na sever až k bodu 55° 30′ severní šířky a nakonec přímo na západ až na pobřeží Spojeného království;
c) od 1. ledna do 31. března a od 1. října do 31. prosince ve vnitřních vodách Moray Firth západně od 3° 30′ západní délky a ve vnitřních vodách Firth of Forth západně od 3° 00′ západní délky.
Článek 9 Makrela
1. Je zakázáno mít na plavidle makrely odlovené v zeměpisné oblasti ohraničené těmito souřadnicemi:
- jižní pobřeží Anglie při 2° 00′ západní délky,
- 49° 30′ severní šířky, 2° 00′ západní délky,
- 49° 30′ severní šířky, 7° 00′ západní délky,
- 52° 00′ severní šířky, 7° 00′ západní délky,
- západní pobřeží Walesu při 52° 00′ severní šířky,
nepřesahuje-li hmotnost makrel 15 % hmotnosti celkového množství makrel a ostatních druhů na plavidle, odlovených v této oblasti.
2. Odstavec 1 se nevztahuje na:
a) plavidla, která loví s nástrahovými tenatovými sítěmi nebo s ručními šňůrami;
b) plavidla, která loví s vlečnými sítěmi pro lov při dně, dánskými nevody nebo podobnými vlečenými sítěmi, mají-li na plavidle minimální množství 75 % hmotnosti, vypočtené jako podíl z celkové hmotnosti všech druhů na plavidle:
- humra severského, používají-li tato plavidla sítě o velikosti ok, která je stanovena v příloze I pro dotčené regiony nebo zeměpisné oblasti,
- humra severského a druhy uvedené v příloze II, používají-li tato plavidla sítě o velikosti ok, která je stanovena pro tyto druhy a dotčené regiony nebo zeměpisné oblasti v příloze I;
c) plavidla, která touto oblastí projíždějí, jsou-li všechna lovná zařízení uskladněna podle podmínek stanovených v čl. 2 odst. 7;
d) plavidla, která nejsou vybavena k rybolovu a na která se makrely překládají.
3. Předpokládá se, že všechny makrely na plavidle byly odloveny v oblasti podle odstavce 1, není-li doloženo postupem podle následujících pododstavců množství, které se nacházelo na plavidle před vstupem plavidla do této oblasti.
Velitel plavidla, které hodlá vplout do této oblasti za účelem rybolovu a na kterém jsou makrely, je povinen oznámit kontrolnímu orgánu členského státu, v jehož oblasti hodlá lovit, odhadovaný čas a místo vplutí do této oblasti.
Toto oznámení musí být učiněno nejdříve 36 hodin a nejpozději 24 hodin před vplutím do této oblasti.
Po vplutí do této oblasti, musí příslušnému kontrolnímu orgánu oznámit množství makrel, která jsou na plavidle a která byla zapsána do lodního deníku.
Velitel může být vyzván, aby předložil k ověření lodní deník a množství úlovků na plavidle v čase a místě, které určí příslušný kontrolní orgán.
Ověření však může proběhnout pouze do 6 hodin poté, co kontrolní orgán přijal sdělení o množství makrel na plavidle, a musí se odehrát co nejblíže místu vstupu do této oblasti.
Velitel plavidla, který hodlá vplout do této oblasti za účelem překládky makrel na své plavidlo, je povinen oznámit kontrolnímu orgánu členského státu, v jehož oblasti bude překládka uskutečněna, plánovaný čas a místo překládky.
Toto oznámení musí být učiněno nejdříve 36 hodin a nejpozději 24 hodin před začátkem překládky.
Velitel je povinen informovat příslušný kontrolní orgán o množství makrel, které bylo přeloženo na jeho plavidlo.
Příslušné kontrolní orgány jsou tyto:
- pro Francii:
Mimer, dálnopis: Paris 25 08 23,
- pro Irsko:
Department of Marine, dálnopis: Dublin 91798 MRNE,
- pro Spojené království:
Ministry of Agriculture, Fisheries and Food, dálnopis: London 21 27 4.
Žádné ustanovení tohoto odstavce nesmí být vykládáno tak, že plavidlo plující pod vlajkou členského státu nebo registrované v tomto členském státu, které nedisponuje kvótou na odlov makrel z populace této oblasti nebo jehož kvóta vypršela, je oprávněno mít na plavidle makrely, ledaže by se jednalo o vedlejší úlovky přimíchané k úlovkům kranasů nebo sardinek a že by podíl makrel nepřesahoval 10 % celkové hmotnosti makrel, kranasů a sardinek na plavidle, ledaže by velitel mohl prokázat, že tyto makrely pocházejí z jiné populace.
HLAVA IV OMEZENÍ URČITÝCH DRUHŮ RYBOLOVU
Článek 10 Omezení při používání některých druhů plavidel a zařízení pro odlov některých druhů během určitých období a v určitých zeměpisných oblastech
1. Je zakázáno používat košelkové nevody:
a) na odlov sledě v divizi ICES VIIg) až k) a v zeměpisných oblastech ohraničených:
- na sever 52° 30′ severní šířky,
- na jih 52° severní šířky,
- na západ pobřežím Irska,
- na východ pobřežím Spojeného království;
b) na odlov druhů uvedených v příloze II v dotčeném regionu nebo zeměpisné oblasti.
Při rybolovu košelkovým nevodem, je zakázáno mít na plavidle:
- množství druhů uvedených v příloze II, které je vyšší než 5 % celkové hmotnosti ryb, korýšů a měkkýšů na plavidle,
- během rybolovu v oblastech vymezených v odst. 1 odvdžce 1, množství sledě, které je vyšší než 5 % celkové hmotnosti ryb, korýšů a měkkýšů na plavidle.
Procentní podíly se vypočítají podle čl. 2 odstavců 3 až 6.
2. a) Je zakázáno, aby plavidla měla na plavidle nebo používala vlečné sítě vlečené pomocí výložníků na bocích lodě o celkové délce výložníků, představující součet délek jednotlivých výložníků, vyšší než 24 metrů nebo o dosahu vyšším než 24 metrů.
b) V Kattegatu je zakázáno používat vlečné sítě vlečené pomocí výložníků na bocích lodě.
3. a) Plavidlům o celkové délce vyšší než 8 metrů, je zakázáno lovit pomocí vlečné sítě vlečené na bocích lodě nebo vlečné sítě s rozpěrnými deskami ve 12 mílové oblasti při pobřeží Francie na sever od 51° 00′ severní šířky, Belgie, Nizozemska, Německa a západního Dánska až k majáku Hirtshals, tato oblast je měřená od základních linií, které slouží k ohraničení teritoriálních vod.
V období od 1. dubna do 30. září je výše uvedená oblast rozšířena tak, aby zahrnovala zeměpisnou oblast ohraničenou linií spojující tyto souřadnice:
- bod na západním pobřeží Dánska při 57° 00′ severní šířky,
- 57° 00′ severní šířky, 7° 15′ východní délky,
- 55° 00′ severní šířky, 7° 15′ východní délky,
- 55° 00′ severní šířky, 7° 00′ východní délky,
- 54° 30′ severní šířky, 7° 00′ východní délky,
- 54° 30′ severní šířky, 7° 30′ východní délky,
- 54° 00′ severní šířky, 7° 30′ východní délky,
- 54° 00′ severní šířky, 6° 00′ východní délky,
- 53° 50′ severní šířky, 6° 00′ východní délky,
- 53° 50′ severní šířky, 5° 00′ východní délky,
- 53° 30′ severní šířky, 5° 00′ východní délky,
- 53° 30′ severní šířky, 4° 15′ východní délky,
- 53° 00′ severní šířky, 4° 15′ východní délky,
- bod na pobřeží Nizozemska při 53° 00′ severní šířky.
b) Odchylně od odst. 3 písmena a), plavidla, jejichž jméno a technické vlastnosti jsou na seznamu vypracovaném postupem podle článku 18, jsou oprávněná lovit v uvedené oblasti pomocí vlečných sítí vlečených pomocí výložníků na bocích lodě v období, ve kterém by byl rybolov pomocí vlečných sítí vlečených pomocí výložníků na bocích lodě jinak zakázán.
Plavidla, která chtějí být uvedena na seznamu podle prvního pododstavce, musejí splňovat tato kritéria:
- musela být dáno do provozu před 1. lednem 1987,
- kromě plavidel, která loví korýše, nesmí výkon jejich motoru být vyšší než 221 kW a, v případě přiškrceného motoru, nebyl vyšší než 300 kW před přiškrcením.
Plavidlo uvedené na seznamu může být nahrazeno jiným plavidle, jehož výkon motoru nebyl přiškrcen a není vyšší než 221 kW a jehož celková délka, podle vymezení v odstavci 13, není vyšší než 24 metrů.
Motor plavidla uvedeného na seznamu může být nahrazen pod podmínkou, že výkon motoru, který ho nahradí, nebyl přiškrcen a není vyšší než 221 kW.
c) Je však zakázáno používat vlečné sítě vlečené pomocí výložníků na bocích lodě o celkové délce, představující součet délek jednotlivých výložníků, vyšší než 9 metrů nebo o dosahu vyšším než 9 metrů, kromě případů, kdy je použito zařízení navržené a používané pro odlov garnátů (Crangon spp.) nebo krevetek růžových (Pandalus montagui).
Plavidla, jejichž hlavní činností je lov garnátů (Crangon spp.) jsou však oprávněna používat výložníky o celkové délce vyšší než 9 metrů při rybolovu mořského jazyka, jsou-li uvedeny na seznamu, který je každoročně sestavován.
d) Odchylně od písmena a), plavidla vybavená vlečnými sítěmi s rozpěrnými deskami a o výkonu motoru 221 kW nebo nižším nebo, v případě motorů jejichž výkon byl přiškrcen, nižším než 300 kW před přiškrcením, jsou oprávněná lovit v oblasti uvedené v tomto odstavci.
e) Odchylně od písmene a), plavidla o výkonu motoru vyšším než 221 kW mohou lovit v oblasti uvedené v tomto odstavci pomocí vlečných sítí s rozpěrnými deskami pod podmínkou, že úlovky platýsů a mořských jazyků, které překračují 5 % hmotnosti všech úlovků na plavidle, budou okamžitě vhozeny zpátky do moře.
Procentní podíly se vypočítají podle čl. 2 odstavců 3 až 6.
4. Plavidlům se zakazuje používat vlečné sítě vlečené pomocí výložníků na bocích lodě v oblasti za hranicí 12 mil od pobřeží Spojeného království a Irska, tato oblast je měřená od základních linií, které slouží k ohraničení teritoriálních vod.
Plavidla, která však spadají do jedné z následující kategorií, mohou v uvedené oblasti lovit pomocí vlečných sítí vlečených pomocí výložníků na bocích lodě:
- plavidlo, které bylo dáno do provozu před 1. lednem 1987 a, kromě plavidel, která loví korýše, o výkonu motoru nižším než 221 kW nebo, pokud byl přiškrcen, nižším než 300 kW před přiškrcením,
- plavidlo, které bylo dáno do provozu po 31. prosinci 1986 o nepřiškrceném výkonu motoru nižším než 221 kW a o celkové délce, podle vymezení odstavce 13, nižší než 24 metrů,
- plavidlo, jehož motor byl nahrazen po 31. prosinci 1986 motorem s nepřiškrceným výkonem nižším než 221 kW.
Je však zakázáno používat vlečné sítě vlečené pomocí výložníků na bocích lodě o celkové délce výložníků, kterou tvoří součet délek každého výložníků, nižší než 9 metrů, ledaže by byl rybolov uskutečňován pomocí zařízení navržených a používaných pro odlov garnátů (Crangon spp.) nebo krevetek růžových (Pandalus montagui).
5. Rybářských plavidlům, která nesplňují měřítka pro zapsání do seznamu vypracovaného podle odstavců 3 a 4, se zakazuje vykonávat rybolovné činnosti uvedené v těchto odstavcích.
6. Prováděcí pravidla k odstavcům 3 a 4, včetně pravidel týkajících se sestavení seznamů podle odstavce 3, se stanoví postupem podle článku 18.
7. Výkon motoru je určen v čl. 2 odst. 8.
8. Datum uvedení do provozu odpovídá datu prvního vydání úředního osvědčení o bezpečnosti.
V případě, že úřední osvědčení o bezpečnosti nebylo vydáno, odpovídá datum uvedení do provozu datu prvního záznamu do úředního rejstříku rybářských plavidel.
U rybářských plavidel, která byla dána do provozu před 14. říjnem 1986, však datum uvedení do provozu odpovídá datu prvního záznamu do úředního rejstříku rybářských plavidel.
9. Od 1. července do 15. září je zakázáno používat vlečné sítě o velikosti ok nižší než 32 milimetrů ve vodách za hranicí 3 mil od základních linií Skagerraku a Kattegatu.
Rybolov vlečnou sítí v těchto vodách během tohoto období se však může uskutečňovat:
- sítěmi o minimální velikosti ok 30 milimetrů k odlovu krevetek severních (Pandalus borealis),
- sítěmi o jakékoli velikosti ok k odlovu slimule živorodé (Zoarces viviparus), hlaváčovitých (Gobiidae) nebo vranek (Cottus spp.), kteří budou sloužit jako živá návnada.
10. Je zakázáno lovit sardele pelagickými vlečným sítěmi v divizi ICES VIIIc.
11. V oblastech uvedených v tomto článku, ve kterých nemohou být používány velké vlečné sítě, vlečné sítě vlečené pomocí výložníků na bocích lodě, dánské nevody a podobné vlečené sítě, se takovéto druh sítí nesmí na plavidle vyskytovat, ledaže by byly řádně připevněny a uskladněny v souladu s čl. 2 odst. 7.
12. Při rybolovu je zakázáno používat výbušnin, jedů, omamných látek nebo střelných zbraní.
Tuňáka a žraloka velikého však lze lovit pomocí harpunového děla.
Je zakázáno používat ve Skagerraku a Kattegatu elektrický proud k odlovu ryb, kromě odlovu tuňáka nebo žraloka velikého.
13. Délka plavidla je celková délka vymezená jako přímá vzdálenost mezi nejvzdálenějším bodem přídě a nejvzdálenějším bodem zádě.
Do přídě se zahrnuje konstrukce vodotěsného trupu, příďová nástavba, klounovec a přední hrazení paluby, je-li použito, avšak vylučuje se čelen a bezpečnostní zábradlí.
Do zádi se zahrnuje konstrukce vodotěsného trupu, plochá lodní záď, paluba záďové nástavby, rampa vlečných sítí a hrazení paluby, avšak vylučuje se bezpečnostní zábradlí, bokance, ústrojí pohonu, kormidla a řídicí ústrojí a potápěčské žebříky a plošiny.
Celková délka se měří v metrech s přesností na dvě desetinná místa.
14. Délka výložníku se měří mezi jejími okrajovými body, včetně všech příslušenství.
15. a) Od 1. září do 31. prosince je zakázáno lovit pomocí jakékoli vlečné sítě, dánského nevodu nebo podobné vlečené sítě v zeměpisných oblastech ohraničených linií spojující následující souřadnice:
- bod na severním pobřeží Španělska zvaný "Cabo Prior" (43° 34′ severní šířky, 8° 19′západní délky),
- 43° 50′ severní šířky, 8° 19′ západní délky,
- 43° 25′ severní šířky, 9° 12′ západní délky,
- bod na západním pobřeží Španělska zvaný "Cabo Villano" (43° 10′ severní šířky, 9° 12′ západní délky).
b) Od 1. října do 31. prosince je zakázáno lovit pomocí jakékoli vlečné sítě, dánského nevodu nebo podobné vlečené sítě v zeměpisných oblastech ohraničených linií spojující následující souřadnice:
- bod na západním pobřeží Španělska zvaný "Cabo Corrubedo" (42° 35′ severní šířky, 9° 05′ západní délky),
- 42° 35′ severní šířky, 9° 25′ západní délky,
- 43° 00′ severní šířky, 9° 30′ západní délky,
- bod na západním pobřežím Španělska na 43° 00′ severní šířky.
c) Od 1. prosince do posledního dne měsíce února následující roku je zakázáno lovit pomocí jakékoli vlečné sítě, dánského nevodu nebo podobné vlečené sítě v zeměpisných oblastech ohraničených linií spojující následující souřadnice:
- bod na západním pobřeží Portugalska při 37° 50′ severní šířky,
- 37° 50′ severní šířky, 9° 03′ západní délky,
- 37° 00′ severní šířky, 9° 06′ západní délky,
- bod na západním pobřeží Portugalska při 37° 00′ severní šířky.
16. Je zakázáno, aby plavidla používající košelkové nevody nebo vlečná zařízení o velikosti ok povolených výjimečně pro lov makrel, sleďů a kranasů obecných měla na plavidle automatické třídicí zařízení.
Odchylně od prvního pododstavce jsou chladírenská plavidla oprávněna mít na plavidle automatická třídicí zařízení, pokud jejich jedinou funkcí je obchodní třídění všech ulovených ryb a určených ke zmrazení.
Automatické třídicí zařízení musí být instalováno takovým způsobem, aby byl úlovek po roztřídění ihned zmrazen a připraven pro uvedení na trh, a nebylo možné jej snadno vhodit zpátky do moře.
17. Zakazuje se provádět obklíčení hejn nebo skupin mořských savců košelkovými nevody s cílem lovit tuňáky nebo jiné druhy ryb.
Odchylně od čl. 1 odst. 1 platí tento odstavec pro všechna rybářská plavidla, která plují pod vlajkou členského státu nebo jsou v něm registrovaná, ve všech vodách pod svrchovaností nebo jurisdikcí členských států, jakož i mimo tyto vody.
18. Odlov makrel, šprotů a sleďů do vlečných sítí a košelkových nevodů je ve Skagerraku zakázán od páteční půlnoci do nedělní půlnoci a v Kattegatu od páteční půlnoci do nedělní půlnoci.
19. Košelkové nevody se nesmějí používat pro lov tropických tuňáků (tuňák pruhovaný, tuňák velkooký a tuňák křídlatý) ve vodách pod svrchovaností nebo jurisdikcí Portugalska v oblasti ICES X severně od 36° 30′ severní šířky nebo v oblasti CECAF severně od 31° severní šířky a východně od 17° 30′ západní délky.
Článek 11 Omezení používání unášených tenatových sítí
1. Žádné plavidlo nesmí mít na plavidle nebo používat k rybolovu jednu nebo více unášených tenatových sítí, jejichž jednotlivá nebo celková délka je vyšší než 2,5 km.
2. Během rybolovu uvedeného v odstavci 1 musí síť, je-li delší než jeden kilometr, zůstat připojena k plavidlu.
Avšak ve dvanáctimílovém pobřežním pásu se může plavidlo od sítě odpoutat, pokud ji má pod trvalým dohledem.
3. Bez ohledu na čl. 1 odst. 1 platí tento článek ve všech vodách, s výjimkou Baltského moře, oblastí Velkého a Malého Beltu a Oresundu, ve všech vodách pod svrchovaností nebo jurisdikcí členských států, a mimo tyto vody pro všechna plavidla plující pod vlajkou členského státu nebo v členském státu registrovaná.
Článek 12
Žádné plavidlo nesmí použít unášené tenatové sítě pro lov tuňáků ve vodách pod svrchovaností nebo jurisdikcí Španělska a Portugalska v podoblastech ICES VIII, IX nebo X a v oblastech CECAF, bez ohledu na článek 1, ve vodách pod svrchovaností nebo jurisdikcí Španělska v blízkosti Kanárských ostrovů.
Článek 13 Zpracování
Je zakázáno provádět na palubě rybářského plavidla jakékoli fyzické nebo chemické zpracování ryb za účelem produkce rybí moučky, oleje nebo podobných produktů.
Tento zákaz neplatí pro zpracování odpadu z ryb.
Článek 14 Vědecký výzkum
Toto nařízení se nevztahuje na rybářské činnosti, které jsou vedeny výhradně za účelem vědeckého výzkumu a které jsou prováděny s povolením a pod dohledem dotyčného členského států nebo členských států, po předchozím oznámení Komisi a členskému státu nebo členským státům, v jejichž vodách je tento výzkum prováděn.
Ryby, korýši a měkkýši ulovení pro účely výslovně uvedené v prvním pododstavci mohou být prodáváni, skladováni, vystavováni nebo nabízeni k prodeji, pokud:
- odpovídají normám podle příloh II a III a obchodním normám přijatých podle článku 2 nařízení Rady (EHS) č. 3759/92 ze dne 17. prosince 1992 o společné organizaci trhu s produkty rybolovu a akvakultury [10],
nebo - jsou přímo prodáni k jiným účelům než k lidské spotřebě.
Článek 15 Umělé obnovování populací a přesídlování
Toto nařízení se nevztahuje na rybářské činnosti prováděné během umělého obnovování populací ryb, korýšů nebo měkkýšů nebo jejich přesídlováni.
Ryby, korýše a měkkýše ulovené pro účely výslovně uvedené v prvním pododstavci je možné prodávat k lidské spotřebě pouze jsou-li splněna ostatní ustanovení tohoto nařízení.
HLAVA V ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 16
1. Vyžaduje-li zachování populací ryb, korýšů a měkkýšů neprodlený zásah, může Komise, dodatkem nebo odchylkou k tomuto nařízení, učinit všechna nezbytná opatření postupem podle článku 18.
2. Je-li zachování určitých druhů nebo určitých lovišť ryb závažně ohroženo a způsobilo-li by jakékoli prodlení obtížně napravitelnou škodu, může pobřežní stát učinit ve vodách pod jeho jurisdikcí ochranná a nediskriminující opatření.
3. Opatření podle odstavce 2 a jejich důvody jsou ihned po jejich přijetí oznámeny Komisi a členským státům.
4. Komise potvrdí opatření uvedená v odstavci 2 nebo požádá o jejich zrušení nebo změnu ve lhůtě 10 pracovních dnů od přijetí tohoto sdělení.
Rozhodnutí Komise je neprodleně oznámeno členským státům.
5. Členské státy mohou Radě předložit rozhodnutí Komise ve lhůtě 10 pracovních dnů od přijetí sdělení uvedeného v odstavci 4.
6. Rada může ve lhůtě jednoho měsíce přijmout kvalifikovanou většinou jiné rozhodnutí.
Článek 17
1. Členské státy mohou přijmout opatření k posílení zachování a řízení populací, které se týkají:
a) výlučně místních populací, které mají význam pouze pro rybáře z dotyčného členského státu, nebo
b) podmínek a pravidel, které mají omezit úlovky pomocí technických opatření, která:
i) doplňují ta, jež jsou stanovena v právních předpisech Společenství o rybolovu, nebo
ii) překračují minimální podmínky stanovené v uvedených právních předpisech,
vztahují-li se tato opatření pouze na rybáře dotyčných členských států, jsou slučitelné s právními předpisy Společenství a jsou v souladu se společnou rybářskou politikou.
2. Komise je včas informována o jakýchkoli projektech směřujících k doplnění nebo pozměnění vnitrostátních technických opatření, aby mohla podat svá vyjádření.
Pokud do jednoho měsíce od tohoto oznámení Komise o to požádá, pak zúčastněný členský stát pozastaví uvedení zamýšlených opatření v platnost až do vypršení lhůty 3 měsíců od data oznámení, aby bylo Komisi umožněno rozhodnout v této lhůtě o souladu těchto opatření s ustanoveními odstavce 1.
Zjistí-li Komise rozhodnutím, které oznámí všem členským státům, že některé ze zamýšlených opatření není v souladu s ustanoveními odstavce 1, nemůže zúčastněný členský stát uvést toto opatření v platnost, ledaže by jej patřičným způsobem změnil.
Zúčastněný členský stát neprodleně sdělí ostatním členským státům a Komisi opatření přijatá, případně, poté, co provedl příslušné změny.
3. Členské státy poskytují na žádost Komise všechny údaje nutné k posouzení shody jejich vnitrostátních technických opatřeních s ustanoveními odstavce 1.
4. Z podnětu Komise nebo na žádost členského státu může být soulad s ustanoveními odstavce 1 vnitrostátního technického opatření uplatňovaného členským státem předmětem rozhodnutí, přijatého postupem podle článku 18.
Je-li takové rozhodnutí přijato, použijí se přiměřeně ustanovení odst. 2 třetího a čtvrtého pododstavce.
5. Opatření vztahující se k rybolovu z pobřeží sděluje příslušný členský stát Komisi pouze pro informaci.
Článek 18
Prováděcí pravidla k tomuto nařízení se stanoví postupem podle článku 18 nařízení (EHS) č. 3760/92.
Článek 19
Zrušuje se nařízení (EHS) č. 3094/86.
Odkazy na uvedené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze VII části A.
Článek 20
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Ustanovení čl. 2 odst. 10 a přílohy V a VI však vstupují v platnost dnem 31. prosince 1997.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 20. května 1997, kterým se mění a opravuje nařízení (ES) č. 1663/95, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 729/70 týkající se postupu schválení účetní závěrky záruční sekce EZOZF
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 729/70 ze dne 21. dubna 1970 o financování společné zemědělské politiky [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1287/95 [2], a zejména na čl. 5 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že podle čl. 5 odst.
2 písm. b) nařízení (EHS) č. 729/70 Komise schválí účetní závěrku pro platební agentury uvedené v článku 4 uvedeného nařízení do 30. dubna roku následujícího po daném účetním období;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí o schválení účetní závěrky podle čl. 5 odst. 2 písm. b) nařízení (EHS) č. 729/70 se týká pouze úplnosti, přesnosti a pravdivosti předaných účetních závěrek; že o konečném převzetí nebo konečném odepření výdajů, u nichž byly sníženy nebo pozastaveny platby záloh, zejména na základě článku 13 rozhodnutí Rady 94/729/ES [3] a/nebo čl. 4 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 296/96 ze dne 16. února 1996 o údajích předávaných členskými státy, o měsíčním účtování výdajů financovaných záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) a o zrušení nařízení (EHS) č. 2776/88 [4], a/nebo sníženy podle čl. 4 odst. 3 nařízení (ES) č. 296/96, se rozhoduje až následně podle čl. 5 odst. 2 písm. c) nařízení (EHS) č. 729/70; že je třeba zamezit tomu, aby výdaje, kterých se týká snížení nebo pozastavení, byly předčasně nebo předběžně financovány v důsledku použití článku 7 nařízení Komise (ES) č. 1663/95 [5], a je proto třeba změnit uvedené ustanovení;
vzhledem k tomu, že je třeba opravit podstatnou chybu ve francouzské jazykové verzi nařízení (ES) č. 1663/95;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 7 nařízení (ES) č. 1663/95 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Rozhodnutí o schválení účetní závěrky uvedené v čl. 5 odst. 2 písm. b) nařízení (EHS) č. 729/70 stanoví na základě účetních závěrek podle čl. 5 odst. 1 písm. b) uvedeného nařízení a snížení a pozastavení záloh pro dané účetní období, aniž jsou dotčena následná rozhodnutí přijatá podle odst. 2 písm. c) uvedeného článku, výši výdajů uskutečněných v každém členském státě v průběhu daného účetního období, které jsou uznány za financovatelné EZOZF, včetně snížení uvedených v čl. 4 odst. 3 druhém pododstavci nařízení Komise (ES) č. 296/96 [6].
Částky, které mají být na základě rozhodnutí o schválení účetní závěrky uvedeného v předchozím pododstavci zpětně získány od členských států nebo jim vyplaceny, se určí odečtením záloh vyplacených v průběhu daného účetního období od výdajů uznaných za financovatelné za stejné účetní období ve smyslu prvního pododstavce.
Tyto částky se odečtou od záloh splatných ve druhém měsíci následujícím po měsíci, kdy bylo přijato rozhodnutí o schválení účetní závěrky, anebo se k nim přičtou."
Článek 2
(týká se pouze francouzského znění)
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 26. května 1997, kterým se mění nařízení (ES) č. 832/97, pokud jde o lhůty pro podání žádosti o finanční podporu v odvětví živých rostlin a květinářských produktů
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2275/96 ze dne 22. listopadu 1996, kterým se zavádějí zvláštní opatření pro živé rostliny a květinářské produkty [1], a zejména na článek 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č.
832/97 [2] stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č.
2275/96, kterým se zavádějí zvláštní opatření pro živé rostliny a květinářské produkty; že tato pravidla stanoví určité lhůty pro předložení žádostí pro rok 1997; že je třeba tyto lhůty upravit tak, aby bylo vzato v úvahu opožděné vyhlášení uvedeného nařízení;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro živé rostliny a květinářské produkty,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 832/97 se mění takto:
1. V čl. 5 odst. 1 se ve druhém pododstavci datum "30. května 1997" nahrazuje datem "6. června 1997".
2. V čl. 5 odst. 2 se ve druhé větě datum "21. června 1997" nahrazuje datem "28. června 1997".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 936/97 ze dne 27. května 1997 o otevření a správě celních kvót pro vysoce jakostní čerstvé, chlazené a zmrazené hovězí maso a pro zmrazené buvolí maso
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1095/96 ze dne 18. června 1996 o zavedení koncesí stanovených v seznamu CXL sestaveném na základě závěrů jednání o čl. XXIV odst. 6 GATT [1], a zejména na čl. 1 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že na základě Dohody o zemědělství uzavřené v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání se Společenství zavázalo otevřít celní kvóty pro vysoce jakostní hovězí maso a pro zmrazené buvolí maso, jejichž roční objemy se u hovězího masa stanoví na 58100 tun a u buvolího masa na 2250 tun; že je třeba tuto kvótu otevřít na víceletém základě pro období 12 měsíců počínaje 1. červencem a stanovit prováděcí pravidla;
vzhledem k tomu, že se vyvážející země zavázaly vydávat k těmto produktům osvědčení o pravosti zaručující jejich původ; že je nutno stanovit vzory těchto osvědčení a určit podmínky jejich používání; že osvědčení o pravosti musí vydat subjekt ve třetí zemi; že tento subjekt musí poskytnout všechny nezbytné záruky pro zajištění řádného fungování uvedeného režimu;
vzhledem k tomu, že je třeba stanovit, že bude režim spravován prostřednictvím dovozních licencí; že je za tímto účelem zejména třeba stanovit podrobnosti týkající se podávání žádostí a údajů, které musí být uvedeny v žádostech i v licencích, případně odchylně od některých ustanovení nařízení Komise (EHS) č. 3719/88 ze dne 16. listopadu 1988, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty [2], naposledy pozměněného nařízením Komise (ES) č. 2350/96 [3], a nařízení Komise (ES) č. 1445/95 ze dne 26. června o prováděcích pravidlech pro dovozní a vývozní licence v odvětví hovězího a telecího masa a o zrušení nařízení (EHS) č. 2377/80 [4], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 266/97 [5];
vzhledem k tomu, že k zajištění účinné správy dovozu uvedených druhů masa je případně třeba stanovit, že vydání dovozních licencí musí být mimo jiné podmíněno ověřením údajů uvedených na osvědčení o pravosti;
vzhledem k tomu, že zkušenosti ukázaly, že dovozci ne vždy oznamují příslušným subjektům, které vydaly dovozní licence, množství a původ hovězího masa dovezeného v rámci příslušné kvóty; že tyto informace jsou důležité pro posouzení situace na trhu; že je třeba stanovit jistotu, která by zaručovala dodržování tohoto závazku;
vzhledem k tomu, že členské státy musí poskytovat informace o uvedených dovozech;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Pro období od 1. července jednoho roku do 30. června roku následujícího (dále jen "dovozní rok") se na víceletém základě otevírají tyto celní kvóty:
- 58100 tun pro vysoce jakostní čerstvé, chlazené nebo zmrazené hovězí maso kódů KN 0201 a 0202 a pro produkty kódů KN 02061095 a 02062991. Pořadové číslo kvóty je 09.4002,
- 2250 tun pro zmrazené vykostěné buvolí maso kódů KN 02023090, vyjádřených jako hmotnost vykostěného masa.
Pořadové číslo kvóty je 09.4001.
Pro účely přidělování této kvóty odpovídá 100 kilogramů nevykostěného masa 77 kilogramům vykostěného masa.
2. Pro účely tohoto nařízení se "zmrazeným masem" rozumí takové maso, které má ve chvíli vstupu na celní území Společenství vnitřní teplotu - 12oC nebo nižší.
3. Valorické clo pro kvóty uvedené v odstavci 1 činí 20 %.
Článek 2
Celní kvóta pro čerstvé, chlazené nebo zmrazené hovězí maso uvedená v čl. 1 odst. 1 první odrážce se rozdělí takto: a) 28000 tun vykostěného masa kódu KN 020130 a
02061095 a odpovídajícího této definici:
"kusy hovězího masa získané výhradně ze zvířat pocházejících z pastevního chovu, ve věku mezi dvaadvaceti a čtyřiadvaceti měsíci, se dvěma trvalými řezáky, jejichž živá hmotnost při porážce nepřesahuje 460 kilogramů, speciální nebo vysoké jakosti, nazývané "speciální kusy hovězího masa";, v lepenkových obalech "special boxed beef";; tyto kusy mohou být označeny "sc"; (special cuts)";
b) 7000 tun, vyjádřených jako hmotnost produktu, masa kódů KN 02012090 , 020130 , 02022090 , 020230 , 02061095 a 02062991
odpovídajícího této definici: "vybrané kusy čerstvého, chlazeného nebo zmrazeného masa ze zvířat s nejvýše čtyřmi trvalými řezáky, jejichž jatečně opracovaná těla nesmí mít hmotnost vyšší než 327 kilogramů (720 liber), kompaktního vzhledu, s masem dobře vyhlížejícím v řezu, světlého a stejnorodého zbarvení, odpovídající, avšak ne příliš velké protučnělosti.
Maso musí mít osvědčení "high quality beef EC";";
c) 6300 tun vykostěného masa kódů KN 020130 , 02023090 , 02061095 a 02062991 odpovídajícího této definici:
"kusy hovězího masa ze zvířat pocházejících výhradně z pastevního chovu, jejichž živá hmotnost při porážce nepřesahuje 460 kilogramů, speciální nebo dobré jakosti, označené "speciální kusy hovězího masa"; v lepenkových obalech "special boxed beef";; tyto kusy mohou být označeny "sc"; (special cuts)";
d) 5000 tun vykostěného masa kódů KN 020130 , 02023090 , 02061095 a 02062991
odpovídajícího této definici: "kusy hovězího masa z volů (novilhos) nebo z jalovic (novilhas) ve věku mezi dvaceti a čtyřiadvaceti měsíci pocházejících výhradně z pastevního chovu, kterým již vypadly první střední řezáky, avšak kteří mají nejvýše čtyři trvalé řezáky, vyzrálé jakosti a odpovídající těmto normám pro třídění jatečně opracovaných těl skotu:
maso pocházející z těl zařazených do třídy zmasilosti B nebo R, konvexní až rovné stavby, třídy protučnělosti 2 nebo 3; tyto kusy označené značkou "sc";(special cuts), nebo opatřené štítkem "sc"; (special cuts), které osvědčují jejich vysokou jakost, jsou zabaleny do lepenkových obalů opatřených nápisem "vysoce jakostní maso";";
e) 300 tun, vyjádřených jako hmotnost produktu, masa kódů KN 02012090 , 020130 , 02022090 , 020230 , 02061095 a 02062991
odpovídajícího této definici: "vybrané kusy chlazeného nebo zmrazeného masa ze zvířat pocházejících výhradně z pastevního chovu, s nejvýše čtyřmi trvalými řezáky, jejichž jatečně opracovaná těla nesmí mít hmotnost vyšší než 325 kilogramů, kompaktního vzhledu, s masem dobře vyhlížejícím, světlého a stejnorodého zbarvení, odpovídající, avšak ne příliš velké protučnělosti.
Všechny kusy jsou vakuově baleny a označeny "vysoce jakostní maso";";
f) 11500 tun, vyjádřených jako hmotnost produktu, masa kódů KN 0201, 0202, 02061095 a 02062991 odpovídajícího této definici:
"jatečně opracovaná těla nebo kusy masa ze skotu ne staršího než třicet měsíců, který byl nejméně 100 dnů vykrmován vyváženými, vysoce energetickými krmivy s minimálně 70 % obsahem zrn, o minimální celkové denní hmotnosti 20 liber.
Maso označené podle norem "United States Department od Agriculture". (USDA) "choice". nebo "prime". odpovídá automaticky výše uvedené definici.
Této definici odpovídá i maso zařazené do tříd A 2, A 3 a A 4 podle norem ministerstva zemědělství Kanady".
Článek 3
1. Dovoz množství uvedených v čl. 2 písm. f) je při propuštění do volného oběhu podmíněn předložením:
- dovozní licence vydané v souladu s články 4 a 5 a
- osvědčení o pravosti vydaného v souladu s článkem 6.
2. Dovozní licence uvedené v odstavci 1 se přidělují na měsíc. Množství, které je k dispozici na měsíc každého dovozního roku odpovídá jedné dvanáctině celkového množství uvedeného v čl. 2 písm. f) a zvýšeného o zbývající množství z předchozích měsíců, jak je uvedeno v čl. 5 odst. 3.
Článek 4
Za účelem získání dovozní licence podle článku 3:
a) žadatel musí být fyzická nebo právnická osoba, která v okamžiku předložení své žádosti alespoň 12 měsíců obchodovala s hovězím a telecím masem mezi členskými státy nebo se třetími zeměmi a která je registrována ve členském státě jako plátce DPH;
b) žádost o licenci může být podána pro celkové množství odpovídající maximálně množství, které je k dispozici pro měsíc, v jehož průběhu je žádost o licenci podána;
c) v kolonce 8 žádosti o licenci a samotných licencí musí být uvedena země původu; držitel licence je povinen dovážet z uvedené země;
d) v kolonce 20 žádostí o licence a samotných licencí musí být uveden jeden z těchto údajů:
- Carne de vacuno de alta calidad [Reglamento (CE) no 936/97]
- Oksekød af høj kvalitet (forordning (EF) nr.
936/97)
- Qualitätsrindfleisch (Verordnung (EG) Nr. 936/97)
- Bóειο κρέας εκλεκτής ποιότητας [κανονισμός (EK) αριJ.
936/97]
- High-quality beef/veal (Regulation (EC) No 936/97)
- Viande bovine de haute qualité [règlement (CE) no 936/97]
- Carni bovine di alta qualità [regolamento (CE) n. 936/97]
- Rundvlees van hoge kwaliteit (Verordening (EG) nr.
936/97)
- Carne de bovino de alta qualidade [Regulamento (CE) n.o. 936/97]
- Korkealaatuista naudanlihaa (asetus (EY) N:o 936/97)
- Nötkött av hög kvalitet (förordning (EG) nr 936/97).
Článek 5
1. Žádosti o licence uvedené v článku 4 lze podat pouze během prvních pěti dnů každého měsíce každého dovozního roku u příslušných orgánů členského státu, ve kterém je žadatel registrován jako plátce DPH.
Pokud žadatel podá více než jednu žádost, jsou zamítnuty všechny žádosti.
2. Členské státy oznámí Komisi desátý pracovní den po konci lhůty pro podání žádostí celkové množství, které je předmětem žádostí.
Toto oznámení obsahuje seznam žadatelů a uvedených zemí původu.
Všechna oznámení včetně "nulových" musí být učiněna před šestnáctou hodinou uvedeného dne.
3. Komise rozhodne, v jakém rozsahu je možné žádostem vyhovět.
Pokud množství, pro která jsou žádosti o licence podány, překračují dostupná množství, stanoví Komise jednotnou procentní sazbu, o kterou požadovaná množství sníží.
Je-li celkové množství, pro které jsou žádosti o licence podány, nižší než dostupné množství, určí Komise zbývající množství, které se přičte k množství, jež bude k dispozici následující měsíc každého dovozního roku.
4. Pokud Komise rozhodne o přijetí žádostí, vydávají se licence jedenáctý den každého měsíce.
Článek 6
1. Osvědčení o pravosti se vyhotoví v jednom originále a alespoň jedné kopii na formuláři, který odpovídá vzoru uvedenému v příloze I.
Formulář má rozměry přibližně 210 x 297 mm a použitý papír má gramáž alespoň 40 gramů na metr čtvereční.
2. Formuláře musí být vytištěny a vyplněny v jednom z úředních jazyků Společenství; rovněž mohou být vytištěny a vyplněny v úředním jazyce nebo jednom z úředních jazyků vyvážející země.
Na rubu formuláře se uvede definice z článku 2 použitelná pro maso pocházející z vyvážející země.
3. Každé osvědčení o pravosti se opatří jedinečným pořadovým číslem, které mu přidělí vydávající subjekt uvedený v článku 7.
Na kopii se uvede stejné pořadové číslo jako na originálu.
4. Originál a jeho kopie se vyplňují buď na psacím stroji, nebo rukou. Pokud se vyplňují rukou, je nutné je vyplnit inkoustem a hůlkovým písmem.
5. Osvědčení o pravosti je platné pouze tehdy, je-li řádně vyplněno a potvrzeno vydávajícím subjektem uvedeným na seznamu v příloze II.
6. Osvědčení o pravosti se považuje za řádně potvrzené, je-li zde uvedeno datum a místo vydání a je-li opatřeno razítkem vydávajícího subjektu a podpisem osoby nebo osob zmocněných uvedené osvědčení podepsat.
Razítko může být na originálu osvědčení a jeho kopiích nahrazeno otištěnou pečetí.
Článek 7
1. Vydávající subjekt uvedený v příloze II:
a) musí být uznán jako takový vyvážející zemí;
b) se musí zavázat, že provede kontrolu jednotlivých údajů uváděných v osvědčeních o pravosti;
c) se musí zavázat, že Komisi poskytne každou středu veškeré potřebné informace umožňující ověřit údaje uvedené v osvědčeních o pravosti.
2. Komise může seznam upravit, jestliže některý vydávající subjekt přestane být jako takový uznávám nebo neplní-li některý ze svých závazků nebo je-li jmenován nový vydávající subjekt.
Článek 8
1. Dovoz množství uvedených v čl. 1 odst. 1 druhé odrážce a v čl. 2 písm. a), b), c), d) a e) je při propuštění do volného oběhu podmíněn přeložením dovozní licence vydané v souladu s čl. 4 písm. c) a d) a odstavcem 2 daného článku.
2. a) Originál osvědčení o pravosti vyhotovený v souladu s články 6 a 7 se spolu s jednou kopií předloží příslušnému orgánu společně se žádostí o první dovozní licenci, na kterou se osvědčení o pravosti vztahuje.
Originál osvědčení o pravosti si ponechá výše uvedený orgán.
b) Osvědčení o pravosti lze použít pro vydání více než jedné dovozní licence pro celkové množství nepřevyšující hodnotu uvedenou na osvědčení.
V případech, kdy se pro jedno osvědčení vydá více než jedna licence, potvrdí příslušný vnitrostátní orgán na osvědčení přidělené množství.
c) Příslušné orgány mohou vydat dovozní licence až poté, co ověří, že všechny údaje uvedené v osvědčení o pravosti odpovídají údajům, které každý týden dostávají od Komise.
Dovozní licence se vydají neprodleně po tomto osvědčení.
3. Odchylně od odst. 2 písm. c) mohou příslušné orgány ve výjimečných případech a na základě řádně odůvodněných žádostí vydat dovozní licence na základě příslušných osvědčení o pravosti dříve, než obdrží údaje od Komise. V takových případech jistota za dovozní licenci uvedená v čl. 12 odst. 1 činí 50 ECU ze 100 kilogramů čisté hmotnosti. Po obdržení údajů týkajících se osvědčení nahradí členské státy tuto jistotu jistotou uvedenou v čl. 12 odst. 1.
Článek 9
Osvědčení o pravosti a dovozní licence jsou platné tři měsíce od data vydání.
Jejich platnost však končí nejpozději 30. června po datu vydání.
Článek 10
1. Ustanovení nařízení (EHS) č. 3719/88 a (ES) č. 1445/95 jsou použitelná za předpokladu, že jsou dodržována rovněž ustanovení tohoto nařízení.
2. Aniž je dotčen čl. 8 odst. 4 nařízení (EHS) č. 719/88, vybírá se za veškeré množství přesahujících hodnoty stanovené v dovozních licencích dovozní clo stanovené ve společném celním sazebníku v plné výši.
3. Ustanovení čl. 14 odst. 3 druhého pododstavce nařízení (EHS) č. 3719/88 se nepoužívá.
4. Odchylně od čl. 33 odst. 3 písm. b) ii) nařízení (EHS) č. 3719/88 činí maximální lhůta povolená pro poskytnutí dokladu o dovozu, během níž jistota propadá pouze z 15 %, čtyři měsíce.
Článek 11
1. Nejpozději tři týdny po dovozu produktů uvedených v tomto nařízení dovozce oznámí příslušnému orgánu, který vydal dovozní licenci, množství a původ dovezených produktů.
Uvedený orgán poskytne tyto informace Komisi na začátku každého měsíce.
2. Nejpozději čtyři měsíce po skončení každého pololetí dovozního roku příslušný orgán sdělí Komisi množství produktů uvedených v článku 1, pro které byly použity dovozní licence během předcházejícího pololetí dovozního roku, přičemž tato množství musí být rozepsána podle zemí původu.
Článek 12
1. Odchylně od článku 4 nařízení (ES) č. 1445/95 skládají dovozci při podávání žádosti o dovozní licenci jistotu za dovozní licenci ve výši 12 ECU za 100 kilogramů a jistou za oznámení uvedené v čl. 11 odst. 1 tohoto nařízení ve výši 1 ECU za 100 kilogramů, které dovozce poskytuje příslušnému orgánu.
2. Jistota za oznámení se uvolní, je-li oznámení doručeno příslušnému orgánu ve lhůtě uvedené v čl. 11 odst. 1, pro množství kterého se toto oznámení týká. V opačném případě jistota propadá.
Rozhodnutí o uvolnění této jistoty se přijímá současně s rozhodnutím o uvolnění jistoty za licenci.
Článek 13
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. července 1997.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 29. května 1997, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2201/96 s ohledem na zvláštní opatření pro zpracovaný chřest
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2201/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhů se zpracovanými produkty z ovoce a zeleniny [1], a zejména na čl. 10 odst. 4 tohoto nařízení,
vzhledem k tomu, že článek 10 nařízení (ES) č.
2201/96 stanoví zvláštní opatření na podporu produktů významných na místní a oblastní úrovni, které čelí silné mezinárodní hospodářské soutěži; že bílý chřest pro zpracování splňuje tato kritéria; že v případě chřestu pro zpracování se dále podle čl.
10 odst. 3 poskytuje paušální podpora na hektar pro rychlejší zavedení zvláštních opatření; že se proto musí stanovit prováděcí pravidla k těmto ustanovením;
vzhledem k tomu, že v zájmu účinnosti systému měla být zavedena opatření na zlepšení konkurenceschopnosti celého odvětví, a to prostřednictvím programů, které navrhnou a realizují reprezentativní sdružení složená z organizací výrobců a sdružení zpracovatelů, a měly by být stanoveny podmínky pro určení reprezentativnosti sdružení s ohledem na oblast produkce na produkci Společenství;
vzhledem k tomu, že s ohledem na požadavky daného odvětví by podle typu financovaného opatření měly být stanoveny dvě různé sazby financování Společenstvím a podle reprezentativnosti příslušných sdružení dva stropy financování Společenstvím; že pro usnadnění by se měl finanční strop vypočítávat podle hodnoty produkce reprezentativního sdružení během tříletého období od 1994 do 1996;
vzhledem k tomu, že v zájmu správného řízení by měly být stanoveny všechny informace a závazky, které se mají stát součástí programů zvláštních opatření, opatření, která z nich budou vyňata, lhůta pro jejich schválení členskými státy a postup pro jejich eventuelní úpravy;
vzhledem k tomu, že by měl být zaveden systém jednorázové zálohy, na kterou se vztahují příslušné záruky, a systém šestiměsíčních plateb ve výši 85 % finančního příspěvku; že by mělo být upřesněno, že jistota bude uvolněna po uhrazení bilance finančního příspěvku; že činnost všech sdružení by měla být monitorována prostřednictvím pravidelných hlášení;
vzhledem k tomu, že s ohledem na vysokou odpovědnost svěřenou reprezentativním sdružením by měly být stanoveny přísné kontrolní postupy, která zajišťují přísný kontrolní postup a odrazující sankce v případech jejich porušení;
vzhledem k tomu, že pro zajištění paušální podpory na hektar pro ty oblasti, které v současnosti čelí silné mezinárodní hospodářské soutěži, by podpora měla být omezena jen na oblasti, které se specializují na pěstování bílého chřestu pro zpracování, osázené nejpozději do roku 1996, které mají minimální výnos a které mají uzavřenou smlouvu se zpracovatelem;
vzhledem k tomu, že finanční podpora se poskytuje na dobu tří let, měla by být určena pravidla pro podání jednorázové žádosti o podporu podpořenou v následujících letech prohlášením o sklizni; že pro dodržení omezení finanční podpory pro plochu o rozloze 9000 ha by mělo přijato opatření s cílem informovat Komisi o plochách, které o podporu žádají a v případě překročení uvedené maximální plochy je stanoven koeficient snížení;
vzhledem k tomu, že v zájmu účinné paušální podpory by měly být stanoveny kontrolní postupy týkající se zpracovatelů a zahrnující odrazující sankce v případech jejich porušení;
vzhledem k tomu, že Výbor pro zpracované výrobky z ovoce a zeleniny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA 1 Programy zvláštních opatření
Článek 1
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "reprezentativním sdružením" veškerá sdružení s jakýmkoliv statutem,
- které sdružuje jednak organizace producentů uvedené v článcích 11 a 13 nařízení Rady (ES) č. 220/96 [2] a/nebo sdružení organizací producentů zmíněná v čl. 16 odst. 3 výše uvedeného nařízení a/nebo seskupení producentů předběžně uznaná podle článku 14 výše uvedeného nařízení, a jednak sdružení zpracovatelů uznaná členským státem,
- které představuje alespoň jednu třetinu výnosu bílého chřestu určeného ke zpracování a které zpracovalo ve kterékoliv oblasti produkce minimálně 15 % produkce Společenství;
b) "programy zvláštních opatření" programy v rozsahu čtyř až šesti let předložené reprezentativními sdruženími před 30. červnem 1998 v souvislosti se zvláštními opatřeními podle čl. 10 odst. 1 nařízení (ES) č. 2201/96;
c) "hodnotou produkce určené pro trh" průměrná roční hodnota bílého chřestu, kterou dodali ke zpracování producenti sdružení v organizacích producentů reprezentativního sdružení během let 1994, 1995 a 1996.
Článek 2
Společenství financuje programy zvláštních opatření prováděné v souladu s nařízením (ES) č. 2201/96 a tímto nařízením do výše 60 % skutečných výdajů zahrnutých v programu pro opatření podle čl. 10 odst. 1 písm. a), b) a d) nařízení (ES) č. 2201/96 a do výše 40 % pro opatření uvedená v písmenech c) a e) výše uvedeného článku.
Celkové financování celého období provádění programu nesmí překročit 25 % hodnoty produkce určené pro trh.
Toto procento se zvýší na 35 % u reprezentativního sdružení, které pokryje více než 50 % produkce Společenství.
Článek 3
1. Programy zvláštních opatření se týkají zejména jednoho či více opatření uvedených ve čl. 10 odst. 1 druhém pododstavci nařízení (ES) č. 2201/96. Součástí programů musí být prvky potřebné pro zlepšení konkurenceschopnosti produktu do konce provádění programu.
2. Programy zvláštních opatření musí obsahovat alespoň následující informace:
a) název a sídlo organizací sdružené za účelem provádění programu; důkaz o reprezentativnosti sdružení podle čl. 1 písm. a) a závazek informovat o všech změnách ovlivňujících reprezentativnost; poslední zprávu o činnosti sdružených organizací a případně také stanovy a/nebo vnitřní pravidla obchodní společnosti; určení osoby odpovědné za prezentaci a provádění programu;
b) délku trvání;
c) popis výchozí situace, zejména s ohledem na produkci, zpracování, a vybavení;
d) cíle programu s ohledem na perspektivy produkce a odbytu; odkaz na množství zahrnutá v programu;
e) postupy, které mají být provedeny a prostředky, které mají být použity k dosažení uvedených cílů;
f) finanční hledisko: hodnotu produkce určené pro trh a odhadovanou výši finančních příspěvků Společenství; rozpočet a časový harmonogram pro zavedení všech opatření.
3. Programy opatření nesmí zahrnovat:
a) správní a provozní výdaje, které se netýkají přímo realizace programu;
b) suroviny pocházející ze států, které nejsou členy Společenství, nebo hotové produkty, které nepocházejí z produkce členů reprezentativních sdružení;
c) dodatky k příjmu či cenám;
d) kroky, které by mohly vést k narušení hospodářské soutěže v jiných oblastech podnikání organizací v rámci reprezentativního sdružení; kroky či opatření přímo nebo nepřímo prospívající jiným oblastem podnikání těchto organizací budou financovány v poměru k jejich využití v odvětví chřestu.
4. Programy zvláštních opatření jsou přípustné pouze tehdy, obsahují-li:
a) písemný závazek reprezentativního sdružení dodržovat ustanovení nařízení (ES) č. 2201/96 a rovněž ustanovení tohoto nařízení nevyužívat, ať přímo či nepřímo, dvojího financování Společenství nebo na národní úrovni pro opatření a/nebo činnosti, kterých se týká poskytování podpory Společenství;
b) důkaz o otevření bankovního účtu u finanční instituce členského státu, ve kterém má reprezentativní sdružení sídlo, který je určen výhradně pro transakce spojené s prováděním programu zvláštních opatření.
Článek 4
1. Příslušný vnitrostátní orgán rozhodne o programech zvláštních opatření předložených během tří měsíců ode dne předložení celkového materiálu.
2. Příslušný vnitrostátní orgán ověřuje:
a) všemi náležitými prostředky, včetně kontroly na místě, přesnost informací uvedených v čl. 3 odst. 2 písm. a), c) a f);
b) soulad cílů programu s čl. 10 odst. 1 nařízení (ES) č. 2201/96;
c) ekonomickou konzistenci a technickou kvalitu programů, spolehlivost všech odhadů a plánu financování a harmonogramu jejich realizace.
3. Příslušný vnitrostátní orgán podle okolností:
a) schválí programy, které splňují požadavky článku 10 nařízení (ES) č. 2201/96 a požadavky této kapitoly;
b) požaduje provedení změn programů; pouze programy, které budou obsahovat požadované změny, mohou být schváleny;
c) programy zamítnou.
Příslušný vnitrostátní orgán sdělí dotčenému reprezentativnímu sdružení své rozhodnutí.
Předá Komisi souhrn schválených programů.
Článek 5
1. Výdaje uvedené ve schváleném programu mohou být překročeny až o 20 % u každého opatření za předpokladu, že se nepřekročí celkové výdaje; pokud odchylka činí více než 5 % odhadovaných výdajů uvedených v programu, může provádění programu pokračovat v případě, že v souladu s odstavcem 2 bude předložena žádost o provedení změn v programu.
2. Reprezentativní sdružení mohou k programům zvláštních opatření každoročně požádat o provedení změn v programech nejpozději dva měsíce před výročním dnem schválení programu.
Změny mohou zahrnovat prodloužení trvání programu o rok.
Žádost o změny musí obsahovat veškeré podkladové materiály.
Příslušné orgány rozhodnou o požadovaných změnách k programům během dvou měsíců po zvážení poskytnutých podkladových materiálů a s patřičným ohledem na kritéria podle čl. 4 odst. 2.
Článek 6
1. Ode dne schválení programu zvláštních opatření mohou reprezentativní sdružení předložit žádost o jednorázovou zálohu.
Záloha nesmí překročit 30 % odhadované výše finančního příspěvku Společenství.
Záloha bude vyplacena na základě předložení jistoty v hodnotě 110 % výše dané zálohy.
2. Jistoty se předkládají v souladu s podmínkami podle nařízení Rady (EHS) č. 2220/85 [3]. Jistoty budou uvolněny po uhrazení bilance podle čl. 7 odst. 2.
Základním požadavkem ve smyslu článku 20 nařízení (EHS) č. 2220/85 je provedení operací uvedených v programu zvláštních opatření, na které se vztahují závazky dané čl. 3 odst. 4 písm. a) tohoto nařízení.
V případě nesplnění základního požadavku nebo hrubého porušení závazků uvedených v čl. 3 odst. 4 písm. a) jistota propadá, aniž jsou tím dotčeny další sankce, které mohou být stanoveny v souladu s článkem 25 nařízení (ES) č. 2201/96.
Článek 7
1. Finanční příspěvek Společenství do programu se skládá ze šestiměsíčních plateb a salda.
Šestiměsíční platby se uskutečňují na základě žádosti obsahující podkladové materiály o skutečných výdajích a průběžnou zprávu o pokroku při provádění programu.
Tyto platby nesmí překročit 85 % odhadovaného finančního příspěvku Společenství na program s ohledem na limity financování podle článku 2.
První žádost o šestiměsíční platbu se předkládá šest měsíců po schválení programu.
2. Žádost o zaplacení salda se předkládá příslušnému vnitrostátnímu orgánu nejpozději do konce čtvrtého měsíce ode dne ukončení programu zvláštních opatření.
Obsahuje podkladové materiály, které uvádějí:
a) skutečné výdaje na program a důkazy o zaplacení vlastního příspěvku sdružením, jakož i původ příspěvku;
b) dosažené výsledky programu formou závěrečné zprávy s přiloženým zhodnocením provedeným případně ve spolupráci se specializovaným poradenským orgánem.
Toto hodnocení musí ověřit dodržení cílů stanovených v programech a v případě potřeby navrhnout nová opatření nebo směry.
Příslušný vnitrostátní orgán provede platby uvedené ve článcích 1 a 2 během třiceti dnů ode dne obdržení žádosti uvedené v odst. 1 druhém pododstavci nebo žádosti o zaplacení salda uvedeného v odstavci 2.
Je-li však třeba provést dodatečné ověření, může platbu odložit.
Článek 8
1. Členské státy provedou kontrolu organizací sdružených v reprezentativních sdruženích, aby ověřily dodržování podmínky pro poskytnutí finančního příspěvku Společenství.
2. Kontroly se každoročně týkají významného vzorku žádostí o příspěvek.
Vzorek musí reprezentovat alespoň 10 % reprezentativních sdružení a 30 % celkové podpory Společenství.
V případě, že kontroly v určité oblasti nebo v části oblasti odhalí závažné nedostatky, provedou příslušné orgány během dotčeného roku dodatečné kontroly a zvýší procento žádostí, které v uvedené oblasti nebo části oblasti podrobí kontrole v následujícím roce.
3. Příslušné vnitrostátní orgány určují, která reprezentativní sdružení budou podrobena kontrole, a to zejména na základě analýzy rizika, která uvádí:
a) výši finančního příspěvku Společenství;
b) vývoj programů ve vztahu k předcházejícímu roku;
c) výsledky kontrol předcházejících let;
d) další parametry stanovené členskými státy.
Článek 9
1. Příjemce je povinen vrátit dvojnásobek nenáležitě vyplacené částky a úrok vypočítaného na základě období, které uplyne mezi zaplacením a vrácením ze strany příjemce, když se během kontroly provedené v souladu s článkem 8 ukáže, že:
a) skutečné výdaje jsou nižší, než je uvedeno v žádosti o vyplacení salda;
b) nebyl zaplacen příspěvek reprezentativního sdružení;
c) program zvláštních opatření byl provádění způsobem, který je v rozporu s podmínkami jeho schválení dotyčným členským státem, aniž je tím dotčen článek 5.
Úroková sazba se stanoví podle úrokové sazby používané Evropským měnovým institutem pro transakce v ECU, která je zveřejněna v řadě "C"Úředního věstníku Evropských společenství a která je platná v den provedení nenáležité platby, s navýšením o tři procentní body.
2. Převyšuje-li rozdíl mezi skutečně zaplaceným finančním příspěvkem Společenství a dlužnou částkou 20 % dlužného finančního příspěvku, je příjemce povinen uhradit celý příspěvek, včetně úroku uvedeného v odstavci 1.
3. Takto získaná částka spolu s úroky je zaplacena příslušné platební agentuře a odečtena z výdajů financovaných Evropským zemědělským orientačním a záručním fondem.
4. V případě nepravdivého prohlášení učiněného záměrně či v důsledku hrubé nedbalosti ztrácí reprezentativní sdružení nárok na získání finančního příspěvku Společenství.
5. Odstavce 1 až 4 se použijí, aniž tím jsou dotčeny další sankce, které mohou být stanoveny v souladu s článkem 25 nařízení (ES) č. 2201/96.
KAPITOLA II Paušální podpora
Článek 10
Paušální podpora uvedená v čl. 10 odst. 3 nařízení (ES) č. 2201/96 se poskytuje během let 1997, 1998 a 1999 pro všechny plochy osázené bílým chřestem určeným ke zpracování na produkty spadající kód KN ex20056000, za podmínky, že:
a) byly osázeny nejpozději do roku 1996 nebo, v případě nových plantáží, nahrazují staré plantáže, které na tomtéž hospodářství existovaly po dobu uplynulých tří let;
b) mají výnos alespoň 2500 kg/ha, kromě plantáží osazených kratší dobu než jeden rok;
c) jsou předmětem smlouvy o dodání se zpracovatelem, která se týká alespoň stejného množství plodiny uvedeného v písm. d), je platná v průběhu výše uvedeného tříletého období a obsahuje závazek zpracovatele podrobit se kontrolám nezbytným pro udělení paušální podpory;
d) alespoň 90 % z celkového výnosu bílého chřestu je dodáno zpracovateli a zpracováno.
Článek 11
1. Producent podá nejpozději do 31. července 1997 u příslušného orgánu určeného členským státem žádost o jednorázovou paušální podporu pro celé tříleté období pro území, na kterém se nacházejí plochy.
Žádost musí obsahovat alespoň následující informace:
a) plochy zmiňované v žádosti o paušální podporu s odvoláním na příslušný katastr;
b) objem sklizně za rok 1997;
c) důkaz, že byly splněny podmínky uvedené v článku 10.
2. Pro období 1998 a 1999 budou informace uvedené v odst. 1 druhém pododstavci aktualizovány prostřednictvím prohlášení o sklizni, které má být předloženo nejpozději do 31. července.
Článek 12
Členské státy sdělí Komisi nejpozději do 15. září 1997 rozlohu, pro kterou je podána žádost o paušální podporu.
Komise informuje členské státy o celkové rozloze, které se týkají o žádosti o podporu v rámci Společenství, a v případě překročení maximální rozlohy stanovené čl. 10 odst. 3 nařízení (ES) č. 2201/96 je stanoven koeficient snížení pro plochy tak, aby celková rozloha území, na které se podpora vztahuje, nepřekročila výše uvedenou maximální hodnotu.
Za rok 1997 členský stát zaplatí podporu během jednoho měsíce ode dne poskytnutí této informace nebo případně ode dne zveřejnění koeficientu podle druhého odstavce v Úředním věstníku Evropských společenství.
Platby za rok 1998 a rok 1999 musí být provedeny do 30. září.
Článek 13
Členské státy provedou kontrolu významného vzorku žádostí o podporu nebo případně prohlášení o sklizni stanovenou s ohledem na průměrnou rozlohu hospodářství, plochy osazené bílým chřestem ke zpracování a zeměpisným rozložením těchto území.
Vzorek musí představovat alespoň 10 % žádostí o podporu nebo případně prohlášení o sklizni a 30 % celkové paušální podpory.
Odhalí-li kontroly závažné nedostatky, bude tento počet zvýšen na 15 % a 40 % v běžném roce.
V případě, že žádosti o podporu nebo prohlášení o sklizni byly vybrány k ověření, je jeho součástí nejen podrobná kontrola dokladů, ale také kontrola pozemku zahrnující v případě potřeby změření příslušného území, a prověření pozemků zpracovatele se zvláštním důrazem na vedení skladového účetnictví.
Nacházejí-li se v rámci hospodářství území osazená chřestem určeným pro prodej jako čerstvá zelenina, zajistí členské státy, aby byly splněny požadavky podle čl. 10 písm. d).
Článek 14
1. Od příjemce se požaduje uhrazení dvojnásobku neprávem vyplacené částky a úroku vypočítaného na základě období, které uplyne mezi zaplacením a uhrazením ze strany příjemce, v případech, kdy kontroly provedené v souladu s článkem 13 prokáží, že žádost nebo případně prohlášení o sklizni s přiloženým dokladovým materiálem jsou nepravdivé.
Příslušný producent a zpracovatel tím ztrácejí nárok na poskytnutí podpory Společenství podle článku 10 nařízení (ES) č. 2201/96.
Úroková sazba se stanoví podle úrokové sazby pro transakce v ECU, kterou používá Evropský měnový institut, zveřejněné v řadě "C"Úředního věstníku Evropských společenství a platné v den provedení nenáležité platby, s navýšením o tři procentní body.
2. Převyšuje-li rozdíl mezi skutečně zaplacenou a dlužnou paušální podporou 20 % dlužné podpory, je příjemce povinen uhradit částku v plné výši, včetně úroku uvedeného v odstavci 1.
3. Takto získaná částka spolu s úroky je zaplacena příslušné platební agentuře a odečtena z výdajů financovaných Evropským zemědělským orientačním a záručním fondem.
4. Odstavce 1, 2 a 3 se použijí, aniž jsou dotčeny další sankce stanovené v souladu s článkem 25 nařízení (ES) č. 2201/96.
KAPITOLA III Závěrečná ustanovení
Článek 15
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 996/97 ze dne 3. června 1997 o otevření a správě celní kvóty pro dovoz zmrazených hovězích okruží a bránic kódu KN 02062991
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1095/96 ze dne 18. června 1996 o zavedení koncesí stanovených v seznamu CXL sestaveném na základě závěrů jednání o čl. XXIV odst. 6 GATT [1], a zejména na čl. 1 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že na základě seznamu CXL Společenství souhlasilo s otevřením roční celní kvóty o objemu 1500 tun pro zmrazená hovězí okruží a bránice kódu KN 02062991; že je třeba tuto kvótu otevřít na víceletém základě pro období 12 měsíců počínaje 1. červencem, a stanovit prováděcí pravidla;
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 3719/88 [2], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 495/97 [3], stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty; že nařízení Komise (ES) č. 1445/95 [4], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 266/97 [5], stanoví prováděcí pravidla k režimu dovozních licencí pro hovězí a telecí maso;
vzhledem k tomu, že k zajištění účinné správy dovozu masa pocházejícího z Argentiny je třeba, aby tato země vydávala osvědčení o pravosti zaručující původ dotyčných produktů; že je třeba stanovit vzory těchto osvědčení a určit podmínky jejich používání;
vzhledem k tomu, že osvědčení o pravosti musí vydat subjekt v Argentině; že tento orgán musí poskytnout všechny nezbytné záruky pro zajištění řádného fungování uvedeného režimu;
vzhledem k tomu, že k zajištění účinné správy dovozu zmrazených okruží a bránic pocházejících z Argentiny je případně třeba stanovit, že vydání dovozních licencí musí být mimo jiné podmíněno ověřením údajů uvedených na osvědčení o pravosti;
vzhledem k tomu, že v případě ostatních zemí by kvóta měla být spravována pouze na základě dovozních licencí Společenství, přičemž v některých případech odchylně od předpisů upravujících dotyčnou oblast;
vzhledem k tomu, že zkušenosti ukázaly, že dovozci ne vždy oznamují příslušným subjektům, které vydaly dovozní licence, množství a původ hovězího a telecího masa dovezeného v rámci příslušné kvóty; že tyto informace jsou důležité pro posouzení situace na trhu; že je třeba stanovit jistotu vztahující se na dodržování tohoto závazku;
vzhledem k tomu, že členské státy musí poskytovat informace o uvedených dovozech;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Celní kvóta Společenství pro zmrazená hovězí okruží a bránice kódu KN 02062991 o ročním objemu 1500 tun se otevírá na víceletém základě pro období od 1. července do 30. června následujícího roku (dále jen "rok dovozu").
Pořadové číslo kvóty je 09.4020.
2. Valorické clo pro kvótu uvedenou v odstavci 1 činí 4 %.
3. Roční kvóta se rozdělí takto:
a) 700 tun pro zboží pocházející a dovážené z Argentiny;
b) 800 tun pro zboží pocházející a dovážené z ostatních třetích zemí.
4. V rámci této kvóty lze dovážet pouze celá hovězí okruží a bránice.
5. Pro účely tohoto nařízení se "zmrazeným okružím a bránicí" rozumí okruží a bránice zmrazené při vstupu na celní území Společenství na vnitřní teplotu nejvýše - 12 oC.
Článek 2
1. Dovoz množství masa uvedených v čl. 1 odst. 3 podléhá předložení dovozní licence.
2. Platnost dovozních licencí končí 30. června po datu vydání.
Článek 3
1. Osvědčení o pravosti, které má vydat Argentina, se vyhotoví v jednom originále a alespoň jedné kopii na formuláři, který odpovídá vzoru uvedenému v příloze I.
Formulář má rozměry přibližně 210 x 297 milimetrů.
Papír musí mít minimální gramáž 40 gramů na metr čtvereční.
2. Formuláře musí být vytištěny a vyplněny v jednom z úředních jazyků Společenství a též, je-li to požadováno, v úředním jazyce Argentiny.
3. Každé osvědčení o pravosti se opatří jedinečným pořadovým číslem, které mu přidělí vydávající subjekt uvedený v příloze II (dále jen "vydávající subjekt").
Kopie se opatří stejným pořadovým číslem jako originál.
Článek 4
1. Osvědčení o pravosti je platné pouze tehdy, je-li řádně vyplněno a potvrzeno vydávajícím subjektem v souladu s pokyny uvedenými v příloze I.
2. Osvědčení o pravosti se považuje za řádně potvrzené, je-li zde uvedeno datum a místo vydání a je-li opatřeno razítkem vydávajícího subjektu a podpisem osoby nebo osob zmocněných uvedené osvědčení podepsat.
Razítko může být na originálu osvědčení a jeho kopiích nahrazeno otištěnou pečetí.
Článek 5
1. Osvědčení o pravosti je platné tři měsíce od data vydání.
Osvědčení však nelze předkládat příslušnému vnitrostátnímu orgánu po 30. červnu následujícím po datu vydání.
2. Originál osvědčení o pravosti vyhotovený v souladu s články 3, 4 a 6 se spolu s jednou kopií předloží příslušnému vnitrostátnímu orgánu společně se žádostí o první dovozní licenci, na kterou se osvědčení o pravosti vztahuje.
Originál osvědčení o pravosti si ponechá výše uvedený vnitrostátní orgán.
Osvědčení o pravosti lze použít pro vydání více než jedné dovozní licence pro celkové množství nepřevyšující hodnotu uvedenou na osvědčení.
V případech, kdy se pro jedno osvědčení vydá více než jedna licence, potvrdí příslušný vnitrostátní orgán na osvědčení přidělené množství.
Příslušné vnitrostátní orgány mohou vydat dovozní licence až poté, co ověří, že všechny údaje uvedené v osvědčení o pravosti odpovídají údajům, které každý týden dostávají od Komise.
Dovozní licence se vydají neprodleně po tomto ověření.
3. Odchylně od odst. 2 čtvrtého pododstavce mohou příslušné vnitrostátní orgány ve výjimečných případech a na základě řádně odůvodněných žádostí vydat dovozní licence na základě příslušných osvědčení o pravosti dříve, než obdrží údaje od Komise. V takových případech jistota za dovozní licenci uvedená v čl. 11 odst. 1 činí 50 ECU za 100 kg čisté hmotnosti. Po obdržení údajů týkajících se osvědčení nahradí členské státy tuto jistotu částkou 12 ECU za 100 kg čisté hmotnosti, jak je uvedeno v čl. 11 odst. 1.
Článek 6
1. Vydávající subjekt:
a) musí být jako takový uznáván Argentinou;
b) se musí zavázat, že provede kontrolu jednotlivých údajů uváděných v osvědčeních o pravosti;
c) se musí zavázat, že na žádost poskytne Komisi a členským státům všechny informace umožňující ověřit údaje uvedené v osvědčeních o pravosti.
2. Komise může přílohu II upravit, jestliže některý vydávající subjekt přestane být jako takový uznáván nebo neplní-li některý ze svých závazků nebo je-li jmenován nový vydávající subjekt.
Článek 7
Pro vznik nároku na dovozní režim uvedený v čl. 1 odst. 3 písm. b) musí žadatel splnit tyto podmínky:
a) žadatel musí být fyzická nebo právnická osoba, která v okamžiku předložení své žádosti alespoň 12 měsíců obchodovala s hovězím a/nebo telecím masem mezi členskými státy nebo se třetími zeměmi a která je registrována ve členském státě jako plátce DPH;
b) žádost o licenci, kterou žadatel podal, se může vztahovat maximálně na 80 tun;
c) v kolonce 8 žádosti o licenci a samotných licencí musí být uvedena země původu;
d) v kolonce 20 žádostí o licence a samotných licencí musí být uveden jeden z těchto údajů:
- Músculos del diafragma y delgados [Reglamento (CE) no 996/97]
- Mellemgulv (forordning (EF) nr.
996/97)
- Saumfleisch (Verordnung (EG) Nr. 996/97)
- Διάφραγμα [κανονισμός (EK) αριJ.
996/97]
- Thin skirt [Regulation (EC) No 996/97)
- Hampe [règlement (CE) no 996/97]
- Pezzi detti "hampes" [regolamento (CE) n. 996/97]
- Omloop (Verordening (EG) nr.
996/97)
- Diafragma [Regulamento (CE) n.o. 996/97]
- Kuveliha (asetus (EY) N:o 996/97)
- Mellangärde (förordning (EG) nr 996/97).
Článek 8
1. Žádosti uvedené v článku 7 lze podat pouze během prvních deseti dnů každého roku dovozu u příslušných orgánů členského státu, ve kterém je žadatel registrován.
Pokud žadatel podá více než jednu žádost, jsou zamítnuty všechny žádosti.
2. Členské státy oznámí Komisi desátý pracovní den po konci lhůty pro podání žádostí celkové množství, které je předmětem žádostí.
Toto oznámení obsahuje seznam žadatelů a uvedených zemí původu.
Všechna oznámení včetně "nulových" musí být učiněna před 16. hodinou uvedeného dne.
3. Komise v co nejkratší možné lhůtě rozhodne, v jakém rozsahu je možné žádostem vyhovět.
Pokud množství, pro která jsou žádosti o licence podány, překračují dostupná množství, stanoví Komise jednotnou procentní sazbu, o kterou požadovaná množství sníží.
4. Licence se vydávají co nejdříve po rozhodnutí Komise o přijetí žádostí.
Článek 9
1. Aniž jsou dotčena ustanovení tohoto nařízení, nařízení (EHS) č. 3719/88 a nařízení (ES) č. 1445/95 se použijí.
2. Odchylně od čl. 8 odst. 4 nařízení (EHS) č. 3719/88, se vybírá za veškeré množství přesahujících hodnoty stanovené v dovozních licencích dovozní clo stanovené ve společném celním sazebníku v plné výši.
3. Ustanovení čl. 14 odst. 3 druhého pododstavce nařízení (EHS) č. 3719/88 se nepoužije.
4. Odchylně od čl. 33 odst. 3 písm. b) bodu ii) nařízení (EHS) č. 3719/88 činí nejvyšší povolená lhůta pro poskytnutí dokladu o dovozu, během níž jistota propadá pouze z 15 %, čtyři měsíce.
Článek 10
1. Nejpozději tři týdny po dovozu produktu uvedeného v tomto nařízení dovozce oznámí příslušnému vnitrostátnímu orgánu, který vydal dovozní licenci, množství a původ dovezeného produktu.
Uvedený orgán poskytne tyto informace Komisi na začátku každého měsíce.
2. Nejpozději čtyři měsíce po skončení každého pololetí roku dovozu příslušný vnitrostátní orgán sdělí Komisi množství produktu uvedeného v článku 1, pro které byly použity dovozní licence během předcházejícího pololetí roku dovozu, přičemž tato množství musí být rozepsána podle zemí původu.
Článek 11
1. Odchylně od článku 4 nařízení (ES) č. 1445/95 skládají dovozci při podávání žádosti o dovozní licenci u příslušného vnitrostátního orgánu jistotu za dovozní licenci ve výši 12 ECU za 100 kg produktu a jistotu za oznámení uvedené v čl. 10 odst. 1 tohoto nařízení ve výši 1 ECU za 100 kg produktu.
2. Jistota týkající se oznámení se uvolní, je-li oznámení doručeno příslušnému vnitrostátnímu orgánu ve lhůtě uvedené v čl. 10 odst. 1. V opačném případě jistota propadá.
Rozhodnutí o uvolnění této jistoty se přijímá současně s rozhodnutím o uvolnění jistoty za licenci.
Článek 12
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. července 1997.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 3. června 1997, kterým se mění nařízení (ES) č. 1431/94, (ES) č. 1474/95 a (ES) č 1251/96, kterými se stanoví prováděcí pravidla k některým celním kvótám na vejce a drůbeží maso a prodlužuje doba platnosti některých dovozních licencí v těchto odvětvích
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2771/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vejci [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1516/96 [2], a zejména na čl. 3 odst. 2, čl. 6 odst. 1 a článek 15 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2777/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s drůbežím masem [3], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2916/95 [4], a zejména na článek 15 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2783/75 ze dne 29. října 1975 o společném obchodním režimu pro vaječný albumin a mléčný albumin [5], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2916/95, a zejména na čl. 2 odst. 1, čl. 4 odst. 1 a článek 10 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 774/94 ze dne 29. března 1994 o otevření a správě některých celních kvót Společenství pro vysoce jakostní hovězí maso, vepřové maso, drůbeží maso, pšenici, sourež a otruby, krupičné otruby a jiná rezidua [6], ve znění nařízení Komise (ES) č. 2198/95 [7], a zejména na článek 7 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1095/96 ze dne 18. června 1996 o zavedení koncesí stanovených v seznamu CXL sestaveném na základě závěrů jednání o čl. XXIV odst. 6 GATT [8],
vzhledem k tomu, že pro některé produkty odvětví vajec a drůbežího masa byly otevřeny celní kvóty nařízením Komise (ES) č.
1431/94 ze dne 22. června 1994, kterým se stanoví prováděcí pravidla k dovoznímu režimu v odvětví drůbežího masa podle nařízení Rady (ES) č. 774/94 o otevření a správě celních kvót Společenství na drůbeží maso a některé jiné zemědělské produkty [9], naposledy pozměněným nařízením (ES) č.
958/96 [10], nařízením Komise (ES) č. 1474/95 ze dne 28. června 1995 o otevření a správě celních kvót v odvětví vajec a pro vaječný albumin [11], naposledy pozměněným nařízením (ES) č.
1219/96 [12], a nařízením Komise (ES) č. 1251/96 ze dne 28. června 1996 o otevření a správě celních kvót v odvětví drůbežího masa a albuminu [13]; že by pro usnadnění obchodu mezi Evropskou unií a třetími zeměmi mělo být umožněno dovážet vejce a drůbeží maso bez povinnosti dovážet je ze země původu, kterou je však třeba ze statistických důvodů uvést v kolonce 8 dovozní licence;
vzhledem k tomu, že by se tato ustanovení měla vztahovat na dovozní licence, jejichž doba platnosti dosud neuplynula a které dosud nebyly využity nebo byly využity pouze částečně;
vzhledem k tomu, že by měla být prodloužena doba platnosti některých licencí, aby hospodářské subjekty mohly použít nová pravidla stanovená v tomto nařízení před uplynutím doby platnosti licencí;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro vejce a drůbeží maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 3 nařízení (ES) č. 1431/94 se písmeno c) nahrazuje tímto:
"c) v kolonce 8 žádosti o licenci a licence se uvádí země původu; licence zavazuje k dovozu z uvedené země, s výjimkou skupin 3 a 5" .
Článek 2
V článku 4 nařízení (ES) č. 1474/95 se písmeno c) nahrazuje tímto:
"c) v kolonce 8 žádosti o licenci a licence se uvádí země původu" .
Článek 3
V článku 4 nařízení (ES) č. 1251/96 se písmeno c) nahrazuje tímto:
"c) v kolonce 8 žádosti o licenci a licence se uvádí země původu" .
Článek 4
1. Doba platnosti licencí udělených v prvním čtvrtletí 1997 na základě nařízení (ES) č. 1431/94 pro skupiny 3 a 5 se prodlužuje do 31. července 1997.
2. Doba platnosti licencí udělených v prvním a druhém čtvrtletí 1997 na základě nařízení (ES) č. 1251/96 se prodlužuje do 31. července 1997.
3. Doba platnosti licencí udělených v prvním čtvrtletí 1997 na základě nařízení (ES) č. 1474/95 se prodlužuje do 31. července 1997.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 4. června 1997, kterým se mění nařízení (ES) č. 1429/95, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro vývozní náhrady pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2201/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhů s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny [1], a zejména na čl. 16 odst. 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č.
1429/95 [2] pozměněné nařízením (ES) č. 341/96 [3] stanoví prováděcí pravidla pro vývozní náhrady pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny, jiné než náhrady poskytované pro přidaný cukr;
vzhledem k tomu, že je třeba s ohledem na zkušenosti získané uplatňováním tohoto režimu zavést určitý počet změn;
vzhledem k tomu, že při téže příležitosti je vhodné v zájmu harmonizace, aby se určitý počet ustanovení tohoto režimu přizpůsobil režimu vývozních náhrad v odvětví ovoce a zeleniny, které se řídí nařízením Komise (ES) č. 2190/96 [4] naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 610/97 [5];
vzhledem k tomu, že je třeba stanovit možnost uvádět více kódů kombinované nomenklatury zemědělských produktů pro vývozní náhrady v žádostech o licence a v licencích, pokud tyto kódy odpovídají stejné kategorii produktů;
vzhledem k tomu, že pokud jde o opatření stanovená pro vydávání licencí, je třeba také přihlížet k množstvím, pro něž se licence právě vydávají, tzn. licence, pro které nebyla Komisí přijata žádná zvláštní opatření a které budou vydány pátý pracovní den následující po dni, kdy byla žádost podána;
vzhledem k tomu, že z toho důvodu, aby se zabránilo zbytečnému opakování článku 49 nařízení Komise (EHS) č. 3665/87 ze dne 27. listopadu 1987, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty [6], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 815/97 [7], je třeba zrušit sdělení o náhradách poskytovaných bez licence podle čl. 2a odst. 1 výše uvedeného nařízení;
vzhledem k tomu, že je třeba definovat pojem dne vydání licencí odkazem na nařízení Komise (EHS) č. 3719/88 ze dne 18. listopadu 1988, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty [8], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 495/97 [9];
vzhledem k tomu, že dojde-li ke stažení žádosti o licenci po vydání licence, je třeba stanovit zrušení výše uvedené licence;
vzhledem k tomu, že z důvodů průhlednosti a pružnosti je třeba ukončit automatické převádění nevyužitých množství z jednoho období do druhého;
vzhledem k tomu, že v případě státního svátku je třeba stanovit, že sdělení Komisi musí být učiněno předem;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1429/95 se mění takto:
1. V čl. 3 odst. 2 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Více kódů se však může uvést zároveň v žádosti o licenci a v licenci, pokud tyto kódy náležejí ke stejné kategorii produktů a pokud sazba náhrady je totožná."
2. Článek 4 se mění takto:
a) v odstavci 1 první odrážce se slova "snížené o množství, pro která byly vydány licence obsahující stanovení náhrady předem" nahrazují slovy "snížené o množství, pro která byly vydány nebo pro která se právě vydávají licence obsahující stanovení náhrady předem";
b) v odstavci 1 se zrušuje druhá a třetí odrážka;
c) v odstavci 3 se slova "dne jejich vydání" nahrazují slovy "dne jejich vydání ve smyslu čl. 21 odst. 2 nařízení (EHS) č. 3719/88";
d) v odstavci 4 se vkládá nový pododstavec, který zní:
"Pokud jde o žádosti, podle nichž by byla vydána licence před jejich stažením, musí být licence předána ke zrušení příslušnému orgánu uvedenému v článku 2 současně s oznámením o stažení odpovídající žádosti."
3. Článek 5 se zrušuje.
4. Článek 6 se mění takto:
a) v prvním pododstavci se zrušuje druhá odrážka;
b) vkládá se nový pododstavec, který zní:
"Je-li dnem stanoveným pro sdělení státní svátek, zašle dotyčný členský stát výše uvedené sdělení v pracovní den předcházející státnímu svátku."
5. Příloha se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1035/97 ze dne 2. června 1997, kterým se zřizuje Evropské středisko pro sledování rasismu a xenofobie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 213 a 235 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů,
(1) vzhledem k tomu, že při vypracovávání a provádění svých politik a přijímání právních předpisů musí Společenství respektovat základní práva; že kromě toho respektování lidských práv je podmínkou právnosti předpisů Společenství;
(2) vzhledem k tomu, že shromažďování a analýza objektivních, spolehlivých a srovnatelných informací o rasismu, xenofobii a antisemitismu jsou tedy na úrovni Společenství nezbytné, aby si Společenství mohlo utvořit úplný obraz o těchto jevech a splnit tak svou povinnost respektovat základní práva a brát na ně ohled při vypracovávání a provádění svých politik a právních předpisů, které přijímá ve své oblasti působnosti;
(3) vzhledem k tomu, že orgány a členské státy Společenství opakovaně zdůrazňovaly význam respektování lidských práv;
(4) vzhledem k tomu, že ve společném prohlášení ze dne 5. dubna 1977 [4] zdůrazňují Evropský parlament, Rada a Komise "základní význam, který přisuzují respektování lidských práv" a prohlašují, že "při výkonu svých pravomocí a při dosahování cílů Evropského společenství respektují a nadále budou respektovat tato práva";
(5) vzhledem k tomu, že dne 11. června 1986 Evropský parlament, Rada, zástupci členských států, zasedající v Radě, a Komise přijali prohlášení proti rasismu a xenofobii [5], v němž poukazují "na význam přiměřené informovanosti a zvýšení citlivosti všech občanů s ohledem na nebezpečí rasismu a xenofobie" a které zdůrazňuje "význam odpovídajícího a objektivního informování a upozorňování všech občanů na nebezpečí rasismu a xenofobie, jakož i nezbytnost stálé ostražitosti pro předcházení jakékoli podobě diskriminace a její potlačování";
(6) vzhledem k tomu, že Rada a zástupci vlád členských států, zasedající v Radě, přijaly dne 29. května 1990 usnesení o boji proti rasismu a xenofobii [6];
(7) vzhledem k tomu, že dne 5. října 1995 Rada a zástupci vlád členských států, zasedající v Radě, přijali usnesení o boji proti rasismu a xenofobii v oblasti zaměstnanosti a sociálních věcí [7] a dne 23. října 1995 přijali usnesení o odpovědi vzdělávací soustavy na problémy rasismu a xenofobie [8];
(8) vzhledem k tomu, že Rada dne 15. července 1996 přijala na základě článku K.3 Smlouvy o Evropské unii společnou akci, která se týká boje proti rasismu a xenofobii [9];
(9) vzhledem k tomu, že Rada a zástupci vlád členských států přijali dne 23. července 1996 usnesení o Evropském roku proti rasismu (1997) [10];
(10) vzhledem k tomu, že Evropská rada na zasedání ve dnech 24. a 25. června 1994 na Korfu rozhodla o posílení snah o vymezení, na úrovni Evropské unie, celkové strategie boje proti rasismu a xenofobii; že za tímto účelem zřídila poradní komisi pověřenou vypracováním doporučení o boji proti rasismu a xenofobii;
(11) vzhledem k tomu, že Evropská rada na zasedání v Cannes ve dnech 26. a 27. června 1995 požádala poradní komisi, aby pokračovala ve své práci a prostudovala v úzké spolupráci s Radou Evropy možnost zřízení Evropského střediska pro sledování rasismu a xenofobie;
(12) vzhledem k tomu, že závěry studie o možnosti zřízení Střediska byly předloženy Evropské radě na jejím zasedání ve Florencii ve dnech 21. a 22. června 1996;
(13) vzhledem k tomu, že Evropská rada na svém zasedání ve Florencii znovu potvrdila rozhodnutí Unie důsledně potlačit rasismus a xenofobii a schválila zásadu, která předpokládá zřízení evropského střediska;
(14) vzhledem k tomu, že pro splnění úkolu shromažďování a analýzy informací o rasismu, xenofobii a antisemitismu pokud možno co nejlépe a nezávisle a pro zachování úzkých vztahů s Radou Evropy je nezbytné vytvořit na úrovni Společenství samostatný subjekt s vlastní právní subjektivitou, Evropské středisko pro sledování rasismu a xenofobie (dále jen "Středisko");
(15) vzhledem k tomu, že rasismus, xenofobie a antisemitismus obsahují četné komplexní úzce související hlediska, jež lze jen obtížně oddělit; že by tedy Středisku měl být svěřen obecný úkol shromažďovat a analyzovat informace týkající se různých oblastí činnosti Společenství; že úkol Střediska se zaměřuje na oblasti, v nichž je dobrá znalost těchto jevů pro činnost Společenství zvláště důležitá;
(16) vzhledem k tomu, že rasismus a xenofobie jsou jevy zřetelné na všech úrovních Společenství: místní, regionální, celostátní úrovni a na úrovni Společenství; že shromážděné a analyzované informace na úrovni Společenství mohou tedy orgány členských států používat v oblasti své působnosti při vypracovávání a provádění opatření na místní, regionální a celostátní úrovni;
(17) vzhledem k tomu, že Středisko poskytne výsledky své činnosti jak Společenství, tak členským státům;
(18) vzhledem k tomu, že v členských státech existují četné význačné instituce, které se zabývají studiem rasismu a xenofobie;
(19) vzhledem k tomu, že koordinace výzkumu a vytvoření sítě institucí zlepšují prospěšnost a účinnost této práce;
(20) vzhledem k tomu, že úkoly svěřené Středisku předpokládají úzké vztahy s Radou Evropy, která má v této oblasti značné zkušenosti, jakož i spolupráci s ostatními subjekty členských států a s mezinárodními organizacemi kvalifikovanými v oblastech souvisejících s rasismem a xenofobií, aby byla podpořena spolupráce a aby bylo zabráněno prolínání a zdvojení činnosti;
(21) vzhledem k tomu, že Středisko bude mít možnost samostatně rozhodovat o správních podmínkách spolupráce s těmito organizacemi; že Společenství je naopak příslušné uzavřít jménem Střediska dohodu s Radou Evropy o úzké spolupráci mezi Radou Evropy a Střediskem; že totéž platí pro uzavření dohod s ostatními mezinárodními organizacemi nebo třetími zeměmi, které jsou nezbytné pro plnění úkolů Střediska;
(22) vzhledem k tomu, že ochrana osobních údajů zpracovávaných, přijímaných nebo vyměňovaných Střediskem musí být zajištěna podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů [11];
(23) vzhledem k tomu, že Středisko musí pro splnění svých úkolů požívat co největší samostatnost;
(24) vzhledem k tomu, že by měla být stanovena příslušnost Soudního dvora pro rozhodování, na základě rozhodčí doložky, sporů týkajících se smluvní a mimosmluvní odpovědnosti Střediska; že je třeba rovněž stanovit příslušnost Soudního dvora pro rozhodování o opravných prostředcích proti aktům Střediska za podmínek článku 173 Smlouvy;
(25) vzhledem k tomu, že toto nařízení lze případně po uplynutí tříletého období upravit, s cílem provést případné úpravy nebo rozšíření úkolů Střediska, zejména s ohledem na vývoj pravomocí Společenství;
(26) vzhledem k tomu, že oprávnění podle článku 213 Smlouvy pro shromažďování a analýzu informací týkajících se různých oblastí činnosti Společenství nedovolují, aby toto shromažďování prováděl specializovaný samostatný subjekt s vlastní právní subjektivitou; že by tedy pro vytvoření takového subjektu měl být využit článek 235 Smlouvy a mělo by tak být umožněno předávání informací organům a institucím Společenství a členským státům,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zřizuje se Evropské středisko pro sledování rasismu a xenofobie (dále jen "Středisko").
Článek 2
Účel a úkoly
1. Hlavním cílem Střediska je poskytovat Společenství a členským státům, zejména v oblastech uvedených v čl. 3 odst. 3, objektivní, spolehlivé a srovnatelné informace o rasismu, xenofobii a antisemitismu na evropské úrovni, které jsou pro ně užitečné, pokud přijímají v oblastech spadajících do jejich působnosti opatření nebo vymezují akce.
2. Středisko studuje rozsah a vývoj rasismu, xenofobie a antisemitismu a jejich projevy, analyzuje jejich příčiny, následky a účinky a zkoumá příklady osvědčených postupů k jejich odstranění.
Za tímto účelem Středisko pro splnění svých úkolů:
a) shromažďuje, ukládá a analyzuje informace a údaje včetně výsledků vědeckých výzkumů, které mu sdělí výzkumné ústavy, členské státy, orgány Společenství, mezinárodní organizace, zejména ty, které jsou uvedeny v čl. 4 odst. 1, a nevládní organizace;
b) zahájí spolupráci s poskytovateli informací a vypracuje způsob sladěného používání jejich databází, aby bylo zlepšeno na případnou žádost Evropského parlamentu, Rady nebo Komise šíření jejich informací;
c) provádí na případnou žádost Evropského parlamentu, Rady nebo Komise výzkum a vědecká šetření, přípravné studie a studie proveditelnosti.
Přitom bere Středisko ohled na již prováděné studie a jiné činnosti (konference, semináře, probíhající výzkumy, publikace), zejména ve střediscích a organizacích, se kterými udržuje vztahy v rámci evropské informační sítě o rasismu a xenofobii (Raxen), aby bylo zabráněno zdvojení činnosti a zajištěno nejlepší využití zdrojů.
Rovněž pořádá zasedání odborníků a v případě potřeby zřizuje pracovní skupiny ad hoc;
d) vytváří veřejně přístupný fond dokumentace, podněcuje podporu informačních činností a podporuje vědecký výzkum;
e) vypracovává závěry a stanoviska určená Společenství a členským státům;
f) vyvíjí metody pro dosažení lepší srovnatelnosti, objektivity a spolehlivosti údajů na úrovni Společenství tím, že vypracovává ukazatele a kritéria, které umožní zlepšení soudržnosti informací;
g) zveřejňuje výroční zprávu o stavu rasismu a xenofobie ve Společenství, v níž zejména zdůrazní příklady osvědčených postupů, jakož i o své činnosti;
h) zřizuje a koordinuje evropskou síť o rasismu a xenofobii (Raxen) tvořenou ústřední jednotkou Střediska, která spolupracuje s vnitrostátními univerzitními výzkumnými středisky, nevládními organizacemi a specializovanými středisky vytvořenými organizacemi členských států nebo mezinárodními organizacemi uvedenými v článku 7;
i) usnadňuje a podporuje pravidelné pořádání kulatých stolů nebo zasedání jiných stálých poradních subjektů, které již existují v členských státech za účasti sociálních partnerů, výzkumných středisek a zástupců příslušných veřejných orgánů a dalších osob nebo subjektů zabývajících se otázkou rasismu a xenofobie.
Středisko ve výroční zprávě o stavu rasismu a xenofobie ve Společenství bere ohled na výsledky vnitrostátních kulatých stolů nebo zasedání jiných stávajících stálých poradních grémií.
Článek 3
Pracovní metody a oblasti činnosti
1. Středisko plní své úkoly v rámci pravomocí Společenství v závislosti na cílech stanovených v ročním programu a v rámci dostupných rozpočtových prostředků.
2. Středisko, aby zabránilo zdvojení činnosti, bere při výkonu své činnosti ohled na činnosti již provedené orgány Společenství nebo jinými příslušnými mezinárodními institucemi nebo organizacemi, zejména Radou Evropy, a dbá v úzké spolupráci s Radou Evropy na zajištění přidané hodnoty.
3. Informace a údaje, které mají být shromážděny a zpracovány, vědecké výzkumy, šetření a studie, které mají být provedeny a podpořeny, se týkají rozsahu, vývoje, příčin a důsledků rasismu a xenofobie, zejména v těchto oblastech:
a) volný pohyb osob uvnitř Společenství;
b) informování, televizní vysílání a ostatní sdělovací a komunikační prostředky;
c) obecné a odborné vzdělávání a mládež;
d) sociální politika včetně zaměstnanosti;
e) volný pohyb zboží;
f) kultura.
Článek 4
Evropská informační síť o rasismu a xenofobii (Raxen)
1. Aby co nejrychleji a nejúčinněji došlo k zavedení sítě uvedené v čl. 2 odst. 2 písm. h), předají členské státy Středisku seznam středisek a organizací uvedených ve zmíněném článku, které jsou jim známy.
2. Správní rada Střediska vyzývá s ohledem na seznam uvedený v odstavci 1 subjekty příslušné v oblastech souvisejících s rasismem a xenofobií nebo subjekty, jejichž hlavním úkolem je analýza těchto jevů, aby se připojily k síti Raxen.
3. Středisko může se subjekty uvedenými v odstavci 2 navázat smluvní vztahy, zejména dodavatelské, za účelem provedení úkolů, jež jim případně svěří.
Středisko může rovněž navázat smluvní vztahy ad hoc pro specifické úkoly se subjekty, které nejsou součástí sítě Raxen.
Přidělení těchto úkolů je třeba uvést do ročního programu Střediska.
Článek 5
Ochrana a důvěrnost osobních údajů
1. Středisko může shromažďovat osobní údaje pouze za účelem plnění úkolů podle tohoto nařízení.
Středisko uplatňuje pro zpracování a výměnu osobních údajů, které provádí podle tohoto nařízení, ustanovení směrnice 95/46/ES.
Za tímto účelem jsou přijaty prováděcí předpisy k těmto ustanovením, zejména s ohledem na práva dotčených osob, důvěrnost a bezpečnost operací zpracování údajů, přiměřená ochranná opatření zajišťující anonymní povahu před jejich sdělením, jakož i vnitřní dohled nad zpracováním údajů.
2. Prováděcí předpisy uvedené v článku 1 se zveřejňují v Úředním věstníku Evropských společenství.
Středisko nesmí zpracovávat osobní údaje před vstupem těchto prováděcích předpisů v platnost, a pouze pokud byl zřízen kontrolní orgán podle článku 28 směrnice 95/46/ES a pokud pracuje.
Až do okamžiku určení tohoto kontrolního orgánu nebo těchto kontrolních orgánů zřízených pro orgány a instituce Společenství kontroluje činnost Střediska, pokud jde o dodržování předpisů týkajících se ochrany údajů, veřejný ochránce práv stanovený v článku 138e Smlouvy v rámci úkolů, které mu svěřuje Smlouva.
3. Do dne provedení směrnice 95/46/ES členské státy při předávání nebo přijímání osobních údajů podle tohoto nařízení uplatňují příslušné vnitrostátní předpisy týkající se ochrany údajů.
Do dne provedení zmíněné směrnice může členský stát, jenž předal Středisku osobní údaje, odmítnout jejich předání jinému členskému státu nebo může pro předání požadovat splnění určitých podmínek, pokud příjemce předávaných údajů nemůže pro jejich zpracování zaručit ochranu odpovídající směrnici 95/46/ES.
V každém případě osobní údaje, které Středisko shromáždí a předá Společenství nebo členským státům, se poté neuloží a nepoužívají způsobem neslučitelným s účely, pro něž je Středisko shromáždilo.
4. Členské státy a vnitrostátní subjekty, které spolupracují se Střediskem nejsou povinny poskytovat informace, jež jsou podle vnitrostátních právních předpisů označeny jako důvěrné.
Článek 6
Právní subjektivita a způsobilost k právním úkonům
Středisko má právní subjektivitu.
V každém členském státě má nejširší způsobilost k právním úkonům, která je přiznávána právnickým osobám podle vnitrostátních právních předpisů. Středisko může zejména nabývat nebo zcizovat nemovitý nebo movitý majetek a vystupovat před soudem.
Článek 7
Spolupráce s vnitrostátními a mezinárodními organizacemi
1. Středisko spolupracuje za účelem výkonu svých úkolů s organizacemi členských států nebo mezinárodními, vládními nebo nevládními organizacemi kvalifikovanými v oblasti rasismu a xenofobie.
2. Správní podmínky spolupráce podle odstavce 1 podléhají schválení správní rady.
Středisko koordinuje své činnosti s činnostmi Rady Evropy, zejména v souvislosti s programem činností vypracovaným podle čl. 8 odst.
3 písm. a). Za tímto účelem uzavře Společenství postupem podle článku 228 Smlouvy jménem Střediska dohodu s Radou Evropy, aby zahájilo úzkou spolupráci mezi Radou a Střediskem.
Tato dohoda rovněž obsahuje jmenování osoby do správní rady Střediska provedené Radou Evropy.
Pokud se uzavření dohod s ostatními mezinárodními organizacemi nebo třetími zeměmi ukáže jako nezbytné, aby Středisko mohlo účinně plnit své úkoly, uzavře Společenství tyto dohody jménem Střediska postupem uvedeným v předchozím pododstavci.
Článek 8
Správní rada
1. Správní rada Střediska se skládá z nezávislých osobností jmenovaných po jedné každým členským státem, z nezávislé osobnosti jmenované Evropským parlamentem a z nezávislé osobnosti jmenované Radou Evropy podle čl. 7 odst. 3 a ze zástupce Komise. Členové správní rady jsou osoby s odpovídajícími zkušenostmi v oblasti lidských práv a analýzy rasismu, xenofobie a antisemitismu.
Každý člen má náhradníka jmenovaného obdobným způsobem.
2. Jména členů správní rady a jejich náhradníků se sdělí Komisi, aby byla zveřejněna v Úředním věstníku Evropských společenství.
Jejich funkční období je tříleté a mohou být jednou jmenováni dvakrát po sobě.
Správní rada volí svého předsedu a místopředsedu a ostatní členy výkonného orgánu uvedeného v článku 9.
Každý člen správní rady nebo v jeho nepřítomnosti náhradník má jeden hlas.
Rozhodnutí jsou přijímána dvoutřetinovou většinou všech odevzdaných hlasů.
Předseda hlasuje.
Osoba jmenovaná Radou Evropy nehlasuje o rozhodnutích uvedených v odst. 3 písm. d) a e).
3. Správní rada přijímá rozhodnutí nezbytná pro fungování Střediska.
Zejména:
a) přijímá roční program činností Střediska v závislosti na rozpočtu a dostupných prostředcích; v případě potřeby lze program během roku přezkoumat;
b) přijímá výroční zprávu a závěry a stanoviska Střediska a předává je Evropskému parlamentu, Radě, Komisi, Hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů; zajišťuje zveřejnění výroční zprávy;
c) jmenuje ředitele Střediska;
d) přijímá návrh rozpočtu a konečný roční rozpočet Střediska;
e) schvaluje účty a uděluje absolutorium řediteli za plnění rozpočtu.
4. Správní rada přijme svůj jednací řád.
Správní radu svolává její předseda nejméně dvakrát ročně.
Článek 9
Výkonný výbor
1. Výkonný výbor se skládá z předsedy, místopředsedy a nejvýše tří dalších členů správní rady, mezi nimiž jsou osoby jmenované Radou Evropy a zástupce Komise.
2. Výkonný výbor kontroluje činnost Střediska, dohlíží na přípravu a provádění programů a připravuje zasedání správní rady s podporou ředitele Střediska.
Výkonný výbor plní dále všechny úkoly, které mu svěří správní rada v souladu se svým jednacím řádem.
Článek 10
Ředitel
1. V čele Střediska je ředitel jmenovaný správní radou na návrh Komise na období čtyř let, jenž může být jmenován opakovaně.
2. Ředitel odpovídá za:
a) provádění úkolů podle čl. 2 odst. 2;
b) přípravu a provádění ročního programu činností Střediska;
c) přípravu výroční zprávy, závěrů a stanovisek uvedených v tomto nařízení;
d) všechny otázky týkající se personálu a běžné správy.
3. Ředitel odpovídá správní radě za řízení a účastní se zasedání správní rady a výkonného výboru.
4. Ředitel je právním zástupcem Střediska.
Článek 11
Personál
1. Na personál Střediska se vztahují nařízení a předpisy platné pro úředníky a ostatní zaměstnance Evropských společenství.
2. Středisko vykonává vůči svému personálu pravomoci, které náleží orgánu oprávněnému ke jmenování.
3. Správní rada přijme v souladu s Komisí vhodné prováděcí předpisy.
Článek 12
Rozpočet
1. Veškeré příjmy a výdaje Střediska jsou předmětem odhadu na každý rozpočtový rok, který se shoduje s kalendářním rokem, a jsou zahrnuty do rozpočtu Střediska.
2. Ředitel sestaví nejpozději do 15. února každého roku předběžný návrh rozpočtu na následující rozpočtový rok.
Předběžný návrh rozpočtu pokrývá provozní výdaje a program činnosti stanovený pro následující rozpočtový rok.
Ředitel předkládá tento předběžný návrh doplněný seznamem pracovních míst Správní radě.
3. Rozpočet je vyrovnaný co do příjmů a výdajů.
4. Příjmy Střediska zahrnují, aniž jsou dotčeny jiné zdroje:
a) příspěvek Společenství zanesený do zvláštního záhlaví souhrnného rozpočtu Evropských společenství (oddíl "Komise");
b) platby jako úhradu za poskytnuté služby;
c) případné finanční příspěvky organizací uvedených v článku 7;
d) případné dobrovolné příspěvky členských států.
5. Výdaje Střediska zahrnují zejména odměny personálu, správní výdaje a výdaje na infrastrukturu, provozní náklady a výdaje související se smlouvami uzavřenými s institucemi a subjekty, které jsou součástí sítě Raxen, nebo se třetími osobami.
6. Správní rada přijme návrh rozpočtu a předá jej Komisi, která na jeho základě vypracuje odpovídající odhady pro podporu zařazené do předběžného návrhu souhrnného rozpočtu Evropských společenství, který předloží Radě podle článku 203 Smlouvy.
7. Správní rada přijme konečný rozpočet Střediska před začátkem rozpočtového roku a upraví jej podle potřeby o podporu Společenství a další příjmy Střediska.
8. Rozpočet Střediska plní ředitel.
9. Kontrolu závazků a plateb veškerých výdajů Střediska a kontrolu stanovení a výběru všech příjmů provádí finanční kontrolor Komise.
10. Nejpozději 31. března každého roku předkládá ředitel Komisi, správní radě a Účetnímu dvoru vyúčtování všech příjmů a výdajů Střediska za uplynulý rozpočtový rok.
Účetní dvůr posuzuje zmíněné vyúčtování podle článku 188c Smlouvy
11. Správní rada uděluje řediteli absolutorium za plnění rozpočtu.
12. Správní rada přijme po konzultaci Komise a Účetního dvora vnitřní finanční předpisy, které upřesní zejména způsoby sestavení a plnění rozpočtu Střediska.
Článek 13
Překladatelské služby nezbytné pro činnost Střediska v zásadě zajišťuje Překladatelské středisko pro instituce Evropské unie, zřízené nařízením (ES) č. 2965/94 [12].
Článek 14
Výsady a imunity
Na Středisko se vztahuje Protokol o výsadách a imunitách Evropských společenství.
Článek 15
Příslušnost Soudního dvora
1. Smluvní odpovědnost Střediska se řídí rozhodným právem dané smlouvy.
Soudní dvůr je příslušný pro rozhodování na základě rozhodčí doložky obsažené ve smlouvách uzavíraných Střediskem.
2. V oblasti mimosmluvní odpovědnosti musí Středisko napravit, v souladu s obecnými zásadami společnými právním řádům členských států, škody, které způsobilo nebo které způsobili jeho zaměstnanci při výkonu svých funkcí.
Soudní dvůr je příslušný pro rozhodování o sporech, které se týkají náhrady těchto škod.
3. Soudní dvůr je příslušný rozhodovat o opravných prostředcích podaných proti aktům Střediska za podmínek stanovených v článku 173 Smlouvy.
Článek 16
Zpráva
Během třetího roku po vstupu tohoto nařízení v platnost předloží Komise Evropskému parlamentu, Radě a Hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů zprávu o hodnocení činnosti Střediska doplněnou o případné návrhy na úpravu nebo rozšíření jeho úkolů, zejména v závislosti na vývoji pravomocí Společenství v oblasti rasismu a xenofobie.
Článek 17
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost jeden den po rozhodnutí příslušných orgánů o sídle Střediska.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 9. června 1997, kterým se mění nařízení (EHS) č. 189/92, kterým se stanoví prováděcí pravidla k určitým kontrolním opatřením přijatým Organizací pro rybolov v severozápadním Atlantiku
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č.
189/92 [3] stanoví, že rybářská plavidla Společenství musejí sdělovat Komisi a zároveň také svým příslušným vnitrostátním orgánům určité údaje o svých činnostech v oblasti upravené předpisy Organizace pro rybolov v severozápadním Atlantiku (NAFO);
vzhledem k tomu, že Komise pro rybolov NAFO přijala dne 13. září 1996 návrh na změnu systému rádiového hlášení;
vzhledem k tomu, že podle článku XI úmluvy NAFO je toto doporučení pro Společenství od 13. listopadu 1996 závazné;
vzhledem k tomu, že by nařízení (EHS) č. 189/92 mělo být změněno, aby rybářská plavidla Společenství zavazovalo k dodržování tohoto doporučení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V bodě 1.1 přílohy nařízení (EHS) č. 189/92 se vkládá nová odrážka, která zní:
- "cílový(-é) druh(-y)" .
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
kterým se mění nařízení (ES) č. 3069/95, kterým se pro rybářská plavidla Společenství, která operují v oblasti upravené předpisy Organizace pro rybolov v severozápadním Atlantiku (NAFO), zavádí pozorovatelský program Evropského společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č.
3069/95 [3] definovalo pravidla týkající přidělování pozorovatelů a jejich povinností a závazky velitelů rybářských plavidel Společenství, která provozují nebo hodlají provozovat rybolovné činnosti v oblasti upravené přepisy Organizace pro rybolov v severozápadním Atlantiku (NAFO);
vzhledem k tomu, že komise pro rybolov NAFO přijala 13. září 1996 doporučení o změně pozorovacího programu;
vzhledem k tomu, že podle článku XI úmluvy NAFO se toto doporučení stane od 13. listopadu 1996 pro Společenství závazné;
vzhledem k tomu, že by proto mělo být nařízení (ES) č. 3069/95 změněno, aby velitele rybářských plavidel Společenství a pozorovatele jmenované do uvedeného programu zavazovalo k používání tohoto doporučení;
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I nařízení (ES) č. 3069/95 se mění takto:
1. V bodě 2 písm. e) se vkládá nový text, který zní:
"pozorovatelé budou zejména shromažďovat údaje o výmětu a podměrečných rybách uchovávaných na palubě, přičemž použijí, pokud to okolnosti umožní, následující postup odběru vzorků:
i) při každém vytažení sítě se zaznamenají odhady celkového odlovu jednotlivých druhů, vyjádřené v hmotnosti, a odhady výmětu jednotlivých druhů, vyjádřené v hmotnosti;
ii) z každého desátého vytažení sítě se odeberou podrobné vzorky jednotlivých druhů, čímž se kromě hmotnosti měřeného vzorku zjistí také přesná množství, která tvoří část úlovku, jež má být vyložena, a část úlovku, kterou tvoří výmět;
iii) kdykoliv se místo rybolovu změní o více než 5 námořních mil, postup popsaný v bodech i) a ii) se zopakuje."
2. Poslední věta bodě 3 odst. i) se nahrazuje tímto: "Velitel plavidla musí pozorovateli umožnit přístup k dokladům plavidla (k lodnímu deníku, přehledu o kapacitě, lodnímu deníku produkce nebo plánu nákladního prostoru) a do různých částí plavidla a, je-li to požadováno, přístup k uchovávanému úlovku a k úlovku, který má být vyhozen do moře, aby mu usnadnil výkon povinností."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1054/97 ze dne 11. června 1997 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č.
866/97 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo ji rozšiřuje o další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních nebo jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
vzhledem k tomu, že je účelné, aby s výhradou platných opatření Společenství týkajících se systému dvojité kontroly a prvotního a následného dohledu Společenství nad textilními výrobky při dovozu do Společenství, závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly celní orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu šedesáti dnů v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3], naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 82/97 [4];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex – odboru pro celní a statistickou nomenklaturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
S výhradou platných opatření Společenství týkajících se systémů dvojité kontroly a prvotního a následného dohledu Společenství nad textilními výrobky při dovozu do Společenství mohou být závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, podle ustanovení čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu šedesáti dnů.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
ze dne 11. června 1997, kterým se přizpůsobuje technickému pokroku nařízení Rady (EHS) č. 3821/85 o záznamovém zařízení v silniční dopravě (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3821/85 ze dne 20. prosince 1985 o záznamovém zařízení v silniční dopravě [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2479/95 [2], a zejména na článek 17 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že je nezbytné zamezit všem možnostem podvodů v užívání elektronického záznamového zařízení v silniční dopravě;
vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č. 2479/95 stanoví povinnost chránit kabely spojující záznamové zařízení s vysílačem, pokud není rovnocenná ochrana proti manipulaci zaručena jinými prostředky (například elektronickým monitorováním, jako je zakódování signálu), a kabelová spojka se zaplombovanými kontakty je považována za souvislou ve smyslu uvedeného nařízení;
vzhledem k tomu, že záznamové zařízení zabudované na všech nových vozidlech poprvé uvedených do provozu po 1. lednu 1996 musí být v souladu s tímto nařízením;
vzhledem k tomu, že průmysl a výrobci motorových vozidel se setkali s vážnými potížemi spojenými s instalací pancéřovaných kabelů do vozidel kategorií M1 a N1, ve kterých jsou impulsy rychlosti nebo vzdálenosti buzené integrovanými čidly nebo čidly ABS;
vzhledem k tomu, že je proto nezbytné nařízení (EHS) č.
3821/85 změnit;
vzhledem k tomu, že opatření stanovená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobení nařízení (EHS) č. 3821/85 technickému pokroku,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V příloze I části V bodě 5 nařízení (EHS) č. 3821/85 se doplňují nové pododstavce, které znějí:
"Pro účely tohoto bodu se vozidly kategorií M1 a N1 rozumějí vozidla definovaná v části A přílohy II směrnice Rady 70/156/EHS [3].
Ve vozidlech těchto kategorií, která jsou vybavena tachografy v souladu s předpisy a jejichž konstrukce neumožňuje montáž pancéřovaného kabelu spojujícího čidla vzdálenosti a rychlosti se záznamovým zařízením, musí být adaptér zabudován co nejblíže k čidlům vzdálenosti a rychlosti.
Pancéřovaný kabel musí propojovat adaptér se záznamovým zařízením."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1059/97 ze dne 11. června 1997, kterým se upravuje roční maximální intenzita rybolovu pro některá loviště
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2027/95 ze dne 15. června 1995 o zavedení režimu řízení intenzity rybolovu týkající se některých rybolovných oblastí a zdrojů Společenství [1], a zejména na čl. 4 druhou odrážku uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že druhá odrážka článku 4 nařízení (ES) č. 2027/95 stanoví, že Komise přijme na žádost členského státu vhodná opatření, aby příslušný členský stát mohl vyčerpat své kvóty podle čl. 6 odst. 2 třetího pododstavce nařízení Rady (ES) č. 685/95 ze dne 27. března 1995 o řízení intenzity rybolovu některých rybolovných oblastí a zdrojů Společenství [2];
vzhledem k tomu, že Nizozemsko požádalo Komisi o úpravu roční maximální úrovně intenzity rybolovu přidělené jeho plavidlům, pokud jde o některé kvóty, které jim jsou přiděleny na základě nařízení Rady (ES) č. 390/97 ze dne 20. prosince 1996, kterým se pro některé populace ryb a skupiny populací ryb stanoví celkové přípustné odlovy pro rok 1997 a některé podmínky, za nichž mohou být loveny [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 711/97 [4];
vzhledem k tomu, že toto nařízení musí neprodleně vstoupit v platnost, aby Nizozemsko mohlo využívat svou kvótu odlovů;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro rybolov a akvakulturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Roční maximální úroveň intenzity rybolovu pro Nizozemské království, pokud jde o druhy žijící při dně a použití vlečného zařízení, jak je uvedena v příloze 1 nařízení (ES) č. 2027/95, se upraví, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
ze dne 12. června 1997, kterým se doplňuje příloha nařízení (ES) č. 1107/96 o zápisu zeměpisných označení a označení původu podle postupu stanoveného v článku 17 nařízení Rady (EHS) č. 2081/92
(Text s významem pro EHP) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [1], pozměněné nařízením (ES) č. 535/97 [2], a zejména na čl. 17 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že u určitých názvů oznámených členskými státy podle článku 17 nařízení (EHS) č.
2081/92 byly požadovány dodatečné informace, aby bylo možno určit, že vyhovují článkům 2 a 4 uvedeného nařízení; že tyto dodatečné informace ukazují, že tyto názvy vyhovují uvedeným článkům; že by proto měly být zapsány a připojeny k příloze nařízení Komise (ES) č.
1107/96 [3] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 123/97 [4];
vzhledem k tomu, že po přistoupení tří nových členských států začíná ode dne přistoupení běžet tříměsíční doba uvedená v článku 17 nařízení (EHS) č.
2081/92; že některé názvy oznámené těmito členskými státy vyhovují článkům 2 a 4 uvedeného nařízení a měly by být proto zapsány;
vzhledem k tomu, že název "Speck delľAlto Adige" se týká pohraniční oblasti, která je dvojjazyčná; že s ohledem na čl. 5 odst.
5 nařízení (EHS) č. 2081/92 se dotyčné státy navzájem konzultovaly a dospěly k dohodě; že název by měl být zapsán také v němčině, protože byl již zapsán v italštině;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Regulativního výboru pro zeměpisná označení a označení původu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Názvy uvedené v příloze tohoto nařízení se připojí k příloze nařízení (ES) č. 1107/96.
Článek 2
Název "Speck delľAlto Adige" se zapíše v němčině jako "Südtiroler Markenspeck" nebo "Südtiroler Speck".
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 12. června 1997, kterým se mění příloha II nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [1], pozměněné nařízením (ES) č. 535/97 [2], a zejména na čl. 1 odst. 1 pododstavec 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že by košenila a korek měly být zahrnuty do přílohy II nařízení (EHS) č.
2081/92, aby byla splněna očekávání určitých zemědělských producentů, pro které jsou tyto produkty jedním z jejich hlavních zdrojů příjmu; že na základě skutečnosti, že se jedná o zemědělské produkty, by takoví producenti měli předložit případně žádosti o zápis takových produktů podle nařízení (EHS) č. 2081/92 se zřetelem na spojení, které takové produkty mohou mít s určitými zeměpisnými oblastmi;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro zeměpisná označení a označení původu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V příloze II nařízení (EHS) č. 2081/92 se vkládají tyto produkty:
"— korek
— košenila (surový výrobek živočišného původu)."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 9. června 1997, kterým se povoluje dovoz textilních a oděvních výrobků a některých výrobků podléhajících kvótě, které pocházejí z Číny, na Kanárské ostrovy bez množstevních omezení nebo opatření s rovnocenným účinkem
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že v souladu s nařízením Rady (EHS) č.
1911/91 ze dne 26. června 1991 o uplatňování právních předpisů Společenství na Kanárské ostrovy [1], Rada může na žádost španělských orgánů povolit odchylky od ustanovení společné obchodní politiky platné na území Kanárských ostrovů;
vzhledem k tomu, že Španělské království o tyto odchylky zažádalo a požaduje, aby bylo, pokud se jedná o výrobky určené pro spotřebu na Kanárských ostrovech, upuštěno od množstevních omezení použitelných ve Společenství na dovoz textilních a oděvních výrobků a některých výrobků podléhajících kvótě, které pocházejí z Číny;
vzhledem k tomu, že s ohledem na zvláštní omezení, kterým jsou Kanárské ostrovy vystaveny, režim volného obchodu, který platil v době přistoupení Španělského království ke Společenství, a malý objem dotyčného obchodu, se tato odchylka jeví jako oprávněná;
vzhledem k tomu, že by měla být přijata ustanovení, která zajistí, že výrobky podléhající odchylce od platných množstevních omezení, budou určeny výlučně pro vnitřní trh Kanárských ostrovů a že Komise bude dostávat pravidelné zprávy o objemu dovozů a zpětného odeslání;
vzhledem k tomu, že jsou-li dotyčné výrobky zasílány do zbytku celního území Společenství, musí být uplatněna opatření týkající se množstevních omezení; že zboží proto musí být doprovázeno dokumenty T5 až na celní úřad, kde je po předložení odpovídajících dokumentů uvolněno pro účely spotřeby, aby se tak zajistilo, že podléhá těmto opatřením,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Textilní výrobky kapitol 50 až 63 kombinované nomenklatury a textilní výrobky zahrnuté do přílohy II nařízení Rady (ES) č. 519/94 ze dne 7. března 1994 o společných pravidlech dovozu z některých třetích zemí a o zrušení nařízení (EHS) č. 1765/82, (EHS) č. 1766/82 a (EHS) č. 3420/83 [2], jsou uvolněny pro dovoz na Kanárské ostrovy bez množstevních omezení nebo opatření s rovnocenným účinkem.
Článek 2
1. Opatření uvedená v článku 1 se vztahují výlučně na výrobky určené pro domácí trh Kanárských ostrovů.
2. Příslušné španělské orgány přijmou veškerá opatření nezbytná pro dosažení souladu s odstavcem 1 podle příslušných ustanovení Společenství o zvláštním použití stanovených v nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3].
Článek 3
1. Pokud by výrobky podléhající opatřením uvedeným v článku 1 byly zasílány do jiných částí celního území Společenství, příslušné španělské úřady přijmou veškerá nezbytná opatření pro výběr cel dle společného celního sazebníku v souladu s čl. 2 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 527/96 ze dne 25. března 1996 o dočasném poza stavení cel společného celního sazebníku a o postupném zavádění cel společného celního sazebníku z dovozu některých průmyslových výrobků na Kanárské ostrovy [4]. Dotyčné zboží také podléhá příslušným opatřením společné obchodní politiky, která jsou stanovena v těchto nařízeních:
- nařízení Rady (EHS) č. 3030/93 ze dne 12. října 1993 o společných pravidlech dovozu některých textilních výrobků pocházejících ze třetích zemí [5],
- nařízení Rady (ES) č. 517/94 ze dne 7. března 1994 o společných pravidlech dovozu textilních výrobků pocházejících z některých třetích zemí, na které se nevztahují dvoustranné dohody, protokoly nebo jiná ujednání ani jiná zvláštní pravidla dovozu Společenství [6],
- nařízení (ES) č. 519/94.
2. Každé odeslání dotyčných výrobků musí být doprovázeno kontrolním výtiskem T5 vystaveným v souladu s články 472 až 484 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [7].
3. Kontrolní výtisk T5 může být vystaven pouze po předložení originálu nebo kopie příslušné dovozní licence Společenství.
4. Kontrolní výtisk T5, který vydal celní úřad v místě odeslání, musí obsahovat tyto údaje:
- v kolonce 8 "Adresát": jméno osoby, na jejíž jméno je vystavena dovozní licence Společenství,
- v kolonce 104:
"Mercancías que deben someterse, para su despacho a consumo fuera de las islas Canarias, a las restricciones cuantitativas aplicables en la Comunidad
Reglamento (CE) no… Derogación en las islas Canarias de las restricciones cuantitativas"
(Zboží při jeho uvedení ke spotřebě mimo Kanárské ostrovy podléhá množstevním omezením použitelným ve Společenství)
(nařízení (ES) č. … Odchylka od množstevních omezení pro Kanárské ostrovy).
5. Doklady doprovázející zboží, které je přepravováno podle režimu vnitřního tranzitu Společenství v souladu s čl. 311 písm. c) nařízení (EHS) č. 2454/93, musí v kolonce 44 obsahovat odkaz na příslušný kontrolní výtisk T5.
6. V případě potřeby příslušné orgány celního úřadu určení odečtou množství uvedené v licenci.
Článek 4
U výrobků uvedených v článku 1, které podléhají množstevním omezením nebo jiným kontrolním opatřením na území Společenství, oznamují příslušné španělské orgány Komisi do 15. dne každého měsíce objem dovozů, které během předchozího měsíce podléhaly odchylce, a v případě potřeby objem výrobků, které byly zaslány na zbývající celní území Společenství.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1093/97 ze dne 16. června 1997, kterým se stanoví obchodní normy pro melouny cukrové a melouny vodní
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropských společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], a zejména na čl. 2 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č.
2200/96 uvádí v příloze I seznam produktů, pro které musí být přijaty normy; že pro melouny cukrové a melouny vodní zahrnuté rovněž do přílohy I uvedeného nařízení nebyly společné normy dosud stanoveny; že je tedy nutné stanovit obchodní normy pro tyto produkty; že za tím účelem by pro zajištění transparentnosti světového trhu měly být vzaty v úvahu normy doporučené pro tyto produkty Evropskou hospodářskou komisí Organizace spojených národů;
vzhledem k tomu, že cílem uplatňování těchto norem je vyloučit z trhu produkty neodpovídající jakosti, zaměřit produkci na uspokojování požadavků spotřebitelů a usnadnit obchodní vztahy na základě poctivé hospodářské soutěže a přispět tak ke zlepšení výnosnosti produkce;
vzhledem k tomu, že normy se vztahují na všechna stádia uvádění na trh; že doprava na dlouhé vzdálenosti, skladování po určitou dobu nebo různá manipulace, které jsou produkty podrobeny, mohou způsobit poškození vyplývající z biologického vývoje těchto produktů nebo jejich větší či menší náchylnosti k rychlé zkáze; že tato poškození je třeba vzít v úvahu při uplatňování norem ve stadiích uvádění na trh následujících po odeslání;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Obchodní normy jakosti pro:
- melouny cukrové kódu KN 08071900,
- melouny vodní kódu KN 08071100,
jsou uvedeny v přílohách I a II.
2. Normy se vztahují na všechna stádia uvádění na trh za podmínek stanovených v nařízení (ES) č. 2200/96.
Ve stadiích následujících po odeslání mohou však produkty oproti ustanovením norem vykazovat:
a) mírnou ztrátu čerstvosti a mírné vadnutí,
b) u produktů zařazených do jiné třídy jakosti než do třídy jakosti Výběr lehká poškození vyplývající z jejich vývoje a jejich větší či menší náchylnosti k rychlé zkáze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. července 1997.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 1103/97 ze dne 17. června 1997 o některých ustanoveních týkajících se zavedení eura
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 235 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Evropského měnového institutu [3],
(1) vzhledem k tomu, že Evropská rada na svém zasedání v Madridu ve dnech 15. a 16. prosince 1995 potvrdila, že třetí etapa hospodářské a měnové unie bude zahájena 1. ledna 1999, jak je stanoveno v čl. 109j odst.
4 Smlouvy; že členské státy, které přijímají euro jako jednotnou měnu v souladu se Smlouvou, budou pro účely tohoto nařízení označeny jako "zúčastněné členské státy";
(2) vzhledem k tomu, že na zasedání Evropské rady v Madridu ve dnech 15. a 16. prosince 1995 bylo rozhodnuto, že výraz "ECU" používaný ve Smlouvě jako název jednotky evropské měny je druhový název; že vlády patnácti členských států dosáhly všeobecné shody v tom, že toto rozhodnutí představuje sjednaný a konečný výklad příslušných ustanovení Smlouvy; že evropské měně bude dán název "euro"; že euro jako měna zúčastněných členských států bude rozděleno na jedno sto dílčích jednotek s názvem "cent"; že Evropská rada dále dospěla k závěru, že název jednotné měny musí být stejný ve všech úředních jazycích Evropské unie, s přihlédnutím k existenci různých abeced;
(3) vzhledem k tomu, že Rada přijme nařízení o zavedení eura na základě čl. 106l odst. 4 věty třetí, jakmile budou známy zúčastněné členské státy, aby vymezila právní rámec eura; že Rada stanoví podle čl. 109l odst. 4 věty první Smlouvy ke dni zahájení třetí etapy neodvolatelné přepočítací koeficienty;
(4) vzhledem k tomu, že pro fungování společného trhu a pro přechod na jednotnou měnu je nezbytné poskytnout občanům a podnikům ve všech členských státech dostatečně včas před vstupem do třetí etapy právní jistotu s ohledem na některá ustanovení týkající se zavedení eura; že tato právní jistota v raném stadiu umožní občanům a podnikům optimální přípravu;
(5) vzhledem k tomu, že čl. 109l odst.
4 větu třetí Smlouvy, která umožňuje Radě na základě jednomyslného souhlasu zúčastněných států přijmout další opatření nezbytná k rychlému zavedení jednotné měny, lze jako právní základ použít až poté, co bude v souladu s čl.
109j odst. 4 Smlouvy potvrzeno, které členské státy splňují podmínky nezbytné pro zavedení jednotné měny; že je tedy nutné uplatnit článek 235 Smlouvy jako právní základ pro opatření, která nutně vyžadují právní jistotu; že toto nařízení a výše uvedené nařízení o zavedení eura budou tedy společně vytvářet právní rámec pro euro, přičemž na zásadách tohoto rámce se dohodla Evropská rada v Madridu; že zavedení eura se týká každodenní činnosti veškerého obyvatelstva zúčastněných členských států; že by měla být prozkoumána i jiná opatření než jen ta, která jsou obsažena v tomto nařízení a v nařízení, jež bude přijato podle čl.
109l odst. 4 věty třetí Smlouvy, aby bylo možné zajistit vyvážený přechod, zejména pro spotřebitele;
(6) že ECU tak, jak o něm hovoří článek 109g Smlouvy a jak je vymezeno v nařízení Rady (ES) č. 3320/94 ze dne 22. prosince 1994 o konsolidaci stávajících právních předpisů Společenství o definici ECU v důsledku vstupu v platnost Smlouvy o Evropské unii [4], nebude ode dne 1. ledna 1999 nadále vymezeno jako koš dílčích měn a stane se samostatnou měnou; že rozhodnutí Rady o přijetí přepočítacích koeficientů samo o sobě nezmění vnější hodnotu ECU; že to znamená, že jedno ECU v podobě koše dílčích měn se stane jedním eurem; že nařízení (ES) č.
3320/94 se proto stane překonaným a mělo by být zrušeno; že pokud právní nástroje odkazují na ECU, bude se předpokládat dohoda stran o tom, že se odkazuje na ECU ve smyslu článku 109g Smlouvy a jak je vymezeno ve zmíněném nařízení; že by tato domněnka měla být vyvratitelná, přičemž se přihlédne k záměrům stran;
(7) vzhledem k tomu, že je všeobecně přijímanou právní zásadou, že zavedení nové měny neovlivňuje trvání smluv a jiných právních nástrojů; že zásada smluvní volnosti musí být zachována; že zásada trvání smluv by měla být slučitelná s tím, na čem se strany dohodly, pokud jde o zavedení eura; že pro posílení právní jistoty a srozumitelnosti je vhodné výslovně potvrdit, že zásada trvání smluv a jiných právních nástrojů se bude vztahovat jak na nahrazení dřívějších národních měn eurem, tak na nahrazení ECU eurem ve smyslu článku 109g Smlouvy a jak je vymezeno v nařízení (ES) č.
3320/94; že to zejména znamená, že u nástrojů s pevnou úrokovou sazbou nemění zavedení eura nominální úrokovou sazbu splatnou dlužníkem; že ustanovení o trvání smluv mohou splnit svůj účel, to znamená poskytnout právní jistotu a průhlednost hospodářským subjektům a zejména spotřebitelům pouze tehdy, jestliže vstoupí v platnost co nejdříve;
(8) vzhledem k tomu, že zavedení eura znamená změnu měnových předpisů zúčastněných členských států; že uznávání měnových předpisů státu je obecně přijímanou zásadou; že výslovné potvrzení zásady trvání smluv by mělo vést též k uznání další platnosti smluv a jiných právních nástrojů v právním řádu třetích zemí;
(9) vzhledem k tomu, že výraz "smlouva", používaný k vymezení právních nástrojů, zahrnuje všechny typy smluv bez ohledu na způsob, kterým byly uzavřeny;
(10) vzhledem k tomu, že až bude Rada jednat podle čl.
109l odst. 4 věty první Smlouvy, určí přepočítací koeficienty eura vůči každé národní měně zúčastněných členských států; že tyto přepočítací koeficienty by měly být používány pro jakýkoli přepočet mezi eurem a národními měnovými jednotkami, jakož i mezi národními měnovými jednotkami navzájem; že při jakémkoli přepočtu mezi národními měnovými jednotkami musí být výsledek určen pevně stanoveným algoritmem; že použití inverzních kurzů pro přepočet by vyžadovalo zaokrouhlování kurzů a mohlo by vést k závažným nepřesnostem, zejména v případě vysokých částek;
(11) vzhledem k tomu, že zavedení eura vyžaduje zaokrouhlování peněžních částek; že včasné stanovení pravidel pro zaokrouhlování je nezbytné pro fungování společného trhu a také proto, aby byly umožněny včasná příprava a hladký přechod k hospodářské a měnové unii; že tato pravidla nemají vliv na žádnou zaokrouhlovací praxi, zvyklosti nebo vnitrostátní předpisy pro zaokrouhlování, které zajišťují vyšší stupeň přesnosti pro mezivýpočty;
(12) vzhledem k tomu, že pro dosažení vysoké míry přesnosti při přepočtech by měly být přepočítací koeficienty stanoveny na šest platných číslic; že kurzem na šest platných číslic se rozumí kurz, který má počítáno zleva, počínaje první nenulovou číslicí, šest číslic,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro účely tohoto nařízení se:
- "právními nástroji" rozumějí právní předpisy, správní akty, soudní rozhodnutí, smlouvy, jednostranné právní akty, platební nástroje jiné než bankovky a mince a ostatní nástroje mající právní účinek,
- "zúčastněnými členskými státy" rozumějí členské státy, které přijímají jednotnou měnu v souladu se Smlouvou,
- "přepočítacími koeficienty" rozumějí neodvolatelně stanovené přepočítací koeficienty, které přijme Rada v souladu s čl. 109l odst. 4 větou první Smlouvy,
- "národními měnovými jednotkami" rozumějí měnové jednotky zúčastněných členských států, jak jsou vymezeny den před zahájením třetí etapy hospodářské a měnové unie,
- "jednotkou euro" rozumí jednotka jednotné měny, jak je vymezena v nařízení o zavedení eura, které vstoupí v platnost ke dni zahájení třetí etapy hospodářské a měnové unie.
Článek 2
1. Každý odkaz činěný v právním nástroji na ECU ve smyslu článku 109g Smlouvy a jak je vymezeno v nařízení (ES) č. 3320/94 se nahrazuje odkazem na euro v poměru jedno euro k jednomu ECU. U odkazů na ECU v právním nástroji neobsahujícím takové vymezení se předpokládá odkaz na ECU ve smyslu článku 109g Smlouvy a jak je vymezeno v nařízení (ES) č. 3320/94; tuto domněnku lze vyvrátit, přičemž se přihlédne k záměrům stran.
2. Zrušuje se nařízení (ES) č. 3320/94.
3. Tento článek se použije ode dne 1. ledna 1999 v souladu s rozhodnutím podle čl. 109j odst. 4 Smlouvy.
Článek 3
Zavedení eura nepůsobí změnu jakýchkoli ustanovení právních nástrojů ani osvobození od dluhu, ani neopravňuje k nesplnění právních závazků, ani nepřiznává některé ze stran oprávnění takový právní nástroj jednostranně změnit či ukončit jeho platnost.
Toto ustanovení se použije, nedohodnou-li se strany jinak.
Článek 4
1. Přepočítací koeficienty budou přijaty v podobě jednoho eura vyjádřeného v jednotlivých národních měnách zúčastněných členských států.
Budou vyjádřeny na šest platných číslic.
2. Přepočítací koeficienty nebudou při přepočtech zaokrouhlovány ani upravovány na méně platných číslic.
3. Přepočítací koeficienty se použijí pro přepočty mezi jednotkou euro a národními měnovými jednotkami v obou směrech.
Inverzní koeficienty odvozené z přepočítacích koeficientů se nebudou používat.
4. Peněžní částky, které mají být přepočteny z některé národní měnové jednotky na jinou, budou nejprve přepočteny na peněžní částku vyjádřenou v jednotce euro, přičemž tato částka smí být zaokrouhlena, avšak nejméně na tři desetinná místa, a poté budou přepočteny na druhou národní měnovou jednotku.
Jiný způsob přepočtu lze použít jen tehdy, přinese-li stejné výsledky.
Článek 5
Peněžní částky, které mají být zaplaceny či vyúčtovány, budou při zaokrouhlování po přepočtu na jednotku euro podle článku 4 zaokrouhleny nahoru nebo dolů na nejbližší cent.
Při přepočtu na národní měnovou jednotku budou peněžní částky, které mají být zaplaceny nebo vyúčtovány, zaokrouhleny nahoru nebo dolů na nejbližší dílčí jednotku, nebo pokud taková dílčí jednotka neexistuje, na nejbližší existující jednotku, anebo podle vnitrostátních právních předpisů nebo zvyklostí na násobek nebo zlomek dílčí jednotky nebo národní měnové jednotky.
Vede-li použití přepočítacího koeficientu k výsledku nacházejícímu se přesně ve středu, zaokrouhlí se částka nahoru.
Článek 6
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1112/97 ze dne 18. června 1997, kterým se přijímají mimořádná opatření na podporu trhu s hovězím masem v Irsku podle rozhodnutí 97/312/ES
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 805/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č.
2222/96 [2], a zejména na článek 23 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že Komise přijala rozhodnutím 97/312/ES [3] plán opatření navržený Irskem, který je třeba provést, pokud jde o bovinní spongiformní encefalopatii (BSE) v tomto členském státě;
vzhledem k tomu, že hlavními body tohoto plánu jsou zejména povinné porážky a likvidace zvířat s podezřením na BSE, a pokud je BSE potvrzena, porážka a likvidace celého stáda, v němž se BSE vyskytla, a identifikace a porážka všech kusů vystavených stejnému riziku jako nakažená zvířata;
vzhledem k tomu, že tato opatření s sebou přinášejí vážná narušení trhu v Irsku; že je proto nutné přijmout výjimečná opatření na podporu tohoto trhu;
vzhledem k tomu, že je vhodné vytvořit režim spolufinancovaný Společenstvím, který by opravňoval Irsko k nákupu příslušných zvířat za účelem jejich porážky a následné likvidace;
vzhledem k tomu, že by mělo být stanoveno laboratorní vyšetření mozku ze vzorku poražených zvířat a použití omezeného počtu kusů skotu pro výzkumné a vzdělávací účely;
vzhledem k tomu, že je nutné stanovit příspěvek Společenství ve výši 70 % nákupní ceny zaplacené Irskem za každé zvíře poražené v souladu s tímto nařízením;
vzhledem k tomu, že za účelem stanovení tržní hodnoty zvířete je vhodné, aby Irsko zavedlo systém, který zaručí přiměřené a objektivní ohodnocení každého zvířete;
vzhledem k tomu, že je nezbytné zajistit, aby byla příslušná zvířata poražena a zlikvidována hygienickým způsobem; že cena zaplacená producentům by měla sloužit jako odškodnění za zvířata, která nemohla být prodána; že by proto mělo být zakázáno uvádění těchto zvířat na trh; že je proto nezbytné stanovit podmínky pro likvidaci těchto zvířat a pro kontroly, které mají provádět irské orgány;
vzhledem k tomu, že za účelem zabránit tomu, aby zvířata poražená v rámci tohoto režimu nepřišla do styku se zvířaty, na která se režim nevztahuje, a aby nedošlo k záměně těchto zvířat, je vhodné chovat tato zvířata odděleně jak v prostorách na ustájení tak i v samotných jatkách;
vzhledem k tomu, že je nutné vytvořit ustanovení, aby odborníci Komise mohli kontrolovat dodržování stanovených podmínek;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Příslušný irský orgán je oprávněn nakupovat veškerý skot, který je chován v zemědělském podniku na území Irska, který nevykazuje žádné klinické příznaky BSE a který má být poražen v souladu s eradikačním plánem Irska schváleným rozhodnutím 97/312/ES.
2. Zvířata uvedená v odstavci 1 jsou poražena na jatkách přímo k tomu určených.
Hlavy, vnitřní orgány a jatečně upravená těla se natřou nesmazatelnou barvou.
Natřené části jsou přepraveny v zapečetěných kontejnerech do spaloven nebo kafilérií se zvláštním oprávněním, kde jsou zlikvidovány takovým způsobem, aby žádná část nemohla být uvedena na trh.
Žádná část uvedených zvířat se nesmí dostat do potravinového a krmivového řetězce nebo být použita pro výrobu kosmetických nebo farmaceutických výrobků.
Zástupce příslušného irského orgánu je trvale přítomen na uvedených jatkách, aby dohlížel na příslušné činnosti.
S výhradou kontroly vyžadované po porážce na stanovených jatkách jsou zvířata neprodleně přepravena do kafilérií, kde jsou po zpracování zlikvidována.
Odchylně od prvního pododstavce mohou příslušné irské orgány povolit porážku zvířete v zemědělském podniku, pokud to vyžadují předpisy pro dobré životní podmínky zvířat.
Odchylně od prvního pododstavce nemusí být kůže zvířat uvedených v odstavci 1 natřeny nebo zlikvidovány, pokud byly ošetřeny tak, že je lze použít pouze pro výrobu kůže.
3. Jatka uvedená v odstavci 2 jsou organizována a provozována takovým způsobem, aby bylo zajištěno, že:
a) žádný skot, jehož produkty z porážky jsou určeny k výživě lidí nebo zvířat, se nenachází na jatkách, pokud jsou porážena zvířata, na která se vztahuje tento režim;
b) pokud je nezbytné ustájit na jatkách skot určený k porážce v rámci tohoto režimu, musí být ustájen odděleně od skotu určeného k porážce za účelem výživy lidí nebo zvířat;
c) pokud je nutné uskladnit produkty získané ze zvířat poražených v rámci tohoto režimu, musí být takový sklad oddělen od všech skladovacích prostor používaných pro maso nebo ostatní produkty určené k výživě lidí nebo zvířat.
4. Příslušný irský orgán:
a) je odchylně od odstavce 1 oprávněn před zpracováním a likvidací podrobit laboratornímu vyšetření vzorky mozku poražených zvířat;
b) je oprávněn použít před zpracováním a likvidací omezený počet zvířat pro výzkumné a vzdělávací účely;
c) provede nezbytné administrativní kontroly a zkontroluje na místě činnosti uvedené v odstavcích 2 a 3;
d) zkontroluje tyto činnosti na základě častých a neohlášených inspekcí, které mají zejména ověřit, že byl všechen natřený materiál účinně zničen.
Výsledky těchto kontrol musí být na žádost zpřístupněny Komisi.
Článek 2
1. Cena za zvíře, kterou má producentům nebo jejich zástupcům zaplatit příslušný irský orgán podle čl. 1 odst. 2, odpovídá objektivní tržní hodnotě příslušného zvířete v Irsku, která se stanoví na základě systému individuálního a objektivního ohodnocení zvířete schváleného příslušným irským orgánem.
2. Společenství spolufinancuje 70 % částky, kterou zaplatí příslušný orgán za zvíře poražené podle článku 1.
3. Přepočítací koeficient, který se použije, je zemědělský koeficient platný k prvnímu dni měsíce nákupu příslušného zvířete.
Článek 3
Irsko přijme veškerá opatření nezbytná k zajištění striktnímu dodržování ustanoveními tohoto nařízení.
Irsko co nejdříve informuje Komisi o přijatých opatřeních a o všech jejich změnách.
Článek 4
Příslušný irský orgán:
a) informuje Komisi ihned po každém použití plánu schváleného rozhodnutím 97/312/ES:
- o počtu zvířat na porážku, - o počtu poražených zvířat,
- o průměrné tržní ceně poraženého zvířete,
podle tohoto nařízení během předešlého týdne;
b) každé čtvrtletí vypracuje podrobnou zprávu o kontrolách, které provedl na základě opatření uvedených v článku 3, a každé čtvrtletí ji předá Komisi.
Článek 5
Aniž je dotčen článek 9 nařízení Rady (EHS) č. 729/70 [4], znalci Komise, které v případě potřeby doprovázejí znalci z ostatních členských států, provádějí ve spolupráci s příslušným irským orgánem kontroly na místě, aby ověřili dodržování všech ustanovení tohoto nařízení.
Článek 6
Opatření přijatá podle tohoto nařízení se považují za intervenční opatření ve smyslu článku 3 nařízení (EHS) č. 729/70.
Článek 7
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 19. června 1997, kterým se mění nařízení (ES) č. 411/97 a (ES) č. 412/97, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96, pokud jde o stanovení přechodné lhůty pro rok 1997
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996, o vytvoření společné organizace trhu s ovocem a zeleninou [1], a zejména na článek 57 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že článek 15 nařízení Komise (ES) č.
411/97 ze dne 3. března 1997, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č.
2200/96, pokud jde o operační programy, provozní fondy a finanční podporu Společenství [2], stanoví přechodná opatření pro rok 1997 týkající se předkládání a schvalování navrhovaných operačních programů; že odstavec 2 uvedeného článku stanoví, že příslušný vnitrostátní orgán musí o předložených návrzích rozhodnout do tří měsíců; že tato lhůta může být v určitých výjimečných případech nedostatečná a může organizace producentů znevýhodnit; že je proto v zájmu těchto organizací, aby členské státy měly možnost uvedenou lhůtu v řádně zdůvodněných případech prodloužit o dva měsíce;
vzhledem k tomu, že čl. 12 odst.
1 písm. (a) nařízení (ES) č. 2200/96 stanoví tříměsíční lhůtu pro rozhodnutí členských států o žádostech o uznání předložených organizacemi producentů; že v určitých výjimečných případech, které mohou nastat během prvního roku provádění tohoto ustanovení, se může lhůta ukázat jako nedostatečná a znevýhodnit dotčené organizace producentů; že je v zájmu těchto organizací povolit členským státům jako výjimečné opatření pro rok 1997, aby v řádně zdůvodněných případech prodloužily uvedenou lhůtu o dva měsíce; že je proto nutné zavést přechodné opatření k nařízení Komise (ES) č.
412/97 ze dne 3. března 1997, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96, pokud jde o uznání organizací producentů [3];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Ustanovení čl. 15 odst. 2 nařízení (ES) č. 411/97 se nahrazuje tímto:
"2. Příslušný vnitrostátní orgán rozhodne do tří měsíců o předložené žádosti.
Členské státy mohou v zájmu dotčených organizací producentů prodloužit tuto lhůtu v řádně zdůvodněných případech o dva měsíce.
Návrhy operačních programů předložené neuznanými organizacemi producentů budou automaticky zamítnuty."
Článek 2
Za článek 9 v nařízení (ES) č. 412/97 se vkládá tento článek 9a:
"Článek 9a
Členské státy mohou jako přechodné opatření pro rok 1997 v zájmu dotčených organizací producentů v řádně zdůvodněných případech prodloužit lhůtu uvedenou v čl. 12 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 2200/96 o dva měsíce."
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem následujícím po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1196/97 ze dne 27. června 1997 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č.
1195/97 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo ji rozšiřuje o další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních nebo jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
vzhledem k tomu, že je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem odboru Výboru pro celní kodex — odboru pro celní a statistickou nomenklaturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle ustanovení čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu tří měsíců.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
ze dne 27. června 1997, kterým se mění nařízení (EHS) č. 3600/92, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro první etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 96/68/ES [2], a zejména na čl. 8 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že posouzení účinných látek, které jsou dva roky po oznámení směrnice 91/414/EHS již na trhu, podle čl.
8 odst. 2 uvedené směrnice organizuje Komise v koordinovaném programu spolupráce, v jehož rámci členské státy provádějí určité úkoly, které napomáhají vědeckému a technickému posouzení a které jsou základem regulativních rozhodnutí přijatých na úrovni Společenství; že přijmou-li členské státy v průběhu programu vnitrostátní opatření ke stažení přípravků na ochranu rostlin obsahujících účinné látky zařazené do tohoto pracovního programu z trhu nebo k omezení jejich použití, musí být Komise a ostatní členské státy výslovně informovány o zamýšleném opatření a o jeho důvodech;
vzhledem k tomu, že informace týkající se názvů a autorů protokolů o zkouškách a zpráv o studiích, o něž se musí zpravodaj opírat, aby mohl provést posouzení, informace o zveřejnění protokolů a zpráv, informace týkající se norem, podle nichž byly provedeny, a totožnosti držitelů údajů, musí být do zpráv zpravodajů systematicky zařazovány tak, aby informace, na nichž se zprávy zakládají, mohly být jasně určeny a citovány a aby mohly být zpřístupněny nebo byly trvale přístupné k nahlédnutí zúčastněným stranám a k použití vnitrostátním orgánům členských států při provádění článku 13 směrnice 91/414/EHS; že se v článku 14 uvedené směrnice stanoví, že členské státy a Komise na odůvodněnou žádost žadatelů uznají a zajistí důvěrnost předložených informací, které jsou předmětem průmyslového nebo obchodního tajemství, že pro účely článku 14 by důvěrné zacházení obecně nemělo být pro výše uvedené informace zaručeno;
vzhledem k tomu, že by Komise měla připravit předložení dokumentace a zprávy zpravodaje o účinné látce Stálému rostlinolékařskému výboru prostřednictvím odpovídajících konzultací s odborníky členských států a s oznamovateli;
vzhledem k tomu, že je nezbytné, aby měl každý návrh směrnice nebo návrh rozhodnutí předložený Stálému rostlinolékařskému výboru přímou vazbu na zprávu a doporučení členského státu zpravodaje, včetně jakýchkoliv změn učiněných po konzultacích; že by zprávy o posouzení ve Společenství měly být prostřednictvím odpovědných orgánů členských států přístupné stranám zajímajícím se o vědecký a technický základ směrnic nebo rozhodnutí Komise;
vzhledem k tomu, že by tedy mělo být odpovídajícím způsobem změněno nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 [3], ve znění nařízení (ES) č. 491/95 [4];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 3600/92 se mění takto:
1. V článku 5 se vkládá nový odstavec 4a, který zní:
"(4A) Jestliže členský stát počínaje okamžikem přijetí nařízení podle odstavce 2 zamýšlí přijmout opatření ke stažení přípravku na ochranu rostlin obsahujícího účinnou látku uvedenou ve výše uvedeném nařízení z trhu nebo k přísnému omezení jeho použití a je-li toto opatření založeno na informacích obsažených v dokumentaci podle článku 6 nebo ve zprávě podle článku 7, informuje co nejdříve Komisi a ostatní členské státy a uvede důvody pro přijetí zamýšleného opatření."
2. Článek 7 se mění takto:
a) V odstavci 1 se doplňuje nové písmeno d), které zní:
"d) zařadí do zprávy zejména odkaz na každý protokol o zkoušce a zprávu o studii týkající se každého bodu přílohy II směrnice, o něž se posouzení opírá, a to formou seznamu protokolů o zkoušce a zpráv o studii, včetně názvu, autora (autorů), datování studie nebo zkoušky a data zveřejnění, standardní metody, podle níž byla zkouška nebo studie provedena, jméno držitele, a případně včetně požadavku na ochranu údajů vzneseného držitelem nebo oznamovatelem."
b) Odstavce 2 a 3 se nahrazují tímto:
"2. Od zahájení posuzování podle odstavce 1 může členský stát zpravodaj žádat oznamovatele, aby svou dokumentaci vylepšili nebo doplnili.
Kromě toho může členský stát zpravodaj od zahájení tohoto posouzení vést s odborníky z jiných členských států konzultace a může od ostatních členských států požadovat dodatečné technické nebo vědecké informace pro usnadnění posouzení.
3. Po obdržení souhrnné dokumentace a zprávy podle odstavce 1 předloží Komise tuto dokumentaci a zprávu Stálému rostlinolékařskému výboru k posouzení.
Před předložením dokumentace a zprávy výboru rozešle Komise zprávu členského státu zpravodaje ostatním členským státům pro informaci.
Členské státy na zvláštní žádost nebo trvale zpřístupní zúčastněným stranám k nahlédnutí informace uvedené v odst. 1 písm. d), s výjimkou jejich částí, které byly uznány za důvěrné podle článku 14 směrnice, a dále název a složení účinné látky.
Před předložením dokumentace a zprávy výboru může být uspořádána konzultace s odborníky členských států a Komise může vést s některými nebo se všemi oznamovateli účinných látek určených v nařízení podle čl. 5 odst. 2 konzultace o zprávě nebo o částech zprávy o příslušné účinné látce."
c) Vkládá se nový odstavec 3a, který zní:
"(3A) Po posouzení podle odstavce 3 a aniž je dotčen jakýkoliv návrh, který může Komise podat za účelem změny přílohy směrnice 79/117/EHS, předloží Komise výboru,
a) návrh směrnice, jíž se zařadí účinná látky do přílohy I směrnice, přičemž se podle potřeby stanoví podmínky tohoto zařazení, včetně lhůty;
b) návrh rozhodnutí určeného členským státům odebrat povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících účinnou látku podle čl. 8 odst. 2 čtvrtého pododstavce směrnice, jímž se tato účinná látka nezařadí do přílohy I směrnice;
c) návrh rozhodnutí určeného členským státům dočasně stáhnout z trhu přípravky na ochranu rostlin obsahující účinnou látku při zachování možnosti přehodnotit zařazení účinné látky do přílohy I směrnice po předložení výsledků dodatečných pokusů nebo dodatečných informací; nebo
d) návrh rozhodnutí odložit zařazení účinné látky do přílohy I směrnice až do předložení výsledků dodatečných pokusů nebo dodatečných informací."
d) Doplňuje se nový odstavec 6, který zní:
"6. Jestliže Komise předloží návrh směrnice nebo návrh rozhodnutí podle odstavce 3a nebo návrh podle odstavce 5, musí současně předložit závěry posouzení provedeného výborem, a to formou aktualizované zprávy o posouzení uvedené v souhrnném zápisu z jednání.
Zpráva o posouzení, s výjimkou částí, které se týkají důvěrných informací obsažených v dokumentaci vymezené v článku 14 směrnice, bude každým členským státem na zvláštní žádost nebo trvale zpřístupněna k nahlédnutí zúčastněným stranám."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 30. června 1997.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a je přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 1221/97 ze dne 25. června 1997, kterým se stanoví obecná prováděcí pravidla pro opatření ke zlepšení produkce medu a jeho uvádění na trh
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 42 a 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že Komise zaslala Evropskému parlamentu a Radě diskusní zprávu o evropském včelařství, ve kterém vysvětluje situaci a obtíže tohoto odvětví;
vzhledem k tomu, že včelařství je zemědělským odvětvím, jehož hlavními cíly jsou hospodářská činnost a rozvoj venkova, produkce medu a dalších včelařských produktů a udržování ekologické rovnováhy;
vzhledem k tomu, že toto odvětví se vyznačuje rozmanitostí podmínek produkce a výnosů, rozptylem a různorodostí hospodářských subjektů jak na úrovni produkce, tak ve stádiu uvádění na trh; že existuje nerovnováha mezi nabídkou a poptávkou na trhu medu ve Společenství;
vzhledem k tomu, že s ohledem na rozšíření varroázy v několika členských státech v posledních letech a na problémy, která tato choroba a jí příbuzné choroby způsobují produkci medu, je nutné, aby byly ve Společenství učiněny určité kroky;
vzhledem k tomu, že s ohledem na tyto okolnosti a za účelem zlepšení produkce medu a jeho uvádění na trh ve Společenství by měly být bez prodlení vypracovány pro každý rok národní programy zahrnující technickou pomoc, opatření pro kontrolu varroázy a příbuzných chorob, racionalizaci sezónního přesunu včelstev, řízení oblastních včelařských středisek a spolupráci na výzkumných programech pro zlepšení jakosti medu;
vzhledem k tomu, že za účelem doplnění statistických údajů z odvětví zemědělství by měly členské státy provést studie o struktuře odvětví, existující produkci, uvádění produktů na trh a tvorbě cen;
vzhledem k tomu, že výdaje členských států související s plněním závazků vyplývajících z tohoto nařízení by měly být hrazeny Společenstvím podle článku 3 nařízení Rady (EHS) č. 729/70 ze dne 21. dubna 1970 o financování společné zemědělské politiky [4];
vzhledem k tomu, že Evropský parlament, Rada a Komise učinily dne 6. března 1995 prohlášení o začlenění ustanovení o financování do právních předpisů [5],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Tímto nařízením se stanovují opatření pro zlepšení obecných podmínek pro produkci a uvádění na trh medu, který odpovídá definici uvedené ve směrnici Rady 74/409/EHS ze dne 22. července 1974 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se medu [6].
Členské státy mohou za tímto účelem vypracovat pro každý rok národní programy.
2. V programech mohou být obsažena následující opatření:
a) technická pomoc včelařům a zpracovatelským zařízením seskupení včelařů za účelem zlepšení podmínek pro produkci a získávání medu,
b) kontrola varroázy a příbuzných chorob; zlepšení podmínek pro ošetřování úlů,
c) racionalizace sezónního přesunu včelstev,
d) opatření na podporu laboratoří, které provádějí analýzy fyzikálně chemických vlastností medu,
e) spolupráce s organizacemi specializovanými na provádění aplikovaných výzkumných programů s cílem zlepšení jakosti medu.
3. Ustanovení článku 4 nařízení č. 26 o použití určitých pravidel hospodářské soutěže na produkci zemědělských produktů a obchod s nimi [7] zůstává použitelné na státní podpory, odlišné od těch, které jsou obsaženy v programech schválených v souladu s článkem 4 tohoto nařízení.
Článek 2
Za účelem získání nároku na spolufinancování poskytované podle článku 3 provedou členské státy do 15. prosince 1997 studii o strukturách v oblasti chovu včel na svém území jak na úrovni produkce, tak ve stádiu uvádění na trh.
Článek 3
Výdaje uskutečněné v souladu s tímto nařízením se považují za výdaje ve smyslu článku 3 nařízení (EHS) č. 729/70.
Společenství se podílí na financování národních programů ve výši 50 % výdajů členských států na provádění opatření uvedených v čl. 1 odst. 2 a obsažených v národních programech.
Aby byly způsobilé pro spolufinancování Společenstvím, musí být výdaje členských států na provádění opatření ročních národních programů uvedených v článku 1 uskutečněny do 15. října každého roku.
Článek 4
Programy uvedené v čl. 1 odst. 1 jsou vypracovány v úzké spolupráci se zástupci organizací včelařů a včelařských družstev. Programy jsou předány Komisi ke schválení v souladu s postupem uvedeným v článku 17 nařízení Rady (EHS) č. 2771/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vejci [8].
Z těchto programů jsou vyloučeny činnosti uvedené v operačních programech pro oblasti cílů 1, 5 písm. b) a 6.
Článek 5
Prováděcí pravidla tohoto nařízení, a zvláště pravidla týkající se kontrolních opatření, se stanoví postupem podle článku 17 nařízení (EHS) č. 2771/75.
Článek 6
Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě každé tři roky zprávu o provádění tohoto nařízení, poprvé nejpozději do 31. prosince 2000.
Článek 7
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 30. června 1997, kterým se mění nařízení (EHS) č. 700/88, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla pro režim dovozu některých květin pocházejících z Izraele, Jordánska, Kypru a Maroka do Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 4088/87 ze dne 21. prosince 1987, kterým se stanoví podmínky pro uplatňování preferenčních celních sazeb na dovoz některých květin pocházejících z Izraele, Jordánska a Kypru, Maroka a západního břehu Jordánu a pásma Gazy [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 539/96 [2], a zejména na čl. 5 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č.
539/96 rozšiřuje režim preferenčních cel na řezané květiny pocházející ze západního břehu Jordánu a z pásma Gazy stanovený nařízením (EHS) č.
4088/87; že je proto třeba v souladu s tím změnit podrobná pravidla přijatá v nařízení Komise (EHS) č. 700/88 ze dne 17. března 1988 [3] naposledy pozměněném nařízením (EHS) č.
vzhledem k tomu, že Německo rozvinulo dovozní trhy, které mohou být považovány za reprezentativní pro použití čl. 2 odst. 1 nařízení (EHS) č. 4088/87, na nichž se uskutečňují významné obchodní transakce a jsou každodenně k dispozici záznamy o cenách a prodaných množstvích; že by tyto trhy měly být přidány do seznamu uvedeného v článku 2 nařízení (EHS) č. 700/88;
vzhledem k tomu, že se ceny producentů ve Společenství počítají na základě denních cen zaznamenaných na každém z reprezentativních trhů producentů pro všechny hlavní odrůdy, t.j. nejvíce obchodované odrůdy; že některé odrůdy ztratily dřívější obchodní význam a byly nahrazeny jinými; že je proto třeba aktualizovat přílohu I nařízení (EHS) č.
700/88; že příloha II téhož nařízení je pouze informativní; že proto není třeba, aby tato příloha zůstala součástí tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídicího výboru pro živé rostliny a květinářské produkty,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 700/88 se mění takto:
1. Název se nahrazuje tímto:
"Nařízení Komise (EHS) č. 700/88 ze dne 17. března 1988, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla pro režim dovozu některých květin pocházejících z Izraele, Jordánska a Kypru, Maroka, západního břehu Jordánu a pásma Gazy do Společenství."
2. Článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
Pro každý ze čtyř produktů - jednokvěté karafiáty (Standard) a vícekvěté karafiáty (Spray), velkokvěté růže a malokvěté růže - uvedených v článku 1 nařízení (EHS) č. 4088/87 se ceny producentů ve Společenství stanoví pro období dvou po sobě následujících týdnů podle denních cen zaznamenaných na každém z reprezentativních trhů producentů pro každou z hlavních odrůd, jejichž seznam je uveden v příloze.
Hlavní odrůdy jsou definovány jako odrůdy, které se prodávají v největším množství na výše uvedených trzích.
Co se týká jednokvětých (Standard) a vícekvětých (Spray) karafiátů, ceny producentů ve Společenství se stanoví samostatně pro typ Standard a typ Spray.
Denní ceny pro hlavní odrůdy uvedené v prvním odstavci se zaznamenávají pro produkty I. třídy jakosti, definované podle článku 3 nařízení Rady (EHS) č.
234/68 [5], pro všechny délky; náklady spojené s vnější úpravou produktů se považují za zahrnuté do zaznamenaných cen.
Při stanovení cen producentů ve Společenství se denní ceny ignorují, pokud se na reprezentativním trhu pohybují 40 % nebo více procent nad nebo pod průměrnou cenou zaznamenanou během stejného období na stejném trhu v předcházejících třech letech.
Konverze cen sdělených členskými státy do ECU se provede pomocí zemědělského přepočítacího koeficientu použitelného poslední den příslušného dvoutýdenního období."
3. Článek 2 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
Reprezentativní trhy producentů uvedené v čl. 3 odst. 2 nařízení (EHS) č. 4088/87 jsou tyto: —Německo: _BAR_ Neuss, _BAR_
—Itálie: _BAR_ Pescia, San Remo, _BAR_
4. Článek 3 se nahrazuje tímto:
"Článek 3
Reprezentativní dovozní trhy uvedené v článku 2 nařízení (EHS) č. 4088/87 jsou tyto:
—Spojené království: _BAR_ Covent Garden. _BAR_
Za reprezentativní jsou také považovány dovozní trhy, na kterých jsou registrovány významné obchodní transakce zahrnující jeden z uvedených produktů a jednu z uvedených zemí původu."
5. Článek 4 se nahrazuje tímto:
"Článek 4
Na každém reprezentativním dovozním trhu se pro každý ze čtyř produktů uvedených v článku 1 a pro každou následující zemi původu - Izrael, Jordánsko, Kypr, Maroko a západní břeh Jordánu a pásmo Gazy - každodenně zaznamenávají kurzy dovážených produktů (za kus) ve fázi velkoobchodního dovozu, zahrnující clo."
6. Přílohy I a II se nahrazují přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1255/97 ze dne 25. června 1997 o kritériích Společenství pro místa zastávek a o změně plánu cesty uvedeného v příloze směrnice 91/628/EHS
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/628/EHS ze dne 19. listopadu 1991 o ochraně zvířat během přepravy a o změně směrnic 90/425/EHS a 91/496/EHS [1], a zejména na čl. 13 odst. 2 a článek 14 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že za účelem zlepšení dobrých životních podmínek některých kategorií zvířat během přepravy stanoví směrnice 91/628/EHS požadavky na maximální délku trvání přepravy, po které by měla být zvířata vyložena, nakrmena, napojena a nechána odpočívat nejméně po 24 hodin před další přepravou;
vzhledem k tomu, že se tyto povinné zastávky během přepravy zvířat na dlouhé vzdálenosti uskutečňují v místech zastávky;
vzhledem k tomu, že by měla být pro místa zastávky stanovena kritéria použitelná v celém Společenství, aby se zaručily dobré životní podmínky zvířat, která v nich pobývají, a byla stanovena pravidla pro případy zdravotních potíží zvířat;
vzhledem k tomu, že pro usnadnění kontroly činnosti míst zastávky, dopravních prostředků a zvířat, která jsou v nich přepravována, by měla být stanovena pravidla pro vedení záznamů a pro některé další správní záležitosti;
vzhledem k tomu, že příslušný orgán by se měl ujistit, zda jsou zvířata schopna pokračovat v přepravě, aby se zaručilo, že přeprava zvířat bude pokračovat za co největšího dodržení dobrých životních podmínek zvířat;
vzhledem k tomu, že do doby, než budou stanovena pravidla pro výběr poplatků Společenství, které by pokryly výdaje na veterinární kontroly, jež mají zjistit, zda jsou zvířata schopnapokračovat v přepravě, by mělo být stanoveno, že členské státy mohou v souladu s obecnými pravidly Smlouvy vyžadovat, aby tyto výdaje hradil příslušný hospodářský subjekt;
vzhledem k tomu, že za tím účelem, aby se zajistilo, že jsou dodržována určitá pravidla použitelná pro místa zastávek, měl by být v souladu s novými pravidly upraven plán cesty uvedený v kapitole VIII přílohy směrnice 91/628/EHS;
vzhledem k tomu, že je důležité stanovit nejdříve zásady pro místa zastávky, v nichž jsou umístěni domácí lichokopytníci a domácí skot, ovce, kozy a prasata;
vzhledem k tomu, že Vědecký veterinární výbor doporučil pro místa zastávky určité minimální požadavky, které byly zohledněny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Toto nařízení se použije pouze pro místa zastávky ve Společenství, v nichž jsou nejméně 24 hodin umístěni domácí lichokopytníci a domácí skot, ovce, kozy a prasata v souladu s kapitolou VII přílohy směrnice 91/628/EHS, aniž jsou přitom dotčeny směrnice 64/432/EHS [2], 80/213/EHS [3], 85/511/EHS [4], 89/608/EHS [5], 90/425/EHS [6], 90/426/EHS [7], 91/68/EHS [8], 91/496/EHS [9], 92/102/EHS [10] a 93/119/ES [11].
2. Místa zastávky uvedená v odstavci 1 musejí odpovídat kritériím Společenství stanoveným v tomto nařízení.
Článek 2
Pro účely tohoto nařízení se budou podle potřeby používat definice uvedené v článku 2 směrnic 64/432/EHS, 90/425/EHS, 91/496/EHS a 91/628/EHS.
Článek 3
1. Členské státy zajistí, že jsou místa zastávky schválena příslušným orgánem členského státu, na jehož území se nacházejí.
2. Pro účely udělení tohoto schválení zajistí příslušný orgán, jak je definován v čl. 2 odst. 6 směrnice 90/425/EHS, že místa zastávek splňují všechny požadavky uvedené v příloze I tohoto nařízení; dále by taková místa zastávky měla:
a) být umístěna v prostoru, na nějž se nevztahuje zákaz nebo omezení podle příslušných právních předpisů Společenství;
b) být podrobena kontrole úředního zvěrolékaře, který zajistí, že jsou dodržována zejména ustanovení tohoto nařízení;
c) fungovat v souladu se všemi příslušnými předpisy Společenství, které se týkají zdraví zvířat, jejich pohybu a ochrany zvířat při porážce;
d) být podrobena pravidelným inspekcím, aby se zajistilo, že jsou nadále plněny požadavky pro schválení.
3. Příslušný orgán vydá pro každé místo zastávky schvalovací číslo.
Toto schválení může být omezeno na jeden nebo více druhů zvířat nebo na některé kategorie zvířat a nákazový status.
Příslušný orgán zašle Komisi seznam schválených míst zastávek a oznámí každou jejich aktualizaci.
Komise sdělí tyto údaje členským státům v rámci Stálého veterinárního výboru.
4. Příslušný orgán může vzít schválení zpět nebo je pozastavit, pokud není dodržován tento článek či jiná příslušná ustanovení tohoto nařízení, změní-li se nákazový status prostoru, v němž je místo zastávky umístěno, nebo nejsou-li dodrženy dobré životní podmínky zvířat.
Schválení lze opětovně udělit, pokud se příslušný orgán ujistí, že místo zastávky opět odpovídá všem ustanovením tohoto nařízení.
Článek 4
1. Místa zastávky mohou být použita výhradně pro příjem, nakrmení, napojení, odpočinek, ustájení, ošetření a odeslání zvířat, která jsou tudy přepravována.
2. Odchylně od odstavce 1 tohoto článku však členské státy mohou jako místa zastávky schválit rovněž svody zvířat, jak je definováno v čl. 2 písm. o) směrnice 64/432/EHS, s podmínkou, že jsou-li použity jako místa zastávky, odpovídají těmto bodům:
a) splňují příslušné požadavky článku 11 směrnice 64/432/EHS a požadavky tohoto nařízení;
b) použití těchto zařízení je vyhrazeno pouze pro tuto činnost v příslušném období;
c) nejsou použita pro nákup nebo prodej zvířat uvedených v tomto nařízení.
3. Pouze zvířata se stejným potvrzeným nákazovým statusem, který náleží příslušnému druhu a pro nějž jsou místa zastávky schválena, mohou být ve stejnou dobu v místech zastávky, aby jejich nákazový status nebyl ohrožen.
Článek 5
Majitel nebo každá fyzická nebo právnická osoba, která provozuje místo zastávky, je odpovědná za dodržování příslušných ustanovení tohoto nařízení.
Zejména je povinna:
a) přijmout pouze zvířata, která byla potvrzena nebo označena v souladu s příslušnými právními předpisy Společenství, zejména pokud jde ustanovení čl. 3 odst.
3. Za tímto účelem ověří nebo nechá ověřit veterinární doklady nebo jiné průvodní doklady, které patří k příslušnému druhu nebo kategorii zvířat, a namátkově ověří identifikační značky zvířat;
b) zajistit, aniž jsou dotčena ustanovení části B bodu 3 přílohy I, aby zvířata v místě zastávky zůstávala ve stejných skupinách, v nichž byla původně odeslána, a aby každá zásilka zvířat byla umístěna ve zcela samostatných zařízeních, která jsou řízena podle instrukcí úředního zvěrolékaře, aby se zejména zamezilo jakémukoliv styku, který by mohl ohrozit nákazový status zvířat;
c) zajistit, aby zvířata byla při pobytu v místech zastávky krmena a napájena ve správnou dobu s ohledem na příslušný druh zvířat a aby byl pro tento účel poskytnut dostatek krmiva a tekutin;
d) pečovat o zvířata, která pobývají v místech zastávky, a je-li to nutné, přijmout všechna nezbytná opatření, aby byly zajištěny dobré životní podmínky zvířat a byly dodržovány veterinární požadavky;
e) v případě potřeby zavolat zvěrolékaře, aby:
- poskytl vhodné veterinární ošetření zvířatům, která onemocněla nebo se zranila v době, kdy je za ně výše uvedená osoba odpovědná, a
- nechat v případě nutnosti taková zvířata porazit, usmrtit nebo humánně usmrtit v souladu se směrnicí 93/119/ES;
f) zaměstnávat osoby, které mají odpovídající schopnosti a znalosti, jsou odborně způsobilé a absolvovaly za tímto účelem zvláštní výcvik v rámci podniku nebo u jiného výcvikového subjektu nebo mají rovnocennou praktickou zkušenost, která je kvalifikuje pro zacházení se zvířaty a případně poskytování náležité péče příslušným zvířatům;
g) přijmout nezbytná opatření, aby se zajistilo, že všichni, kteří se zvířaty v místech zastávky manipulují, dodržují ustanovení týkající se dobrých životních podmínek zvířat;
h) vést záznamy nebo elektronickou databázi údajů uvedených v části C bodě 7 přílohy I, aby se tyto údaje uchovaly a byly k dispozici pro příslušný orgán po dobu nejméně tří let;
i) informovat příslušný orgán co nejrychleji o jakékoliv zjištěné anomálii.
Článek 6
1. Než zvířata opustí místo zastávky, úřední zvěrolékař nebo jiný zvěrolékař, určený pro tento účel příslušným orgánem, potvrdí na plánu cesty upraveném pro tento účel podle přílohy II, že zvířata jsou schopna pokračovat v přepravě.
Členské státy mohou stanovit, že výdaje vzniklé při veterinární kontrole uhradí příslušný hospodářský subjekt.
2. Pravidla pro výměnu informací mezi orgány odpovědnými za plnění požadavků tohoto nařízení se stanoví postupem podle čl. 6 odst.3 směrnice 91/628/EHS.
Článek 7
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Použije se ode dne 1. ledna 1999.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 1256/97 ze dne 25. června 1997, kterým se mění nařízení Rady č. 79/65/EHS o založení zemědělské účetní datové sítě pro sběr údajů o příjmech a o hospodářské činnosti zemědělských podniků v Evropském hospodářském společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že nařízení Rady č.
79/65/EHS ze dne 15. června 1965 o založení zemědělské účetní datové sítě pro sběr údajů o příjmech a o hospodářské činnosti zemědělských podniků v Evropském hospodářském společenství [3] stanoví určitá omezení, pokud jde o použití účetních údajů zemědělských podniků a jiných podrobných údajů, získaných při provádění tohoto nařízení; že je třeba zdůraznit zákaz jakéhokoli nepovoleného používání takových informací s ohledem na nebezpečí, že informace poskytnuté zemědělskými podniky mohou být použity pro jiné účely, než jsou uvedeny v uvedeném nařízení; že je proto nutné uvedené nařízení změnit,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Čl. 15 odst. 1 nařízení č. 79/65/EHS se nahrazuje tímto:
"1. Zakazuje se používání individuálních účetních údajů nebo jiných podrobných informací, získaných při provádění tohoto nařízení, pro daňové účely, jakož i sdělování nebo používání takových údajů pro jiné účely, než jsou uvedeny v článku 1."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 1. července 1997, kterým se mění nařízení (ES) č. 1501/95, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 923/96 [2], a zejména na článek 13 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č.
1501/95 [3] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 95/96 [4] stanoví některá podrobná pravidla pro poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, a to zejména v rámci nabídkových řízení;
vzhledem k tomu, že článek 18 nařízení Komise (EHS) č. 3665/87 ze dne 27. listopadu 1987, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty [5], naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
815/97 [6], stanoví obecná pravidla pro poskytování důkazu o splnění celních formalit pro propuštění zboží ke spotřebě; že článek 13 nařízení (ES) č.
1501/95 stanoví od těchto ustanovení odchylku v případech, kdy je vývoz uskutečněn po moři; vzhledem k tomu, že by měly být z důvodu jasnosti případy, při nichž se odchylka použije, definovány přesněji zejména s přihlédnutím ke skutečnosti, že toto osvobození je přijatelné pouze v případě, kdy byla náhrada stanovena ve vybrané nabídce pro všechny třetí země bez výjimky;
vzhledem k tomu, že by mělo být umožněno vybírat nabídky pro náhrady nebo pro vývozní dávky, aniž by se narušila plynulost přechodných situací na trhu; vzhledem k tomu, že by proto měly být nabídky pro náhrady slučitelné s nabídkami pro dávky a že by v mezidobí nemělo být nabídkové řízení blokováno;
vzhledem k tomu, že opatření toho nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Ustanovení čl. 13. odst. 1 nařízení (ES) č. 1501/95 se nahrazuje tímto:
"Odchylně od článku 18 nařízení (EHS) č. 3665/87 nebude vyžadován důkaz o splnění celních formalit pro propuštění zboží ke spotřebě, mají-li být vyplaceny náhrady stanovené ve výběru nabídky pro náhrady pro vývozy do všech třetích zemí, pokud provozovatel poskytne důkaz o tom, že množství nejméně 1500 tun produktu z obilovin opustilo celní prostor Společenství na plavidle vhodném pro námořní dopravu."
Článek 2
První pododstavec čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 1501/95 se nahrazuje tímto:
"2. Pokud je stanovena maximální vývozní náhrada, budou vybráni účastníci, jejichž nabídky jsou stejné nebo nižší, než je maximální náhrada, a účastníci, jejichž nabídky se týkají vývozní dávky."
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 2. července 1997, kterým se mění nařízení Komise (ES) č. 577/97, kterým se stanovují některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2991/94, kterým se stanovují normy pro roztíratelné tuky, a nařízení Rady (EHS) č. 1898/87 o ochraně označení používaných při uvádění mléka a mléčných výrobků na trh
(Text s významem pro EHP) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2991/94 ze dne 5. prosince 1994, kterým se stanovují normy pro roztíratelné tuky [1], a zejména na článek 8 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1898/87 ze dne 2. července 1987 o ochraně označení používaných při uvádění mléka a mléčných výrobků na trh [2], naposledy pozměněné aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl. 4 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že čl. 2 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 577/97 ze dne 1. dubna 1997, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 2991/94, kterým se stanovují normy pro roztíratelné tuky, a nařízení Rady (EHS) č. 1898/87 o ochraně označení používaných při uvádění mléka a mléčných výrobků na trh [3], stanoví podmínky pro vyznačování obsahu tuku v roztíratelných tucích;
vzhledem k tomu, že odchylka v čl. 2 odst.
2 nařízení (ES) č. 577/97 byla stanovena v zájmu zabezpečení řádného řízení trhu s máslem; že toto ustanovení do jisté míry usnadňuje označování produktů výrobcem; že je tudíž vhodné použít stejnou odchylku na margarín a složené výrobky;
2 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 2991/94 vyplývá, že obchodní označení v příloze se vyhrazuje pro výrobky splňující podmínky v ní uvedené; že v důsledku a jak je stanoveno nařízením (ES) č.
577/97 ochranné známky nesoucí takové označení mohou být dále používány pouze pro výrobky splňující uvedené podmínky; že však podle nařízení (EHS) č.
1898/87 se obchodní označení "máslo" může použít pouze u mléčných výrobků;
vzhledem k tomu, že v okamžiku přistoupení tří nových členských států dne 1. ledna 1995 neexistovala v nařízeních (EHS) č. 1898/87 a (ES) č.
2991/94 žádná ustanovení, pokud jde o přechodné období pro ochranné známky obsahující vyhrazené obchodní označení "máslo" a používané pro výrobky nesplňující stanovené podmínky; že tato situace působí negativně na hospodářské subjekty vlastnící takové registrované ochranné známky, s ohledem na hospodářské úsilí potřebné pro přizpůsobení; že je tudíž třeba stanovit přechodné období, které by jim umožnilo přizpůsobit se novým pravidlům; že toto nařízení se vztahuje pouze na registrované ochranné známky používající obchodní označení "máslo";
vzhledem k tomu, že příslušné řídící výbory nezaujaly stanoviska ve lhůtách stanovených jejich předsedy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 577/97 se mění takto:
1. V čl. 2 odst. 2 se slova "výrobků uvedených v části A bodu 1 přílohy" nahrazují slovy "výrobků uvedených v části A bodu 1, části B bodu 1 a části C bodu 1 přílohy".
2. Vkládá se článek 5a, který zní:
"Článek 5a
Pokud ochranná známka registrovaná
ze dne 27. června 1997, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1408/71 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství a nařízení (EHS) č. 574/72, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 1408/71
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 51 a 235 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1], předložený po konzultaci se Správní komisí pro sociální zabezpečení migrujících pracovníků,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
(1) vzhledem k tomu, že je třeba provést některé změny v nařízení Rady (EHS) č.
1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství [4] a nařízení Rady (EHS) č. 574/72 ze dne 21. března 1972, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č.
1408/71 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství [5]; že některé z těchto změn souvisejí se změnami, které členské státy provedly ve svých právních předpisech v oblasti sociálního zabezpečení, zatímco jiné změny jsou technického rázu a jejich účelem je zdokonalit uvedená nařízení;
(2) vzhledem k tomu, že z důvodu jasného výkladu je vhodné upravit poslední větu čl. 1 písm. f) bodu i) týkající se významu termínu "rodinný příslušník";
(3) vzhledem k tomu, že je třeba do osobní oblasti působnosti nařízení (EHS) č. 1408/71 výslovně zahrnout též rodinné příslušníky úředníků a osob v podobném postavení a pozůstalé po nich;
(4) vzhledem k tomu, že se zdá žádoucí umožnit osobám, které pobývají za účelem studia nebo za účelem získání odborného vzdělání na území jiného než příslušného členského státu, a rodinným příslušníkům, kteří je doprovázejí, aby se na ně vztahoval čl. 22 odst.
1 písm. a) nařízení (EHS) č. 1408/71 pro každou situaci vyžadující dávky; že je třeba stanovit přechodné období pro vztahy s Nizozemským královstvím s ohledem na administrativní obtíže, se kterými by se tento stát mohl setkat;
(5) vzhledem k tomu, že modernizace stávajících prostředků výměny informací mezi jednotlivými institucemi sociálního zabezpečení v členských státech zlepší služby poskytované pojištěným osobám pohybujícím se uvnitř Společenství;
(6) vzhledem k tomu, že využití telematických služeb k výměně údajů mezi jednotlivými institucemi vyžaduje ustanovení zaručující, že dokumenty vyměňované elektronickou cestou jsou uznávány stejně jako dokumenty v písemné podobě;
(7) vzhledem k tomu, že tyto výměny jsou prováděny v souladu s předpisy Společenství o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů;
(8) vzhledem k tomu, že se ukázalo, že rozvoj a využívání telematických služeb k výměně informací vyžadují zřízení technické komise pod záštitou Správní komise pro sociální zabezpečení migrujících pracovníků, která by měla zvláštní působnost v oblasti zpracování informací;
(9) vzhledem k tomu, že je nezbytné pozměnit přílohu I část II nařízení (EHS) č. 1408/71 za účelem objasnění působnosti poznámky uvedené v oddílu "E. FRANCIE";
(10) vzhledem k tomu, že je nezbytné s ohledem na změny provedené v příslušných španělských právních předpisech pozměnit oddíl "D. ŠPANĚLSKO" v části I přílohy II;
(11) vzhledem k tomu, že by měl být upraven oddíl "D. ŠPANĚLSKO" v příloze IIa pro přihlédnutí k úplnému znění příslušných španělských právních předpisů; že oddíly "L. PORTUGALSKO" a "N. ŠVÉDSKO" by měly být rovněž upraveny, neboť došlo ke změně názvu některých dávek;
(12) vzhledem k tomu, že v důsledku změn v právních předpisech Německa a Lucemburska by měl být zrušen odkaz na dohodu uzavřenou mezi těmito dvěma státy, obsažený v příloze IV části D bodě 3 nařízení (EHS) č. 1408/71;
(13) vzhledem k tomu, že bod 2 oddílu "B. DÁNSKO" přílohy VI nařízení (EHS) č. 1408/71 by měl být upraven za účelem přihlédnutí ke zvláštnostem dánských právních předpisů týkajících se nemocenského pojištění;
(14) vzhledem k tomu, že v důsledku změn v dotyčných německých právních předpisech je nezbytné upravit oddíl "C. NĚMECKO" v příloze VI nařízení (EHS) č. 1408/71;
(15) vzhledem k tomu, že je třeba vzít v úvahu nová ustanovení vložená do španělských právních předpisů týkajících se dobrovolného pojištění úředníků mezinárodních organizací, kteří mají bydliště v zahraničí a zformulovat souvisleji znění dvou prvních bodů oddílu "D. ŠPANĚLSKO" v příloze VI nařízení (EHS) č. 1408/71;
(16) vzhledem k tomu, že je též nezbytné doplnit jeden bod oddílu "F. ŘECKO" přílohy VI nařízení (EHS) č. 1408/71, aby mohli úředníci v činné službě nebo v důchodu, osoby v podobném postavení a jejich rodinní příslušníci obdržet věcné dávky v nemoci nebo v mateřství v případě okamžité nutnosti během jejich pobytu na území jiného členského státu nebo během jejich cesty tam s předchozím povolením příslušné řecké instituce za účelem vhodného léčení;
(17) vzhledem k tomu, že je také vhodné rozšířit působnost článku 22b nařízení (EHS) č. 1408/71 na všechny státní úředníky, osoby v podobném postavení a na jejich rodinné příslušníky, na které se vztahuje zvláštní řecký systém v oblasti lékařské péče;
(18) vzhledem k tomu, že v důsledku zavedení nařízení (EHS) č. 1247/92 a v důsledku změn v příslušných právních předpisech Spojeného království se zdá nezbytné změnit bod 11 oddílu "O. SPOJENÉ KRÁLOVSTVÍ" přílohy VI pro upřesnění na jedné straně, že příspěvek na pečovatelskou službu nepodléhá článku 10 výše uvedeného nařízení a na straně druhé, že některé zvláštní nepříspěvkové dávky se pro účel dávek v nemoci považují za důchody;
(19) vzhledem k tomu, že v důsledku změn zavedených nařízeními (ES) č. 3095/95 a (ES) č. 3096/95 a novým článkem 22c se ukázalo nezbytné doplnit článek 93 nařízení (EHS) č. 574/72;
(20) vzhledem k tomu, že v důsledku administrativních reorganizací v Belgii, Dánsku, Německu, ve Španělsku, v Řecku, v Nizozemsku a v Portugalsku je nezbytné upravit oddíly "A. BELGIE" v přílohách 1, 4 a 10; "B. DÁNSKO" v přílohách 2, 3, 4 a 10; "C. NĚMECKO" v přílohách 2, 3, 4, 6 a 10; "D. ŠPANĚLSKO" v přílohách 1 a 10; "F. ŘECKO" v přílohách 1 a 10; "J. NIZOZEMSKO" v příloze 1; "L. PORTUGALSKO" v přílohách 1, 2, 3, 4 a 10 a oddíl "N.ŠVÉDSKO" v příloze 10 nařízení (EHS) č. 574/72;
(21) vzhledem k tomu, že je třeba začleněnit odkazy "58. FRANCIE — FINSKO" a "59. FRANCIE — ŠVÉDSKO" a upravit oddíly "12. BELGIE — FINSKO", "17. DÁNSKO — FRANCIE", "54. FRANCIE — LUCEMBURSKO" a "102. FINSKO — SPOJENÉ KRÁLOVSTVÍ" v příloze 5 nařízení (EHS) č. 574/72;
(22) vzhledem k tomu, že je třeba doplnit přílohu 8 nařízení (EHS) č. 574/72;
(23) vzhledem k tomu, že je třeba upravit odkaz "C. NĚMECKO" v příloze 9 nařízení (EHS) č. 574/72;
(24) vzhledem k tomu, že k dosažení cíle volného pohybu pracovníků uvnitř Společenství je třeba pozměnit pravidla pro koordinaci vnitrostátních systémů sociálního zabezpečení prostřednictvím závazného právního nástroje Společenství, který je přímo použitelný ve všech členských státech,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 1408/71 se mění takto:
1. V čl. 1 písm. f) bodu i) se poslední věta nahrazuje tímto:
"Pokud právní předpisy členského státu neumožňují odlišit rodinné příslušníky od ostatních osob, na které se vztahují, má pojem "rodinný příslušník" význam uvedený v příloze I."
2. V článku 2 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. Toto nařízení se vztahuje na úředníky a na osoby, které jsou v souladu s použitelnými právními předpisy v podobném postavení, pokud podléhají nebo podléhali právním předpisům členského státu, na který se vztahuje toto nařízení, jakož i na jejich rodinné příslušníky a pozůstalé po nich."
3. Za článek 22b se vkládá nový článek, který zní:
"Článek 22c
Studia v jiném než příslušném členském státě – pobyt ve státě, kde probíhají studia
Na osobu uvedenou v čl. 22 odst. 1 a 3 a v článku 22a, která pobývá v jiném než příslušném členském státě, aby zde studovala nebo získávala odborné vzdělávání vedoucí ke kvalifikaci úředně uznávané orgány členského státu, a na její rodinné příslušníky doprovázející ji po dobu pobytu se vztahuje čl. 22 odst. 1 písm. a) pro každou situaci vyžadující dávky během pobytu na území členského státu, kde tato osoba studuje nebo se vzdělává."
4. V článku 81 se písmeno d) nahrazuje tímto:
"d) podporováním a rozvíjením spolupráce mezi členskými státy prostřednictvím modernizace postupů pro výměnu informací, zejména přizpůsobením toku informací mezi institucemi pro účely telematické výměny, s přihlédnutím k rozvoji zpracování údajů v každém členském státě.
Hlavním cílem této modernizace je zrychlení vyřizování dávek;".
5. V článku 85 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"3. Elektronickou zprávu zaslanou institucí v souladu s tímto nařízením a prováděcím nařízením nesmí žádný úřad ani instituce jiného členského státu odmítnout z důvodu přenosu elektronickou cestou, jestliže tato přijímací instituce jednou oznámila svoji schopnost přijímat elektronické zprávy.
Reprodukce a záznam takových zpráv se považuje za správnou a přesnou reprodukci původního dokumentu nebo za záznam informace, které se dokument týká, není-li prokázán opak.
Elektronická zpráva se považuje za platnou, je-li informační systém, ve kterém je daná zpráva zaznamenána, dostatečně zabezpečen proti jakékoli možné změně, prozrazení nebo přístupu k záznamu.
Zaznamenané informace musí být kdykoliv převeditelné do bezprostředně čitelné formy.
Při přenosu elektronické zprávy z jedné instituce sociálního zabezpečení do druhé je třeba přijmout náležitá bezpečnostní opatření v souladu s příslušnými předpisy Společenství".
6. V příloze I části II se oddíl
"E. FRANCIE" nahrazuje tímto:
"E. FRANCIE Pro účely stanovení nároku na rodinné přídavky nebo dávky se "rodinným příslušníkem" rozumí každá osoba uvedená v článku L 512-3 zákoníku sociálního zabezpečení." 7. V příloze II části I oddílu
"D. ŠPANĚLSKO" se bod 1 nahrazuje tímto:
"1. Osoby samostatně výdělečně činné ve smyslu čl. 10 odst. 2 písm. c) revidovaného znění obecného zákona o sociálním zabezpečení (královský zákonný dekret č. 1/1994 ze dne 20. června 1994) a článku 3 dekretu č. 2530/1970 ze dne 20. srpna 1970, který upravuje zvláštní systém pro osoby samostatně výdělečně činné, které jsou členy profesních sdružení a které jsou pojištěny u vzájemné pojišťovny zřízené uvedeným profesním sdružením namísto zvláštního systému sociálního zabezpečení pro osoby samostatně výdělečně činné."
8. Příloha IIa se mění takto: a) v oddíle
"D. ŠPANĚLSKO" se písmeno c) nahrazuje tímto:
"c) Nepříspěvkové invalidní a starobní důchody a rodinné dávky pro vyživované děti uvedené v čl. 38 odst. 1 písm. c) a d) revidovaného znění obecného zákona o sociálním zabezpečení schváleného královským zákonným dekretem č. 1/1994 ze dne 20. června 1994."; b) v oddíle
"L. PORTUGALSKO" se písmeno h) nahrazuje tímto:
"h) Příspěvek na pečovatelskou službu pro příjemce invalidních, starobních, vdovských nebo sirotčích důchodů (dekret-zákon č. 160/80 ze dne 27. května 1980 a vyhláška č. 1066/94 ze dne 5. prosince 1994)."; c) v oddíle
"N. ŠVÉDSKO" se písmeno a) nahrazuje tímto:
"a) Příspěvek na bydlení vyplácený důchodcům (zákon 1994:308)."
9. V příloze IV části D bodě 3 se zrušuje odkaz na dohodu mezi vládou Lucemburského velkovévodství a vládou Spolkové republiky Německo ze dne 20. července 1978.
10. Příloha VI se mění takto: a) v oddíle
"B. DÁNSKO" se bod 2 nahrazuje tímto:
"2. Osoby, které na základě hlavy III kapitoly 1 nařízení mají nárok na věcné dávky během pobytu nebo bydliště v Dánsku, mají nárok na tyto dávky za stejných podmínek, jako jsou podmínky stanovené dánskými právními předpisy pro osoby pojištěné v kategorii 1 podle zákona o veřejném zdravotním pojištění ( lov om offentlig sygesikring).
Osoby, které se usadí v Dánsku a jsou přijaty do systému dánského nemocenského pojištění si mohou zvolit pojištění v rámci kategorie 2, a to za stejných podmínek jako dánští státní příslušníci."; b) v oddíle
"C. NĚMECKO" se bod 3 nahrazuje tímto:
"3. Má-li uplatňování nařízení nebo pozdějších nařízení o sociálním zabezpečení za následek mimořádné výdaje pro některé instituce nemocenského pojištění, mohou být tyto výdaje plně či částečně nahrazeny.
Německé styčné místo "nemocenské pojištění – zahraničí"; ( Krankenversicherung – Ausland) v Bonnu rozhodne o této náhradě po dohodě s ostatními ústředními svazy nemocenských pokladen.
Finanční prostředky na náhradu se rozdělí mezi všechny instituce nemocenského pojištění v poměru k průměrnému počtu členů v předcházejícím roce, s výjimkou důchodců."; c) v oddíle
"D. ŠPANĚLSKO" se body 1 a 2 nahrazují tímto:
"1. Podmínka výkonu zaměstnání nebo samostatné výdělečné činnosti nebo podmínka předchozího povinného pojištění pro případ stejné pojistné události v rámci systému zřízeného pro zaměstnané osoby nebo osoby samostatně výdělečně činné stejného členského státu stanovená v čl. 1 písm. a) bodě iv) nařízení nemůže být uplatněna vůči osobám, které jsou v souladu s královským dekretem č. 317/1985 ze dne 6. února 1985 pojištěny dobrovolně v rámci obecného systému sociálního zabezpečení jako úředníci nebo zaměstnanci mezinárodní mezivládní organizace.
2. Výhody poskytované v královském dekretu č. 2805/79 ze dne 7. prosince 1979 o dobrovolném připojení k obecnému systému sociálního zabezpečení se v souladu se zásadou rovného zacházení rozšiřují i na státní příslušníky ostatních členských států, uprchlíky a osoby bez státní příslušnosti, kteří mají bydliště na území Společenství a kteří přijetím zaměstnání u mezinárodní organizace přestávají být povinně pojištěni v rámci španělského systému sociálního zabezpečení.";
d) v oddíle "F. ŘECKO" se doplňují nové body, které znějí:
"7. Státní zaměstnanci v činné službě a v důchodu, osoby v podobném postavení a jejich rodinní příslušníci, na které se vztahuje zvláštní systém lékařské péče, mohou v souladu s postupy stanovenými v čl. 22 odst. 1 písm. a) a c), v čl. 22 odst. 3 a v čl. 31 písm. a) tohoto nařízení pobírat věcné dávky v nemoci a v mateřství v případě okamžité nutnosti během jejich pobytu na území jiného členského státu nebo při cestě tam s předchozím povolením příslušné řecké instituce za účelem vhodného léčení za stejných podmínek jako zaměstnané osoby a osoby samostatně výdělečně činné, na které se vztahují řecké právní předpisy o sociálním zabezpečení (zákonné systémy).
8. Článek 22b se použije obdobně na všechny státní zaměstnance, osoby v podobném postavení a na jejich rodinné příslušníky, na které se vztahuje zvláštní řecký systém lékařské péče."; e) v oddíle
"O. SPOJENÉ KRÁLOVSTVÍ" se bod 11 nahrazuje tímto:
"11. Pro účely článků 27, 28, 28a, 29, 30 a 31 nařízení se dávky splatné mimo Spojené království pouze na základě čl. 95b odst. 8 nařízení považují za dávky v invaliditě."
Článek 2
Nařízení (EHS) č. 574/72 se mění takto:
1. V článku 2 se odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. Správní komise vypracuje vzory osvědčení, potvrzení, prohlášení, žádostí a ostatních dokladů nezbytných k uplatňování nařízení a prováděcího nařízení.
Dva členské státy nebo jejich příslušné úřady mohou vzájemnou dohodou po obdržení stanoviska správní komise přijmout zjednodušené vzory těchto dokladů pro vzájemné vztahy.
Tato osvědčení, potvrzení, prohlášení, žádosti a ostatní doklady si mohou instituce mezi sebou předávat buď jako papírové formuláře, nebo prostřednictvím telematických služeb jako standardizované elektronické zprávy, v souladu s hlavou VIa.
Výměna informací prostřednictvím telematických služeb je podmíněna dohodou mezi příslušnými úřady odesílacího a přijímajícího členského státu."
2. V článku 93 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Skutečnou výši věcných dávek poskytovaných na základě čl. 19 odst. 1 a 2 nařízení zaměstnaným osobám a osobám samostatně výdělečně činným a jejich rodinným příslušníkům s bydlištěm na území téhož členského státu a věcných dávek poskytovaných na základě čl. 21 odst. 2, článků 22 až 22c, čl. 25 odst. 1, 3 a 4, článku 26, čl. 29 odst. 1 nebo článku 31 nařízení nahrazuje příslušná instituce instituci, která uvedené dávky poskytovala, ve výši vyplývající z účetnictví posledně uvedené instituce."
3. Za článek 116 se vkládá nový nadpis, který zní:
"HLAVA VIa
USTANOVENÍ TÝKAJÍCÍ SE ELEKTRONICKÉHO ZPRACOVÁNÍ ÚDAJŮ" .
4. Článek 117 se nahrazuje tímto:
"Článek 117
Zpracování údajů
1. Na základě studií a návrhů technické komise uvedené v článku 117c prováděcího nařízení přizpůsobí správní komise novým technikám zpracování údajů vzory osvědčení, potvrzení, prohlášení, žádostí a ostatních dokladů, jakož i přenosové cesty a postupy přenosu údajů nezbytné pro uplatňování nařízení a prováděcího nařízení.
2. Správní komise přijme nezbytná opatření k zajištění obecného používání těchto vzorů, přenosových cest a postupů s přihlédnutím k rozvoji nových technik zpracování údajů v každém členském státě."
5. Za článek 117 se vkládají nové články, které znějí:
"Článek 117a
Telematické služby
1. Členské státy postupně využijí telematických služeb k výměně údajů, které jsou vyžadované k uplatňování nařízení a prováděcího nařízení, mezi jednotlivými institucemi.
Komise Evropských společenství podpoří činnosti, které jsou ve společném zájmu, jakmile členské státy zavedou telematické služby.
2. Na základě návrhů technické komise uvedené v článku 117c prováděcího nařízení přijme správní komise pravidla pro společnou výstavbu telematických služeb, zejména v oblasti ochrany údajů a užití norem.
Článek 117b
Fungování telematických služeb
1. Každý členský stát odpovídá za řízení vlastní části telematických služeb v souladu s předpisy Společenství o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů.
2. Správní komise stanoví podrobnosti fungování společné části telematických služeb.
Článek 117c
Technická komise pro zpracování údajů
1. Správní komise zřídí technickou komisi, která podává zprávy a odůvodněná stanoviska před přijetím rozhodnutí na základě článků 117, 117a a 117b.
Způsoby fungování a složení technické komise stanoví správní komise.
2. Technická komise
a) shromažďuje odpovídající technickou dokumentaci a provádí studie a práci potřebné pro účely této hlavy,
b) podává správní komisi zprávy a odůvodněná stanoviska uvedená v odstavci 1,
c) provádí všechny ostatní úkoly a studie týkající se otázek, které jí předloží správní komise."
6. Příloha 1 se mění takto: a) oddíl
"A. BELGIE" se nahrazuje tímto:
"A. BELGIE
1. Ministre des affaires sociales, Bruxelles– Minister van Soziale Zaken, Brussel (ministr sociálních věcí).
2. Ministre de l'agriculture et des petites et moyennes entreprises, Bruxelles– Minister van Landbouw en de Kleine en Middelgrote Ondernemingen, Brussel (ministr zemědělství a malých a středních podniků)"; b) v oddíle
"F. ŘECKO" se body 1 a 2 nahrazují tímto:
"1. Yπουργός Εργασίας και Κοινωνικών Ασφαλίσεων, Αθήνα
2. Yπουργός Yγείας και Πρόνοιας, Αθήνα"; c) v oddíle
"J. NIZOZEMSKO" se bod 2 nahrazuje tímto:
"2. Minister van Volksgezondheid, Welzijn en Sport; (ministr zdravotnictví, sociální péče a sportu), Rijswijk." d) v oddíle
"L. PORTUGALSKO" se body 1 a 3 nahrazují tímto:
"1. Ministro da Solidariedade e Segurança Social (ministr pro solidaritu a sociální zabezpečení), Lisboa.
3. Secretário Regional da Saúde e Segurança Social da Região Autónoma dos Açores (regionální tajemník pro zdraví a sociální zabezpečení autonomní oblasti Azory), Angra de Heroísmo."
7. Příloha 2 se mění takto:
a) v oddíle "B. DÁNSKO":
i) se bod 1 nahrazuje tímto:
"1. Nemoc a mateřství
a) Věcné dávky:
příslušná amtskommune (místní správní úřad).
V obci København: Magistraten (magistrát); v obci Frederiksberg: obecní správní úřad.
Nemocenská péče v těchto dvou obcích: Hovedstadens Sygehusfælleskab (Sdružení nemocničních zařízení hlavního města).
b) Peněžité dávky:
obecní úřad obce, ve které má oprávněná osoba bydliště.
V obcích København, Odense, Ålborg a Århus: Magistraten (magistrát).";
ii) v bodě 2 se písmeno b) nahrazuje tímto:
"b) Rehabilitační dávky:
obecní úřad obce, ve které má oprávněná osoba bydliště.
V obcích København, Odense, Ålborg a Århus: Magistraten (magistrát).";
iii) v bodě 4 se písmeno b) nahrazuje tímto:
"b) Denní příspěvky:
obecní úřad obce, ve které má oprávněná osoba bydliště.
V obcích København, Odense, Ålborg a Århus: Magistraten (magistrát).";
iv) bod 5 se nahrazuje tímto:
"5. Pohřebné
Obecní úřad obce, ve které má oprávněná osoba bydliště.
V obcích København, Odense, Ålborg a Århus: Magistraten (magistrát).";
v) bod 7 se nahrazuje tímto:
"7. Rodinné dávky (rodinné přídavky)
Obecní úřad obce, ve které má oprávněná osoba bydliště.
V obcích København, Odense, Ålborg a Århus: Magistraten (magistrát).";
b) v oddíle "C. NĚMECKO":
i) v bodě 1 písm. a) se slova "Allgemeine Ortskrankenkasse (místní obecná nemocenská pokladna) místa bydliště dotyčné osoby"
nahrazují slovy "Nemocenská pokladna zvolená dotyčnou osobou v místě jejího bydliště"; ii) v bodě 1 písm. b) se slova "Allgemeine Ortskrankenkasse Bonn (Místní obecná nemocenská pokladna Bonnu), Bonn"
nahrazují slovy "Nemocenská pokladna v oblasti Bonnu zvolená dotyčnou osobou"; iii) v bodě 1 písm. c) třetím pododstavci se zrušují body i) a ii). Slova "Allgemeine Ortskrankenkasse Bonn (Místní obecná nemocenská pokladna Bonn), Bonn" a "instituce nemocenského pojištění, u které je žadatel nebo důchodce pojištěn" se nahrazují slovy "nemocenská pokladna zvolená příslušnou osobou v místě jejího bydliště. Je-li příslušná místní obecná nemocenská pokladna, je dotyčná osoba pojištěna u AOK Rheinland Regionaldirektion Bonn (Místní obecná nemocenská pokladna Porýní, regionální ředitelství Bonn)"
; iv) bodě 2 písm. a) bodě i) se pátá odrážka nahrazuje tímto:
"— má-li dotyčná osoba bydliště v Dánsku, Finsku nebo ve Švédsku nebo je státním příslušníkem těchto zemí s bydlištěm na území třetí země:
Landesversicherungsanstalt Schleswig-Holstein (Zemská pojišťovna úřad Šlesvicka-Holštýnska), Lübeck";
v) v bodě 2 písm. a) bodě i) se doplňuje nová odrážka, která zní:
"— má-li dotyčná osoba bydliště v Rakousku nebo je rakouským státním příslušníkem s bydlištěm na území třetí země:
Landesversicherungsanstalt Oberbayern (Zemská pojišťovna Horního Bavorska), München.";
vi) v bodě 2 písm. b) se pátá odrážka nahrazuje tímto:
"— byl-li poslední příspěvek podle právních předpisů jiného členského státu zaplacen dánské, finské nebo švédské instituci důchodového pojištění:
Landesversicherungsanstalt Schleswig-Holstein (Zemská pojišťovna Šlesvicka-Holštýnska), Lübeck";
vii) v bodu 2 písm. b) se doplňuje nová odrážka, která zní:
"— byl-li poslední příspěvek podle právních předpisů jiného členského státu zaplacen rakouské instituci důchodového pojištění:
Landesversicherungsanstalt Oberbayern (Zemská pojišťovna Horního Bavorska), München";
c) v bodech I.3, II.3 a III.3 oddílu "L. PORTUGALSKO" se poznámka v pravém sloupci nahrazuje tímto:
"Centro Nacional de Protecção contra os Riscos Profissionais (Národní středisko na ochranu před riziky povolání)"
. 8. Příloha 3 mění takto:
a) v oddíle "B. DÁNSKO":
i) bodě 1 písm. a) se bod ii) nahrazuje tímto:
"ii) pro účely článků 18 a 25 prováděcího nařízení:
obecní úřad obce, ve které má oprávněná osoba bydliště. V obcích København, Odense, Ålborg a Århus: Magistraten (magistrát).";
ii) bodě 1 písm. d) se bod ii) nahrazuje tímto:
"ii) pro účely článku 61 prováděcího nařízení:
obecní úřad obce, ve které má oprávněná osoba bydliště.
V obcích København, Odense, Ålborg a Århus: Magistraten (magistrát).";
iii) bodě 2 se písmeno a) nahrazuje tímto:
"i) pro účely článků 19a, 20, 21 a 31 prováděcího nařízení:
příslušná amtskommune (místní správní úřad).
V obci København: Magistraten (magistrát); v obci Frederiksberg: obecní správní úřad.
Nemocenská péče v těchto dvou obcích: Hovedstadens Sygehusfælleskab (Sdružení nemocničních zařízení hlavního města);
ii) pro účely článku 24 prováděcího nařízení:
obecní úřad obce, ve které má oprávněná osoba bydliště.
V obcích København, Odense, Ålborg a Århus: Magistraten (magistrát).";
iv) bodě 2 písm. b) se bod ii) nahrazuje tímto:
"ii) pro účely článku 64 prováděcího nařízení:
obecní úřad obce, ve které má oprávněná osoba bydliště.
V obcích København, Odense, Ålborg a Århus: Magistraten (magistrát).";
b) v oddíle "C. NĚMECKO":
i) se bod 1 nahrazuje tímto:
"1. Ve všech případech: nemocenská pokladna zvolená dotyčnou osobou v místě bydliště nebo pobytu.";
ii) bodě 3 písm. a) se bod vi) nahrazuje tímto:
"vi) vztahy s Dánskem, Finskem a Švédskem:
Landesversicherungsanstalt Schleswig-Holstein (Zemská pojišťovna úřad Šlesvicka-Holštýnska), Lübeck."
a doplňuje se nový bod, který zní: "x) vztahy s Rakouskem:
Landesversicherungsanstalt Oberbayern (Zemská pojišťovna úřad Horního Bavorska), München.";
c) v bodech I.3, II.3 a III.3 oddílu "L. PORTUGALSKO" se poznámka v pravém sloupci nahrazuje tímto:
"Centro Nacional de Protecção contra os Riscos Profissionais (Národní středisko na ochranu před riziky povolání)"
. 9. Příloha 4 se mění takto:
a) v bodě 4 písm. b) oddílu "A. BELGIE" se poznámka v pravém sloupci nahrazuje tímto:
"Ministère des affaires sociales, de la santé publique et de l'environnement, Bruxelles– Ministerie van Sociale Zaken, Volksgezondheid en Leefmilieu, Brussel (ministerstvo sociálních věcí, zdravotnictví a životního prostředí)";
b) v bodě 7 oddílu "B. DÁNSKO" se v pravém sloupci slova "Socialministeriet (ministerstvo sociálních věcí)" nahrazují slovy "Directoratet for Social Sikring og Bistand (ředitelství sociálního zabezpečení a sociální pomoci)" ; c) v oddíle
"C. NĚMECKO" bodě 3 písm. b) se bod ii) nahrazuje tímto:
"ii) vztahy s Dánskem, Finskem a Švédskem:
Landesversicherungsanstalt Schleswig-Holstein (Zemská pojišťovna Šlesvicka-Holštýnska), Lübeck."
a doplňuje se nový bod, který zní:
Landesversicherungsanstalt Oberbayern (Zemská pojišťovna Horního Bavorska), München"; d) v oddíle
"L. PORTUGALSKO" se poznámka v pravém sloupci nahrazuje tímto:
"Departamento de Relações Internacionais de Segurança Social (odbor pro mezinárodní vztahy v oblasti sociálního zabezpečení), Lisboa."
10. Příloha 5 se mění takto: a) v oddíle
se slova "Neuplatňuje se." nahrazují tímto:
"Výměna dopisů ze dnů 18. srpna a 15. září 1994 týkající se čl. 36 odst. 3 a čl. 63 odst. 3 nařízení (EHS) č. 1408/71 (náhrada nebo zřeknutí se náhrady výdajů na věcné dávky) a čl. 105 odst. 2 nařízení (EHS) č. 574/72 (zřeknutí se náhrady nákladů na správní kontroly a lékařské prohlídky)."; b) oddíl
"17. DÁNSKO – FRANCIE" se nahrazuje tímto:
"17. DÁNSKO – FRANCIE
Dohoda ze dne 29. června 1979 a dodatková dohoda ze dne 2. června 1993 o částečném zřeknutí se náhrad podle čl. 36 odst. 3 a čl. 63 odst. 3 nařízení a vzájemném zřeknutí se náhrady podle čl. 105 odst. 2 prováděcího nařízení (částečné zřeknutí se náhrad výdajů na věcné dávky v nemoci, mateřství, v případě pracovních úrazů nebo nemocí z povolání a zřeknutí se náhrady nákladů na správní kontroly a lékařské prohlídky).";
c) v oddíle "54. FRANCIE – LUCEMBURSKO" se doplňuje nový bod, který zní:
"e) Výměna dopisů ze dnů 17. července a 20. září 1995 o podmínkách vyrovnání vzájemných pohledávek podle článků 93, 95 a 96 prováděcího nařízení.";
d) vkládají se nové oddíly, které znějí:
58b. FRANCIE – ŠVÉDSKO Žádné."
e) v oddíle "102. FINSKO – SPOJENÉ KRÁLOVSTVÍ" se slovo "žádné" nahrazuje tímto:
"Výměna dopisů ze dnů 1. a 20. června 1995 týkajících se čl. 36 odst. 3 a čl. 63 odst. 3 nařízení (EHS) č. 1408/71 (náhrada nebo zřeknutí se náhrady výdajů na věcné dávky) a čl. 105 odst. 2 nařízení č. 574/72 (zřeknutí se náhrady nákladů na správní kontroly a lékařské prohlídky)."
11. Příloha 6 se mění takto:
v oddíle "C. NĚMECKO":
i) bod 1 písm. a) a 2 písm. a) se nahrazují tímto:
"a) vztahy s Belgií, Dánskem, Řeckem, Španělskem, Francií, Irskem, Itálií, Lucemburskem, Portugalskem, Spojeným královstvím, Rakouskem, Finskem a Švédskem: přímá platba.";
ii) bod 4 se nahrazuje tímto:
"4. Úrazové pojištění:
a) vztahy se Španělskem, Řeckem, Itálií, Nizozemskem a Portugalskem: platby prostřednictvím styčných míst příslušného státu a státu bydliště (společné uplatňování článků 53 až 58 prováděcího nařízení a ustanovení uvedených v příloze 5);
b) vztahy s Belgií, Francií a Rakouskem: platby prostřednictvím styčných míst příslušného státu;
c) vztahy s Dánskem, Finskem, Irskem, Lucemburskem, Spojeným královstvím a Švédskem: přímá platba, není-li stanoveno jinak."
12. Příloha 9 se mění takto:
oddíl "C. NĚMECKO" se nahrazuje tímto:"Průměrné roční náklady na věcné dávky se vypočítají s přihlédnutím k obecnému systému."
13. Příloha 10 se mění takto:
a) v bodě 4 oddíle "A. BELGIE" se poznámky uvedené ve dvou odrážkách pravého sloupce nahrazují tímto:
"— Ministère des affaires sociales, de la santé publique et de l'environnement; administration de la sécurité sociale, service des relations internationales, Bruxelles– Ministerie van Sociale Zaken, Volksgezondheid en Leefmilieu; administratie van de sociale zekerheid, dienst internationale betrekkingen, Brussel (ministerstvo sociálních věcí, zdravotnictví a životního prostředí; správa sociálního zabezpečení, odbor mezinárodních vztahů),
— Ministère des classes moyennes et de l'agriculture; administration du statut social des indépendants, Bruxelles– Ministerie van Middenstand en Landbouw; administratie van de sociale status van zelfstandigen, Brussel (ministerstvo pro malé podniky a obchodníky a zemědělství; správa sociálního pojištění osob samostatně výdělečně činných)."; b) v oddíle
"B. DÁNSKO" se bod 4 nahrazuje tímto:
"4. Pro účely čl. 38 odst. 1, čl. 70 odst. 1 a čl. 82 odst. 2 prováděcího nařízení:
obecní úřad obce, ve které má oprávněná osoba bydliště.
V obcích København, Odense, Ålborg a Århus: Magistraten (magistrát)."; c) v oddíle
"C. NĚMECKO" se bod 4 nahrazuje tímto:
"4. Pro účely čl. 13 odst. 2, 3 a 4 a článku 14 prováděcího nařízení:
Nemocenská pokladna v oblasti Bonnu zvolená dotyčnou osobou."; d) v oddílu
"D. ŠPANĚLSKO" se bod 1 nahrazuje tímto:
"1. Pro účely článku 17 nařízení v jednotlivých případech a čl. 6 odst. 1 [s výjimkou zvláštní dohody mezi námořníky a Instituto social de la Marina (Sociální ústav pro námořníky)], čl. 11 odst. 1, článků 11a a 12a, čl. 13 odst. 2 a 3, čl. 14 odst. 1, 2 a 3 a článku 109 prováděcího nařízení:
Tesoreria General de la Seguridad Social (Obecný fond sociálního zabezpečení)."; e) oddíl
"F. ŘECKO" se nahrazuje tímto:
"1. Pro účely čl. 6 odst. 1 prováděcího nařízení:
Ίδρυμα Κοινωνικών Ασφαλίσεων (IKA), Αθήνα. [Ústav sociálního pojištění (IKA)], Athény.
2. Pro účely:
a) čl. 14 odst. 1, čl. 14b odst. 1 a dohod na základě článku 17 nařízení ve spojení s článkem 11 prováděcího nařízení;
b) čl. 14 odst. 2 písm. b) a dohod na základě článku 17 nařízení ve spojení s článkem 12a prováděcího nařízení:
i) obecně:
Ίδρυμα Κοινωνικών Ασφαλίσεων (IKA), Αθήνα, [Ústav sociálního pojištění (IKA)], Athény;
ii) pro námořníky:
Ναυτικό Απομαχικό Ταμείο (NAT), Πειραιάς.[Důchodový fond pro námořníky (NAT)], Piraeus.
3. Pro účely:
a) čl. 14a odst. 1, čl. 14b odst. 2 a dohod na základě článku 17 nařízení ve spojení s článkem 11a prováděcího nařízení;
b) čl. 14a odst. 2, článku 14c a dohod na základě článku 17 nařízení ve spojení s článkem 12a prováděcího nařízení;
c) čl. 13 odst. 2 a 3 a čl. 14 odst. 1 a 2 prováděcího nařízení:
i) pro zaměstnané osoby:
Ίδρυμα Κοινωνικών Ασφαλίσεων (ΙΚΑ), Αθήνα, [Ústav sociálního pojištění (IKA)], Athény;
ii) pro osoby samostatně výdělečně činné:
(zařízení, u kterého je pracovník pojištěn),
konkrétně:
- pro majitele prostředků veřejné hromadné dopravy:
Ταμείο Συντάξεων Αυτοκινητιστών (ΤΣΑ), Αθήνα, [Důchodový fond pro řidiče (TSA)], Athény;
- pro osoby vykonávající svobodné povolání a pro umělce:
Ταμείο Επαγγελματιών και Βιοτεχνών Ελλάδος (TEBE), Αθήνα, [Řecký fond pro umění a řemesla (TEBE)], Athény;
- pro obchodníky:
Ταμείο Ασφάλισης Εμπόρων (TAE), Αθήνα, [Pojišťovací fond pro obchodníky (TAE)], Athény;
- pro pracovníky v cestovním ruchu a námořní plavbě:
Ταμείο Ασφάλισης Ναυτικών Πρακτόρων και Υπαλλήλων (ΤΑΝΠΥ), Πειραιάς, [Pojišťovací fond pro zaměstnance námořních společností (TANPY)], Piraeus;
- pro právní zástupce, advokáty a notáře:
Ταμείο Νομικών, Αθήνα (Fond pro právníky), Athény;
- pro lékaře, zubní lékaře, veterinární lékaře a lékárníky:
Ταμείο Σύνταξης και Αυτασφάλισης Υγειονομικών (ΤΣΑY), Αθήνα, [Pojišťovací a důchodový fond pro zdravotnické pracovníky (TSAY)], Athény;
- pro inženýry a architekty:
Ταμείο Σύνταξης Μηχανικών και Εργοληπτών Δημοσίων Έργων (ΤΣΜΕΔΕ), Αθήνα [Důchodový fond pro inženýry a podnikatele v oblasti veřejných prací (TSMEDE)], Athény;
- pro novináře deníků v Aténách a v Soluni:
Ταμείο Σύνταξης Προσωπικού Εφημερίδων Αθήνας-θεσσαλονίκης (ΤΣΠΕΑθ), Αθήνα, [Důchodový fond pro zaměstnance deníků v Aténách a v Soluni (TSPEATH)], Athény;
- pro novináře regionálních deníků a pravidelně vydávaných časopisů:
Ταμείο Ασφάλισης Ιδιοκτητών, Συντακτών και Υπαλλήλων Τύπου (ΤΑΙΣΥΤ), Αθήνα, [Pojišťovací fond pro vlastníky, redaktory a zaměstnance tisku (TAISYT)], Athény;
- pro majitele hotelů:
Ταμείο Πρόνοιας Ξενοδόχων, Αθήνα (Podpůrný fond pro majitele hotelů), Athény;
- pro prodavače tiskovin:
Ταμείο Συντάξεων Εφημεριδοπωλών, Αθήνα-θεσσαλονίκη, (Důchodový fond pro prodavače tiskovin), Athény;
iii) pro námořníky:
Ναυτικό Απομαχικό Ταμείο (NAT), Πειραιάς, [Důchodový fond pro námořníky (NAT)], Piraeus.
4. Pro účely čl. 14c odst. 3 nařízení:
a) obecně:
Ίδρυμα Κοινωνικών Ασφαλίσεων (IKA), Αθήνα; [Ústav sociálního pojištění (IKA)], Athény;
b) pro námořníky:
Ναυτικό Απομαχικό Ταμείο (NAT), Πειραιάς [Důchodový fond pro námořníky (NAT)], Piraeus.
5. Pro účely čl. 80 odst. 2, čl. 82 odst. 2 a čl. 85 odst. 2 prováděcího nařízení:
Οργανισμός Απασχόλησης Εργατικού Δυναμικού (ΟΑΕΔ), Γλυφάδα, [Úřad pro zaměstnávání pracovní síly (OAED)], Glyfada.
6. Pro účely článku 81 prováděcího nařízení:
Ίδρυμα Κοινωνικών Ασφαλίσεων (IKA), Αθήνα; [Ústav sociálního pojištění (IKA)], Athény.
7. Pro účely čl. 102 odst. 2 prováděcího nařízení:
a) rodinné přídavky a dávky v nezaměstnanosti:
Οργανισμός Απασχόλησης Εργατικού Δυναμικού, Γλυφάδα; (ΟΑΕΔ) [Úřad pro zaměstnávání pracovní síly (OAED)], Glyfada;
b) dávky pro námořníky:
Οίκος Ναύτου, Πειραιάς; (Dům námořníků, Piraeus);
c) ostatní dávky:
Ίδρυμα Κοινωνικών Ασφαλίσεων (IKA), Αθήνα; [Ústav sociálního pojištění (IKA)], Athény.
8. Pro účely článku 110 prováděcího nařízení:
a) rodinné přídavky a dávky v nezaměstnanosti:
Οργανισμός Απασχόλησης Εργατικού Δυναμικού, Γλυφάδα (ΟΑΕΔ) [Úřad pro zaměstnávání pracovní síly (OAED)], Glyfada;
b) dávky pro námořníky:
Ναυτικό Απομαχικό Ταμείο (NAT), Πειραιάς; [Důchodový fond pro námořníky (NAT)], Piraeus;
c) ostatní dávky:
Ίδρυμα Κοινωνικών Ασφαλίσεων (IKA), Αθήνα; [Ústav sociálního pojištění (IKA)], Athény.
9. Pro účely čl. 113 odst. 2 prováděcího nařízení:
a) dávky pro námořníky:
Ναυτικό Απομαχικό Ταμείο (NAT), Πειραιάς; [Důchodový fond pro námořníky (NAT)], Piraeus;
b) ostatní dávky:
Ίδρυμα Κοινωνικών Ασφαλίσεων (IKA), Αθήνα; [Ústav sociálního pojištění)], Athény;"
f) v oddílu "L. PORTUGALSKO" oddílech I, II a II bodech 1, 4, 5 a 11 se poznámka v pravém sloupci nahrazuje tímto:
"Departamento de Relações Internacionais de Segurança Social (ministerstvo mezinárodních vztahů v oblasti sociálního zabezpečení), Lisboa" ; g) v oddíle
"N. ŠVÉDSKO" bodě 6 se písmeno a) nahrazuje tímto:
"a) úřad sociálního pojištění místa, kde je nebo bude práce vykonávána, pokud práce bude vykonávána v jiném členském státě, úřad sociálního pojištění, kde je dotyčná osoba pojištěna v okamžiku uzavření smlouvy, a".
Článek 3
1. Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 4. října 1997.
2. Ustanovení čl. 1 bodu 3 vstupuje v platnost s ohledem na osoby, které studují nebo se odborně vzdělávají
kterým se, na základě čl. 10 odst. 2 nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku, stanoví oznamovací lhůty pro rybářská plavidla plující pod vlajkou některých třetích zemí nebo v těchto třetích zemích registrovaných (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 686/97 [2], a zejména čl. 10 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že podle čl. 10 odst.
1 písm. c) nařízení (EHS) č. 2847/93 musí velitel rybářského plavidla plujícího pod vlajkou třetí země nebo zapsaného v rejstříku třetí země oznámit příslušným orgánům členského státu, jehož místo pro vykládku chce využít, hodinu připlutí do přístavu vykládky nejméně 72 hodin předem;
vzhledem k tomu, že však podle článku 5 protokolu 9 k Dohodě o Evropském hospodářském prostoru [3] mají plavidla plující pod vlajkou třetí země, která je smluvní stranou uvedené dohody, stejný přístup do přístavů Společenství jako plavidla Společenství; že je tedy nutné stanovit pro rybářská plavidla plující pod vlajkou Norska a Islandu nebo v těchto zemích registrovaná stejnou oznamovací lhůtu jako pro rybářská plavidla Společenství;
vzhledem k tomu, že čl. 10 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2847/93 umožňuje Komisi zprostit této povinnosti některé kategorie rybářských plavidel třetích zemí na omezenou dobu, kterou lze prodloužit, nebo stanovit jinou oznamovací lhůtu kromě jiného s ohledem na vzdálenost mezi lovištěm, místem pro vykládku a přístavy, ve kterých jsou příslušná plavidla registrována nebo zapsána do rejstříku;
vzhledem k tomu, že vzdálenosti mezi lovištěm, místem pro vykládku a přístavy, ve kterých jsou tato plavidla registrována nebo zanesena do rejstříku, odůvodňují kratší oznamovací lhůty pro rybářská plavidla plující pod vlajkou třetích zemí u Baltského moře nebo v těchto třetích zemích registrovaných, která chce vyložit úlovky v přístavech některých členských států;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro rybolov a akvakulturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Odchylně od čl. 10 odst. 1 písm. c) nařízení (EHS) č. 2847/93
- velitel rybářského plavidla plujícího pod vlajkou Norska nebo Islandu nebo v těchto zemích registrovaného, které chce využít místo vykládky v členském státě, musí oznámit příslušným orgánům členského státu hodinu připlutí do přístavu nejméně dvě hodiny předem,
- velitel rybářského plavidla plujícího pod vlajkou třetích zemí u Baltského moře nebo v těchto třetích zemích registrovaného, které chce využít místo vykládky
ze dne 30. června 1997, kterým se mění nařízení (EHS) č. 4088/87, kterým se stanoví podmínky pro uplatňování preferenčních celních sazeb na dovoz některých květin pocházejících z Izraele, Jordánska, Kypru, Maroka, západního břehu Jordánu a pásma Gazy
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že dodatkový protokol k Dohodě o přidružení nebo spolupráci mezi Evropským hospodářským společenstvím a Kyprem, Izraelem, Jordánskem a Marokem stanoví, že preferenční celní sazba se použije na růže a karafiáty dovezené do Společenství v rámci celní kvóty otevřené pro všechny čerstvé řezané květiny položky 060310 kombinované nomenklatury, které pocházejí z těchto zemí; že podle nařízení (EHS) č.
1134/91 [1] používají západní břeh Jordánu a pásmo Gazy preferenční celní opatření pro určité zemědělské produkty včetně řezaných květin položky 060310 kombinované nomenklatury v rámci roční kvóty; že tyto celní výhody jsou použitelné pouze na dovozy splňující určité cenové podmínky stanovené nařízením (EHS) č.
4088/87 [2]; že cenové podmínky pro dovážené produkty se určují porovnáním jejich cen s cenami producentů ve Společenství;
vzhledem k tomu, že rozhodnutím 96/206/ESUO, ES [3] uzavřelo Společenství prozatímní dohodu o obchodu a obchodních záležitostech s Izraelem; že tato dohoda zahrnuje dohodu ve formě výměny dopisů, uzavřenou mezi Společenstvím a Izraelem, o dovozu čerstvých řezaných květin a poupat vhodných pro vázání kytic a okrasné účely; že uvedenou druhou dohodou Společenství a Izrael schválily úpravu postupů pro stanovení cen producentů ve Společenství a zjišťování dovozních cen;
vzhledem k tomu, že v rámci jednání s Marokem o uzavření dohody o přidružení, která mimo jiné vedla k dohodě o úpravě celních kvót na květiny, prováděné nařízením (ES) č. 3057/95 [4], byly dohodnuty stejné výše uvedené úpravy postupů pro stanovení cen producentů ve Společenství a zjišťování dovozních cen;
vzhledem k tomu, že dohody s ostatními zeměmi v oblasti Středozemního moře, na které se vztahuje nařízení (EHS) č. 4088/87 o dovozu květin, nespecifikují žádnou metodu pro stanovení cen producentů ve Společenství a dovozních cen; že je třeba zajistit, aby nové postupy byly použity pro všechny dovozy ze zemí v oblasti Středozemního moře, na které se vztahuje nařízení (EHS) č.
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 4088/87 by se proto mělo změnit,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 4088/87 se mění takto:
1. články 2, 3 a 4 se nahrazují tímto:
"Článek 2
1. Pro určitý produkt a určitou zemi původu je preferenční celní sazba použitelná, pouze pokud se cena dováženého produktu rovná nejméně 85 % ceny producentů ve Společenství uvedené v článku 3.
2. Pro každý produkt a každou zemi původu podle článku 1 se stanoví dovozní ceny použitelné pro období dvou týdnů.
Tyto ceny se stanovují každých patnáct dní, a to na dobu dvou týdnů následujících po dni, ve kterém byly stanoveny.
Dovozní ceny se stanoví na základě váženého průměru cen zaznamenaných na reprezentativních dovozních trzích Společenství.
3. Pro určitý produkt a určitou zemi původu je preferenční celní sazba pozastavena a clo je zavedeno podle společného celního sazebníku, pokud je dovozní cena stanovená podle odstavce 2 nižší než 85 % ceny producentů ve Společenství, stanovené podle článku 3.
4. Preferenční celní sazba se pro určitý produkt a určitou zemi původu znovu zavede, pokud dovozní cena stanovená podle odstavce 2 je 85 % nebo více ceny producentů ve Společenství, stanovené podle článku 3.
Článek 3
1. Pro každý ze čtyř produktů uvedených v článku 1 se stanoví ceny producentů ve Společenství použitelné pro období dvou týdnů.
Tyto ceny se stanovují každých patnáct dní, a to na dva týdny následující po dni, ve kterém byly stanoveny.
2. Ceny producentů ve Společenství se stanoví na základě váženého průměru cen producentů zjištěných na reprezentativních trzích Společenství.
Článek 4
Pokud nejsou k dispozici dostatečně reprezentativní ceny umožňující stanovit dovozní ceny a/nebo ceny producentů ve Společenství podle čl. 2 odst. 2 a čl. 3 odst. 2 v uvedeném pořadí, stanoví se tyto ceny na základě posledních stanovených cen."
2. V čl. 5 se odst. 2 nahrazuje tímto:
"2. V souladu s postupem podle odstavce 1 Komise:
a) stanoví dovozní ceny podle čl. 2 odst. 2 a ceny producentů ve Společenství podle čl. 3 odst. 2;
b) pokud je to na místě, zrušuje preferenční celní sazbu a znovu zavádí clo podle celního sazebníku nebo znovu zavádí preferenční celní sazbu.
Nicméně mezi zasedáními řídícího výboru přijímá tato opatření Komise."
Článek 2
Dvanáct měsíců po vstupu tohoto nařízení v platnost předloží Komise Radě hodnotící zprávu o provádění tohoto nového systému na stanovení cen producentů ve Společenství, případně připojí návrhy na jeho případné úpravy.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 30. června 1997, kterým se mění nařízení (EHS) č. 4064/89 o kontrole spojování podniků
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 87 a 235 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
(1) vzhledem k tomu, že spojení podniků s významným dopadem v několika členských státech, které nedosahují prahových hodnot stanovených nařízením Rady (EHS) č. 4064/89 ze dne 21. prosince 1989 o kontrole spojování podniků [4], mohou spadat pod různé vnitrostátní systémy kontroly fúzí; že několikanásobné oznámení téhož právního úkonu může snížit právní jistotu, zvýšit úsilí i náklady a může vést k hodnocením, která si odporují;
(2) vzhledem k tomu, že rozšíření kontroly Společenství při fúzích s významným dopadem v několika státech zajistí systém "one-stop shop" a umožní v souladu se zásadou subsidiarity zhodnotit dopad takového spojení na soutěž ve Společenství jako celku;
(3) vzhledem k tomu, že je třeba pro uplatňování kontroly spojování v rámci Společenství stanovit další kritéria, aby bylo dosaženo výše uvedených cílů; že těmito kritérii by měly být nové prahové hodnoty stanovené na základě celkového obratu dotyčných podniků dosaženého na celém světě, na úrovni Společenství a v nejméně třech členských státech;
(4) vzhledem k tomu, že na konci počátečního období používání tohoto nařízení by měla Komise podat zprávu Radě o používání všech prahových hodnot a kritérií, aby Rada v souladu s článkem 145 Smlouvy mohla tato kritéria změnit nebo přizpůsobit prahové hodnoty stanovené tímto nařízením;
(5) vzhledem k tomu, že je vhodné vymezit pojem spojování tak, aby zahrnoval jednání, která způsobují dlouhodobou změnu ve struktuře dotyčných podniků; že ve zvláštních případech společných podniků je vhodné zahrnout do oblasti působnosti nařízení (EHS) č.
4064/89 všechny plně funkční společné podniky; že vedle hodnocení dominantního postavení uvedeného v článku 2 výše uvedeného nařízení by mělo být stanoveno, že Komise na takové společné podniky použije kritéria stanovená v čl.
85 odst. 1 a 3 Smlouvy v míře, v jaké má jejich vytvoření za přímý následek citelné omezení soutěže mezi podniky, které zůstávají nezávislé; že pokud jsou účinky takových společných podniků na trh především strukturální, zpravidla se čl.
85 odst. 1 nepoužije; že lze použít čl.
85 odst. 1, pokud mateřská společnost zůstává činnou na trhu společného podniku nebo popřípadě pokud je cílem nebo účinkem vytvořeného společného podniku bránění, omezování nebo zkreslování soutěže mezi mateřskými společnostmi na sousedních trzích; že v této souvislosti je nezbytné, aby všechny soutěžní aspekty vytvoření společného podniku byly hodnoceny v rámci stejného řízení;
(6) vzhledem k tomu, že pro účely výpočtu obratu úvěrových a finančních institucí je bankovní příjem lepším kritériem než podíl aktiv, protože přesněji odráží hospodářskou realitu bankovního sektoru;
(7) vzhledem k tomu, že by mělo být výslovně stanoveno, že rozhodnutí učiněná na konci prvního období řízení zahrnují omezení, která se přímo týkají a jsou nezbytná pro uskutečnění spojení;
(8) vzhledem k tomu, že Komise může v druhém období řízení prohlásit spojení za slučitelné se společným trhem, pokud smluvní strany přijmou závazky, které jsou úměrné a zcela by vyřešily problém soutěže; že je také vhodné v prvním období řízení přijmout závazky, pokud je problém soutěže rychle poznatelný a může být snadno vyřešen; že by mělo být výslovně stanoveno, že v těchto případech může Komise ke svému rozhodnutí připojit podmínky a povinnosti; že transparentnost a účinné konzultace s členskými státy a třetími stranami by měly být zajištěny v obou obdobích řízení;
(9) vzhledem k tomu, že pro zajištění účinné kontroly by měla být spojení až do konečného rozhodnutí pozastavena; že na druhou stranu by se ve vhodných případech němělo přihlížet k pozastavení spojení; že při rozhodování by měla Komise vzít v úvahu všechna hlediska, například povahu a závažnost škody způsobené podnikům nebo třetím stranám a hrozbu pro soutěž způsobenou spojením;
(10) vzhledem k tomu, že předpisy upravující postupování spojení mezi Komisí a členskými státy by měly být přezkoumány spolu se stanovením dalších kritérií pro kontrolu fúzí ve Společenství; že tyto předpisy chrání vhodným způsobem zájmy soutěže členských států a věnují patřičnou pozornost právní jistotě a zásadě "one-stop shop"; že však určité aspekty postupování by měly být zlepšeny nebo vyjasněny;
(11) vzhledem k tomu, že Komise má zejména možnost prohlásit spojení za neslučitelné se společným trhem pouze, pokud spojení brání účinné soutěži na podstatné části tohoto trhu; že použití vnitrostátních soutěžních předpisů je proto vhodné zejména tam, kde spojení ovlivňuje soutěž na zvláštním trhu v členském státě, který netvoří podstatnou část společného trhu; že v tomto případě by nemělo být při žádosti o postoupení nezbytné prokázat, že spojení hrozí vytvořením nebo posílením dominantního postavení na zvláštním trhu;
(12) vzhledem k tomu, že by mělo být výjimečně možné prodloužit lhůtu, během které musí Komise v prvním období řízení učinit rozhodnutí;
(13) vzhledem k tomu, že by mělo být výslovně stanoveno, že dva nebo více členských států mohou podle článku 22 nařízení (EHS) č.
4064/89 podat společnou žádost; že pro zajištění účinné kontroly by měla být přijata ustanovení o pozastavení spojování postoupeného Komisi jedním nebo více členskými státy;
(14) vzhledem k tomu, že by Komise měla mít, je-li to nezbytné, pravomoc přijmout prováděcí ustanovení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 4064/89 se mění takto:
1. Článek 1 se mění takto:
a) Odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. Aniž je dotčen článek 22, toto nařízení se vztahuje na všechna spojení mající význam pro celé Společenství ve smyslu odstavců 2 a 3."
b) Odstavec 3 se nahrazuje tímto:
"3. Pro účely tohoto nařízení má spojení, které nedosahuje prahových hodnot stanovených v odstavci 2, význam pro celé Společenství, pokud
a) celkový obrat všech dotyčných podniků dosažený na celém světě přesahuje 2,5 miliardy ECU;
b) celkový obrat všech dotyčných podniků nejméně ve třech členských státech přesahuje 100 milionů ECU;
c) celkový obrat nejméně dvou dotyčných podniků v každém z nejméně tří států uvedených v písmenu b) přesahuje 25 milionů ECU;
d) celkový obrat každého z nejméně dvou dotyčných podniků v rámci celého Společenství přesahuje 100 milionů ECU,
pokud žádný z dotyčných podniků nedosáhne v jednom a témže členském státě více než dvou třetin celkového obratu v rámci celého Společenství."
c) Doplňují se nové odstavce, které zní:
"4. Komise podá zprávu Radě o používání prahových hodnot a kritérií stanovených v odstavcích 2 a 3 před 1. červencem 2000.
5. Rada, poté co obdrží zprávu uvedenou v odstavci 4, může na návrh Komise upravit kvalifikovanou většinou prahové hodnoty a kritéria uvedená v odstavci 3."
2. V článku 2 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"4. V míře, v jaké má vytvoření společného podniku zakládající spojení ve smyslu odstavce 3 za cíl nebo následek koordinované jednání v soutěži podniků, které zůstávají nezávislé, se takové koordinované jednání hodnotí podle kritérií stanovených v čl. 85 odst. 1 a 3 Smlouvy, aby se zjistilo, zda je toto jednání slučitelné se společným trhem.
Při hodnocení vezme Komise v úvahu zejména,
- zda si mateřské společnosti na trhu ve značné míře zachovávají činnosti jako společný podnik na navazujících a sousedních trzích společných podniků nebo na trzích s nimi úzce spojených,
- zda koordinované jednání, které je přímým následkem vytvoření společného podniku umožňuje dotyčným podnikům vyloučit soutěž pro podstatnou část dotyčných výrobků nebo služeb."
3. Ustanovení čl. 3 odst. 2 se mění takto:
a) Zrušuje se první pododstavec.
b) Ve druhém pododstavci se slova "který nevede ke koordinaci soutěžního chování zúčastněných stran mezi sebou nebo mezi nimi a společným podnikem" zrušují.
4. V článku 5
- se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. Namísto obratu se použije následující:
a) pro úvěrové a jiné finanční instituce, pokud jde o čl. 1 odst. 2 a 3, částka následujících příjmových položek uvedených ve směrnici Rady 86/635/EHS ze dne 8. prosince 1986 o výročních účetních závěrkách a konsolidovaných účetních závěrkách a jiných finančních institucích [5]; po odečtení daně z přidané hodnoty a jiných daní přímo vybíraných z těchto položek:
i) příjmy z úroků a podobné příjmy;
ii) příjmy z cenných papírů;
- příjmy z akcií a jiných majetkových cenných papírů a cenných papírů s proměnlivým výnosem,
- příjmy z majetkových účastí,
- příjmy z podílů v přidružených podnicích;
iii) příjmy z provizí;
iv) čistý zisk z finančních operací;
v) jiné provozní příjmy.
Obrat uvěrových a finančních institucí ve Společenství nebo v členském státě se skládá z výše uvedených příjmových položek, které jsou přijaty pobočkou nebo závodem této instituce, které jsou zřízeny ve Společenství nebo v dotyčném členském státě;
b) pro pojišťovny hodnota hrubého předepsaného pojistného, která zahrnuje veškeré přijaté a očekávané platby vztahující se k pojistným smlouvám uzavřeným těmito pojišťovnami nebo na jejich účet včetně vyplaceného zajišťovacího pojistného a po odpočtu daní a jim podobných příspěvků nebo poplatků předepsaných odkazem na jednotlivé platby pojistného nebo celkovou částku pojistného; pokud jde o čl. 1 odst.
2 písm. b) a odst. 3 písm. b), c) a d) a posledních částí čl.
1 odst.
2 a 3, vezme se v úvahu zvlášť hrubé pojistné přijaté od rezidentů Společenství a zvlášť od rezidentů některého členského státu.",
- se úvodní věta odstavce 4 nahrazuje tímto:
"4. Aniž je dotčen odstavec 2, obrat dotyčného podniku ve smyslu čl. 1 odst. 2 a 3 se vypočítá tak, že se sečtou jednotlivé obraty:",
- se úvodní věta odstavce 5 nahrazuje tímto:
"5. V případech, kdy podniky, jichž se týká spojení, mohou dohromady vykonávat práva uvedená v odst. 4 písm. b), platí pro výpočet obratu dotyčných podniků pro účely čl. 1 odst. 2 a 3 tato úprava:",
5. Článek 6 se mění takto:
a) V odstavci 1
- se za písmeno b) vkládá nový pododstavec, který zní:
"Rozhodnutí prohlašující spojení za slučitelné se rozšiřuje na omezení, jež se přímo vztahují na provedení spojení a jsou pro něj nezbytná.",
- písmeno c) se nahrazuje tímto:
- "c) Aniž je dotčen odst. 2, pokud Komise zjistí, že oznámené spojení spadá do oblasti působnosti tohoto nařízení a vyvolává vážné pochybnosti o slučitelnosti se společným trhem, přijme rozhodnutí o zahájení řízení."
b) Vkládají se nové odstavce, které zní:
"1a. Pokud Komise zjistí, že poté, co bylo oznámené spojení změněno, již nevyvolává vážné pochybnosti ve smyslu odst. 1 písm. c), může rozhodnout, že prohlásí spojení za slučitelné se společným trhem podle odst. 1 písm. b).
Komise může podle odst. 1 písm. b) připojit ke svému rozhodnutí podmínky a povinnosti, aby zajistila, že dotyčné podniky plní závazky, které převzaly vůči Komisi, aby bylo spojení slučitelné se společným trhem.
1b. Komise může rozhodnutí přijaté podle odst. 1 písm. a) nebo b) odvolat, pokud
a) je rozhodnutí založeno na nesprávných informacích, za což je odpovědný jeden z podniků, nebo bylo získáno podvodem, nebo
b) dotyčné podniky poruší povinnosti uvedené v rozhodnutí.
1c. V případech uvedených v odstavci 1 písm. b) může Komise přijmout rozhodnutí podle odstavce 1, aniž by byla vázána lhůtami uvedenými v čl. 10 odst. 1. c) Odstavec 2 se označuje jako odstavec 5."
6. Článek 7 se mění takto:
a) Odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. Spojení ve smyslu článku 1 nenabude účinku před jeho oznámením nebo dokud nebylo prohlášeno za slučitelné se společným trhem rozhodnutím podle čl. 6 odst. 1 písm. b) nebo čl. 8 odst. 2 nebo na základě domněnky podle čl. 10 odst. 6."
b) Zrušuje se odstavec 2.
c) Odstavec 3 se nahrazuje tímto:
Slova "ustanovení odstavců 1 a 2" na začátku odstavce se nahrazují slovy "ustanovení odstavce 1".
d) Odstavec 4 se nahrazuje tímto:
"4. Komise může na žádost přiznat odchylku z povinností stanovených v odstavcích 1 nebo 3.
Žádost o odchylku musí být odůvodněna.
Při rozhodování o žádosti vezme Komise mimo jiné v úvahu, jaké účinky má pozastavení spojení na jeden nebo více dotyčných podniků nebo na třetí strany, a hrozbu, kterou spojení pro soutěž představuje.
Tuto odchylku lze přiznat po stanovení určitých podmínek a povinností, aby byly zajištěny podmínky účinné soutěže.
O odchylku lze požádat a může být udělena kdykoliv, i před oznámením nebo po provedení právního úkonu."
e) Odstavec 5 se nahrazuje tímto:
"5. Platnost právního úkonu provedeného v rozporu s ustanovením odstavce 1 závisí na rozhodnutí vydaném podle čl. 6 odst. 1 písm. b) nebo čl. 8 odst. 2 nebo 3 nebo na základě domněnky podle čl. 10 odst. 6.
Tento článek se však nedotýká platnosti právních úkonů s cennými papíry včetně papírů vyměnitelných za jiné cenné papíry přijaté k obchodování na trhu, který je regulován a kontrolován uznanými veřejnými orgány, který pravidelně funguje a který je přímo nebo nepřímo přístupný veřejnosti, ledaže prodávající nebo kupující věděl nebo musel vědět, že dotyčný právní úkon byl proveden v rozporu s odstavcem 1."
7. Článek 8 se mění takto:
a) Odstavec 2 se nahrazuje tímto:
"2. Pokud Komise zjistí, že po případných změnách provedených dotyčnými podniky splňuje oznámené spojení kritérium stanovené v čl. 2 odst. 2 a v případech uvedených v čl. 2 odst. 4 splňuje kritéria stanovená v čl. 85 odst. 3 Smlouvy, vydá rozhodnutí, ve kterém prohlásí, že spojení je slučitelné se společným trhem.
Ke svému rozhodnutí může připojit podmínky a povinnosti určené k tomu, aby zajistila, že podniky dodrží závazky, které vůči Komisi přijaly, aby bylo spojení slučitelné se společným trhem.
Rozhodnutí prohlašující, že spojení je slučitelné, zároveň stanoví potřebná omezení, jež se přímo vztahují na provedení spojení a jsou pro něj nezbytná."
b) Odstavec 3 se nahrazuje tímto:
"3. Jestliže Komise zjistí, že spojení splňuje kritérium stanovené v čl. 2 odst. 3 nebo v případech uvedených v čl. 2 odst. 4 nesplňuje kritéria uvedená v čl 85 odst. 3 Smlouvy, vydá rozhodnutí, ve kterém prohlásí, že spojení je neslučitelné se společným trhem."
8. Článek 9 se mění takto:
a) Odstavec 2 se nahrazuje tímto:
"2. Členský stát může do tří týdnů ode dne obdržení kopie oznámení informovat Komisi, která pak informuje dotyčné podniky, že
a) jejich spojením hrozí vytvoření nebo posílení dominantního postavení, v jehož důsledku by byla výrazně narušena soutěž na trhu v tomto členském státě, který má veškeré znaky zvláštního trhu, nebo
b) spojení nepříznivě ovlivňuje soutěž na trhu v tomto členském státě, který má veškeré znaky zvláštního trhu a který netvoří podstatnou část společného trhu."
b) V odstavci 3
- se písmeno b) nahrazuje tímto:
- "b) — postoupí celý případ nebo jeho část příslušným orgánům dotyčného členského státu k použití vnitrostátních soutěžních předpisů tohoto státu.",
- vkládá se nový pododstavec, který zní:
"V případech, kdy členský stát informuje Komisi, že spojení nepříznivě ovlivňuje soutěž na zvláštním trhu na území, které netvoří podstatnou část společného trhu, postoupí Komise celý případ nebo jeho část, která se týká dotyčného zvláštního trhu, pokud je názoru, že je takový zvláštní trh nepříznivě ovlivněn."
c) Odstavec 10 se nahrazuje tímto:
"10. Tento článek může být přezkoumán ve stejné lhůtě jako prahové hodnoty stanovené v článku 1."
9. Článek 10 se mění takto:
a) V odstavci 1 se na konec druhého pododstavce doplňuje text, který zní:
"nebo pokud dotyčné podniky po oznámení spojení přijmou závazky podle čl. 6 odst. 1a, na kterých má být podle záměru stran založeno rozhodnutí podle čl. 6 odst. 2."
b) Slova na začátku odstavce 4 "běh lhůty stanovené v odstavci 3" se nahrazují slovy "běh lhůt stanovených v odstavcích 1 a 3."
10. Článek 18 se mění takto:
a) V odstavci 1 se slova "čl. 7 odst. 2 a 4" nahrazují slovy "čl. 7 odst. 4".
b) Odstavec 2 se nahrazuje tímto:
"2. Odchylně od odstavce 1 je možno prozatímně přijmout rozhodnutí přiznat odchylku z pozastavení rozhodnutí podle čl. 7 odst. 4, aniž by byla dotyčným osobám, podnikům nebo sdružením podniků dána možnost sdělit předem svůj názor, pokud jim Komise tuto možnost poskytne co nejdříve po přijetí svého rozhodnutí."
11. V čl. 19 odst. 1 se doplňuje nová věta, která zní:
"Tyto dokumenty musí obsahovat závazky, na kterých má být podle záměru stran založeno rozhodnutí podle čl. 6 odst. 1 písm. b) nebo čl. 8 odst. 2."
12. Článek 22 se mění takto:
a) Odstavce 1 a 2 se nahrazují tímto:
"1. Toto nařízení je jediné, které se vztahuje na spojení ve smyslu článku 3, nařízení č. 17 (1), (EHS) č. 1017/68 (2), (EHS) č. 4056/86 (3) a (EHS) č. 3975/87 (4) se na spojení nevztahují s výjimkou společných podniků, které nemají význam pro celé Společenství a jejichž předmětem nebo účinkem je koordinace soutěžního chování podniků, které zůstávají nezávislé."
b) Odstavec 3 se nahrazuje tímto:
"3. Pokud Komise zjistí na žádost členského státu nebo na společnou žádost dvou nebo více členských států, že určité spojení ve smyslu článku 3, které nemá význam pro celé Společenství ve smyslu článku 1, vytváří nebo posiluje dominantní postavení, v jehož důsledku je podstatně narušena účinná soutěž na území dotyčného členského státu nebo států, které podaly společnou žádost, může, pokud má toto spojení dopad na obchod mezi členskými státy, přijmout rozhodnutí uvedená v čl. 8 odst. 2 druhém pododstavci a čl. 8 odst. 3 a 4."
c) Odstavec 4 se nahrazuje tímto:
"4. Na žádost podle článku 3 se použijí čl. 2 odst. 1 písm. a) a b) a články 5, 6, 8 a 10 až 20. Článek 7 se použije, pokud spojení ke dni, ke kterému Komise sdělí stranám, že byla podána žádost, nebylo uskutečněno.
Lhůta, ve které je možno zahájit řízení podle čl. 10 odst.
1, začíná dnem přijetí žádosti příslušného členského státu. Žádost je třeba podat nejpozději do jednoho měsíce ode dne, kdy bylo spojení oznámeno členskému státu nebo bylo uskutečněno.
Tato lhůta začíná dnem, kdy dojde k první z těchto skutečností."
d) V odstavci 5 se slova "na území členského státu, na jehož" nahrazují slovy "na území členských států, na jejichž".
e) Odstavec 6 se zrušuje.
13. Článek 23 se mění takto:
a) slova "lhůt podle článku 10" se nahrazují slovy "lhůt podle článků 7, 9, 10 a 22".
b) Doplňuje se nový pododstavec, který zní:
"Komise má pravomoc stanovit řízení a lhůty pro převzetí závazků podle čl. 6 odst. 2 a čl. 8 odst. 2."
Článek 2
Toto nařízení se nevztahuje na spojení, která byla ujednána nebo zveřejněna ve smyslu čl. 4 odst. 1 nařízení (EHS) č. 4064/89 nebo byla kontrola ve smyslu stejného ustanovení získána před 1. březnem 1998 a v žádném případě se nevztahuje na spojení, u nichž příslušný orgán členského státu odpovědný za soutěž zahájil řízení před 1. březnem 1998.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost 1. března 1998.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 16. července 1997, kterým se mění nařízení (ES) č. 716/96, kterým se přijímají mimořádná opatření na podporu trhu s hovězím masem ve Spojeném království
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 805/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2222/96 [2], a zejména na článek 23 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 716/96 [3] naposledy pozměněné nařízením (ES) č.
2423/96 [4] stanoví mimořádná opatření na podporu trhu s hovězím masem ve Spojeném království zejména tím, že umožní vyplácet producentům 0,9 ECU za kilogram živé hmotnosti pro zvířata poražená v rámci režimu tohoto nařízení; že s ohledem na vývoj cen na trhu ve Spojeném království je vhodné v případě krav tuto částku upravit a stanovit maximální hmotnost pro zvířata, na která se vztahuje uvedený režim; že tato maximální hmotnost by se měla stanovit s ohledem na průměrnou hmotnost krav; že je proto nutné rovněž upravit příspěvek Společenství na jedno zvíře vyjádřený v ecu;
vzhledem k tomu, že Řídící výbor pro hovězí a telecí maso nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 2 nařízení (ES) č. 716/96 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
1. Cena, kterou má producentům nebo jejich zástupcům zaplatit příslušný britský orgán podle čl. 1 odst. 1, činí:
- 0,8 ECU za kilogram živé hmotnosti pro krávy,
- 0,9 ECU za kilogram živé hmotnosti pro ostatní zvířata.
Za hmotnost převyšující 560 kg živé hmotnosti, která se případně vypočítá pomocí koeficientů podle odstavce 2, se nevyplácí žádná částka.
2. Pokud je nezbytné zvážit příslušné zvíře po porážce za účelem stanovení jeho původní živé hmotnosti, vynásobí se hmotnost jatečně upraveného těla po vykrvení a odstranění kůže, hlavy, dolních částí nohou a vnitřností koeficientem:
- 2 v případě krav,
- 1,7 v případě ostatních zvířat.
3. Společenství spolufinancuje výdaje Spojeného království na nákupy podle čl. 1 odst. 1 ve výši 291 ECU za krávu a 328 ECU za jiné zvíře něž krávu, které bylo zlikvidováno podle článku 1.
Po likvidaci nakoupených zvířat podle čl. 1 odst. 2. je vyplacena záloha ve výši 80 % příspěvku Společenství.
4. Pokud se nákup uvedený v čl. 1 odst. 1 týká kastrovaného skotu samčího pohlaví, je vyplacení plné ceny uvedené v odstavci 1 podmíněno tím, že se pro prodané zvíře nesmí podat žádost o prémii na porážku mimo sezónu podle článku 4c nařízení (EHS) č. 805/68.
Producent nebo jeho zástupce se zavazuje zajistit, že tato prémie nebude pro příslušné zvíře požadována.
Pokud by tento závazek nebyl přijat, výše ceny, která má být podle odstavce 1 pro příslušné zvíře zaplacena, se sníží o částku, která se rovná příslušné částce prémie na porážku mimo sezónu.
Pokud by pro příslušné zvíře byla podána žádost o tuto prémii, příslušný producent je povinen uhradit z již přijaté ceny pro příslušné zvíře částku ve výši příslušné částky prémie na porážku mimo sezónu.
V těchto dvou případech se podíl spolufinancování Společenství stanovený v odstavci 3 sníží o částku ve výši částky příslušné prémie na porážku mimo sezónu.
5. Přepočítací koeficient, který se použije, je zemědělský koeficient platný k prvnímu dni měsíce nákupu příslušného zvířete."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 18. července 1997, kterým se mění nařízení (ES) č. 1091/94, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 3528/86 o ochraně lesů Společenství před důsledky znečištění ovzduší
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3528/86 ze dne 17. listopadu 1986 o ochraně lesů Společenství před důsledky znečištění ovzduší [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 307/97 [2], a zejména na čl. 3 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že podle čl. 2 odst.
1 nařízení (EHS) č. 3528/86 je cílem programu Společenství pomoc členským státům při provádění intenzivního a trvalého dohledu nad lesními ekosystémy na trvalých zkusných plochách;
vzhledem k tomu, že podle čl. 2 odst. 2 nařízení (EHS) č. 3528/86 členské státy postoupí Komisi data shromážděná sítí trvalých pozorovacích zkusných ploch pro intenzivní a trvalý dohled;
vzhledem k tomu, že tato síť byla zřízena členskými státy v souladu s přílohou I nařízení Komise (ES) č. 1091/94 [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
690/95 [4]; že společné metody a forma pro předkládání údajů o pravidelné inventarizaci stavu koruny, inventarizaci stavu půd a olistění, měření růstu a depozice a meteorologických pozorováních byly stanoveny v přílohách III až IX nařízení (ES) č. 1091/94;
vzhledem k tomu, že výsledky sběru a analýzy půdních roztoků se již zaznamenávají a že nařízení (ES) č. 1091/94 musí být doplněno o společné metody a formu pro předkládání těchto údajů;
vzhledem k tomu, že výsledky pozorování z trvalých pozorovacích zkusných ploch pro trvalý dohled nad lesními ekosystémy musejí být Komisi předávány každoročně;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého lesnického výboru,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1091/94 se mění takto:
1. V článku 1 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Na trvalých pozorovacích zkusných plochách se bude provádět intenzivní a trvalý dohled nad lesním ekosystémem, zahrnující stálou inventarizaci stavu koruny, inventarizaci stavu půdy a listů, měření růstových změn, míru depozice a meteorologické údaje, jakož i odběr vzorků a analýzu půdního roztoku na základě objektivních postupů odběru vzorků a stanovených metod analýzy."
2. V článku 1 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. Do konce každého roku předají členské státy Komisi v jednotné formě alespoň všechny údaje nashromážděné během předchozího roku za jednotlivé trvalé pozorovací zkusné plochy podle pokynů v příloze VIIa s průvodní zprávou podle přílohy VIIb. Kromě toho předají Komisi prozatímní roční zprávu o hodnocení a interpretaci výsledků provedených na národní úrovni vždy do 31. prosince každého roku v souladu s pokyny v příloze VIIb."
3. V článku 1 se odstavec 4 nahrazuje tímto:
"4. Technické podrobnosti jsou definovány v přílohách III až X."
4. V čl. 2 odst. 1 se za poslední odrážku vkládá nová odrážka:
"— provádění odběru vzorků a analýzu půdního roztoku."
5. V příloze II se formuláře 2a a 2b nahrazují přílohou I tohoto nařízení.
6. Příloha III se mění v souladu s přílohou II tohoto nařízení.
7. Příloha VIIa se mění v souladu s přílohou III tohoto nařízení.
8. Příloha VIIb se nahrazuje přílohou IV tohoto nařízení.
9. Příloha V tohoto nařízení se vkládá jako příloha X.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 18. července 1997, kterým se mění nařízení (ES) č. 296/96 o údajích předávaných členskými státy, o měsíčním účtování výdajů financovaných záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) a o zrušení nařízení (EHS) č. 2776/88
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 729/70 ze dne 21. dubna 1970 o financování společné zemědělské politiky [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1287/95 [2], a zejména na články 4 a 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že čl. 3 odst.
1 a 3 nařízení Komise č. 296/96 [3] stanoví, že sdělení údajů jsou zasílána faxem; že s ohledem na dostupnost elektronických prostředků je vhodné stanovit rovněž sdělování elektronickou cestou;
vzhledem k tomu, že čl. 7 odst.
1 nařízení (ES) č. 296/96 stanoví, že výdaje vykazované za určitý měsíc musí odpovídat platbám a příjmům skutečně provedeným v průběhu daného měsíce; že pro některé druhy výdajů, zejména na doprovodná opatření, členské státy buď uskutečňují platby dříve, než začne použitelnost právního základu pro převzetí daných výdajů záruční sekcí EZOZF, anebo se setkávají s obtížemi, mají-li EZOZF vykázat výdaje za spolufinancovaná opatření v témže měsíci, ve kterém uskuteční platbu ve prospěch příjemce; že je třeba pozměnit nařízení (ES) č.
296/96, aby lépe odpovídalo stávající praxi;
vzhledem k tomu, že opatření stanovená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF),
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 296/96 se mění takto:
1. V čl. 3 odst. 1 a 3 se slovo "faxem" nahrazuje slovy "faxem nebo elektronickou cestou".
2. V článku 7 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Výdaje vykazované za určitý měsíc musí odpovídat platbám a příjmům skutečně provedeným v průběhu daného měsíce.
Nicméně
a) výdaje, které mohou být zaplaceny před provedením předpisů stanovících jejich plné nebo částečné převzetí záruční sekcí EZOZF, mohou být vykázány pouze:
- za měsíc, v jehož průběhu byl daný předpis proveden,
nebo - za měsíc, který následuje po provedení daného předpisu;
b) výdaje spolufinancované z vnitrostátních prostředků se vykazují nejpozději ve druhém měsíci po uskutečnění platby ve prospěch příjemce.
Výdaje vykázané v souladu s prvním pododstavcem mohou zahrnovat opravy údajů vykázaných za předchozí měsíce téhož rozpočtového roku.
Pro rozpočtový rok "n" se zohledňují výdaje uskutečněné členskými státy od 16. října kalendářního roku "n – 1" do 15. října kalendářního roku "n"."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 18. července 1997, kterým se mění nařízení (EHS) č. 3597/90 o pravidlech účetnictví pro intervenční opatření zahrnující nákup, skladování a prodej zemědělských produktů intervenčními agenturami
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady č. 3492/90 ze dne 27. listopadu 1990 o stanovení činitelů, které musí brát v úvahu záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu v ročních účetních závěrkách pro financování intervenčních opatření ve formě veřejného skladování [1], a zejména na článek 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č.
3597/90 ze dne 12. prosince 1990 [2] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 895/94 [3] stanoví pravidla účetnictví pro intervenční opatření pro nákup, skladování a prodej zemědělských produktů intervenčními agenturami;
1 a článek 7 nařízení (EHS) č. 3597/90 obsahuje pravidla pro stanovení hodnot, které se v případě chybějícího množství nebo množství, které nesplňuje podmínky pro skladování, nahrazují Evropskému zemědělskému orientačnímu a záručnímu fondu (EZOZF) na účty veřejného skladování; že by měla být v některých případech stanovena možnost zvýšit uvedenou hodnotu, zejména pokud se zjistí, že tržní cena je podstatně vyšší než intervenční cena nebo intervenční nákupní cena;
vzhledem k tomu, že některá nařízení uvedená v nařízení (EHS) č.
3597/90 byla od přijetí uvedeného nařízení změněna nebo zrušena; že je proto třeba změnit některé odkazy v nařízení (EHS) č. 3597/90;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF),
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 3597/90 se mění takto:
1. V čl. 1 odst. 3 se slova "čl. 9 odst. 2 písm. c) nařízení Komise (EHS) č. 2776/88" nahrazují slovy "čl. 7 odst. 2 písm. c) nařízení Komise (ES) č. 296/96 [*] Úř. věst. L 39, 17.2.1996, s. 5.."
2. V čl. 2 odst. 1 se doplňují nové pododstavce, které znějí:
"Pokud je však v den zjištění ztráty průměrná tržní cena standardní jakosti v členském státě, kde se skladování uskutečňuje, vyšší než 105 % základní intervenční ceny, nahradí smluvní partneři intervenčním agenturám tržní cenu zjištěnou členským státem zvýšenou o 5 %.
Pokud jde o tržní cenu, opírá se členský stát o sdělení pravidelně předávaná Komisi.
Rozdíl mezi částkami vybranými v důsledku použití tržní ceny a částkami zaúčtovanými Evropskému zemědělskému orientačnímu a záručnímu fondu použitím intervenční ceny se připíší ve prospěch Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu na konci finančního roku mezi další položky."
3. V čl. 2 odst. 3 písm. d) se slova "článek 26 nařízení Rady (EHS) č. 2775/75" nahrazují slovy "článek 23 nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 [*] Úř. věst. L 181, 1.7.1992, s. 21."
4. V čl. 7 odst. 1 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Pokud jsou však v den fyzického vyskladnění produktu splněny podmínky pro použití čl. 2 odst. 1 předposledního a posledního pododstavce, musí být před vyskladněním zboží konzultována Komise."
5. V článku 11 se slova "čl. 3 odst. 7 a čl. 6 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2776/88" nahrazují slovy "čl. 3 odst. 7 a čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 296/96".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 22. července 1997, kterým se mění nařízení (ES) č. 703/97, kterým se na zkušební období od 1. července 1997 do 30. června 1998 zavádí systém kumulativních úhrad týkající se stanovení některých dovozních cel v odvětví rýže a mění nařízení (ES) č. 1503/96
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3072/95 ze dne 22. prosince 1995 o společné organizaci trhu s rýží1, a zejména na čl. 11 odst. 4 a článek 21 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č.
703/972 zavedlo na zkušební období od 1. července 1997 do 30. června 1998 systém kumulativních úhrad týkající se stanovení některých dovozních cel v odvětví rýže;
vzhledem k tomu, že by systém stanovený nařízením (ES) č. 703/97 měl být posílen, pokud jde o sledování drobných dovozů, pro něž nemusí být předložena dovozní licence;
vzhledem k tomu, že podávání měsíčních prohlášení a prohlášení o systému kumulativních úhrad v předepsaných lhůtách má pro řádné fungování systému kumulativních úhrad prvořadý význam; že by se proto na dovozce v rámci systému kumulativních úhrad měla v případě, že prohlášení nepodají nebo je podají se zpožděním, vztahovat stejná pravidla jako při podání neúplných prohlášení;
vzhledem k tomu, že je třeba zajistit, aby dovozce v rámci systému kumulativních úhrad nemohl těžit z toho, že kontrolu na místě nelze provést z důvodů, které může sám ovlivnit; že by proto mělo být stanoveno, aby dovozce v rámci systému kumulativních úhrad, který je zodpovědný za to, že nebyla provedena fyzická kontrola, nejen ztratil nárok na úpravu svých dovozních cel, ale musel navíc zaplatit částku 50 ECU/t pro dávky dovezené v průběhu těch polovin zkušebního období, pro něž ztratil nárok na úpravu svých dovozních cel;
vzhledem k tomu, že by měl být přesně určen okamžik, kdy má orgán systému kumulativních úhrad vybrat částky uvedené v druhém pododstavci čl. 9 odst. 1. a druhém pododstavci odstavce 2 nařízení (ES) č. 703/97;
vzhledem k tomu, že je užitečné znát původ dovezené rýže, a proto by měla být změněna příloha nařízení (ES) č. 703/97;
vzhledem k tomu, že Řídící výbor pro obiloviny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 703/97 se mění takto.
1. V čl. 2 odst. 3 se vkládá nový pododstavec, který zní:
"Pokud nemusí být při dovozu dávky předložena dovozní licence v souladu s články 5 a 6 nařízení (EHS) č. 3719/88, celní orgán, který přijal prohlášení o propuštění do volného oběhu, zašle kopii tohoto prohlášení orgánu systému kumulativních úhrad, u něhož je dovozce registrován."
2. Ustanovení čl. 3 odst. 4 se nahrazuje tímto:
"4. Na žádost orgánu systému kumulativních úhrad pro dotčeného dovozce provede příslušný celní orgán rozbor vzorků odebraných v souladu s normami ISO 7301 a, pokud jde o vlhkost a výtěžnost při zpracování, v souladu s normami ISO 712 a ISO 6646 a výsledky zašle příslušnému orgánu systému kumulativních úhrad."
3. První pododstavec čl. 9 odst. 1 se nahrazuje tímto:
"1. Pokud nelze u jedné či více dávek ověřit dovozní cenu uvedenou v prohlášení příslušným dovozcem v rámci systému kumulativních úhrad z důvodu pozdního podání či nepodání měsíčního prohlášení a/nebo prohlášení o systému kumulativních úhrad nebo proto, že u měsíčních prohlášení a/nebo prohlášení o systému kumulativních úhrad chybějí údaje, doklady nebo další důkazy stanovené tímto nařízením, zohlední se pro dotčené dávky v rámci systému kumulativních úhrad dovozní cena, která se určí v souladu s nařízením (ES) č. 1503/96 a je použitelná v den přijetí prohlášení o propuštění do volného oběhu."
4. V čl. 9 odst. 2 se vkládá nový pododstavec, který zní:
"Vyjma případu vyšší moci bude dále od dotčeného dovozce v rámci systému kumulativních úhrad vybrána částka 50 ECU/t pro dávky dovezené v průběhu těch polovin zkušebního období, pro něž ztratil nárok na úpravu svých dovozních cel."
5. V čl. 10 odst. 1 se vkládá nový pododstavec, který zní:
"Při stanovení částek uvedených v písmenu a) se dále od dotčených dovozců v rámci systému kumulativních úhrad vyberou částky uvedené ve druhém pododstavci čl. 9 odst. 1 a ve druhém pododstavci odstavce 2."
6. Příloha nařízení (ES) č. 703/97 se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 23. července 1997, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2454/93, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [1], naposledy pozměněné nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č.
82/97 [2], a zejména na článek 249 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že uplatňování opatření zmíněných v čl. 20 odst. 3 písm. d), e) a f) nařízení (EHS) č. 2913/92 (dále jen "kodex") může být omezeno na určitý objem dovozu v důsledku existence celních kvót nebo celních stropů;
vzhledem k tomu, že od roku 1988 Rada systematicky přenášela na Komisi pravomoci ke správě celních kvót na základě zásady "kdo první přijde, je dřív na řadě" a k dohledu nad dovozem v rámci preferenčních sazebních opatření; že obecné zásady a pravidla této správy by měly být právně upraveny v zájmu stability a průhlednosti a s cílem zvýšit účinnost jejich uplatňování; že dostupnost těchto celních kvót je omezena na zboží uvedené v celním prohlášení s návrhem na propuštění do volného oběhu mezi dny otevření a zavření dané celní kvóty;
vzhledem k tomu, že pravidla správy těchto celních kvót musí zajistit jednotné a poctivé zacházení se všemi dovozci v celém Společenství; že by stejně tak měli všichni dovozci Společenství mít zajištěn rovný a průběžný přístup k těmto celním kvótám až do jejich vyčerpání a příděly by měly být prováděny jednou v pracovním dnu, kromě případů, kdy to technické podmínky znemožňují,
vzhledem k tomu, že složení jistoty na dovozní clo, jež případně nebude třeba platit v důsledku využití celní kvóty, vytváří v případech, kdy není důvod předpokládat, že celní kvóta bude velmi rychle vyčerpána, zbytečné břemeno pro hospodářské subjekty; že v zájmu jednotného zacházení mohou členské státy nevybírat jistotu na dovozní clo v případech, kdy je zjištěno, že určitá celní kvóta nebude brzy vyčerpána;
vzhledem k tomu, že podrobnosti o jednotlivých obchodech by měly být chráněny pravidly důvěrnosti;
vzhledem k tomu, že správa celních kvót a preferenční dohled vyžadují vysoký stupeň správní spolupráce mezi Komisí a celními orgány členských států;
vzhledem k tomu, že by mělo být upraveno zrušení celního prohlášení s návrhem na propuštění do volného oběhu zboží na dobírku, vráceného zákazníkem do třetí země;
vzhledem k tomu, že je vhodné a užitečné povolit prostřednictvím nálepky použití obrazového symbolu totožnosti zásilky přepravované po železnici v tranzitním režimu Společenství;
vzhledem k tomu, že existence jednotného trhu vyžaduje vhodné využití zvláštních prostředků pro nakládku a vykládku velkokapacitních kontejnerů;
vzhledem k tomu, že je vhodné zveřejňování seznamu stávajících svobodných pásem v provozu uvnitř Společenství provádět v řadě C Úředního věstníku Evropských společenství, aby mohlo být pravidelnější;
vzhledem k tomu, že článek 859 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 89/97 [4], obsahuje výlučný seznam případů, které nemají zásadní vliv a ve kterých nevzniká celní dluh, i když nastala některá ze situací zmíněných v čl. 204 odst. 1 písm. a) nebo b) kodexu; že do tohoto seznamu by měly být přidány tyto případy: zboží zpětně dovezené po pasivním zušlechťovacím styku a umístěné do dočasného skladu nebo propuštěné do celního režimu s podmíněným osvobozením od cla před propuštěním do volného oběhu a zboží, které prošlo operací aktivního zušlechťovacího styku, aniž bylo včas požádáno o obnovení povolení;
vzhledem k tomu, že k usnadnění obchodních činností je v určitých omezených případech vhodné nevyžadovat zpětný vývoz zboží, pro které bylo povoleno vrácení nebo prominutí dovozního cla, a povolit jeho propuštění do režimu uskladňování v celním skladu nebo do svobodného pásma nebo svobodného skladu;
vzhledem k tomu, že seznam standardních výtěžností vztahujících se k aktivnímu zušlechťovacímu styku u olivového oleje by měl být doplněn, aby bylo usnadněno jeho jednotné uplatňování v celém Společenství a zjednodušeno vyřízení tohoto režimu;
vzhledem k tomu, že je žádoucí jasněji vymezit podmínky, ve kterých může být použita náhrada rovnocenným zbožím pro operace aktivního zušlechťovacího styku v odvětví kukuřice, aby v tomto odvětví nedocházelo k deformacím;
vzhledem k tomu, že seznam v příloze 78 nařízení (EHS) č. 2454/93 by měl být rozšířen, aby byly podrobněji vymezeny případy a podmínky použití náhrady rovnocenným zbožím pro operace aktivního zušlechťovacího styku v odvětví olivového oleje;
vzhledem k tomu, že seznam zušlechtěných výrobků, na které mohou být uplatňována specifická cla, by měl být rozšířen;
vzhledem k tomu, že je z hospodářských důvodů žádoucí rozšířit seznam v příloze 87 tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2454/93 se mění takto:
1. V článku 248 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"4. Aniž je dotčen odstavec 1, mohou celní orgány nevyžadovat poskytnutí jistoty ve vztahu ke zboží, na které se vztahuje žádost o čerpání celní kvóty, jestliže v době, kdy je přijato celní prohlášení s návrhem na propuštění do volného oběhu, zjistí, že daná celní kvóta není kritická ve smyslu článku 308c."
2. V článku 251 se vkládá nový bod, který zní:
"1b. Je-li vráceno zboží zaslané na dobírku, celní úřady zruší platnost celního prohlášení s návrhem na propuštění zboží do volného oběhu, je-li odpovídající žádost podána do tří měsíců ode dne přijetí celního prohlášení, pokud zboží bylo vyvezeno na adresu původního dodavatele nebo na jinou adresu uvedenou tímto dodavatelem."
3. V článku 256 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Jestliže se snížené nebo nulové dovozní clo vztahuje pouze na zboží propuštěné do volného oběhu v rámci celních kvót nebo, nebyla-li opětovně zavedena běžná sazba cla, v rámci celního stropu nebo jiných preferenčních sazebních opatření, lze výhody plynoucí z celní kvóty nebo celního stropu přiznat až poté, co jsou celním orgánům předloženy doklady, na nichž závisí uplatnění snížené nebo nulové sazby dovozního cla.
Doklady musí být předloženy v každém případě
- před vyčerpáním celní kvóty, nebo
- v ostatních případech přede dnem, kdy opatření Společenství opětovně zavádí běžné sazby dovozního cla."
4. V části II hlavě I se vkládá nová kapitola, která zní:
"KAPITOLA 3
Správa sazebních opatření
Oddíl 1
Správa celních kvót, které mají být přiděleny chronologicky podle data přijetí celních prohlášení
Článek 308a
1. Jsou-li celní kvóty otevírány předpisem Společenství, jsou spravovány chronologicky podle data přijetí celních prohlášení s návrhem na propuštění do volného oběhu, není-li stanoveno jinak.
2. Je-li přijato celní prohlášení s návrhem na propuštění zboží do volného oběhu s přípustnou žádostí deklaranta o využití celní kvóty, čerpá daný členský stát z celní kvóty prostřednictvím Komise množství odpovídající jeho potřebám.
3. Členské státy předkládají žádosti o čerpání, pouze pokud jsou splněny podmínky stanovené v čl. 256 odst. 2 a 3.
4. S výhradou odstavce 8 provádí Komise příděly na základě dne přijetí daného celního prohlášení s návrhem na propuštění zboží do volného oběhu a v rozsahu, jejž dovoluje zůstatek dané celní kvóty.
Žádosti o čerpání se vyřizují v pořadí podle data přijetí žádosti.
5. Členské státy neprodleně sdělí Komisi všechny přípustné žádosti o čerpání. Tato sdělení obsahují datum zmíněné v odstavci 4 a přesné množství, o které je v daném celním prohlášení žádáno.
6. Pro účely odstavců 4 a 5 stanoví Komise pořadová čísla, pokud je neurčuje již předpis Společenství, jímž se celní kvóta otevírá.
7. Přesahuj-li požadovaná množství zůstatek celní kvóty, který je k dispozici, provádějí se příděly poměrně k požadovaným množstvím.
8. Pro účely tohoto článku se celní prohlášení přijatá celními orgány dne 1., 2. nebo 3. ledna považují za přijatá dne 3. ledna.
Pokud však některý z těchto dnů připadá na sobotu nebo neděli, považují se za přijatá dne 4. ledna.
9. Je-li otevřena nová celní kvóta, nepovolí Komise žádné čerpání před jedenáctým pracovním dnem po dni zveřejnění předpisu, kterým byla celní kvóta otevřena.
10. Pokud členské státy nevyužijí částku čerpání, neprodleně ji vrátí Komisi.
Pokud však je chybné čerpání, představující celní dluh nejvýše 10 ECU, zjištěno po prvním měsíci následujícím konec doby platnosti dané celní kvóty, není vrácení nutné.
11. Jestliže celní orgány zruší celní prohlášení s návrhem na propuštění do volného oběhu týkající se zboží, na které se vztahuje žádost o využití celní kvóty, zrušuje se celá žádost týkající se tohoto zboží.
Dotyčné členské státy neprodleně vrátí Komisi veškerá množství čerpaná z celní kvóty ve vztahu k tomuto zboží.
12. S údaji o čerpání požadovaném jednotlivými členskými státy nakládá Komise a ostatní členské státy jako s důvěrnými.
Článek 308b
1. Komise provádí příděly každý pracovní den, kromě
- dnů, kdy jsou svátky pro orgány Společenství v Bruselu, nebo
- jiných dnů, kdy nastávají výjimečné okolnosti, jestliže o tom byly příslušné orgány členských států vyrozuměny předem.
2. Aniž je dotčen čl. 308a odst. 8, přihlíží se při přidělování k veškerým nezodpovězeným žádostem, které se týkají celních prohlášení s návrhem na propuštění do volného oběhu, přijatým od druhého předchozího dne a sděleným Komisi.
Článek 308c
1. Celní kvóta je po prvním přídělu považována za nekritickou, pokud
- celní kvóta pro stejné produkty sejného původu, otevřená v každém z posledních dvou let po dobu nejméně šesti měsíců, nebyla v těchto dvou letech před posledním pracovním dnem sedmého měsíce kvótového období vyčerpána, a
- počáteční objem nové celní kvóty není menší než kterýkoli z jejích objemů za poslední dva roky.
2. Tato celní kvóta se považuje za kritickou, jakmile je využito 75 % počátečního objemu nekritické celní kvóty, nebo na základě rozhodnutí příslušných orgánů.
Oddíl 2
Sledování preferenčního dovozu
Článek 308d
1. Je-li třeba, aby Společenství sledovalo preferenční dovoz, sdělují členské státy Komisi jednou měsíčně, nebo na žádost Komise častěji, rozčleněné údaje o množstvích zboží propuštěných do volného oběhu s využitím preferenčního sazebních režimů v předchozím měsíci.
2. Zprávy členských států o sledování uvádějí celková množství zboží propuštěného do volného oběhu s využitím preferenčních sazebních režimů od prvního dne dotyčného období.
3. Členské státy zasílají Komisi měsíční zprávy o sledování nejpozději do patnáctého dne měsíce následujícího po konci období, ke kterému se zpráva vztahuje.
4. S informacemi sdělovanými jednotlivými členskými státy je nakládáno jako s důvěrnými."
5. V článku 417 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Nálepka zmíněná v prvním pododstavci může být nahrazena razítkem reprodukujícím piktogram znázorněný v příloze 58 zelenou barvou."
6. Článek 426 se nahrazuje tímto:
"Článek 426
Jestliže se zboží přepravuje v tranzitním režimu Společenství, zjednodušují se související formality pro přepravu zboží ve velkokapacitních kontejnerech, kterou provádějí železniční společnosti prostřednictvím dopravních podniků na podkladě předávacího listu (dále jen "předávací list TR"), podle článků 427 až 442.
Tato přeprava případně zahrne i přepravu zásilek, kterou dopravní podnik provádí jinými druhy přepravy, než je doprava po železnici, do nejbližší vhodné železniční stanice od místa nakládky a z nejbližší vhodné železniční stanice k místu vykládky, a námořní přepravu prováděnou mezi uvedenými stanicemi."
7. V článku 427 se doplňuje nový bod, který zní:
"5. "nejbližší vhodnou železniční stanicí" železniční stanice nebo konečná stanice nejbližší k bodu nakládky nebo vykládky, která je vybavena k manipulaci s velkokapacitními kontejnery vymezenými v bodě 2."
8. V článku 432 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"Nálepka zmíněná v prvním odstavci může být nahrazena razítkem reprodukujícím piktogram znázorněný v příloze 58 zelenou barvou."
9. V článku 801 se zrušuje druhý odstavec.
10. V čl. 840 odst. 1 se písmeno a) nahrazuje tímto:
"a) stávající svobodná pásma v provozu ve Společenství,".
11. V článku 859 se doplňují nové body, které znějí:
"8. u zboží, jež může být při propuštění do volného oběhu úplně nebo částečně osvobozeno od dovozního cla podle článku 145 kodexu, existence některé ze situací zmíněných v čl. 204 odst. 1 písm. a) nebo b) kodexu v době, kdy je toto zboží dočasně uskladňováno nebo se nachází v jiném celním režimu před propuštěním do volného oběhu;
9. v případě operací aktivního zušlechťovacího styku prováděných průběžně nepožádání o obnovení potřebného povolení, ačkoli podmínky pro jeho vydání byly splněny."
12. Článek 900 se mění takto:
a) v odstavci 2 se za druhý pododstavec vkládá nový pododstavec, který zní:
"V případech uvedených v odst. 1 písm. g), i) a l), však mohou rozhodující orgány mohou, pokud jsou požádány, povolit zpětný vývoz zboží, které má být zaměněno, prostřednictvím jeho propuštění do režimu uskladňování v celním skladu nebo umístění do svobodného pásma nebo svobodného skladu."
b) v odstavci 3 se zrušují slova "a i)".
13. Příloha 77 se mění v souladu s přílohou I.
14. Příloha 78 se mění v souladu s přílohou II.
15. Příloha 79 se mění v souladu s přílohou III.
16. Příloha 87 se mění v souladu s přílohou IV.
17. Příloha 108 se zrušuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 23. července 1997, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2037/93, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zápisu zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1068/97 [2], a zejména na článek 16 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že článek 5 nařízení Komise (EHS) č.
2037/93 ze dne 27. července 1993, kterým se stanoví prováděcí předpisy k nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [3] určuje opatření k informování veřejnosti o významu označení "CHOP" a "CHZO", "chráněné označení původu" a "chráněné zeměpisné označení" v jazycích Společenství; že přijetí a použití těchto opatření, zvláště provedení informační kampaně Společenství zaměřené na producenty, obchodníky a spotřebitele ve Společenství ukázalo, že pro sdělení žádoucí zprávy je zejména užitečný a účinný symbol Společenství;
vzhledem k tomu, že symbol Společenství by tedy byl nejlepším způsobem informování spotřebitelů o existenci chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení a pobídky pro producenty, aby používali systém Společenství, a pro obchodníky, aby uváděli dotyčné produkty na trh; že toto by bylo v souladu s cíli stanovenými nařízením (EHS) č. 2081/92 a odpovídalo by očekáváním členských států a hospodářských subjektů;
vzhledem k tomu, že by z tohoto důvodu měl být vytvořen symbol Společenství určený pro názvy zapsané na základě nařízení (EHS) č.
2081/92; že tento symbol by se mohl objevit pouze na zemědělských produktech a potravinách, které jsou v souladu s uvedeným nařízením a jako jediné jsou oprávněné nést výrazy nebo zkratky "CHOP" a "CHZO", "chráněné označení původu" a "chráněné zeměpisné označení", nebo jim odpovídající vnitrostátní tradiční výrazy; že tyto výrazy mohou být použity bez symbolu;
vzhledem k tomu, že z důvodu kladného a užitečného dopadu informačních opatření zavedených za účelem toho, aby nařízení (EHS) č. 2081/92 a zkratky a pojmenování jím stanovená vešly v širší známost, by lhůta stanovená v nařízení (EHS) č. 2037/93 měla být prodloužena o čtyři roky, aby jejich účinnost mohla být prodloužena a zvýšena;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Regulativního výboru pro zeměpisná označení a označení původu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2037/93 se mění takto:
1. V článku 5 se vkládá nový odstavec, který zní:
"Lhůta pěti let stanovená v předchozím odstavci se prodlužuje o čtyři roky.
Zhodnotí se prováděná informační opatření.";
2. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 5a
1. Názvy zapsané jako chráněná označení původu (CHOP) nebo chráněná zeměpisná označení (CHZO) mohou být doprovázeny symbolem Společenství určeným v souladu s postupem stanoveným v článku 15 nařízení (EHS) č. 2081/92.
2. Symbol Společenství se může objevit jen na produktech, které jsou v souladu s nařízením (EHS) č. 2081/92.
3. "CHOP" a "CHZO", "chráněná označení původu" a "chráněná zeměpisná označení" a odpovídající vnitrostátní tradiční pojmenování mohou být používána bez symbolu Společenství."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 23. července 1997, kterým se mění nařízení (ES) č. 832/97, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2275/96, kterým se zavádějí zvláštní opatření pro živé rostliny a květinářské produkty
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2275/96 ze dne 22. listopadu 1996, kterým se zavádějí zvláštní opatření pro živé rostliny a květinářské produkty [1], a zejména na článek 5 uvedeného nařízení,
2 odst. 3 nařízení Komise (ES) č.
832/97 [2] ve znění nařízení (ES) č. 931/97 [3] stanoví, že opatření, na něž je poskytována jiná národní nebo regionální pomoc, nejsou způsobilá; že nebylo záměrem, aby toto ustanovení vyloučilo v rámci opatření uvedených v nařízení (ES) č.
832/97 použití prostředků získaných z povinných poplatků hospodářských subjektů v odvětví živých rostlin a květinářských produktů ohledně produktů zcela získaných v daném členském státě; že v zájmu vyhnutí se jakýmkoli pochybnostem v této věci je žádoucí změnit toto ustanovení;
vzhledem tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro živé rostliny a květinářské produkty,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V první odrážce čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 832/97 se doplňuje tato věta:
"Použití prostředků získaných z povinných poplatků hospodářských subjektů v odvětví živých rostlin a květinářských produktů ohledně produktů zcela získaných v daném členském státě se nepovažuje za vnitrostátní nebo regionální podporu."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 23. července 1997, kterým se mění nařízení (ES) č. 1267/94, kterým se provádějí dohody mezi Evropskou unií a třetími zeměmi o vzájemném uznávání některých lihovin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1576/89 ze dne 29. května 1989, kterým se stanoví obecná pravidla pro definici, označování a obchodní úpravu lihovin [1], naposledy pozměněné aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 11 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že Evropská unie podepsala dohodu se Spojenými státy mexickými o vzájemném uznávání a ochraně označení v odvětví lihovin; že tato dohoda vyžaduje, aby byla v Evropské unii uplatněna opatření nezbytná pro zajištění ochrany mexických označení; že by výše uvedené produkty měly být doplněny do seznamu produktů, na něž se vztahují tyto dohody, uvedeného v příloze k nařízení Komise (ES) č.
1267/94 ze dne 1. června 1994, kterým se provádějídohody mezi Evropskou unií a třetími zeměmi o vzájemném uznávání některých lihovin [2], aby mohly dané produkty využívat záruk stanovených v oblasti kontroly a ochrany;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Prováděcího výboru pro lihoviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V příloze nařízení (ES) č. 1267/94 se doplňují údaje uvedené v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1458/97 ze dne 25. července 1997 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č.
1195/97 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních nebo jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
vzhledem k tomu, že je účelné, aby s výhradou platných opatření Společenství týkajících se systému dvojité kontroly a prvotního a následného dohledu Společenství nad textilními výrobky při dovozu do Společenství, závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu šedesáti dnů v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3];
vzhledem k tomu, že Výbor pro celní kodex – odbor pro celní a statistickou nomenklaturu nezaujal, pokud jde o výrobek č. 4 v tabulce v příloze, stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou, pokud jde o výrobky č.
1, 2, 3, 5 v tabulce v příloze, v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex – odboru pro celní a statistickou nomenklaturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
S výhradou platných opatření Společenství týkajících se systémů dvojité kontroly a prvotního a následného dohledu Společenství nad textilními výrobky při dovozu do Společenství mohou být závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu šedesáti dnů.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1466/97 ze dne 7. července 1997 o posílení dohledu nad stavy rozpočtů a nad hospodářskými politikami a o posílení koordinace hospodářských politik
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 103 odst. 5 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189c Smlouvy [2],
(1) vzhledem k tomu, že cílem Paktu o stabilitě a růstu jsou zdravé veřejné finance jakožto prostředek posilující podmínky pro stabilitu cen a silný udržitelný růst přispívající k vytváření pracovních míst;
(2) vzhledem k tomu, že Pakt o stabilitě a růstu je tvořen tímto nařízením, zaměřeným na posílení dohledu nad stavy rozpočtů a na dohled nad hospodářskými politikami a jejich koordinaci, nařízením Rady (ES) č. 1467/97 [3], jehož cílem je urychlit a vyjasnit postup při nadměrném schodku, a usnesením Evropské rady ze dne 17. června 1997 o Paktu o stabilitě a růstu [4], které v souladu s článkem D Smlouvy o Evropské unii stanoví obecné politické směry pro řádné a včasné provedení Paktu o stabilitě a růstu, a zejména pro dodržování střednědobého cíle téměř vyrovnaného nebo přebytkového stavu rozpočtů, k čemuž se všechny členské státy zavázaly, pro přijetí nápravných rozpočtových opatření, která považují za potřebná k docílení jejich stability, a pro zavedení konvergenčních programů, pokud získané informace naznačují současné nebo očekávané odchýlení od střednědobého rozpočtového cíle;
(3) vzhledem k tomu, že ve třetí etapě hospodářské a měnové unie jsou podle článku 104c Smlouvy členské státy jednoznačně povinny vyvarovat se nadměrných schodků veřejných financí; že podle článku 5 Protokolu č.
11 o některých ustanoveních týkajících se Spojeného království Velké Británie a Severního Irska, připojeného ke Smlouvě, se čl. 104c odst.
1 nevztahuje na Spojené království, pokud nepřejde do třetí etapy; že se na Spojené království i nadále vztahuje povinnost snažit se vyvarovat nadměrných schodků veřejných financí, stanovená v čl. 109e odst.
(4) vzhledem k tomu, že dodržování střednědobého cíle téměř vyrovnaného nebo přebytkového stavu rozpočtů umožňuje členským státům vypořádat se s běžnými konjunkturálními výkyvy a přitom udržovat schodek veřejných rozpočtů v maximální výši odpovídající referenční hodnotě 3 % HDP;
(5) vzhledem k tomu, že je vhodné doplnit postup mnohostranného dohledu podle čl. 103 odst. 3 a 4 systémem včasného varování, na jehož základě Rada v časném stadiu upozorní členský stát na nutnost nápravného rozpočtového zákroku k zabránění vzniku nadměrného schodku veřejných financí;
(6) vzhledem k tomu, že postup mnohostranného dohledu podle čl. 103 odst. 3 a 4 by měl dále pokračovat sledováním celého rozsahu hospodářského vývoje v každém členském státě a ve Společenství, jakož i souladu hospodářských politik s hlavními směry hospodářských politik uvedenými v čl. 103 odst. 2; že pro sledování tohoto vývoje je vhodné podávat informace v podobě stabilizačních a konvergenčních programů;
(7) vzhledem k tomu, že je třeba stavět na užitečných zkušenostech získaných s konvergenčními programy během prvních dvou etap hospodářské a měnové unie;
(8) vzhledem k tomu, že členské státy přijímající jednotnou měnu (dále jen "zúčastněné členské státy") dosáhnou v souladu s čl.
109j vysokého stupně udržitelné konvergence, a zejména dlouhodobě udržitelného stavu veřejných financí; že udržování zdravého rozpočtového stavu v těchto členských státech bude nezbytné k podpoře cenové stability a ke zlepšení podmínek pro udržitelný růst výkonu a zaměstnanosti; že je třeba, aby tyto členské státy předkládaly střednědobé programy (dále jen "stabilizační programy"); že je třeba vymezit jejich hlavní obsah;
(9) vzhledem k tomu, že členské státy, které nepřijaly jednotnou měnu (dále jen "nezúčastněné členské státy"), budou muset provádět politiku zaměřenou na vysoký stupeň udržitelné konvergence; že je třeba, aby tyto členské státy předkládaly střednědobé programy (dále jen "konvergenční programy"); že je třeba vymezit jejich hlavní obsah;
(10) vzhledem k tomu, že v usnesení ze dne 6. června 1997 o zavedení mechanismu směnných kurzů ve třetí etapě hospodářské a měnové unie vydala Evropská rada obecné politické směry, podle kterých se ve třetí etapě hospodářské a měnové unie zavede mechanismus směnných kurzů (dále jen "ERM2"); že měny nezúčastněných členských států účastnících se ERM2 budou mít střední kurz vůči euru a tím budou poskytovat referenční bod pro posuzování přiměřenosti jejich politik; že ERM2 bude rovněž pomáhat chránit je i členské státy přijímající euro proti neoprávněným tlakům na devizových trzích; že nicméně k umožnění přiměřeného dohledu v Radě předloží nezúčastněné členské státy, které se neúčastní ERM2, své politiky v konvergenčních programech zaměřených na stabilitu, aby tím zabránily nevyrovnanostem reálných směnných kurzů a přílišným výkyvům nominálních směnných kurzů;
(11) vzhledem k tomu, že trvalá konvergence hospodářských zásad je předpokladem pro udržitelnou stabilitu směnných kurzů;
(12) vzhledem k tomu, že je třeba stanovit harmonogram předkládání stabilizačních a konvergenčních programů a jejich aktualizací;
(13) vzhledem k tomu, že v zájmu průhlednosti a informované veřejné diskuse je třeba, aby členské státy své stabilizační a konvergenční programy zveřejňovaly;
(14) vzhledem k tomu, že by Rada při zkoumání a sledování stabilizačních a konvergenčních programů, a zejména jejich střednědobých rozpočtových cílů či cest k postupnému dosažení těchto cílů, měla brát v úvahu odpovídající konjunkturální a strukturální vlastnosti hospodářství každého členského státu;
(15) vzhledem k tomu, že v této souvislosti by měla být věnována zvláštní pozornost stavům rozpočtu závažně se odchylujícím od cíle téměř vyrovnaného či přebytkového rozpočtu; že je vhodné, aby Rada vydávala včasná varování s cílem zabránit vzniku nadměrného schodku veřejných financí členského státu; že v případě trvalého rozpočtového poklesu by Rada měla zesílit své doporučení a zveřejnit je; že Rada může nezúčastněným členským státům doporučit opatření ke zvýšení účinnosti jejich konvergenčních programů;
(16) vzhledem k tomu, že konvergenční i stabilizační programy vedou ke splnění podmínek hospodářské konvergence uvedené v článku 104c,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
ODDÍL 1 ÚČEL A DEFINICE
Článek 1
Nařízení stanoví pravidla zahrnující obsah, předkládání, kontrolu a sledování stabilizačních a konvergenčních programů jako součásti mnohostranného dohledu Rady s cílem včaspředejít vzniku nadměrných schodků veřejných financí a posílit dohled nad hospodářskými politikami a jejich koordinaci.
Článek 2
Pro účely tohoto nařízení se "zúčastněnými členskými státy" rozumějí členské státy, které přijímají v souladu se Smlouvou jednotnou měnu, a "nezúčastněnými členskými státy" se rozumějí členské státy, které jednotnou měnu nepřijaly.
ODDÍL 2 STABILIZAČNÍ PROGRAMY
Článek 3
1. Každý zúčastněný členský stát předkládá Radě a Komisi pravidelně podle článku 103 Smlouvy informace potřebné k mnohostrannému dohledu v podobě stabilizačního programu, který poskytuje základ pro cenovou stabilitu a pro silný udržitelný růst přispívající k vytváření pracovních míst.
2. Stabilizační program poskytuje tyto informace:
a) střednědobý cíl téměř vyrovnaného nebo přebytkového stavu rozpočtu, cestu k postupnému dosažení tohoto cíle pro celkový přebytek/schodek veřejných financí a očekávanou tendenci míry celkového veřejného dluhu;
b) hlavní prognózy očekávaného hospodářského vývoje a důležitých ekonomických proměnných vztahujících se k plnění stabilizačního programu, jako jsou veřejné investiční výdaje, růst reálného hrubého domácího produktu (HDP), zaměstnanost a inflace;
c) popis přijímaných nebo navrhovaných rozpočtových opatření a jiných opatření hospodářské politiky k dosažení cílů programu a pro hlavní rozpočtová opatření odhad jejich kvantitativního účinku na rozpočet;
d) rozbor otázky, jak by změny hlavních hospodářských předpokladů ovlivnily stav rozpočtu a dluhu.
3. Informace o tendencích míry celkového přebytku/schodku veřejných financí a veřejného dluhu a o hlavních hospodářských předpokladech zmíněných v odst. 2 písm. a) a b) se předkládají každoročně a zahrnují běžný rok, předcházející rok a nejméně tři následující roky.
Článek 4
1. Stabilizační programy budou předloženy do 1. března 1999.
Poté se každoročně předkládají aktualizované programy.
Členský stát, který přijme jednotnou měnu v pozdější etapě, předloží stabilizační program do šesti měsíců od rozhodnutí Rady o jeho účasti na jednotné měně.
2. Členské státy zveřejní své stabilizační programy a jejich aktualizace.
Článek 5
1. Na základě hodnocení Komise a výboru zřízeného článkem 109c Smlouvy přezkoumá Rada v rámci mnohostranného dohledu podle článku 103, zda střednědobý rozpočtový cíl ve stabilizačním programu poskytuje bezpečný prostor k zabránění vzniku nadměrného schodku, zda jsou hospodářské předpoklady, na nichž je stabilizační program založen, reálné a zda jsou přijímaná nebo navrhovaná opatření dostatečná pro zamýšlenou cestu k postupnému dosažení střednědobého rozpočtového cíle.
Rada dále přezkoumá, zda obsah stabilizačního programu usnadňuje užší koordinaci hospodářských politik a zda jsou hospodářské politiky daného členského státu v souladu s hlavními směry hospodářské politiky.
2. Rada přezkoumá stabilizační program uvedený v odstavci 1 do dvou měsíců od předložení.
Rada podá stanovisko k programu na doporučení Komise a po konzultaci s výborem zřízeným článkem 109c.
Jestliže Rada v souladu s článkem 103 usoudí, že cíle a obsah programu by měly být posíleny, vyzve ve svém stanovisku dotyčný členský stát, aby svůj program upravil.
3. Výbor zřízený článkem 109c přezkoumává aktualizované stabilizační programy na základě hodnocení Komise; případně může aktualizované programy přezkoumat také Rada postupem podle odstavců 1 a 2 tohoto článku.
Článek 6
1. Jako součást mnohostranného dohledu podle čl. 103 odst. 3 sleduje Rada provádění stabilizačních programů na základě informací poskytovaných zúčastněnými členskými státy a na základě hodnocení Komise a výboru zřízeného článkem 109c, zejména s ohledem na odhalení současného nebo očekávaného závažného odchýlení stavu rozpočtu od střednědobého rozpočtového cíle nebo od cesty k postupnému dosažení tohoto cíle, jak je uveden v programu přebytku/schodku veřejných financí.
2. Zjistí-li Rada závažné odchýlení stavu rozpočtu od střednědobého rozpočtového cíle nebo od cesty k postupnému dosažení tohoto cíle, zašle s úmyslem vydat včasné varování podle čl. 103 odst. 4 dotyčnému členskému státu doporučení k přijetí nezbytných úprav, aby bylo zabráněno vzniku nadměrného schodku.
3. Shledá-li Rada při následném sledování, že se stav rozpočtu trvale nebo vzrůstající měrou odchyluje od střednědobého cíle nebo od cesty k postupnému dosažení tohoto cíle, doporučí na základě čl. 103 odst. 4 dotyčnému členskému státu, aby ihned přijal nápravná opatření, a může doporučení v souladu s uvedeným článkem zveřejnit.
ODDÍL 3 KONVERGENČNÍ PROGRAMY
Článek 7
1. Každý nezúčastněný členský stát předkládá Radě a Komisi pravidelně podle článku 103 Smlouvy informace potřebné k mnohostrannému dohledu v podobě konvergenčního programu, který poskytuje základ pro cenovou stabilitu a pro silný a udržitelný růst vedoucí k vytváření pracovních míst.
2. Konvergenční program poskytuje tyto informace, zejména o proměnných týkajících se konvergence:
a) střednědobý cíl téměř vyrovnaného nebo přebytkového stavu rozpočtu, cestu k postupnému dosažení tohoto cíle pro celkový přebytek/schodek veřejných financí; očekávanou tendenci míry celkového veřejného dluhu; střednědobé cíle měnové politiky; vztah těchto cílů ke stabilitě cen a směnných kurzů;
b) hlavní prognózy očekávaného hospodářského vývoje a důležitých ekonomických proměnných vztahujících se k plnění konvergenčního programu, jako jsou veřejné investiční výdaje, růst reálného hrubého domácího produktu (HDP), zaměstnanost a inflace;
c) popis přijímaných nebo navrhovaných rozpočtových opatření a jiných opatření hospodářské politiky k dosažení cílů programu a pro hlavní rozpočtová opatření odhad jejich kvantitativního účinku na rozpočet;
d) rozbor otázky, jak by změny hlavních hospodářských předpokladů ovlivnily stav rozpočtu a dluhu.
3. Informace o tendencích míry celkového přebytku/schodku veřejných financí a veřejného dluhu a o hlavních hospodářských předpokladech zmíněných v odst. 2 písm. a) a b) se předkládají každoročně a zahrnují běžný rok, předcházející rok a nejméně tři následující roky.
Článek 8
1. Konvergenční programy budou předloženy do 1. března 1999.
Poté se každoročně předkládají aktualizované programy.
2. Členské státy zveřejní své konvergenční programy a jejich aktualizace.
Článek 9
1. Na základě hodnocení Komise a výboru zřízeného článkem 109c Smlouvy přezkoumá Rada v rámci mnohostranného dohledu podle článku 103, zda střednědobý rozpočtový cíl v konvergenčním programu poskytuje bezpečný prostor k zabránění vzniku nadměrného schodku, zda jsou hospodářské předpoklady, na nichž je konvergenční program založen, reálné a zda jsou přijímaná nebo navrhovaná opatření dostatečná pro zamýšlenou cestu k postupnému dosažení střednědobého rozpočtového cíle.
Rada dále přezkoumá, zda obsah konvergenčního programu usnadňuje užší koordinaci hospodářských politik a zda jsou hospodářské politiky daného členského státu v souladu s hlavními směry hospodářské politiky.
2. Rada přezkoumá konvergenční program uvedený v odstavci 1 do dvou měsíců od předložení.
Rada podá stanovisko k programu na doporučení Komise a po konzultaci s výborem zřízeným článkem 109c.
Jestliže Rada v souladu s článkem 103 usoudí, že cíle a obsah programu by měly být posíleny, vyzve ve svém stanovisku dotyčný členský stát, aby svůj program upravil.
3. Výbor zřízený článkem 109c přezkoumává aktualizované konvergenční programy na základě hodnocení Komise; případně může aktualizované programy přezkoumat také Rada postupem podle odstavců 1 a 2 tohoto článku.
Článek 10
1. Jako součást mnohostranného dohledu podle čl. 103 odst. 3 sleduje Rada provádění konvergenčních programů na základě informací poskytovaných nezúčastněnými členskými státy podle čl. 7 odst. 2 písm. a) tohoto nařízení a na základě hodnocení Komise a výboru zřízeného článkem 109c, zejména s ohledem na odhalení současného nebo očekávaného závažného odchýlení stavu rozpočtu od střednědobého rozpočtového cíle nebo od cesty k postupnému dosažení tohoto cíle, jak je uveden v programu přebytku/schodku veřejných financí.
Rada dále sleduje hospodářské politiky nezúčastněných členských států s ohledem na cíle konvergenčních programů, aby zajistila, že jejich politiky jsou zaměřeny na stabilitu, a tím na předcházení nevyrovnanostem reálných směnných kurzů a nadměrným výkyvům nominálních směnných kurzů.
2. Zjistí-li Rada závažné odchýlení stavu rozpočtu od střednědobého rozpočtového cíle nebo od cesty k postupnému dosažení tohoto cíle, zašle s úmyslem včas varovat podle čl. 103 odst. 4 dotyčnému členskému státu doporučení k přijetí nezbytných úprav, aby bylo zabráněno vzniku nadměrného schodku.
3. Shledá-li Rada při následném sledování, že se stav rozpočtu trvale nebo vzrůstající měrou odchyluje od střednědobého cíle nebo od cesty k postupnému dosažení tohoto cíle, doporučí na základě čl. 103 odst. 4 dotyčnému členskému státu, aby ihned přijal nápravná opatření, a může doporučení v souladu s uvedeným článkem zveřejnit.
ODDÍL 4 SPOLEČNÁ USTANOVENÍ
Článek 11
Jako součást mnohostranného dohledu podle tohoto nařízení provede Rada celkové hodnocení podle čl. 103 odst. 3.
Článek 12
V souladu s čl. 103 odst. 4 druhým pododstavcem zahrnou předseda Rady a Komise do zprávy pro Evropský parlament výsledky mnohostranného dohledu prováděného podle tohoto nařízení.
Článek 13
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. července 1998.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 1467/97 ze dne 7. července 1997 o urychlení a vyjasnění postupu při nadměrném schodku
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 104c odst. 14 druhý pododstavec této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Evropského měnového institutu,
(1) vzhledem k tomu, že je nutné urychlit a vyjasnit postup při nadměrném schodku, stanovený v článku 104c Smlouvy, s cílem zabránit vzniku nadměrných schodků veřejných financí a — pokud již k jejich vzniku dojde — napomoci jejich rychlému odstranění; že ustanovení tohoto nařízení určená k výše uvedenému účelu a přijatá podle čl. 104c odst.
14 druhého pododstavce tvoří spolu s ustanoveními protokolu č. 5 ke Smlouvě novou jednotnou soustavu pravidel pro uplatňování článku 104c;
(2) vzhledem k tomu, že základním cílem Paktu o stabilitě a růstu jsou zdravé veřejné finance jakožto prostředek posilující podmínky pro stabilitu cen a pro silný udržitelný růst přispívající k vytváření pracovních míst;
(3) vzhledem k tomu, že Pakt o stabilitě a růstu je tvořen tímto nařízením, nařízením Rady (ES) č. 1466/97 [3], zaměřeným na posílení dohledu nad stavy rozpočtů a na dohled nad hospodářskými politikami a jejich koordinaci, a usnesením Evropské rady ze dne 17. června 1997 o Paktu o stabilitě a růstu [4], které v souladu s článkem D Smlouvy o Evropské unii stanoví obecné politické směry pro řádné a včasné provedení Paktu o stabilitě a růstu, a zejména pro dodržování střednědobého cíle téměř vyrovnaného nebo přebytkového stavu rozpočtů, k čemuž se všechny členské státy zavázaly, a pro přijetí nápravných rozpočtových opatření, která považují za potřebná k docílení jejich stability, a pro zavedení konvergenčních programů, pokud získané informace naznačují současné nebo očekávané odchýlení od střednědobého rozpočtového cíle;
(4) vzhledem k tomu, že ve třetí etapě hospodářské a měnové unie jsou podle článku 104c Smlouvy členské státy jednoznačně povinny vyvarovat se nadměrných schodků veřejných financí; že podle článku 5 protokolu č. 11 ke Smlouvě se čl.
104c odst. 1, 9 a 11 nevztahuje na Spojené království Velké Británie a Severního Irska, pokud nepřejde do třetí etapy; že se na Spojené království i nadále vztahuje povinnost snažit se vyvarovat nadměrných schodků veřejných financí, stanovená v čl.
(5) vzhledem k tomu, že Dánsko podle odstavce 1 protokolu č. 12 ke Smlouvě upozornilo v souvislosti s rozhodnutím přijatým v Edinburghu dne 12. prosince 1992, že se nezúčastní třetí etapy; že se podle odstavce 2 zmíněného protokolu tudíž na Dánsko nevztahuje čl.
104c odst. 9 a 11;
(6) vzhledem k tomu, že ve třetí etapě hospodářské a měnové unie každý členský stát zůstává s výhradou ustanovení Smlouvy zodpovědný za svou rozpočtovou politiku; že členské státy přijmou potřebná opatření, aby dostály svým povinnostem v souladu s ustanoveními Smlouvy;
(7) vzhledem k tomu, že dodržování střednědobého cíle téměř vyrovnaného nebo přebytkového stavu rozpočtů, k jehož splnění jsou všechny členské státy zavázány, napomáhá k vytváření vhodných podmínek pro stabilitu cen a pro silný udržitelný růst přispívající k vytváření pracovních míst ve všech členských státech a umožňuje jim vypořádat se s běžnými konjunkturálními výkyvy a přitom udržovat rozpočtový schodek v maximální výši odpovídající referenční hodnotě 3 % HDP;
(8) vzhledem k tomu, že pro řádné fungování hospodářské a měnové unie je nezbytná stabilní a trvalá konvergence hospodářské a rozpočtové výkonnosti členských států, které přijaly jednotnou měnu (dále jen "zúčastněné členské státy"); že ve třetí etapě hospodářské a měnové unie je nutná rozpočtová disciplína k zajištění cenové stability;
(9) vzhledem k tomu, že čl. 109k odst. 3 a čl. 104c odst. 9 a 11 se vztahují pouze na zúčastněné členské státy;
(10) vzhledem k tomu, že je nezbytné definovat pojem výjimečného a dočasného překročení referenční hodnoty podle čl. 104c odst.
2 písm. a); že v této souvislosti by Rada mimo jiné měla vzít v úvahu víceleté rozpočtové předpovědi předkládané Komisí;
(11) vzhledem k tomu, že zpráva Komise má podle ustanovení čl. 104c odst. 3 přihlédnout k tomu, zda schodek veřejných financí překračuje veřejné investiční výdaje, jakož i ke všem dalším rozhodujícím faktorům včetně střednědobé hospodářské a rozpočtové pozice členského státu;
(12) vzhledem k tomu, že je nutné stanovit lhůty pro použití postupu při nadměrném schodku, aby bylo zajištěno jeho urychlené a účinné uplatnění; že je v této souvislosti nezbytné vzít v úvahu skutečnost, že rozpočtový rok Spojeného království se nekryje s kalendářním rokem;
(13) vzhledem k tomu, že je nutné určit, jak by mohly být uvaleny sankce stanovené v článku 104c, aby bylo zajištěno účinné použití postupu při nadměrném schodku;
(14) vzhledem k tomu, že zesílení dohledu podle nařízení Rady (ES) č. 1466/97 spolu s tím, jak Komise podle čl. 104c odst. 2 sleduje vývoj rozpočtové situace, by mělo usnadnit účinné a rychlé použití postupu při nadměrném schodku;
(15) vzhledem k tomu, že pokud z hlediska výše uvedených skutečností členský stát nepřijme účinná opatření k odstranění nadměrného schodku, potom se přiměřeným a vhodným způsobem nátlaku na dotyčný zúčastněný členský stát, aby taková opatření učinil, zdá být celková lhůta deseti měsíců ode dne oznámení údajů svědčících o existenci nadměrného schodku do případného rozhodnutí uvalit sankce; v takovém případě, a pokud by postup započal v březnu, by to vedlo k uvalení sankcí ještě v témže kalendářním roce, v kterém postup započal;
(16) vzhledem k tomu, že by dotyčný členský stát, který by byl včas varován, měl očekávat doporučení Rady k odstranění nadměrného schodku nebo další kroky postupu při nadměrném schodku; že závažnost nadměrného schodku ve třetí etapě hospodářské a měnové unie by měla vyžadovat bezodkladné kroky všech zainteresovaných stran;
(17) vzhledem k tomu, že postup při nadměrném schodku je vhodné dočasně pozastavit v případě, že dotyčný členský stát přijme příslušná opatření v reakci na doporučení podle čl. 104c odst.
104c odst. 9, a tím členské státy motivovat, aby podle toho jednaly; že doba, po kterou by byl postup dočasně pozastaven, by se neměla započítávat do lhůty v trvání nejvýše deseti měsíců ode dne oznámení údajů svědčících o existenci nadměrného schodku do uvalení sankcí; že je třeba okamžitě pokračovat v postupu, pokud navrhované opatření není prováděno nebo pokud se ukáže, že prováděné opatření je nedostatečné;
(18) vzhledem k tomu, že pro zajištění dostatečně odstrašujícího účinku, který by postup při nadměrném schodku měl mít, je třeba, aby na dotyčném zúčastněném členském státu bylo požadováno složení neúročeného vkladu ve vhodné výši, kdykoli Rada rozhodne o uvalení sankcí;
(19) vzhledem k tomu, že vymezení sankcí podle předepsané stupnice přispívá k právní jistotě; že je vhodné, aby výše vkladu byla ve vztahu k HDP dotyčného členského státu;
(20) vzhledem k tomu, že kdykoli nařízené složení neúročeného vkladu nepřiměje dotyčný členský stát k tomu, aby v řádné době odstranil svůj nadměrný schodek, je vhodné sankce zostřit; že v takovém případě je vhodné přeměnit vklad v pokutu;
(21) vzhledem k tomu, že prvním krokem ke zrušení sankcí jsou přiměřená opatření dotyčného zúčastněného členského státu k odstranění nadměrného schodku; že významný pokrok v odstraňování nadměrného schodku by měl umožnit odvolání sankcí podle čl. 104c odst.
12; že ke zrušení všech zbývajících sankcí by mělo dojít teprve poté, co je nadměrný schodek zcela odstraněn;
(22) vzhledem k tomu, že nařízení Rady (ES) č. 3605/93 ze dne 22. prosince 1993 o použití Protokolu o postupu při nadměrném schodku, připojeného ke Smlouvě o založení Evropského společenství [5] obsahuje podrobná pravidla pro sdělování rozpočtových údajů členskými státy;
(23) vzhledem k tomu, že podle čl. 109f odst. 8 se tam, kde Smlouva stanoví konzultativní úlohu Evropské centrální banky (ECB), považují odkazy na ECB až do jejího ustavení za odkazy na Evropský měnový institut,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
ODDÍL 1 DEFINICE A HODNOCENÍ
Článek 1
1. Toto nařízení obsahuje ustanovení k urychlení a vyjasnění postupu při nadměrném schodku a jeho cílem je zabránit vzniku nadměrných schodků veřejných financí, a pokud již k jejich vzniku dojde, napomoci jejich rychlému odstranění.
2. Pro účely tohoto nařízení se "zúčastněnými členskými státy" rozumí ty členské státy, které v souladu se Smlouvou přijaly jednotnou měnu, a "nezúčastněnými členskými státy" se rozumí ty členské státy, které jednotnou měnu nepřijaly.
Článek 2
1. Překročení schodku veřejných financí nad referenční hodnotu se podle čl. 104c odst. 2 druhé odrážky považuje za výjimečné a dočasné tehdy, pokud je způsobeno neobvyklou událostí, kterou dotyčný členský stát nemůže nikterak ovlivnit a která má zásadní dopad na finanční situaci vládních institucí, nebo pokud vznikne v důsledku prudkého hospodářského propadu.
Kromě toho se překročení schodku veřejných financí nad referenční hodnotu považuje za dočasné, jestliže rozpočtové předpovědi předkládané Komisí naznačují, že po skončení neobvyklé události či prudkého hospodářského propadu schodek klesne pod referenční hodnotu.
2. Komise zpravidla při vypracování zprávy podle čl. 104c odst. 3 považuje překročení schodku veřejných financí nad referenční hodnotu v důsledku prudkého hospodářského propadu za výjimečné pouze tehdy, pokud dojde k ročnímu poklesu reálného HDP nejméně o 2 %.
3. Při rozhodování podle čl. 104c odst. 6 o tom, zda existuje nadměrný schodek, bere Rada v rámci svého celkového hodnocení v úvahu jakékoli poznatky členského státu o tom, že roční pokles reálného HDP o méně než 2 % je přesto s přihlédnutím k dalším podpůrným důkazům výjimečný, zejména co se týče prudkosti poklesu nebo kumulované ztráty výkonu v porovnání s minulými trendy.
ODDÍL 2 URYCHLENÍ POSTUPU PŘI NADMĚRNÉM SCHODKU
Článek 3
1. Do dvou týdnů poté, co Komise schválí zprávu vydanou podle čl. 104c odst. 3, k ní Hospodářský a finanční výbor podle čl. 104c odst. 4 vypracuje stanovisko.
2. Pokud Komise s plným přihlédnutím ke stanovisku uvedenému v odstavci 1 usoudí, že nadměrný schodek existuje, předloží v souladu s čl. 104c odst. 5 a 6 stanovisko a doporučení Radě.
3. Rada rozhodne o existenci nadměrného schodku v souladu s čl. 104c odst. 6 do tří měsíců ode dne oznámení podle čl. 4 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 3605/93. Pokud v souladu s čl. 104c odst. 6 rozhodne, že nadměrný schodek existuje, podá Rada zároveň doporučení dotyčnému členskému státu podle čl. 104c odst. 7.
4. Doporučení Rady podané v souladu s čl. 104c odst. 7 stanoví nejvýše čtyřměsíční lhůtu, během níž má dotyčný členský stát přijmout účinná opatření. Doporučení Rady také stanoví lhůtu pro odstranění nadměrného schodku, což by mělo být ukončeno v následujícím roce po jeho zjištění, pokud nenastanou zvláštní okolnosti.
Článek 4
1. Jestliže se zjistí, že nebyla přijata žádná účinná opatření podle čl. 104c odst. 8, potom se případné rozhodnutí Rady zveřejnit podané doporučení přijme okamžitě po vypršení lhůty stanovené v souladu s čl. 3 odst. 4 tohoto nařízení.
2. Rada při zvažování, zda byla v reakci na doporučení Rady vydané v souladu s čl. 104c odst. 7 přijata účinná opatření, vychází při svém rozhodování z veřejně oznámených rozhodnutí vlády dotyčného členského státu.
Článek 5
Případné rozhodnutí Rady podle čl. 104c odst. 9 vyzývající dotyčný členský stát k tomu, aby učinil opatření ke snížení nadměrného schodku, se přijme do jednoho měsíce od rozhodnutí Rady podle čl. 104c odst. 8 o tom, že nebyla přijata žádná účinná opatření.
Článek 6
Pokud jsou splněny podmínky pro uplatnění čl. 104c odst. 11, uvalí Rada sankce podle čl. 104c odst. 11. Takové rozhodnutí se přijme nejpozději do dvou měsíců od rozhodnutí Rady podle čl. 104c odst. 9 vyzývajícího dotyčný členský stát, aby učinil opatření.
Článek 7
Pokud se dotyčný členský stát nepodřídí jednotlivým rozhodnutím, které Rada postupně přijme na základě ustanovení čl. 104c odst. 7 a 9, potom se rozhodnutí Rady o uvalení sankcí podle odstavce 11 článku 104c přijme do deseti měsíců ode dne oznámení podle nařízení (ES) č. 3605/93, jak je uvedeno v čl. 3 odst. 3 tohoto nařízení. V případě záměrně plánovaného schodku, o kterém Rada rozhodne, že je nadměrný, se použije zrychlené řízení.
Článek 8
Případné rozhodnutí Rady zostřit sankce v souladu s čl. 104c odst. 11, kromě rozhodnutí přeměnit vklady v pokuty podle článku 14 tohoto nařízení, se přijme nejpozději do dvou měsíců ode dne oznámení podle nařízení (ES) č. 3605/93. Případné rozhodnutí Rady zrušit některá nebo všechna svá rozhodnutí podle čl. 104c odst. 12 se přijme co nejdříve, v každém případě však nejpozději do dvou měsíců ode dne oznámení podle nařízení (ES) č. 3605/93.
ODDÍL 3 POZASTAVENÍ POSTUPU A SLEDOVÁNÍ
Článek 9
1. Postup při nadměrném schodku se pozastaví,
- pokud dotyčný členský stát jedná podle doporučení podaných v souladu s čl. 104c odst. 7,
- pokud dotyčný zúčastněný členský stát jedná podle výzev vydaných v souladu s čl. 104c odst. 9.
2. Doba, po kterou je postup pozastaven, se nezapočítává ani do desetiměsíční lhůty uvedené v článku 7, ani do dvouměsíční lhůty uvedené v článku 6 tohoto nařízení.
Článek 10
1. Komise a Rada sledují provádění opatření,
- která dotyčný členský stát učiní v reakci na doporučení podaná v souladu s čl. 104c odst. 7,
- která dotyčný členský stát učiní v reakci na výzvy vydané v souladu s čl. 104c odst. 9.
2. Pokud zúčastněný členský stát potřebná opatření neprovádí nebo pokud podle názoru Rady nejsou prováděná opatření dostatečná, Rada okamžitě přijme rozhodnutí podle čl. 104c odst. 9 nebo 11.
3. Pokud aktuální údaje sdělené podle nařízení (ES) č. 3605/93 ukazují, že nadměrný schodek nebyl odstraněn ve lhůtách stanovených buď doporučeními podanými v souladu s čl. 104c odst. 7, nebo výzvami vydanými v souladu s čl. 104c odst. 9, přijme Rada okamžitě rozhodnutí podle čl. 104c odst. 9 nebo 11.
ODDÍL 4 SANKCE
Článek 11
Kdykoli Rada rozhodne o uplatnění sankcí vůči zúčastněnému členskému státu podle čl. 104c odst. 11, potom se zpravidla požaduje složení neúročeného vkladu. Rada může rozhodnouto tom, že tento požadavek na složení vkladu se doplní o opatření stanovená v čl. 104c odst. 11 první a druhé odrážce.
Článek 12
1. Pokud je nadměrný schodek způsoben nedodržováním kritéria týkajícího se poměru schodku veřejných financí k HDP podle čl. 104c odst. 9 písm. a), potom se výše prvního vkladu skládá z pevné složky ve výši 0,2 % HDP a z proměnné složky ve výši jedné desetiny rozdílu mezi schodkem vyjádřeným v procentech HDP za předchozí rok a referenční hodnotou 3 % HDP.
2. Každý následující rok, dokud není rozhodnutí o existenci nadměrného schodku zrušeno, Rada hodnotí, zda dotyčný zúčastněný členský stát přijal účinná opatření v reakci na výzvu Rady podle čl. 104c odst. 9. Při tomto každoročním hodnocení rozhodne Rada v souladu s čl. 104c odst. 11, a aniž je dotčen článek 13 tohoto nařízení, o zostření sankcí, jestliže se dotyčný zúčastněný členský stát nepodřídil výzvě Rady. Pokud je rozhodnuto o složení dalšího vkladu, rovná se jedné desetině rozdílu mezi schodkem vyjádřeným v procentech HDP za předchozí rok a referenční hodnotou 3 % HDP.
3. Žádný jednotlivý vklad podle článků 1 a 2 nesmí překročit maximální limit ve výši 0,5 % HDP.
Článek 13
Rada zpravidla přemění podle čl. 104c odst. 11 vklad na pokutu, jestliže podle jejího názoru nedošlo k odstranění nadměrného schodku do dvou let od rozhodnutí požadovat na dotyčném zúčastněném členském státu složení vkladu.
Článek 14
V souladu s čl. 104c odst. 12 zrušuje Rada opatření uvedené v čl. 104c odst. 11 první a druhé odrážce v závislosti na rozsahu, v jakém dotyčný zúčastněný členský stát postoupil v odstraňování nadměrného schodku.
Článek 15
104c odst. 12 zrušuje Rada veškeré sankce, jestliže je zrušeno rozhodnutí o existenci nadměrného schodku.
Pokuty uvalené podle článku 13 tohoto nařízení nebudou dotyčnému zúčastněnému členskému státu vráceny.
Článek 16
Vklady uvedené v článcích 11 a 12 tohoto nařízení se skládají u Komise.
Úroky z vkladů a pokuty uvedené v článku 13 tohoto nařízení představují jiné příjmy uvedené v článku 201 Smlouvy a rozdělují se mezi zúčastněné členské státy, u kterých není zjištěn nadměrný schodek podle čl. 104c odst.
ODDÍL 5 PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 17
Pro účely tohoto nařízení a po dobu, dokud má Spojené království rozpočtový rok, který se nekryje s kalendářním rokem, se oddíly 2, 3 a 4 tohoto nařízení použijí na Spojené království v souladu s přílohou.
Článek 18
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 1999.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 1482/97 ze dne 28. července 1997, kterým se pro svobodné pásmo Madeiry stanoví prováděcí předpisy k nařízení Rady (ES) č. 122/96 o preferenčních sazebních opatřeních pro dovoz některého zboží do svobodných pásem Madeiry a Azor na základě jeho konečného použití
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 122/96 ze dne 22. ledna 1996 o preferenčních sazebních opatřeních pro dovoz některého zboží do svobodných pásem Madeiry a Azor na základě jeho konečného použití[1], a zejména na články 2 a 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že se žádost předložená portugalskými orgány na základě čl. 2 odst. 1 nařízení (ES) č. 122/96 týká pouze svobodného pásma Madeiry;
vzhledem k tomu, že s ohledem na uvedenou žádost a podporu činností ve svobodném pásmu Madeiry musí Komise vypracovat seznam zboží, na které se vztahuje osvobození od cla podle článku 2 nařízení (ES) č. 122/96 za předpokladu, že je určeno k podstatnému přepracování ve smyslu článku 24 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství[2], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 82/97[3];
vzhledem k tomu, že je vhodné stanovit kontrolní opatření k zajištění toho, že přístup zboží k preferenčním sazebním opatřením na základě jeho konečného použití je v souladu s články 291 až 304 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93[4], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 89/97[5], kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 2913/92, a že se operace konečného použití uvnitř svobodného pásma Madeiry provádějí podle platných předpisů, zejména v souladu s články 799 až 842 nařízení (EHS) č. 2454/93;
vzhledem k tomu, že v případě, že zboží dosáhne konečného použití, použijí se opatření obchodní politiky;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Na základě článků 1 a 2 nařízení (ES) č. 122/96 se zboží propuštěné do volného oběhu ve svobodném pásmu Madeiry, jehož seznam je uveden v příloze I, až do 31. prosince 2005 zcela osvobozuje od cla v souladu s režimem upraveným v článcích 2 a 3.
Článek 2
1. Povolení podle čl. 291 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2454/93 vydávají na základě písemné žádosti dotyčné osoby celní orgány příslušné k dohledu nad svobodným pásmem Madeiry.
Žádost musí odpovídat vzoru uvedenému v příloze II. Kromě případně vyžadovaných údajů vyjmenovaných v čl.
291 odst. 3 uvede žadatel údaje požadované v jednotlivých rubrikách vzoru.
Žádosti musí být podepsány a datovány.
3. Povolení umožňující propuštění zboží do volného oběhu s preferenčními sazebními opatřeními se vydává v souladu se vzorem uvedeným v příloze III.
Článek 3
1. Zboží propuštěné do volného oběhu uvnitř pásma s nulovým clem podle tohoto nařízení zůstává pod celním dohledem za podmínek stanovených v článku 82 nařízení (EHS) č. 2913/92.
2. Všechny operace konečného použití musí být uvedeny v evidenci zboží schválené v souladu s čl. 293 písm. b) a článkem 817 nařízení (EHS) č. 2454/93.
3. V evidenci zboží musí být uvedeny tyto další údaje:
a) údaje o zboží propuštěném do volného oběhu na základě konečného použití;
b) údaje o přiděleném konečném použití;
c) údaje o produktech vzniklých operacemi přiděleného konečného použití.
4. Na zboží propuštěné do volného oběhu s nulovým clem podle odstavce 1 se vztahují tyto podmínky:
a) pro produkty vzniklé operacemi přiděleného konečného použití musí být prokázáno, že byly podrobeny přepracování požadovanému podle článku 24 nařízení (EHS) č. 2913/92;
b) pro ostatní produkty musí být
- v případě vývozu podáno vývozní prohlášení,
- v případě likvidace mimo svobodné pásmo předloženo příslušné povolení; odpady nebo zbytky po likvidaci musí být zpracovány nebo použity způsobem předepsaným pro zboží, které není zbožím Společenství,
- uloženo clo, je-li zboží použito jiným způsobem, než jaký stanoví toto nařízení.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 29. července 1997, kterým se mění nařízení Rady (EHS) č. 2092/91 o ekologickém zemědělství a k němu se vztahujícím označování zemědělských produktů a potravin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2092/91 ze dne 24. června 1991 o ekologickém zemědělství a k němu se vztahujícím označování zemědělských produktů a potravin [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 418/96 [2], a zejména na článek 13 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že podle čl. 7 odst. 1a nařízení (EHS) č. 2092/91 podmínky uvedené v čl. 7 odst. 1 uvedeného nařízení neplatí pro produkty, které se běžně používaly před přijetím uvedeného nařízení podle zásad dobré praxe ekologického zemědělství dodržovaných ve Společenství;
vzhledem k tomu, že několik členských států sdělilo Komisi příslušné údaje o produktech, které se na jejich území běžně používaly v ekologickém zemědělství přede dnem 24. června 1991 a nejsou zahrnuty do přílohy II nařízení (EHS) č.
2092/91; že také uvedlo, že tyto produkty jsou v dotyčném členském státě stále povoleny v zemědělství všeobecně; že po přezkoumání žádosti členských států se zdá vhodné zahrnout v této fázi produkt "jíly" jako doplňující pomocnou půdní látku a následující produkty jako přípravky na ochranu rostlin: azadirachtin, včelí vosk, některé sloučeniny mědi, ethylen, želatina, síran hlinitodraselný, polysulfid vápenatý, lecitin, výtažky z Nicotiana tabacum, mikroorganické přípravky, minerální oleje, manganistan draselný a křemenný písek;
vzhledem k tomu, že by za této situace měly být zahrnuty také některé produkty (kompostovaný domovní odpad, průmyslový vápenec z výroby cukru), které se tradičně používají v nových členských státech (Rakousku, Finsku, Švédsku);
vzhledem k tomu, že některé členské státy kromě toho požádaly, aby do přílohy II nařízení (EHS) č. 2092/91 byla zahrnuta některá jiná hnojiva, přípravky na ochranu rostlin a jiné přípravky používané v zemědělství, aby se mohly používat v ekologickém zemědělství; že po přezkoumání těchto žádostí se zjistilo, že požadavky čl.
1 uvedeného nařízení jsou splněny pro hydrogenfosforečnan amonný a pro některé pyrethroidy, jejichž použití je ovšem povoleno pouze v pastích, a pro hydrolyzované proteiny, pokud jsou použity v pastích nebo jinde, kde je to povoleno, spolu s jinými přípravky na ochranu rostlin uvedenými v příloze II oddílu B nařízení (EHS) č. 2092/91;
vzhledem k tomu, že zařazení kompostovaného domovního odpadu, průmyslového vápence z výroby cukru, výtažků z Nicotiana tabacum, sloučenin mědi, minerálních olejů, metaldehydových pastí a pastí s pyrethroidy by mělo být omezeno na dobu pěti let, než budou známy výsledky jiného přezkoumání zaměřeného na další upřesnění požadavků nebo na možnou náhradu těchto produktů jinými řešeními; že přezkoumání by mělo být zahájeno co nejdříve na základě dalších informací předložených členskými státy, které mají zájem na zachování těchto produktů;
vzhledem k tomu, že u některých hnojiv a všech přípravků na ochranu rostlin je nutné zavést omezující podmínky použití nebo požadavky na složení; že zejména u sloučenin mědi a u výtažků z Nicotiana tabacum je vhodné, aby se další zpřísnění podmínek použití v případě některých plodin a škůdců zkoumalo co možná nejdříve, a to nejpozději 30. června 1999;
vzhledem k tomu, že se ukazuje, že některé přípravky na ochranu rostlin uvedené v příloze II oddílu B nařízení (EHS) č. 2092/91 se nepoužívají, a proto by měly být z uvedené přílohy vyňaty;
vzhledem k tomu, že některé členské státy požádaly o doplnění některých produktů do přílohy VI nařízení (EHS) č. 2092/91 a o zařazení přísnějších podmínek pro používání některých produktů nezemědělského původu, které jsou již v uvedené příloze zahrnuty; že přezkoumání ukázalo, že tyto žádosti splňují požadavky uvedené v čl. 5 odst. 4 nařízení (EHS) č. 2092/91 a článku 2 nařízení Komise (EHS) č. 207/93 [3], ve znění nařízení (ES) č. 345/97 [4];
vzhledem k tomu, že by mělo být povoleno období na spotřebování zásob produktů, které byly z uvedené přílohy vyňaty nebo které se budou moci používat jen za přísnějších podmínek;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem výboru uvedeného v článku 14 nařízení (ES) č. 2092/91,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy II a VI nařízení (EHS) č. 2092/91 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1495/97 ze dne 29. července 1997, kterým se stanoví zvláštní opatření v odvětví hovězího a telecího masa odchylující se od nařízení (EHS) č. 3719/88
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 805/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2222/96 [2], a zejména na čl. 13 odst. 12 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č.
3719/88 [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1404/97 [4], stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty;
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 1445/95 [5], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 266/97 [6], stanoví prováděcích pravidla pro dovozní a vývozní licence v odvětví hovězího a telecího masa;
vzhledem k tomu, že veterinární a hygienická opatření přijatá egyptskými orgány pro vývozy skotu v důsledku výskytu případů bovinní spongiformní encefalopatie v Irsku vážně poškodila finanční zájmy vývozců a že takto vzniklá situace nepříznivě ovlivnila možnosti vývozu za podmínek stanovených nařízením (EHS) č. 3719/88;
vzhledem k tomu, že je proto nezbytné omezit takové škodlivé důsledky přijetím zvláštních opatření, aby vývozní operace, které z uvedených z důvodu nemohly být dokončeny;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso;
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Toto nařízení se vztahuje na produkty kategorie 3 uvedené na seznamu v příloze III nařízení (ES) č. 1445/95, pro které byly v Irsku od 30. října 1996 do 31. prosince 1996 vydány vývozní licence uvádějící v kolonce 7 slovo "Egypt".
2. Toto nařízení se použije pouze za předpokladu, že příslušný vývozce ke spokojenosti příslušných orgánů prokáže, že nemohl uskutečnit vývozy z důvodu zavedení veterinárních a hygienických opatření přijatých orgány třetí země určení.
Článek 2
Na žádost držitele jsou zrušeny vývozní licence vydané podle nařízení (ES) č. 1445/95 od 30. října 1996 do 31. prosince 1996 a odpovídající jistoty jsou uvolněny.
Článek 3
Každý čtvrtek oznámí Irsko množství produktů, u kterých byla v předcházejícím týdnu uplatněna opatření podle článku 2, včetně upřesnění data vydání licencí.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1509/97 ze dne 30. července 1997 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č.
1195/97 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních nebo jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
vzhledem k tomu, že je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou, pokud jde o výrobky č.
1 až 4 v tabulce v příloze, v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex – odboru pro celní a statistickou nomenklaturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží, které vydaly celní orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu tří měsíců.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
kterým se mění nařízení (EHS) č. 903/90, (EHS) č. 2699/93, (ES) č. 1431/94, (ES) č. 1559/94, (ES) č. 1474/95, (ES) č. 1866/95, (ES) č. 1251/96, (ES) č. 2497/96 a (ES) č. 509/97 v odvětví vajec, vaječného albuminu a drůbežího masa
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 715/90 ze dne 5. března 1990 o opatřeních vztahujících se na zemědělské produkty a některé zboží vyrobené ze zemědělských produktů pocházejících ze států AKT nebo ze zámořských zemí a území [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 619/96 [2], a zejména na článek 27 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2490/96 ze dne 20. prosince 1996 o prodloužení platnosti nařízení (ES) č. 3066/95, kterým se zřizují určité koncese v podobě celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty a stanoví, jako autonomní a přechodné opatření, některé koncese pro zemědělské produkty podle Evropských dohod, s ohledem na Dohodu o zemědělství uzavřenou během Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání [3],
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 774/94 ze dne 29. března 1994 o otevření a správě některých celních kvót Společenství pro vysoce jakostní hovězí maso, vepřové maso, drůbeží maso, pšenici, sourež a otruby, krupičné otruby a jiná rezidua [4], ve znění nařízení (ES) č. 2198/95 [5], a zejména na článek 7 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1926/96 ze dne 7. října 1996, kterým se zřizují určité koncese v podobě celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty a stanoví, jako autonomní a přechodné opatření, některé koncese na zemědělské produkty podle dohod o volném obchodu a obchodních záležitostech s Estonskem, Lotyšskem a Litvou, s ohledem na Dohodu o zemědělství uzavřenou během Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání [6], a zejména na článek 5 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1095/96 ze dne 18. června 1996 o zavedení koncesí stanovených v seznamu CXL sestaveném na základě závěrů jednání o čl. XXIV odst. 6 GATT [7],
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2398/96 ze dne 12. prosince 1996 o otevření celní kvóty pro krůtí maso, které pochází a dováží se z Izraele v rámci dohody o přidružení a prozatímní dohody mezi Evropským společenstvím a Státem Izrael [8], a zejména článek 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2771/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vejci [9], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1516/96 [10], a zejména článek 22 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2777/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s drůbežím masem [11], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2916/95 [12], a zejména článek 22 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2783/75 ze dne 29. října 1975 o společném obchodním režimu pro vaječný albumin a mléčný albumin [13], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2916/95, a zejména čl. 2 odst. 1, čl. 4 odst. 1 a článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č.
903/90 [14] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1206/97 [15] stanoví prováděcí pravidla k režimu dovozu některých produktů z drůbežího masa pocházejících ze států africké, karibské a tichomořské oblasti (AKT) nebo ze zámořských zemí a území s ohledem na provádění Dohody o zemědělství uzavřené během Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání;
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 2699/93 [16]; naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2513/96 [17] stanoví prováděcí pravidla k opatřením v odvětví drůbežího masa a vajec podle prozatímních dohod mezi Společenstvím a Polskem, Maďarskem a bývalou Českou a Slovenskou Federativní Republikou;
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 1431/94 [18] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 997/97 [19] stanoví prováděcí pravidla k dovoznímu režimu v odvětví drůbežího masa podle nařízení (ES) č. 774/94;
vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č. 1559/94 [20] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2513/96 stanoví prováděcí pravidla k opatřením v odvětví drůbežího masa a vajec podle prozatímních dohod mezi Společenstvím na jedné straně a Bulharskem a Rumunskem na straně druhé;
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 1474/95 [21] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1242/97 [22] upravuje otevření a správu celních kvót v odvětví vajec a pro vaječný albumin;
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 1866/95 ze dne 26. července 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k opatřením v odvětví drůbežího masa podle dohod o volném obchodu a obchodních záležitostech mezi Společenstvím a Estonskem, Litvou a Lotyšskem [23], naposledy pozměněné nařízením (ES) č.
2166/96 [24], stanoví prováděcí pravidla k opatřením v odvětví drůbežího masa podle zmíněných dohod; že toto nařízení musí být změněno, aby byla vzata v úvahu opatření týkající se produktů z drůbežího masa a vaječných produktů stanovená nařízením (ES) č. 1926/96;
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 1251/96 [25] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1211/97 [26] upravuje otevření a správu celních kvót v odvětví drůbežího masa;
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 2497/96 [27] stanoví prováděcí pravidla k opatřením v odvětví drůbežího masa podle dohody o přidružení a prozatímní dohodě mezi Evropským společenstvím a Státem Izrael;
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 509/97 [28] stanoví prováděcí pravidla k prozatímní dohodě o obchodu a obchodních záležitostech pro odvětví drůbežího masa mezi Evropským společenstvím, Evropským společenstvím uhlí a oceli a Evropským společenstvím pro atomovou energii na straně jedné a Republikou Slovinsko na straně druhé;
vzhledem k tomu, že k minimalizaci rizika podvodu musí členské státy, ve kterých má dovozce bydliště nebo sídlo, kontrolovat, zda uchazeč splňuje kvalifikační kritéria;
vzhledem k tomu, že dovozní licence udělené podle nařízení (ES) č. 1431/94 nezakládají pro skupiny 3 a 5 povinnost dovozu z uvedené země; že však na licencích pro země skupiny 3 a 5 musí být uvedeno, že tyto licence neopravňují k dovozu ze zemí patřících k jiným skupinám;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článcích 4 nařízení (EHS) č. 903/90, (EHS) č. 2699/93, (ES) č. 1559/94, (ES) č. 1866/95, (ES) č. 2497/96 a (ES) č. 509/97 se odstavce 2 nahrazují tímto:
"2. Žádost o licence musí být podána u příslušného orgánu členského státu, ve kterém má žadatel bydliště nebo sídlo.
Žádosti jsou přípustné, pouze pokud žadatel písemně prohlásí, že nepodal a nepodá žádné další žádosti týkající se stejného období a výrobků stejné skupiny.
Předloží-li týž uchazeč více než jednu žádost týkající se výrobků stejné skupiny, jsou všechny jeho žádosti nepřípustné."
Článek 2
Nařízení (ES) č. 1431/94 se mění takto:
1. V článku 3 se doplňují nová písmena f) a g), která znějí:
"f) Kolonka 24 licencí pro skupinu 3 musí obsahovat některý z těchto údajů:
Není určeno k použití na výrobky pocházející z Brazílie nebo Thajska.
Reglamento (CE) no 1514/97
Forordning (EF) nr.
1514/97
Verordnung (EG) Nr. 1514/97
KanonismoV (EK) ariJ.
1514/97
Regulation (EC) No 1514/97
Réglement (CE) no 1514/97
Regolamento (CE) n. 1514/97
Verordening (EG) nr.
1514/97
Regulamento (CE) no 1514/97
Asetus (EY) N:o 1514/97
Förordning (EG) nr 1514/97.
g) Kolonka 24 licencí pro skupinu 5 musí obsahovat některý z těchto údajů:
Není určeno k použití na výrobky pocházející z Brazílie.
Reglamento (CE) no 1514/97
Forordning (EF) nr.
1514/97
Verordnung (EG) Nr. 1514/97
KanonismoV (EK) ariJ.
1514/97
Regulation (EC) No 1514/97
Réglement (CE) no 1514/97
Regolamento (CE) n. 1514/97
Verordening (EG) nr.
1514/97
Regulamento (CE) no 1514/97
Asetus (EY) N:o 1514/97
Förordning (EG) nr 1514/97."
2. V čl. 4 odst. 2 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"Žádost o licence musí být podána u příslušného orgánu členského státu, ve kterém má žadatel bydliště nebo sídlo.
Žádosti jsou přípustné, pouze pokud žadatel písemně prohlásí, že nepodal a nepodá žádné další žádosti týkající se stejného období a výrobků stejné skupiny.
Předloží-li týž uchazeč více než jednu žádost týkající se výrobků stejné skupiny, jsou všechny jeho žádosti nepřípustné."
Článek 3
V čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 1474/95 a (ES) č. 1251/96 se první pododstavce nahrazují tímto:
"Žádost o licence musí být podána u příslušného orgánu členského státu, ve kterém má žadatel bydliště nebo sídlo.
Žádosti jsou přípustné, pouze pokud žadatel písemně prohlásí, že nepodal a nepodá žádné další žádosti týkající se stejného období a výrobků stejné skupiny.
Předloží-li týž uchazeč více než jednu žádost týkající se výrobků stejné skupiny, jsou všechny jeho žádosti nepřípustné."
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 22. července 1997, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1696/71 o společné organizaci trhu s chmelem
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 42 a 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
(1) vzhledem k tomu, že je důležité, aby podpora producentům sloužila zejména k zajištění lepšího a stálejšího příjmu; že je nutné stanovit přiměřenou horní hranici pro srážky, jejichž účelem je, aby seskupení producentů dosáhla cíle podle čl. 7 odst.
1 písm. a) až d) nařízení (EHS) č. 1696/71 [4]; že je proto nutné změnit čl.
7 odst. 1a uvedeného nařízení;
(2) vzhledem k tomu, že zvýšení podpory pro jiné odrůdy by mohlo vést ke značnému rozšíření pěstebních ploch těchto odrůd na úkor jakosti; že v důsledku nadměrné nabídky a slabé poptávky by mohly ceny těchto odrůd klesnout tak silně, že by seskupení producentů byla přinucena využít jejich právo veta a zpětně odkoupit chmel; že by tento chmel mohl mít na trhu problémy s odbytem a seskupením producentů by se vytvořily velké zásoby odrůd nižší jakosti; že by tato skutečnost mohla destabilizovat trh; že za účelem zabránit této situaci by měla seskupení producentů rozhodnout, jaké odrůdy mohou jejich členové pěstovat; že je proto nutné změnit čl.
7 odst.
1 písm. d) a čl.
7 odst.
3 písm. b) první pododstavec;
(3) vzhledem k tomu, že čl. 7 odst.
3 písm. b) nařízení (EHS) č. 1696/71 ukládá producentům, kteří jsou členy seskupení producentů, a uznaným seskupením producentů, která jsou členy sdružení, povinnost uvádět na trh veškerou jejich produkci prostřednictvím seskupení producentů nebo sdružení; že se uplatňování této zásady ukázalo u producentů Společenství, z nichž většina byla členy jednoho seskupení, jako značně problematické; že přechodné období podle posledního pododstavce výše uvedeného ustanovení, během kterého mohou členové uznaného seskupení producentů, pokud to seskupení schválí, samostatně uvádět na trh část jejich produkce nebo produkci celou v souladu s pravidly stanovenými a kontrolovanými seskupením, končí 31. prosince 1996; že je proto nutné rozhodnout, jaký režim se uplatní od 1. ledna 1997, a následně změnit čl.
3 písm. b) nařízení (EHS) č. 1696/71;
(4) vzhledem k tomu, že by bylo nevýhodné odebrat uznání těm seskupením producentů, která navíc pečlivě vykonávají všechny ostatní úkoly, jako je správa podpory producentům a splnění výše uvedených cílů; že je proto vhodné umožnit členům uznaného seskupení producentů, aby samostatně uváděli na trh část jejich produkce nebo produkci celou, aniž by byli potrestáni snížením podpory, pokud to seskupení schválí a pokud má toto seskupení možnost kontrolovat ceny sjednané mezi producenty a obchodníky a vykonávat právo veta; že by ve stejné souvislosti měli mít producenti, kteří si to přejí, také možnost uvést na trh část jejich produkce prostřednictvím jiného seskupení producentů určeného jejich vlastním seskupením, pokud se jedná o produkty zvláštních znaků, které nespadají do obchodních činností jejich vlastního seskupení;
(5) vzhledem k tomu, že každé seskupení producentů má své zvláštnosti, pokud jde o podmínky produkce a uvádění na trh; že je proto vhodné, aby členové seskupení mohli kdykoli rozhodnout o opatřeních, která se za účelem přizpůsobení produkce požadavkům trhu urychleně přijmou; že tato volnost ale předpokládá zavedení přizpůsobivého režimu, pokud jde o dostupnost a správu rozpočtu;
(6) vzhledem k tomu, že je proto nutné, aby byla podpora vyplácena v době příslušné sklizně, aniž by se dělal rozdíl mezi skupinami odrůd; že to znamená zrušit způsob výpočtu podle čl. 12 odst.
5 písm. a) a b), který je založen na prohlášeních členských států; že by měl být nahrazen výpočtem paušální podpory na hektar stanovené na základě historických průměrů; že je v případě narušení trhu možné poskytnout podporu pouze na část pěstebních ploch; že je nutné umožnit pro tyto případy změnu výše podpory; že je proto nutné v uvedeném nařízení změnit odstavec 6 a zrušit odstavec 7;
(7) vzhledem k tomu, že by seskupení producentů měla mít možnost rozhodnout, zda svým členům vyplatí celou paušální podporu v poměru k pěstební ploše nebo pouze 80 % až 100 % této podpory; že je proto nutné upravit čl.
7 odst. 1 písm. e) o správě režimu podpor;
(8) vzhledem k tomu, že by seskupení producentů měla mít možnost zadržet až 20 % podpory poskytované za účelem dosažení cílů podle čl. 7 odst.
1 písm. a) až d), zejména nebo dokonce výhradně pro účely přechodu na jiné odrůdy, pokud je to v tomto odvětví ještě zapotřebí; že je v rámci jiných zvláštních opatření možné rozvinout výzkum v oblasti rostlinolékařství; že by se tento výzkum měl soustředit na používání technik a prostředků šetrných k životnímu prostředí; že je vhodné používat pro tento účel výraz "integrovaná ochrana plodin";
(9) vzhledem k tomu, že pokud seskupení producentů neuvedou na trh veškerou produkci svých členů, stane se výše uvedená možnost závazná; že je nutné začlenit tuto povinnost do čl.
12 odst. 5;
(10) vzhledem k tomu, že zadržená podpora může být kumulována nejvýše po dobu pěti let; že na konci tohoto období musí být zadržená podpora v plné výši vyplacena; že je nutné začlenit toto ustanovení do čl.
12 odst. 5;
(11) vzhledem k tomu, že za účelem racionalizace a zjednodušení plateb by se měla provádět pouze jedna platba ročně, která by zahrnula jak podporu producentům, tak podporu pro přechod na jiné odrůdy; že by se tyto platby měly provádět brzy po sklizni, každopádně do 31. prosince příslušného roku; že však pro sklizeň 1996 toto datum již uplynulo a mělo by se tedy nalézt vhodné řešení; že je proto nutné pozměnit článek 17;
(12) vzhledem k tomu, že je nutné vyhodnotit přijatá opatření, jejich vliv na hospodářskou situaci odvětví a případně předložit návrhy; že je proto nutné začlenit tuto povinnost do článku 18,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 1696/71 se mění takto:
1. v článku 7:
a) se odst. 1 písm. a) nahrazuje tímto:
"a) soustředit nabídku a stabilizovat trh uvedením na trh veškeré produkce svých členů nebo případně prodat chmel za vyšší cenu než podle čl. 7 odst. 3 písm. b);"
b) se odst. 1 písm. b) nahrazuje tímto:
"b) společně přizpůsobit produkci požadavkům trhu a zlepšit ji především přechodem chmelnic na jiné odrůdy, jejich reorganizací, podporou odbytu, výzkumem v oblasti produkce, uvádění na trh a v oblasti integrované ochrany;"
c) se odst. 1 písm. c) nahrazuje tímto:
"c) podpořit racionalizaci a mechanizaci pěstování a sklizně za účelem zvýšení výnosnosti produkce a ochrany životního prostředí;"
d) se odst. 1 písm. d) nahrazuje tímto:
"d) rozhodnout, jaké odrůdy chmele mohou jeho členové pěstovat, a přijmout společná pravidla produkce;"
e) se odst. 1 písm. e) nahrazuje tímto:
"e) spravovat režim podpor stanovený v článku 12 přidělením každému producentovi, který je členem seskupení, jeho podíl podpory v poměru k pěstební ploše, s výhradou použití odstavce 5 uvedeného článku;"
f) se odst. 1a nahrazuje tímto:
"a) Seskupení producentů mohou využít až 20 % podpory pro opatření, která umožňují uskutečnit cíle uvedené v odst. 1 písm. a) až d);"
g) se odst. 3 písm. b) nahrazuje tímto:
"b) zahrnou do svých stanov povinnost pro producenty, kteří jsou členy seskupení, a pro uznaná seskupení producentů, která jsou členy sdružení:
- dodržovat společná pravidla produkce a rozhodnutí o odrůdách k pěstování,
- veškerou produkci uvádět na trh prostřednictvím seskupení nebo sdružení.
Tato povinnost se však nevztahuje na produkty, na které producenti uzavřeli prodejní smlouvy, než se stali členy seskupení, pokud seskupení o tom byla informována a tyto smlouvy schválila.
Pokud to schválí seskupení producentů a stanoví podmínky, mohou jeho členové:
- nahradit povinnost uvádět na trh veškerou produkci prostřednictvím seskupení producentů uváděním na trh podle společných pravidel uvedených ve stanovách, která zaručí seskupení producentů právo kontrolovat úroveň prodejních cen, které musí schválit, přičemž odmítnutí zavazuje seskupení k převzetí chmele za vyšší cenu;
- uvést na trh prostřednictvím jiného seskupení producentů určeného jejich vlastním seskupením produkty, které z hlediska jejich povahy nespadají do obchodních činností jejich vlastního seskupení.";
2. Článek 9 se zrušuje;
3. Článek 10 nahrazuje tímto:
"Článek 10
1. Rada stanoví na návrh Komise hlasovacím postupem podle čl. 43 odst. 2 Smlouvy obecná prováděcí pravidla k článku 8.
2. Prováděcí pravidla k článku 8 se stanoví postupem podle článku 20.";
4. v článku 12:
a) se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. a) V regionech Společenství, ve kterých jsou uznaná seskupení producentů schopna zajistit pro své členy přiměřený příjem a racionálně spravovat nabídku, je podpora poskytována pouze těmto jediným seskupením producentů.
b) Ve zvláštním případě, kdy je producent usazen v jiném členském státu než seskupení, jehož je členem, je celá výše podpory vyplacena přímo tomuto producentovi prostřednictvím příslušných orgánů členského státu, ve kterém je usazen.
c) V ostatních regionech se podpora také poskytuje samostatným producentům.";
b) se odstavec 5 nahrazuje tímto:
"5. a) Výše této podpory na hektar je pro všechny skupiny odrůd stejná.
Rovná se 480 ECU/ha a je stanovena od sklizně 1996 na období pěti let.
b) Pokud je v souladu s odst. 3 prvním pododstavcem podpora poskytnuta uznanému seskupení producentů, může se toto seskupení rozhodnout, zda každoročně vyplatí svým členům celou podporu v poměru k pěstební ploše nebo pouze část této podpory, minimálně však 80 %, v závislosti na tom, zda existují žádosti o přechod na jiné odrůdy nebo případně jiné cíle stanovené v souladu s čl. 7 odst. 1 písm. a) až d).
c) Pokud je podpora poskytnuta uznanému seskupení producentů a pokud toto seskupení neuvede na trh veškerou produkci svých členů, seskupení zadrží každoročně 20 % podpory producentům pro dosažení cílů podle písmene b).
d) Zadržená podpora může být kumulována nejvýše po dobu pěti let; na konci tohoto období musí být zadržená podpora v plné výši vyplacena.
e) V případě podle odst. 3 písm. b) tohoto článku musí příslušný producent vyplatit seskupení producentů, jehož je členem, částku odpovídající zadržené částce v souladu s písmeny b) nebo c).";
c) se odstavec 6 nahrazuje tímto:
"6. V případě, že zpráva uvedená v článku 11 poukáže na riziko vzniku strukturálních přebytků nebo narušení struktury zásobování na trhu Společenství s chmelem, může Rada na návrh Komise postupem podle čl. 43 odst. 2 Smlouvy upravit výši podpory stanovenou v předcházejícím odstavci:
a) buď omezením podpory na část pěstitelských ploch zaregistrovaných pro příslušný rok, případně upravením její výše;
b) nebo vyloučením pěstitelských ploch v prvním a/nebo druhém sklizňovém roce z nároku na podporu.";
d) odstavec 7 zrušuje;
5. článek 12a se zrušuje;
6. článek 16 se nahrazuje tímto:
"Článek 16
Pokud toto nařízení nestanoví jinak, použijí se pro produkci a obchod s produkty uvedenými v čl. 1 odst. 1 články 92, 93 a 94 Smlouvy.";
7. článek 17 se nahrazuje tímto:
"Článek 17
1. Ustanovení o financování společné zemědělské politiky se použijí pro trh s produkty uvedenými v čl. 1 odst. 1, a to od data zavedení režimu stanoveného tímto nařízením.
2. Podpory poskytované členskými státy podle článku 8 představují společné opatření ve smyslu čl. 2 odst. 1 nařízení (EHS) č. 4256/88 [1] Nařízení Rady (EHS) č. 4256/88 ze dne 19. prosince 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 2052/88, pokud jde o orientační sekci Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (Úř. věst. L 374, 31.12.1988, s. 25). Nařízení pozměněné nařízením (EHS) č. 2085/93 (Úř. věst. L 193, 31.7.1993, s. 44).. Jsou kryty ročními předběžnými odhady výdajů podle čl. 31 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2328/91 [2] Nařízení Rady (EHS) č. 2328/91 ze dne 15. července 1991 o zlepšení účinnosti zemědělských struktur (Úř. věst. L 218, 6.8.1991, s. 1). Nařízení naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2387/95 (Úř. věst. L 244, 12.10.1995, s. 50)..
Čl. 1 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2328/91 se uplatní pro podpory podle tohoto odstavce.
Podpora je vyplacena v souladu s článkem 21 nařízení (EHS) č. 4253/88 [3] Nařízení Rady (EHS) č. 4253/88 ze dne 19. prosince 1988, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 2052/88, pokud jde o koordinaci mezi činnostmi jednotlivých strukturálních fondů navzájem a mezi těmito činnostmi a operacemi Evropské investiční banky a jinými stávajícími finančními nástroji (Úř. věst. L 374, 31.12.1988, s. 1). Nařízení naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 3193/94 (Úř. věst. L 337, 24.12.1994, s. 11).
3. Členské státy vyplatí podporu producentům co nejdříve po sklizni a nejpozději 15. října 1997 pro sklizeň 1996 a počínaje sklizní 1997 mezi 16. říjnem a 31. prosincem hospodářského roku, pro který je žádost o podporu podána.
4. Komise přijme k tomuto článku prováděcí pravidla.";
8. článek 18 se nahrazuje tímto:
"Článek 18
Členské státy a Komise si vzájemně sdělují údaje nezbytné pro uplatňování tohoto nařízení.
Pravidla pro sdělování, vyhodnocení a zveřejnění těchto údajů se přijmou postupem podle článku 20.
Na základě těchto údajů se Komise zaváže sestavit pro Radu Evropské unie vyhodnocení odvětví do 1. září 2000; toto vyhodnocení může být případně doprovázeno návrhy."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 4. srpna 1997, kterým se mění nařízení (ES) č. 1445/95 o prováděcích pravidlech pro dovozní a vývozní licence v odvětví hovězího a telecího masa
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 805/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2222/96 [2], a zejména na články 9 a 13 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že čl. 10 odst. 5 nařízení Komise (ES) č. 1445/95 ze dne 26. června 1995 o prováděcích pravidlech pro dovozní a vývozní licence v odvětví hovězího a telecího masa a o zrušení nařízení (EHS) č. 2377/80 [3] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1496/97 [4] stanoví, že odchylně od odstavce 1 uvedeného článku se na žádost hospodářského subjektu nevztahuje pětidenní lhůta na žádosti o licence pro produkty kódů KN 0201 a 0202, které se týkají množství nejvýše 22 tun;
vzhledem k tomu, že se ukazuje, že v případě zamítnutí žádostí o licence se na takto malá množství mimořádně zvýšil podíl žádostí o licence pro zmrazené maso; že je v zájmu lepší správy těchto množství nutné omezit žádosti o tyto licence pro čerstvé nebo chlazené maso kódu KN 0201;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V čl. 10 odst. 5 nařízení (ES) č. 1445/95 se první věta nahrazuje tímto:
"5. Odchylně od odstavce 1 se na žádost hospodářského subjektu nevztahuje pětidenní lhůta na žádosti o licence pro produkty kódu KN 0201, které se týkají množství nejvýše 22 tun."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1599/97 ze dne 28. července 1997, které stanoví prováděcí pravidla k uplatňování minimálních cen při dovozu některých bobulovin pocházejících z Bulharska, Maďarska, Polska, Rumunska, Slovenska a České republiky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3066/95 ze dne 22. prosince 1995, kterým se zřizují určité koncese v podobě celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty a stanoví, jako autonomní a přechodné opatření, některé koncese pro zemědělské produkty podle evropských dohod, s ohledem na Dohodu o zemědělství uzavřenou během Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č.
1595/97 [2], a zejména na článek 8 uvedeného nařízení;
vzhledem k tomu, že třeba stanovit prováděcí pravidla k nové úpravě minimálních cen stanovených v přílohách k přílohám nařízení (ES) č. 1595/97 pro dovoz některých bobulovin určených ke zpracování pocházejících z Bulharska, Maďarska, Polska, Rumunska, Slovenska a České republiky; že je pro přehlednost a názornost zapotřebí, aby minimální ceny stanovené v přílohách k výše uvedeným přílohám byly zahrnuty do jediné tabulky uvedené v příloze k tomuto nařízení;
vzhledem k tomu, že je třeba vymezit pojem "šarže" používaný v odstavci 2 příloh k přílohám nařízení (ES) č. 1595/97;
vzhledem k tomu, že je s ohledem na řádné uplatňování režimu zapotřebí stanovit charakteristiky, podle kterých lze zařadit jednotlivé mražené produkty do různých kategorií uvedených v přílohách k přílohám nařízení (ES) č. 1595/97;
vzhledem k tomu, že členské státy musí pravidelně sdělovat údaje o dovozu; že ustanovení vztahující se k těmto sdělením nahrazují ustanovení nařízení Komise (EHS) č. 1226/92 ze dne 13. května 1992 o oznamovací povinnosti členských států týkající se údajů o dovozu některých produktů zpracovaných z ovoce a zeleniny [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č.
2480/96 [4]; že pro produkty pocházející z jiných třetích zemí, než které jsou uvedeny v tomto nařízení, je však třeba dodržet ustanovení výše jmenovaného nařízení přijatá ve shodě s nařízením Rady (ES) č. 1926/96 [5];
vzhledem k tomu, že článkem 2 nařízení (ES) č. 1595/97 se zrušuje nařízení Rady (EHS) č. 1988/93 ze dne 19. července 1993 o úpravě minimálních cen při dovozu některých bobulovin pocházejících z Bulharska, Maďarska, Polska, Rumunska, Slovenska a České republiky [6]; že nařízení Komise (EHS) č. 2140/93 ze dne 28. července 1993, které stanoví prováděcí pravidla k platné úpravě minimální ceny pro dovoz bobulovin z Maďarska, Polska, České republiky, Slovenska, Rumunska a Bulharska a stanoví minimálnídovozní ceny platné do 30. dubna 1994 [7], nařízení Komise (ES) č. 767/97 ze dne 28. dubna 1997 o minimálních dovozních cenách bobulovin pocházejících z Maďarska, Polska, České republiky, Slovenska, Rumunska a Bulharska pro hospodářský rok 1997/98 [8], jakož i nařízení Komise (ES) č. 517/97 ze dne 21. března 1997 o minimálních dovozních cenách některých bobulovin pocházejících z Polska [9] je třeba zrušit;
vzhledem k tomu, že pro období od 1. července do vstupu v platnost tohoto nařízení by měli mít dovozci možnost volby mezi starou a novou úpravou cla, pokud jde o dovozní poplatek skládající se z valorického cla a případně vyrovnací dávky; že proto by mělo být používáno toto nařízení od 1. července 1997 jen na žádost hospodářského subjektu;
vzhledem k tomu, že opatření uvedená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro účely tohoto nařízení platí, že "šarže" je zboží určené ke zpracování, které je na základě deklarace propuštěno do volného oběhu.
Každá deklarace smí přitom obsahovat pouze zboží stejného původu a jediného kódu kombinované nomenklatury a u mražených produktů jediného taric kódu uvedeného v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
1. Údaje o hodnotě uvedené v celní deklaraci je třeba doplnit všemi údaji potřebnými pro kontrolu.
2. Pokud
a) faktura předložená celním orgánům nebyla vystavena vývozcem v zemi původu producenta
nebo
b) orgány nejsou přesvědčeny o tom, že hodnota uvedená v deklaraci odpovídá skutečné dovozní ceně
anebo
c) cena nebude během tří měsíců ode dne, kdy celní orgány přijaly deklaraci za účelem propuštění do volného oběhu, zaplacena prodávajícímu,
učiní příslušné orgány nutná opatření k tomu, aby zjistily dovozní cenu, přičemž budou zejména vycházet z maloobchodní ceny uvedené dovozcem.
3. Dovozce si ponechá doklad o provedené platbě ve prospěch prodávajícího.
Tento doklad a veškeré obchodní dokumenty jako faktury, smlouvy a písemnosti týkající se nákupu a prodeje produktů je třeba uchovat po dobu tří let za účelem nahlédnutí při kontrole provedené celními orgány.
Článek 3
1. Příslušné orgány porovnají při splnění formalit na dovozní clo pro propuštění zboží do volného oběhu u každé šarže a každého původu hodnotu uvedenou v celní deklaraci a minimální dovozní cenu uvedenou v příloze.
2. Je-li cena uvedena v celní deklaraci pod minimální cenou uvedenou v příloze, bude zvýšena vyrovnávací částka o výši rozdílu mezi touto hodnotou a minimální cenou.
Článek 4
1. Šarže mražených jahod nebo malin je zařazena do kategorie "celých plodů" ve smyslu tohoto nařízení, jedná-li se o jednotlivé mražené plody a jsou-li splněny následující podmínky:
- maximálně 10 % poškozených plodů, které ztratily maximálně 20 % své původní velikosti a
- maximálně 3 % kusových plodů, které nevykazují více než 80 % své původní velikosti a
- maximálně 5 % plodů s enzymatickými změnami.
U jahod smí šarže "celých plodů" obsahovat pouze plody, které v čerstvém stavu před odstraněním stonků patřily do kategorie "výběr" nebo "I".
2. Šarže mraženého černého nebo červeného rybízu je zařazena do kategorie "beze stonku" ve smyslu tohoto nařízení, jsou-li splněny následující podmínky:
- maximálně jeden celý stonek na každých 500 g plodů vlastní hmotnosti a
- celkem maximálně 2 cm2 cizích složek rostlinného původu na každých 500 g plodů vlastní hmotnosti.
Článek 5
1. U produktů uvedených v příloze informují členské státy Komisi o množství a ceně produktů propuštěných do volného oběhu, s členěním podle země původu a kódu kombinované nomenklatury a u mražených produktů podle taric kódu.
2. K tomuto sdělení dojde nejpozději 25. dne jakéhokoli měsíce pro ty produkty, které byly propuštěny do volného oběhu mezi 1. a 15. dnem příslušného měsíce, nebo nejpozději 10. dnem následujícího měsíce pro ty produkty, které byly propuštěny do volného oběhu mezi 16. a posledním dnem příslušného měsíce.
3. Nebude-li v jednom z období podle odstavce 2 žádný produkt propuštěn do volného oběhu, informuje členský stát o této skutečnosti Komisi dálnopisem v den uvedený v odstavci 2.
4. Ustanovení nařízení (EHS) č. 1226/92 se zrušuje pro produkty s původem v třetích zemích podle předloženého nařízení.
Článek 6
Nařízení (EHS) č. 2140/93, (ES) č. 517/97 a (ES) č. 767/97 se zrušují.
Článek 7
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1713/1997 ze dne 3. září 1997, kterým se stanoví odchylka od nařízení (EHS) č. 2454/93, pokud jde o definici pojmu "původní produkty" používanou pro účely systému všeobecných celních preferencí s ohledem na zvláštní situaci Laosu v případě některých textilních výrobků vyvážených z této země do Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [1], naposledy pozměněné nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 82/97 [2], a zejména na článek 249 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1427/97 [4], a zejména na článek 76 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízením Rady (ES) č.
3281/94 ze dne 19. prosince 1994 o uplatňování čtyřletého systému všeobecných celních preferencí (1995 až 1998) v případě některých průmyslových výrobků pocházejících z rozvojových zemí [5], naposledy pozměněným nařízením Komise (ES) č. 998/97 [6], Společenství poskytlo tyto preference Laosu;
vzhledem k tomu, že článek 67 a následující články nařízení (EHS) č. 2454/93 vymezují definici pojmu "původní produkty" používanou pro účely všeobecných celních preferencí; že však článek 76 uvedeného nařízení stanoví odchylky od těchto ustanovení ve prospěch nejméně rozvinutých zemí zvýhodněných systémem všeobecných celních preferencí, jestliže tyto země podají Společenství patřičnou žádost;
vzhledem k tomu, že vláda Laosu požádala o tuto odchylku pro některé průmyslové výrobky; že na žádost Společenství tato země poskytla požadované doplňující informace o hospodářství;
vzhledem k tomu, že tato žádost splňuje požadavky výše uvedeného článku 76; že zejména zavedení některých podmínek týkajících se množství (na ročním základě), které odráží schopnost trhu Společenství absorbovat laoské produkty, vývozní kapacitu Laosu a skutečně zaznamenané obchodní toky, vylučuje poškození příslušných průmyslových odvětví Společenství;
vzhledem k tomu, že za účelem podpory regionální spolupráce mezi zeměmi, na něž se preference vztahují, je vhodné stanovit, že suroviny, jež mají být v používány v Laosu v souvislosti s touto odchylkou, mají pocházet ze zemí náležejících ke Sdružení národů Jihovýchodní Asie (ASEANu), s výjimkou Myanmaru, k Jihoasijskému sdružení pro regionální spolupráci (SAARC) anebo k loméské úmluvě;
vzhledem k tomu, že každý požadavek na rozšíření uplatňování odchylky nad stanovená množství musí být zvážen za konzultace s laoskými úřady;
vzhledem k tomu, že odchylka se v žádném případě nesmí uplatňovat po 31. prosinci 1998, kdy končí platnost současného systému celních preferencí pro průmyslové výrobky;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex (odborem pro původ),
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Odchylně od článku 67 a následujících článků nařízení (EHS) č. 2454/93 se produkty uvedené v příloze tohoto nařízení a vyrobené v Laosu z tkanin (tkané výrobky) nebo příze (pletené nebo háčkované výrobky), které byly dovezeny do uvedené země a které pocházejí ze země náležející ke Sdružení národů jihovýchodní Asie (ASEAN, s výjimkou Myanmaru), k Jihoasijskému sdružení pro regionální spolupráci (SAARC) anebo k loméské úmluvě, považují v souladu s níže uvedenými pravidly za produkty pocházející z Laosu.
2. Pro účely odstavce 1 se produkty považují za produkty pocházející z ASEANu nebo SAARCu, jsou-li získány v těchto zemích podle pravidel původu stanovených v nařízení (EHS) č. 2454/93, anebo za produkty pocházející ze zemí, které požívají výhod plynoucích z loméské úmluvy, jsou-li získány v těchto zemích podle pravidel původu stanovených v protokolu č. 1 ke čtvrté úmluvě mezi AKT-ES [7].
3. Příslušné orgány Laosu se zavazují, že přijmou veškerá opatření nezbytná pro zajištění souladu s odstavcem 2.
Článek 2
Odchylka uvedená v článku 1 se uplatní v případě produktů dovezených z Laosu do Společenství v období od 1. srpna 1997 do 31. prosince 1998 až do výše ročních množství, která jsou pro jednotlivé produkty uvedena v příloze.
Článek 3
Množství uvedená v článku 2 spravuje Komise, která může k zajištění jejich řádné správy přijmout veškerá vhodná opatření.
Pokud dovozce předloží prohlášení s návrhem na propuštění do volného oběhu ve členském státě a požádá o využití výhod poskytovaných na základě ustanovení tohoto nařízení a pokud celní orgány prohlášení přijmou, zašle příslušný členský stát oznámení Komisi a čerpá částku odpovídající jeho požadavkům.
Žádosti o čerpání s uvedením data přijetí prohlášení se Komisi zasílají neprodleně.
Komise povoluje čerpání na základě data přijetí prohlášení s návrhem na propuštění do volného oběhu, a v té míře, kterou umožňuje povolený zůstatek.
Jestliže členský stát čerpané množství nevyužije, vrátí je co nejdříve do odpovídajícího objemu.
Pokud jsou množství, o která se žádá, větší než použitelný zůstatek daného objemu, provádí se přidělení poměrně k žádostem.
Komise informuje členské státy o provedených čerpáních.
Každý členský stát zajistí, aby dovozci příslušných produktů měli stejný a trvalý přístup k množstvím, pokud to zůstatek příslušného množství dovoluje.
Článek 4
Je-li podle článku 3 vyčerpáno 80 % množství uvedených v příloze, Komise za konzultace s laoskými orgány zváží, zda je nezbytné rozšířit uplatňování odchylky nad tato množství.
Článek 5
Do kolonky 4 osvědčení o původu na tiskopise A, které byl vydán podle tohoto nařízení, se uvede:
"Odchylka – nařízení (ES) č. 1713/97" .
Článek 6
V případě pochybností mohou členské státy požadovat kopii dokladu osvědčujícího původ materiálů používaných
ze dne 3. září 1997, kterým se stanoví odchylka od nařízení (EHS) č. 2454/93, pokud jde o definici pojmu "původní produkty" používanou pro účely systému všeobecných celních preferencí s ohledem na zvláštní situaci Kambodži v případě některých textilních výrobků vyvážených z této země do Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [1], naposledy pozměněné nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 82/97 [2], a zejména na článek 249 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1427/97 [4], a zejména na článek 76 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízením Rady (ES) č.
3281/94 ze dne 19. prosince 1994 o uplatňování čtyřletého systému všeobecných celních preferencí (1995 až 1998) v případě některých průmyslových výrobků pocházejících z rozvojových zemí [5], naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 998/97 [6], Společenství poskytlo tyto preference Kambodži;
vzhledem k tomu, že článek 67 a následující články nařízení (EHS) č. 2454/93 vymezují definici pojmu "původní produkty" používanou pro účely všeobecných celních preferencí; že však článek 76 uvedeného nařízení stanoví odchylky od těchto ustanovení ve prospěch nejméně rozvinutých zemí zvýhodněných systémem všeobecných celních preferencí, jestliže tyto země podají Společenství patřičnou žádost;
vzhledem k tomu, že vláda Kambodži požádala o tuto odchylku pro některé průmyslové výrobky; že na žádost Společenství poskytla tato země požadované doplňující informace o hospodářství;
vzhledem k tomu, že tato žádost splňuje požadavky výše uvedeného článku 76; že zejména zavedení některých podmínek týkajících se množství (na ročním základě), které odráží schopnost trhu Společenství absorbovat kambodžské produkty, vývozní kapacitu Kambodži a skutečně zaznamenané obchodní toky, vylučuje poškození příslušných průmyslových odvětví Společenství;
vzhledem k tomu, že za účelem podpory regionální spolupráce mezi zeměmi, na něž se preference vztahují, je vhodné stanovit, že suroviny, jež mají být používány v Kambodži v souvislosti s touto odchylkou, mají pocházet ze zemí náležejících ke Sdružení národů Jihovýchodní Asie (ASEAN), s výjimkou Myamaru, k Jihoasijskému sdružení pro regionální spolupráci (SAARC) anebo k loméské úmluvě;
vzhledem k tomu, že každý požadavek na rozšíření uplatňování odchylky nad stanovená množství musí být zvážen za konzultace s kambodžskými úřady;
vzhledem k tomu, že odchylka se v žádném případě nesmí uplatňovat po 31. prosinci 1998, kdy končí platnost současného systému celních preferencí pro průmyslové výrobky;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex (odborem pro původ),
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Odchylně od článku 67 a následujících článků nařízení (EHS) č. 2454/94 se produkty uvedené v příloze tohoto nařízení a vyrobené v Kambodži z tkanin (tkané výrobky) nebo příze (pletené nebo háčkované výrobky), které byly dovezeny do uvedené země a které pocházejí ze země náležející ke Sdružení národů jihovýchodní Asie (ASEAN, s výjimkou Myamaru), k Jihoasijskému sdružení pro regionální spolupráci (SAARC) anebo k loméské úmluvě, považují v souladu s níže uvedenými pravidly za produkty pocházející z Kambodži.
2. Pro účely odstavce 1 se produkty považují za produkty pocházející z ASEANu nebo SAARCu, jsou-li získány v těchto zemích podle pravidel původu stanovených v nařízení (EHS) č. 2454/93, anebo za produkty pocházející ze zemí, které požívají výhod plynoucích z loméské úmluvy, jsou-li získány v těchto zemích podle pravidel původu stanovených v protokolu č. 1 ke čtvrté úmluvě mezi AKT-ES [7].
3. Příslušné orgány Kambodži se zavazují, že přijmou veškerá opatření nezbytná pro zajištění souladu s odstavcem 2.
Článek 2
Odchylka uvedená v článku 1 se uplatní v případě produktů dovezených z Kambodži do Společenství v období od 1. srpna 1997 do 31. prosince 1998 až do výše ročních množství, která jsou pro jednotlivé produkty uvedena v příloze.
Článek 3
Množství uvedená v článku 2 spravuje Komise, která může k zajištění jejich řádné správy přijmout veškerá vhodná opatření.
Pokud dovozce předloží prohlášení s návrhem na propuštění do volného oběhu ve členském státě a požádá o využití výhod poskytovaných na základě ustanovení tohoto nařízení a pokud celní orgány prohlášení přijmou, zašle příslušný členský stát oznámení Komisi a čerpá částku odpovídající jeho požadavkům.
Žádosti o čerpání s uvedením data přijetí prohlášení se Komisi zasílají neprodleně.
Komise povoluje čerpání na základě data přijetí prohlášení s návrhem na propuštění do volného oběhu a v té míře, kterou umožňuje povolený zůstatek.
Jestliže členský stát čerpané množství nevyužije, vrátí je co nejdříve do odpovídajícího objemu.
Pokud jsou množství, o která se žádá, větší než použitelný zůstatek daného objemu, provádí se přidělení poměrně k žádostem.
Komise informuje členské státy o provedených čerpáních.
Každý členský stát zajistí, aby dovozci příslušných produktů měli stejný a trvalý přístup k množstvím, pokud to zůstatek příslušného množství dovoluje.
Článek 4
Je-li podle článku 3 vyčerpáno 80 % množství uvedených v příloze, Komise za konzultace s kambodžskými orgány zváží, zda je nezbytné rozšířit uplatňování odchylky nad tato množství.
Článek 5
Do kolonky 4 osvědčení o původu na tiskopise A, které byl vydán podle tohoto nařízení, se uvede:
"Odchylka – nařízení (ES) č. 1714/97"
Článek 6
V případě pochybností mohou členské státy požadovat kopii dokladu osvědčujícího původ materiálů používaných
Nařízení Komise (ES) č. 1715/1997 ze dne 3. září 1997, kterým se stanoví odchylka od nařízení (EHS) č. 2454/93, pokud jde o definici pojmu "původní produkty" používanou pro účely systému všeobecných celních preferencí s ohledem na zvláštní situaci Nepálu v případě některých textilních výrobků vyvážených z této země do Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [1], naposledy pozměněné nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 82/97 [2], a zejména na článek 249 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1427/97 [4], a zejména na článek 76 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízením Rady (ES) č.
3281/94 ze dne 19. prosince 1994 o uplatňování čtyřletého systému všeobecných celních preferencí (1995 až 1998) v případě některých průmyslových výrobků pocházejících z rozvojových zemí [5], naposledy pozměněným nařízením Komise (ES) č. 998/97 [6], Společenství poskytlo tyto preference Nepálu;
vzhledem k tomu, že článek 67 a následující články nařízení (EHS) č. 2454/93 vymezují definici pojmu "původní produkty" používanou pro účely všeobecných celních preferencí; že však článek 76 uvedeného nařízení stanoví odchylky od těchto ustanovení ve prospěch nejméně rozvinutých zemí zvýhodněných systémem všeobecných celních preferencí, jestliže tyto země podají Společenství patřičnou žádost;
vzhledem k tomu, že vláda Nepálu požádala o tuto odchylku pro některé průmyslové výrobky; že na žádost Společenství poskytla tato země požadované doplňující informace o hospodářství;
vzhledem k tomu, že tato žádost splňuje požadavky výše uvedeného článku 76; že zejména zavedení některých podmínek týkajících se množství (na ročním základě), které odráží schopnost trhu Společenství absorbovat nepálské produkty, vývozní kapacitu Nepálu a skutečně zaznamenané obchodní toky, vylučuje poškození příslušných průmyslových odvětví Společenství;
vzhledem k tomu, že za účelem podpory regionální spolupráce mezi zeměmi, na něž se preference vztahují, je vhodné stanovit, že suroviny, jež mají být v používány v Nepálu v souvislosti s touto odchylkou, mají pocházet ze zemí náležejících ke Sdružení národů Jihovýchodní Asie (ASEANu), s výjimkou Myanmaru, k Jihoasijskému sdružení pro regionální spolupráci (SAARC) anebo k loméské úmluvě;
vzhledem k tomu, že každý požadavek na rozšíření uplatňování odchylky nad stanovená množství musí být zvážen za konzultace s nepálskými úřady;
vzhledem k tomu, že odchylka se v žádném případě nesmí uplatňovat po 31. prosinci 1998, kdy končí platnost současného systému celních preferencí pro průmyslové výrobky;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex (odborem pro původ),
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Odchylně od článku 67 a následujících článků nařízení (EHS) č. 2454/93 se produkty uvedené v příloze tohoto nařízení a vyrobené v Nepálu z tkanin (tkané výrobky) nebo příze (pletené nebo háčkované výrobky), které byly dovezeny do uvedené země a které pocházejí ze země náležející ke Sdružení národů jihovýchodní Asie (ASEAN, s výjimkou Myanmaru), k Jihoasijskému sdružení pro regionální spolupráci (SAARC) anebo k loméské úmluvě, považují v souladu s níže uvedenými pravidly za produkty pocházející z Nepálu.
2. Pro účely odstavce 1 se produkty považují za produkty pocházející z ASEANu nebo SAARCu, jsou-li získány v těchto zemích podle pravidel původu stanovených v nařízení (EHS) č. 2454/93, anebo za produkty pocházející ze zemí, které požívají výhod plynoucích z loméské úmluvy, jsou-li získány v těchto zemích podle pravidel původu stanovených v protokolu č. 1 ke čtvrté úmluvě mezi AKT-ES [7].
3. Příslušné orgány Nepálu se zavazují, že přijmou veškerá opatření nezbytná pro zajištění souladu s odstavcem 2.
Článek 2
Odchylka uvedená v článku 1 se uplatní v případě produktů dovezených z Nepálu do Společenství v období od 1. srpna 1997 do 31. prosince 1998 až do výše ročních množství, která jsou pro jednotlivé produkty uvedena v příloze.
Článek 3
Množství uvedená v článku 2 spravuje Komise, která může k zajištění jejich řádné správy přijmout veškerá vhodná opatření.
Pokud dovozce předloží prohlášení s návrhem na propuštění do volného oběhu ve členském státě a požádá o využití výhod poskytovaných na základě ustanovení tohoto nařízení a pokud celní orgány prohlášení přijmou, zašle příslušný členský stát oznámení Komisi a čerpá částku odpovídající jeho požadavkům.
Žádosti o čerpání s uvedením data přijetí prohlášení se Komisi zasílají neprodleně.
Komise povoluje čerpání na základě data přijetí prohlášení s návrhem na propuštění do volného oběhu, a v té míře, kterou umožňuje povolený zůstatek.
Jestliže členský stát čerpané množství nevyužije, vrátí je co nejdříve do odpovídajícího objemu.
Pokud jsou množství, o která se žádá, větší než použitelný zůstatek daného objemu, provádí se přidělení poměrně k žádostem.
Komise informuje členské státy o provedených čerpáních.
Každý členský stát zajistí, aby dovozci příslušných produktů měli stejný a trvalý přístup k množstvím, pokud to zůstatek příslušného množství dovoluje.
Článek 4
Je-li podle článku 3 vyčerpáno 80 % množství uvedených v příloze, Komise za konzultace s nepálskými orgány zváží, zda je nezbytné rozšířit uplatňování odchylky nad tato množství.
Článek 5
Do kolonky 4 osvědčení o původu na tiskopise A, které byl vydán podle tohoto nařízení, se uvede:
"Odchylka – nařízení (ES) č. 1715/97" .
Článek 6
V případě pochybností mohou členské státy požadovat kopii dokladu osvědčujícího původ materiálů používaných
Nařízení Komise (ES) č. 1729/97 ze dne 4. září 1997, kterým se v důsledku změny cen nebo dávky ze skladování v odvětví cukru upravují některé vývozní náhrady stanovené předem
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1785/81 ze dne 30. června 1981 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1599/96 [2], a zejména na čl. 17 odst. 5 a 15 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že článek 7 nařízení Komise (ES) č.
2135/95 ze dne 7. září 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro poskytování vývozních náhrad v odvětví cukru [3], zejména stanoví, že pokud v období mezi dnem podání žádosti o vývozní licenci s náhradou stanovenou pravidelně a dnem vývozu dojde ke změně cen cukru stanovených podle nařízení (EHS) č. 1785/81, pak lze přistoupit k úpravě částky náhrady; že takovou úpravu lze provést pouze tehdy, pokud dojde ke změně cen stanovených v ECU;
vzhledem k tomu, že při stanovení vývozních náhrad se bere v úvahu dávka ze skladování, kterou je nutné uhradit při převzetí cukru, neboť tvoří součást ceny cukru ze závodu bez ohledu na jeho místo určení; že tedy k úpravě vývozních náhrad stanovených prostřednictvím nabídkového řízení dochází nejen v důsledku změn cen stanovených v ECU, avšak rovněž v případě změny dávky ze skladování mezi dnem podání žádosti o vývozní licenci a dnem vývozu; že za účelem zajištění rovného zacházení a optimálního řízení trhů s cukrem je třeba, aby se tato možnost úpravy vztahovala i na náhrady stanovené pravidelně pro vývoz bílého cukru, surového cukru, cukerného sirupu a isoglukózy, vyvážených ve formě produktů uvedených v příloze I nařízení (EHS) č.
1785/81, pokud byly stanoveny před změnou dotyčné intervenční ceny a/nebo před změnou dávky ze skladování a pokud vývozní celní formality byly splněny v den změny nebo později;
2 třetí pododstavec nařízení Komise (ES) č. 1222/94 [4] stanoví, že sazba náhrad stanovených předem se upravuje podle stejných pravidel, která se používají pro stanovení náhrad předem u základních produktů vyvážených v nezměněném stavu; že tato úprava se tudíž provádí na základě rozdílu mezi intervenční cenou dotyčného cukru platnou v den podání žádosti o vývozní licenci a intervenční cenou platnou pro týž cukr v den jeho vývozu, přičemž se tyto dvě ceny zvýší o dávku ze skladování použitelnou ve stejnou dobu jako dotyčné ceny;
vzhledem k tomu, že z důvodu nárůstu obchodu s některými produkty uvedenými v čl. 1 odst. 1 písm. d) nařízení (EHS) č. 1785/81 a s bílým a surovým cukrem kandys je třeba stanovit, že možnost úpravy náhrad za stejných podmínek se vztahuje rovněž na tyto produkty a za účelem zajištění rovného zacházení i na isoglukózu a inulinový sirup vyvážené v nezměněném stavu;
vzhledem k tomu, že v zájmu řádného řízení této oblasti v odvětví cukru je třeba stanovit určitá administrativní a technická pravidla, která umožní jednotné používání úpravy náhrady pro dotyčný základní produkt;
vzhledem k tomu, že je nezbytné zrušit nařízení Komise (EHS) č. 747/89 ze dne 22. března 1989, kterým se v důsledku změny cen v odvětví cukru upravují některé vývozní náhrady stanovené předem [5], a použít toto nařízení poprvé pro vývoz cukru z nové sklizně, na který budou žádosti o licence podány ode dne 1. října 1997;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Odchylně od článku 7 nařízení (ES) č. 2135/95, jestliže v době mezi dnem podání žádosti o vývozní licenci se stanovením náhrady předem a dnem vývozu produktu dojde ke změně intervenčních cen stanovených v ECU na základě nařízení (EHS) č. 1785/81 a/nebo ke změně dávky ze skladování stanovené v ECU na základě téhož nařízení, pak se částky dotyčných vývozních náhrad stanovených pravidelně upraví podle dané změny v souladu s podmínkami uvedenými níže.
2. Odstavec 1 se použije u
a) produktů uvedených v příloze I tohoto nařízení vyvezených v nezměněném stavu a
b) produktů uvedených v příloze II tohoto nařízení vyvezených ve formě produktů uvedených v příloze I nařízení (EHS) č. 1785/81,
a to ode dne použití nové intervenční ceny a/nebo nové částky dávky ze skladování.
3. Pro účely úpravy uvedené v odstavci 1 příslušný orgán členského státu vydávající dotyčnou vývozní licenci uvede v licenci toto:
"Provést úpravu v souladu s nařízením Komise (ES) č.
1729/97 (Úř. věst. L 243, 5.9.1997) v případě zboží vyváženého ode dne použití nové dotyčné intervenční ceny a/nebo nové dávky ze skladování."
Úprava se provede, jakmile je uhrazena dotyčná vývozní náhrada.
Článek 2
U bílého cukru kódu KN 17019910 uvedeného v přílohách I a II se úprava podle článku 1 provede tak, že vývozní náhrada se zvýší, popřípadě sníží o rozdíl, vyjádřený v ECU na 100 kilogramů cukru, mezi intervenční cenou bílého cukru v nedeficitních oblastech zvýšenou o dávku ze skladování použitelnou v den podání žádosti o vývozní licenci, a intervenční cenou bílého cukru zvýšenou o dávku ze skladování použitelnou v den vývozu.
Článek 3
U produktů uvedených v přílohách I a II tohoto nařízení, s výjimkou inulinového sirupu, kódů KN:
a) 17019100, ex17019990, 17026090, 17029060, 17029071, ex17029099 a 21069059 se úprava stanovená podle článku 2 použije pro každé 1 % sacharózy obsažené v dotyčném produktu; příslušná částka se rovná jedné setině rozdílu stanoveného podle uvedeného článku;
b) 17024010, 17026010, 17029030 a 21069030 se úprava stanovená podle článku 2 použije na 100 kilogramů sušiny obsažené v dotyčném produktu.
Článek 4
1. U surového cukru standardní jakosti kódů KN 17011190 a 17011290 uvedeného v přílohách I a II se úprava uvedená v článku 1 provede tak, že se vývozní náhrada zvýší, popřípadě sníží o rozdíl, vyjádřený v ECU na 100 kilogramů cukru, mezi intervenční cenou surového cukru, která je zvýšena o dávku ze skladování vyjádřenou jako surový cukr a která je použitelná v den podání žádosti o vývozní licenci, a intervenční cenou surového cukru, která je zvýšena o dávku ze skladování vyjádřenou jako surový cukr a která je použitelná v den vývozu.
2. Pokud se výtěžnost surového cukru liší od výtěžnosti cukru standardní jakosti podle nařízení Rady (EHS) č. 431/68 [6], pak částka splatné náhrady upravená podle odstavce 1 se dále upraví podle čl. 5 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 1423/95 [7].
Článek 5
U inulinového sirupu uvedeného v příloze I tohoto nařízení kódu KN ex17026090 se úprava u 100 kilogramů sušiny rovná částce vypočítané podle článku 2 a vynásobené koeficientem 1,9.
Článek 6
Zrušuje se nařízení (EHS) č. 747/89.
Článek 7
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 15. září 1997, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 723/97 o provádění programů činnosti členských států v oblasti kontroly výdajů záruční sekce EZOZF
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 723/97 ze dne 22. dubna 1997 o provádění programů činnosti členských států v oblasti kontroly výdajů záruční sekce EZOZF [1], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č.
723/97 stanoví zejména, že Společenství se může podílet na financování některých počátečních nákladů v souvislosti se zřizováním nebo reorganizací kontrolních orgánů, jakož i nákladů na školení, informování a vybavovení pracovníků těchto orgánů, kteří pracují na opatřeních k posílení kontrol; že by podrobnosti k uplatňování zmíněného nařízení měly upřesnit, u kterých výdajů lze žádat o příspěvek Společenství, aby bylo zaručeno jednotné uplatňování systému;
vzhledem k tomu, že Komise rozděluje každoročně příspěvek Společenství mezi členské státy, které o něj požádají; že by měly být upřesněny podmínky pro podávání a zasílání této žádosti;
vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č. 723/97 vstoupilo v platnost příliš pozdě na to, aby členské státy mohly předložit své programy činnosti pro rok 1998 k 1. červnu 1997, jak to vyžaduje článek 2 zmíněného nařízení;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Nové programy činnosti uvedené v čl. 1 odst. 1 nařízení (ES) č. 723/97 jsou omezeny na kontrolní opatření, která vyžadují právní předpisy Společenství, jež vstoupí v platnost po 15. říjnu 1996.
2. Počáteční náklady uvedené v čl. 1 odst. 2 uvedeného nařízení se omezují na náklady spojené s novými programy činnosti nad rámec nákladů, které by byly vynaloženy, pokud by nový program činnosti nebyl proveden, dále nezahrnují odměny kontrolorů a jsou omezeny na náklady vzniklé v období tří let po vstupu nových závazků Společenství v platnost.
3. "Vybavením a zařízením" uvedenými v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 723/97 se rozumějí počítače včetně programového vybavení, telekomunikační zařízení, jako jsou telefony, telexy a telefaxy, včetně nákladů na instalaci těchto zařízení; nezahrnuje se sem však běžný kancelářský nábytek a vybavení.
4. Náklady na školicí a informační kurzy uvedené v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 723/97 zahrnují veškeré skutečné výdaje spojené s pořádáním vzdělávacích kurzů a seminářů trvajících minimálně jeden den, včetně odměn pro školitele, cestovného účastníků a poskytovaných materiálů, jakož i náklady spojené s vydáváním zvláštních informací.
Článek 2
Členské státy předloží své programy činnosti na první a druhý rok uplatňování nařízení (ES) č. 723/97 do konce druhého měsíce ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
Předmětem spolufinancování Společenstvím mohou být pouze výdaje uskutečněné po 1. lednu 1997.
Odhady se sestavují podle tabulky v příloze.
2. Do tří měsíců od přijetí programů činnosti stanoví Komise na základě poskytnutých údajů nejvyšší částku finančního příspěvku Společenství, vyjádřenou v národní měně každého členského státu.
Komise uvědomí dotyčné členské státy o veškerých výdajích, u nichž bylo financování Společenstvím zamítnuto, a o důvodech tohoto zamítnutí.
3. Nejpozději 31. května každého roku předloží každý členský stát Komisi výkaz výdajů uskutečněných v průběhu předchozího kalendářního roku. Výše finančního příspěvku Společenství stanovená v čl. 4 odst. 2 uvedeného nařízení se vztahuje na tyto výdaje a je omezena na částky uvedené v programech činnosti uznané Komisí za způsobilé pro podporu.
Tento výkaz se sestavuje podle tabulky v příloze.
Článek 3
Nejvyšší částka stanovená podle čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 723/97, snížená o všechny nepoužité částky pro předchozí rok, je součástí výdajů podle článku 7 nařízení Komise (ES) č. 296/96 [2] ve stejný měsíc, kdy je Komise stanoví.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 17. září 1997, kterým se počtvrté mění nařízení (ES) č. 785/95, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 603/95 o společné organizaci trhu se sušenými krmivy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 603/95 ze dne 21. února 1995 o společné organizaci trhu se sušenými krmivy [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1347/95 [2], a zejména na článek 18 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že článek 8 nařízení Komise (ES) č. 785/95, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č.
603/95 o společné organizaci trhu se sušenými krmivy [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 629/97 [4], stanoví, že smlouvy a prohlášení o dodávkách krmných surovin dodávaných zpracovatelským podnikům musí být vypracovány nejpozději do 14. září po začátku daného hospodářského roku a že zpracovatelské podniky musí nejpozději dne 15. září po začátku daného hospodářského roku předložit kopie těchto smluv a prohlášení o dodávkách příslušnému orgánu;
vzhledem k tomu, že tato opatření, motivovaná snahou umožnit příslušným orgánům členských států provádět kontroly, kterými se mohou ujistit, že pozemky, z nichž krmné suroviny pocházejí, mají nárok na příspěvek, se ukázala jako příliš omezující, zejména pokud v důsledku klimatických podmínek je možné zpracovávat dané produkty až po výše uvedených datech;
vzhledem k tomu, že by proto mělo být zpracovatelským podnikům umožněno vypracovat a předložit smlouvy a prohlášení o dodávkách až do 28. a 30. listopadu daného hospodářského roku; že křížové kontroly v integrovaném administrativním a kontrolním systému týkající se způsobilosti k získání podpory u pozemků probíhají od 15. září, měly by být smlouvy a prohlášení o dodávkách předložené příslušným orgánům po tomto dni podrobeny kontrolám prováděným těmito orgány ad hoc za účelem ověření způsobilosti u uvedených pozemků;
vzhledem k tomu, že lhůty uvedené v čl. 8 odst. 4 a 5 nařízení (ES) č. 785/95 by s ohledem na nově stanovené lhůty již neměly být považovány za závazné; že by proto měl být zrušen druhý pododstavec čl. 8 odst. 5;
vzhledem k tomu, že Řídící výbor pro sušená krmiva nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 8 nařízení (ES) č. 785/95 se mění takto:
1. V odstavci 5 se zrušuje druhý pododstavec.
2. Vkládá se nový odstavec 6, který zní:
"6. Aniž jsou dotčeny odstavce 4 a 5, smlouvy a prohlášení o dodávkách mohou být vypracovány do 28. listopadu a mohou být předkládány příslušným orgánům do 30. listopadu po začátku daného hospodářského roku.
Po tomto datu příslušné orgány nemohou v žádném případě přijmout uvedené dokumenty.
V takovém případě může být plněno na základě těchto smluv a prohlášení o dodávkách týkajících se zpracování daných krmných surovin až tehdy, kdy příslušný orgán poté, co ověřil, že pozemek nebo pozemky uvedené v těchto smlouvách a/nebo prohlášeních o dodávkách nejsou vedeny v účetnictví v rámci jiných režimů podpory Společenství a nahlédl do databáze uvedené v článku 2 nařízení Rady (EHS) č.
3508/92 [5], naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
820/97 [6], písemně potvrdí zpracovatelskému podniku svůj formální souhlas s plněním smluv nebo prohlášení o dodávkách."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 19. září 1997, kterým se opravuje nařízení (ES) č. 2931/95, kterým se mění nařízení (EHS) č. 804/68 a jiná nařízení v důsledku změny kombinované nomenklatury u některých mléčných výrobků
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 234/79 ze dne 5. února 1979 o postupu při přizpůsobování nomenklatury společného celního sazebníku používané pro zemědělské produkty [1], ve znění nařízení (EHS) č. 3209/89 [2], a zejména na čl. 2 odst. 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 804/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1587/96 [4], a zejména na čl. 13 odst. 3 a čl. 17 odst. 14 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č.
2448/95 ze dne 10. října 1995, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [5], mění s účinností ode dne 1. ledna 1996 kódy u některých mléčných výrobků;
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 2931/95 [6] změnilo nařízení z odvětví mléka a mléčných výrobků, která byla dotčena změnou kódů KN, včetně nařízení (EHS) č.
804/68; že se ukázalo, že během změn prováděných v nařízení (EHS) č. 804/68 byl omylem vynechán jeden kód KN; že je nutné vložit s účinností od 1. ledna 1996 tento kód do příslušného nařízení;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V čl. 1 odst. 4 nařízení (ES) č. 2931/95 se třetí odrážka nahrazuje tímto: "— údaje týkající se kódu KN
ex19019090 nahrazují tímto: Kód KN _BAR_ Popis zboží _BAR_
19019099 _BAR_ – – –ostatní" _BAR_
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 22. září 1997, kterým se mění určité částky pro odvětví pěstování ořechů a svatojánského chleba, stanovené v ecu nařízením Rady (EHS) č. 790/89, v následku změn ve přepočítacích koeficientů použitelných pro účely společné zemědělské politiky a kterým se mění nařízení (ES) č. 1363/95
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3813/92 ze dne 28. prosince 1992 o zúčtovací jednotce a přepočítacích koeficientech použitelných pro účely společné zemědělské politiky [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 150/95 [2], a zejména na článek 7 uvedeného nařízení,
14b odst. 1 nařízení Rady (EHS) č.
1035/72 ze dne 18. května 1972 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [3], naposledy pozměněného nařízením Komise (ES) č. 1363/95 [4], stanovuje, že za určitých podmínek mohou členské státy poskytnout dodatečnou paušální podporu pro vytváření organizací producentů v oblasti ořechů a svatojánského chleba; že článek 1 nařízení Rady (EHS) č.
790/89 [5], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1363/95, stanovuje částku takové podpory na 60, 70 nebo 75 ECU za jednu tunu, podle případu; že článek 5 nařízení (ES) č.
1363/95 ode dne 1. ledna 1996, první rozhodné události po 1. únoru 1995, dnu zrušení opravného faktoru pro zemědělské přepočítací koeficienty, mění tyto částky na 72,45, 84,53 a 90,56 ECU za jednu tunu;
vzhledem k tomu, že podle čl. 14b odst. 1 druhého pododstavce nařízení (EHS) č. 1035/72 co se týče období do 31. prosince 1993 a podle čl. 36 odst. 2 uvedeného nařízení co se týče období od 1. ledna 1994 je financování dodatečné paušální podpory Společenství podle Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) výhradní povinností Orientační sekce EZOZF;
vzhledem k tomu, že z výše uvedených důvodů a z důvodu čl. 3 odst. 2 ve znění ze dne 31. ledna 1995 a čl. 6 odst. 3 nařízení (EHS) č. 3813/92 byl přepočítacím koeficientem pro oblast zemědělství, použitelným na přepočet výše uvedených částek v ecu do národních měn, od 1. ledna 1993 do 31. prosince 1995 účetní kurz ze dne 1. ledna roku, během kterého bylo přijato rozhodnutí poskytnout podporu;
vzhledem k tomu, že tato situace spolu s revalvací francouzského franku během roku 1993 a 1994 vedla v období od 1. ledna 1993 do 31. prosince 1995 ke snížení přepočítacího koeficientu dříve použitelného ve Francii;
vzhledem k tomu, že podle článku 7 nařízení (EHS) č.
3813/92 Francie požadovala pro roky 1993, 1994 a 1995 zvýšení částek 60, 70 a 75 ECU za jednu tunu, uvedených výše; že této žádosti by mělo být vyhověno; že z důvodů dobrého hospodářského řízení odvětví a s ohledem na období dotčené tímto zvýšením by daným členským státům měla být nicméně dána možnost je použít;
vzhledem k tomu, že opatření učiněná podle článku 7 nařízení (EHS) č.
3813/92 byla přijata Komisí v souladu s postupem stanoveným v článku 12 uvedeného nařízení; že je tedy použitelný postup uvedený v článku 46 nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [6];
2 nařízení (EHS) č. 3813/92 je použitelný pouze na ceny a částky v ecu, jejichž ekvivalenty v dané národní měně byly dne 31. ledna 1995 ovlivněny opravným faktorem použitým na přepočítací koeficienty pro oblast zemědělství; že částky uvedené v článku 1 nařízení (EHS) č.
790/89 takto ovlivněny nebyly; že tedy bylo chybou měnit tyto částky v čl. 5 odst.
1 nařízení (ES) č. 1363/95; že by uvedené ustanovení tedy mělo být zrušeno; že z důvodu přihlédnutí k získaným právům by toto zrušení nemělo ovlivnit podporu, o jejímž poskytnutí již bylo rozhodnuto před vstupem tohoto nařízení platnost;
vzhledem k tomu, že toto nařízení by mělo okamžitě vstoupit v platnost, aby se předešlo jakémukoli zneužití v podobě poskytnutí nesprávně vysoké podpory;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. S ohledem na poskytnutí dodatečné paušální podpory stanovené v čl. 14b odst. 1 nařízení (EHS) č. 1035/72 se částky 72,45, 84,53 a 90,56 ECU uvedené v článku 1 nařízení (EHS) č. 790/89 nahrazují částkami 72,06, 84,07 a 90,07 ECU v případě podpory, o jejímž poskytnutí je rozhodnuto po vstupu tohoto nařízení v platnost.
2. Zrušuje se čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 1363/95.
Článek 2
Co se týče poskytování výše uvedené podpory pro roky 1993, 1994 a 1995, mohou členské státy nahradit výše uvedené částky tímto:
- 71,07, 82,91 a 88,84 ECU pro podpory, o jejichž poskytnutí bylo rozhodnuto v roce 1993, a
- 72,06, 84,07 a 90,07 ECU pro podpory, o jejichž poskytnutí bylo rozhodnuto v roce 1994 nebo 1995.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 22. září 1997, kterým se upravují kódy kombinované nomenklatury pro některé produkty uvedené v článku 1 nařízení Rady (ES) č. 1577/96, kterým se zavádí zvláštní opatření pro některé luskoviny pěstované na zrno
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 234/79 ze dne 5. února 1979 o postupu při přizpůsobování nomenklatury společného celního sazebníku používané pro zemědělské produkty [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 3290/94 [2], a zejména na článek 2 tohoto nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízením Komise (ES) č.
1734/96 ze dne 9. září 1996, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [3], byla pozměněna nomenklatura luskovin; že by mělo být nařízení Rady (ES) č.
1577/96 [4] odpovídajícím způsobem pozměněno;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Smíšeného řídícího výboru pro obiloviny, oleje a tuky a sušená krmiva,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Ustanovení čl. 1 písm. a) a b) nařízení (ES) č. 1577/96 se nahrazují tímto:
"a) čočka, jiná než k setí kódu KN ex07134000;
b) cizrna, jiná než k setí kódu KN ex07132000;" .
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
kterým se mění přílohy I a III nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 749/97 [2], a zejména na články 6, 7 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že v souladu s nařízením (EHS) č.
2377/90 musí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin;
vzhledem k tomu, že maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky zhodnotí všechny významné informace, které se týkají bezpečnosti reziduí příslušných látek pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin;
vzhledem k tomu, že při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, povolené hladiny ve všech významných poživatelných tkáních získávaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň) a charakter rezidua, které je významné pro sledování reziduí (indikátorové reziduum);
vzhledem k tomu, že pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v příslušných právních předpisech Společenství, musí být maximální limity reziduí obecně stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin; že játra a ledviny jsou však často z jatečních těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány a maximální limity reziduí proto musí být rovněž vždy stanoveny i pro svalovou tkáň a tkáň tukovou;
vzhledem k tomu, že v případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med;
vzhledem k tomu, že doramektin musí být zařazen do přílohy I nařízení (EHS) č. 2377/90;
vzhledem k tomu, že amitraz a azamethifos musí být zařazeny do přílohy III nařízení (EHS) č. 2377/90, aby bylo umožněno dokončení vědeckých studií;
vzhledem k tomu, že před tím, než toto nařízení vstoupí v platnost, musí být stanovena lhůta 60 dnů k tomu, aby členské státy mohly učinit veškeré úpravy, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci příslušných veterinárních léčivých přípravků vydaná v souladu se směrnicí Rady 81/851/EHS [3] naposledy pozměněnou směrnicí 93/40/EHS [4], aby byla zohledněna ustanovení tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že opatření uvedená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I a III nařízení (EHS) č. 2377/90 se mění tak, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost šedesátým dnem po vyhlášení
kterým se mění přílohy I, II a III nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 749/97 [2], a zejména na články 6, 7 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že v souladu s nařízením (EHS) č.
2377/90 musejí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin;
vzhledem k tomu, že maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky zhodnotí všechny významné informace, které se týkají bezpečnosti reziduí příslušných látek pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin;
vzhledem k tomu, že při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, povolené hladiny ve všech významných poživatelných tkáních získávaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň) a charakter rezidua, které je významné pro sledování reziduí (indikátorové reziduum);
vzhledem k tomu, že pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v příslušných právních předpisech Společenství, musejí být maximální limity reziduí obecně stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin; že játra a ledviny jsou však často z jatečních těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány, a maximální limity reziduí proto musejí být rovněž vždy stanoveny i pro svalovou tkáň a tkáň tukovou;
vzhledem k tomu, že v případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musejí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med;
vzhledem k tomu, že febantel, fenbendazol, oxfendazol a dexamethason musejí být zařazeny do přílohy I nařízení (EHS) č. 2377/90;
vzhledem k tomu, že bromid sodný musí být zařazen do přílohy II nařízení (EHS) č. 2377/90;
vzhledem k tomu, že ceftiofur, danofloxacin a netobimin musejí být zařazeny do přílohy III nařízení (EHS) č. 2377/90, aby bylo umožněno dokončení vědeckých studií;
vzhledem k tomu, že před tím, než toto nařízení vstoupí v platnost, musí být stanovena lhůta 60 dnů k tomu, aby členské státy mohly učinit veškeré úpravy, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci příslušných veterinárních léčivých přípravků, vydaná v souladu se směrnicí Rady 81/851/EHS [3], naposledy pozměněnou směrnicí 93/40/EHS [4], aby byla zohledněna ustanovení tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že opatření uvedená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky;
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I, II a III nařízení (EHS) č. 2377/90 se mění tak, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost šedesátým dnem po vyhlášení
kterým se mění přílohy I, II a III nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 749/97 [2], a zejména na články 6, 7 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že v souladu s nařízením (EHS) č.
2377/90 musí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin;
vzhledem k tomu, že maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky zhodnotí všechny významné informace, které se týkají bezpečnosti reziduí příslušných látek pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin;
vzhledem k tomu, že při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, povolené hladiny ve všech významných poživatelných tkáních získávaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň) a charakter rezidua, které je významné pro sledování reziduí (indikátorové reziduum);
vzhledem k tomu, že pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v příslušných právních předpisech Společenství, musí být maximální limity reziduí obecně stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin; že játra a ledviny jsou však často z jatečních těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány, a maximální limity reziduí proto musí být rovněž vždy stanoveny i pro svalovou tkáň a tkáň tukovou;
vzhledem k tomu, že v případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med;
vzhledem k tomu, že bakviloprim, tylosin a kyselina tolfenamová musí být zařazeny do přílohy I nařízení (EHS) č. 2377/90;
vzhledem k tomu, že zásaditý uhličitan bismutitý, zásaditý galan bismutitý, zásaditý dusičnan bismutitý, zásaditý salicylan bismutitý, kloprostenol, r-kloprostenol a luprostiol musí být zařazeny do přílohy II nařízení (EHS) č. 2377/90;
vzhledem k tomu, že apramycin musí být zařazen do přílohy III nařízení (EHS) č. 2377/90, aby bylo umožněno dokončení vědeckých studií;
vzhledem k tomu, že před tím, než toto nařízení vstoupí v platnost, musí být stanovena lhůta 60 dnů k tomu, aby členské státy mohly učinit veškeré úpravy, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci příslušných veterinárních léčivých přípravků vydaná v souladu se směrnicí Rady 81/851/EHS [3] naposledy pozměněnou směrnicí 93/40/EHS [4], aby byla zohledněna ustanovení tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že opatření uvedená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I, II a III nařízení (EHS) č. 2377/90 se mění tak, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost šedesátým dnem po vyhlášení
kterým se mění příloha III nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 749/97 [2], a zejména na články 6, 7 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že v souladu s nařízením (EHS) č.
2377/90 musí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin;
vzhledem k tomu, že maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky zhodnotí všechny významné informace, které se týkají bezpečnosti reziduí příslušných látek pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin;
vzhledem k tomu, že při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, povolené hladiny ve všech významných poživatelných tkáních získávaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň) a charakter rezidua, které je významné pro sledování reziduí (indikátorové reziduum);
vzhledem k tomu, že pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v příslušných právních předpisech Společenství, musí být maximální limity reziduí obecně stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin; že játra a ledviny jsou však často z jatečních těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány, a maximální limity reziduí proto musí být rovněž vždy stanoveny i pro svalovou tkáň a tkáň tukovou;
vzhledem k tomu, že v případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med;
vzhledem k tomu, že nafcilin a sarafloxacin musí být zařazeny do přílohy III nařízení (EHS) č. 2377/90, aby bylo umožněno dokončení vědeckých studií;
vzhledem k tomu, že před tím, než toto nařízení vstoupí v platnost, musí být stanovena lhůta 60 dnů k tomu, aby členské státy mohly učinit veškeré úpravy, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci příslušných veterinárních léčivých přípravků vydaná v souladu se směrnicí Rady 81/851/EHS [3] naposledy pozměněnou směrnicí 93/40/EHS [4], aby byla zohledněna ustanovení tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že opatření uvedená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha III nařízení (EHS) č. 2377/90 se mění tak, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost šedesátým dnem po vyhlášení
ze dne 26. září 1997, kterým se doplňuje příloha nařízení (ES) č. 2400/96 o zápisu určitých názvů do Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení podle nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1068/97 [2], a zejména na čl. 6 odst. 3 a 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že podle článku 5 nařízení (EHS) č. 2081/92 postoupily členské státy Komisi žádosti o zápis některých názvů jako zeměpisných označení nebo označení původu;
vzhledem k tomu, že podle čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení bylo shledáno, že žádosti splňují všechny požadavky uvedeného nařízení a zejména že byly uvedeny všechny údaje požadované článkem 4;
vzhledem k tomu, že Komise neobdržela po zveřejnění dotyčných názvů uvedených v příloze tohoto nařízení v Úředním věstníku Evropských společenství [3] žádné námitky podle článku 7 uvedeného nařízení;
vzhledem k tomu, že by tedy tyto názvy měly být zapsány do Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení a měly by být proto v rámci Společenství chráněny jako zeměpisná označení nebo označení původu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Názvy uvedené v příloze tohoto nařízení se doplňují k příloze nařízení Komise (ES) č. 2400/96 [4] a podle čl. 6 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2081/92 se zapisují do "Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení" jako chráněná zeměpisná označení (CHZO) nebo chráněná označení původu (CHOP).
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 26. září 1997, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2273/93, kterým se stanoví intervenční centra pro obiloviny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 923/96 [2], a zejména na článek 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že intervenční centra pro obiloviny jsou stanovena v příloze nařízení Komise (EHS) č. 2273/93 [3] naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
2304/96 [4]; že některé členské státy požádaly o změnu této přílohy; že by se těmto žádostem mělo vyhovět;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídicího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (EHS) č. 2273/93 se mění takto:
1. V části "Bundesrepublik Deutschland" se v "Land Niedersachsen" zrušuje centrum "Bückeburg".
2. Část "France" se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
3. V části "Ireland" se centra "Dundalk", "Dungarvan", "Limerick" a "Navan" nahrazují centry "Baltinglass", "New Ross", "Tullow" a "Bunclody".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 29. září 1997, kterým se stanoví prováděcí pravidla v odvětví vepřového masa k režimu stanovenému nařízením Rady (ES) č. 3066/95 a zrušují nařízení (EHS) č. 2698/93 a (ES) č. 1590/94
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3066/95 ze dne 22. prosince 1995, kterým se zřizují některé úlevy v podobě celních kvót Společenství na některé zemědělské produkty a kterým se stanoví samostatná a dočasná úprava některých úlev na zemědělské produkty obsažených v Evropských dohodách, s ohledem na Dohodu o zemědělství uzavřenou v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1595/97 [2], a zejména na článek 8 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2759/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vepřovým masem [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 3290/94 [4], a zejména na článek 22 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č.
3066/95 stanoví autonomní a přechodnou úpravu některých zemědělských úlev v Evropských dohodách uzavřených mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na straně jedné a Polskou republikou, Maďarskou republikou, Českou republikou, Slovenskou republikou, Bulharskou republikou a Rumunskou republikou na straně druhé na období od 1. ledna 1996 do vstupu v platnost dodatečných protokolů; že tato opatření byla nařízením Rady (ES) č.
2490/96 [5] prodloužena až do 31. prosince 1997; že kvůli procesním lhůtám nemohou dodatečné protokoly k Evropským dohodám, jejichž vyjednávání již bylo ukončeno, vstoupit v platnost dnem 1. července 1997; že nařízení (ES) č.
3066/95 bylo tudíž pozměněno nařízením (ES) č. 1595/97, aby mohly být výsledky vyjednávání uplatněny v agrárním odvětví dříve;
vzhledem k tomu, že při respektování ustanovení dočasných dohod o zaručení původu produktu by správa režimu měla být zajištěna pomocí dovozních licencí; že je tudíž třeba zejména definovat pravidla pro podávání žádostí o licence a pro údaje, jež mají v žádostech o licence i v licencích figurovat odchylně od článku 8 nařízení Komise (ES) č. 3719/88 ze dne 16. listopadu 1988, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty [6], naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
1404/97 [7]; že by licence měly být vydávány po době k uvážení a případně s uplatněním jednotné procentní sazby pro schválená množství;
vzhledem k tomu, že pro efektivní správu režimu by měla být stanovena jistota na dovozní licence v rámci uvedeného režimu ve výši 30 ECU/100 kg produktu; že odvrácení rizika spekulace a zneužití tohoto režimu v odvětví vepřového masa vyžaduje stanovení přesně formulovaných podmínek pro přístup hospodářských subjektů k tomuto režimu;
vzhledem k tomu, že dovozní licence pro některé kategorie produktů v odvětví vepřového masa již byly na období od 1. července do 30. září 1997 uděleny nařízením Komise (ES) č. 1461/97 ze dne 25. července 1997, kterým se stanoví rozsah, v němž lze schválit žádosti o dovozní licence u některých produktů z odvětví vepřového masa podané v červenci 1997 v rámci režimu stanoveného dohodami uzavřenými mezi Společenstvím na straně jedné a Polskou republikou, Maďarskou republikou, Českou republikou a Slovenskou republikou na straně druhé [8], a nařízením Komise (ES) č.
1462/97 ze dne 25. července 1997, kterým se stanoví rozsah, v němž lze schválit žádosti o dovozní licence u některých produktů z odvětví vepřového masa podané v červenci 1997 v rámci režimu stanoveného dohodami uzavřenými mezi Společenstvím na straně jedné a Bulharskem a Rumunskem na straně druhé [9]; že množství disponibilní na období od 1. října do 31. prosince 1997 je třeba stanovit s přihlédnutím ke schváleným množstvím a stanoveným kvótám na období od 1. července do 31. prosince 1997;
2698/93 [10] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 691/97 [11] stanoví v odvětví vepřového masa prováděcí pravidla k režimu stanovenému dočasnými dohodami mezi Společenstvím na straně jedné a Polskem, Maďarskem a bývalou Českou a Slovenskou federativní republikou na straně druhé; že toto nařízení uvedené nařízení nahrazuje; že je tudíž třeba nařízení (EHS) č.
2698/93 zrušit;
1590/94 [12] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 691/97 stanoví v odvětví vepřového masa prováděcí pravidla k režimu stanovenému dočasnými dohodami mezi Společenstvím na straně jedné a Bulharskem a Rumunskem na straně druhé; že toto nařízení uvedené nařízení nahrazuje; že je tudíž třeba nařízení (ES) č.
1590/94 zrušit;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro vepřové maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Při každém dovozu produktů spadajících do skupin 1, 2, 3, 4, H1, H2, 5, 6, 7, 8, 9, 10/11, 12/13, 14, 15, 16 a 17 uvedených v příloze I tohoto nařízení, uskutečněném podle režimu stanoveného v nařízení (ES) č. 3066/95, musí být předložena dovozní licence.
Množství, na něž se vztahuje tento režim, a procentní sazba, o niž se snižuje clo stanovené společným celním sazebníkem, jsou u každé skupiny stanoveny v příloze I.
Článek 2
Množství stanovená v článku 1 se u každého období uvedeného v příloze I rozděluje takto:
- 25 % v období od 1. července do 30. září,
- 25 % v období od 1. října do 31. prosince,
- 25 % v období od 1. ledna do 31. března,
- 25 % v období od 1. dubna do 30. června.
Článek 3
Na dovozní licence podle článku 1 se vztahují tato ustanovení:
1. Žadatelem o dovozní licenci musí být fyzická nebo právnická osoba, která v době podání žádosti může hodnověrně prokázat příslušným orgánům členských států, že vykonává obchodní činnost se třetími zeměmi v odvětví vepřového masa po dobu alespoň posledních 12 měsíců.
Z tohoto režimu jsou však vyloučena maloobchodní zařízení nebo restaurace prodávající své produkty konečným spotřebitelům.
2. Žádost o licenci se smí vztahovat ke dvěma různým kódům KN a dvěma různým produktům pocházejícím pouze z jedné země.
V takových případech musí být uvedeny v kolonce 16 všechny odpovídající kódy KN a jejich označení musí být uvedeno v kolonce 15.
Žádost o licenci se musí týkat alespoň jedné tuny a maximálně 25 % množství, které je k dispozici pro období uvedené v článku 2.
3. V kolonce 8 žádostí o licenci a licencí musí být uvedena země původu. Licence zavazuje k dovozu z uvedené země.
4. Kolonka 20 žádostí o licence a licencí musí obsahovat jeden z těchto údajů:
- Reglamento (CE) no 1898/97
- Forordning (EF) nr.
1898/97
- Verordnung (EG) Nr. 1898/97
- Κανονισμός (ΕΚ) αριθ.
1898/97
- Regulation (EC) No 1898/97
- Règlement (CE) no 1898/97
- Regolamento (CE) n. 1898/97
- Verordening (EG) nr.
1898/97
- Regulamento (CE) no 1898/97
- Asetus (EY) N:o 1898/97
- Förordning (EG) nr 1898/97.
5. Kolonka 24 žádostí o licence a licencí musí obsahovat jeden z těchto údajů:
- Reducción del derecho de aduana en virtud del Reglamento (CE) no 1898/97
- Nedsættelse af importafgiften jf. forordning (EF) nr.
1898/97
- Ermäßigung des Zollsatzes nach dem GZT gemäß Verordnung (EG) Nr. 1898/97
- Μείωση τον δασμού όπως προβλέπεται στον κανονισμός (ΕΚ) αριθ.
1898/97
- Customs duty reduction as provided for in Regulation (EC) No 1898/97
- Réduction du droit de douane comme prévu au règlement (CE) no 1898/97
- Riduzione del dazio doganale a norma del regolamento (CE) n. 1898/97
- Douanerecht verlaagd overeenkomstig Verordening (EG) nr.
1898/97
- Redução do direito aduaneiro conforme previsto no Regulamento (CE) no 1898/97
- Tullialennus, josta on säädetty asetuksessa (EY) N:o 1898/97
- Nedsättning av tullavgiften enligt förordning (EG) nr 1898/97.
Článek 4
1. Žádosti o licence musí být podány během prvních 10 dní každého období uvedeného v článku 2.
2. Žádosti o licence jsou přípustné pouze tehdy, pokud žadatel písemně prohlásí, že nepodal a že se zavazuje nepodat pro běžné období a na produkty ze stejné skupiny žádnou další žádost v členském státě, ve kterém svoji žádost podává, ani v žádném jiném členském státě.
Pokud žadatel podá více než jednu žádost týkající se produktů ze stejné skupiny, není přípustná ani jedna z jeho žádostí.
3. Členské státy sdělí Komisi pátý pracovní den po skončení období pro podávání žádostí informace o žádostech podaných na každý z produktů dotyčné skupiny.
Toto oznámení musí obsahovat seznam žadatelů a přehled požadovaných množství.
Všechna tato sdělení včetně sdělení záporných musí být předána dálnopisem nebo faxem ve stanovený pracovní den podle vzoru uvedeného v příloze II v případě, že nebyla podána žádná žádost, a podle vzorů uvedených v přílohách II a III v případě, že byly ve stanoveném termínu žádosti podány.
4. Komise rozhodne v nejkratší možné době, v jakém rozsahu lze vyhovět žádostem uvedeným v článku 3.
Pokud požadovaná množství překračují množství, která jsou k dispozici, stanoví Komise jednotnou procentní sazbu, v jejíž výši se žádosti schvalují.
Pokud je celkové požadované množství menší než množství, jež je k dispozici, určí Komise zbývající množství, které se doplní k množství, jež je k dispozici pro následující období.
5. Licence se vydávají co nejdříve po rozhodnutí Komise.
6. Vydané licence jsou platné na celém území Společenství.
Článek 5
Za účelem použití čl. 21 odst. 2 nařízení (EHS) č. 3719/88 činí doba platnosti dovozních licencí 150 dní ode dne jejich vydání.
Dovozní licence vydané na základě tohoto nařízení jsou nepřenosné.
Článek 6
V souvislosti s podání žádostí o dovozní licence na všechny produkty uvedené v článku 1 se skládá jistota ve výši 30 ECU na 100 kg.
Článek 7
Ustanovení nařízení (EHS) č. 3719/88 se použijí, aniž jsou dotčena ustanovení tohoto nařízení.
8 odst. 4 uvedeného nařízení však nesmí množství dovážené podle tohoto nařízení překročit množství uvedená v kolonkách 17 a 18 dovozní licence.
Z toho důvodu se do kolonky 19 licence zapíše číslice "0".
Článek 8
Produkty se uvádějí do volného pohybu na základě předložení osvědčení EUR.1 vydaného zemí vývozu podle protokolu č. 4 k evropským dohodám uzavřeným s uvedenými zeměmi nebo na základě předložení prohlášení vývozce podle uvedeného protokolu.
Článek 9
Členské státy a Komise úzce spolupracují, aby zajistily dodržování tohoto nařízení.
Článek 10
Množství, která jsou k dispozici pro žádosti podané v období od 1. do 10. října 1997, jsou stanovena v příloze IV tohoto nařízení.
Článek 11
Nařízení (EHS) č. 2698/93 a (ES) č. 1590/94 se zrušují.
Článek 12
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 6. října 1997, kterým se mění nařízení (ES) č. 659/97, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96, pokud jde o intervenční režim v odvětví ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], a zejména na čl.
30 odst. 7 a článek 57 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 659/97 [2] stanoví, že na produkty stažené z trhu se nevztahují normy týkající se balení a obalové úpravy;
vzhledem k tomu, že článek 2 nařízení Komise (EHS) č. 3587/86 ze dne 20. listopadu 1986, kterým se stanoví přepočítací koeficienty, které se použijí pro výpočet nákupní ceny pro ovoce a zeleninu [3], zrušené nařízením (ES) č. 659/97, stanovilo, že částka rovnající se zvýšení nákupní ceny vyplývající z použití rozdílných přepočítacích koeficientů pro tuto cenu, by měla být k této ceně připočtena, a tedy i k ceně za stažení u produktů zabalených do nového nevratného obalu, pokud byly tyto produkty určeny k bezplatnému rozdělení, aby se usnadnilo užití takových produktů pro tento účel;
vzhledem k tomu, že článek 30 nařízení (ES) č. 2200/96 stanoví, že produkty stažené z trhu podle čl. 23 odst. 1, které se neprodají, mohou být užity k bezplatnému rozdělení;
vzhledem k tomu, že články 11 a další nařízení (ES) č.
659/97 stanoví, že během daného hospodářského roku mohou organizace producentů poskytnout produkty stažené z trhu dobročinným organizacím schváleným členskými státy pro bezplatné rozdělování; že stažené volně ložené produkty musí být před tím, než jsou dány k dispozici, zabaleny; že by proto měla být poskytnuta organizacím producentů paušální částka jako příspěvek na náklady na balení produktů stažených z trhu, aby mohly být tyto produkty užity k bezplatnému rozdělení; že by organizace producentů nemusely v případě neexistence uvedené částky poskytnout tyto produkty k bezplatnému rozdělení;
vzhledem k tomu, že článek 57 nařízení (ES) č. 2200/96 předpokládá přijetí opatření pro usnadnění přechodu od předcházející úpravy k úpravě stanovené uvedeným nařízením; že musíbýt stanovena přechodná opatření, podobná opatřením stanoveným nařízením (EHS) č.
3587/86, aby usnadnila provádění ustanovení o bezplatném rozdělování během hospodářského roku 1997/98;
vzhledem k tomu, že by mělo být zrušeno nařízení Komise (EHS) č. 1805/78 [4], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 1200/93 [5], a jehož ustanovení vyšla z užívání;
vzhledem k tomu, že Řídící výbor pro čerstvé ovoce a zeleninu nesdělil své stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 659/97 se mění tímto způsobem:
1. Vkládá se tento článek 15a:
"Článek 15a
Pro hospodářský rok 1997/1998:
1. Organizacím producentů se poskytuje paušální částka ve výši 7 ECU/100 kg pro produkty vyjma jablek a citrusových plodů stažených z trhu za účelem bezplatného rozdělení v souladu s články 11, 12 a 14 v baleních vážících méně než 25 kg;
2. Poskytnutí této částky je podmíněno předložením dokladů osvědčujících zejména:
- názvy přijímajících subjektů,
- množství dotčených produktů,
- náklady na obal,
- převzetí příslušnou dobročinnou organizací;
3. Členské státy oznámí elektronickou poštou Komisi do 10. dne každého měsíce množství produktů bezplatně rozdělených během předcházejícího měsíce, pro které byla poskytnuta částka uvedená v odstavci 1.";
2. Do článku 23 se vkládá: "(EHS) č. 1805/78";
3. Oddíl "Jablka"
přílohy III se nahrazuje tímto:
4. V příloze IV se vypouští ve čtvrté řádce prvního sloupce slovo "Velikost".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2005/97 ze dne 9. října 1997, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla pro zvláštní režim dovozu olivového oleje pocházejícího z Alžírska
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že články 16 a 17 a příloha B Dohody o spolupráci mezi Evropským hospodářským společenstvím a Alžírskou lidovou demokratickou republikou [1] (dále jen "dohoda o spolupráci") stanoví zvláštní režim pro dovoz olivového oleje kódů KN 1509 a 1510, zcela získaného v Alžírsku a dováženého přímo z této země do Společenství;
vzhledem k tomu, že zvláštní režim stanoví pro olivový olej kódů KN 15091010, 15091090 a 15100010 paušální srážku 0,7245 ECU na 100 kilogramů z příslušné dávky, což odpovídá srážce podle čl. 16 odst. 1 písm. a) dohody o spolupráci; že pokud Alžírsko ukládá vývozní dávku, uvedený režim stanoví další srážku uvedené dávky odpovídající částce zvláštní dávky ve výši nejvýše 14,60 ECU na 100 kilogramů, což představuje srážku stanovenou v čl. 16 odst. 1 písm. b) dohody o spolupráci, a stanoví i srážku 14,60 ECU na 100 kilogramů, což představuje doplňkovou částku stanovenou v příloze B dohody o spolupráci;
vzhledem k tomu, že dohoda o zemědělství uzavřená během Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání [2] stanoví, že pohyblivé dovozní dávky používané při dovozu zemědělských produktů se dnem 1. července 1995 nahradí pevně stanovenými cly;
vzhledem k tomu, že další fungování režimu vyžaduje přijetí nových prováděcích pravidel a zrušení nařízení Rady (EHS) č. 1514/76 ze dne 24. června 1976 o dovozu olivového oleje pocházejícího z Alžírska [3];
vzhledem k tomu, že v souladu s dohodou o spolupráci je třeba zvláštní vývozní dávku odrazit v ceně olivového oleje při dovozu do Společenství; že pro zabezpečení správného používání příslušného režimu je třeba přijmout nezbytná opatření, aby se zajistilo, že zvláštní vývozní dávka je placena nejpozději při dovozu oleje do Společenství;
vzhledem k tomu, že v případě změny současných podmínek zvláštního režimu stanoveného dohodou o spolupráci, zejména pokud jde o částky, nebo v případě uzavření nové dohody, bude zřejmě nezbytné upravit toto nařízení, aby se takové změny vzaly v úvahu; že je žádoucí, aby Komise přijala takové úpravy postupem podle článku 38 nařízení Rady č. 136/66/EHS ze dne 22. září 1966 o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky [4];
vzhledem k tomu, že nařízením (ES) č. 2146/95 [5] zavedla Komise autonomní režim, jako přechodné opatření, jehož platnost končí dnem 30. června 1997; že toto nařízení by se tudíž mělo používat ode dne 1. července 1997,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Toto nařízení stanoví některá prováděcí pravidla pro zvláštní režim dovozu olivového oleje pocházejícího z Alžírska.
Článek 2
1. Celní sazba použitelná při dovozu do Společenství olivového oleje jiného než rafinovaného kódů KN 1 509 10 10, 15091090 a 15100010 zcela získaného v Alžírsku a dováženého přímo z této země do Společenství se snižuje o 0,7245 ECU na 100 kilogramů.
2. Pokud Alžírsko ukládá zvláštní dávku na takový olivový olej zcela získaný v Alžírsku a dovážený přímo z této země do Společenství, celní sazba se dále snižuje o částku této zvláštní dávky, avšak nejvýše o 14,60 ECU na 100 kilogramů.
3. Snížení celní sazby stanovené v odstavci 2 se vztahuje na veškerý dovoz olivového oleje, u něhož dovozce při dovozu oleje prokáže, že zvláštní vývozní dávka je zohledněna v dovozní ceně.
Článek 3
1. Celní sazba použitelná při dovozu do Společenství rafinovaného olivového oleje kódu KN 15099000 zcela získaného v Alžírsku a dováženého přímo z této země do Společenství se snižuje o 4,661 ECU na 100 kilogramů.
2. Celní sazba použitelná při dovozu do Společenství rafinovaného olivového oleje kódu KN 15100090 zcela získaného v Alžírsku a dováženého přímo z této země do Společenství se snižuje o 8,754 ECU na 100 kilogramů.
Článek 4
Postupem podle článku 38 nařízení č. 136/66/EHS Komise stanoví prováděcí pravidla k tomuto nařízení.
Článek 5
V případě změny současných podmínek zvláštního režimu stanoveného dohodou o spolupráci, zejména pokud jde o částky, nebo v případě uzavření nové dohody, Komise přijme úpravy nezbytné pro toto nařízení postupem podle článku 38 nařízení Rady č. 136/66/EHS.
Článek 6
Nařízení (EHS) č. 1514/76 se zrušuje.
Článek 7
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2006/97 ze dne 9. října 1997, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla pro zvláštní režim dovozu olivového oleje pocházejícího z Maroka
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že články 17 a 18 a příloha B Dohody o spolupráci mezi Evropským hospodářským společenstvím a Marockým královstvím [1] (dále jen "dohoda o spolupráci") stanoví zvláštní režim pro dovoz olivového oleje kódů KN 1509 a 1510, zcela získaného v Maroku a dováženého přímo z této země do Společenství;
vzhledem k tomu, že zvláštní režim stanoví pro olivový olej kódů KN 15091010, 15091090 a 15100010 paušální srážku 0,7245 ECU na 100 kilogramů z příslušné dávky, což odpovídá srážce podle čl. 17 odst. 1 písm. a) dohody o spolupráci; že pokud Maroko ukládá vývozní dávku, uvedený režim stanoví další srážku uvedené dávky odpovídající částce zvláštní dávky ve výši nejvýše 14,60 ECU na 100 kilogramů, což představuje srážku stanovenou v čl. 17 odst. 1 písm. b) dohody o spolupráci, a stanoví i srážku 14,60 ECU na 100 kilogramů, což představuje doplňkovou částku stanovenou v příloze B dohody o spolupráci;
vzhledem k tomu, že Společenství uzavřelo s Marockým královstvím dohodu ve formě výměny dopisů, kterou se prodlužuje zvláštní režim po 1. lednu 1994 a po dobu trvání dohody o spolupráci, na základě paušálního snížení cel [2];
vzhledem k tomu, že dohoda o zemědělství uzavřená v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání [3] stanoví, že pohyblivé dovozní dávky používané při dovozu zemědělských produktů se dnem 1. července 1995 nahradí pevně stanovenými cly;
vzhledem k tomu, že další fungování režimu vyžaduje přijetí nových prováděcích pravidel a zrušení nařízení Rady (EHS) č. 1521/76 ze dne 24. června 1976 o dovozu olivového oleje pocházejícího z Maroka [4];
vzhledem k tomu, že v souladu s dohodou o spolupráci je třeba zvláštní vývozní dávku odrazit v ceně olivového oleje při dovozu do Společenství; že pro zabezpečení správného používání příslušného režimu je třeba přijmout nezbytná opatření, aby se zajistilo, že dávka je placena nejpozději při dovozu oleje;
vzhledem k tomu, že v případě změny současných podmínek zvláštního režimu stanoveného dohodou o spolupráci, zejména pokud jde o částky, nebo v případě uzavření nové dohody, bude zřejmě nezbytné upravit toto nařízení, aby se takové změny vzaly v úvahu; že je žádoucí, aby Komise přijala takové úpravy postupem podle článku 38 nařízení Rady č. 136/66/EHS ze dne 22. září 1966 o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky [5];
vzhledem k tomu, že nařízením (ES) č. 2146/95 [6] zavedla Komise autonomní režim jako přechodné opatření, jehož platnost končí dnem 30. června 1997; že toto nařízení by se tudíž mělo používat ode dne 1. července 1997,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Toto nařízení stanoví některá prováděcí pravidla pro zvláštní režim dovozu olivového oleje pocházejícího z Maroka.
Článek 2
1. Celní sazba použitelná při dovozu do Společenství olivového oleje jiného než rafinovaného kódů KN 15091010, 15091090 a 15100010 zcela získaného v Maroku a dováženého přímo z této země do Společenství se snižuje o 0,7245 ECU na 100 kilogramů.
2. Pokud Maroko ukládá zvláštní vývozní dávku na takový olivový olej zcela získaný v Maroku a dovážený přímo z této země do Společenství, celní sazba se dále snižuje o částku zvláštní dávky, avšak nejvýše o 14,60 ECU na 100 kilogramů, a dále se snižuje o dalších 14,60 ECU na 100 kilogramů.
3. Snížení celní sazby stanovené v odstavci 2 se vztahuje na veškerý dovoz olivového oleje, u něhož dovozce při dovozu oleje prokáže, že zvláštní vývozní dávka je zohledněna v dovozní ceně.
Článek 3
1. Celní sazba použitelná při dovozu do Společenství rafinovaného olivového oleje kódu KN 15099000 zcela získaného v Maroku a dováženého přímo z této země do Společenství se snižuje o 4,661 ECU na 100 kilogramů.
2. Celní sazba použitelná při dovozu do Společenství rafinovaného olivového oleje kódu KN 15100090 zcela získaného v Maroku a dováženého přímo z této země do Společenství se snižuje o 8,754 ECU na 100 kilogramů.
Článek 4
Postupem podle článku 38 nařízení č. 136/66/EHS Komise stanoví prováděcí pravidla k tomuto nařízení.
Článek 5
V případě změny současných podmínek zvláštního režimu stanoveného dohodou o spolupráci, zejména pokud jde o částky, nebo v případě uzavření nové dohody, Komise přijme úpravy nezbytné pro toto nařízení postupem podle článku 38 nařízení Rady č. 136/66/EHS ze dne 22. září 1966 o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky.
Článek 6
Nařízení (EHS) č. 1521/76 se zrušuje.
Článek 7
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2007/97 ze dne 9. října 1997, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla pro zvláštní režim dovozu olivového oleje pocházejícího z Libanonu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že článek 18 Dohody o spolupráci mezi Evropským hospodářským společenstvím a Libanonskou republikou [1] (dále jen "dohoda o spolupráci") stanoví zvláštní režim pro dovoz olivového oleje kódů KN 1509 a 1510, zcela získaného v Libanonu a dováženého přímo z této země do Společenství;
vzhledem k tomu, že zvláštní režim stanoví pro olivový olej kódů KN 15091010, 15091090 a 15100010 paušální srážku 0,7245 ECU na 100 kilogramů z příslušné dávky, což odpovídá srážce podle čl. 18 odst. 1 písm. a) dohody o spolupráci; že pokud Libanon ukládá vývozní dávku, uvedený režim stanoví další srážku uvedené dávky odpovídající částce zvláštní dávky ve výši nejvýše 5,796 ECU na 100 kilogramů, což představuje srážku stanovenou v čl. 18 odst. 1 písm. b) dohody o spolupráci;
vzhledem k tomu, že dohoda o zemědělství uzavřená v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání [2] stanoví, že pohyblivé dovozní dávky používané při dovozu zemědělských produktů se dnem 1. července 1995 nahradí pevně stanovenými cly;
vzhledem k tomu, že další fungování režimu vyžaduje přijetí nových prováděcích pravidel a zrušení nařízení Rady (EHS) č. 1620/77 ze dne 18. července 1977 o dovozu olivového oleje pocházejícího z Libanonu [3];
vzhledem k tomu, že v souladu s dohodou o spolupráci je třeba zvláštní vývozní dávku odrazit v ceně olivového oleje při dovozu do Společenství; že pro zabezpečení správného používání příslušného režimu je třeba přijmout nezbytná opatření, aby se zajistilo, že dávka je placena nejpozději při dovozu oleje;
vzhledem k tomu, že v případě změny současných podmínek zvláštního režimu stanoveného dohodou o spolupráci, zejména pokud jde o částky, nebo v případě uzavření nové dohody,bude zřejmě nezbytné upravit toto nařízení, aby se takové změny vzaly v úvahu; že je žádoucí, aby Komise přijala takové úpravy postupem podle článku 38 nařízení Rady č. 136/66/EHS ze dne 22. září 1966 o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky [4];
vzhledem k tomu, že nařízením (ES) č. 2146/95 [5] zavedla Komise autonomní režim, jako přechodné opatření, jehož platnost končí dnem 30. června 1997; že toto nařízení by se tudíž mělo použít ode dne 1. července 1997,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Toto nařízení stanoví některá prováděcí pravidla pro zvláštní režim dovozu olivového oleje pocházejícího z Libanonu.
Článek 2
1. Celní sazba použitelná při dovozu do Společenství olivového oleje jiného než rafinovaného kódů KN 15091010, 15091090 a 15100010 zcela získaného v Libanonu a dováženého přímo z této země do Společenství se snižuje o 0,7245 ECU na 100 kilogramů.
2. Pokud Libanon ukládá vývozní dávku na takový olivový olej zcela získaný v Libanonu a dovážený přímo z této země do Společenství, celní sazba se dále snižuje o částku zvláštní dávky, avšak nejvýše o 5,796 ECU na 100 kilogramů.
3. Snížení celní sazby stanovené v odstavci 2 se vztahuje na veškerý dovoz olivového oleje, u něhož dovozce při dovozu oleje prokáže, že zvláštní vývozní dávka je zohledněna v dovozní ceně.
Článek 3
Postupem podle článku 38 nařízení č. 136/66/EHS Komise stanoví prováděcí pravidla k tomuto nařízení.
Článek 4
V případě změny současných podmínek zvláštního režimu stanoveného dohodou o spolupráci, zejména pokud jde o částky, nebo v případě uzavření nové dohody, Komise přijme úpravy nezbytné pro toto nařízení postupem podle článku 38 nařízení č. 136/66/EHS.
Článek 5
Nařízení (EHS) č. 1620/77 se zrušuje.
Článek 6
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
ze dne 9. října 1997, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla pro zvláštní režim dovozu olivového oleje a některých jiných zemědělských produktů pocházejících z Turecka
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že Dodatkový protokol k Dohodě zakládající přidružení mezi Evropským hospodářským společenstvím a Tureckem, týkající se nových koncesích pro dovoz tureckých zemědělských produktů do Společenství [1], stanoví zvláštní režim dovozu pšenice tvrdé a lesknice kanárské, žita a sladu, pocházejících z Turecka; že takový režim stanoví snížení dávky při dovozu pšenice tvrdé a lesknice kanárské a – pokud Turecko ukládá zvláštní vývozní dávku na vývoz tohoto produktu – snížení dávky při dovozu žita, jakož i snížení pevné složky dávky při dovozu sladu;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Rady přidružení ES-Turecko č. 1/77 stanoví pro olivový olej kódů KN 15091010, 15091090 a 15100010 zvláštní režim zahrnující paušální srážku 0,7245 ECU na 100 kilogramů z příslušné dávky na takový olej; že pokud Turecko ukládá vývozní dávku, uvedený režim stanoví další srážku uvedené dávky odpovídající částce zvláštní dávky ve výši nejvýše 13,14 ECU na 100 kilogramů, což představuje srážku stanovenou v čl.
2 dohody o přidružení, a stanoví i srážku 13,14 ECU na 100 kilogramů, což představuje doplňkovou částku stanovenou v příloze IV k uvedené dohodě; vzhledem k tomu, že Společenství uzavřelo s Tureckem dohodu ve formě výměny dopisů, kterou se prodlužuje uvedený zvláštní režim po dobu trvání dohody o přidružení, na základě paušálního snížení cel [2];
vzhledem k tomu, že dohoda o zemědělství uzavřená během Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání [3] stanoví, že zemědělské dávky se dnem 1. července 1995 nahradí pevně stanovenými cly;
vzhledem k tomu, že další fungování režimu vyžaduje přijetí nových prováděcích pravidel a zrušení některých článků nařízení Rady (EHS) č. 1180/77 ze dne 17. května 1977 o dovozu některých zemědělských produktů pocházejících z Turecka do Společenství [4];
vzhledem k tomu, že v souladu s dohodami je třeba zvláštní vývozní dávku odrazit v ceně olivového oleje při dovozu do Společenství; že pro zabezpečení správného používání příslušného režimu je třeba přijmout nezbytná opatření, aby se zajistilo, že dávka je placena nejpozději při dovozu oleje;
vzhledem k tomu, že v případě změny současných podmínek zvláštního režimu stanoveného dohodou o přidružení, zejména pokud jde o částky, nebo v případě uzavření nové dohody, bude zřejmě nezbytné upravit toto nařízení, aby se takové změny vzaly v úvahu; že je žádoucí, aby Komise přijala takové úpravy postupem podle článku 38 nařízení Rady č. 136/66/EHS ze dne 22. září 1966 o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky [5] nebo podle odpovídajících článků jiných nařízení o společné organizaci trhů, jichž se zvláštní režim týká;
2146/95 [6] a č. 1214/96 [7] zavedla Komise autonomní režimy, jako přechodné opatření, jehož platnost končí dnem 30. června 1997; že toto nařízení by se tudíž mělo používat ode dne 1. července 1997,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Toto nařízení stanoví některá prováděcí pravidla pro zvláštní režim dovozu olivového oleje a některých jiných zemědělských produktů pocházejících z Turecka.
Článek 2
1. Celní sazba použitelná při dovozu do Společenství olivového oleje jiného než rafinovaného kódů KN 15091010, 15091090 a 15100010 zcela získaného v Turecku a dováženého přímo z této země do Společenství se snižuje o 0,7245 ECU na 100 kilogramů.
2. Pokud Turecko ukládá zvláštní vývozní dávku na takový olivový olej zcela získaný v Turecku a dovážený přímo z této země do Společenství, celní sazba se dále snižuje o částku zvláštní dávky, avšak nejvýše o 13,14 ECU na 100 kilogramů, a dále se snižuje o dalších 13,14 ECU na 100 kilogramů.
3. Snížení celní sazby stanovené v odstavci 2 se vztahuje na veškerý dovoz olivového oleje, u něhož dovozce při dovozu oleje prokáže, že zvláštní vývozní dávka je zohledněna v dovozní ceně.
Článek 3
1. Celní sazba použitelná při dovozu do Společenství rafinovaného olivového oleje kódu KN 15099000 zcela získaného v Turecku a dováženého přímo z této země do Společenství se snižuje o 3,723 ECU na 100 kilogramů.
2. Celní sazba použitelná při dovozu do Společenství rafinovaného olivového oleje kódu KN 15100090 zcela získaného v Turecku a dováženého přímo z této země do Společenství se snižuje o 7,003 ECU na 100 kilogramů.
Článek 4
Celní sazby použitelné při dovozu pšenice tvrdé kódu KN 10011000 pocházející z Turecka a dovážené přímo z této země do Společenství budou sazby stanovené podle článku 10 nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [8], snížené o 0,73 ECU na tunu.
Článek 5
1. Celní sazba použitelná při dovozu žita kódu KN 10020000 pocházejícího z Turecka a dováženého přímo z této země do Společenství bude sazba stanovená podle čl. 10 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1766/92 a snížená o částku rovnající se zvláštní vývozní dávce do Společenství ukládané Tureckem na uvedený produkt, avšak nejvýše o 11,68 ECU na tunu.
2. Režim podle odstavce 1 se vztahuje na každý dovoz, při němž dovozce prokáže, že zvláštní vývozní dávka byla vývozcem zaplacena, přičemž není překročena částka stanovená podle čl. 10 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1766/92 ani částka 11,68 ECU na tunu.
Článek 6
Celní sazba použitelná pro dovozy sladu, též praženého, kódu KN 1107 do Společenství pocházejícího z Turecka a dováženého přímo z této země do Společenství se snižuje o 6,57 ECU na tunu.
Článek 7
Postupem podle článku 38 nařízení č. 136/66/EHS nebo podle odpovídajících článků jiných nařízení o společné organizaci příslušných trhů Komise stanoví prováděcí pravidla k tomuto nařízení.
Článek 8
V případě změny současných podmínek zvláštního režimu stanoveného dohodou o přidružení, zejména pokud jde o částky, nebo v případě uzavření nové dohody, Komise přijme úpravy nezbytné pro toto nařízení postupem podle článku 38 nařízení Rady č. 136/66/EHS ze dne 22. září 1966 o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky nebo podle odpovídajících článků jiných nařízení o společné organizaci příslušných trhů.
Článek 9
Články 6 až 10 nařízení (EHS) č. 1180/77 se zrušují.
Článek 10
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2026/97 ze dne 6. října 1997 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na nařízení o společné organizaci trhu se zemědělskými produkty a na nařízení přijatá na základě článku 235 Smlouvy týkající se zboží vzniklého zpracováním zemědělských produktů, a zejména na ta ustanovení uvedených nařízení, která umožňují odchylku od obecné zásady, že ochranná opatření na hranicích mohou být nahrazena pouze opatřeními stanovenými v uvedených nařízeních,
s ohledem na návrh Komise [1],
(1) vzhledem k tomu, že Rada v nařízení (EHS) č.
2423/88 [2] přijala společná pravidla ochrany proti dumpingovému nebo subvencovanému dovozu ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství;
(2) vzhledem k tomu, že společná pravidla byla přijata v souladu s platnými mezinárodními závazky, zejména se závazky, které vyplývají z článku VI Všeobecné dohody o clech a obchodu ("GATT"), z Dohody o provádění článku VI GATT ("antidumpingový kodex 1979") a z Dohody o výkladu a provádění článků VI, XVI a XXIII GATT ("kodex o subvencích a vyrovnávacích clech");
(3) vzhledem k tomu, že závěry mnohostranných obchodních jednání vedených v rámci Uruguayského kola vedly ke zřízení Světové obchodní organizace ("WTO");
(4) vzhledem k tomu, že příloha 1 A Dohody o zřízení WTO ("Dohoda o WTO"), která byla schválena rozhodnutím 94/800/ES [3], obsahuje mimo jiné Všeobecnou dohodu o clech a obchodu ("GATT 1994"), Dohodu o zemědělství, Dohodu o provádění článku VI GATT 1994 ("antidumpingová dohoda 1994") a novou Dohodu o subvencích a vyrovnávacích opatřeních ("dohoda o subvencích");
(5) vzhledem k tomu, že pro zvýšení účinnosti a průhlednosti uplatňování pravidel stanovených v antidumpingové dohodě 1994 a dohodě o subvencích ve Společenství se zdá nezbytným přijmout dvě oddělená nařízení, která by dostatečně podrobně stanovila prováděcí předpisy k oběma těmto nástrojům ochrany obchodu;
(6) vzhledem k tomu, že by proto měly být změněny předpisy Společenství o uplatňování vyrovnávacích opatření s ohledem na nová mnohostranná pravidla týkající se mimo jiné zahájení řízení a provádění následných šetření, včetně zjišťování a vyhodnocování skutečností, ukládání prozatímních opatření, ukládání a vybírání vyrovnávacího cla, doby platnosti a přezkum vyrovnávacích opatření a zveřejňování informací, které souvisejí se šetřeními ve věci uložení vyrovnávacího cla;
(7) vzhledem k tomu, že s ohledem na množství změn, které přinesly nové dohody, by měla být ustanovení uvedených dohod co nejvíce přejata do právních předpisů Společenství, aby bylo zajištěno řádné a průhledné uplatňování nových pravidel;
(8) vzhledem k tomu, že je dále nutné dostatečně podrobně objasnit, podle jakých hledisek se určí existence subvence, podle jakých zásad se použije vyrovnávací clo (zejména jedná-li se o specifickou subvenci) a podle jakých kritérií se vypočte výše napadnutelné subvence;
(9) vzhledem k tomu, že je zřejmé, že pro zjištění existence subvence musí být prokázáno, že byl z veřejných zdrojů na území některé země poskytnut finanční příspěvek nebo že existuje jakýkoli způsob příjmové nebo cenové podpory ve smyslu článku XVI GATT 1994 a že tím byla poskytnuta příjemci výhoda;
(10) vzhledem k tomu, že je třeba dostatečně podrobně objasnit, jaké druhy subvencí jsou nenapadnutelné a jaký postup je nutno dodržet, pokud se při šetření zjistí, že prošetřovaný podnik obdržel nenapadnutelnou subvenci;
(11) vzhledem k tomu, že dohoda o subvencích stanoví, že ustanovení o nenapadnutelných subvencích pozbudou platnosti pět let po vstupu Dohody o WTO v platnost, nebude-li jejich platnost na základě vzájemné dohody členů WTO prodloužena; že toto nařízení bude tedy možná třeba odpovídajícím způsobem změnit, jestliže platnost těchto ustanovení nebude prodloužena;
(12) vzhledem k tomu, že opatření uvedená v příloze 2 Dohody o zemědělství nejsou napadnutelná v míře stanovené Dohodou o zemědělství;
(13) vzhledem k tomu, že by měly být stanoveny jasné a podrobné hlavní směry pro činitele, které mohou přispět ke zjištění, zda dovoz subvencovaných výrobků způsobil vážnou újmu nebo hrozbu újmy; že při prokazování, že objem a cena dotyčných dovozů jsou příčinou újmy způsobené výrobnímu odvětví Společenství, je třeba přihlédnout k účinkům ostatních činitelů, zejména k převažujícímu stavu trhu ve Společenství;
(14) vzhledem k tomu, že by měl být vymezen pojem "výrobní odvětví Společenství", stanoveno, že osoby, které jsou ve spojení s vývozci, mohou být z průmyslového odvětví vyloučeny a vymezen pojem "ve spojení"; že je rovněž nutno stanovit, že řízení ve věci uložení vyrovnávacího cla může být zahájeno jménem výrobců v některém regionu Společenství, a stanovit hlavní směry pro definici takového regionu;
(15) vzhledem k tomu, že je nutno stanovit, kdo může podat podnět k šetření o uložení vyrovnávacího cla, do jaké míry by mělo tento podnět podporovat výrobní odvětví Společenství a jaké informace o napadnutelných subvencích, újmě a příčinných souvislostech by měl obsahovat; že by rovněž měly být stanoveny postupy pro odložení podnětu nebo pro zahájení řízení;
(16) vzhledem k tomu, že je nutno stanovit, jakým způsobem mají být účastníci řízení informováni o tom, které údaje potřebují příslušné orgány, a jak jim má být poskytnut dostatek příležitostí, aby mohly předložit všechny důkazy v dané věci a hájit své zájmy; že je kromě toho nezbytné jednoznačně stanovit pravidla a postupy, které se musí při šetření dodržovat, a zejména pravidla, podle nichž se účastníci řízení musí v průběhu určité lhůty sami přihlásit, předložit své stanovisko a poskytnout informace, pokud se má k jejich stanovisku a informacím přihlédnout; že je rovněž třeba stanovit, za jakých podmínek má mít účastník řízení přístup k informacím dodaným jinými účastníky řízení a možnost se k nim vyjádřit; že při shromažďování informací mají členské státy spolupracovat s Komisí;
(17) vzhledem k tomu, že je nutno stanovit podmínky, za kterých lze uložit prozatímní vyrovnávací clo, a zejména je nutno stanovit, že je lze uložit nejdříve 60 dnů a nejpozději devět měsíců po zahájení řízení; že by Komise měla toto clo uložit ve všech případech pouze na dobu čtyř měsíců;
(18) vzhledem k tomu, že je třeba stanovit postup pro přijetí závazků, jejichž pomocí jsou odstraněny nebo vyrovnány napadnutelné subvence a újma, aniž je uloženo prozatímní nebo konečné vyrovnávací clo; že je dále vhodné stanovit, jaké následky bude mít porušení nebo zrušení přijatých závazků a že prozatímní vyrovnávací clo může být uloženo v případě podezření z porušení přijatých závazků nebo pokud je nutné provést další šetření pro doplnění skutkového stavu; že při přijímání závazků by se mělo dbát na to, aby navržené závazky a jejich vykonávání nevedly k jednání, které narušuje hospodářskou soutěž;
(19) vzhledem k tomu, že je nezbytné stanovit, že šetření mají být zastavena zpravidla do dvanácti měsíců a nejpozději do třinácti měsíců od zahájení bez ohledu na to, zda byla nebo nebyla přijata konečná opatření;
(20) vzhledem k tomu, že je nutno šetření nebo řízení zastavit, pokud se zjistí, že částka subvence je nepatrná nebo pokud – zejména při dovozu výrobků pocházejících z rozvojových zemí – jsou objem dovozu subvencovaných výrobků nebo újma zanedbatelné, a že by tato kritéria měla být definována; že v případech, v nichž je nutno přijmout opatření, je třeba určit podmínky pro ukončení šetření a stanovit, že clo by mělo být nižší než částka napadnutelné subvence, pokud tato nižší částka dostačuje k odstranění újmy, a že je nutno určit metodu pro výpočet výše vyrovnávacího cla v případech výběru vzorku prošetřovaných subjektů;
(21) vzhledem k tomu, že je nutno umožnit vybrání prozatímních vyrovnávacích cel se zpětnou působností, je-li to považováno za vhodné, a vymezit, za jakých okolností mohou být uložena, aby se zabránilo obcházení konečných opatření, která je nutno přijmout; že je rovněž třeba stanovit, že vyrovnávací clo může být uloženo se zpětnou působností v případě porušení nebo zrušení závazků;
(22) vzhledem k tomu, že je nutno stanovit, že opatření pozbývají platnosti po pěti letech, pokud šetření neprokáže, že by měla být zachována; že je rovněž třeba umožnit, aby v případech, kdy jsou předloženy dostatečné důkazy o změně okolností, byly provedeny prozatímní přezkumy nebo šetření, aby se zjistilo, zda je oprávněné vrácení vyrovnávacího cla;
(23) vzhledem k tomu, že i když dohoda o subvencích neobsahuje žádná ustanovení o obcházení vyrovnávacího cla, je takové obcházení možné obdobnými, byť ne totožnými, způsoby, jako je tomu u antidumpingových opatření; že by proto mělo toto nařízení upravovat opatření proti obcházení předpisů;
(24) vzhledem k tomu, že je účelné umožnit pozastavení vyrovnávacích opatření v případě dočasných změn podmínek trhu, kdy je zachování těchto opatření dočasně nepřiměřené;
(25) vzhledem k tomu, že je nutno stanovit, že dovoz výrobků, kterých se týká šetření, může být celně evidován, aby bylo možno následně uplatnit opatření proti tomuto dovozu;
(26) vzhledem k tomu, že pro zajištění řádného uplatňování opatření musí členské státy sledovat dovoz výrobků, které jsou předmětem šetření nebo předmětem opatření, a výši vyrovnávacího cla, které bylo vybráno podle tohoto nařízení, a předložit o tom zprávu Komisi;
(27) vzhledem k tomu, že je dále nutno stanovit, že v určitých fázích šetření je třeba pravidelně konzultovat poradní výbor; že tento výbor bude složen ze zástupců členských států a předsedat mu bude zástupce Komise;
(28) vzhledem k tomu, že je účelné upravit inspekce na místě pro prověření dodaných údajů o napadnutelných subvencích a újmách, přičemž však tyto inspekce musí záviset na řádném vyplnění obdrženého dotazníku;
(29) vzhledem k tomu, že v případech, kdy je počet stran nebo obchodních operací příliš velký, je nezbytné postupovat výběrem vzorku prošetřovaných subjektů, aby bylo možné ukončit šetření ve stanovených lhůtách;
(30) vzhledem k tomu, že je třeba stanovit, že nespolupracují-li strany při šetření uspokojivým způsobem, mohou být využity jiné informace pro objasnění skutkového stavu a že tyto informace mohou být pro strany méně příznivé, než kdyby při šetření spolupracovaly;
(31) vzhledem k tomu, že musí být přijata ustanovení o zacházení s důvěrnými informacemi, aby se zabránilo vyzrazení obchodních a státních tajemství;
(32) vzhledem k tomu, že je nezbytné, aby strany, které na to mají právo, byly řádně informovány o podstatných skutečnostech a úvahách, a že by poskytování informací mělo probíhat s ohledem na rozhodovací postup ve Společenství ve lhůtě, která umožní stranám hájit jejich zájmy;
(33) vzhledem k tomu, že je vhodné upravit správní řízení, v jehož rámci lze předkládat argumenty k otázce, zda opatření jsou v zájmu Společenství, zejména v zájmu spotřebitelů, a stanovit lhůty pro předložení těchto informací a právo dotčených stran na informace;
(34) vzhledem k tomu, že při použití pravidel obsažených v dohodě o subvencích je pro zachování rovnováhy mezi právy a povinnostmi, o niž se snaží tato dohoda, nezbytně nutné, aby Společenství přihlédlo k výkladu těchto pravidel svými nejdůležitějšími obchodními partnery, jak se odráží v jejich právních předpisech nebo v zavedené praxi;
(35) vzhledem k tomu, že nařízením (ES) č. 3284/94 ze dne 22. prosince 1994 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [4], nahradila Rada nařízení (EHS) č. 2423/88 a zavedla nový společný systém ochrany před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství;
(36) vzhledem k tomu, že po vyhlášení nařízení (ES) č. 3284/94 se objevily redakční chyby v jeho znění; že kromě toho již toto nařízení bylo změněno;
(37) vzhledem k tomu, že v zájmu jasnosti, otevřenosti a právní jistoty by proto mělo být uvedené nařízení zrušeno a nahrazeno, aniž by tím byla dotčena řízení o uložení vyrovnávacího cla, která již byla zahájena na jeho základě nebo na základě nařízení (EHS) č. 2423/88,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1 Zásady
1. Aby se vyrovnala subvence, která byla přímo nebo nepřímo poskytnuta na zhotovení, výrobu, vývoz nebo přepravu jakéhokoli výrobku, jehož propuštění do volného oběhu ve Společenství působí újmu, může být uloženo vyrovnávací clo.
2. Pro účely tohoto nařízení se má za to, že výrobek byl subvencován, pokud na něj byla poskytnuta napadnutelná subvence ve smyslu článků 2 a 3.
3. Takovou subvenci může poskytnout vláda země původu dováženého výrobku nebo vláda země jednající jako prostředník, z níž se výrobek vyváží do Společenství a která se pro účely tohoto nařízení označuje jako "země vývozu".
Pro účely tohoto nařízení se "vládou" rozumí každý veřejnoprávní subjekt na území země původu nebo vývozu.
4. Aniž jsou dotčeny odstavce 1, 2 a 3, použije se v případě, že se výrobek do Společenství nedováží bezprostředně ze země původu, ale ze země jednající jako prostředník, neomezeně toto nařízení a daný obchod nebo obchody se případně považují za obchod nebo obchody mezi zemí původu a Společenstvím.
5. Pro účely tohoto nařízení se "obdobným výrobkem" rozumí výrobek, které je s daným výrobkem totožný, tj. shoduje se s ním ve všech znacích, nebo, pokud takový výrobek neexistuje, jiný výrobek, který se sice neshoduje s daným výrobkem ve všech znacích, ale má znaky danému výrobku velmi podobné.
Článek 2 Definice subvence
Má se za to, že subvence byla poskytnuta, pokud
1. a) některá vláda v zemi původu nebo vývozu poskytla finanční příspěvek, tj. pokud
i) jednání vlády zahrnuje přímý převod peněžních prostředků (např. dary, půjčky a účasti na základním kapitálu) nebo možné přímé převody peněžních prostředků nebo závazků (např. záruky půjček);
ii) vláda své jinak splatné příjmy promine nebo je nevybere (např. daňové pobídky ve formě daňových zápočtů); v tomto ohledu se osvobození vyvážených výrobků od cla nebo daní, kterým podléhají obdobné výrobky určené pro domácí spotřebu, nebo vrácení tohoto cla a daní až do částky, která nepřesáhne skutečně uloženou výši, nepovažuje za subvenci, bylo-li osvobození poskytnuto v souladu s přílohami I až III;
iii) vláda dodává zboží nebo poskytuje služby, které nejsou součástí obecné infrastruktury, nebo nakupuje zboží;
iv) vláda
- provádí platby do mechanismu financování nebo
- pověří soukromý subjekt výkonem jedné nebo více funkcí uvedených v bodech i), ii) a iii), které by jinak byly svěřeny vládě, nebo jejich výkon takovému subjektu nařídí a jejich výkon se v žádném smyslu neliší od jednání obvykle prováděného vládou,
nebo
b) pokud se vyskytuje jakákoli forma příjmové či cenové podpory ve smyslu článku XVI GATT 1994; a
2. je tím příjemci poskytnuta výhoda.
Článek 3 Napadnutelné subvence
1. Subvence jsou napadnutelné pouze tehdy, pokud se jedná o specifické subvence ve smyslu odstavců 2, 3 a 4.
2. Zda se v případě nějaké subvence jedná o specifickou subvenci pro některý podnik, výrobní odvětví nebo pro skupinu podniků nebo výrobních odvětví (dále jen "určité podniky") v působnosti orgánu, který ji poskytuje, se určuje podle těchto zásad:
a) pokud orgán, který subvenci poskytuje, nebo právní předpisy, kterými se tento orgán řídí, výslovně omezují přístup k subvenci na určité podniky, jedná se o specifickou subvenci;
b) pokud orgán, který subvenci poskytuje, nebo právní předpisy, kterými se tento orgán řídí, stanoví objektivní kritéria nebo podmínky pro vznik nároku na poskytnutí subvence a pro její výši, nejedná se o specifickou subvenci, pokud nárok na subvenci vzniká automaticky a pokud se kritéria a podmínky přesně dodržují.
Pro účely tohoto článku se "objektivními kritérii nebo podmínkami" rozumějí kritéria nebo podmínky hospodářské povahy, kterých se používá plošně, která jsou neutrální a která nezvýhodňují určité podniky, jako například počet zaměstnanců nebo velikost podniku.
Kritéria nebo podmínky je nutno zřetelně stanovit prostřednictvím právních předpisů nebo jiných úředních dokumentů, aby bylo možné jejich následné ověření;
c) pokud přesto, že se podle zásad uvedených v písmenech a) a b) zdá subvence nespecifickou, existují důvody k domněnce, že by se ve skutečnosti mohlo jednat o specifickou subvenci, lze vzít v úvahu jiné činitele.
Tito činitelé zahrnují využití subvenčního programu omezeným množstvím určitých podniků, převážné využití určitými podniky, poskytnutí nepřiměřeně vysokých subvencí určitým podnikům a způsob, jakým vykonal orgán poskytující subvenci při rozhodování o poskytnutí subvence správní uvážení.
V tomto ohledu se přihlédne především k informacím o četnosti odmítnutí nebo schválení žádostí o subvence a k důvodům těchto rozhodnutí.
Při uplatňování prvního pododstavce je nutno vzít v úvahu rozsah diverzifikace hospodářské činnosti v působnosti orgánu poskytujícího subvence a délku využívání subvenčního programu.
3. Subvence omezená na určité podniky ve vymezené územní oblasti v působnosti poskytujícího orgánu je specifickou subvencí.
Stanovení nebo změna obecně platných daňových sazeb orgány veřejné moci na všech úrovních, které jsou k tomu oprávněny, se pro účely tohoto nařízení za specifickou subvenci nepovažuje.
4. Aniž jsou dotčeny odstavce 2 a 3, považují se za specifické subvence
a) subvence, jejichž poskytnutí právně nebo fakticky, výhradně nebo kromě dalších podmínek závisí na vývozní výkonnosti, včetně subvencí uvedených příkladem v příloze I.
Subvence se považují za fakticky závislé na vývozní výkonnosti, pokud se prokáže, že poskytnutí subvence, aniž by bylo právně závislé na vývozní výkonnosti, je ve skutečnosti vázáno na současný nebo očekávaný vývoz nebo výnosy z vývozu.
Skutečnost, že subvence byla poskytnuta vyvážejícímu podniku, sama o sobě nepostačuje k určení, že se jedná o vývozní subvenci ve smyslu tohoto ustanovení;
b) subvence, jejichž poskytnutí výhradně nebo kromě dalších podmínek závisí na přednostním použití domácího výrobku před dováženým.
5. Určení, že se jedná o specifickou subvenci, podle tohoto článku, musí být průkazně doloženo.
Článek 4 Nenapadnutelné subvence
1. Tyto subvence jsou nenapadnutelné:
a) subvence, které nejsou specifické ve smyslu čl. 3 odst. 2 a 3;
b) subvence, které jsou specifické ve smyslu čl. 3 odst. 2 a 3, které však splňují podmínky uvedené v odstavcích 2, 3 nebo 4 tohoto článku;
c) subvenční prvek, který může být obsažen v opatřeních uvedených v příloze IV.
2. Subvence na výzkumnou činnost prováděnou podniky nebo vysokoškolskými a výzkumnými zařízeními na základě smluv s podniky jsou nenapadnutelné, pokud činí maximálně 75 % nákladů na aplikovaný výzkum nebo 50 % nákladů na předvýrobní rozvojovou činnost a pokud se tyto subvence omezují výhradně na
a) osobní náklady (na výzkumné pracovníky, techniky a další pomocný personál zaměstnaný výhradně ve výzkumu);
b) náklady na přístroje, zařízení, pozemky a budovy, které jsou výhradně a stále používány pro výzkum (s výjimkou případů, kdy jsou poskytnuty na obchodním základě);
c) náklady na poradenskou činnost a podobné služby, které jsou používány výhradně k výzkumné činnosti, včetně cizích výzkumů, technických poznatků, patentů atd.);
d) dodatečné režijní náklady, jejichž vznik bezprostředně souvisí s výzkumnou činností;
e) ostatní výrobní náklady (jako na materiálové náklady, dodávky a podobné), jejichž vznik bezprostředně souvisí s výzkumnou činností.
První pododstavec se nevztahuje na civilní letadla (ve smyslu pozměněné Dohody o obchodu s civilními letadly z roku 1979 nebo jakékoli dohody, která tuto dohodu změní nebo nahradí).
Pro účely prvního pododstavce se
a) přípustná výše nenapadnutelné subvence stanoví v poměru k celkovým subvencovatelným nákladům, které vznikly v průběhu uskutečňování jednotlivého projektu.
U programů, které zahrnují jak aplikovaný výzkum, tak předvýrobní rozvojovou činnost, nesmí přípustná výše nenapadnutelné subvence překročit aritmetický průměr přípustné výše nenapadnutelných subvencí, které se vztahují na obě uvedené kategorie, počítáno na základě všech subvencovatelných nákladů uvedených v prvním pododstavci písm. a) až e);
b) "aplikovaným výzkumem" rozumí plánovitý výzkum nebo kritické šetření zaměřené na získání nových poznatků, jejichž cílem je využít tyto poznatky k vývoji nových výrobků, postupů nebo služeb nebo ke značnému zdokonalení stávajících výrobků, postupů nebo služeb;
c) "předvýrobní rozvojovou činností" rozumí převedení poznatků aplikovaného výzkumu na projekt, schéma nebo návrh nových, upravených nebo zdokonalených výrobků, postupů nebo služeb, bez ohledu na to, zda jsou určeny k prodeji nebo k použití, včetně vytvoření prvního prototypu určeného k neobchodním účelům.
Může rovněž zahrnovat koncepční projektování a návrh alternativních výrobků, postupů nebo služeb a první demonstrační nebo pilotní projekty, pokud nemohou být přeměněny nebo určeny k průmyslovému použití nebo obchodnímu využití.
Nezahrnuje žádné rutinní nebo pravidelné změny stávajících výrobků, výrobních linek, výrobních postupů, služeb a jiných běžných provozních procesů, i když tyto změny představují zdokonalení výrobku.
3. Subvence na rozvoj znevýhodněných regionů na území země původu a/nebo vývozu, které byly poskytnuty na základě obecného rámce regionálního rozvoje a které by nebyly specifické, pokud by byla použita kritéria čl. 3 odst. 2 a 3 na každý subvencovatelný region, jsou nenapadnutelné v případě, že
a) každý znevýhodněný region představuje přesně určenou souvislou územní oblast, kterou lze hospodářsky a správně vymezit;
b) region je považován za znevýhodněný na základě nestranných a objektivních kritérií, která prokazují, že jeho obtíže vznikají za okolností, jež nejsou pouze dočasné; tato kritéria musí být zřetelně stanovena v právních předpisech nebo jiných úředních dokumentech, aby bylo možné jejich následné ověření;
c) kritéria uvedená v písmenu b) zahrnují měřítko pro hodnocení hospodářského rozvoje, které vychází alespoň z jednoho z těchto činitelů:
- příjem na hlavu, příjem domácností na hlavu nebo hrubý domácí produkt na hlavu, který je nižší než 85 % průměru pro danou zemi původu nebo vývozu,
- míra nezaměstnanosti, jež činí nejméně 110 % průměru pro danou zemi původu nebo vývozu,
měřeno za období tří let; měřítko však může být složené a zahrnovat i jiné činitele.
Pro účely prvního pododstavce se
a) "obecným rámcem rozvoje regionů" rozumí, že regionální subvenční programy jsou součástí vnitřně soudržné a obecně uplatňované politiky regionálního rozvoje v dané zemi a že subvence na rozvoj regionů nejsou poskytovány na územně izolovaná místa, která nemají žádný nebo prakticky žádný vliv na rozvoj regionu;
b) "nestrannými a objektivními kritérii" rozumějí kritéria, která určité regiony nezvýhodňují více, než je přiměřené, aby se odstranily nebo snížily rozdíly mezi regiony v rámci politiky regionálního rozvoje.
K tomuto účelu musí regionální subvenční programy stanovit maximální výši subvencí, které mohou být poskytnuty na každý subvencovaný projekt.
Tato maxima musí být rozlišena podle rozdílné úrovně rozvoje podporovaných regionů a musí být vyjádřena z hlediska investičních nákladů nebo nákladů na vytvoření nových pracovních míst.
Tyto subvence budou v rámci stanoveného maxima rozděleny dostatečně široce a rovnoměrně, aby se zabránilo převládajícímu využívání subvencí určitými podniky nebo poskytování nepřiměřeně vysokých subvencí určitým podnikům.
Toto ustanovení se použije s ohledem na kritéria uvedená v čl. 3 odst. 2 a 3.
4. Na subvence na podporu přizpůsobení stávajících zařízení novým požadavkům na ochranu životního prostředí, které byly stanoveny právními předpisy a které pro podnik představují významná omezení a finanční zátěž, se nevztahují vyrovnávací opatření za předpokladu, že subvence
a) je jednorázovým, neopakujícím se opatřením;
b) je omezena na úhradu 20 % nákladů vynaložených na přizpůsobení;
c) nekryje náklady na náhradu a provoz subvencovaných investic, které musí v plném rozsahu jít k tíži podniku;
d) bezprostředně souvisí se snížením poškozování a znečišťování životního prostředí plánovaným podnikem a je v tomto ohledu přiměřená a že nekryje žádné případné úspory výrobních nákladů;
e) je dostupná všem podnikům, které mohou zavést nová zařízení a/nebo nové výrobní postupy.
Pro účely prvního pododstavce se "stávajícím zařízením" rozumí zařízení, které v době, kdy byly přijaty nové požadavky na ochranu životního prostředí, bylo v provozu alespoň dva roky.
Článek 5 Výpočet výše napadnutelných subvencí
Výše napadnutelných subvencí pro účely tohoto nařízení se vypočte na základě výhody, kterou získal příjemce subvence a která bude zjištěna za posuzované období.
Tímto obdobím je zpravidla poslední obchodní rok příjemce subvence, může jím však být také jiné časové období v délce nejméně šesti měsíců, které předchází dni zahájení šetření a pro něž jsou k dispozici spolehlivé finanční a ostatní údaje.
Článek 6 Výpočet výhody vzniklé příjemci subvence
Pro výpočet výhody vzniklé příjemci subvence platí tato pravidla:
a) poskytnutí účasti na základním kapitálu vládou se považuje za výhodu pouze v případě, že daná investice může být považována za poskytnutou v rozporu s obvyklou investiční praxí (včetně poskytování rizikového kapitálu) soukromých investorů na území země původu a/nebo vývozu;
b) vládní půjčka se považuje za výhodu pouze v případě, že existuje rozdíl mezi částkou, kterou platí příjemce půjčky za její poskytnutí, a částkou, kterou by zaplatil za srovnatelnou obchodní půjčku, kterou by mohl skutečně získat na trhu.
V tomto případě se za výhodu považuje rozdíl mezi těmito dvěma částkami;
c) vládní záruka půjčky se považuje za výhodu pouze v případě, že existuje rozdíl mezi částkou, kterou podnik získávající záruku platí za půjčku s vládní zárukou, a částkou, kterou by podnik zaplatil za srovnatelnou obchodní půjčku bez vládní záruky.
V tomto případě se za výhodu považuje rozdíl mezi těmito dvěma částkami, upravený s ohledem na rozdíly ve výši poplatků;
d) dodání zboží nebo poskytnutí služeb nebo nákup zboží vládou se považuje za výhodu pouze v případě, že výrobky byly dodány nebo služby poskytnuty za cenu nižší než přiměřenou a že výrobky byly nakoupeny za cenu vyšší než přiměřenou.
Přiměřenost odměny se určuje s ohledem na podmínky převládající na trhu s danými výrobky a službami v zemi dodání výrobků, poskytnutí služeb nebo nákupu výrobků (včetně ceny, jakosti, dostupnosti, prodejnosti, dopravy a ostatních nákupních nebo prodejních podmínek).
Článek 7 Obecná ustanovení o výpočtu
1. Výše napadnutelných subvencí se určuje na jednotku subvencovaného výrobku vyváženého do Společenství.
Při určování mohou být z celkové výše subvence odečteny tyto prvky:
a) poplatky za podání žádosti nebo jiné náklady, které byly nezbytně vynaloženy, aby vznikl nárok na poskytnutí subvence nebo aby byla získána;
b) vývozní daně, cla nebo jiné poplatky, které byly uloženy na výrobky vyvážené do Společenství zvláště k tomu účelu, aby se vyrovnala subvence.
Žádá-li účastník řízení o odpočet, musí prokázat, že je jeho žádost oprávněná.
2. Pokud se subvence neposkytuje podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků, určí se výše napadnutelné subvence tak, že celková výše subvence se přiměřeně přepočte na množství výrobků, které byly v posuzovaném období vyrobeny, prodány nebo vyvezeny.
3. Pokud lze subvenci spojovat se získáním nebo budoucím získáním stálých aktiv, vypočítá se výše napadnutelné subvence tak, že se subvence rozloží na dobu odpovídající běžné době amortizace těchto aktiv v daném výrobním odvětví.
Takto vypočtená částka, která připadá na posuzované období, včetně částky, která připadá na aktiva získaná před tímto obdobím, se přepočte podle odstavce 2.
Pokud se aktiva neodepisují, hodnotí se subvence jako bezúročná půjčka a použije se postup podle čl. 6 písm. b).
4. Nemůže-li být subvence spojována se získáním stálých aktiv, připadne výše výhody získané během posuzovaného období zpravidla na toto období a přepočte se podle odstavce 2, pokud nenastanou zvláštní okolnosti, podle kterých má výše výhody připadnout na jiné období.
Článek 8 Zjišťování a posuzování újmy
1. Není-li stanoveno jinak, rozumí se pro účely tohoto nařízení výrazem "újma" podstatná újma výrobnímu odvětví Společenství, její hrozba nebo závažné zpoždění při zavádění některého výrobního odvětví Společenství a vykládá se podle tohoto článku.
2. Zjištění újmy je založeno na skutečných důkazech a zahrnuje objektivní přezkum
a) objemu dovozu subvencovaných výrobků a účinku dovozu subvencovaných výrobků na ceny obdobných výrobků na trhu Společenství a
b) následného vlivu dovozu těchto dovozů na výrobní odvětví Společenství.
3. V souvislosti s objemem dovozu subvencovaných výrobků se přezkoumá, zda došlo k významnému zvýšení jejich dovozu v absolutních hodnotách nebo v poměru k výrobě nebo spotřebě ve Společenství.
Pokud jde o účinek dovozu subvencovaných výrobků na ceny, přezkoumá se, zda ve srovnání s cenou obdobného výrobku výrobního odvětví Společenství existuje značné cenové podbízení ze strany dovezených subvencovaných výrobků nebo zda tyto dovozy jinak významnou měrou způsobily pokles cen nebo zabránily významnou měrou jejich růstu, ke kterému by jinak došlo.
Žádné z uvedených kritérií nemusí být rozhodující.
4. Pokud jsou výrobky dovezené z více než jedné země současně předmětem šetření o uložení vyrovnávacího cla, posuzují se účinky tohoto dovozu souhrnně pouze tehdy, je-li zjištěno, že
a) výše napadnutelných subvencí stanovená v poměru k dovozu výrobků z každé jednotlivé země není nepatrná ve smyslu čl. 14 odst. 5 a objem dovezených výrobků z každé jednotlivé země není zanedbatelný a
b) souhrnné posouzení účinků dovozu je vhodné s ohledem na podmínky hospodářské soutěže mezi dováženými výrobky a na podmínky hospodářské soutěže mezi dováženými výrobky a obdobným výrobkem Společenství.
5. Přezkum účinků dovozu subvencovaných výrobků na dotčené výrobní odvětví Společenství zahrnuje posouzení všech relevantních hospodářských činitelů a ukazatelů, které ovlivňují stav daného výrobního odvětví, včetně skutečnosti, že výrobní odvětví dosud nepřekonalo účinky dřívějšího subvencování nebo dumpingu, výše napadnutelných subvencí, skutečného a možného poklesu prodejů, zisku, výroby, podílu na trhu, produktivity, návratnosti investic a vytížení kapacit; činitelů, které ovlivňují vývoj cen ve Společenství; skutečných a možných nepříznivých účinků na pohyb peněžních prostředků, stav zásob, zaměstnanost, mzdy, hospodářský růst, schopnost opatřit si kapitál nebo investice a v případě zemědělství také, zda došlo ke zvýšení nákladů vládních podpůrných programů.
Tento výčet není vyčerpávající a žádné z těchto kritérií není nezbytně rozhodující.
6. Ze všech relevantních důkazů předložených podle odstavce 2 musí vyplývat, že dovoz subvencovaných výrobků působí újmu ve smyslu tohoto nařízení.
K tomu zejména patří důkaz o tom, že objem a/nebo cena zjištěné podle odstavce 3 mají na výrobní odvětví Společenství nepříznivé účinky ve smyslu odstavce 5 a že tyto účinky dosahují takových rozměrů, že mohou být označeny jako závažné.
7. Jiné známé činitele než dovoz subvencovaných výrobků, které ve stejnou dobu působí újmu výrobnímu odvětví Společenství, se rovněž zkoumají, aby bylo zajištěno, že újma způsobená těmito jinými činiteli nebude přičítána podle odstavce 6 dovozu subvencovaných výrobků.
V této souvislosti je možno vzít v úvahu následující činitele: objem a ceny dovozů nesubvencovaných výrobků, snížení poptávky nebo změny struktury spotřeby, restriktivní obchodní praktiky výrobců ve třetích zemích a ve Společenství a hospodářskou soutěž mezi nimi, rozvoj technologie, vývozní výkonnost a produktivitu výrobního odvětví Společenství.
8. Účinky dovozu subvencovaných výrobků se hodnotí podle výroby obdobného výrobku výrobního odvětví Společenství, pokud dostupné informace umožňují vymezit tuto výrobu na základě kritérií, jako jsou výrobní postupy, prodeje a zisk výrobců.
Pokud není možné výrobu vymezit, hodnotí se účinky dovozu subvencovaných výrobků podle výroby nejbližší skupiny nebo souboru výrobků, který zahrnuje obdobný výrobek a pro něž jsou dostupné potřebné informace.
9. Zjištění, zda hrozí podstatná újma, musí vycházet ze skutečností a nikoli pouze z tvrzení, domněnek nebo vzdálené možnosti.
Změna okolností, jež by přivodila stav, v němž by subvence působila újmu, musí být zřetelně předvídatelná a bezprostřední.
Při zjišťování, zda hrozí podstatná újma, je nutno mimo jiné přezkoumat tyto činitele:
a) druh dané subvence nebo subvencí a jejich pravděpodobné účinky na obchod;
b) významné zvýšení objemu dovozu subvencovaných výrobků na trh Společenství naznačující pravděpodobné podstatné zvýšení dovozu;
c) dostatečná volně dostupná kapacita vývozce nebo bezprostředně očekávané podstatné zvýšení jeho kapacity, naznačující pravděpodobné podstatné zvýšení dovozu subvencovaných výrobků do Společenství, přičemž je nutno vzít v úvahu, do jaké míry mohou ostatní vývozní trhy vstřebat dodatečný vývoz;
d) otázku, zda je dovoz uskutečňován za ceny, které by mohly významnou měrou způsobit pokles cen nebo zabránit růstu cen, ke kterému by jinak došlo, a které by pravděpodobně zvýšily poptávku po dalším dovozu;
e) zásoby výrobků, které jsou předmětem šetření.
Žádný z těchto činitelů není sám o sobě nezbytně rozhodující, ale souhrn posuzovaných činitelů musí vést k závěru, že bezprostředně hrozí další subvencované vývozy a že nebudou-li přijata ochranná opatření, vznikne podstatná újma.
Článek 9 Vymezení výrobního odvětví Společenství
1. Pro účely tohoto nařízení se "výrobním odvětvím Společenství" rozumí výrobci obdobných výrobků ve Společenství jako celek nebo ti z nich, jejichž společný výstup představuje podstatnou část celkové výroby těchto výrobků ve Společenství podle čl. 10 odst. 8, s těmito výjimkami:
a) pokud jsou někteří výrobci ve spojení s vývozci nebo dovozci nebo sami dovážejí výrobky označené za subvencované, lze pojem "výrobní odvětví Společenství" vykládat tak, že se vztahuje pouze na zbývající výrobce;
b) za mimořádných okolností může být území Společenství pro spornou výrobu rozděleno na dva nebo více konkurenčních trhů a výrobci na každém jednotlivém trhu mohou být chápáni jako samostatné výrobní odvětví, pokud
i) výrobci na tomto trhu prodávají veškerou nebo téměř veškerou svou výrobu sporných výrobků na tomto trhu a
ii) poptávka na tomto trhu není v podstatné míře uspokojována výrobci sporných výrobků, kteří se nacházejí jinde ve Společenství.
Za těchto okolností může být újma zjištěna i tehdy, pokud větší část celého výrobního odvětví Společenství není poškozena, jestliže se dovoz subvencovaných výrobků soustředí na takový izolovaný trh a působí újmu výrobcům celé nebo téměř celé výroby na tomto trhu.
2. Pro účely odstavce 1 se má za to, že výrobce je ve spojení s vývozcem nebo dovozcem pouze tehdy, jestliže
a) jeden z nich přímo nebo nepřímo kontroluje druhého nebo
b) oba jsou přímo nebo nepřímo kontrolováni třetí osobou nebo
c) společně přímo nebo nepřímo kontrolují třetí osobu, pokud existuje důvod k domněnce nebo podezření, že daný výrobce na základě tohoto spojení jedná jiným způsobem než nezávislý výrobce.
Pro účely tohoto odstavce se má za to, že jeden druhého kontroluje, pokud je právně nebo fakticky schopen vykonávat na druhého nátlak nebo mu udělovat pokyny.
3. Pokud se jako výrobní odvětví Společenství chápou výrobci v určitém regionu, bude vývozcům nebo vládě poskytující napadnutelné subvence dána příležitost nabídnout přijetí závazků podle článku 13 týkajících se tohoto regionu.
V takovýchto případech je nutno při zkoumání otázky, zda jsou opatření v zájmu Společenství, zvlášť přihlédnout k zájmům regionu. Pokud není obratem nabídnut přiměřený závazek nebo pokud nastanou situace uvedené v čl.
13 odst. 9 a 10, může být uloženo prozatímní nebo konečné vyrovnávací clo s platností pro celé Společenství.
V tomto případě se může clo vztahovat pouze na určité výrobce nebo vývozce, je-li to proveditelné.
4. Ustanovení čl. 8 odst. 8 se použijí přiměřeně.
Článek 10 Zahájení řízení
1. Aniž je dotčen odstavec 10, zahajuje se šetření ke zjištění existence, stupně a účinku údajné subvence na základě písemného podnětu podaného fyzickou nebo právnickou osobou nebo sdružením bez právní subjektivity, které jedná jménem výrobního odvětví Společenství.
Podnět může být podán Komisi nebo členskému státu, který jej Komisi předá.
Komise zašle členským státům opis všech podnětů, které obdrží.
Má se za to, že podnět byl podán v první pracovní den po doporučeném doručení Komisi nebo po vystavení potvrzení o přijetí.
Pokud nebyl podán podnět a některý členský stát má dostatečné důkazy o existenci subvence a o újmě jí způsobené výrobnímu odvětví Společenství, předá je neprodleně Komisi.
2. Podnět podle odstavce 1 musí obsahovat dostatečné důkazy o existenci napadnutelné subvence (a pokud je to možné včetně její částky), o způsobené újmě a o příčinné souvislosti mezi dovezenými výrobky označenými za subvencované a údajnou újmou.
Podnět musí obsahovat tyto žadateli obvykle dostupné informace:
a) totožnost žadatele a uvedení objemu a hodnoty výroby obdobného výrobku žadatelem ve Společenství.
Je-li písemný podnět podáván jménem výrobního odvětví Společenství, je v něm nutno pro určení výrobního odvětví, jehož jménem je podnět podáván, uvést všechny známé výrobce obdobného výrobku ve Společenství (nebo svazy výrobců obdobného výrobku ve Společenství) a, pokud je to možné, objem a hodnotu výroby obdobného výrobku ve Společenství připadající na tyto výrobce;
b) úplný popis údajně subvencovaného výrobku, názvy dotyčné země nebo zemí původu a/nebo vývozu, totožnost všech známých vývozců nebo zahraničních výrobců a seznam známých osob dovážejících dotyčný výrobek;
c) důkazy o existenci, částce, povaze a napadnutelnosti údajných subvencí;
d) informace o vývoji objemu údajně subvencovaných dovezených výrobků, účinku tohoto dovozu na cenu obdobného výrobku na trhu Společenství a v důsledku toho na výrobní odvětví Společenství, doloženém příslušných činiteli a ukazateli uvedenými v čl. 8 odst. 3 a 5, které ovlivňují stav výrobního odvětví Společenství.
3. Komise pokud možno přezkoumá správnost a přiměřenost důkazů obsažených v podnětu, aby zjistila, zda existuje dostatek důkazů pro zahájení šetření.
4. Šetření může být zahájeno s cílem zjistit, zda jsou údajné subvence specifické ve smyslu čl. 3 odst. 2 a 3.
5. Šetření může být dále zahájeno ohledně nenapadnutelných subvencí ve smyslu čl. 4 odst. 2, 3 a 4, aby bylo zjištěno, zda byly podmínky podle uvedených ustanovení splněny.
6. Pokud byla subvence poskytnuta v rámci subvenčního programu, který byl před svým prováděním oznámen Výboru WTO pro subvence a vyrovnávací opatření podle článku 8 dohody o subvencích a o němž výbor nezjistil, že by nesplňoval relevantní podmínky uvedeného článku, zahájí se šetření ohledně subvence poskytnuté v rámci takového programu pouze tehdy, pokud bylo příslušným rozhodčím orgánem WTO nebo v rozhodčím řízení podle čl. 8 odst. 5 dohody o subvencích zjištěno porušení článku 8 uvedené dohody.
7. Šetření může být dále zahájeno ohledně opatření uvedených v příloze IV, pokud obsahují prvek subvence ve smyslu článku 2, aby bylo zjištěno, zda jsou sporná opatření v plném souladu s ustanoveními uvedené přílohy.
8. Šetření podle odstavce 1 bude zahájeno pouze v případě, že bylo po prozkoumání, do jaké míry podnět podporují nebo odmítají výrobci obdobného výrobku ve Společenství, zjištěno, že podnět byl podán výrobním odvětvím Společenství nebo jeho jménem.
Podnět je považován za podaný výrobním odvětvím Společenství nebo jeho jménem, jestliže je podporován výrobci ve Společenství, jejichž souhrnná výroba tvoří více než 50 % celkové výroby obdobného výrobku té části výrobců, kteří podnět výslovně podpořili nebo odmítli.
Šetření se však nezahájí, jestliže výrobci Společenství, kteří podnět výslovně podpořili, představují méně než 25 % celkové výroby obdobného výrobku výrobním odvětvím Společenství.
9. Orgány nezveřejňují informace o podnětu na zahájení šetření, pokud nebylo učiněno rozhodnutí je zahájit.
Co nejdříve po obdržení podnětu s podklady požadovanými podle tohoto článku a v každém případě před zahájením šetření však Komise uvědomí dotčenou zemi původu a/nebo vývozu a vyzve ji ke konzultacím, aby se vyjasnily otázky uvedené v odstavci 2 a aby bylo dosaženo řešení na základě dohody.
10. Pokud se Komise za zvláštních okolností rozhodne zahájit šetření, aniž by obdržela písemný podnět od výrobního odvětví Společenství nebo jeho jménem, šetření se uskuteční pouze tehdy, pokud má dostatečné důkazy o existenci napadnutelné subvence, újmě a příčinné souvislosti podle odstavce 2 odůvodňující zahájit šetření.
11. Důkazy o subvencích i o újmě jsou při rozhodování o zahájení šetření posuzovány současně.
Podnět bude odložen, nejsou-li důkazy o napadnutelné subvenci nebo o způsobené újmě dostatečné pro pokračování v řízení.
Řízení se nezahajuje proti zemím, dovoz z nichž tvoří méně než 1 % podílu na trhu, pokud tyto země dohromady nepokrývají nejméně 3 % spotřeby Společenství.
12. Podnět může být před zahájením šetření stažen a hledí se na něj, jako by nebyl podán.
13. Pokud se po ukončení konzultací potvrdí, že existuje dostatek důkazů pro zahájení řízení, zahájí Komise řízení ve lhůtě 45 dnů od obdržení podnětu a oznámí to v Úředním věstníku Evropských společenství.
Nepostačují-li důkazy pro zahájení řízení, uvědomí o tom Komise žadatele po ukončení konzultací ve lhůtě 45 dnů od obdržení podnětu.
14. V oznámení o zahájení řízení vyhlásí Komise zahájení šetření, označí dotčený výrobek a dotčené země, uvede souhrn získaných informací a stanoví, že je nutno jí předložit veškeré podstatné informace; dále stanoví lhůty, během kterých se mohou účastníci řízení přihlásit, předložit písemné stanovisko a sdělit informace, pokud se k jejich stanoviskům a informacím má přihlédnout při šetření; současně stanoví lhůtu, během níž mohou účastníci řízení požádat o slyšení před Komisí podle čl. 11 odst. 5.
15. Komise uvědomí známé dotčené vývozce, dovozce a zájmové svazy dovozců nebo vývozců, zemi původu a/nebo vývozu a žadatele o zahájení řízení a sdělí s náležitým ohledem na ochranu důvěrných informací známým vývozcům, orgánům země původu a/nebo vývozu a na požádání i jiným účastníkům řízení plné znění písemného podnětu podle odstavce 1.
Pokud se šetření týká zvláště vysokého počtu vývozců, může být plné znění písemného podnětu předáno pouze orgánům země původu a/nebo vývozu nebo příslušnému svazu výrobního odvětví.
16. Šetření o uložení vyrovnávacího cla není překážkou pro celní odbavení výrobků.
Článek 11 Šetření
1. Po zahájení řízení započne Komise ve spolupráci s členskými státy šetření na úrovni Společenství.
Šetření se současně týká subvence i újmy a je prováděno současně.
Aby bylo zjištění reprezentativní, zvolí se posuzované období, které v případě subvence zpravidla odpovídá posuzovanému období podle článku 5.
K informacím, které se týkají pozdějšího období, se zpravidla nepřihlíží.
2. Stranám, které v rámci šetření o uložení vyrovnávacího cla obdrží dotazníky, se k jejich zodpovězení poskytne lhůta nejméně 30 dnů.
Lhůta pro vývozce začíná dnem obdržení dotazníku, přičemž se vychází z toho, že dotazník byl obdržen týden poté, co byl odeslán respondentovi nebo předán příslušnému diplomatickému zastoupení země původu a/nebo vývozu.
Třicetidenní lhůta může být prodloužena s náležitým ohledem na lhůty pro provedení šetření, pokud strana může toto prodloužení patřičně odůvodnit existencí zvláštních okolností.
3. Komise může požádat členské státy, aby jí předaly informace, a členské státy podniknou všechna potřebná opatření, aby její žádosti vyhověly.
Předají Komisi požadované informace i výsledky všech provedených inspekcí, kontrol nebo šetření.
Pokud se jedná o informace obecného zájmu nebo pokud o jejich předání požádal členský stát, postoupí Komise tyto informace členským státům, pokud nejsou důvěrné; v takovém případě postoupí výtah, který nemá důvěrnou povahu.
4. Komise může požádat členské státy, aby uskutečnily všechny nutné kontroly a inspekce, zejména u dovozců, obchodníků a výrobců ve Společenství, a aby provedly šetření ve třetích zemích, pokud s tím dotčené podniky souhlasí a pokud proti tomu úředně uvědoměná vláda dané země nevznese námitky.
Členské státy učiní veškerá nezbytná opatření, aby vyhověly žádosti Komise.
Úředníci Komise mohou být na žádost Komise nebo některého členského státu nápomocni úředníkům členských států při plnění jejich úkolů.
5. Účastníkům řízení, kteří se sami přihlásí podle čl. 10 odst. 14, bude poskytnuto slyšení, pokud o ně požádají ve lhůtě stanovené v oznámení v Úředním věstníku Evropských společenství a pokud přitom prokáží, že jsou účastníkem řízení, který pravděpodobně bude výsledkem řízení dotčen, a že existují zvláštní důvody pro poskytnutí slyšení.
10 odst. 14, nebo vláda země původu a/nebo země vývozu, bude jim poskytnuta příležitost setkat se se stranami, které zastupují opačné zájmy, aby mohly být vyjádřeny opačné názory a předloženy protiargumenty.
Při poskytování těchto příležitostí je třeba přihlédnout k nutnosti zachovat důvěrnost informací a k praktickým potřebám stran.
Strany nejsou povinny účastnit se setkání a jejich nepřítomnost není na újmu jejich práv.
K ústním informacím poskytnutým podle tohoto odstavce Komise přihlédne pouze tehdy, jsou-li jí později potvrzeny písemně.
7. Žadatelé, vláda země původu a/nebo vývozu, dovozci a vývozci a jejich zájmové svazy, uživatelé a organizace spotřebitelů, kteří se přihlásí podle čl. 10 odst. 14, mohou na základě písemné žádosti nahlédnout do všech informací, které předal Komisi některý účastník šetření, s výjimkou interních dokumentů orgánů Společenství nebo členských států, pokud mají tyto informace význam pro uplatnění jejich věci, nejsou důvěrné ve smyslu článku 29 a jsou používány při šetření. Strany se mohou k těmto informacím vyjádřit a k jejich stanoviskům se přihlédne, pokud jsou v odpovědi řádně doložena.
8. S výjimkou okolností uvedených v článku 28 se co nejdůkladněji ověřuje přesnost informací poskytnutých účastníky řízení, o něž se opírají závěry.
9. Při řízeních zahájených podle čl. 10 odst. 13 se šetření ukončí pokud možno v době jednoho roku. V každém případě musí být tato šetření ukončena do třinácti měsíců od zahájení, a to v souladu s učiněnými závěry buď podle článku 13 přijetím závazků, nebo podle článku 15 přijetím konečných opatření.
10. Komise poskytuje zemi původu a/nebo vývozu po celou dobu šetření dostatek vhodných příležitostí k účasti na konzultacích, aby byly objasněny zjištěné skutečnosti a aby bylo dosaženo řešení na základě dohody.
Článek 12 Prozatímní opatření
1. Prozatímní vyrovnávací clo může být uloženo, jestliže
a) bylo zahájeno řízení podle článku 10;
b) bylo zveřejněno příslušné oznámení a účastníkům řízení bylo patřičným způsobem umožněno předat informace a předložit stanoviska podle čl. 10 odst. 14;
c) bylo předběžně zjištěno, že na dovážený výrobek byla poskytnuta napadnutelná subvence a že tím je výrobnímu odvětví Společenství působena újma, a
d) je v zájmu Společenství zasáhnout a zabránit této újmě.
Prozatímní vyrovnávací clo může být uloženo nejdříve 60 dnů a nejpozději devět měsíců po zahájení řízení.
Výše prozatímního vyrovnávacího cla nesmí být vyšší než předběžně zjištěná celková částka poskytnuté napadnutelné subvence a musí být nižší než tato částka, pokud menší clo postačuje k odstranění újmy způsobené výrobnímu odvětví Společenství.
2. Prozatímní vyrovnávací clo se zajišťuje jistotou a propuštění dotčených výrobků do volného oběhu ve Společenství je podmíněno jejím složením.
3. Komise přijme prozatímní opatření po ukončení konzultací nebo v případě mimořádné naléhavosti poté, co o něm informuje členské státy.
V takovém případě se konzultace konají nejpozději do deseti dnů ode dne, kdy Komise oznámila členským státům přijetí opatření.
4. Pokud některý členský stát požádá Komisi o okamžitý zásah a pokud jsou splněny podmínky podle odst. 1 prvního a druhého pododstavce, rozhodne Komise nejpozději do pěti pracovních dnů od přijetí žádosti o tom, zda má být uloženo prozatímní vyrovnávací clo.
5. Komise informuje neprodleně Radu a členské státy o každém rozhodnutí přijatém podle odstavců 1 až 4.
Rada může kvalifikovanou většinou přijmout jiné rozhodnutí.
6. Prozatímní vyrovnávací clo se ukládá nejdéle na dobu čtyř měsíců.
Článek 13 Závazky
1. Šetření může být zastaveno bez uložení prozatímního nebo konečného vyrovnávacího cla, pokud Komise obdrží uspokojivé dobrovolné závazky, kterými
a) se vláda země původu a/nebo vývozu zaváže zrušit nebo omezit subvenci nebo přijmout jiná opatření týkající se jejích účinků, nebo
b) se vývozce zaváže, že přezkoumá ceny svých výrobků nebo přestane výrobky vyvážet na dané území po dobu, dokud bude na vývoz poskytována napadnutelná subvence, takže je Komise po ukončení konzultací přesvědčena, že poškozující účinek subvence je odstraněn.
Zvýšení ceny výrobků podle těchto závazků nesmí být vyšší, než je nezbytné k vyrovnání částky napadnutelné subvence, a musí být nižší než částka napadnutelné subvence, pokud je toto zvýšení ceny dostatečné k odstranění újmy působené výrobnímu odvětví Společenství.
2. Závazky může navrhnout Komise, ale žádná země ani vývozce je nejsou povinni přijmout.
Skutečností, že země nebo vývozci nenabídli takové závazky nebo odmítli výzvu, aby tak učinili, nesmí být dotčeno šetření věci.
Může však být zjištěno, že hrozící újma pravděpodobněji nastane, jestliže bude dovoz subvencovaných výrobků pokračovat.
Závazky lze od zemí nebo vývozců požadovat a přijímat pouze tehdy, pokud bylo předběžně zjištěno, že subvence existuje a působí újmu.
Kromě výjimečných případů musí být závazky nabídnuty nejpozději na konci období, v němž mohou být předložena stanoviska podle čl. 30 odst.
3. Nabídnuté závazky nemusí být přijaty, pokud se jejich přijetí považuje za neproveditelné, například jestliže je počet skutečných nebo možných vývozců příliš velký nebo z jiných důvodů, včetně obecně politických.
Dotčenému vývozci a/nebo dotčené zemi původu a/nebo vývozu mohou být sděleny důvody, proč je navrhováno nabídku závazku odmítnout, a poskytnuta příležitost, aby k tomu zaujal stanovisko.
Důvody odmítnutí budou uvedeny v konečném rozhodnutí.
4. Strany, které nabízejí závazek, musí předložit jeho znění v provedení, které nemá důvěrnou povahu, aby mohlo být poskytnuto stranám zúčastněným na šetření.
5. Pokud jsou závazky po ukončení konzultací přijaty a pokud v poradním výboru nejsou vzneseny žádné námitky, šetření je ukončeno.
Ve všech ostatních případech předloží Komise Radě neprodleně zprávu o výsledcích konzultací a návrh na zastavení šetření.
Šetření se považuje za zastavené, pokud Rada ve lhůtě jed noho měsíce nepřijme kvalifikovanou většinou jiné rozhodnutí.
6. Pokud jsou přijaty závazky, dokončí se šetření o subvenci a újmě obvyklým způsobem.
Pokud se v tomto případě zjistí, že nedošlo k subvenci nebo újmě, závazek automaticky zanikne, s výjimkou případů, kdy toto zjištění vychází z velké části z existence závazku.
V takovém případě je možno požadovat, aby závazek zůstal v platnosti po přiměřenou dobu.
Pokud se zjistí, že došlo k subvenci a újmě, zůstane závazek v platnosti v souladu s přijatými podmínkami a tímto nařízením.
7. Komise může požadovat od zemí nebo vývozců, jejichž závazky byly přijaty, aby ji pravidelně informovali o plnění závazků a aby jí umožnili ověřovat předmětné údaje.
Nesplnění těchto požadavků se považuje za porušení závazku.
8. Pokud jsou závazky určitých vývozců přijaty v průběhu šetření, má se pro účely článků 18, 19, 20 a 22 za to, že nabývají účinku dnem, kdy bylo ukončeno šetření ohledně dané země původu a/nebo vývozu.
9. Jestliže některá strana poruší nebo odvolá závazky, uloží se konečné vyrovnávací clo podle článku 15, a to na základě skutečností zjištěných v rámci šetření, které vedlo k přijetí závazku, pokud toto šetření bylo ukončeno závěrečným zjištěním o subvenci a újmě a pokud dotčenému vývozci nebo zemi původu a/nebo vývozu byla, s výjimkou případu, kdy je závazek odvolán, dána příležitost se ke věci vyjádřit.
10. Po ukončení konzultací může být uloženo prozatímní vyrovnávací clo podle článku 12 na základě nejspolehlivějších dostupných informací, pokud existuje důvod k domněnce, že některý závazek byl porušen, nebo v případě porušení nebo odvolání závazku a pokud šetření, které vedlo ke vzniku závazku, nebylo ukončeno.
Článek 14 Zastavení řízení bez přijetí opatření
1. Pokud je podnět stažen, může být řízení zastaveno s výjimkou případu, kdy to není v zájmu Společenství.
2. Pokud se po ukončení konzultací zjistí, že není nutno přijmout žádná ochranná opatření, a pokud v poradním výboru nejsou vzneseny žádné námitky, šetření nebo řízení se zastaví.
Ve všech ostatních případech předloží Komise Radě neprodleně zprávu o výsledcích konzultací a návrh na zastavení řízení.
Má se za to, že řízení bylo zastaveno, jestliže Rada do jednoho měsíce nepřijme kvalifikovanou většinou jiné rozhodnutí.
3. Řízení se ihned zastaví, pokud je zjištěno, že napadnutelná subvence je nepatrná ve smyslu odstavce 5 nebo že objem skutečného nebo možného dovozu subvencovaných výrobků nebo újma jím způsobená jsou zanedbatelné.
4. U řízení zahájených podle čl. 10 odst. 13 se újma zpravidla pokládá za zanedbatelnou, je-li podíl dovozu na trhu nižší než množství uvedená v čl. 10 odst. 11. Při šetřeních, která se týkají dovozu z rozvojových zemí, se objem dovozu subvencovaných výrobků pokládá za zanedbatelný také tehdy, jestliže činí méně než 4 % celkového dovozu obdobného výrobku do Společenství, pokud dovoz z rozvojových zemí, jejichž jednotlivé podíly na celkovém dovozu činí méně než 4 %, nepřesahuje v souhrnu 9 % celkového dovozu obdobného výrobku do Společenství.
5. Napadnutelná subvence se považuje za nepatrnou, pokud její hodnota činí méně než 1 % hodnoty výrobku, s těmito výjimkami:
a) při šetřeních, která se týkají dovozu z rozvojových zemí, se subvence se považuje za nepatrnou, pokud její hodnota činí méně než 2 % hodnoty výrobku;
b) pro rozvojové země, které jsou členy WTO a jsou uvedeny v příloze VII dohody o subvencích, a pro rozvojové země, které jsou členy WTO a které zcela odstranily poskytování vývozních subvencí ve smyslu čl. 3 odst. 4 písm. a) tohoto nařízení, se subvence považuje za nepatrnou, pokud její hodnota činí méně než 3 % hodnoty výrobku; závisí-li uplatňování tohoto písmene na odstranění vývozních subvencí, uplatňuje se ode dne, kdy bylo Výboru WTO pro subvence a vyrovnávací opatření oznámeno odstranění vývozních subvencí, po dobu, po kterou daná rozvojová země neposkytuje žádné vývozní subvence; ustanovení tohoto písmene pozbývají účinnosti osm let po nabytí platnosti Dohody o WTO,
přičemž však v případě, že napadnutelná subvence je nižší než hranice, do níž se subvence pro jednotlivé vývozce považuje za nepatrnou, se zastavuje pouze šetření, jednotliví vývozci zůstávají předmětem řízení a mohou se znovu stát předmětem šetření v rámci pozdějšího přezkumu podle článků 18 a 19 pro danou zemi.
Článek 15 Uložení konečného cla
1. Pokud z konečného zjištění skutkového stavu vyplývá, že existuje napadnutelná subvence a jí způsobená újma a v zájmu Společenství podle článku 31 je nutné zasáhnout, uloží Rada prostou většinou na návrh Komise předložený po konzultaci s poradním výborem konečné vyrovnávací clo, pokud nebyla subvence nebo více subvencí zrušena nebo nebylo prokázáno, že subvence již neposkytují daným vývozcům výhodu.
Pokud bylo uloženo prozatímní vyrovnávací clo, musí být Radě předložen návrh konečného opatření nejpozději jeden měsíc před tím, než prozatímní vyrovnávací clo pozbude platnosti.
Vyrovnávací clo nesmí být vyšší než výše napadnutelných subvencí, které byly zjištěny podle tohoto nařízení a které podle zjištění znamenaly výhodu pro vývozce, a musí být nižší než celková výše napadnutelných subvencí, pokud toto menší clo postačuje k odstranění újmy způsobené výrobnímu odvětví Společenství.
2. Vyrovnávací clo se uloží vždy v přiměřené výši bez diskriminace na veškerý dovoz výrobků nezávisle na jejich původu, pokud bylo zjištěno, že na ně byla poskytnuta napadnutelná subvence a že působí újmu, s výjimkou dovozů krytých závazky podle tohoto nařízení.
V nařízení o uložení vyrovnávacího cla se clo stanoví pro každého dodavatele nebo, není-li to proveditelné, pro danou zemi původu a/nebo vývozu.
3. Pokud Komise omezí své šetření podle článku 27, nesmí být uložené vyrovnávací clo na dovoz vývozců nebo výrobců, kteří se přihlásili podle článku 27, ale kteří nebyli zahrnuti do šetření, vyšší než vážená průměrná výše napadnutelné subvence, která byla zjištěna u stran tvořících vzorek.
Pro účely tohoto odstavce nepřihlíží Komise k napadnutelným subvencím, které jsou nulové nebo zanedbatelné nebo jejichž výše byla zjištěna postupem podle článku 28.
Na dovoz vývozců nebo výrobců, u nichž byla postupem podle článku 27 vypočtena individuální výše subvence, se použije individuální vyrovnávací clo.
Článek 16 Zpětná působnost
1. Prozatímní opatření a konečné vyrovnávací clo se uplatní pouze na výrobky, které jsou propuštěny do volného oběhu po dni, k němuž vstoupí opatření přijaté podle čl. 12 odst. 1 nebo čl. 15 odst. 1 v platnost, s výhradou výjimek uvedených v tomto nařízení.
2. Pokud je uloženo prozatímní vyrovnávací clo a pokud je s konečnou platností zjištěno, že existuje napadnutelná subvence a újma, rozhodne Rada nezávisle na otázce, zda je třeba uložit konečné vyrovnávací clo, do jaké míry má být prozatímní vyrovnávací clo skutečně vybráno.
"Újmou" se pro tento účel nerozumí závažné zpoždění při zavádění některého výrobního odvětví Společenství ani hrozba podstatné újmy, pokud není zjištěno, že by z hrozby újmy bez uplatnění prozatímního vyrovnávacího cla skutečně vznikla podstatná újma.
Ve všech ostatních případech takovéto hrozby nebo zpoždění se prozatímní částky uvolní a konečné vyrovnávací clo může být uloženo pouze ode dne konečného zjištění hrozby újmy nebo závažného zpoždění.
3. Pokud je konečné vyrovnávací clo vyšší než prozatímní clo, rozdíl mezi oběma cly se nevyměří a nevybere.
Pokud je konečné vyrovnávací clo nižší než prozatímní clo, výše cla se nově vypočte.
Pokud je konečné zjištění negativní, nebude prozatímní clo potvrzeno.
4. Konečné vyrovnávací clo může být uloženo na výrobky, které byly propuštěny do volného oběhu nejvýše 90 dnů přede dnem nabytí účinnosti prozatímních opatření, avšak nikoli před zahájením šetření, pokud byl dovoz celně evidován podle čl. 24 odst. 5, Komise poskytla dotčeným dovozcům příležitost vyjádřit své stanovisko a
a) pokud existují kritické okolnosti, za kterých byla masivním dovozem výrobků, na které byly poskytnuty napadnutelné subvence ve smyslu tohoto nařízení, uskutečněným v poměrně krátkém čase, způsobena újma, kterou lze těžko napravit,
a
b) pokud je nutné uložit na dovoz těchto výrobků vyrovnávací clo se zpětnou působností, aby se zamezilo opakování těžko napravitelné újmy.
5. Byly-li přijaté závazky porušeny nebo odvolány, může být uloženo konečné vyrovnávací clo na výrobky, které byly propuštěny do volného oběhu nejvýše 90 dnů přede dnem nabytí účinnosti prozatímních opatření, pokud byl dovoz celně evidován podle čl. 24 odst. 5 a pokud se uložení cla se zpětnou působností nevztahuje na výrobky dovezené před porušením nebo odvoláním závazku.
Článek 17 Platnost
Vyrovnávací clo zůstává v platnosti pouze po takovou dobu a v takové míře, která je nezbytná k vyrovnání účinku napadnutelných subvencí, jež působí újmu.
Článek 18 Přezkum opatření před pozbytím platnosti
1. Konečné vyrovnávací opatření pozbývá platnosti pět let poté, co bylo uloženo, nebo pět let od ukončení posledního přezkumu, který se týkal subvence i újmy, pokud při přezkumu nebylo zjištěno, že subvence a újma zřejmě přetrvají nebo se obnoví, pokud opatření pozbude platnosti.
Přezkum opatření před pozbytím platnosti zahájí Komise z vlastního podnětu nebo na žádost podanou výrobci Společenství nebo jejich jménem a opatření zůstávají v platnosti až do dosažení výsledku přezkumu.
2. Přezkum opatření před pozbytím platnosti se zahájí, jestliže žádost obsahuje dostatečné množství důkazů o tom, že subvence a újma pravděpodobně přetrvají nebo se obnoví, pokud opatření pozbude platnosti.
Tuto pravděpodobnost lze opřít například o důkazy o pokračování subvence a újmy nebo o důkazy o tom, že odstranění újmy je zcela nebo zčásti výsledkem platných opatření, nebo o důkazy o tom, že okolnosti na straně vývozců nebo tržní podmínky naznačují pravděpodobnost budoucího poskytnutí subvence působící újmu.
3. Při přezkumu podle tohoto článku bude výrobcům, dovozcům, zemím původu a/nebo vývozu a výrobcům ve Společenství poskytnuta příležitost doplnit, vyvrátit nebo objasnit tvrzení obsažená v žádosti o přezkum a v závěrech se patřičně přihlédne ke všem podstatným a náležitě doloženým důkazům, které byly předloženy v souvislosti se zjišťováním, zda ukončení platnosti opatření pravděpodobně povede či nepovede k přetrvání nebo obnovení subvence a újmy.
4. Oznámení o nadcházejícím ukončení platnosti opatření bude zveřejněno v Úředním věstníku Evropských společenství ve vhodné době v posledním roce platnosti opatření ve smyslu tohoto článku.
Po zveřejnění oznámení jso výrobci ve Společenství oprávněni podat nejpozději tři měsíce před ukončením pětiletého období žádost o přezkum podle odstavce 2.
Zveřejněno musí být rovněž oznámení o skutečném pozbytí platnosti opatření, která byla přijata podle tohoto článku.
Článek 19 Prozatímní přezkum
1. Nutnost zachování opatření může Komise rovněž v podložených případech přezkoumat z vlastního podnětu nebo na žádost některého členského státu nebo, pokud od uložení konečného opatření uplynula přiměřená doba nejméně jednoho roku, na žádost některého vývozce nebo dovozce nebo výrobců ve Společenství nebo země původu a/nebo vývozu, která obsahuje dostatečné důkazy o tom, že je nutné prozatímní přezkum zahájit.
2. Prozatímní přezkum se zahájí, jestliže žádost obsahuje dostatečné důkazy o tom, že zachování opatření na vyrovnání napadnutelných subvencí už není nutné a/nebo že újma v případě zrušení nebo změny opatření pravděpodobně nebude přetrvávat ani se neobnoví nebo že stávající opatření již nedostačují k vyrovnání účinku napadnutelných subvencí, který působí újmu.
3. Pokud je uložené vyrovnávací clo nižší než výše zjištěných napadnutelných subvencí, zahájí se prozatímní přezkum, jestliže výrobci ve Společenství předloží dostatečné důkazy o tom, že clo nevedlo k žádnému nebo jen k nedostatečnému zvýšení ceny při opětovném prodeji dovezených výrobků ve Společenství.
Pokud se při šetření prokáže pravdivost tohoto tvrzení, může být vyrovnávací clo zvýšeno, aby se dosáhlo ceny, která je nutná k odstranění újmy; zvýšené clo však nesmí být vyšší než napadnutelná subvence.
4. V rámci šetření podle tohoto článku může Komise mimo jiné zkoumat, zda se okolnosti ohledně subvencí a újmy podstatně změnily nebo zda stávající opatření dosahuje zamýšlených účinků a odstraňuje újmu zjištěnou podle článku 8.
V tomto smyslu se při konečném zjišťování přihlédne ke všem podstatným a náležitě doloženým důkazům.
Článek 20 Zrychlený přezkum
Vývozce, na jehož vývozy se vztahuje konečné vyrovnávací clo, který však nebyl individuálně prošetřován v průběhu původního šetření z jiných důvodů než pro odmítnutí spolupráce s Komisí, může požádat o provedení zrychleného přezkumu, aby mu Komise mohla co nejrychleji uložit individuální vyrovnávací clo.
Zrychlený přezkum se zahájí po konzultaci s poradním výborem a poté, co byla výrobcům Společenství dána příležitost se ke věci vyjádřit.
Článek 21 Vrácení cla
1. Aniž je dotčen článek 18, dovozce může požádat o vrácení vybraného vyrovnávacího cla, pokud se prokáže, že napadnutelné subvence, na jejichž základě bylo clo zaplaceno, byly odstraněny nebo sníženy natolik, že jsou nižší než platné clo.
2. Žádost o vrácení zaplaceného vyrovnávacího cla podá dovozce Komisi.
Žádost se podává prostřednictvím členského státu, na jehož území byly výrobky propuštěny do volného oběhu, ve lhůtě šesti měsíců ode dne, kdy příslušný orgán řádně vyměřil částku uloženého konečného vyrovnávacího cla, nebo ode dne, kdy příslušný orgán rozhodl o konečném vybrání částek zajištěných v podobě prozatímního vyrovnávacího cla.
Členské státy předají žádost neprodleně Komisi.
3. Má se za to, že žádost o vrácení zaplaceného vyrovnávacího cla je dostatečně odůvodněná, pokud obsahuje přesné údaje o požadované částce vyrovnávacího cla, o jejíž vrácení se žádá, a všechny celní doklady týkající se výpočtu a zaplacení této částky.
K ní je třeba pro posuzované období přiložit doklady o výši napadnutelné subvence pro vývozce nebo výrobce, na niž se clo vztahuje.
Není-li dovozce ve spojení s vývozcem nebo výrobcem a nejsou-li tyto informace ihned dostupné nebo pokud vývozce nebo výrobce odmítají tyto informace dovozci poskytnout, musí žádost obsahovat prohlášení vývozce nebo výrobce o tom, že napadnutelná subvence byla odstraněna, jak je stanoveno v tomto článku, a že příslušné důkazy předloží Komisi.
Pokud vývozce nebo výrobce nepředloží tyto důkazy v přiměřené lhůtě, žádost se zamítne.
4. Po konzultaci s poradním výborem Komise rozhodne, zda a do jaké míry má být žádosti vyhověno, nebo může kdykoli rozhodnout o zahájení prozatímního přezkumu; informace a závěry vyplývající z přezkumu provedeného podle příslušných ustanovení pro prozatímní přezkum, využije ke zjištění, zda a do jaké míry je vrácení cla oprávněné.
Zaplacené vyrovnávací clo se vrátí obvykle ve lhůtě dvanácti měsíců a v žádném případě ne později než osmnáct měsíců ode dne, kdy dovozce výrobku, na nějž je uloženo vyrovnávací clo, podá řádně odůvodněnou žádost o vrácení zaplaceného vyrovnávacího cla.
Schválené vrácení zaplaceného cla provedou obvykle členské státy ve lhůtě 90 dnů od vydání uvedeného rozhodnutí.
Článek 22 Obecná ustanovení o přezkumu a vrácení cla
1. Příslušná ustanovení článků 10 a 11 s výjimkou ustanovení o lhůtách se použijí i pro přezkumy podle článků 18, 19 a 20. Přezkumy se provedou bez zbytečného odkladu a ukončí obvykle do dvanácti měsíců od zahájení.
2. Přezkumy podle článků 18, 19 a 20 zahájí Komise po konzultaci s poradním výborem.
Pokud to vyplývá z výsledků přezkumu, příslušný orgán Společenství zruší nebo potvrdí opatření podle článku 18 nebo zruší, potvrdí nebo změní opatření podle článků 19 a 20.
Pokud byla opatření zrušena pro jednotlivé vývozce, avšak nikoli pro zemi jako celek, zůstávají vývozci předmětem řízení a mohou se znovu stát předmětem šetření při každém pozdějším přezkumu podle tohoto článku týkajícím se dané země.
3. Pokud přezkum opatření podle článku 19 probíhá ke konci platnosti opatření ve smyslu článku 18, přezkoumávají se tato opatření rovněž podle ustanovení článku 18.
4. Při všech šetřeních týkajících se přezkumu nebo vrácení zaplaceného vyrovnávacího cla prováděných podle článků 18, 19, 20 a 21 postupuje Komise v případě, že nedošlo ke změně okolností, a s patřičným ohledem na články 5, 6, 7 a 27, stejnými postupy jako při šetřeních, která vedla k uložení vyrovnávacího cla.
Článek 23 Obcházení
1. Vyrovnávací clo uložené na základě tohoto nařízení může být rozšířeno na dovoz obdobných výrobků nebo částí těchto výrobků ze třetích zemí, pokud jsou platná opatření obcházena.
Obcházením se rozumí změna obchodních toků mezi třetími zeměmi a Společenstvím, která vzniká na základě praktik, postupů nebo prací, pro něž mimo uložení vyrovnávacího cla neexistuje dostatečné vysvětlení nebo hospodářský důvod, pokud zároveň existují důkazy o tom, že vyrovnávací účinky cla jsou mařeny, pokud se jedná o ceny a/nebo množství obdobných výrobků, a že subvence nadále zvýhodňují dovážené obdobné výrobky a/nebo jejich části.
2. Šetření podle tohoto článku se zahájí, pokud žádost obsahuje dostatečné důkazy o činitelích uvedených v odstavci 1.
Šetření zahájí Komise nařízením přijatým po konzultaci s poradním výborem, ve kterém dá současně pokyn celním orgánům, aby evidovaly dovoz podle čl. 24 odst.
5 nebo aby vyžadovaly složení jistoty. Šetření provádí Komise s případnou pomocí celních orgánů a musí být ukončeno ve lhůtě devíti měsíců.
Jestliže definitivně zjištěné skutečnosti prokáží, že opatření musí být rozšířena, rozhodne o tom Rada prostou většinou na návrh Komise s účinností od dne, kdy byla stanovena povinnost vést celní evidenci podle čl. 24 odst.
5 nebo vyžadovat složení jistoty. Pro účely tohoto článku se použijí příslušná procesní ustanovení tohoto nařízení o zahájení a průběhu šetření.
3. Výrobky, k nimž je přiloženo potvrzení celního orgánu o tom, že jejich dovozem není obcházeno žádné opatření, se nebudou celně evidovat podle čl. 24 odst. 5 a nevztahují se na ně žádná opatření. Potvrzení mohou být dovozcům vystavena na jejich písemnou žádost na základě zmocnění učiněného rozhodnutím, které přijme Komise po konzultaci s poradním výborem, nebo rozhodnutím Rady o uložení opatření a jsou platná po dobu a za podmínek, které jsou v nich stanoveny.
4. Žádné ustanovení tohoto článku není překážkou pro běžné uplatňování platných celních předpisů.
Článek 24 Obecná ustanovení
1. Prozatímní nebo konečné vyrovnávací clo se ukládá nařízením a vybírají je členské státy ve formě, v sazbě a za ostatních podmínek, které jsou stanoveny v nařízení o uložení vyrovnávacího cla.
Vyrovnávací clo se vybírá nezávisle na clech, daních a jiných poplatcích běžně vyměřovaných při dovozu.
Na jeden výrobek nesmí být současně uloženo antidumpingové i vyrovnávací clo, aby se napravila táž situace, která vzniká jak dumpingem, tak poskytnutím vývozní subvence.
2. Nařízení o uložení prozatímního nebo konečného vyrovnávacího cla a nařízení nebo rozhodnutí o přijetí závazků nebo o zastavení šetření nebo řízení se zveřejňují v Úředním věstníku Evropského společenství.
Tato nařízení nebo rozhodnutí obsahují zejména jméno vývozce, je-li to možné, nebo dotčených zemí, popis výrobku a shrnutí skutečností a úvah, o něž se opírají zjištění o subvenci a újmě, přičemž se bere v úvahu nutnost chránit důvěrné informace.
Opis nařízení nebo rozhodnutí se v každém případě zašle známým účastníkům řízení.
Tento odstavec se použije přiměřeně i na přezkum.
3. Na základě tohoto nařízení mohou být přijata zvláštní ustanovení, zejména pokud se jedná o společné vymezení pojmu původ výrobků obsažené v nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [5].
4. V zájmu Společenství může Komise rozhodnutím přijatým po konzultaci s poradním výborem pozastavit na dobu devíti měsíců účinnost opatření přijatých podle tohoto nařízení.
Pozastavení může být prodlouženo na další období, které nesmí překročit dobu jednoho roku, pokud o tom rozhodne Rada na návrh Komise prostou většinou.
Účinnost opatření smí být pozastavena pouze v případě, že se tržní podmínky dočasně změnily natolik, že není pravděpodobné, že by se v důsledku pozastavení účinnosti opatření obnovila újma, a za předpokladu, že výrobnímu odvětví Společenství je dána příležitost vyjádřit se k tomu a že se k takovému vyjádření přihlédne.
Účinnost opatření může být kdykoliv po konzultaci obnovena, pokud již netrvají důvody jejího pozastavení.
5. Komise může po konzultaci s poradním výborem vyzvat celní orgány, aby přijaly vhodná opatření k zavedení takové celní evidence dovozu, aby následně mohla být vůči dováženým výrobkům zavedena opatření ode dne celní evidence.
Povinnou celní evidenci dovozu lze zavést na řádně odůvodněnou žádost výrobního odvětví Společenství.
Celní evidence se zavádí nařízením, které blíže určí účel opatření a případně odhad částky možného budoucího celního dluhu.
Dovoz nesmí být celně evidován po dobu delší než devět měsíců.
6. Členské státy podávají Komisi každý měsíc zprávu o dovozu výrobků, které jsou předmětem šetření a opatření, a o výši vyrovnávacího cla vybraného na základě tohoto nařízení.
Článek 25 Konzultace
1. Konzultace stanovené tímto nařízením, s výjimkou konzultací podle čl. 10 odst. 9 a čl. 11 odst. 10, se konají v rámci poradního výboru složeného ze zástupců všech členských států, kterému předsedá zástupce Komise. Konzultace se konají neprodleně na žádost členského státu nebo z podnětu Komise a v každém případě během takové doby, aby mohly být dodrženy lhůty stanovené v tomto nařízení.
2. Výbor svolává předseda.
Ten sdělí členským státům v co nejkratší době všechny potřebné informace.
3. V případě potřeby mohou konzultace probíhat pouze písemně; v takovém případě o tom informuje Komise členské státy a stanoví lhůtu, během níž se mohou vyjádřit nebo požádat o ústní konzultace, které uspořádá předseda, za předpokladu, že lze ústní konzultace uskutečnit během takové doby, aby mohly být dodrženy lhůty stanovené v tomto nařízení.
4. Konzultace se týkají zejména
a) existence napadnutelných subvencí a metod zjišťování jejich výše;
b) existence a objemu újmy;
c) příčinné souvislosti mezi dovozem subvencovaných výrobků a újmou;
d) opatření, která by měla být za daných okolností přijata k zabránění nebo odstranění újmy způsobené napadnutelnými subvencemi, jakož i prováděcích pravidel k nim.
Článek 26 Inspekce na místě
1. Komise provádí, pokud to považuje za vhodné, inspekce na místě, aby prozkoumala písemnosti dovozců, vývozců, obchodníků, zástupců, výrobců, obchodních svazů a organizací a ověřila informace o subvenci a způsobené újmě.
Bez řádného a včasného vyplnění dotazníku nelze inspekci na místě provést.
2. Komise může v případě potřeby provádět šetření ve třetích zemích, pokud s tím dotčené podniky souhlasí a pokud proti tomu úředně uvědoměná vláda dané země nevznese námitky.
Jakmile Komise obdrží souhlas dotčených podniků, měla by sdělit zemi původu a/nebo vývozu jména a adresy podniků, v nichž budou inspekce na místě probíhat, a dohodnuté termíny.
3. Dotčeným podnikům se oznámí, jaké druhy informací budou při inspekci na místě ověřovány a které další informace je při nich nutno předložit, čímž není vyloučeno, že v průběhu inspekce na místě budou vyžádány další podrobnosti s ohledem na obdržené informace.
4. Při šetření podle odstavců 1, 2 a 3 jsou Komisi nápomocni zaměstnanci těch členských států, které o to požádají.
Článek 27 Výběr vzorku
1. V případech, kdy je počet žadatelů, vývozců nebo dovozců, typů výrobků nebo obchodních operací příliš velký, může být šetření omezeno na
a) přiměřený počet stran, výrobků nebo obchodních operací, který se vybere jako statisticky reprezentativní vzorek na základě informací dostupných v době výběru, nebo
b) největší reprezentativní objem výroby, prodeje nebo vývozu, který může být ve stanovené lhůtě přiměřeně přezkoumán.
2. Konečný výběr stran, typů výrobků nebo obchodních operací podle tohoto článku provádí Komise, avšak nejvhodnější je výběr vzorku po projednání s dotčenými stranami a s jejich souhlasem, pokud se tyto strany přihlásí ve lhůtě tří týdnů od zahájení šetření a poskytnou dostatek informací, aby mohl být proveden výběr reprezentativního vzorku.
3. Je-li šetření omezeno v souladu s tímto článkem, vypočítá se nicméně individuální výše napadnutelné subvence pro každého vývozce nebo výrobce, který nebyl původně vybrán a který předloží nezbytné informace ve lhůtě stanovené tímto nařízením, pokud není počet vývozců nebo výrobců tak vysoký, že by individuální zjišťování znamenalo příliš velké zatížení a bránilo by včasnému ukončení šetření.
4. Pokud se provádí výběr reprezentativního vzorku a některé nebo všechny zvolené strany nejsou ochotny spolupracovat v míře, která může podstatně ovlivnit výsledek šetření, může být proveden nový výběr.
Pokud je spolupráce ve významné míře stále nedostatečná nebo pokud z časových důvodů nelze vybrat nový reprezentativní vzorek, použijí se příslušná ustanovení článku 28.
Článek 28 Nedostatečná spolupráce
1. Pokud účastník řízení odmítne umožnit přístup k nezbytným informacím nebo je neposkytne ve lhůtě stanovené tímto nařízením nebo pokud klade závažným způsobem překážky šetření, mohou prozatímní nebo konečná pozitivní nebo negativní zjištění vycházet z dostupných údajů.
Pokud se zjistí, že účastník řízení předložil nepravdivé nebo zavádějící informace, nepřihlédne se k nim a bude se vycházet z dostupných údajů.
Účastníci řízení by měli být uvědoměni o důsledcích nedostatečné spolupráce.
2. Skutečnost, že informace nebyly předloženy na elektronickém nosiči dat, se nepovažuje za odmítnutí spolupráce, pokud účastník řízení prokáže, že předložení informací v požadované formě by pro něj znamenalo neúměrnou mimořádnou zátěž nebo neúměrné dodatečné náklady.
3. Nejsou-li informace předložené účastníkem řízení ve všech ohledech dokonalé, přesto se k nim přihlédne, pokud nedostatky neúměrně neztěžují zjištění přiměřeně správných závěrů, pokud jsou předloženy včas, pokud je možno je ověřit a pokud účastník řízení jednal podle svého nejlepšího vědomí a svědomí.
4. Pokud nejsou důkazy nebo informace přijaty, je strana, která je předložila, okamžitě uvědoměna o důvodech jejich odmítnutí a je jí dána možnost podat dodatečné vysvětlení ve stanovené lhůtě.
Pokud vysvětlení nejsou považována za dostatečná, je třeba uvést důvody pro odmítnutí důkazů nebo informací a uvést je ve zveřejněných závěrech.
5. Pokud se závěry, včetně závěrů o výši napadnutelné subvence, opírají o odstavec 1, zejména o informace obsažené v podnětu, musí být tyto informace, je-li to proveditelné a s ohledem na lhůty pro šetření, ověřeny na základě informací z jiných dostupných nezávislých zdrojů, jako jsou zveřejněné ceníky, úřední dovozní statistiky a celní výkazy, nebo na základě informací, které v průběhu šetření podali jiní účastníci řízení.
6. Nespolupracuje-li účastník řízení vůbec nebo jen částečně a následkem toho nebudou některé podstatné informace sděleny, může to vést k výsledku, který pro něj bude méně příznivý, než kdyby při šetření spolupracoval.
Článek 29 Ochrana důvěrných informací
1. Se všemi informacemi důvěrné povahy (například proto, že by jejich prozrazení znamenalo významnou soutěžní výhodu pro konkurenta nebo by nepříznivě ovlivnilo poskytovatele informace nebo osobu, od níž byly získány) nebo důvěrně poskytnutými stranami šetření zacházejí orgány jako s důvěrnými informacemi, jsou-li k tomu udány oprávněné důvody.
2. Účastníci řízení, kteří sdělili důvěrné informace, se vyzvou, aby předložili výtah, který nemá důvěrnou povahu.
Výtah musí být natolik podrobný, aby umožňoval přiměřené pochopení podstaty důvěrně sdělených informací.
Za výjimečných okolností mohou strany prohlásit, že zpracování výtahu určitých informací není možné.
Za těchto výjimečných okolností musí být odůvodněno, proč nelze výtah poskytnout.
3. Pokud se má za to, že požadavek na důvěrný způsob zacházení není odůvodněný a pokud poskytovatel informace není ochoten informaci zpřístupnit ani schválit její poskytnutí ve obecné nebo souhrnné formě, není třeba k této informaci přihlížet, pokud není z věrohodných zdrojů prokázáno, že je správná.
Žádosti o důvěrný způsob zacházení s informacemi nesmějí být svévolně odmítány.
4. Tímto článkem není dotčeno poskytování obecných informací úřady Společenství, a zejména odůvodnění rozhodnutí přijatých na základě tohoto nařízení, ani poskytování důkazů, ze kterých úřady Společenství vycházely, pokud je to nezbytné k objasnění těchto důvodů v soudním řízení.
Při poskytování informací je třeba vzít v úvahu oprávněné zájmy účastníků řízení na ochraně svých obchodních nebo státních tajemství.
5. Rada, Komise a členské státy ani jejich zaměstnanci nesdělují informace, které obdržely na základě tohoto nařízení a jejichž poskytovatel požádal o důvěrný způsob zacházení s nimi, bez výslovného svolení poskytovatele. Informace vyměňované mezi Komisí a členskými státy, informace o konzultacích podle článku 25 nebo podle čl. 10 odst. 9 a čl. 11 odst. 10 nebo interní dokumenty vypracované úřady Společenství nebo orgány členských států se nesdělují, nestanoví-li toto nařízení jinak.
6. Informace získané na základě tohoto nařízení lze použít pouze k tomu účelu, ke kterému byly vyžádány.
Článek 30 Poskytování informací
1. Žadatelé, dovozci a vývozci a jejich zájmové svazy a země původu a/nebo vývozu mohou požádat o poskytnutí informací o podrobnostech týkajících se závažných skutečností a úvah, na jejichž základě byla přijata prozatímní opatření.
Poskytnutí informací je nutno si vyžádat písemně ihned po přijetí prozatímních opatření a informace musí být poskytnuty písemně co nejdříve.
2. Strany uvedené v odstavci 1 mohou požádat o konečné informace o nejdůležitějších skutečnostech a úvahách, na jejichž základě je zamýšleno doporučit přijetí konečných opatření nebo zastavení šetření nebo řízení, aniž by bylo přijato nějaké opatření, přičemž se zvláštní pozornost věnuje informaci o skutečnostech a úvahách, které se liší od těch, jež byly použity při rozhodování o prozatímních opatřeních.
3. Žádost o poskytnutí konečných informací musí být zaslána písemně Komisi a v případech, kdy bylo uloženo prozatímní vyrovnávací clo, doručena nejpozději jeden měsíc po zveřejnění jeho uložení.
Pokud nebylo uloženo prozatímní vyrovnávací clo, mohou strany požádat o poskytnutí informací ve lhůtě stanovené Komisí.
4. Konečné informace musí být poskytnuty písemně.
Podávají se co nejdříve, obvykle nejpozději jeden měsíc před vydáním konečného rozhodnutí nebo před předložením návrhu Komise na přijetí konečných opatření podle článků 14 a 15, přičemž se řádně přihlédne k ochraně důvěrných informací. Pokud Komise nemůže sdělit některé skutečnosti nebo úvahy v tomto okamžiku, sdělí je co nejdříve.
Poskytnutím informací není dotčeno jakékoli další rozhodnutí, které Komise nebo Rada případně přijmou, ale pokud toto rozhodnutí vychází z jiných skutečností nebo úvah, musí být tyto informace nebo úvahy sděleny co nejdříve.
5. Ke stanoviskům obdrženým po poskytnutí konečných informací lze přihlédnout pouze tehdy, obdrží-li je Komise ve lhůtě, kterou stanoví v každém případě s ohledem na naléhavost věci a která činí nejméně deset dnů.
Článek 31
1. Ke zjištění, zda je v zájmu Společenství přijmout určitá opatření, je třeba komplexně posoudit všechny zájmy, včetně zájmů domácích výrobních odvětví, uživatelů a spotřebitelů, přičemž zjištění podle tohoto článku se učiní pouze tehdy, byla-li všem stranám dána příležitost předložit své stanovisko podle odstavce 2.
Při tomto zkoumání se přihlíží zejména k nutnosti odstranit účinky subvence působící újmu, která spočívají v narušení obchodu, a obnovit účinnou hospodářskou soutěž.
Opatření, která budou určena na základě zjištěné subvence a újmy, nesmějí být uplatněna, pokud orgány na základě všech předložených informací dospějí jednoznačně k názoru, že jejich uplatnění není v zájmu Společenství.
2. Aby mohly příslušné orgány při rozhodování, zda je přijetí opatření v zájmu Společenství, při přihlížení ke všem stanoviskům a informacím vycházet z pevného základu, mohou se žadatelé, dovozci a jejich zájmové svazy, zástupci uživatelů a zájmové organizace spotřebitelů ve lhůtě stanovené v oznámení o zahájení šetření o vyrovnávacím clu přihlásit a sdělit Komisi informace.
Tyto informace nebo jejich odpovídající shrnutí budou zpřístupněny ostatním stranám uvedeným v tomto odstavci, které se k nim mohou vyjádřit.
3. Strany, které jednaly podle odstavce 2, mohou požádat o slyšení.
Žádostem se vyhoví, pokud jsou doručeny ve lhůtě uvedené v odstavci 2 a pokud uvádějí důvody slašení s ohledem na zájem Společenství.
4. Strany, které jednaly podle odstavce 2, se mohou vyjádřit k uplatňování uloženého prozatímního vyrovnávacího cla.
Aby k nim mohlo být přihlédnuto, musí být tato vyjádření obdržena ve lhůtě jednoho měsíce od nabytí účinnosti těchto opatření a musí být v plném znění nebo v přiměřeném shrnutí sdělena ostatním stranám, které se k nim mohou vyjádřit.
5. Komise prozkoumá všechny řádně poskytnuté informace a zjistí, do jaké míry jsou reprezentativní; výsledky tohoto zkoumání a své stanovisko k jejich opodstatněnosti sdělí poradnímu výboru.
Komise při vypracování návrhu podle článků 14 a 15 přihlédne k názorům vyjádřeným ve výboru.
6. Strany, které jednaly podle odstavce 2, mohou požádat, aby jim byly sděleny skutečnosti a úvahy, z nichž budou pravděpodobně vycházet závěrečná rozhodnutí.
Tyto informace budou poskytnuty v co nejširší míře a aniž je jimi dotčeno jakékoli další rozhodnutí Komise nebo Rady.
7. K informacím se přihlédne pouze tehdy, jsou-li podloženy konkrétními důkazy, které potvrzují jejich správnost.
Článek 32 Poměr mezi vyrovnávacím clem a mnohostrannými nápravnými opatřeními
Pokud se na dovážený výrobek vztahují opatření přijatá na základě arbitrážního řízení podle dohody o subvencích a tato postačují k odstranění újmy způsobené napadnutelnou subvencí, uložené vyrovnávací clo na tento výrobek se okamžitě pozastaví nebo případně zruší.
Článek 33 Závěrečná ustanovení
Tímto nařízením není dotčeno použití
a) zvláštních pravidel, která jsou obsažena v dohodách mezi Společenstvím a třetími zeměmi;
b) právních předpisů Společenství v oblasti zemědělství a nařízení Rady (ES) č. 3448/93 ze dne 6. prosince 1993 o úpravě obchodu s některým zbožím vzniklým zpracováním zemědělských produktů [6], nařízení Rady (EHS) č. 2730/75 ze dne 29. října 1975 o glukose a laktose [7] a nařízení Rady (EHS) č. 2783/75 ze dne 29. října 1975 o společném obchodním režimu pro vaječný albumin a mléčný albumin [8]. Toto nařízení se použije doplňkově k uvedeným nařízením a odchylně od jejich ustanovení, která jsou v rozporu s použitím vyrovnávacího cla;
c) zvláštních opatření, pokud nejsou v rozporu se závazky přijatými v rámci GATT.
Článek 34 Zrušení stávajících právních předpisů a přechodná opatření
Nařízení (ES) č. 3284/94 se zrušuje.
Zrušením nařízení (ES) č. 3284/94 však není dotčena platnost řízení zahájených na jeho základě.
Odkazy na nařízení (EHS) č. 2423/88 a (ES) č. 3284/94 se případně považují za odkazy na toto nařízení.
Článek 35 Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 2027/97 ze dne 9. října 1997 o odpovědnosti leteckého dopravce v případě nehod
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 84 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189c Smlouvy [3],
(1) vzhledem k tomu, že v rámci společné dopravní politiky je nutné zvýšit úroveň ochrany cestujících postižených leteckými nehodami;
(2) vzhledem k tomu, že pravidla odpovědnosti v případě nehod upravuje Úmluva o sjednocení některých pravidel o mezinárodní letecké dopravě podepsaná ve Varšavě dne 12. října 1929, nebo tatáž úmluva ve znění z Haagu ze dne 28. září 1955 a úmluva uzavřená v Guadalajaře dne 18. září 1961, ať již je použitelná kterákoliv z těchto úmluv, přičemž každá z nich je nadále uváděna jako použitelná "Varšavská úmluva"; že Varšavská úmluva je celosvětově uplatňována jak ku prospěchu cestujících, tak ku prospěchu leteckých dopravců;
(3) vzhledem k tomu, že limity odpovědnosti plynoucí z Varšavské úmluvy jsou podle dnešních hospodářských a sociálních měřítek příliš nízké a často vedou ke zdlouhavým právním úkonům, které poškozují pověst letecké dopravy; že v důsledku toho členské státy různě zvyšovaly hranici odpovědnosti, což vedlo k rozdílným podmínkám přepravy na vnitřním leteckém trhu;
(4) vzhledem k tomu, že Varšavská úmluva se navíc vztahuje jen k mezinárodní dopravě; že byl na mezinárodním leteckém trhu odstraněn rozdíl mezi vnitrostátní a mezinárodní dopravou; že je proto vhodné mít stejnou úroveň a povahu odpovědnosti jak ve vnitrostátní, tak v mezinárodní dopravě;
(5) vzhledem k tomu, že úplné přezkoumání a revize Varšavské úmluvy je již dávno potřebná a měla by dlouhodobě na mezinárodní úrovni představovat jednotnější a lépe použitelnou odpověď na otázku odpovědnosti leteckého dopravce v případě nehod; že úsilí o zvýšení limitů odpovědnosti uložených Varšavskou úmluvou by mělo pokračovat na základě mnohostranných jednání;
(6) vzhledem k tomu, že v souladu se zásadou subsidiarity jsou opatření na úrovni Společenství žádoucí v zájmu dosažení harmonizace v oblasti odpovědnosti leteckých dopravců a tato opatření by mohla v celosvětovém měřítku sloužit jako příklad pro zlepšení ochrany cestujících;
(7) vzhledem k tomu, že v souladu se současnými mezinárodními trendy a ve smyslu čl. 22 odst. 1 Varšavské úmluvy je vhodné odstranit veškeré finanční hranice odpovědnosti nebo jakákoliv ostatní právní či smluvní omezení;
(8) vzhledem k tomu, že za účelem předcházení situacím, kdy oběti nehod nejsou odškodněny, by letečtí dopravci Společenství v souvislosti s veškerými nároky vznikajícími v důsledku smrti, zranění nebo jiného ublížení na zdraví cestujícího podle článku 17 Varšavské úmluvy neměli, až do určitých mezí, využívat ke svojí obraně výhod podle čl. 20 odst. 1 Varšavské úmluvy;
(9) vzhledem k tomu, že letečtí dopravci mohou být zproštěni odpovědnosti v případech spoluzavinění cestujícího z důvodu jeho nedbalosti;
(10) vzhledem k tomu, že je nezbytné objasnit povinnosti vyplývající z tohoto nařízení na základě článku 7 nařízení Rady (EHS) č. 2407/92 ze dne 23. července 1992 o vydávání licencí leteckým dopravcům [4]; že v tomto ohledu mají být letečtí dopravci Společenství pojištěni až do určitého limitu stanoveného tímto nařízením;
(11) vzhledem k tomu, že letečtí dopravci by vždy měli být oprávněni uplatňovat nároky vůči třetím osobám;
(12) vzhledem k tomu, že okamžitě vyplacené zálohy mohou značně pomoci zraněným cestujícím nebo fyzickým osobám oprávněným k náhradě škody, při vyrovnávání bezprostředních nákladů v důsledku letecké nehody;
(13) vzhledem k tomu, že pravidla o povaze a limitech odpovědnosti v případě smrti, zranění nebo jiného ublížení na zdraví, které cestující utrpí, jsou součástí smluvních podmínek o letecké přepravě mezi dopravcem a cestujícím; že s cílem snížit nebezpečí narušení hospodářské soutěže mají dopravci ze třetích zemí přiměřeně informovat cestující o svých podmínkách přepravy;
(14) vzhledem k tomu, že je vhodné a nezbytné, aby finanční limity vyjádřené v tomto nařízení byly přezkoumány za účelem zohlednění hospodářského rozvoje a vývoje na mezinárodním fóru;
(15) vzhledem k tomu, že Mezinárodní organizace pro civilní letectví (ICAO) se v současné době zabývá revizí Varšavské úmluvy; že až do výsledku této revize posílí vnitřní postupy Společenství na ochranu cestujících; že by Rada měla co nejdříve po revizi provedené ICAO toto nařízení přezkoumat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Toto nařízení stanoví povinnosti leteckých dopravců Společenství, pokud jde o jejich odpovědnost vůči cestujícím v případě nehod, v jejichž důsledku nastane smrt nebo zranění nebo jiné ublížení na zdraví, které cestující utrpí, pokud nehoda, která způsobila tuto újmu, nastala na palubě letadla nebo v průběhu některé činnosti při nastupování či vystupování.
Toto nařízení rovněž vyjasňuje některé pojišťovací požadavky na letecké dopravce Společenství.
Dále toto nařízení stanoví některé požadavky na informace poskytované leteckými dopravci, kteří jsou usazeni mimo Společenství a provozují lety ze Společenství, do něj nebo uvnitř něj.
Článek 2
1. Pro účely tohoto nařízení se:
a) "leteckým dopravcem" rozumí podnik letecké dopravy s platnou provozní licencí;
b) "leteckým dopravcem Společenství" rozumí letecký dopravce s platnou provozní licencí vydanou členským státem v souladu s nařízením (EHS) č. 2407/92;
c) "osobou oprávněnou k náhradě škody" rozumí cestující nebo každá osoba oprávněná uplatňovat v souladu s platnými právními předpisy nárok týkající se tohoto cestujícího;
d) "ecu" rozumí zúčtovací jednotka používaná při sestavování souhrnného rozpočtu Evropských společenství podle článků 207 a 209 Smlouvy;
e) "ZPČ" rozumí zvláštní práva čerpání podle definice Mezinárodního měnového fondu;
f) "Varšavskou úmluvou" rozumí Úmluva o sjednocení některých pravidel o mezinárodní letecké dopravě podepsaná ve Varšavě dne 12. října 1929, nebo Varšavská úmluva ve znění z Haagu ze dne 28. září 1955 nebo Úmluva doplňující Varšavskou úmluvu uzavřená v Guadalajaře ze dne 18. září 1961, podle toho, která z nich je použitelná pro danou přepravní smlouvu cestujícího, a všechny platné mezinárodní dokumenty, které ji doplňují nebo na ni navazují.
2. Pojmy obsažené v tomto nařízení, které nejsou definovány v odstavci 1, se shodují s pojmy použitými ve Varšavské úmluvě.
Článek 3
1. a) Odpovědnost leteckého dopravce Společenství za náhradu škody, kterou utrpěl cestující v případě smrti, zranění nebo jiného ublížení na zdraví v případě nehody, nepodléhá žádnému finančnímu limitu, ať vymezeného zákonem, úmluvou či smlouvou.
b) Pojišťovací povinností stanovenou v článku 7 nařízení (EHS) č. 2407/92 se rozumí požadavek, aby letecký dopravce Společenství byl pojištěn až do hranice odpovědnosti požadované podle odstavce 2 a nad ni až do přiměřené výše.
2. Při náhradě škody až do výše v ecu odpovídající 100000 ZPČ nesmí letecký dopravce Společenství vyloučit ani omezit vlastní odpovědnost prokázáním, že on a jeho zástupci přijali veškerá nezbytná opatření, aby zabránili vzniku škody, nebo že nebylo možné taková opatření učinit.
3. Bez ohledu na ustanovení odstavce 2, pokud letecký dopravce Společenství prokáže, že škoda byla způsobena nedbalostí zraněného nebo zemřelého cestujícího nebo že tento cestující svou nedbalostí ke škodě přispěl, může být dopravce v souladu s platným právem zcela nebo částečně své odpovědnosti zproštěn.
Článek 4
V případě úmrtí, zranění nebo jiného ublížení na zdraví cestujícího při nehodě nesmí nic v tomto nařízení
a) vést k závěru, že letecký dopravce Společenství je výhradní osobou odpovědnou za zaplacení náhrady škody;
b) omezovat jakákoliv práva leteckého dopravce Společenství požadovat příspěvek nebo odškodnění od kterékoliv jiné osoby v souladu s platným právem.
Článek 5
1. Letecký dopravce Společenství neprodleně a v každém případě nejpozději do patnácti dnů po zjištění totožnosti fyzické osoby oprávněné k náhradě škody provede takové zálohové platby, které mohou být požadovány k uspokojení bezprostředních ekonomických potřeb úměrně k utrpěné újmě.
2. Aniž je dotčen odstavec 1, nesmí být zálohová platba v případě smrti nižší než částka v ecu odpovídající 15000 ZPČ na jednoho cestujícího.
3. Zálohová platba nezakládá uznání odpovědnosti a lze ji započítat proti jakékoli následné částce placené na základě odpovědnosti leteckého dopravce Společenství, není však návratná, kromě případů podle čl. 3 odst. 3 nebo za okolností, kdy je následně prokázáno, že osoba, která obdržela zálohovou platbu, způsobila škodu svou nedbalostí nebo svou nedbalostí k této škodě přispěla nebo nebyla osobou oprávněnou k náhradě škody.
Článek 6
1. Ustanovení článků 3 a 5 jsou zahrnována do přepravních podmínek leteckého dopravce Společenství.
2. Dostatečné informace o obsahu článků 3 a 5 jsou cestujícím dostupné na požádání v kancelářích leteckého dopravce Společenství, v cestovních kancelářích a u odbavovacích přepážek v místě prodeje.
Letenka nebo rovnocenný doklad obsahuje souhrn požadavků v jasném a srozumitelném jazyce.
3. Letečtí dopravci usazení mimo Společenství provozující dopravu do Společenství, z něj nebo uvnitř něj a neuplatňující články 3 a 5 o tom cestující výslovně a jasně informují při zakoupení letenky v kanceláři dopravce, v cestovní kanceláři nebo u odbavovacích přepážek umístěných na území členského státu.
Letečtí dopravci poskytnou cestujícím formulář, který podrobně vysvětluje dopravní podmínky.
Skutečnost, že na letence nebo rovnocenném dokumentu je vyznačena pouze hranice odpovědnosti, nepředstavuje dostatečnou informaci.
Článek 7
Nejpozději do dvou let od vstupu tohoto nařízení v platnost vypracuje Komise zprávu o používání tohoto nařízení, která mimo jiné zohlední hospodářský rozvoj a vývoj na mezinárodním fóru.
Zpráva může být doprovázena návrhy na přezkum tohoto nařízení.
Článek 8
Toto nařízení vstupuje v platnost jeden rok po vyhlášení
NAŘÍZENÍ RADY (ES) č. 2046/97 ze dne 13. října 1997 o spolupráci mezi severem a jihem v boji proti drogám a drogové závislosti
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 130w této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise[1],
jednajíce v souladu s postupem stanoveným v článku 189c Smlouvy[2],
vzhledem k tomu, že vliv, jejž má na struktury rozvíjející se společnosti ekonomika, která je založena na výrobě drog nebo které z této výroby plynou značné zisky, znesnadňuje plynulou integraci země do světového hospodářství;
vzhledem k tomu, že rozklad sociálních struktur, ke kterému došlo v rozvojových zemích v důsledku užívání drog a průmyslu spojeného s drogami, je škodlivý pro trvalý sociální rozvoj a pro dosažení cílů politiky Společenství v oblasti rozvojové spolupráce, jak jsou stanoveny v článku 130u Smlouvy;
vzhledem k tomu, že v rámci boje proti nabídce drog je zejména důležité, aby na jihu došlo k radikálnímu snížení chudoby a aby obyvatelstvu byla nabídnuta dovolená alternativa k pěstování nedovolených plodin;
vzhledem k tomu, že je třeba poskytovat institucionální podporu těm rozvojovým zemím, které o ni požádají, aby mohly účinněji bojovat proti drogám;
vzhledem k tomu, že Komise ve svém sdělení ze dne 23. června 1994 pro Evropský parlament a Radu představila svůj návrh akčního plánu Evropské unie pro boj proti drogám (1995-1999), zejména na mezinárodní úrovni;
vzhledem k tomu, že Evropský parlament se k tomuto návrhu vyjádřil ve stanovisku, které k uvedenému sdělení přijal dne 15. června 1995;
vzhledem k tomu, že čtvrtá úmluva AKT-ES a dohody o spolupráci, přidružení nebo partnerství, které Evropské společenství uzavřelo s rozvojovými zeměmi, obsahují ustanovení o spolupráci v boji proti zneužívání drog a nedovolenému obchodu s drogami, o sledování obchodu s prekurzory, chemickými výrobky a psychotropními látkami a o výměně souvisejících informací, včetně opatření v oblasti praní peněz; že existuje souvislost mezi bojem proti drogám a drogové závislosti a cíli politiky spolupráce, kterou provádí Společenství a jeho partnerské rozvojové země;
vzhledem k tomu, že všeobecné přistoupení k Jednotné úmluvě o omamných látkách z roku 1961 ve znění protokolu z roku 1972, k Úmluvě o psychotropních látkách z roku 1971, k Úmluvě proti nedovolenému obchodu s omamnými a psychotropními látkami z roku 1988, jakož i systematické provádění těchto úmluv na vnitrostátní i mezinárodní úrovni jsou úhelným kamenem mezinárodní strategie boje proti zneužívání drog a nedovolenému obchodu s drogami;
vzhledem k tomu, že Evropské společenství je stranou úmluvy z roku 1988 na základě článku 12 této úmluvy a že přijalo právní předpisy Společenství o kontrole obchodu s prekurzory na základě doporučení pracovní skupiny pro chemické výrobky (CATF), kterou zřídila skupina G7 a předseda Komise v roce 1989 a jejíž celosvětová účinnost by se značně zvýšila přijetím náležitého právního rámce a vhodných mechanismů v jiných částech světa;
vzhledem k tomu, že účinný boj proti drogám musí také zahrnovat opatření proti praní peněz pocházejících z nedovoleného obchodu s drogami, jako je přijetí náležitého právního rámce a vhodných mechanismů v dotyčných zemích;
vzhledem k tomu, že při používání opatření podle tohoto nařízení musí být náležitě dodržována lidská práva;
vzhledem k tomu, že členské státy Evropského společenství podpořily politické prohlášení a celosvětový akční program, které přijalo Valné shromáždění OSN na svém sedmnáctém zvláštním zasedání;
vzhledem k tomu, že v tomto nařízení je zahrnuta finanční referenční částka ve smyslu bodu 2 prohlášení Evropského parlamentu, Rady a Komise ze dne 6. března 1995 pro období let 1998 až 2000, aniž by tím byly dotčeny pravomoci rozpočtového orgánu stanovené ve Smlouvě,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V rámci své politiky rozvojové spolupráce a s ohledem na škodlivé účinky výroby, prodeje a spotřeby drog na opatření zaměřená na rozvoj spolupracuje Společenství s rozvojovými zeměmi v boji proti drogám a drogové závislosti, přičemž dává přednost těm zemím, které na nejvyšší úrovni projevily politickou vůli řešit problémy s drogami.
Projevem této vůle může být kromě jiného ratifikace jednotné úmluvy z roku 1961 ve znění protokolu z roku 1972, úmluvy z roku 1971 a úmluvy z roku 1988.
Politická angažovanost rozvojových zemí se musí zejména projevit uplatňováním vnitrostátních právních předpisů proti praní peněz získaných v souvislosti s nedovolenými drogami.
Článek 2
Pomoc poskytovaná podle tohoto nařízení doplňuje a posiluje pomoc poskytovanou podle jiných nástrojů rozvojové spolupráce.
Článek 3
Na žádost partnerské země Společenství přednostně podpoří přípravu vnitrostátního rámcového plánu boje proti drogám v těsné návaznosti na Program OSN pro mezinárodní kontrolu drog (UNDCP).
Tento plán stanoví pro určitou partnerskou zemi cíle, strategie a priority boje proti drogám, jakož i prostředky potřebné k zajištění tohoto boje, včetně finančních prostředků, a tak představuje komplexní, multidisciplinární a mnohoodvětvový přístup, jehož cílem je maximalizovat účinnost vnitrostátních programů boje proti drogám a mezinárodní spolupráce.
Prevence drogové závislosti a snižování poptávky musí být cílem důsledné politiky v oblasti výchovy a poskytování objektivních informací o důsledcích drogové závislosti, přičemž tato politika musí být zaměřena zejména na mladé lidi.
Spolupráce Společenství se uskutečňuje formou dialogu odrážejícího skutečné kulturní odlišnosti, které ovlivňují vnímání problémů spojených s drogami. Dialog tohoto druhu má klíčový význam pro zajištění sociální a politické uskutečnitelnosti strategií boje proti drogám.
Článek 4
Společenství rovněž podpoří, nejlépe v mezích strategického rámce stanoveného vnitrostátními plány, zvláštní opatření se změřitelným účinkem (tj. účinnými a konkrétními výsledky dosaženými v předem stanovené lhůtě) v těchto oblastech:
- rozvoj institucionální kapacity, zejména za účelem:
- provádění vnitrostátních plánů boje proti drogám rozvojovými zeměmi,
- provádění dohod mezi Společenstvím a některými rozvojovými zeměmi, zejména v oblasti boje proti zneužívání chemických prekurzorů a proti praní peněz,
- snižování poptávky, zejména prostřednictvím analýzy místních podmínek, zavádění opatření na kontrolu obchodu a spotřeby omamných a psychotropních látek, prostřednictvím léčby a společenské integrace drogově závislých, jakož i snižování rizik.
Tato opatření se musí stát součástí zdravotnické a vzdělávací politiky, politiky rozvoje a boje proti chudobě a proti vyloučení z hospodářského a společenského života,
- podpora pilotních projektů alternativního rozvoje koncipovaných jako proces, jehož cílem je bojovat proti výrobě nedovolených drog a zlikvidovat ji pomocí vhodných opatření napomáhajících rozvoji venkova v souvislostech udržitelného hospodářského rozvoje.
Tyto projekty zahrnují hospodářská a sociální opatření, která byla stanovena s přihlédnutím k faktorům přispívajícím k nedovolené výrobě, jakož i opatření, která mohou vést ke zlepšení využívání obchodních preferencí.
V této souvislosti se systematicky zvažuje, zda pro alternativní rozvojové projekty lze ve větší míře využít jiných finančních nástrojů Společenství (např. ALA) a Evropského rozvojového fondu,
- financování studií, seminářů a jednání umožňujících výměnu zkušeností ve výše uvedených oblastech.
Zvláštní pozornost je třeba věnovat tomu, aby se místní obyvatelé a cílové skupiny účastnily výběru, plánování a provádění jednotlivých opatření.
Společenství poskytuje podporu pouze takovým projektům, u nichž je zaručeno dodržování lidských práv.
Článek 5
Partneři spolupráce, kteří jsou na základě tohoto nařízení oprávněni získat finanční podporu, jsou regionální a mezinárodní organizace, zejména UNDCP, místní nevládní organizace nebo nevládní organizace se sídlem v členských státech, dále celostátní, oblastní a místní orgány veřejné správy a organizace, instituce a veřejné nebo soukromé subjekty se sídlem ve Společenství.
Článek 6
1. Prostředky, které lze použít v rámci opatření uvedených v článcích 3 a 4, zahrnují zejména studie, technickou pomoc, vzdělávací akce nebo jiné služby, dodávky a stavební práce, jakož i audity a hodnotící a pozorovací mise.
2. Financování Společenství může podle nároků na provedení dotyčného opatření krýt jak investiční výdaje, kromě nákupu nemovitostí, tak provozní náklady, a to v cizí i v domácí měně.
S výjimkou vzdělávacích programů však může být úhrada provozních nákladů běžně poskytnuta pouze v počáteční fázi a v klesající výši.
3. Pro každé opatření spolupráce se usiluje o finanční příspěvek od partnerů uvedených v článku 5.
Tento příspěvek je požadován v rámci možností dotyčných partnerů a v závislosti na povaze opatření.
4. Finanční příspěvek od místních partnerů, zejména na provozní náklady, musí být vyžadován především v případě projektů určených k zahájení činnosti dlouhodobé povahy s cílem zajistit udržitelnost těchto projektů poté, co financování Společenstvím skončí.
5. Je možné hledat možnosti spolufinancování u ostatních poskytovatelů prostředků, zejména u členských států.
6. Komise zajistí, aby bylo zdůrazněno, že při poskytování podpor podle tohoto nařízení jde o podpory Společenství.
7. K dosažení cílů soudržnosti a doplňkovosti uvedených ve Smlouvě a s cílem zajistit co nejvyšší účinnost všech uvedených opatření může Komise přijmout veškerá nezbytná koordinační opatření, zejména:
a) zřízení systému pro systematickou výměnu a analýzu informací o financovaných opatřeních a o opatřeních, jejichž financování Společenství a členské státy zamýšlejí;
b) koordinace provádění těchto opatření přímo na místě prostřednictvím pravidelných jednání a výměny informací mezi zástupci Komise a členských států v přijímající zemi.
8. Ve spolupráci s členskými státy Komise vyvíjí veškeré úsilí nezbytné k zabezpečení náležité koordinace a úzké spolupráce s přijímajícími zeměmi, poskytovateli prostředků a ostatními dotčenými mezinárodními orgány, zejména s těmi, které tvoří součást systému OSN, a zvláště pak UNDCP, aby dopad její činnosti na světové i vnitrostátní úrovni byl co největší.
Článek 7
Finanční podpora podle tohoto nařízení se poskytuje formou grantů.
Článek 8
Finanční referenční částka pro provádění tohoto programu v letech 1998 až 2000 činí 30 milionů ECU.
Roční rozpočtové položky schvaluje rozpočtový orgán v mezích finančního výhledu.
Článek 9
1. Komise hodnotí, schvaluje a řídí opatření uvedená v tomto nařízení na základě platných rozpočtových a ostatních postupů, zejména postupů stanovených ve finančním nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství.
2. Při hodnocení projektů a programů se berou v úvahu tyto faktory:
- účinnost a proveditelnost opatření,
- kulturní a sociální hlediska, hlediska týkající se rovnosti mezi pohlavími a hlediska životního prostředí,
- institucionální rozvoj nezbytný k dosažení cílů projektu,
- zkušenosti získané z opatření stejného druhu.
3. Rozhodnutí o opatřeních, jejichž financování podle tohoto nařízení přesahuje částku 2 miliony ECU na jedno opatření, a všechny změny těchto opatření vedoucí k překročení nákladů o více než 20 % částky původně schválené pro dané opatření se přijímají postupem podle článku 10.
Komise uvědomí výbor uvedený v článku 10 stručně o rozhodnutích o financování, která zamýšlí přijmout u projektů a programů, jejichž hodnota nedosahuje 2 milionů ECU.
Tyto informace poskytne nejpozději jeden týden před přijetím rozhodnutí.
4. Komise je oprávněna schvalovat, bez potřeby stanoviska výboru uvedeného v článku 10, všechny dodatečné závazky potřebné ke krytí očekávaného nebo skutečného zvýšení nákladů v souvislosti s opatřeními, u kterých činí překročení původního závazku nebo dodatečná potřeba nejvýše 20 % původního závazku stanoveného rozhodnutím o financování.
5. Veškeré finanční dohody nebo smlouvy uzavřené na základě tohoto nařízení stanoví, že Komise a Účetní dvůr mohou podle potřeby provádět kontroly na místě v souladu s obvyklými postupy stanovenými Komisí na základě platných předpisů, zejména na základě ustanovení finančního nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství.
6. Pokud jsou opatření předmětem finančních dohod mezi Společenstvím a přijímající zemí, stanoví tyto dohody, že Společenství nehradí daně, cla ani jiné poplatky.
7. Účast ve veřejných nabídkových řízeních a zadávání zakázek je za stejných podmínek otevřená všem fyzickým i právnickým osobám členských států a přijímající země.
Může být rozšířena i na další rozvojové země.
8. Dodávky musí pocházet z členských států, z přijímající země nebo z jiných rozvojových zemí.
Ve výjimečných, řádně odůvodněných případech mohou dodávky pocházet odjinud.
9. Zvláštní pozornost je třeba věnovat:
- úsilí o dosažení efektivnosti nákladů a trvalého účinku při plánování projektu,
- jasné definici a kontrole cílů a ukazatelů splnění těchto cílů u všech projektů.
Článek 10
1. Komisi je nápomocen zeměpisně příslušný výbor pro rozvoj.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese do tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise.
3. Jednou ročně se v rámci společné schůze výborů uvedených v odstavci 1 koná rozprava na základě zprávy zástupce Komise o obecných zásadách pro opatření, která mají být uskutečněna v následujícím roce.
Článek 11
1. Na konci každého rozpočtového roku Komise předkládá zprávu Evropskému parlamentu a Radě, která obsahuje shrnutí opatření financovaných během uvedeného roku a hodnotí provádění tohoto nařízení během uvedeného období.
Ve shrnutí jsou uvedeny zejména informace o subjektech, se kterými byly uzavřeny smlouvy.
2. Komise pravidelně hodnotí opatření financovaná Společenstvím za účelem zjištění, zda bylo dosaženo cílů těchto opatření, a aby se stanovily zásady ke zlepšení účinnosti budoucích opatření.
Komise předloží výboru uvedenému v článku 10 přehled hodnocení, která tento výbor případně projedná.
Hodnotící zprávy se na žádost zpřístupní kterémukoliv členskému státu.
3. Komise uvědomí členské státy nejpozději jeden měsíc po přijetí rozhodnutí o schválených opatřeních a projektech a uvede jejich náklady a povahu, přijímající země a partnery.
Článek 12
1. Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 20. října 1997, kterým se mění nařízení (ES) č. 936/97 o otevření a správě celních kvót pro vysoce jakostní čerstvé, chlazené nebo zmrazené hovězí maso a pro zmrazené buvolí maso a nařízení (ES) č. 996/97 o otevření a správě celní kvóty pro dovoz zmrazených hovězích okruží a bránic kódu KN 02062991
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na neřízení Komise (ES) č. 936/97 ze dne 27. května 1997 o otevření a správě celních kvót pro vysoce jakostní, čerstvé, chlazené nebo zmrazené hovězí maso a pro zmrazené buvolí maso [1], a zejména na čl. 7 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 996/97 ze dne 3. června 1997 o otevření a správě celní kvóty pro dovoz zmrazených hovězích okruží a bránic kódu KN 02062991 [2], a zejména na čl.
6 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že Argentina změnila název orgánu oprávněného vydávat osvědčení o pravosti; že příloha II nařízení (ES) č.
936/97 a nařízení (ES) 996/97 by proto měla být pozměněna,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V příloze II nařízení (ES) č. 936/97 a nařízení (ES) č. 996/97 se název "Secretaría de agricultura, ganadería y pesca" nahrazuje názvem "Secretaría de agricultura, ganadería, pesca y alimentación".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 20. října 1997, kterým se mění nařízení (ES) č. 1501/95, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 923/96 [2], a zejména na článek 16 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č.
1501/95 [3] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1259/97 [4] stanoví opatření, která lze podle článku 16 nařízení (EHS) č.
1766/92 přijmout; že v zájmu vyjasnění otázek týkajících se odpovědnosti a postupu je nutné nově formulovat text článku 17 nařízení (ES) č. 1501/95;
vzhledem k tomu, že Řídící výbor pro obiloviny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 17 nařízení (ES) č. 1501/95 se nahrazuje tímto:
"Článek 17
Opatření uvedená v článku 15 se přijmou postupem podle článku 23 nařízení (EHS) č. 1766/92.
V naléhavých případech však může tato opatření přijmout Komise."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 21. října 1997, kterým se mění nařízení (EHS) č. 700/88, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla pro režim dovozu některých květin pocházejících z Izraele, Jordánska a Kypru, Maroka, pásma Gazy a západního břehu Jordánu do Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 4088/87 ze dne 21. prosince 1987, kterým se stanoví podmínky pro uplatňování preferenčních celních sazeb na dovoz některých květin pocházejících z Izraele, Jordánska, Kypru, Maroka, pásma Gazy a západního břehu Jordánu do Společenství [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1300/97 [2], a zejména na čl. 5 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že na základě dohod ve formě výměny dopisů mezi Společenstvím a Izraelem [3] a mezi Společenstvím a Marokem [4] o dovozech čerstvých řezaných květin a květinových poupat vhodných na kytice nebo k okrasným účelům do Společenství se Společenství a tyto země dohodly na úpravě postupů při určování cen producentů ve Společenství a dovozních cen; že je proto třeba upravit prováděcí pravidla stanovená v nařízení Komise (EHS) č.
700/88 [5] naposledy pozměněném nařízením (EHS) č. 1239/97 [6];
vzhledem k tomu, že nejdůležitější změnou je používání váženého průměru místo aritmetického průměru při určování cen producentů a dovozních cen, jakož i při určování těchto cen každých 15 dnů tak, aby příslušná cla mohla být uplatňována ve dvou týdnech následujících po datu určení;
vzhledem k tomu, že by měly být stanoveny lhůty pro sdělování údajů členskými státy a pro opatření pro případy, kdy jsou tyto údaje neúplné nebo nedostupné;
vzhledem k tomu, že by toto nařízení mělo vstoupit v platnost dnem následujícím po vypršení doby platnosti nařízení Komise (ES) č. 989/97 ze dne 30. května 1997, kterým se stanoví ceny producentů ve Společenství pro karafiáty a růže za účelem uplatnění dovozního režimu pro některé květinářské produkty pocházející z Kypru, Izraele, Jordánska a Maroka [7];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídicího výboru pro živé rostliny a květinářské produkty,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 700/88 se mění takto:
1. Článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
Pro každý ze čtyř produktů [jednokvěté karafiáty (Standard) a vícekvěté karafiáty (Spray), velkokvěté růže a malokvěté růže] uvedených v článku 1 nařízení (EHS) č. 4088/87 vypočítají členské státy počínaje pondělím každé dva týdny cenu producentů v národní měně na 100 kusů, jako vážený průměr (podle množství) denních cen na každém z reprezentativních trhů producentů uvedených v článku 2.
Pro růže se použijí ceny hlavních odrůd, jejichž seznam je uveden v příloze.
Denní kurzy se zaznamenávají pro produkty jakostní třídy I, definované podle článku 3 nařízení Rady (EHS) č. 234/68 [8], společně pro všechny délky.
Náklady spojené s obchodní úpravou produktů se považují za zahrnuté do zaznamenaných cen.
Článek 1a
Pro každý ze čtyř produktů [jednokvěté (Standard) a vícekvěté (Spray) karafiáty, velkokvěté a malokvěté růže] uvedených v článku 1 nařízení (EHS) č. 4088/87 a pro každou zemi původu – Kypr, Izrael, Jordánsko, Maroko a západní břeh Jordánu a pásmo Gazy – vypočítají členské státy počínaje pondělím každé dva týdny dovozní cenu v národní měně na 100 kusů, jako vážený průměr (podle množství) denních cen ve fázi velkoobchodního dovozu na reprezentativních dovozních trzích uvedených v článku 3 bez odečtení cla.
Článek 1b
Následující pondělí do 13.00 hodin oznámí členské státy elektronickou poštou Komisi vážené ceny producentů a vážené dovozní ceny v národní měně na 100 kusů a příslušná celková množství za poslední dva týdny, pro které byly ceny zaznamenány.
Komise na základě těchto vážených cen a celkových množství neprodleně určí vážený průměr cen producentů a dovozních cen ve Společenství v ECU/100 kusů pro každou ze čtyř skupin květin uvedených v článcích 1 a 1a.
Konverze cen oznámených členskými státy do ECU se provede pomocí zemědělského přepočítacího koeficientu platného poslední den příslušného dvoutýdenního období."
2. Doplňuje se nový článek 4, který zní:
"Článek 4
Pokud jsou údaje poskytované členskými státy podle článku 1b neúplné nebo nedostupné ke dni stanovenému v uvedeném článku, Komise vypočte průměrné hodnoty Společenství na základě naposledy určených cen.
Pokud je den stanovený pro sdělení údajů státním svátkem, členské státy učiní toto sdělení první následující pracovní den."
3. Dřívější články 4, 5 a 6 se zrušují.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 3. listopadu 1997.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 3. listopadu 1997, kterým se mění nařízení Komise (ES) č. 577/97, kterým se stanovují některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2991/94, kterým se stanovují normy pro roztíratelné tuky, a nařízení Rady (EHS) č. 1898/87 o ochraně označení používaných při uvádění mléka a mléčných výrobků na trh
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2991/94 ze dne 5. prosince 1994, kterým se stanovují normy pro roztíratelné tuky [1], a zejména na článek 8 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1898/87 ze dne 2. července 1987 o ochraně označení používaných při uvádění mléka a mléčných výrobků na trh [2], naposledy pozměněné Aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl. 4 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že čl. 2 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 577/97 ze dne 1. dubna 1997, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 2991/94, kterým se stanovují normy pro roztíratelné tuky, a nařízení Rady (EHS) č. 1898/87 o ochraně označení používaných při uvádění mléka a mléčných výrobků na trh [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1278/97 [4], stanoví podmínky pro vyznačování obsahu tuku v roztíratelných tucích; že v čl. 2 odst. 3 uvedeného nařízení je stanovena metoda pro kontrolu dodržování těchto ustanovení;
vzhledem k tomu, že byla vypracována a měla by být přijata vhodná metoda pro přezkoušení obsahu tuku v roztíratelných tucích, na které se nevztahují ustanovení čl. 2 odst. 2 nařízení (ES) č. 577/97; že toho se nejlépe dosáhne změnou nařízení (ES) č. 577/97; že datum, od něhož by tato metoda měla být používána, je třeba posunout na pozdější dobu, aby uživatelé měli dostatek času na její vyzkoušení;
vzhledem k tomu že příslušné řídící výbory nezaujaly stanoviska ve lhůtách stanovených jejich předsedy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 577/97 se mění takto:
1. Článek 2 odst. 3 se nahrazuje tímto:
"3. Metoda, která se použije ode dne 1. července 1998, pro přezkoušení dodržování ustanovení odstavce 1, se stanoví v příloze II."
2.
Dosavadní příloha se označuje jako příloha I.
3. Vkládá se nová příloha, která zní:
"
Nařízení Komise (ES) č. 2184/97 ze dne 3. listopadu 1997 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č.
1624/97 [2], zejména na článek 9 uvedeného nařízení;
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních nebo jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
vzhledem k tomu, že je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex – odboru pro celní a statistickou nomenklaturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží, které vydaly celní orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu tří měsíců.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
ze dne 30. října 1997, kterým se mění nařízení (EHS, Euratom, ESUO) č. 260/68, kterým se stanoví podmínky a postup pro uplatňování daně ve prospěch Evropských společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o vytvoření jednotné Rady a jednotné Komise Evropských společenství, a zejména na čl. 28 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Protokol o výsadách a imunitách Evropských společenství, a zejména na článek 13 tohoto protokolu,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Soudního dvora [2],
s ohledem na stanovisko Účetního dvora [3],
vzhledem k tomu, že je třeba změnit nařízení (EHS, Euratom, ESUO) č. 260/68 [4], aby byla vzata v úvahu tato nařízení:
- nařízení Rady (Euratom, ESUO, EHS) č. 2274/87 ze dne 23. července 1987, kterým se zavádějí zvláštní opatření týkající se skončení pracovního poměru dočasných zaměstnanců Evropských společenství [5],
- nařízení Rady (EHS) č. 1857/89 ze dne 21. června 1989, kterým se zavádějí zvláštní a dočasná opatření týkající se definitivního skončení služebního poměru úředníků Evropských společenství [6],
- nařízení Rady (ES, Euratom, ESUO) č. 2688/95 ze dne 17. listopadu 1995, kterým se zavádějí zvláštní opatření týkající se definitivního skončení služebního poměru úředníků Evropských společenství v důsledku přistoupení Rakouska, Finska a Švédska [7],
- nařízení Rady (ES, Euratom, ESUO) č. 2689/95 ze dne 17. listopadu 1995, kterým se zavádějí zvláštní opatření týkající se skončení pracovního poměru dočasných zaměstnanců Evropských společenství v důsledku přistoupení Rakouska, Finska a Švédska [8],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 2 nařízení (EHS, Euratom, ESUO) č. 260/68 se doplňují nové odrážky, které znějí:
- "příjemci odškodnění stanoveného pro případ skončení pracovního poměru v článku 4 nařízení (Euratom, ESUO, EHS) č. 2274/87 [9],
- příjemci odškodnění stanoveného pro případ definitivního skončení služebního poměru v článku 3 nařízení (EHS) č. 1857/89 [10],
- příjemci odškodnění stanoveného pro případ definitivního skončení služebního poměru v článku 4 nařízení (ES, Euratom, ESUO) č. 2688/95 [11],
- příjemci odškodnění stanoveného pro případ skončení pracovního poměru v článku 4 nařízení (ES, Euratom, ESUO) č. 2689/95 [12]."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Použije se pro každou doplněnou odrážku ode dne vstupu jednotlivých nařízení uvedených v článku 1 v platnost.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 30. října 1997, kterým se mění nařízení (Euratom, ESUO, EHS) č. 549/69, kterým se stanoví kategorie úředníků a ostatních zaměstnanců Evropských společenství, na které se vztahují ustanovení článku 12, čl. 13 druhého pododstavce a článku 14 Protokolu o výsadách a imunitách Společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o vytvoření jednotné Rady a jednotné Komise Evropských společenství, a zejména na čl. 28 první odstavec této smlouvy,
s ohledem na Protokol o výsadách a imunitách Evropských společenství, a zejména na články 6 a 22 tohoto protokolu,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Soudního dvora [2],
s ohledem na stanovisko Účetního dvora [3],
vzhledem k tomu, že je třeba změnit nařízení Rady (Euratom, ESUO, EHS) č. 549/69 [4] za účelem přihlédnutí k těmto nařízením:
- nařízení Rady (Euratom, ESUO, EHS) č. 2274/8 ze dne 23. července 1987, kterým se zavádějí zvláštní opatření týkající se skončení pracovního poměru dočasných zaměstnanců Evropských společenství [5],
- nařízení Rady (EHS) č. 1857/89 ze dne 21. června 1989, kterým se zavádějí zvláštní a dočasná opatření týkající se definitivního skončení služebního poměru úředníků Evropských společenství [6],
- nařízení Rady (ES, Euratom, ESUO) č. 2688/95 ze dne 17. listopadu 1995, kterým se zavádějí zvláštní opatření týkající se definitivního skončení služebního poměru úředníků Evropských společenství v důsledku přistoupení Rakouska, Finska a Švédska [7],
- nařízení Rady (ES, Euratom, ESUO) č. 2689/95 ze dne 17. listopadu 1995, kterým se zavádějí zvláštní opatření týkající se skončení pracovního poměru dočasných zaměstnanců Evropských společenství v důsledku přistoupení Rakouska, Finska a Švédska [8],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 2 nařízení (Euratom, ESUO, EHS) č. 549/69 se doplňují nová písmena, která znějí:
"l) příjemci odškodnění stanoveného pro případ skončení pracovního poměru v článku 4 nařízení (ESUO, EHS, Euratom) č. 2274/87 [9],
m) příjemci odškodnění stanoveného pro případ definitivního skončení služebního poměru v článku 3 nařízení (ESUO) č. 1857/89 [10],
n) příjemci odškodnění stanoveného pro případ definitivního skončení služebního poměru v článku 4 nařízení (ES, Euratom, ESUO) č. 2688/95 [11],
o) příjemci odškodnění stanoveného pro případ skončení pracovního poměru v článku 4 nařízení (ES, Euratom, ESUO) č. 2689/95 [12]."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Použije se s ohledem na každé písmeno doplněné článkem 1 ode dne vstupu jednotlivých nařízení uvedených v článku 1 v platnost.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 30. října 1997, kterým se mění nařízení (ES) č. 2201/96 o společné organizaci trhů s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že příloha III k nařízení (ES) č.
2201/96 [4] stanoví přidělení kvót pro čerstvá rajčata podle členského státu a skupiny produktů pro hospodářské roky 1997/98 a 1998/99; že v případě Francie je třeba snížit kvótu pro celá konzervovaná loupaná rajčata o 15000 tun a ve stejném rozsahu zvýšit kvótu na další produkty, aby se kvóta na celá konzervovaná loupaná rajčata a kvóta na další produkty upravily podle potřeb francouzského zpracovatelského průmyslu; že v důsledku toho je rovněž třeba přizpůsobit celkové množství pro tyto dvě skupiny produktů uvedené v čl.
6 odst. 2 tohoto nařízení;
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2201/96 se mění takto:
1. Druhá a třetí odrážka čl. 6 odst. 2 druhého pododstavce se nahrazují tímto:
"— konzervovaná celá loupaná rajčata:
1321119 tun
— další produkty:
929890 tun."
2. Příloha III se nahrazuje tímto:
"
Nařízení Rady (ES) č. 2200/97 ze dne 30. října 1997 o zlepšení produkce jablek, hrušek, broskví a nektarinek ve Společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že trh Společenství s jablky, hruškami, broskvemi a nektarinkami je poznamenán určitou nevyrovnaností nabídky a poptávky; že za této situace je odůvodněné znovu zavést a rozšířit na hrušky opatření ke zlepšení produkce Společenství, která existovala pro jablka v hospodářských letech 1990/91 až 1994/95 a pro broskve a nektarinky v hospodářském roce 1995;
vzhledem k tomu, že plochy, na které se použije toto opatření, by měly být omezeny a nejméně produktivní sady by měly být z těchto ploch vyloučeny; že tyto plochy by měly být rozděleny mezi členské státy na základě plochy sadů, produkce a stažení z trhu v každém členském státě; že by mělo být umožněno měnit toto rozdělení z důvodů optimalizace vyklučených ploch; že je též nezbytné povolit členským státům, aby rozhodly o oblastech a podmínkách, za kterých bude uvedené opatření prováděno, aby nebyla narušena hospodářská a ekologická rovnováha určitých oblastí;
vzhledem k tomu, že jednorázová prémie musí být vyměřena s přihlédnutím k nákladům na vyklučení a ke ztrátě příjmu producenta;
vzhledem k tomu, že cílem prémie na vyklučení je dosažení cílů uvedených v článku 39 Smlouvy; že by mělo být stanoveno, aby opatření financovala záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF),
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Producenti jablek, hrušek, broskví a nektarinek ve Společenství mají po předložení žádosti a za podmínek stanovených v tomto nařízení nárok na jednorázovou prémii za hospodářský rok 1997/98 na vyklučení jabloní, vyjma moštových jablek, hrušní, vyjma moštových hrušek a ovocných stromů nesoucích broskve a nektarinky.
2. Prémie se poskytuje na vyklučení maximální plochy 10000 hektarů u každé skupiny produktů, jablek a hrušek na jedné straně a broskví a nektarinek na druhé straně, rozdělené takto: Členské státy _BAR_ Jablka a hrušky (ha) _BAR_ Broskve a nektarinky (ha) _BAR_ Belgie _BAR_ 435 _BAR_ p.m. _BAR_ Dánsko _BAR_ 30 _BAR_ — _BAR_ Německo _BAR_ 1 100 _BAR_ 10 _BAR_ Řecko _BAR_ 640 _BAR_ 3770 _BAR_ Španělsko _BAR_ 1 305 _BAR_ 1640 _BAR_ Francie _BAR_ 2 820 _BAR_ 1100 _BAR_ Irsko _BAR_ 10 _BAR_ — _BAR_ Itálie _BAR_ 2 275 _BAR_ 3260 _BAR_ Lucembursko _BAR_ 10 _BAR_ — _BAR_ Nizozemsko _BAR_ 545 _BAR_ p.m. _BAR_ Rakousko _BAR_ 150 _BAR_ 20 _BAR_ Portugalsko _BAR_ 325 _BAR_ 200 _BAR_
Finsko _BAR_ 10 _BAR_ — _BAR_ Švédsko _BAR_ 40 _BAR_ — _BAR_
Spojené království _BAR_ 305 _BAR_ — _BAR_ Výše uvedené rozdělení může Komise změnit podle postupu uvedeného v článku 6 s cílem optimalizovat plochu, která je způsobilá k poskytnutí prémie na vyklučení, v rámci meze maximální plochy stanovené v prvním pododstavci.
3. Členské státy:
- na základě hospodářských a ekologických kritérií určí oblasti, v nichž se poskytuje prémie na vyklučení,
- stanoví podmínky, které zajistí zejména hospodářskou a ekologickou rovnováhu dotyčných oblastí,
- mohou určit kategorie přednostních producentů na základě objektivních kritérií vypracovaných po dohodě s Komisí.
Jakmile členské státy stanoví nebo přijmou uvedené podmínky a případně kategorie, informují o tom Komisi.
Členský stát nemusí stanovit oblast.
V takovém případě o tom uvědomí Komisi do jednoho měsíce od vstupu tohoto nařízení v platnost.
Článek 2
1. Prémie se poskytuje na základě písemného závazku příjemce, že:
a) před datem stanoveným podle postupu uvedeného v článku 6 najednou vyklučí nebo vyklučil celý sad jabloní, hrušní, broskvoní nebo nektarinek nebo jeho část, přičemž vyklučená plocha činí nejméně 0,5 ha u jabloní a hrušní a 0,4 ha u broskvoní a nektarinek;
b) nevysadí jabloně, hrušně, broskvoně nebo nektarinky podle ustanovení stanovených postupem uvedeným v článku 6.
2. Pro účely tohoto nařízení a pro každou z obou skupin produktů uvedených v čl. 1 odst. 2 se "sadem" rozumí veškeré osázené pozemky v hospodářství, na nichž je hustota stromů 300 stromů na hektar nebo více. Tato minimální hustota se však snižuje na 150 stromů na hektar u pozemků osázených jabloní odrůdy Annurca.
Článek 3
Prémie na vyklučení se stanoví zejména s ohledem na náklady na vyklučení a na ztrátu příjmu v případě producentů, kteří provedou vyklučení.
Článek 4
Členské státy zkontrolují, zda příjemci prémie na vyklučení splnili závazky uvedené v článku 2.
Přijmou veškerá další opatření, zejména na zajištění souladu s ustanoveními tohoto programu.
O přijatých opatřeních uvědomí Komisi.
Článek 5
Opatření stanovená v tomto nařízení se považují za intervenci určenou ke stabilizaci zemědělských trhů ve smyslu článku 3 nařízení (EHS) č. 729/70 Rady ze dne 21. dubna 1970 o financování společné zemědělské politiky [3].
Jsou financovány záruční sekcí EZOZF.
Článek 6
Prémie na vyklučení a prováděcí pravidla k tomuto nařízení se stanoví postupem stanoveným v článku 46 nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [4].
Článek 7
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 30. října 1997, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2847/93 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že podle článku 19d nařízení (EHS) č.
2847/93 [4] musí Rada rozhodnout mimo jiné o opatřeních týkajících se hlášení úlovků;
vzhledem k tomu, že čl. 7 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 685/95 ze dne 27. března 1995 o řízení intenzity rybolovu některých rybolovných oblastí a zdrojů Společenství [5] stanoví, že členské státy přijmou nezbytná opatření, kterými se rybářským plavidlům plujícím pod jejich vlajkou uloží povinnost ohlašovat při vplutí do oblasti a při vyplutí z oblasti jejich úlovky nacházející se na plavidle od okamžiku zřízení infrastruktury Společenství, nejpozději k 1. lednu 1998, pro zpracování údajů o úlovcích rybářských plavidel ve vodách Společenství;
vzhledem k tomu, že pro předkládání hlášení nazývaných "hlášení o intenzitě rybolovu" musejí být přijata prováděcí ustanovení;
vzhledem k tomu, že systém Společenství satelitního sledování plavidel zajišťuje, že hlášení z těchto plavidel jsou přijímána členským státem vlajky, jakož i v případě potřeby pobřežním členským státem, mělo by být umožněno, aby byl použit pro hlášení úlovků;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2847/93 je třeba v souladu s tím pozměnit,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2847/93 se mění takto:
1. V čl. 19b odst. 1 se doplňuje nová odrážka, která zní:
"— úlovky skladované na plavidle podle druhů v kilogramech živé hmotnosti."
2. V článku 19b se doplňuje nový odstavec, který zní:
"4. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 36."
3. V čl. 19c odst. 1 se po slovech "dálnopisem" vkládají slova "prostřednictvím VMS,".
4. Článek 19d se nahrazuje tímto:
"Článek 19d
Členské státy přijmou potřebná opatření, aby hlášení o intenzitě rybolovu přijatá podle článků 19b a 19c byla zaznamenána v podobě snímatelné počítačem."
5. Doplňuje se nový článek, který zní:
"Článek 19j
Aby bylo zajištěno dodržování povinností stanovených v článcích 19b, 19c a 19e, podrobí každý členský stát údaje plynoucí z vykonávání těchto povinností křížové kontrole a prověření."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 1998.
Použije se ode dne 1. července 1998.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 2268/97 ze dne 14. listopadu 1997, kterým se upravuje roční maximální intenzita rybolovu pro některá loviště
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2027/95 ze dne 15. června 1995 o zavedení režimu řízení intenzity rybolovu týkající se některých rybolovných oblastí a zdrojů Společenství [1], a zejména na čl. 4 druhou odrážku uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že druhá odrážka článku 4 nařízení (ES) č. 2027/95 stanoví, že Komise přijme na žádost členského státu vhodná opatření, aby příslušný členský stát mohl vyčerpat své kvóty podle čl. 6 odst. 2 třetího pododstavce nařízení Rady (ES) č. 685/95 ze dne 27. března 1995 o řízení intenzity rybolovu některých rybolovných oblastí a zdrojů Společenství [2];
vzhledem k tomu, že Nizozemsko požádalo Komisi o úpravu roční maximální úrovně intenzity rybolovu přidělené jeho plavidlům, pokud jde o některé kvóty, které jim jsou přiděleny na základě nařízení Rady (ES) č. 390/97 ze dne 20. prosince 1996, kterým se pro některé populace ryb a skupiny populací ryb stanoví celkové přípustné odlovy pro rok 1997 a některé podmínky, za nichž mohou být loveny [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1974/97 [4];
vzhledem k tomu, že toto nařízení musí neprodleně vstoupit v platnost, aby Nizozemsko mohlo využívat své kvóty odlovů;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro rybolov a akvakulturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Roční maximální úroveň intenzity rybolovu pro Nizozemské království, pokud jde o druhy žijící při dně a použití vlečného zařízení, jak je uvedena v příloze I nařízení (ES) č. 2027/95, se upraví, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2288/97 ze dne 18. listopadu 1997, kterým se stanoví obchodní norma pro česnek
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], a zejména na čl. 2 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že česnek je uveden v příloze I nařízení (ES) č. 2200/96 mezi produkty, pro které musí být přijaty normy; že nařízení Rady č.
10/65/EHS ze dne 26. ledna 1965, kterým se stanoví společná norma jakosti pro česnek [2], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 888/97 [3] bylo několikrát pozměněno, a proto již nezaručuje právní přesnost;
vzhledem k tomu, že je tedy třeba přistoupit k přepracování uvedených pravidel a nařízení č.
10/65/EHS zrušit; že za tím účelem by pro zajištění transparentnosti světového trhu měla být vzata v úvahu norma doporučená pro česnek Evropskou hospodářskou komisí Organizace spojených národů;
vzhledem k tomu, že pro usnadnění obchodu s česnekem by měla být, v souladu s mezinárodní normou doporučenou Evropskou hospodářskou komisí Organizace spojených národů, zjednodušena ustanovení společné normy, která se týkají obchodní úpravy tohoto produktu, aby norma byla méně omezující;
vzhledem k tomu, že cílem uplatňování této normy je vyloučit z trhu produkty neodpovídající jakosti, zaměřit produkci na uspokojování požadavků spotřebitelů a usnadnit obchodní vztahy na základě poctivé hospodářské soutěže a přispět tak ke zlepšení výnosnosti produkce;
vzhledem k tomu, že norma se vztahuje na všechna stádia uvádění na trh; že doprava na dlouhé vzdálenosti, skladování po určitou dobu nebo různá manipulace, kterým jsou produkty podrobeny, mohou způsobit poškození vyplývající z biologického vývoje těchto produktů nebo jejich větší či menší náchylnosti k rychlé zkáze; že tato poškození je třeba vzít v úvahu při uplatňování normy ve stadiích uvádění na trh následujících po odeslání; že u produktů jakosti "Výběr", které musí být obzvláště pečlivě tříděny a baleny, musí být vzato v úvahu pouze snížení čerstvosti a vadnutí;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Obchodní norma pro česnek kódu KN 07032000 je uvedena v příloze.
2. Norma se vztahuje na všechna stadia uvádění na trh za podmínek stanovených v nařízení (ES) č. 2200/96.
Ve stadiích následujících po odeslání mohou však produkty oproti ustanovením normy vykazovat:
- mírnou ztrátu čerstvosti a mírné vadnutí,
- u produktů zařazených do jiné třídy jakosti než do třídy jakosti "Výběr" lehká poškození vyplývající z jejich vývoje a jejich větší či menší náchylnosti k rychlé zkáze.
Článek 2
Nařízení č. 10/65/EHS se zrušuje.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 1998.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 20. listopadu 1997, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1221/97, kterým se stanoví obecná prováděcí pravidla pro opatření ke zlepšení produkce medu a jeho uvádění na trh
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1221/97 ze dne 25. června 1997, kterým se stanoví obecná prováděcí pravidla pro opatření ke zlepšení produkce medu a jeho uvádění na trh [1], a zejména na článek 5 tohoto nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (ES) č.
1221/97 stanoví opatření, která mají za cíl zlepšení podmínek produkce medu a jeho uvádění na trh ve Společenství, že podle článku 1 uvedeného nařízení mohou členské státy vypracovat národní programy; že je nutné stanovit základní údaje, které tyto programy musí obsahovat a stanovit termín jejich předání Komisi;
vzhledem k tomu, že finanční příspěvek Společenství k zavedení národních programů bude omezen s přihlédnutím k podílu každého členského státu na celkovém počtu včelstev ve Společenství;
vzhledem k tomu, že členské státy mají provádět kontroly provádění programů zavedených v souladu s tímto nařízením; že kontrolní opatření mají být sdělena Komisi;
vzhledem k tomu, že ačkoli opatření obsažená v operačních programech v cílech 1, 5b) a 6 nemohou být podle tohoto nařízení financována, je třeba seznam těchto opatření oznámit Komisi;
vzhledem k tomu, že za účelem jednotného provádění studie uvedené v článku 2 nařízení (ES) č. 1221/97 je vhodné stanovit společná kriteria provádění;
vzhledem k tomu, že je třeba přijmout pravidla pro stanovení zemědělských přepočítacích koeficientů, které mají být použity při financování národních programů;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Národní roční programy uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1221/97 (dále jen "programy") obsahují zejména:
a) popis situace v odvětví; tento popis musí umožňovat pravidelnou aktualizaci strukturálních údajů ve studii uvedené v článku 2 nařízení (ES) č. 1221/97;
b) cíle programů;
c) podrobný popis prováděných opatření, případně včetně jednotkových nákladů;
d) odhadované náklady a plán financování na národní a oblastní úrovni;
e) odkazy na příslušné právní a správní předpisy;
f) seznam organizací včelařů a včelařských družstev, které spolupracovaly s příslušným orgánem členského státu na vypracování programů;
g) kontrolní a hodnotící mechanizmy.
Článek 2
Členské státy oznámí tyto programy Komisi do 30. září každého roku.
První rok je toto datum posunuto na 15. prosince 1997.
Článek 3
Účast Společenství na financování programů podle článku 3 nařízení (ES) č. 1221/97 je pro každý členský stát omezena na částku odpovídající podílu členského státu na celkovém počtu včelstev ve Společenství, jak uvedeno v příloze I tohoto nařízení.
Pokud však jeden nebo více členských států nesdělí své programy v termínu stanoveném v článku 2 nebo nevyužije zcela finanční částku uvedenou v prvním odstavci, mohou být podíly ostatních členských států zvýšeny v poměru jejich podílů.
Článek 4
1. Členské státy předají Komisi společně se svými programy dokumenty týkající se kontroly programů.
Tyto kontroly mají za cíl ověřit dodržování podmínek pro vznik nároku na podporu poskytovanou v souladu s národními programy.
Kontroly jsou prováděny jak na administrativní úrovni, tak na místě.
2. Členské státy sdělí Komisi seznam opatření obsažených v národních operačních programech podle cílů 1, 5b) a 6 před datem uvedeným v článku 2.
Článek 5
Zemědělský přepočítací koeficient, který má být použit na částku uvedenou v článku 3, musí být platný k 1. září roku, v němž je program sdělen.
Článek 6
Studie zmiňované v článku 2 nařízení (ES) č. 1221/97 se týká údajů uvedených v příloze II tohoto nařízení.
Článek 7
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 20. listopadu 1997 o zápisu určitých názvů do "Rejstříku osvědčení o zvláštní povaze" uvedeného v nařízení Rady (EHS) č. 2082/92 o osvědčeních o zvláštní povaze zemědělských produktů a potravin
(Text s významem pro EHP) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2082/92 ze dne 14. července 1992 o osvědčeních o zvláštní povaze zemědělských produktů a potravin [1], a zejména na čl.
9 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že podle článku 7 nařízení (EHS) 2082/92 postoupily členské státy Komisi žádosti o zápis určitých názvů jako osvědčení o zvláštní povaze;
vzhledem k tomu, že takto zapsané názvy jsou oprávněny používat potvrzení "zaručená tradiční specialita", které je pro ně vyhrazeno;
vzhledem k tomu, že po zveřejnění dotyčných názvů
ze dne 17. listopadu 1997, o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některých bezešvých trubek a dutých profilů ze železa nebo nelegované oceli pocházejících z Maďarska, Polska, Ruska, České republiky, Rumunska a Slovenské republiky, zrušení nařízení (EHS) č. 1189/93 a a o zastavení řízení týkajícího se těchto dovozů z Chorvatské republiky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1], a zejména na čl. 9 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Komisí po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
(1) Nařízením (EHS) č. 1189/93 [2] uložila Rada konečné antidumpingové clo z dovozu některých bezešvých trubek a dutých profilů ze železa nebo nelegované oceli pocházejících z Maďarska, Polska a Chorvatské republiky.
Sazba cla byla stanovena na 21,7 % pro Maďarsko, 10,8 % pro Polsko a 17,4 % pro Chorvatskou republiku.
Komise dále přijala závazky [3] nabídnuté maďarskými, polskými a chorvatskými vývozci.
(2) Dne 31. srpna 1996 Komise zveřejnila v Úředním věstníku Evropských společenství [4] oznámení o zahájení prozatímního přezkumu nařízení (EHS) č. 1189/93, pokud jde o dovozy některých bezešvých trubek a dutých profilů ze železa nebo nelegované oceli pocházejících z Maďarska, Polska a Chorvatské republiky, a zahájila šetření podle čl. 11 odst. 3 nařízení (ES) č. 384/96 (dále jen "základní nařízení").
(3) Toto šetření k prozatímnímu přezkumu bylo zahájeno souběžně s šetřením otevřeným téhož dne [5] a týkajícím se těchto dovozů pocházejících z Ruska, České republiky, Rumunska a Slovenské republiky na základě stížnosti podané Obranným výborem výrobního odvětví ocelových bezešvých trubek Evropské unie (Defence Committee of the Seamless Steel Tube Industry of the European Union).
(4) Nařízením (ES) č. 981/97 [6] (dále jen "prozatímní nařízení") Komise uložila prozatímní antidumpingové clo z dovozu dotyčného výrobku pocházející z Ruska, České republiky, Rumunska a Slovenské republiky do Společenství.
(5) Po uložení prozatímních antidumpingových opatření předložily některé dotčené strany písemná stanoviska.
Těmto stranám byla na jejich žádost poskytnuta možnost slyšení u Komise.
Komise dále vyhledávala a ověřovala všechny informace, které považovala za nezbytné pro své konečné závěry;
(6) Dne 22. května 1997 byly Rady přidružení zřízené podle dohod mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na straně jedné a Českou republikou, Rumunskem a Slovenskou republikou na straně druhé informovány dopisem o úmyslu Komise zavést prozatímní opatření.
České, rumunské a slovenské orgány vesměs namítaly, že Komise jednala v rozporu s Evropskou dohodou (a zejména s čl. 34 odst. 2 uvedené dohody), když neprovedla konzultace před zahájením řízení, bezprostředně po jeho zahájení ani před uložením prozatímních cel.
Je třeba připomenout, že když je přijata stížnost, Komise musí vyšetřit tvrzení v ní obsažená.
Jestliže Komise dojde k závěru, že stěžovatel předložil dostatek důkazů, aby bylo odůvodněno šetření, je povinna podle vlastních antidumpingových právních předpisů zahájit řízení.
Pokud jde o právní závazky Společenství podle Evropských dohod, má se za to, že byly splněny beze zbytku.
Tyto dohody stanoví, že Rady přidružení musejí být informovány o jakémkoli případu dumpingu, jakmile orgány dovážející země zahájily šetření.
Tento požadavek Komise splnila.
Evropské dohody dále stanoví, že není-li dosaženo uspokojivého řešení do 30 dnů od postoupení záležitosti Radě přidružení, dovážející strana může přijmout vhodná opatření.
Protože v požadované lhůtě nebylo řešení nalezeno, Komise byla oprávněna přijmout vhodná opatření, což učinila dne 31. května 1997.
Vlastní rozhodnutí zavést prozatímní cla bylo přijato až 21. května, tedy teprve krátce před vypršením zákonné lhůty.
Komise nicméně neprodleně informovala Radu přidružení a poskytla jí údaje, na jejichž základě bylo rozhodnutí přijato.
Konzultace, nejprve s orgány země a poté se samotnými vývozci / výrobci, byly zahájeny během několika dnů a pokračovaly po celou dobu šetření s cílem najít vzájemně přijatelné řešení. Společenství tedy zcela splnilo požadavky Evropských dohod, a zejména čl.
34 odst. 3 písm. b) uvedených dohod.
(7) V rámci šetření k prozatímnímu přezkumu Komise úředně uvědomila maďarské, polské a chorvatské výrobce / vývozce a dovozce, o nichž bylo známo, že budou dotčeni, zástupce vyvážejících zemí a stěžovatele a stranám přímo dotčeným poskytla možnost vyjádřit své názory písemně a požádat o slyšení.
Dotčeným stranám byla na jejich žádost poskytnuta možnost slyšení u Komise.
Předložily také písemná stanoviska, v nichž vyjádřily své názory na závěry šetření.
(8) Komise zaslala dotazníky všem stranám, o nichž bylo známo, že budou dotčeny, a obdržela odpovědi od výrobců ze Společenství, kteří podali stížnost, od pěti společností z České republiky, od sedmi z Rumunska, od jedné ze Slovenské republiky, od šesti z Ruska, od jedné z Maďarska, od šesti z Polska a od jedné z Chorvatské republiky.
Komise rovněž obdržela odpovědi od čtyř nezávislých dovozců ve Společenství, od dovozce Společenství obchodně spojeného s jednou českou společností a od dvou dovozců obchodně spojených se slovenským výrobcem, z nichž jeden byl usazen ve Společenství a druhý ve Švýcarsku.
Ověřovací návštěvy týkající se obou šetření byly provedeny v těchto společnostech:
Výrobci ve Společenství
- Voest Alpine, Kindberg, Rakousko,
- Vallourec Industries, Boulogne-Billancourt, Francie,
- Benteler AG, Paderborn, Německo,
- Mannesmannröhren-Werke AG, Mülheim an der Ruhr, Německo,
- Dalmine S.p.A., Dalmine, Itálie,
- Productos Tubulares S.A., Valle de Trapaga, Španělsko,
- Tubos Reunidos S.A., Amurrio, Španělsko,
- Ovako Steel AB Tube Division, Hofors, Švédsko,
- ESW Röhrenwerke GmbH, Eschweiler, Německo,
- Rohrwerk Neue Maxhütte GmbH, Sulzbach-Rosenberg, Německo.
Dovozci obchodně nespojení s vývozci
- Jannone ARM S.p.A., Neapol, Itálie,
- Geminvest S.R.L., Limbiate, Itálie,
- Starval, Marly La Ville, Francie,
- Voest Alpine Stahlhandel AG, Linec, Rakousko.
Vývozci a dovozci / obchodní společnosti podléhající novému šetření
Dovozce obchodně spojený se dvěma českými výrobci:
- Topham Eisen- und Stahlhandelges.m.b.H., Vídeň, Rakousko.
Dovozci obchodně spojení se slovenským výrobcem:
- Pipex International AG, Nidau, Švýcarsko,
- Pipex Italia S.p.A., Miláno, Itálie (dceřiná společnost výše uvedeného podniku).
Vývozci v České republice:
- Vítkovice a. s. a Vítkovice Export a. s., Ostrava
- Nová Huť a. s., Ostrava
- Válcovny trub Dioss a Dioss Trading, Chomutov,
- Ferromet Long Products Ltd., Praha (obchodní společnost obchodně spojená s Novou Hutí),
- Incos s. r. o., Praha (nezávislá obchodní společnost).
Vývozci v Rumunsku:
- Artrom SA,
- Silcotub SA,
- Petrotub SA,
- Republica SA,
- Intertube Ltd., Bukurešť (obchodník obchodně spojený s SC Republica SA),
- SC Metalexportimport SA, Bukurešť (nezávislý vývozce / obchodník),
- Sota Company, Bukurešť (nezávislý vývozce / obchodník).
Vývoze ve Slovenské republice:
- Železiarne Podbrezová a. s., Podbrezová.
Vývozci podléhající šetření k přezkumu
Vývozce v Maďarsku:
- Csepel Tubes Co. Ltd., Budapešť.
Vývozci v Polsku:
- Huta Andrzej SA, Zawadzkie,
- Huta Batory SA, Chorzów,
- Stalexport SA (obchodně spojený obchodník), Katovice.
Vývozce v Chorvatské republice:
- Zeljezara Sisak, Sisak Steel Pipe Works, Sisak.
V průběhu šetření chorvatský dovozce informoval Komisi, že společnost změnila své jméno na Zeljezara Sisak – Sisak Tubemills Ltd.
Komise dospěla k závěru, že tato změna jména nemá žádný vliv na závěry šetření.
(9) V rámci obou šetření byl zkoumán dumping v období od 1. září 1995 do 31. srpna 1996, dále jen "období šetření".
Zkoumání újmy a pravděpodobnosti pokračování nebo obnovení újmy se týkalo období od ledna 1992 do konce období šetření.
(10) Všechny dotčené strany byly informovány o základních skutečnostech a úvahách, na jejichž základě vznikl záměr doporučit uložení konečných opatření nebo pozměnění stávajících konečných opatření.
B. ŠETŘENÝ VÝROBEK
1. Dotyčný výrobek
(11) Výrobky dotčené oběma šetřeními jsou tyto:
a) bezešvé trubky, ze železa nebo nelegované oceli používané pro ropovody a plynovody, o vnějším průměru nejvýše 406,4 mm;
b) bezešvé trubky s kruhovým průřezem, ze železa nebo nelegované oceli, tažené nebo válcované za studena, jiné než přesné trubky; a
c) ostatní trubky s kruhovým průřezem, ze železa nebo nelegované oceli, jiné než se závity nebo než vhodné k řezání závitů, o vnějším průměru nejvýše 406,4 mm,
v současné době zařazené do podpoložek KN 73041010, 73041030, 73043199, 73043991 a 73043993.
V souladu se stanoviskem, které Rada zaujala v nařízení (EHS) č. 1189/93 a které bylo potvrzeno v 10. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, všechny bezešvé trubky zařazené do výše uvedených podpoložek KN se považují za jeden výrobek (dále jen "dotyčný výrobek") pro účely jak nového šetření, tak šetření k přezkumu.
2. Obdobné výrobky
(12) Všechny bezešvé trubky podléhající oběma šetřením byly shledány podobnými ve svých základních fyzikálních a technických charakteristikách a ve svém konečném užití, bez ohledu na to, zda jsou vyráběny ve Společenství nebo v zemích podléhajících šetřením.
Někteří vývozci tvrdili, že jejich výrobky by se neměly považovat za podobné výrobkům výrobců ze Společenství nebo výrobkům jiných vyvážejících výrobců, protože existují kvalitativní a technické rozdíly a rozdíly v distribučních cestách, užití a vnímání na trhu.
Bylo však zjištěno, že dotyčný výrobek se distribuuje podobnými cestami.
Základní používání a celkové užití je podobné.
Existuje značný stupeň zaměnitelnosti, a tudíž konkurence mezi všemi dováženými výrobky podléhajícími oběma šetřením a výrobky vyráběnými výrobci ve Společenství.
Dále bylo konstatováno, že základní technické a fyzikální charakteristiky všech těchto dovážených výrobků jsou až na malé rozdíly totožné s výrobky vyráběnými výrobci ve Společenství nebo jsou jim velmi podobné.
Výrobky pocházející z různých zemí, kterých se týká šetření, a výrobky vyráběné a prodávané ve Společenství jsou proto považovány za podobné výrobky ve smyslu čl. 1 odst. 4 základního nařízení.
C. DUMPING
ANTIDUMPINGOVÉ ŠETŘENÍ
1. Česká republika
a) Spolupráce
(13) Společnost, která byla považována za nespolupracující, následně sdělila Komisi písemně námitky vůči tomuto zacházení s odůvodněním, že ustanovení článku 18 základního nařízení nejsou na ni použitelná.
Zdůrazňovala, že neměla v úmyslu klamat, a tvrdila, že jednala podle svých nejlepších možností; přestože uznala, že seznamy tuzemských a exportních prodejů, dobropisů, údaje o obratu podle zákazníků a informace o výrobních nákladech zdaleka nejsou dokonalé, Komise je neměla ignorovat.
Kritizovala Komisi též za to, že nevzala dostatečně v úvahu privatizační obtíže a specifické problémy České republiky při přechodu na tržní ekonomiku.
Konečně argumentovala tím, že vzhledem ke změně vlastníka společnosti, ke které došlo v dubnu 1997 (po zastavení výroby v předchozím měsíci), by nebylo spravedlivé zavést sankce vůči novému vlastníkovi.
Důvody, které vedly Komisi k tomu, aby považovala jednu z českých společností za nespolupracující s šetřením, jsou uvedeny v bodu odůvodnění 14 prozatímního nařízení.
Stojí za připomenutí, že při ověřování bylo zjištěno, že seznamy předložené Komisi jako odpověď společnosti na dotazník obsahovaly několik stovek domácích a vývozních transakcí, ke kterým nikdy nedošlo.
To bylo nejen silně klamavé, ale vedlo též k tomu, že Komise nemohla s žádnou mírou jistoty určit ani spolehlivou běžnou hodnotu, ani spolehlivou vývozní cenu.
Bez ohledu na důvody (a Komise v tomto ohledu poukazuje na to, že vysvětlení původně poskytnuté společností bylo naprosto neuspokojivé a zcela odlišné od vysvětlení později předloženého písemně) nelze říci, že by tento postoj byl v souladu s obecně přijímanými účetními zásadami.
Za daných okolností nezbylo Komisi nic jiného než odpověď zamítnout a použít článek 18 základního nařízení, v neposlední řadě proto, že by jinak diskriminovala ostatní společnosti, plně spolupracující na šetření.
Pokud jde o otázku změny vlastnictví, protože k ní došlo po ukončení období šetření, nejde o faktor, který lze považovat za relevantní pro toto řízení (viz čl. 6 odst. 1 základního nařízení).
b) Běžná hodnota
(14) Jeden z českých výrobců zpochybnil metodiku, kterou používá Komise k určení běžné hodnoty pro skupinu výrobků (viz bod odůvodnění 16); zejména tvrdil, že nic v základním nařízení neospravedlňuje postup, kdy Komise počítá běžnou hodnotu pouze na základě průměru ziskových prodejů, nikoli na základě průměru všech prodejů ve skupině.
Stejný výrobce měl námitky proti tomu, že Komise při konstrukci běžné hodnoty pro určité skupiny používá ziskovou marži získanou ze ziskových domácích prodejů v jiných výrobkových skupinách.
Tento požadavek nemohl být přijat, protože je v rozporu jak se základním nařízením, tak s obvyklou praxí orgánů Společenství. Pokud jde o první bod, jestliže objem domácích prodejů pod jednotkovými náklady představuje více než 20 % prodejů, je běžná hodnota založena pouze na ziskových prodejích v souladu s čl. 2 odst. 4 třetím pododstavcem základního nařízení. Pokud jde o druhý bod, Komise jednala v souladu s čl. 2 odst. 6 základního nařízení, když použila ziskovou marži na prodeje "podobných výrobků uskutečněné v rámci běžného obchodního styku vývozcem nebo výrobcem, který je předmětem šetření".
Jeden výrobce měl rovněž námitky proti tomu, že jeho vlastní prodejní, všeobecné a administrativní výdaje byly nahrazeny výdaji jiné, s ním obchodně spojené společnosti (viz bod odůvodnění 16 prozatímního nařízení), s odůvodněním, že takové výdaje by se měly v souladu s čl. 2 odst.
6 základního nařízení zakládat na "skutečných datech" týkajících se dotčeného výrobce. Komise dospěla k názoru, že příslušné účetní doklady předložené výrobcem nedokládaly dostatečně čísla uvedená v odpovědi na dotazník.
Po oznámení záměrů Komise předložila společnost další vysvětlení a tabulky, které však představovaly dodatečné neověřitelné informace, a proto nemohly být vztahy v úvahu.
Oba spolupracující výrobci vznesli námitky proti vyřazení vzájemných prodejů ze seznamů transakcí z důvodu, že nejsou obchodně spojeni, a i kdyby byli, Komise neprokázala, že ceny byly tímto vztahem ovlivněny.
To nelze přijmout.
Protože obě společnosti mají společného akcionáře (viz bod odůvodnění 22 prozatímního nařízení a bod odůvodnění 17 níže), jsou obchodně spojeny. Kromě toho čl.
2 odst. 1 základního nařízení jasně říká, že "ceny mezi stranami, které se jeví jako obchodně spojené, (…) se nemohou považovat za dosažené v rámci běžného obchodního styku (…), ledaže je prokázáno, že nejsou tímto vztahem dotčeny".
Protože to prokázáno nebylo, sporné transakce nebyly do seznamu znovu zařazeny.
Pokud jde o běžnou hodnotu, nebyly předloženy žádné další připomínky, a proto Rada potvrzuje závěry, jak jsou uvedeny v prozatímním nařízení.
c) Vývozní cena
(15) Pokud jde o určení vývozní ceny, nebyly předloženy žádné připomínky.
Nicméně byla provedena malá úprava ziskové marže snížené u obchodně spojeného rakouského dovozce (viz bod odůvodnění 18 prozatímního nařízení), a to po přezkoumání ziskových marží dosahovaných obchodně nespojenými dovozci v průběhu šetření.
d) Porovnání
(16) K tomuto bodu nebyly předloženy žádné připomínky, a proto se závěry Komise potvrzují.
e) Dumpingové rozpětí
(17) Spolupracující společnosti vnesly námitku proti rozhodnutí Komise stanovit dumpingové rozpětí na základě porovnání váženého průměru běžných hodnot s jednotlivými vývozními cenami (a nikoli váženého průměru vývozních cen) s odůvodněním, že Komise svůj postup v bodu odůvodnění 21 prozatímního nařízení dostatečně nezdůvodnila.
V uvedeném nařízení Komise konstatovala, že její postup je odůvodněný potřebou, aby odrážel plný rozsah praktikovaného dumpingu, a proto, že existuje struktura vývozních cen, která se výrazně liší podle jednotlivých členských států a období.
Komise přezkoumala své výpočty a došla k závěru, že rozdíly ve vývozních cenách mezi zeměmi nepředstavují dostatečně zřetelnou strukturu.
Komise však stojí za svým zjištěním, že existuje struktura vývozních cen lišících se podle období, která vedla k významnému zvýšení dumpingu (se zřetelnou strukturou) po skončení platnosti množstevních omezení dne 31. prosince 1995, a proto se postup přijatý v prozatímním nařízení potvrzuje.
Rozhodnutí Komise považovat oba spolupracující výrobce za obchodně spojené, a z toho plynoucí stanovení jediného dumpingového rozpětí pro oba dva, se setkalo se silnou námitkou na základě argumentace, že obě společnosti mají oddělené vedení a mají odlišnou strukturu nákladů a cen.
Dále bylo tvrzeno, že většinový akcionář (Fond národního majetku) jedná pouze jako svěřenský správce a nemá žádný vliv na obchodní vedení společností.
Komise zastává názor, že v zemi s tržním hospodářstvím rozhoduje většinový akcionář, v jaké právní formě budou organizovány jeho obchodní zájmy ve vyvážející zemi.
Jeho kontrola nebo potenciální kontrola takových zájmů normálně nezávisí na tom, jsou-li společnosti součástí jedné právnické osoby, nebo jsou-li organizovány v různých právnických osobách.
Konkrétněji stanovení odlišných dumpingových rozpětí pro obchodně spojené společnosti v sobě nese riziko, že vývoz může být realizován skrze společnost s nejnižší dumpingové rozpětí.
Z tohoto důvodu byl učiněn závěr, že různí výrobci ve vyvážející zemi musejí být přesto považováni za jediný subjekt pro účely tohoto řízení, pokud kontrola všech těchto společností spočívá v rukou téhož akcionáře.
(18) Na základě prozatímních zjištění Komise popsaných v bodech odůvodnění 14 až 23 prozatímního nařízení, a s ohledem na úpravu popsanou v bodu odůvodnění 15 výše, byly konečná dumpingová rozpětí, vyjádřená v procentech hodnoty dovozů CIF franko hranice Společenství, pro dvě spolupracující společnosti stanovena takto: — Nová Huť, a. s. _BAR_ 5,1 %, _BAR_
— Vítkovice, a. s. _BAR_ 5,1 %. _BAR_
Výpočet zbytkového dumpingového rozpětí byl revidován.
Místo použití nejvyšších běžných hodnot zjištěných pro tyto dva české výrobce byl při konečném rozhodování použit vážený průměr běžných hodnot.
Na tomto základě činí nyní zbytkové dumpingové rozpětí, vyjádřené v procentech hodnoty dovozů CIF franko hranice Společenství, pro dvě spolupracující společnosti 28,6 %;
2. Rumunsko
a) Běžná hodnota
(19) Jedna společnost požadovala, aby rezervy zahrnuté do prodejních, všeobecných a administrativních nákladů společnosti nebyly brány v úvahu s ohledem na to, že nevyužité rezervy se na konci roku ruší.
V případě, kdy byly tyto rezervy skutečně zrušeny a nebyly nahrazeny jinými náklady, a v míře, v níž zřetelně vyplynulo z informací obsažených v odpovědi na dotazník nebo poskytnutých při ověření na místě, že tyto rezervy nepředstavují skutečné náklady, byl výpočet prodejních, všeobecných a administrativních nákladů upraven.
Jedna společnost požadovala úpravu výrobních nákladů, která by odrážela neexistenci určitých prodejních nákladů, zejména na balení, u prodejů uskutečněných na domácím trhu.
Bylo tvrzeno, že pokud jde o tyto prodejní náklady, které byly Komisí zahrnuty do výpočtu běžné hodnoty, zákazníci je fakticky společnosti uhradili.
Komise to přijala, a proto byla provedena příslušná revize výpočtu výrobních nákladů této společnosti.
Jedna společnost tvrdila, že když Komise stanovuje běžnou hodnotu, měla by použít všechny prodeje včetně prodejů, které nebyly provedeny v rámci běžného obchodního styku, tj. prodejů uskutečněných se ztrátou. Komise byla na základě čl.
2 odst. 4 základního nařízení toho názoru, že prodeje uskutečněné se ztrátou musejí být vyloučeny ze stanovení běžné hodnoty v případě, kdy tyto prodeje tvoří více než 20 % všech tuzemských prodejů.
Žádost této společnosti proto nelze přijmout, vzhledem k podmínkám základního nařízení a k obvyklé praxi orgánů Společenství při stanovování běžné hodnoty.
Dvě společnosti argumentovaly, že podle Evropské dohody, a zejména čl. 34 odst. 2 této dohody, by Komise měla při stanovování běžné hodnoty vždy vybírat metodu, která je pro společnosti nejvýhodnější. Tento argument byl zamítnut z důvodu, že čl. 34 odst. 2 uvedené dohody se týká pouze výběru opatření, která má Komise přijmout poté, co byla konstatována existence dumpingu, újmy, příčinné souvislosti a zájmu Společenství, nikoli skutečných metod výpočtu používaných při zjišťování.
Jedna společnost tvrdila teprve ve velmi pozdní fázi řízení (při slyšení po sdělení prozatímních závěrů), že prodej ze zásob by neměl být při výpočtu běžné hodnoty brán v úvahu, protože dotyčné zboží nemá osvědčení o jakosti, a proto nepředstavuje podobný výrobek, a že všechny prodeje využívající zápočet jako prostředek platby by rovněž měly být vyloučeny, protože se neuskutečňují v rámci běžného obchodního styku.
Tato tvrzení nebyla předložena včas, tj. ani jako odpověď na dotazník ani na místě ani v následující fázi řízení, kdy byla společnost vyzvána k předložení připomínek.
V žádném dokumentu předloženém společností nebyla Komise schopna rozlišit prodeje ze zásob od jiných prodejů ani prodeje s osvědčením o jakosti od prodejů bez nich.
Navíc bylo v průběhu šetření zjištěno, že prodeje provedené s využitím zápočtu byly opravdu uskutečněny v rámci běžného obchodního styku.
Z těchto důvodů byla obě tvrzení zamítnuta.
Nebyly předloženy žádné další připomínky.
Se zohledněním výše uvedených změn se potvrzují závěry ohledně běžné hodnoty, jak byly zveřejněny v prozatímním nařízení.
b) Vývozní cena
(20) Nebyly provedeny žádné změny metodiky používané při výpočtu vývozních cen.
Závěry ohledně vývozních cen, jak byly zveřejněny v prozatímním nařízení, se proto potvrzují.
c) Porovnání
(21) V rámci prozatímních závěrů Komise zamítla žádost dvou rumunských společností o úpravu běžné hodnoty o úvěrové podmínky.
Obě společnosti svou žádost zopakovaly.
Při šetření však bylo zjištěno, že ve velké většině případů v Rumunsku při vypořádání transakcí nedochází k převodu hotovosti.
Platba se totiž obvykle provádí "zápočtem", což je buď barterový obchod nebo výměna obchodních směnek. Čl.
2 odst. 10 písm. g) základního nařízení specifikuje, že se provádí úprava o úvěr, pokud jde o faktor, který se bere v úvahu při určování účtovaných cen.
Šetření prokázalo, že tyto náklady nepředstavovaly faktor, který se bere v úvahu při určování účtovaných cen.
V případě platby formou zápočtu totiž nedochází k převodu peněz, a tedy neexistuje dopad na finanční situaci společností.
Šetření navíc prokázalo, že při jakýchkoli způsobech platby se obvykle nedodržuje datum splatnosti.
Žádosti o úpravu z důvodu úvěru byly proto opět zamítnuty.
Jedna společnost tvrdila, že u vývozních prodejů uskutečněných pro určité zákazníky ve Společenství nebyla vyplacena provize a že by neměly být upravovány vývozní ceny účtované těmto zákazníkům.
Komise své výpočty příslušným způsobem upravila.
Jedna společnost žádala úpravu běžné hodnoty o rozdíly v úrovni obchodu.
Protože taková žádost nebyla předložena v žádném okamžiku v průběhu šetření před připomínkami společnosti k prozatímním závěrům Komise, nebylo možné ji považovat za platnou.
Navíc nebyla doložena žádnými doklady a byla v rozporu s informacemi, které společnost sdělila jako odpověď na dotazník a které poskytla při ověření na místě.
Nebyly předloženy žádné další připomínky ohledně porovnání. Prozatímní závěry se proto potvrzují;
d) Dumpingové rozpětí
(22) Jedna společnost tvrdila, že výpočet dumpingového rozpětí by neměl být prováděn na základě porovnání váženého průměru běžných hodnot s upravenými vývozními cenami pro každou skupinu v jednotlivých transakcích, nýbrž na základě porovnání váženého průměru běžných hodnot a váženého průměru vývozních cen.
Toto tvrzení bylo zamítnuto poté, co byla znovu zvážena metodika použitá pro všechny rumunské společnosti a bylo zjištěno, že:
- u jedné společnosti nebyl žádný rozdíl v dumpingovém rozpětí podle obou metod, protože všechny vývozní transakce byly uskutečněny za dumpingové ceny,
- u tří společností byla zjištěna struktura vývozních cen, která se výrazně lišila podle místa určení nebo období.
S ohledem na výše uvedené a v souladu s čl. 2 odst. 11 základního nařízení metoda porovnávající vážený průměr běžných hodnot podle období s jednotlivými upravenými vývozními cenami v jednotlivých transakcích byla pro účely konečného určení ponechána.
Všichni spolupracující rumunští výrobci / vývozci zpochybňovali skutečnost, že Komise stanovila – na základě společného většinového podílu – jednotné dumpingové rozpětí, a požadovali individuální zacházení.
Z důvodu uvedeného v bodu odůvodnění 17 nemohla být tato žádost akceptována.
Dvě společnosti tvrdily, že Komise jim měla oznámit všechny prvky dumpingového výpočtu pro všechny společnosti, protože byly použity pro stanovení globálního dumpingového rozpětí; tím, že tak neučinila, porušila Komise jejich právo na obhajobu. Komise v souladu s čl.
20 odst. 1 základního nařízení podrobně vysvětlila každé společnosti základní fakta a úvahy, podle kterých vypočítala individuální dumpingové rozpětí dané společnosti, a dále vysvětlila metodiku použitou pro stanovení jednotného dumpingového rozpětí.
Protože všechny společnosti mají stejného majoritního akcionáře, mohou si jeho prostřednictvím snadno vyměňovat veškeré informace, a tak plně využít svého práva na obhajobu.
Nebyly předloženy žádné další připomínky. Závěry, jak byly zveřejněny v prozatímním nařízení, se proto potvrzují.
(23) Konečně stanovená dumpingová rozpětí váženého průměru, vyjádřená v procentech hodnoty dovozů CIF franko hranice Společenství, činí pro čtyři spolupracující výrobce: — SC Artrom SA: _BAR_ 9,8 % _BAR_ — SC Petrotub SA: _BAR_ 9,8 % _BAR_
— SC Republica SA Trade Copany: _BAR_ 9,8 % _BAR_
— SC Silcotub SA: _BAR_ 9,8 %. _BAR_ Zbytkové dumpingové rozpětí, vyjádřené v procentech hodnoty dovozů CIF franko hranice Společenství, zůstává nezměněno ve výši 38,2 %;
3. Slovenská republika
a) Běžná hodnota
(24) Slovenský výrobce zpochybnil metodiku použitou Komisí pro určení běžné hodnoty pro dvě skupiny výrobků (viz bod odůvodnění 31 prozatímního nařízení); zejména tvrdil, že Komise se mýlila, když počítala běžnou hodnotu na základě průměru pouze ziskových prodejů, nikoli průměru všech prodejů ve skupinách.
Jako důvod uvedl, že skupiny byly celkově ziskové, takže během období šetření byly všechny náklady pokryty na základě váženého průměru. Kromě toho argumentoval za použití čl.
34 odst. 2 Evropské dohody, že Komise měla podle svého uvážení použít metodu, která "nejméně narušuje fungování dohody".
Oba tyto argumenty byly zamítnuty ze stejných důvodů, jaké jsou uvedeny v bodu odůvodnění 19 výše.
Ohledně běžné hodnoty nebyly předloženy žádné další připomínky a závěry Komise, jak byly zveřejněny v prozatímním nařízení, se proto potvrzují.
b) Vývozní cena
(25) Společnost vznesla námitku proti konstrukci vývozní ceny ze strany Komise (viz bod odůvodnění 32 prozatímního nařízení), a zejména proti jejímu rozhodnutí odečíst 4 % ziskovou marži od cen účtovaných italskou dceřinou společností.
Argumentovala, že tato marže je nadměrná a že Komise měla užít vlastní údaje italské společnosti. Dále tvrdila, že Komise si špatně vyložila údaje o prodejních, všeobecných a administrativních nákladech předložených společností, v důsledku čehož byla zvýšena míra těchto nákladů, a tedy i dumpingového rozpětí.
Naznačila také, že korektnější by bylo konsolidovat prodejní, všeobecné a administrativní výdaje obou společností a použít jedinou procentní míru.
Komise založila 4 % marži na průměru ziskových marží dosažených čtyřmi obchodně nespojenými dovozci vyjmenovanými v bodu odůvodnění 6 písm. c) prozatímního nařízení.
Údaje však přezkoumala a došla k závěru, že pro účely konečného určení by měla být použita upravená hodnota 3,8 %.
Ačkoli byla vznesena námitka, že dva ze čtyř dovozců jsou fakticky obchodně spojeni s výrobci ve Společenství, Komise byla toho názoru, že ziskové marže zjištěné pro tyto společnosti odrážely zisk z jejich prodejů nezávislým zákazníkům ve Společenství.
Pokud jde o míru prodejních, všeobecných a administrativních výdajů, Komise údaje přezkoumala a došla k závěru, že výdaje byly nejen nadsazeny, ale též že by bylo bývalo vhodnější konsolidovat údaje švýcarské a italské obchodní firmy, neboť měly obdobný vztah ke slovenskému vývozci a používaly většinou stejné prostory.
Proto byla použita globální míra prodejních, všeobecných a administrativních výdajů.
c) Porovnání
(26) Společnost požadovala úpravu z titulu "distribuční cesty", kterou podle ní Komise nevzala v úvahu při svém prozatímním určení.
Argumentovala, že taková úprava je odůvodněná, aby odrážela fakt, že společnost prodávala na domácím trhu přímo obchodníkům, zatímco na trhu Společenství prodávala prostřednictvím své italské a švýcarské společnosti; tvrdila rovněž, že tato úprava je nezbytná, aby bylo zajištěno spravedlivé porovnání s vypočtenou vývozní cenou.
Tento požadavek je již pokryt rabaty a množstevními slevami, které byly společnosti poskytnuty. Čl.
2 odst. 10 základního nařízení výslovně stanoví, že "je nutno vyhnout se jakékoli duplicitě úprav, zejména u slev, rabatů, množství a úrovně obchodu".
Protože běžná hodnota již byla upravena směrem dolů, aby odrážela fakt, že prodeje ve Společenství se uskutečňovaly převážně velkým zákazníkům, není poskytnutí další úpravy odůvodněné.
Žádné další připomínky nebyly předloženy a závěry Komise se proto potvrzují.
d) Dumpingové rozpětí
(27) Společnost vznesla námitku proti rozhodnutí Komise stanovit dumpingové rozpětí na základě porovnání váženého průměru upravených běžných hodnot s upravenými jednotlivými vývozními cenami (místo váženého průměru vývozních cen) s odůvodněním, že Komise svůj postup v bodu odůvodnění 34 prozatímního nařízení dostatečně nezdůvodnila.
Komise sice stojí za svou argumentací uvedenou ve zmíněném bodu odůvodnění 34, avšak úpravy, které od té doby provedla u údajů použitých k výpočtu dumpingového rozpětí, vedou k tomu, že rozdíl mezi oběma metodami už není tak velký, aby ospravedlnil její původní postup.
Proto rozhodla vrátit se pro účely konečného určení k metodě porovnání váženého průměru běžných hodnot s váženým průměrem vývozních cen.
Prozatímní zjištění byla příslušným způsobem pozměněna.
(28) Na základě předchozích zjištění Komise popsaných v bodech odůvodnění 31 až 35 prozatímního nařízení, a s ohledem na změny popsané výše, bylo dumpingové rozpětí, vyjádřené v procentech hodnoty dovozů CIF franko hranice Společenství, pro spolupracujícího výrobce stanoveno takto:
— Železiarne Podbrezová a. s.: _BAR_ 7,5 %. _BAR_
Zbytkové dumpingové rozpětí se stanovuje na stejné úrovni.
4. Rusko
a) Běžná hodnota
(29) Pět ze šesti ruských společností sdělilo Komisi písemně námitku proti jejímu rozhodnutí považovat je za nespolupracující.
Důvody pro toto rozhodnutí Komise jsou uvedeny v bodu odůvodnění 36 prozatímního nařízení.
Společnosti tvrdily, že navzdory případným nedostatkům ve svých odpovědích byly samy ochotny při šetření spolupracovat a byly připraveny doplnit jakékoli dodatečné informace, které mohla Komise požadovat.
Některé společnosti žádaly o individuální zacházení nebo nabídly individuální závazek, nebo žádaly, aby byly vzaty v úvahu jejich komparativní výhody.
Komise však i nadále trvá na svém názoru, že neposkytnutím informací přesných, úplných a v požadované formě ztratily ruské společnosti právo být považovány za strany spolupracující s šetřením.
Ačkoli není sporu o tom, že některé odpovědi byly podrobnější než jiné, všechny měly jeden základní nedostatek: neumožnily Komisi dospět k přesnému určení běžné hodnoty ani vývozní ceny, a to pro způsob seskupení jednotlivých výrobků a transakcí.
Některé společnosti předložily další informace poté, co je Komise informovala o svém rozhodnutí použít článek 18 základního nařízení, a některé dále předkládaly nové nebo revidované informace i po vyhlášení prozatímního nařízení.
Zůstává nicméně skutečností, že informace, které měla Komise k dispozici v době uzávěrky pro předkládání odpovědí, byly považovány za nedostatečné u všech šesti společností.
Bylo by diskriminací ostatních dotčených stran spolupracujících s šetřením, kdyby byly vzaty v úvahu informace předložené dny, týdny a někdy měsíce po uzávěrce.
Závěry Komise se proto potvrzují;
d) Dumpingové rozpětí
(30) Komise přepočítala ruské dumpingové rozpětí s použitím stejných běžných hodnot, které byly použity při revidování českého zbytkového rozpětí (viz bod odůvodnění 18).
Na tomto základě bylo stanoveno dumpingové rozpětí, vyjádřené v procentech hodnoty dovozů CIF franko hranice Společenství, ve výši 26,8 %.
ŠETŘENÍ K PŘEZKUMU
1. Všeobecná poznámka
(31) Výrobci / vývozci v Polsku a v Maďarsku neposkytli podrobné informace o jednotlivých výrobcích, jak požadovala Komise v tabulce popisu výrobků uvedené v zaslaných dotaznících, nýbrž předložili je rozdělené na skupiny výrobků, které byly zařazeny podle různých kritérií, např. tloušťka stěny.
V některých případech proto skupiny obsahovaly výrobky zařazené do různých podpoložek KN.
Z tohoto důvodu a pro nemožnost získat podrobnější údaje na místě mohla Komise založit své výpočty pouze na skupinách výrobků, nikoli na jednotlivých výrobcích.
2. Maďarsko
a) Běžná hodnota
(32) Během období šetření prodával jediný maďarský výrobce/vývozce v Evropském společenství čtyři výrobkové skupiny.
Skupiny 1, 2 a 3 spadaly celé do podpoložky KN 73043991, zatímco skupina 4 zahrnovala směs modelů, z nichž některé patřily do podpoložky KN 73043991. a některé do podpoložky KN 73043993 Předložené a ověřené technické informace nebyly dostatečně podrobné, aby umožnily Komisi rozdělit výrobkovou skupinu 4 do dvou podpoložek KN.
Vzhledem k tomu, že statistika Eurostat vykázala za období šetření značné dovezené množství patřící do podpoložky KN 73043993 a že pouze jeden maďarský výrobce / vývozce prodával ve stejném období dotyčný výrobek do Společenství, Komise považovala výrobkovou skupinu 4 za spadající výhradně do podpoložky KN 73043993.
Na místě bylo zjištěno, že podrobné vývozní údaje poskytnuté společností byly nespolehlivé, protože jeden zákazník ze Společenství, na něhož připadalo 7 % vykázaných prodejů dotyčného výrobku do Společenství, byl opomenut a počítačový soubor s vývozními transakcemi obsahoval i v dalších ohledech chyby, které společnost nemohla opravit.
Zkouška 5 % globální reprezentativnosti pak byla provedena porovnáním množství prodaného v tuzemsku s dovozními statistikami Eurostatu, které Komise vybrala jako nezávislý zdroj informací v souladu s čl. 18 odst.
5 základního nařízení. Na tomto základě bylo určeno, že tuzemské prodeje mohou být ve všech případech považovány za reprezentativní pro stanovení běžné hodnoty, jak celkově, tak na úrovni skupiny výrobků, v souladu s čl.
U každé ze čtyř výše zmíněných skupin bylo dále určováno, zda mohou být tuzemské prodeje považovány za uskutečněné v rámci běžného obchodního styku.
U skupin 2 a 3 představovaly ziskové prodeje méně než 10 % tuzemských prodejů v těchto výrobkových skupinách. Pro tyto skupiny musela být proto běžná hodnota vypočtena v souladu s čl.
3 základního nařízení. To bylo provedeno na základě výrobních nákladů, k nimž byla přičtena příslušná částka prodejních, všeobecných a administrativních nákladů a zisk.
Pro tyto účely byly vzaty v úvahu skutečné údaje výrobce / vývozce týkající se výroby a prodejů uskutečněných v rámci běžného obchodního styku.
Pokud jde o skupiny 1 a 4, tuzemské prodeje byly ziskové z 10 až 80 %. Proto byly u těchto dvou skupin v souladu s čl.
2 odst. 4 základního nařízení stanoveny běžné hodnoty pouze na základě ziskových prodejů.
Protože čtyři výrobkové skupiny definované společností odpovídají podpoložkám KN 73043991 a 73043993, Komise se rozhodla určit běžnou hodnotu pro každou podpoložku KN.
Protože bylo zjištěno, že seznam vývozních transakcí je nespolehlivý a nedá se použít jako základ pro vážení prvních tří výrobkových skupin, nebylo možné určit vážený průměr běžných hodnot nalezených pro tyto tři skupiny.
Proto byl pro stanovení běžné hodnoty pro podpoložku KN 73043991 vzat v úvahu aritmetický průměr běžných hodnot vypočtených pro příslušné tři výrobkové skupiny.
Jak bylo vysvětleno výše, Komise považovala podpoložku KN 73043993 za odpovídající výrobkové skupině 4.
Běžná hodnota pro podpoložku KN 73043993 byla proto určena jako běžná hodnota skupiny 4.
b) Vývozní cena
(33) Jak bylo vysvětleno v předchozím bodu odůvodnění, v průběhu ověřovací návštěvy v závodu jediného dotčeného maďarského vývozce bylo zřejmé, že údaje o vývozech zaslané v odpovědi na dotazník vykazují významné odchylky od vnitřních záznamů společnosti.
Po této ověřovací návštěvě byla společnost písemně informována, že vzhledem k podstatným rozdílům zjištěným na místě a nemožnosti řádně určit skutečné údaje o vývozu nebylo možné použít zaslané informace k určení ceny při vývozu do Společenství a že zjištění týkající se této vývozní ceny se budou muset zakládat na skutečnostech, které jsou dostupné podle článku 18 základního nařízení.
Společnosti byla současně dána možnost předložit připomínky.
V tomto okamžiku byl předložen zcela nový soubor, který měl údajně představovat správnou verzi výpisu vývozních transakcí.
Tyto údaje Komise zamítla, protože nové informace nebylo možné ověřit.
Aby určila maďarské vývozní ceny, vybrala Komise v souladu s čl. 18 odst.
5 základního nařízení jako nezávislý zdroj informací úřední dovozní statistiky zveřejněné Eurostatem. Byla však vzata v úvahu pouze množství vykazovaná pro dvě podpoložky KN, které tento výrobce vyváží do Evropského společenství.
c) Porovnání
(34) Za účelem spravedlivého porovnání běžné hodnoty a vývozní ceny na úrovni cen ze závodu byly náležitě zohledněny formou úprav rozdíly, o kterých bylo tvrzeno a dokázáno, že mají vliv na srovnatelnost cen. Tyto úpravy byly provedeny v souladu s čl.
2 odst. 10 základního nařízení a týkaly se dopravy, pojištění, manipulace, vedlejších nákladů a úvěrových nákladů.
Pokud jde o žádosti o úpravu z titulu:
- dovozních poplatků a nepřímých daní,
- slev, rabatů a množství,
- úrovně obchodu,
- měnové konverze,
je třeba poznamenat toto:
Dovozní poplatky a nepřímé daně
Společnost požadovala úpravu ve výši 8 % pro dodatečné clo zaplacené za dovážené suroviny, v souladu s čl. 2 odst.
10 písm. b) základního nařízení. Avšak v průběhu ověřování na místě úředníci Komise zjistili, že u vyvážených výrobků není clo refundováno.
Proto byl tento požadavek považován za neodůvodněný.
Slevy, rabaty a množství
2 odst. 10 písm. c) základního nařízení úpravu ve výši 4 % pro rozdíly v objemu nakupovaném tuzemskými zákazníky a zákazníky ve Společenství, a tvrdila, že u větších zakázek byly placeny nižší ceny.
Protože na podporu tohoto tvrzení nebyly předloženy žádné důkazy, bylo zamítnuto.
Úroveň obchodu
2 odst. 10 písm. d) základního nařízení úpravu ve výši 12 % pro rozdíly mezi distribučními cestami ve Společenství a na tuzemském trhu.
Tvrdila, že všichni zákazníci ve Společenství jsou nezávislí obchodníci, zatímco 49 % domácích zákazníků jsou koneční uživatelé.
Tento údaj uvedený v dotazníku v tabulce popisující distribuční cesty v sekci tuzemských prodejů nebyl v souladu s údaji obsaženými v seznamu tuzemských zákazníků, v němž byli všichni tuzemští zákazníci označeni jako "nezávislí obchodníci", což odpovídá situaci převažující na trhu Společenství.
Vývozce tvrdil, že tento nesoulad byl zaviněn "jazykovou chybou".
Zdali tomu tak skutečně bylo, je však lhostejné, neboť vedle nekonzistentní odpovědi společnosti úředníci Komise také zjistili, že tuzemské ceny používané společností podléhají stejné cenové politice a ceníku bez ohledu na druh zákazníka.
Tento požadavek proto nemohl být vzat v úvahu.
Měnová konverze
Pokud jde o konverzi vývozní ceny, vývozce tvrdil, že měly být použity měsíční směnné kurzy, nikoli roční kurz.
Je však třeba připomenout, že určení vývozní ceny bylo založeno na údajích Eurostatu, protože seznam transakcí předložený vývozcem nebylo možné použít.
Protože údaje Eurostatu neberou v úvahu datum prodeje, nýbrž datum celního prohlášení dovozce, užití měsíčních údajů by nepřineslo lepší odraz prodejních podmínek.
Požadavek vznesený vývozcem proto nemohl být přijat.
d) Dumpingové rozpětí
(35) Porovnání váženého průměru běžných hodnot s váženým průměrem vývozních cen provedené na bázi kódů KN prokázalo existenci dumpingu, kde dumpingové rozpětí odpovídalo částce, o kterou běžná hodnota převyšovala vývozní cenu.
Dumpingové rozpětí, vyjádřené v procentech hodnoty dovozů CIF franko hranice Společenství, bylo pro jediného maďarského výrobce / vývozce stanovena takto:
— Csepel Tubes Co. Ltd.: _BAR_ 36,5 %. _BAR_
Protože tento jediný známý výrobce představuje téměř celý maďarský vývoz dotyčného výrobku do Společenství, bylo zbytkové dumpingové rozpětí stanoveno na stejné úrovni;
3. Polsko
a) Spolupráce
(36) Odpovědi na dotazník Komise zaslalo šest společností, přičemž tři odpovědi (předložené dvěma výrobci / vývozci a jednou obchodně spojenou obchodní společností) byly považovány za nedostatečné.
Byl proto učiněn závěr, že tyto tři společnosti neposkytly ve stanovené lhůtě informace, které byly považovány na nezbytné pro šetření, a tyto společnosti byly informovány o záměru Komise použít čl.
18 odst. 1 základního nařízení a založit zjištění na dostupných skutečnostech.
Tři další společnosti, jejichž odpovědi byly považovány za dostatečné (dva výrobci / vývozci a jedna obchodní společnost obchodně spojená s jedním výrobcem / vývozcem) byly následně prověřovány na místě.
Ze dvou výrobců / vývozců však jeden odmítl poskytnout úředníkům Komise kopie základních dokumentů, jako jsou tuzemské prodeje, seznamy zákazníků a ceníky, původní faktury za tuzemské prodeje a seznam exportních zákazníků odpovídající kódům v seznamu vývozních prodejů.
Při ověření se dále zjistilo, že společnost ve své odpovědi neoznámila své prodeje do Společenství během období šetření, které byly uskutečněny prostřednictvím obchodně spojené společnosti.
Vzhledem k těmto nedostatkům a nemožnosti ověřit základní součásti informací, které společnost uvedla, nemohla Komise použít předložené informace k určení běžné hodnoty a vývozní ceny do Společenství.
Proto byla tato společnost následně informována, že v důsledku její nespolupráce založí Komise svá zjištění na dostupných skutečnostech v souladu s článkem 18 základního nařízení.
b) Běžná hodnota
Spolupracující strany
(37) Jako bylo uvedeno v bodu odůvodnění 36, pouze jeden polský výrobce / vývozce a jedna polská obchodní společnost mohly být při tomto šetření k přezkumu považovány za spolupracující strany.
Protože u obchodní společnosti nemá význam výpočet individuálního dumpingového rozpětí, byla stanovena jedna běžná hodnota pro jediného spolupracujícího výrobce / vývozce.
Během období šetření prodával tento jediný spolupracující výrobce / vývozce šest skupin výrobků jak na tuzemském trhu, tak ve Společenství.
Zkouška globální reprezentativnosti ukázala, že ve stejném období bylo celkové množství dotyčného výrobku prodané na tuzemském trhu více než dvojnásobné oproti množství vyvezenému do Společenství.
Tato 5 % zkouška pak byla provedena podle výrobkových skupin a vyplynulo z ní, že všech šest výrobkových skupin bylo prodáváno na tuzemském trhu v dostatečném množství a může se tedy považovat za reprezentativní pro určení běžné hodnoty v souladu s čl. 2 odst.
Zkouška ziskovosti ukázala, že ze šesti výrobkových skupin lze použít tuzemské ceny placené v rámci běžného obchodního styku jako základ pro běžnou hodnotu u pěti z nich, v souladu s čl. 2 odst. 4 základního nařízení. Zbývající skupina výrobků měla nedostatečně ziskové prodeje a běžná hodnota byla v souladu s čl. 2 odst. 3 základního nařízení vypočtena na základě výrobních nákladů, k nimž byla přičtena příslušná částka prodejních, všeobecných a administrativních nákladů a zisk. Pro tento účel byly vzaty v úvahu skutečné údaje výrobce / vývozce týkající se výroby a prodejů podobného výrobku na domácím trhu uskutečněných v rámci běžného obchodního styku.
Nespolupracující strany
18 odst. 6 základního nařízení určena běžná hodnota na základě výrobkové skupiny spolupracujícího výrobce, která odpovídala nejvyšší běžné hodnotě, protože každá jiná volba by byla odměnou za nespolupráci.
To však bylo zmírněno tím, že všechny výrobky prodávané spolupracujícím výrobcem na tuzemském trhu patří do skupin výrobků dotčených tímto šetřením, které mají větší průměr a jsou relativně levnější než skupiny výrobků s menším průměrem, které vyvážejí výlučně nespolupracující strany;
c) Vývozní cena
Spolupracující strany
(38) Během období šetření prodával spolupracující výrobce dotyčný výrobek ve Společenství jak přímo, tak prostřednictvím obchodně spojeného polského prostředníka.
Při určení vývozní ceny byly brány v úvahu jak přímé transakce, tak transakce uskutečněné prostřednictvím obchodně spojené obchodní společnosti.
U transakcí uskutečněných prostřednictvím obchodní společnosti byla vývozní cena stanovena podle cen, které této společnosti skutečně byly nebo měly být zaplaceny.
Protože funkce obchodně spojeného obchodníka může být považována za podobnou funkci obchodníka jednajícího za provizi, byla provize odhadnuta na základě obchodní marže společnosti ověřené na místě.
Tato marže byla odečtena od cen účtovaných obchodně spojenou společností nezávislým zákazníkům ve Společenství.
Nespolupracující strany
U tří nespolupracujících výrobců / vývozců zvolila Komise v souladu s čl. 18 odst. 5 základního nařízení jako nezávislý zdroj informací dovozní statistiky Eurostatu pro dotyčné podpoložky KN. Vývozní cena pak byla stanovena na tomto základě po odečtení množství a hodnoty zboží prodaného spolupracujícím výrobcem ve Společenství, jak přímo, tak prostřednictvím obchodně spojené spolupracující společnosti, od celkového dovozu.
d) Porovnání
(39) Za účelem spravedlivého porovnání běžné hodnoty a vývozní ceny na úrovni cen ze závodu byly náležitě zohledněny formou úprav rozdíly, o kterých bylo tvrzeno a dokázáno, že mají vliv na srovnatelnost cen. Tyto úpravy byly provedeny v souladu s čl.
2 odst. 10 základního nařízení a týkaly se fyzických charakteristik, dopravy, pojištění, manipulace, vedlejších nákladů, provizí a úvěrových nákladů.
d) Dumpingové rozpětí
(40) Dumpingové rozpětí pro spolupracujícího výrobce bylo stanoveno podle výrobkových skupin porovnáním váženého průměru běžné hodnoty s váženým průměrem vývozních cen v souladu s čl. 2 odst.
11 základního nařízení. Dumpingové rozpětí, vyjádřené v procentech hodnoty dovozů CIF franko hranice Společenství, bylo pro jediného spolupracujícího výrobce stanoveno takto:
— Huta Batory SA: _BAR_ 7,1 %. _BAR_
Pro nespolupracující strany bylo vypočteno zbytkové dumpingové rozpětí porovnáním běžné hodnoty stanovené v posledním odstavci bodu odůvodnění 37 s vývozní cenou určenou v posledním odstavci bodu odůvodnění 38.
Zbytkové dumpingové rozpětí vyjádřené v procentech hodnoty dovozů CIF franko hranice Společenství činí 33,2 %.
4. Chorvatská republika
(41) S ohledem na závěry o újmě, pokud jde o Chorvatskou republiku (viz body odůvodnění 51 a 69), nebylo považováno za nutné v dumpingovém šetření pokračovat.
D. VÝROBNÍ ODVĚTVÍ SPOLEČENSTVÍ
(42) Při obou šetřeních spolupracovali stejní výrobci ze Společenství (viz bod odůvodnění 8).
Tyto společnosti představovaly více než 90 % celkové výroby výrobku podléhajícího šetření ve Společenství, a tedy většinu celkové výroby dotyčného výrobku ve Společenství.
(43) Řada vývozců tvrdila, že jejich výrobky nakupují a dovážejí někteří výrobci ve Společenství, kteří vznesli stížnost. Tvrdili, že tito výrobci by měli být vyloučeni z určení výrobního odvětví Společenství pro účely posuzování újmy v souladu s čl. 4 odst. 1 písm. a) základního nařízení.
Nebyly předloženy žádné důkazy, které by toto tvrzení podpořily.
Šetření provedené Komisí navíc prokázalo, že žádný výrobce ze Společenství dotyčné výrobky nedovážel a že někteří dovozci obchodně spojení s takovými výrobci ve Společenství dováželi během období šetření malé množství dotyčných výrobků.
Tyto dovozy byly prodávány na trhu Společenství výlučně těmito obchodně spojenými dovozci, u nichž se zjistilo, že jednali nezávisle a dokonce v konkurenci vůči odbytovým oddělením svých obchodně spojených výrobců.
Zkoumání skutečností v každém případě ukázalo, že objem těchto dovozů činil pro každého z výrobců ve Společenství méně než 3 % celkového objemu prodejů těchto výrobků na trhu Společenství.
Má se proto za to, že tak nízký objem dovozů nemohl způsobit újmu výrobcům ve Společenství, a proto není důvod tyto výrobce vyloučit.
Proto budou výrobci uvedení v bodu odůvodnění 8 dále označováni jako "výrobní odvětví Společenství" ve smyslu čl. 4 odst. 1 základního nařízení.
E. ÚJMA
1. Úvodní poznámka
(44) Je třeba zmínit, že současná platná antidumpingová opatření vůči Maďarsku, Polsku a Chorvatské republice tvoří závazky kombinující množstevní stropy a cenové závazky se zbytkovými valorickými cly.
Dále je třeba poznamenat, že dovozy všech bezešvých trubek (tedy včetně dotyčného výrobku) pocházející z České republiky a ze Slovenské republiky podléhaly v letech 1993 až 1995 systému celních kvót, tj. byly beze cla v rámci množstevních stropů; jakmile bylo stropu dosaženo, vybíralo se clo ve výši 30 %.
Tento systém se přestal používat ke konci roku 1995.
(45) Dále je třeba připomenout, že toto nařízení kombinuje výsledky dvou šetření, z nichž jedno vedlo k vyhlášení prozatímního nařízení.
Všechny závěry týkající se újmy, příčinné souvislosti a zájmu Společenství by proto měly být uvažovány současně se závěry popsanými v prozatímním nařízení.
2. Spotřeba
(46) V bodu odůvodnění 48 prozatímního nařízení se konstatuje, že spotřeba Společenství v tunách za měsíc činila 89900 tun v roce 1992, 69700 v roce 1993, 84070 v roce 1994, 92730 v roce 1995 a 92130 během období šetření.
Tyto závěry nebyly zpochybněny a potvrzují se;
3. Dumpingové dovozy
a) Kumulace
(47) V prozatímním nařízení Komise dospěla k závěru, že dumpingové dovozy z Ruska, České republiky, Rumunska a Slovenské republiky by měly být pro účely analýzy újmy posuzovány kumulativně, protože dotyčné výrobky byly dováženy z každé vyvážející země ve značném množství, měly významný podíl na trhu a konkurovaly sobě navzájem i výrobkům vyráběným výrobním odvětvím Společenství.
(48) Někteří vývozci tvrdili, že vzhledem k rozdílům v objemech a mírách růstu dovozů a v konkurenčních podmínkách by měl být dopad těchto dovozů do Společenství posuzován jednotlivě.
(49) Komise v této souvislosti připomíná, že bylo shledáno, že kritéria stanovená v čl. 3 odst. 4 základního nařízení pro kumulaci dovozů ze všech čtyř dotyčných zemí jsou splněna, konkrétně:
- dumpingové rozpětí stanovené pro jednotlivé země bylo vyšší než de minimis (tj. mezi 5,1 % a 38,2 %),
- objem dovozů z každé země nebyl zanedbatelný: podíl na trhu žádné z vyvážejících zemí nebyl de minimis, tj. nižší než 1 %, neboť jejich podíl na trhu se pohyboval v rozmezí od 3 % do 8,3 %,
- pokud jde o konkurenční podmínky jak mezi dováženými výrobky navzájem, bylo mezi dováženými výrobky a výrobky prodávanými výrobním odvětvím Společenství zjištěno, že dovážené výrobky jsou zaměnitelné, sledují podobné cenové trendy, mají podobné distribuční cesty a podobnou politiku nízkých cen, která má za následek vysokou míru podbízení (tj. mezi 17,5 a 43,2 %), jsou současně nabízeny ve stejných geografických územích, a tedy konkurují sobě navzájem a výrobkům vyráběným výrobním odvětvím Společenství.
Skutečnost, že dovozy dotyčného výrobku pocházející z České republiky a ze Slovenské republiky podléhaly do 31. prosince 1995 systému celních kvót, nemění nic na závěru, že tyto dovozy splňují kritéria stanovená v čl. 3 odst.
4 základního nařízení. Je třeba v každém případě poznamenat, že po skončení platnosti tohoto systému se tržní podíl dotčených dovozů zvýšil ze 6,7 % v roce 1995 na 9,6 % během prvních osmi měsíců roku 1996 u českých dovozů a z 2,1 % na 3,4 % za stejné období u slovenských dovozů.
Ze všech výše uvedených důvodů se činí závěr, že závěry učiněné v bodu odůvodnění 49 prozatímního nařízení by měly být zachovány.
(50) S ohledem na souběžnost obou šetření bylo rovněž zjišťováno, zda dopady dovozů z Maďarska, Polska a Chorvatska by měly být posuzovány kumulativně s dovozy podléhajícími novému šetření.
(51) Pokud jde o dovozy z Chorvatska, bylo zjištěno, že jejich podíl na trhu Společenství se snížil z 1,8 % v roce 1992 na 0,7 % v období šetření.
Vzhledem k nízké a prudce klesající úrovni těchto dovozů, což je opačný případ, než jaký byl zjištěn u jiných dovozů, nebylo považováno za vhodné, aby byly tyto dovozy analyzovány kumulativně.
S ohledem na skutečnost, že dovozy z Chorvatska podléhají antidumpingovým opatřením, činí se tento závěr také s ohledem na závěry bodu odůvodnění 70 níže o nepravděpodobnosti, že znovu dojde ke újmě.
(52) Pokud jde o dovozy z Maďarska a Polska, bylo zjištěno, že stejně jako u dovozů, jež jsou předmětem nového šetření, dovážené množství a dumpingové rozpětí byly významné.
Bylo tvrzeno, že dovozy pocházející z Maďarska jsou zanedbatelné, a proto by pro účely kumulace neměly být v souladu s čl. 3 odst.
4 základního nařízení brány v úvahu. Šetření však neprokázalo, že by tyto dovozy vskutku byly zanedbatelné.
Navíc u obou šetření bylo zjištěno, že konkurenční podmínky jak mezi dováženými výrobky navzájem, tak mezi dováženými výrobky a výrobky Společenství byly podobné, zejména proto, že všechny tyto výrobky byly považovány za obdobné a byly prodávány za ceny, které se podstatně podbízely vůči cenám výrobního odvětví Společenství (tj. od 17 % do 21,3 % v případě Polska, 25,4 % v případě Maďarska).
Skutečnost, že tyto dovozy podléhaly v dotyčném období množstevním závazkům, nijak neovlivňuje závěr, že mohou být pro účely zkoumání újmy kumulovány s ostatními dovozy, jež jsou předmětem šetření.
I kdyby totiž existovalo omezení množství dováženého do Společenství a jejich cenová úroveň byla o něco vyšší ve srovnání s cenami vývozců v zemích, jež jsou předmětem nového šetření, dovozy pocházející z Maďarska a Polska byly nicméně nadále uskutečňovány za dumpingové ceny, které se výrazně podbízejí vůči cenám výrobců ze Společenství.
(53) Výše uvedené úvahy o kumulaci vedly proto k závěru, že kumulativní hodnocení dopadu dumpingových dovozů ze zemí, jež jsou předmětem obou šetření (dále jen "vyvážející země"), s výjimkou Chorvatska, bylo oprávněné.
b) Kumulovaný objem a podíl na trhu dumpingových dovozů
(54) Prozatímní závěry, podle nichž kumulované dovozy klesly z 201920 tun v roce 1992 na 96080 tun v roce 1993 a poté vzrostly na 195220 tun v roce 1994, 230810 tun v roce 1995 a 268670 tun v období šetření, nebyly zpochybněny, a proto se potvrzují.
Totéž platí pro příslušné podíly na trhu, které činily 18,7 % v roce 1992, 11,5 % v roce 1993, 19,4 % v roce 1994, 20,7 % v roce 1995 a 24,3 % v období šetření.
c) Ceny dumpingových dovozů
(55) Pro určení cenového podbízení vyvážejících zemí byly analyzovány údaje za období šetření.
Pro tento účel bylo provedeno porovnání váženého průměru prodejních cen dotyčných vyvážejících zemí s váženým průměrem prodejních cen výrobců ze Společenství pro bezešvé ocelové trubky dotyčných druhů.
Porovnání cen bylo provedeno na základě prodejů prvnímu nezávislému zákazníkovi ve Společenství.
Aby byla zajištěna srovnatelnost, byly ceny výrobců ze Společenství a ceny dovážených výrobků podle potřeby upraveny, aby odrážely náklady na dopravu, na úroveň cen ze závodu nebo CIF hranice Společenství.
Dovozní ceny byly kromě toho upraveny o marži dovozce, včetně nákladů celního odbavení, manipulačních poplatků, provize, nákladů na financování a zisku na základě dostupných informací.
Výsledky porovnání prokázaly míry podbízení pro všechny dotčené země a vývozce. Vážený průměr míry cenového podbízení vyjádřený v procentech cen výrobců ze Společenství činí: — Česká republika: _BAR_ od 21,2 % do 43,2 % _BAR_ — Maďarsko: _BAR_ 25,7 % _BAR_ — Polsko: _BAR_ od 17 % do 21,3 % _BAR_ — Rumunsko: _BAR_ 25,8 % _BAR_ — Rusko: _BAR_ 41,5 % _BAR_
— Slovenská republika: _BAR_ 17,5 %. _BAR_
4. Situace výrobního odvětví Společenství
(56) Pro jednoduchost jsou výsledky týkající se situace výrobního odvětví Společenství, které již byly předloženy v prozatímním nařízení, níže znovu uvedeny a potvrzují se pro účel konečného rozhodnutí, protože nebyly stranami zpochybněny.
a) Kapacita, výroba a míra využití
(57) Od roku 1992 do období šetření jedenáct výrobních závodů zastavilo výrobu, což představovalo snížení asi o čtvrtinu celkové výrobní kapacity bezešvých ocelových trubek, která existovala ve Společenství na počátku tohoto období.
Výroba výrobního odvětví Společenství klesla z 1136640 tun v roce 1992 na 996036 tun v roce 1995 a 938184 tun během období šetření.
V souladu s tímto podstatným snížením kapacity se ve stejném období zvýšila příslušná míra využití kapacit ze 63,5 % na 75,9 % a klesla zpět na 71,3 %.
b) Objem prodejů a podíl na trhu
(58) Tržby výrobců ve Společenství klesly z 781770 tun v roce 1992 na 775721 tun v roce 1995 a 722042 tun v období šetření.
Tržní podíl výrobního odvětví Společenství se snížil z 75,2 % v roce 1992 na 72,1 % v roce 1995 a klesl o dalších 4,8 % na 67,3 % během období šetření.
c) Prodejní ceny
(59) Průměrné jednotkové ceny dotyčného výrobku u výrobců ze Společenství realizované na trhu Společenství, vyjádřené v ECU za tunu, činily 576 v roce 1992, 578 v roce 1995 a 593 v období šetření, což odpovídá celkovému růstu o 3 %.
d) Rentabilita
(60) Výrobní odvětví Společenství utrpělo během období šetření ze svých prodejů obdobného výrobku finanční ztráty.
V letech 1992 až 1994 činily tyto ztráty v průměru 8 %.
Zlepšení rentability prodejů následovalo v roce 1995 (–2,1 %) a v období šetření, aniž však bylo dosaženo prahu rentability. Míra rentability se vyvíjela takto:
1992 _BAR_ 1993 _BAR_ 1994 _BAR_ 1995 _BAR_ Období šetření _BAR_
– 7,0 _BAR_ – 12,2 _BAR_ – 7,9 _BAR_ – 2,2 _BAR_ – 0,7 _BAR_
Toto snížení ztrát bylo do značné míry umožněno díky antidumpingovým opatřením platným v tomto odvětví.
Pokud by tato opatření neexistovala, bylo by snížení finančních ztrát menší, pokud by k němu vůbec došlo.
Kromě toho nastalo mírné zlepšení v době, kdy probíhalo intenzivní úsilí o restrukturalizaci, která vedla mimo jiné k výše zmíněnému uzavírání závodů.
Tento vývoj však nestačil k vytvoření takové úrovně výnosů, které by výrobní odvětví Společenství potřebovalo, aby pokrylo své zvyšující se výrobní náklady a vysoké investice do restrukturalizace, vytvořilo přiměřený zisk, uhradilo ztráty předchozích let a zajistilo si dlouhodobou životaschopnost.
e) Zaměstnanost
(61) Zaměstnanost ve výrobním odvětví Společenství trvale klesala a od roku 1992 do konce období šetření se snížila asi o 35 %, což v absolutních číslech představuje ztrátu asi 2800 pracovních míst.
5. Konečné závěry týkající se újmy
(62) Zkoumání hospodářského výkonu výrobního odvětví Společenství v uvažovaném období ukázalo, že od roku 1992 do srpna 1996 došlo ke snížení výroby, objemu tržeb a podílu na trhu i ke snížení zaměstnanosti, a to navzdory značnému restrukturalizačnímu úsilí, které bylo zaměřeno na snížení výrobních nákladů.
Toto restrukturalizační úsilí a platná opatření umožnila výrobnímu odvětví Společenství zvýšit využití kapacit a zlepšit finanční výsledky, které nicméně zůstaly během období šetření záporné (–0,7 %), tj. pod prahem rentability, a nebyly dostatečné k tomu, aby si výrobní odvětví Společenství zajistilo dlouhodobou životaschopnost.
Proto se činí závěr, že během období šetření utrpělo výrobní odvětví Společenství podstatnou újmu ve smyslu článku 3 základního nařízení ve formě snížených tržeb a ztráty podílu na trhu, snížení zaměstnanosti a finančních ztrát.
F. PŘÍČINNÁ SOUVISLOST
1. Vliv dumpingových dovozů
a) Kumulovaný vliv dovozů z České republiky, Maďarska, Polska, Rumunska, Ruska a Slovenské republiky
(63) Zatímco spotřeba ve Společenství zůstávala relativně stabilní, tržní podíl dovozů z České republiky, Maďarska, Polska, Rumunska, Ruska a Slovenské republiky se zvýšil asi o 5,6 procentního bodu z 18,7 % v roce 1992 na 24,3 % v období šetření.
Naproti tomu tržní podíl výrobního odvětví Společenství se ve stejném období snížil o 7,9 procentního bodu ze 75,2 % na 67,3 %.
S ohledem na skutečnost, že bylo zjištěno výrazné cenové podbízení u každé vyvážející země, a vzhledem k tomu, že zvýšení podílu dotyčných dumpingových vývozů na trhu se časově shodovalo se zhoršením situace výrobního odvětví Společenství, činí se závěr, že dovozy z dotčených šesti zemí měly celkově negativní dopad na situaci výrobního odvětví Společenství.
b) Vliv dovozů pocházejících z Chorvatska
Dovozy pocházející z Chorvatska byly posuzovány odděleně a vzhledem k jejich snižujícím se objemům a podílu na trhu nelze mít za to, že způsobily podstatnou újmu výrobního odvětví Společenství.
2. Vliv jiných faktorů
a) Ostatní dovozy
(64) Někteří vývozci tvrdili, že dovozy z jiných zemí, například z Argentiny, byly uskutečňovány v množství a za cen, které byly újmou výrobnímu odvětví Společenství.
Šetření ukázalo, že tržní podíl u dovozů z jiných třetích zemí, které nebyly předmětem obou šetření, se zvýšil z 4,3 % v roce 1992 na 6,5 % v roce 1995 a 7,7 % v období šetření.
Přestože se zvyšoval objem těchto dovozů, bylo na základě dostupných statistických údajů zjištěno, že jejich ceny byly zřetelně vyšší než ceny dumpingových dovozů, a nic nenasvědčuje tomu, že by dovozy z třetích zemí, které nebyly předmětem obou šetření, byly dumpingové.
Činí se proto závěr, že tyto jiné dovozy měly malý nebo žádný dopad na situaci výrobního odvětví Společenství.
b) Všeobecná hospodářská situace
(65) Jak bylo uvedeno v prozatímním nařízení, spotřeba Společenství se v roce 1993 snížila z důvodu světové hospodářské recese, která postihla zejména odběratele dotyčných výrobků (automobilový průmysl, stavebnictví atd.).
V uvedeném roce dosáhl objem dovozů a příslušný tržní podíl dotčených vyvážejících zemí také nízké úrovně a výrobní odvětví Společenství zaznamenalo nejhorší výsledky z hlediska prodejů na trhu Společenství, cen a rentability.
Na základě toho je zřejmé, že zhoršení na trhu v roce 1993 mělo negativní dopad na situaci výrobního odvětví Společenství.
Avšak kromě výjimečné situace v roce 1993 zůstávala spotřeba v ostatních letech dotyčného období relativně stabilní (1992 a od roku 1994 do období šetření).
Tato stabilita však prospěla hlavně dumpingovým dovozům z dotčených zemí, jejichž podíl na trhu se zvyšoval, zatímco tržní podíl výrobního odvětví Společenství se stále snižoval.
Všeobecná hospodářská situace se proto nedá považovat za faktor, který by trvale působil obtížnou situaci, v níž se výrobní odvětví Společenství stále nacházelo.
Naopak, vzhledem k značnému racionalizačnímu a restrukturalizačnímu úsilí výrobců ze Společenství a k ochranným obchodním opatřením, která byla v té době v platnosti, se mělo výrobní odvětví Společenství v letech 1995 a 1996 ozdravit mnohem zřetelněji a dosáhnout uspokojivějších výsledků.
c) Restrukturalizace výrobního odvětví Společenství
(66) Někteří vývozci tvrdili, že neuspokojivý výkon výrobního odvětví Společenství v uvažovaném období byl způsoben nikoli vlivem dumpingových vývozů, nýbrž restrukturalizací, kterou tento průmysl v tomto období prováděl.
Restrukturalizační proces, který výrobní odvětví Společenství zavedlo z důvodu nadměrných kapacit, by bezpochyby způsobil určitý pokles produkce, prodejů a zaměstnanosti.
Avšak vzhledem k objemu a tržnímu podílu dumpingových dovozů z dotčených zemí a ke zjištěné míře cenového podbízení je zřejmé, že samotné dumpingové dovozy měly významný podíl na podstatné újmě, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství.
3. Závěr
(67) Ačkoli celosvětová hospodářská recese z roku 1993 a restrukturalizace výrobního odvětví Společenství mohly mít určitý negativní dopad na výkon výrobního odvětví Společenství v dotyčném období, je nutno na základě výše uvedených úvah učinit závěr, že kumulativní vliv dumpingových dovozů z České republiky, Maďarska, Polska, Rumunska, Ruska a Slovenské republiky jako takový způsobil svým výrazným cenovým podbízením a značným množstvím dumpingových dovozů podstatnou újmu výrobnímu odvětví Společenství, a že stávající antidumpingová opatření, která jsou předmětem přezkumu, plně nedosáhla zamýšleného účinku.
U dovozů pocházejících z Chorvatska, posuzovaných odděleně, nelze mít za to, že způsobily podstatnou újmu výrobnímu odvětví Společenství.
Je vhodné poznamenat, že újma způsobená výrobnímu odvětví Společenství dumpingem by se jen zhoršila, kdyby opatření vztahující se na některé kumulované dovozy měla být zrušena.
V Maďarsku a Polsku jsou skutečně k dispozici vysoké kapacity pro vývoz do Společenství, protože domácí spotřeba ani vývozy do třetích zemí nemohou další produkci absorbovat.
Dále je třeba poznamenat, že kapacita v Polsku vzrostla od období šetření asi o 15 %.
G. PRAVDĚPODOBNOST POKRAČOVÁNÍ NEBO OBNOVENÍ ÚJMY – CHORVATSKO
(68) Maďarsko, Polsko a Chorvatská republika byly předmětem prozatímního přezkumu, který byl iniciován souběžně s novým šetřením, aby byla situace všech dovozů bezešvých trubek do Společenství prozkoumána globálně.
Byla zjištěna skutečná újma způsobená dumpingovými dovozy, které byly pro účely určení vlivu posuzovány kumulativně.
Proto nebylo třeba dále zkoumat, zda existuje pravděpodobnost pokračování nebo obnovení újmy v případě, kdyby stávající antidumpingová opatření vůči dovozům pocházejícím z Maďarska a Polska byla zrušena nebo pozměněna.
Avšak v případě dovozů pocházejících z Chorvatska, které nebyly kumulovány s jinými zkoumanými dovozy, je nutno takový průzkum provést.
(69) Po uložení antidumpingových opatření dovozy z Chorvatska prudce poklesly z 19201 tun v roce 1992 na 8077 tun během období šetření, což představuje pokles podílu na trhu z 1,8 % na 0,7 %, jak je uvedeno v bodu odůvodnění 51.
Během dotyčného období zůstaly vývozy chorvatského výrobce do Společenství hluboko pod úrovní množstevního závazku přijatého v roce 1993.
Z důvodu válečné situace v Chorvatsku v posledních několika letech byla zařízení pro výrobu bezešvých trubek částečně poškozena a počet pracovníků se výrazně snížil.
Z těchto důvodů bylo možno využít jen čtvrtinu teoretické výrobní kapacity, asi 35000 tun ročně.
Výroba dotyčného výrobku poklesla z asi 34000 tun v roce 1992 na 10515 tun během období šetření, čímž se snížilo využití kapacit z 97 % na 37 %.
Tuzemské prodeje poklesly ve stejném období z 8000 tun na 2100 tun a vývozy do zemí mimo Společenství byly zanedbatelné.
Neočekává se žádné významné zvýšení objemu vývozu do Společenství a jakékoli cenové podbízení by způsobilo jen omezený dopad v podobě tlaku na ceny nebo bránění zvyšování cen výrobců ve Společenství.
Kromě toho by rostoucí činnosti obnovy v bývalé Jugoslávii měly zvýšit tuzemské prodeje a soustředit chorvatské vývozy na trhy v této oblasti.
Kdyby byla opatření platná pro Chorvatsko zrušena, nezdá se, že by existovala jasně předvídatelná hrozba zvýšení objemů dovozu z Chorvatska.
Proto není pravděpodobné, že by se podstatná újma opakovala.
Závěr
(70) Pokud jde o Chorvatsko, má se za to, že obnovení újmy v případě zrušení stávajících antidumpingových opatření je nepravděpodobné a že proto za daných okolností nejsou tato opatření již nutná.
H. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
1. Úvod
(71) Vzhledem k tomu, že jak nové antidumpingové šetření, tak předběžný přezkum se vztahují ke stejnému trhu, tj. k trhu Společenství s dotyčnými bezešvými trubkami, zkoumání otázky zájmu Společenství bylo provedeno pro obě šetření společně.
Cílem této analýzy bylo určit možný dopad opatření a důsledky jejich neprovedení na všechny strany dotčené oběma šetřeními.
(72) Je třeba v tomto ohledu připomenout, že v bodech odůvodnění 68 a násl. prozatímního nařízení byly prozkoumány zájmy všech různých stran, včetně výrobního odvětví Společenství, dovozců / obchodníků a následných průmyslových odběratelů.
Na základě informací dostupných v době prozatímního nařízení dospěla Komise k závěru, že neexistuje přesvědčivý důvod, proč by neměly být odstraněny vlivy újmlivého dumpingu narušujícího obchod.
(73) Po vyhlášení prozatímního nařízení nevznesla žádná z dotčených stran připomínky k prozatímním závěrům Komise ohledně zájmu Společenství.
Přestože však žádné uživatelské odvětví v průběhu prozatímního šetření nespolupracovalo, Komise provedla průzkum, aby dokončila analýzu možných dopadů těchto opatření na tato odvětví.
V tomto smyslu oslovila stěžovatele, dovozce a federaci různých zpracovatelských odvětví, která mimo jiné využívají dotyčný výrobek.
Na základě těchto zdrojů bylo nalezeno sedm průmyslových odběratelů a každému z nich byl zaslán ad hoc dotazník.
Relevantní připomínky nebo odpovědi předložily pouze čtyři společnosti.
Na základě dodatečných informací získaných z těchto odpovědí a s ohledem na neexistenci připomínek k závěrům obsaženým v prozatímním nařízení lze dospět k následujícímu závěru.
2. Vliv na výrobní odvětví Společenství
a) Pravděpodobný vliv uložení antidumpingových opatření
(74) Po uložení antidumpingových opatření se dá očekávat, že ceny dovážených výrobků porostou.
To se odrazí v poklesu objemů dovozu a snížení nabídky na trhu, což umožní výrobnímu odvětví Společenství zvýšit produkci a prodej.
Ceny výrobního odvětví Společenství pravděpodobně do určité míry vzrostou, avšak vzhledem k výše popsaným nadměrným kapacitám a transparentnosti trhu jistě ne do takové míry, jako je úroveň cla.
Zvýšení objemu výroby výrobního odvětví Společenství by vedlo k vyšší míře využití kapacit a tím ke snížení jednotkových výrobních nákladů na dotyčný výrobek, v důsledku čehož by výrobní odvětví Společenství mohlo dosáhnout uspokojivější finanční situace.
b) Pravděpodobný vliv neuložení opatření
(75) Ačkoli se situace výrobního odvětví Společenství v uvažovaném období poněkud zlepšila, zůstává neuspokojivá.
Kdyby se za těchto okolností antidumpingová opatření nezavedla nebo kdyby nepokračovala, dalo by se očekávat, že by se situace opět zhoršovala, což by se projevilo snížením úrovně výroby a míry využití kapacit, ztrátou podílu na trhu, finančními ztrátami a snížením zaměstnanosti.
To by dále ohrozilo schopnost vyrábět celou škálu výrobků při konkurenceschopných nákladech.
Jak bylo uvedeno v bodu odůvodnění 73 prozatímního nařízení, dotyčné odvětví závisí na přiměřené míře využití kapacit. Toho lze docílit pouze uspokojivou úrovní výroby standardních komerčních trubek nebo trubek pro přepravu ropy, které přímo konkurují dumpingovým výrobkům.
Snížení výroby těchto standardních trubek by ohrozilo výrobu skupin výrobků vyšší kvality, a v důsledku toho životaschopnost celého odvětví bezešvých trubek.
3. Vliv opatření na dovozce / obchodníky
(76) V bodu odůvodnění 74 prozatímního nařízení dospěla Komise k závěru, že protože je známo, že dovozci ve Společenství obecně obchodují se všemi ocelovými výrobky a dotyčné bezešvé trubky představují pouze malé procento jejich obratu, lze očekávat, že by tato opatření měla jen nepatrný vliv na jejich celkovou situaci vzhledem k široké škále výrobků, s nimiž obchodují.
Protože nebyly v tomto ohledu předloženy žádné další připomínky, je přiměřené učinit závěr, že antidumpingová opatření budou mít skutečně jen minimální nebo žádný vliv na situaci dovozců / obchodníků dotyčného výrobku.
4. Vliv na průmyslové odběratele
(77) Jak bylo uvedeno v bodu odůvodnění 71 prozatímního nařízení, pro dotyčný výrobek existuje několik následných odběratelských odvětví, např. strojírenství, přeprava kapalin (ropa, plyn, voda atd.), chemický a petrochemický průmysl, elektrárny (včetně jaderných), automobilový průmysl a stavebnictví.
Z analýzy zaslaných připomínek nebo odpovědí zmíněných výše (bod odůvodnění 73) se činí závěr, že dopad zvýšení cen v důsledku uložení nebo pokračování antidumpingových opatření na náklady následných průmyslových odběratelů by byl nevýznamný.
Dále je třeba poznamenat, že nejméně 85 % dumpingových dovozů ze zemí, které byly předmětem jak nového antidumpingového šetření, tak prozatímního přezkumu, se prodává velkým obchodníkům, u nichž se zdá, že využívali dumpingových cen ke zvýšení svých ziskových marží.
Pokud obchodníci upraví své marže, aby zohlednili částečně nebo zcela dopad těchto opatření, nemusel by se v jejich prodejních cenách projevit vůbec.
Vzhledem k výše uvedenému se činí závěr, že případný cenový vliv antidumpingových opatření bude pro následná odběratelská odvětví zanedbatelný.
5. Závěr
(78) Na základě výše uvedeného se činí závěr, že neexistuje přesvědčivý důvod, proč by neměly být odstraněny vlivy újmlivého dumpingu narušujícího obchod, a že uložení příslušných ochranných opatření a pokračování v nich je v zájmu Společenství.
I. KONEČNÉ CLO
1. Země podléhající novému šetření
(79) Je třeba připomenout z bodu odůvodnění 78 a násl. prozatímního nařízení, Komise, aby zabránila další újmě, která by byla způsobena dotyčnými dumpingovými dovozy v době do ukončení řízení, rozhodla přijmout antidumpingová opatření ve formě prozatímních cel.
a) Míra potřebná pro odstranění újmy
(80) Pro účely určení, jaká úroveň cla by byla přiměřená pro odstranění újmy, kterou výrobnímu odvětví Společenství působí dumping, bylo rozhodnuto vypočítat cenu založenou na výrobních nákladech výrobců ve Společenství a přiměřené míře zisku.
Míra zisku 5 % byla považována za rozumné minimum s ohledem na potřebu dlouhodobých investic a návratnosti, kterou by výrobní odvětví Společenství mohlo přiměřeně očekávat v případě, že by nedocházelo ke újmlivému dumpingu.
Úroveň potřebná pro odstranění újmy byla vypočítána porovnáním váženého průměru dovozních cen CIF náležitě upravených o marži nezávislého dovozce s výše uvedenou nepoškozující cenou výrobců ve Společenství stanovenou při stejné úrovni obchodu. Výsledky tohoto výpočtu byly vyjádřeny v procentech tohoto váženého průměru hodnoty dováženého zuboží franko hranice Společenství.
Míra potřebná pro odstranění újmy vypočítaná tímto způsobem činí: — Česká republika: _BAR_ od 37,4 % do 97,9 % _BAR_
— Rumunsko: _BAR_ 48,3 % _BAR_ — Rusko: _BAR_ 87,8 % _BAR_
— Slovenská republika: _BAR_ 31 %. _BAR_
Protože nebyly v tomto ohledu předloženy žádné další připomínky, výše uvedené určení míry potřebné k odstranění újmy se potvrzuje.
b) Konečné clo
(81) Protože míra potřebná k odstranění újmy zjištěná výše je vyšší než dumpingová rozpětí, která byla vypočtena, konečné antidumpingové clo by mělo být stanoveno v souladu s čl. 9 odst. 4 základního nařízení na úrovni posledně jmenovaných hodnot. Tato cla vyjádřená v procentech cen franko hranice Společenství činí: — _BAR_ Česká republika: _BAR_ _BAR_ Vítkovice, a. s.: _BAR_ 5,1 % _BAR_ Nová Huť, a. s.: _BAR_ 5,1 % _BAR_ Ostatní dovozy: _BAR_ 28,6 % _BAR_ — _BAR_ Rumunsko: _BAR_ _BAR_ SC Artrom SA: _BAR_ 9,8 % _BAR_ SC Silcotub SA: _BAR_ 9,8 %. _BAR_ SC Petrotub SA: _BAR_ 9,8 % _BAR_ SC Republica SA Trade Copany: _BAR_ 9,8 % _BAR_ Ostatní dovozy: _BAR_ 38,2 % _BAR_ — _BAR_ Slovenská republika: _BAR_ _BAR_
Železiarne Podbrezová a. s.: _BAR_ 7,5 % _BAR_
2. Země podléhající šetření k přezkumu
a) Maďarsko a Polsko
(82) V důsledku zjištění týkajících se Maďarska a Polska, která potvrdila, že navzdory stávajícím opatřením dumping způsobil újmu, a vzhledem k tomu, že je v zájmu Společenství, aby antidumpingová opatření vůči těmto dvěma zemím zůstala zachována, bylo určeno nové clo.
Úroveň potřebná k odstranění újmy způsobené dovozy pocházejícími z Maďarska a z Polska, vypočtená na základě stejné metody, jaká byla použita pro země podléhající novému šetření, jež byla vysvětlena v bodu odůvodnění 80 výše, činí: — _BAR_ pro Maďarsko: _BAR_ _BAR_ (Csepel Tubes Co. Ltd., jediný maďarský výrobce) _BAR_ 45,9 % _BAR_
— _BAR_ pro Polsko: _BAR_ _BAR_ Huta Batory SA: _BAR_ 37,2 % _BAR_
9 odst. 4 základního nařízení by měla být celní sazba stanovena jako míra potřebná k odstranění újmy nebo jako zjištěné dumpingové rozpětí, podle toho, co je nižší.
Dumpingová rozpětí týkající se polského výrobce Huta Batory a jediného maďarského výrobce byly nižší než zjištěná míra potřebná k odstranění újmy, a proto by mělo být clo stanoveno na této nižší úrovni.
Pro ostatní polské výrobce je clo omezeno zjištěnou mírou potřebnou k odstranění újmy.
(83) Na tomto základě by měla být stávající antidumpingová cla, která činí 10,8 % pro Polsko a 21,7 % pro Maďarsko, nahrazena těmito cly: — _BAR_ Maďarsko: _BAR_ _BAR_ Csepel Tubes Co. Ltd. _BAR_ 36,5 % _BAR_
Ostatní: _BAR_ 36,5 % _BAR_ — _BAR_ Polsko: _BAR_ _BAR_
b) Chorvatská republika
(84) Na základě závěrů bodu odůvodnění 51 a s ohledem na to, že neexistuje jasně předvídatelná hrozba zvýšení objemů dovozu z Chorvatské republiky (viz bod odůvodnění 69) a že za těchto okolností opakování podstatné újmy bezprostředně nehrozí, nebylo pro Chorvatskou republiku konečné clo určeno.
J. KONEČNÁ OPATŘENÍ
(85) Výše uvedené závěry týkající se dumpingu, újmy, příčinné souvislosti a zájmu Společenství vyžadují konečná opatření, jak pro země podléhající novému šetření, tak pro země, které jsou předmětem šetření k přezkumu, s výjimkou Chorvatska, pro které by mělo být antidumpingové řízení ukončeno.
Tato opatření by měla mít formu valorických cel, jejichž sazby byly stanoveny pro spolupracující společnosti jednotlivě.
Naproti tomu pro nespolupracující společnosti by měla být uložena zbytková cla.
(86) Pokud však jde o Maďarsko, Polsko, Českou republiku, Rumunsko a Slovenskou republiku, s ohledem na specifické okolnosti předchozích antidumpingových řízení týkajících se tohoto výrobku, v nichž tyto země podléhaly množstevním omezením nebo celním kvótám, bylo shledáno jako vhodné, aby byly přijaty cenové závazky, které byly nabídnuty, až do určitého množstevního stropu stanoveného pro společnosti jednotlivě.
Jinými slovy, k odstranění újmy dochází dvěma způsoby: jednak cenovým závazkem platným každoročně pro určité množství nepodléhající clu, jednak valorickým clem pro zbývající množství.
Aby bylo zajištěno, že množství dovozů osvobozené od valorického cla nepřesáhne množství, pro které byl nabídnut závazek, toto osvobození by mělo být podmíněno předložením platného výrobního osvědčení celním službám členských států, ve kterém bude jasně uveden výrobce, dotyčný výrobek a podrobnosti vyjmenované v příloze.
V případě pochybnosti by měla Komise rozhodnout o platnosti osvědčení a přijmout vhodná opatření.
(87) Pokud jde o Rusko, Komise zkoumala nabídku společného závazku tří ze šesti společností, které se v průběhu šetření přihlásily, a zvažovala možnost, že by tito ruští výrobci mohli využít obdobné formy závazku jako výrobci v přidružených zemích.
Tato nabídka však nebyla přijatelná, protože neobsahovala nutné záruky ze strany ruských orgánů, že umožní přiměřené sledování, zejména pokud jde o práh pro osvobození od cla.
Za těchto okolností by mělo být uloženo valorické clo na úrovni, která byla stanovena jako konečná.
Rada nicméně konstatuje, že opatření vůči Rusku by mohlo být upraveno, kdyby došlo k takové změně okolností, že by byly splněny podmínky pro akceptaci závazku.
K. VÝBĚR PROZATÍMNÍHO CLA U ZEMÍ PODLÉHAJÍCÍCH NOVÉMU ŠETŘENÍ
(88) S ohledem na okolnosti tohoto šetření, tj. změnu formy a povahy konečných opatření ve srovnání s prozatímními valorickými cly uloženými na dovozy z České republiky, Rumunska a Slovenské republiky, a stávající závazky pro dovozy z Maďarska, Polska a Chorvatské republiky, Rada je toho názoru, že není vhodné vybírat prozatímní cla. Rada proto rozhodla v souladu s čl. 10 odst. 2 základního nařízení, aby částky zajištěné formou prozatímního cla uloženého v souladu s nařízením Komise (ES) č. 981/97 na dovozy dotyčného výrobku pocházející z Ruska, České republiky, Rumunska a Slovenské republiky byly uvolněny.
L. ZÁVĚREČNÉ USTANOVENÍ
(89) Komise konzultovala poradní výbor ohledně přijetí těchto závazků a vzhledem k tomu, že byly vzneseny námitky, zaslala zprávu o těchto konzultacích Radě. Protože Rada nerozhodla proti přijetí těchto závazků, nabídnuté závazky byly přijaty v souladu s čl.
8 odst. 5 základního nařízení rozhodnutím Komise 97/790/ES [7],
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo z dovozu následujících výrobků pocházejících z Maďarska, Polska, Ruska, České republiky, Rumunska a Slovenské republiky:
a) bezešvé trubky ze železa nebo nelegované oceli, používané pro ropovody a plynovody, o vnějším průměru nejvýše 406,4 mm (v současné době kódů KN 73041010 a 73041030);
b) bezešvé trubky s kruhovým průřezem, ze železa nebo nelegované oceli, tažené nebo válcované za studena, jiné než přesné trubky (v současné době kódu KN 73043199);
c) ostatní trubky s kruhovým průřezem, ze železa nebo nelegované oceli, jiné než se závity nebo než vhodné k řezání závitů, o vnějším průměru nejvýše 406,4 mm (v současné době kódů KN 73043991 a 73043993).
2. Sazby konečné antidumpingového cla, které se vztahují na čistou cenu franko hranice Společenství před proclením, jsou tyto:
Huta Czestochowa _BAR_ 30,1 % _BAR_ 8482 _BAR_
Ostatní _BAR_ 7,5 % _BAR_ 8900 _BAR_ 3. Pokud není uvedeno jinak, použijí se platná ustanovení týkající se cel.
Článek 2
1. Dovozy uvedených výrobků jsou osvobozeny od antidumpingových cel stanovených v čl. 1 odst. 1, pokud je výrobek vyroben a prodán na vývoz do Společenství jednou ze společností vyjmenovaných v odstavci 4, jejichž závazky byly přijaty Komisí, pokud jsou splněny podmínky uvedené v odstavcích 2, 3 a 4.
2. Při předložení prohlášení o propuštění do volného oběhu je osvobození od cla podmíněno předložením platného originálu výrobního osvědčení vydaného jednou ze společností vyjmenovaných v odstavci 4 příslušným celním orgánům členských států.
Toto výrobní osvědčení musí splňovat požadavky na taková osvědčení stanovené v závazku přijatém Komisí, přičemž hlavní prvky takového osvědčení jsou vyjmenovány v příloze.
3. Výrobní osvědčení zmíněné v odstavci 2 musí být předloženo do tří měsíců od data vydání.
Množství předložené celním orgánům členských států pro dovoz do Společenství bez antidumpingového cla nesmí překročit množství stanovené v tomto osvědčení.
Jestliže je množství stanovené v tomto osvědčení překročeno, přebytek podléhá clu a musí být prohlášen pod příslušným doplňkovým kódem TARIC uvedeným v čl. 1 odst.
4. Dovozy s výrobním osvědčením se prohlašují pod těmito doplňkovými kódy TARIC: Země _BAR_ Výrobce _BAR_ Doplňkový kód TARIC _BAR_ Maďarsko _BAR_ Csepel Tubes Co. Ltd. (v likvidaci) _BAR_ 8521 _BAR_
Polsko _BAR_ Huta Batory SA _BAR_ 8517 _BAR_
Článek 3
Ve zprávách členských států Komisi podle čl. 14 odst. 6 nařízení (ES) č. 384/96 bude pro každé propuštění do volného oběhu uveden rok a měsíc dovozu, kódy KN, TARIC a doplňkový kód TARIC, druh opatření, země původu, množství, hodnota, antidumpingové clo, členský stát dovozu a případně pořadové číslo výrobního osvědčení.
Článek 4
Nařízení (EHS) č. 1189/93 se zrušuje.
Článek 5
Antidumpingové řízení týkající se dovozů dotyčného výrobku z Chorvatska se zastavuje.
Článek 6
Částky zajištěné formou prozatímních antidumpingových cel uložených v souladu s nařízením Komise (ES) č. 981/97 na dovozy dotyčného výrobku pocházející z Ruska, České republiky, Rumunska a Slovenské republiky se uvolňují.
Článek 7
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
ze dne 24. listopadu 1997, kterým se doplňuje příloha nařízení (ES) č. 1107/96 o zápisu zeměpisných označení a označení původu podle postupu stanoveného v článku 17 nařízení Rady (EHS) č. 2081/92
(Text s významem pro EHP) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zápisu zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1068/97 [2], a zejména na čl. 17 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že byly požadovány dodatečné informace týkající se určitých názvů, které členské státy sdělily podle článku 17 nařízení (EHS) č.
2081/92, aby bylo zajištěno, že jsou v souladu s články 2 a 4 uvedeného nařízení; že tyto dodatečné informace ukazují, že tyto názvy jsou v souladu s uvedenými články; že by tedy měly být zapsány a připojeny k příloze nařízení Komise (ES) č. 1107/96 [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
vzhledem k tomu, že po přistoupení třech nových členských států započne dnem jejich přistoupení šestiměsíční lhůta stanovená v článku 17 nařízení (EHS) č.
2081/92; že některé názvy sdělené členskými státy jsou v souladu s články 2 a 4 uvedeného nařízení a měly by proto být zapsány;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Regulativního výboru pro zeměpisná označení a označení původu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Názvy uvedené v příloze tohoto nařízení se připojí k příloze nařízení (ES) č. 1107/96.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 25. listopadu 1997, kterým se mění nařízení (EHS) č. 32/82, kterým se stanoví podmínky pro poskytování zvláštních vývozních náhrad pro hovězí a telecí maso
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 805/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2222/96 [2], a zejména na čl. 13 odst. 12 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 32/82 [3] naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 3169/87 [4] stanovilo podmínky pro poskytování zvláštních vývozních náhrad pro hovězí a telecí maso;
vzhledem k tomu, že lehká jatečně upravená těla a neoddělené zadní čtvrti dospělého skotu samčího pohlaví se často nabízejí spolu s droby, na které se nevztahuje poskytovaní náhrad; že je proto nutné stanovit úpravu hmotnosti těchto jatečně upravených těl a zadních čtvrtí pro případ, kdy jsou k nim připojena játra a/nebo ledviny;
vzhledem k tomu, že je z důvodu jasnosti nutné stanovit, že osvědčení uvedené v příloze, které má být předloženo při splnění celních formalit spojených s vývozem, musí být zasláno úřední cestou subjektu odpovědnému za vyplácení náhrad po splnění uvedených formalit;
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 798/80 [5] naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 471/87 [6] a nařízení (EHS) č. 2730/79 [7] naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 1180/87 [8] byla zrušena nařízením Komise (EHS)č. 3665/87 ze dne 27. listopadu 1987, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty [9], naposledy pozměněném nařízením (ES) č. 2114/97 [10]; že je proto nutné aktualizovat v uvedeném nařízení odkazy;
vzhledem k tomu, že od vstupu v platnost Dohody o zemědělství uzavřené v Uruguayském kole může Komise sledovat prostřednictvím vývozních licencí množství, pro která jsou poskytovány zvláštní náhrady; že je proto možné zrušit sdělovací povinnost členských států podle článku 4a nařízení (EHS) č. 32/82;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 32/82 se mění takto:
1. V článku 1 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"3. Pokud se jatečně upravená těla nebo neoddělené zadní čtvrti nabízejí spolu s játry a/nebo ledvinami, snižuje se hmotnost jatečně upraveného těla o:
- 5 kg pro játra a ledviny dohromady,
- 4,5 kg pro játra,
- 0,5 kg pro ledviny."
2. V čl. 2 odst. 2 se první a druhý pododstavec nahrazují tímto:
"2. Tento důkaz je podán formou osvědčení, jehož vzor je uveden v příloze, které na žádost příslušné strany vydává intervenční agentura nebo jiný subjekt určený k tomuto účelu členským státem, ve kterém byla zvířata poražena.
Toto osvědčení se musí předložit celním orgánům v době splnění celních formalit spojených s vývozem a musí být zasláno úřední cestou subjektu odpovědnému za vyplácení náhrady po splnění uvedených formalit. Uvedené formality se splní v členském státě, ve kterém byla zvířata poražena.
Pokud se však pro produkty uplatňuje režim podle článku 5 nařízení (EHS) č. 565/80 [11], musí být celním orgánům předloženo osvědčení uvedené v předchozím pododstavci v době splnění celních formalit podle čl.
2 nařízení Komise (EHS) č. 3665/87 [**] Úř. věst L 351, 14.12.1987, s.
1..
Odchylně od uvedeného nařízení nejsou povoleny činnosti uvedené v čl.
28 odst.
4 bodech b), c) a d) nařízení (EHS) č. 798/80, pokud se použije tento pododstavec."
3. V čl. 3 druhém pododstavci se slova "v článku 5 nařízení (EHS) č. 2730/79" nahrazují slovy "v článku 34 nařízení (EHS) č. 3665/87".
4. Článek 4a se zrušuje.
5. Příloha se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2331/97 ze dne 25. listopadu 1997 o zvláštních podmínkách pro poskytování vývozních náhrad pro některé výrobky z vepřového masa
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (EHS) č. 2759/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vepřovým masem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 3290/94 [2], a zejména na čl. 13 odst. 12 a článek 22 uvedeného nařízení;
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 386/90 ze dne 12. února 1990 o kontrole prováděné při vývozu zemědělských produktů, pro které jsou poskytovány náhrady nebo jiné částky [3], ve znění nařízení (ES) č. 163/94 [4], a zejména na čl. 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že článek 13 nařízení Komise (EHS) č.
3665/87 ze dne 27. listopadu 1987, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty [5], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 2114/97 [6], stanoví, že náhrada se neposkytuje, pokud produkty nebo zboží nejsou vyvážené ve formě řádné a uspokojivé obchodní jakosti;
vzhledem k tomu, že se ukázalo, že takové požadavky nebyly nikdy dostačující, aby zajistily jednotné podmínky při výplatě náhrad pro některé produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2759/75;
vzhledem k tomu, že je tudíž třeba stanovit dodatečné podmínky na úrovni Společenství, vztahující se na produkty průměrné jakosti a umožňující odmítnutí plateb náhrad u produktů nižší jakosti;
vzhledem k tomu, že je třeba zavést další jakostní třídu pro produkty kódů KN 16010099 a 16024919 neobsahující drůbeží maso, pro něž by se měla stanovit vysoká jakostní kritéria, aby se omezilo poskytování náhrad pro produkty, jejichž množství pokrytá žádostmi o vývozní licence překračují nebo pravděpodobně překročí obvyklá množství;
vzhledem k tomu, že je nezbytné přijmout opatření pro kontrolu dodržování ustanovení tohoto nařízení; že takovou kontrolu je nutno provádět v souladu s nařízením Komise (ES) č.
2221/95 ze dne 20. září 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 386/90, pokud jde o fyzickou kontrolu prováděnou při vývozu zemědělských produktů, pro které jsou poskytovány náhrady [7], naposledy pozměněným nařízením (ES) č.
1167/97 [8], a tato kontrola musí zejména zahrnovat organoleptické zkoušky a fyzické a chemické analýzy; že k žádostem o náhradu musí proto být přiloženo písemné prohlášení, že dané produkty odpovídají předepsaným podmínkám;
vzhledem k tomu, že v zájmu zabezpečení jednotných fyzických a chemických vyšetření je nutno používat přesně definované analytické postupy;
vzhledem k tomu, že kromě toho se změnila množství produktů, pro které se poskytují náhrady, a změnily se odkazy na různá související nařízení; že v zájmu zjednodušení správy je tudíž třeba zrušit nařízení Komise (EHS) č. 171/78 ze dne 30. ledna 1978 o zvláštních podmínkách pro poskytování vývozních náhrad pro některé výrobky z vepřového masa [9], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č.
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro vepřové maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Aniž jsou dotčena ostatní ustanovení nařízení Společenství, a zejména nařízení (EHS) č. 3665/87, vývozní náhrady se poskytnou pro produkty uvedené v příloze I pouze pokud:
a) plní podmínky uvedené v příloze I;
a
b) kolonka 44 vývozního prohlášení obsahuje slova "zboží vyhovující nařízení (ES) č. 2331/97".
2. Pro účely tohoto nařízení se výrobkem řádné a uspokojivé obchodní jakosti ve smyslu článku 13 nařízení (EHS) č. 3665/87 rozumí výrobek vyrobený pro lidskou spotřebu a vhodný pro lidskou spotřebu na základě použitých surovin, jejich zpracování za uspokojivých hygienických podmínek a jejich balení.
Článek 2
Pokud jsou prováděny kontroly, na které odkazuje článek 5 nařízení (ES) č. 2221/95, sestávají kontroly produktů, kterých se týká toto nařízení, z:
a) organoleptické zkoušky;
a
b) fyzické a chemické analýzy používající metody popsané v příloze II.
Článek 3
Nařízení (EHS) č. 171/78 se zrušuje.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2345/97 ze dne 24. listopadu 1997, kterým se stanoví snížení celní sazby pro dovoz v rámci celních kvót WTO pro určitý živý skot
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že se Komise v rámci Světové obchodní organizace (WTO) zavázala otevřít roční celní kvótu 169000 kusů určitého živého skotu; že celní sazba pro dovoz v rámci této kvóty je složena z 16 % valorického cla a ze specifického cla 582 ECU za tunu;
vzhledem k tomu, že podle nařízení Rady (ES) č. 2179/95 ze dne 8. srpna 1995, kterým se upravují, jako autonomní a přechodné opatření, některé zemědělské koncese stanovené v evropských dohodách a o změně nařízení (ES) č.
3379/94 o otevření a správě určitých celních kvót Společenství v roce 1995 pro některé zemědělské produkty a pro pivo v rámci Dohody uzavřené během Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání [1], a podle nařízení Rady (ES) č. 3066/95 ze dne 22. prosince 1995, kterým se zřizují určité koncese v podobě celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty a stanoví, jako autonomní a přechodné opatření, některé koncese pro zemědělské produkty podle Evropských dohod s ohledem na Dohodu o zemědělství uzavřenou během Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání [2], je možné snížit specifické clo, které se platí za dovoz v rámci celní kvóty pro 169000 kusů určitého skotu, na 399 ECU za tunu pro zvířata pocházející z přidružených zemí střední Evropy; že toto snížení bylo pro uvedené země provedeno od 1. července 1995;
vzhledem k tomu, že podobný režim se na základě nařízení (ES) č. 1926/96 [3] od 1. července 1996 předpokládá pro dovoz pocházející z Estonska, Lotyšska a Litvy;
vzhledem k tomu, že je s ohledem na mezinárodní závazky Společenství v rámci WTO nezbytné zajistit, aby dovoz ze všech zemí měl v rámci kvóty výhodu snížené celní sazby při každém uplatnění tohoto snížení pro dovoz z přidružených zemí střední Evropy a pobaltských států; že je proto třeba rozšířit toto snížení na dovoz živého skotu pocházejícího ze všech zemí,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Každé snížení dovozního cla, které je splatné v rámci celní kvóty Společenství pro 169000 kusů určitého živého skotu pocházejícího z Polska, Maďarska, České republiky, Slovenska, Rumunska a Bulharska a z Estonska, Lotyšska a Litvy se bez ohledu na původ zvířat rozšiřuje na veškerý dovoz v rámci uvedené celní kvóty.
Článek 2
Prováděcí pravidla k tomuto nařízení přijme Komise v souladu s postupem stanoveným v článku 27 nařízení Rady (EHS) č. 805/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [4].
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 28. listopadu 1997 o otevření celní kvóty pro dovoz rýže pocházejících ze Spojených států amerických na jeden rok podle nařízení Rady (ES) č. 1522/96
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3093/95 ze dne 22. prosince 1995, kterým se stanoví celní sazby vyplývající z jednání podle čl. XXIV odst. 6 GATT, jež má Společenství uplatňovat po přistoupení Rakouska, Finska a Švédska do Evropské unie [1], a zejména na článek 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízením Rady (ES) č. 1522/96 [2], pozměněné nařízením Komise (ES) č.
112/97 [3], byly otevřeny celní kvóty pro dovoz rýže pocházející ze Spojených států amerických; že však otevření dvou z nich bylo odloženo až na dobu, kdy budou ukončeny konzultace se Spojenými státy americkými; že aniž by se čekalo na závěr těchto konzultací, je třeba otevřít se souhlasem vyvážející země na jeden rok dvě celní kvóty pro dovoz omleté nebo poloomleté a loupané rýže;
vzhledem k tomu, že je třeba přijmout zvláštní pravidla pro správu těchto celních kvót;
vzhledem k tomu, že Řídící výbor pro obiloviny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro rok 1997 se podle čl. 1 odst. 3 nařízení (ES) č. 1522/96 pro dovoz rýže pocházející ze Spojených států amerických do Společenství otevírají tyto celní kvóty:
a) 38721 tun omleté nebo poloomleté rýže kódu KN 100630 s nulovým clem;
Pořadové číslo kvóty je 09.4076.
b) 7642 tun loupané rýže kódu KN 100620 s clem ve výši 88 ECU za jednu tunu;
Pořadové číslo kvóty je 09.4077.
Článek 2
1. Žádosti o dovozní licence se podávají příslušným orgánům dotyčného členského státu v průběhu pěti pracovních dní po vstupu tohoto nařízení v platnost.
2. Pro množství, na něž nejsou žádosti o dovozní licence podány v období stanoveném v odstavci 1, lze podat žádosti o dovozní licence v průběhu nového období, které začíná dvacet pracovních dní po vyhlášení tohoto nařízení a končí pátý následující pracovní den.
Článek 3
1. Odchylně od článku 10 nařízení (ES) č. 1162/95 činí výše jistoty za dovozní licence:
- 46 ECU za jednu tunu pro kvótu podle čl. 1 písm. a),
- 22 ECU za jednu tunu pro kvótu podle čl. 1 písm. b).
2. V kolonce 8 žádosti o licenci a dovozní licence se uvede země původu a slovo "ano" se označí křížkem.
3. V kolonce 24 dovozní licence se uvede jeden z těchto údajů:
a) v případě kvóty podle čl. 1 písm. a):
- Exención del derecho de aduana [Reglamento (CE) no 2382/97],
- Toldfri (Forordning (EF) nr.
2382/97),
- Zollfrei (Verordnung (EG) Nr. 2382/97),
- Ατελώς [Κανονισμός (EK) αριφ.
2382/97],
- Exemption from customs duty (Regulation (EC) No 2382/97),
- Exemption du droit de douane [Réglement (CE) no 2382/97],
- Esenzione dal dazio doganale [Regolamento (CE) n. 2382/97],
- Vrijgesteld van douanerecht (Verordening (EG) nr.
2382/97),
- Isenção do direito aduaneiro [Regulamento (CE) n. 2382/97],
- Tullivapaa (asetus (EY) N:o 2382/97),
- Tullfri (förordning (EG) Nr. 2382/97);
b) v případě kvóty podle čl. 1 písm. b):
- Derecho de aduana reducido a 88 ecus/t [Reglamento (CE) no 2382/97],
- Nedsat told 88 CU/t (Forordning (EF) nr.
2382/97),
- Ermäßtiger Zollsatz von 88 ECU/t (Verordnung (EG) Nr. 2382/97),
- Δασμός μειωμένος σε 88 Ecu/τόνο [Κανονισμός (EK) αριφ.
2382/97],
- Reduced duty to ECU 88 per tonne (Regulation (EC) No 2382/97),
- Droit réduit à 88 écus par tonne [Réglement (CE) no 2382/97],
- Dazio ridotto a 88 ECU/t [Regolamento (CE) n. 2382/97],
- Verminderd douanerecht van 88 ecu/ton (Verordening (EG) nr.
2382/97),
- Direito reduzido a 88 ecus/t [Regulamento (CE) n. 2382/97],
- Tulli, joka on alennetu 88 ecuun/t (asetus (EY) N:o 2382/97),
- Tullsatsen nedsatt till 88 ecu/ton (förordning (EG) Nr. 2382/97).
4. Žádost o dovozní licenci je přípustná pouze v případě, že jsou splněny tyto podmínky:
- žádost musí podat fyzická nebo právnická osoba, která alespoň po dobu tří let před datem podání žádosti provozovala obchodní činnost v odvětví rýže nebo která podala žádosti o dovozní licence v odvětví rýže a byla zapsána do veřejného rejstříku členského státu,
- žadatel může v členském státě, v němž je zapsán do veřejného rejstříku, podat pouze jednu žádost.
Podá-li tatáž osoba několik žádostí v jednom nebo více členských státech, nebude vyhověno ani jedné ze žádostí,
- žádost nemůže být podána pro množství vyšší, než které je k dispozici pro dotyčnou tranši a kvótu.
Požadované množství však nesmí překročit 5000 tun na kvótu.
Článek 4
1. Členské státy oznámí Komisi ve lhůtě dvou pracovních dnů po posledním dnu pro podávání žádostí o licenci dálnopisem nebo faxem a v souladu s přílohou I tohoto nařízení množství, pro něž byly žádosti o dovozní licence podány, rozdělená podle osmimístných kódů KN a podle zemí původu, číslo žádosti o licenci a jméno a adresu žadatele.
Toto oznámení je třeba učinit i v případě, že v daném členském státě nebyla podána žádná žádost.
Výše uvedené informace je nutno oznámit stejným postupem, avšak odděleně od informací o jiných žádostech o dovozní licence v odvětví rýže.
2. Do deseti dnů od posledního dne lhůty pro oznámení Komise:
- rozhodne, v jakém rozsahu lze žádostem vyhovět.
Pokud požadovaná množství překročí množství, která jsou pro tranši k dispozici, stanoví jednotnou procentní sazbu snížení, kterou se tato množství upraví,
- stanoví množství, která jsou k dispozici pro následující tranši.
3. Pokud použití procentní sazby snížení uvedené odst. 2 první odrážce tohoto článku způsobí, některé množství nebo více množství v jednom členském státě bude činit méně než 20 tun na jednu žádost, přidělí daný členský stát součet těchto množství losováním o dvacetitunové podíly, případně o zbytkový podíl.
Článek 5
1. Do tří pracovních dnů ode dne, kdy vstoupí v platnost rozhodnutí podle čl. 4 odst. 2, se dovozní licence vydávají pro množství vyplývající z použití uvedeného rozhodnutí.
Pokud je množství, pro něž byla dovozní licence vydána, nižší než požadované množství, sníží se v důsledku toho i výše jistoty podle čl. 3 odst. 1.
2. Odchylně od článku 9 nařízení Komise (EHS) č. 3719/88 [4] nejsou práva vyplývající z dovozní licence převoditelná.
Článek 6
1. Ustanovení čl. 5 odst. 1 čtvrté odrážky nařízení (EHS) č. 3719/88 se nepoužije.
2. Aniž je dotčen čl. 8 odst. 4 nařízení (EHS) č. 3719/88 nemůže být množství propuštěné do oběhu vyšší, než je množství uvedené v kolonkách 17 a 18 dovozní licence. Za tím účelem se do kolonky 19 licence uvede číslice 0.
3. Použije se čl. 33 odst. 5 nařízení (EHS) č. 3719/88.
4. Doba platnosti povolení se stanoví v souladu s čl. 6 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 1162/95 [5].
Článek 7
Nárok na celní kvótu vzniká pod podmínkou, že je při propuštění do volného oběhu předloženo "osvědčení odboru pro kontrolu rýže" vyhotovené v souladu se vzorem uvedeným v příloze II a vydané Federálním odborem pro kontrolu obilovin ministerstva zemědělství Spojených států amerických.
Článek 8
Členské státy oznámí Komisi dálnopisem nebo faxem a v souladu s přílohou I tohoto nařízení:
- do dvou pracovních dnů po vydání dovozních licencí množství, pro něž byly licence vydány, rozdělená podle osmimístných kódů KN a podle zemí původu, datum vydání, číslo vydané licence a jméno a adresu držitele licence,
- nejpozději poslední pracovní den každého měsíce následujícího po měsíci, v němž byl produkt propuštěn do oběhu, množství rozdělená podle osmimístných kódů KN, balení a zemí původu, která byla skutečně propuštěna do volného oběhu, datum propuštění do volného oběhu, číslo licence a jméno a adresu držitele licence.
Tato oznámení jsou povinná i v případě, že nebyla vydána žádná licence a ani se neuskutečnil žádný dovoz.
Článek 9
Použije se článek 9 nařízení (ES) č. 1522/96.
Článek 10
Toto nařízení vstupuje v platnost druhým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2390/97 ze dne 1. prosince 1997, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2213/83, kterým se stanoví normy jakosti pro cibuli a puky čekanky salátové k rychlení
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], a zejména na čl. 2 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č.
2448/95 ze dne 10. října 1995, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a společném celním sazebníku [2], stanoví nové kódy KN; že je tedy třeba aktualizovat označení cibule a puků čekanky salátové k rychlení stanovené nařízením Komise (EHS) č.
2213/83 ze dne 28. července 1983, kterým se stanoví normy jakosti pro cibuli a puky čekanky salátové k rychlení [3], naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 888/97 [4];
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2213/83 umožňuje obchodníkům různý výklad týkající se narašení cibule; že je tedy třeba změnit nařízení (EHS) č.
2213/83 a doplnit příslušnou definici;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2213/83 se mění takto:
1. V článku 1 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"Obchodní normy pro cibuli kódu KN 07031019 a pro puky čekanky salátové k rychlení kódu KN 07052100 jsou uvedeny v přílohách I a II."
2. Příloha I se mění takto: V části II "Ustanovení o jakosti" v bodě B "Třídy jakosti":
- v bodě i) se druhá odrážka druhého pododstavce nahrazuje tímto:
- "nenarašené (bez narašení viditelného zvenku),"
- v bodě ii) se druhá odrážka druhého pododstavce nahrazuje tímto:
- "počátek rašení viditelný zvenku (nejvýše 10 % počtu nebo hmotnosti v jednotce obchodní úpravy),".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 2. prosince 1997, kterým se doplňuje příloha nařízení (ES) č. 2400/96 o zápisu určitých názvů do Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení podle nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1068/97 [2], a zejména na čl. 6 odst. 3 a 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že podle článku 5 nařízení (EHS) č. 2081/92 předložily členské státy Komisi žádost o zápis některých názvů jako zeměpisných označení nebo označení původu;
vzhledem k tomu, že podle čl. 6 odst. 1 výše uvedeného nařízení bylo shledáno, že žádosti vyhovují tomuto nařízení, a zejména že obsahují všechny údaje uvedené v článku 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že Komise neobdržela po zveřejnění názvu uvedeného v příloze tohoto nařízení v Úředním věstníku Evropských společenství [3] žádné námitky podle článku 7 uvedeného nařízení;
vzhledem k tomu, že by tedy tento název měl být zapsán do Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení, a měl by být proto v rámci Společenství chráněn jako zeměpisné označení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Název uvedený v příloze tohoto nařízení se doplňuje k příloze nařízení Komise (ES) č. 2400/96 [4] a zapisuje se do Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení jako chráněné zeměpisné označení (CHZO) podle čl. 6 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2081/92.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 3. prosince 1997, kterým se mění nařízení (ES) č. 2125/95 o otevření a správě celních kvót pro konzervované houby rodu Agaricus
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2201/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny [1], ve znění nařízení (ES) č. 2199/97 [2], a zejména na čl. 15 odst. 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3066/95 ze dne 22. prosince 1995, kterým se zřizují určité koncese v podobě celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty a stanoví, jako autonomní a přechodné opatření, některé koncese pro zemědělské produkty podle Evropských dohod, s ohledem na Dohodu o zemědělství uzavřenou během Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1595/97 [4], a zejména na článek 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č.
2125/95 [5] ve znění nařízení (ES) č. 2723/95 [6] stanoví v článku 4 rozdělení kvót mezi tradiční dovozce a nové dovozce a vymezuje tyto dvě kategorie dovozců; že několikaleté zkušenosti s uplatňováním tohoto způsobu ukazují, že je třeba zpřísnit kritéria tak, že přípustné budou pouze žádosti podniků dovážejících a vyvážejících zpracované ovoce a zeleninu; že musí být stanoveno přechodné období, než nové ustanovení se použije pro tradiční dovozce;
vzhledem k tomu, že je třeba upravit přílohu I nařízení (ES) č. 2125/95 a přizpůsobit kvóty poskytnuté Bulharsku, Polsku a Rumunsku novým objemům uvedeným v přílohách VI, II a V nařízení (ES) č.
3066/95; že však tyto kvóty musí být dále spravovány podle kalendářních let a ne podle období od 1. července do 30. června, aby mohl být dodržen tradiční dovozní kalendář, s ohledem na to, že ostatní třetí země vyčerpaly objemy poskytnuté na rok 1997 již k 2. lednu 1997, jak je uvedeno v nařízení Komise (ES) č. 8/97 [7];
vzhledem k tomu, že do polské kvóty pro konzervované houby rodu Agaricus v příloze II nařízení (ES) č. 3066/95 byly přidány produkty kódu KN 07119060, obsahující některé konzervy s jinými rody hub než Agaricus; že je třeba upravit nařízení (ES) č.
2125/95, aby se preferenční celní sazba vztahovala i na tyto produkty;
1/97 Rady přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bulharskou republikou [8], Polskou republikou [9] a Rumunskou republikou [10] na straně druhé upravilo protokoly č. 4 k Evropským dohodám s Bulharskem [11], Polskem [12] a Rumunskem [13] s účinkem od 1. ledna 1997, od 1. července 1997 a od 31. ledna 1997; že je třeba změnit prokazování původu dovážených produktů;
vzhledem k tomu, že je třeba zrušit některá přechodná ustanovení nařízení (ES) č. 2125/95, která pozbyla platnosti;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2125/95 se mění takto:
1. V názvu se zrušují slova "rodu Agaricus".
2. Článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
1. Celní kvóty pro konzervované houby rodu Agaricus kódů KN 07119040, 20031020 a 20031030 a konzervované houby jiných rodů kódu KN 07119060 pocházející z Polska, uvedené v příloze I, se otevírají za podmínek uvedených v tomto nařízení.
2. Sazba valorického cla se stanoví ve výši 12 % pro produkty kódů KN 07119040 (pořadové číslo 09.4062) a 23 % pro produkty kódů KN 20031020 a 20031030 (pořadové číslo 09.4063).
Jednotná sazba ve výši 8,4 % se však stanoví pro uvedené produkty pocházející z Bulharska (pořadové číslo 09.4725), z Polska (pořadové číslo 09.4821) nebo z Rumunska (pořadové číslo 09.4726) a pro produkty kódu KN 07119060 pocházející z Polska (pořadové číslo 09.4821).
3. Pro dovoz uskutečněný od 1. července do 31. prosince 1997 se na použití sazby 8,4 % na produkty kódu KN 07119060 pocházející z Polska nevztahuje podmínka uvedená v čl. 2 odst. 1. Použití této sazby je podmíněno podáním žádosti do 31. ledna 1998."
3. V článku 2 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Pokud jde o jiné země než Bulharsko, Polsko a Rumunsko, jsou kvóty rozděleny mezi dodavatelské země podle přílohy I, s výjimkou části, která tvoří rezervu.
Rozdělení může být změněno na základě údajů o objemech, pro které byly licence vydány k 30. červnu."
4. V článku 2 se zrušuje odstavec 3.
5. V článku 4 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Každý ze dvou objemů, jak objem poskytnutý Číně, tak objem poskytnutý ostatním zemím v souladu s přílohou I tohoto nařízení, se dělí takto:
a) 85 % tradičním dovozcům.
Za tradiční dovozce jsou považováni dovozci, kteří obdrželi dovozní licenci podle nařízení (ES) č. 3107/94 nebo podle tohoto nařízení v průběhu každého ze tří předcházejících kalendářních let a dovezli produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 v průběhu nejméně dvou ze tří předcházejících kalendářních let. Od 1. ledna 1999 musí dovozce rovněž prokázat, že v průběhu roku předcházejícího žádosti dovezl nebo vyvezl produkty zpracované z ovoce a zeleniny uvedené v čl. 1 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 2201/96 [14] o objemu nejméně sto tun.
b) 15 % novým dovozcům.
Za nové dovozce jsou považováni ostatní dovozci, kteří nejsou uvedení v písmenu a), hospodářské subjekty, fyzické či právnické osoby, jednotlivci či skupiny, kteří během každého z předcházejících dvou let dovezli nebo vyvezli produkty zpracované z ovoce a zeleniny uvedené v čl. 1 odst.
2201/96 o objemu nejméně padesát tun. Dodržení této podmínky se osvědčuje zapsáním v obchodním rejstříku členského státu nebo jiným rovnocenným průkazem uznaným členským státem a dokladem o dovozu nebo vývozu.
Obdrží-li dovozce této kategorie dovozní licenci podle tohoto nařízení v předcházejícím kalendářním roce, musí prokázat, že uvedl do volného oběhu na vlastní účet nejméně 50 % objemu, který mu byl poskytnut."
6. V článku 4 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"4. Odchylně od článku 9 nařízení (EHS) č. 3719/88 nejsou práva vyplývající z dovozní licence přenosná."
7. V článku 4 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"5. Žádosti o dovozní licence obsahují v kolonce 20 některou z těchto poznámek:
- "licence požadovaná podle čl. 4 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 2125/95"
nebo
- "licence požadovaná podle čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 2125/95"."
8. V článku 5 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Žádosti o licence předkládané tradičním dovozcem podle čl. 4 odst. 1 písm. a) nesmějí převýšit pro každých šest měsíců 60 % průměrného ročního objemu dovozu podle nařízení (ES) č. 3107/94 nebo podle tohoto nařízení za předcházející tři kalendářní roky."
9. V článku 10 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. V souladu s protokolem č. 4 k Evropským dohodám se produkty pocházející z Bulharska, Polska a Rumunska propustí do volného oběhu ve Společenství po předložení osvědčení EUR.1 vydaného orgány těchto zemí nebo prohlášení vývozce na faktuře."
10. V článku 11 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Na žádosti o licenci a na dovozní licenci musí být v kolonce 8 vyznačena země původu a poznámka "ano" musí být označena křížkem."
11. Příloha I se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 10. prosince 1997, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2494/95, pokud jde o minimální hodnoty standardů pro kvalitu vah pro harmonizované indexy spotřebitelských cen (HISC)
(Text s významem pro EHP) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2494/95 ze dne 23. října 1995 o harmonizovaných indexech spotřebitelských cen [1], a zejména na článek 4 a čl. 5 odst. 3 uvedeného nařízení,
po konzultaci s Evropským měnovým institutem,
vzhledem k tomu, že podle čl. 5 odst.
1 písm. b) nařízení (ES) č. 2494/95 je každý členský stát povinen vypracovávat harmonizovaný index spotřebitelských cen (HISC), počínaje indexem za leden 1997;
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 1749/96 [2] stanovilo počáteční prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 2494/95;
vzhledem k tomu, že pro zajištění srovnatelnosti HISC a pro zachování a zvýšení jejich spolehlivosti a průkaznosti podle čl. 5 odst.
3 nařízení (ES) č. 2494/95 je nutno přijmout další prováděcí pravidla; že by se tato prováděcí pravidla měla přijmout s co největším ohledem na efektivitu nákladů podle článku 13 uvedeného nařízení;
vzhledem k tomu, že čl. 8 odst.
3 nařízení (ES) č. 2494/95 vyžaduje aktualizaci HISC s periodicitou postačující ke splnění podmínek srovnatelnosti, ale nevyžaduje, aby se zjišťování o rodinných rozpočtech provádělo častěji než jednou za pět let, s výjimkou členských států, u kterých se předpokládá, že v nich probíhají změny ve struktuře spotřeby vyžadující častější zjišťování; že indexy spotřebitelských cen, od kterých se odvozují váhová schémata pro HISC, se aktualizují s rozdílnou periodicitou s tím výsledkem, že na nich založené HISC nezaručují splnění podmínek srovnatelnosti podle článku 4 uvedeného nařízení; že je nezbytné operativní měřítko pro zjištění nesrovnatelnosti, aby bylo možné stanovit, které váhy by se pro zajištění srovnatelnosti měly aktualizovat;
vzhledem k tomu, že článek 9 nařízení (ES) č. 2494/95 požaduje, aby HISC byly cenové indexy Laspeyresova typu; že při změně relativních cen různého zboží a služeb se může také změnit struktura spotřebitelských výdajů do té míry, že z toho vyplývá nezbytnost aktualizovat váhy odpovídajících skupin výdajů, a zejména kvantitativní hodnoty u jednotlivých skupin, aby se zajistila jejich průkaznost;
vzhledem k tomu, že podle článku 4 nařízení (ES) č. 1749/96 by se HISC měl vypracovávat tak, aby zahrnoval cenové změny nových významných zboží a služeb;
vzhledem k tomu, že toto nařízení by nemělo požadovat od členských států provádění nových statistických zjišťování;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistické programy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Účel
Účelem tohoto nařízení je zajistit, aby se HISC vypracovávaly na základě vah, které jsou dostatečně spolehlivé a průkazné pro účely mezinárodního srovnávání.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se "sledovaným obdobím statistického vážení" HISC rozumí dvanáctiměsíční období spotřeby nebo výdajů, na základě kterého se provádí odhad vah pro sestavení nejnovější hodnoty HISC.
Pro "dílčí indexy" platí definice podle nařízení Komise (ES) č. 2214/96 [3].
Článek 3
Minimální standardy pro váhy
1. Členské státy vypracují každý měsíc HISC na základě vah, do nichž se promítá složení spotřebitelských výdajů v průběhu sledovaného období statistického vážení, které neskončilo dříve než sedm let před předcházejícím prosincem.
2. Členské státy každý rok přezkoumají váhová schémata, aby zajistily jejich dostatečnou spolehlivost a průkaznost a aby byly splňovaly podmínky srovnatelnosti podle článku 4 nařízení (ES) č.
2494/95. Přezkoumání lze omezit na váhy na úrovni dílčích indexů a jejich hlavních složek.
3. Při přezkoumání členské státy kontrolují, zda od běžně používaného sledovaného období statistického vážení nedošlo k významným změnám v cenovém vývoji u jednotlivých indexových složek HISC nebo ke změnám v trvalém tržním vývoji jednotlivých skupin hlavních složek.
4. Prokáže-li se, že ze změn uvedených v odstavci 3 vyplývá změna vah, která by způsobila změnu celoročního průměru HISC o více než jednu desetinu procentního bodu ve srovnání s předchozím rokem, upraví členské státy přiměřeně váhová schémata HISC.
Členské státy nemusí zohledňovat změny, které nastaly během dvouletého období končícího v prosinci před přezkoumáním.
5. Členské státy provedou veškeré úpravy prováděné podle odstavce 4 nejpozději u indexu za leden následující po roku přezkoumání.
Článek 4
Kontrola kvality
Členské státy poskytnou Komisi (Eurostatu) na její žádost informace o vahách použitých pro vypracování HISC, včetně sledovaného období statistického vážení, výsledku ročního přezkoumání a provedených úprav, které jsou potřebné k posouzení souladu s tímto nařízením.
Článek 5
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 11. prosince 1997, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/97 o zlepšení produkce jablek, hrušek, broskví a nektarinek ve Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/97 ze dne 30. října 1997 o zlepšení produkce jablek, hrušek, broskví a nektarinek ve Společenství [1], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že pro splnění cílů nařízení (ES) č.
2200/97 by měly být stanoveny podmínky pro poskytování prémie na vyklučení jabloní, hrušní, broskvoní a nektarinek, stanovené v daném nařízení, dále jen "prémie na vyklučení"; že je za tímto účelem třeba stanovit plochy a ovocné stromy, které mohou být vyklučeny, a výši prémie;
vzhledem k tomu, že v zájmu zajištění účinnosti programu a umožnění posouzení výsledků jeho provádění je nutné stanovit údaje, které se uvedou v žádostech o prémii, a podrobit kontrole přesnost takových údajů; že je třeba stanovit závazky, které žadatelé poskytnou ohledně výsadby jabloní, hrušní, broskvoní a nektarinek na jejich hospodářství po vyklučení; že je třeba stanovit informace, které po vyklučení poskytnou členské státy Komisi; že je třeba tyto informace rozepsat podle odrůd a pěstitelských oblastí, jak jsou uvedeny v přílohách II a III rozhodnutí Komise 77/144/EHS ze dne 22. prosince 1976, kterým se stanoví standardní kódy a pravidla pro přepis údajů ze zjišťování sadů určitých druhů ovocných stromů do strojově čitelné formy a kterým se stanoví hranice pěstitelských oblastí pro tato zjišťování [2], naposledy pozměněného rozhodnutím 96/689/ES [3];
vzhledem k tomu, že v souladu s čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/97 je třeba stanovit podmínky, za kterých může Komise změnit přidělení členskému státu zmíněné v daném článku, a podmínky, za kterých může členský stát určit plochy, které mohou obdržet prémii na vyklučení;
vzhledem k tomu, že pro vyloučení rizika opětovného vysázení vyklučených stromů je třeba stanovit povinnost učinit tyto stromy k takovému použití nezpůsobilými;
vzhledem k tomu, že před vyplacením prémie je třeba zjistit, zda bylo vyklučení skutečně provedeno;
vzhledem k tomu, že je třeba přijmout všechna opatření nezbytná k zajištění dodržení závazků, které poskytli příjemci prémie na vyklučení, a sankce v případě nedodržení;
vzhledem k tomu, že rozhodná skutečnost pro přepočítací koeficient je stanovena na 1. ledna roku, k němuž se vztahuje rozhodnutí o vyplacení podpory, v souladu s čl. 11 odst. 2 nařízení Komise (EHS) č. 1068/93 [4] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1482/96 [5];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Pro účely provádění nařízení (ES) č. 2200/97 berou v úvahu pouze zdravé jabloně, hrušně, broskvoně a nektarinky, které jsou schopny produkovat běžná jablka, hrušky, broskve a nektarinky, nikoli moštová jablka nebo moštové hrušky.
2. Vyklučení se musí vztahovat na celé pozemky nebo, kde je to nezbytné pro splnění požadavku čl. 2 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 2200/97, na souvislou část jednoho pozemku.
Článek 2
1. U každého z produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 činí prémie na vyklučení 5000 ECU na hektar, pokud je vyklučen celý sad dotyčného produktu, a 4000 ECU na hektar v ostatních případech.
2. Pro účely článku 1 se sadem rozumí sad obdělávaný žadatelem ke dni 30. října 1997.
Článek 3
1. Žádosti o prémii na vyklučení se předkládají příslušným orgánům členského státu před začátkem klučení a nejpozději dne 15. února 1998.
Členské státy mohou pro předložení žádostí stanovit časnější konečný termín.
Žádosti obsahují tyto údaje:
a) jméno a adresu žadatele;
b) název, pokud nějaký existuje, a adresu dotyčného hospodářství;
c) pro každý pozemek osázený jabloněmi, hrušněmi, broskvoněmi a/nebo nektarinkami celkovou plochu osázenou danými druhy, rozepsanou podle druhů, a informace administrativní povahy z pozemkové knihy a/nebo informace v grafické podobě nezbytné pro zjištění a lokalizaci pozemku a osázené plochy;
d) u každého pozemku, na kterém se uskuteční vyklučení a na který se žádá o prémii, celkový počet stromů ve smyslu čl. 1 odst. 1 rozepsaný podle druhů a rozpis podle odrůdy na vysázené ploše;
e) v případě potřeby informace administrativní povahy z pozemkové knihy a/nebo informace v grafické podobě nezbytné pro zjištění a lokalizaci pozemků, na nichž se provádí klučení podle nařízení Rady (EHS) č. 1200/90 [6], pokud jde o jabloně, nebo podle nařízení Rady (ES) č. 2505/95 [7], pokud jde o broskvoně a nektarinky.
2. K žádostem se přikládá:
a) písemný závazek, že žadatel během příštích patnácti let za prvé nevysadí jabloně (jiné než jabloně nesoucí moštová jablka), hrušně (jiné než hrušní nesoucích moštové hrušky), broskvoně a/nebo nektarinky na plochy na svém hospodářství dotčené vyklučením, a za druhé nerozšíří jiné plochy svého hospodářství, osázené jabloněmi (jiné než jabloně nesoucí moštová jablka), hrušněmi (jiné než hrušně nesoucí moštová jablka), broskvoněmi a/nebo nektarinkami;
b) podle podmínek stanovených vnitrostátním právem písemný souhlas vlastníka s vyklučením pozemků osázených jabloněmi, hrušněmi, broskvoněmi a/nebo nektarinkami.
Takový souhlas vlastníka nebo vlastníků představuje jeho nebo jejich závazek, že v případě prodeje, pronájmu nebo jiného převodu takových pozemků v období uvedeném v písmenu a) převede na kteréhokoli nového pěstitele závazky uvedené v písmenu a).
Článek 4
1. Po přijetí žádosti o prémii na vyklučení příslušný orgán ověří prostřednictvím kontroly na místě informace obsažené v žádosti. Zaznamená závazek uvedený v článku 3. V případě potřeby zjistí, zda je použití v souladu s nařízením (ES) č. 2200/97, s tímto nařízením a s ustanoveními, která přijaly členské státy podle čl. 1 odst. 3 a článku 4 nařízení (ES) č. 2200/97.
2. Nejpozději dne 31. března 1998 předají členské státy Komisi seznam žádostí, které považují za způsobilé podle článku 1.
V seznamu se uvede celková plocha, na kterou bylo požádáno o prémii na vyklučení, rozepsaná podle druhů.
3. Na základě seznamů uvedených v odstavci 2 a podle podmínek uvedených v čl. 1 odst. 2 druhém pododstavci nařízení (ES) č. 2200/97 Komise v případě potřeby změní rozdělení uvedené v čl. 1 odst. 2 prvním pododstavci uvedeného nařízení.
Článek 5
1. Pokud příslušný orgán zjistí, že celkový počet žádostí, které jsou považovány za způsobilé podle čl. 4 odst. 1, se pro skupinu produktů vztahuje na plochu, která je rovná ploše nebo menší než plocha uvedená v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/97, neprodleně o přijetí žádostí vyrozumí žadatele.
2. Pokud příslušný orgán zjistí, že celkový počet žádostí, které jsou považovány za způsobilé podle čl. 4 odst. 1, se pro skupinu produktů vztahuje na plochu, která je větší než plocha uvedená v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/97, která je případně změněná podle čl. 4 odst. 3 tohoto nařízení, členský stát určí formou jednoho nebo více rozhodnutí a na základě kritérií, která určí v souladu s čl. 1 odst. 3 nařízení (ES) č. 2200/97, které plochy způsobilé k získání prémie na vyklučení a neprodleně o tom vyrozumí žadatele.
Článek 6
1. Vyklučení se provede do dvou měsíců po vyrozumění uvedeném v článku 5 a nejpozději do 30. června 1998.
2. Vyklučené stromy se učiní nezpůsobilými k opětovnému vysázení.
3. Dotyčná osoba písemně oznámí dotyčnému orgánu datum, k němuž se vyklučení uskuteční.
Nejpozději tři měsíce poté orgán provede kontrolu na místě na všech pozemcích, které byly vyklučeny v souladu s tímto nařízením, a osvědčí dobu, v níž bylo vyklučení provedeno.
4. Prémie na vyklučení se vyplatí nejpozději čtyři měsíce po osvědčení uvedeném ve třetím odstavci.
Článek 7
1. Členské státy prověřují, zda byl závazek uvedený v čl.
3 odst. 2 dodržen, na základě pravidelných kontrol na místě, a to takovým způsobem, aby bylo každé hospodářství zkontrolováno přinejmenším jednou za pět let.
2. Členské státy oznámí Komisi výsledky kontrol uvedených v odstavci 1.
3. Pokud členské státy zjistí, že nebyl dodržen závazek uvedený v čl. 3 odst. 2:
- učiní kroky ke zpětnému vybrání vyplacené prémie na vyklučení a úroků vypočítaných na základě doby mezi vyplacením prémie a úhradou ze strany příjemce a
- budou požadovat, aby osoba, která porušila závazek, zaplatila částku, která se rovná vyplacené prémii na vyklučení.
Sazba úroku uvedeného v prvním pododstavci je sazba, kterou používá Evropský měnový institut na své transakce v ECU, tak jak je zveřejněná v řadě "C"Úředního věstníku Evropských společenství, která byla v platnosti v den neoprávněného vyplacení prémie, zvýšená o tři procentní body.
4. Částky získané zpět i úroky se vyplatí příslušné platební agentuře a odečtou se od výdajů financovaných Evropským zemědělským orientačním a garančním fondem.
Článek 8
1. Členské státy oznámí Komisi nejpozději dne 30. listopadu 1998:
a) plochy, na které byly předloženy žádosti o prémii na vyklučení;
b) plochy, na které byly přijaty žádosti o prémii na vyklučení podle článku 5, a
c) plochy, které byly skutečně vyklučeny a na něž byly vyplaceny prémie na vyklučení,
rozepsané podle druhů, odrůd a pěstitelských oblastí.
2. Členské státy oznámí Komisi nejpozději dne 30. listopadu 1998 pro každou pěstitelskou oblast, ve vztahu k níž byla poskytnuta prémie na vyklučení:
a) odhad plochy osázené jabloněmi, hrušněmi, broskvoněmi a nektarinkami před vyklučením;
b) produkci a stažení z trhu za posledních pět hospodářských let a
c) průměrný výnos nebo produkci za posledních pět hospodářských let na všech plochách, které byly skutečně vyklučeny a na které byla vyplacena prémie na vyklučení,
rozepsané podle druhů.
3. Pro účely odstavců 1 a 2:
a) odrůdami a pěstitelskými oblastmi se rozumějí odrůdy a oblasti stanovené v přílohách II a III rozhodnutí 77/144/EHS;
b) "posledními pěti hospodářskými roky" se rozumějí pro jablka a hrušky hospodářské roky 1992/93 až 1996/97 a pro broskve a nektarinky hospodářské roky 1993 až 1997.
Článek 9
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 11. prosince 1997, kterým se mění nařízení (ES) č. 1964/82, kterým se stanoví podmínky pro poskytování zvláštních vývozních náhrad pro některé druhy vykostěného hovězího masa, nařízení (EHS) č. 3846/87, kterým se zavádí nomenklatura zemědělských produktů pro vývozní náhrady a nařízení (ES) č. 1445/95 o prováděcích pravidlech pro dovozní a vývozní licence v odvětví hovězího a telecího masa
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 805/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2321/97 [2], a zejména na čl. 13 odst. 12 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č.
1964/82 [3], ve znění nařízení (EHS) č. 3169/87 [4], stanovilo podmínky pro poskytování zvláštních vývozních náhrad pro některé druhy vykostěného hovězího masa ze zadních čtvrtí dospělého skotu samčího pohlaví;
vzhledem k tomu, že v souvislosti s prováděním Dohody o zemědělství uzavřené v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání by měl být zaveden režim, který by se více zaměřil na produkty z hovězího a telecího masa, které by se vyvážely zejména do třetích zemí; že by zavedení zvláštní náhrady pro vykostěné maso z předních čtvrtí dospělého skotu samčího pohlaví mělo přispět k dosažení takového cíle; že je proto nutné rozšířit stávající režim nařízení (EHS) č.
1964/82 na uvedené produkty;
vzhledem k tomu, že minimální obsah libového masa se uplatňuje v rámci průměru celkového množství vykostěného masa; že je proto nutné stanovit tento minimální obsah na 55 %;
vzhledem k tomu, že se na základě dosavadních zkušeností jeví nezbytné provést určité technické změny, zejména snížit nejvyšší počet žeber zadní čtvrti z 9 na 8 a umožnit hospodářským subjektům uvádět na trh ve Společenství hovězí plátky z těchto čtvrtí;
vzhledem k tomu, že odchylná ustanovení podle čl. 7 odst.
1 již členské státy nepoužívají; že je tedy nutné je zrušit;
vzhledem k tomu, že od provedení Dohody o zemědělství uzavřené v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání může Komise pomocí dovozních licencí sledovat vývoj množství, pro která je poskytována zvláštní náhrada; že je proto možné zrušit sdělovací povinnost členských států podle článku 9;
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 798/80 [5], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 471/87 [6], a nařízení Komise (EHS) č. 2730/79 [7], naposledy pozměněnénařízením (EHS) č. 1180/87 [8], byla zrušena nařízením Komise (EHS) č. 3665/87 ze dne 27. listopadu 1987, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty [9], naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 815/97 [10]; že je proto nutné aktualizovat odkazy v tomto nařízení;
vzhledem k tomu, že zavedení zvláštní náhrady pro vykostěné maso z předních čtvrtí dospělého skotu samčího pohlaví vyžaduje úpravu nomenklatury náhrad a úpravu kategorií hovězího a telecího masa, na které se vztahuje poskytování náhrady; že je proto nutné nahradit oddíl 5 přílohy nařízení Komise (EHS) č. 3846/87 [11], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 2333/97 [12], jakož i přílohu III nařízení Komise (ES) č. 1445/95 [13], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 2284/97 [14];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 1964/82 se mění takto:
1. článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
Jednotlivě balené vykostěné kusy z čerstvých nebo chlazených předních a zadních čtvrtí dospělého skotu samčího pohlaví o průměrném obsahu libového hovězího masa nejméně 55 % mají právo na poskytnutí zvláštních vývozních náhrad, pokud splňují podmínky tohoto nařízení.
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
- "předními čtvrtěmi" oddělené nebo neoddělené, tak, jak jsou definované v doplňkových poznámkách 1.A písmen d) a e) kapitoly 2 kombinované nomenklatury, přímého nebo pistolového řezu,
- "zadními čtvrtěmi" oddělené nebo oddělené čtvrti, tak, jak jsou definované v doplňkových poznámkách 1.A písmen f) a g) kapitoly 2 kombinované nomenklatury, s nejvýše osmi žebry nebo osmi páry žeber, přímého řezu nebo pistolového řezu;"
2. v čl. 2 se odst. 1 nahrazuje tímto:
"1. Hospodářský subjekt předloží příslušným orgánům určeným členskými státy prohlášení, ve kterém uvede, že vykostí přední nebo zadní čtvrti uvedené v článku 1, a to za podmínek stanovených tímto nařízením, a s výhradou článku 6 vyveze celkové množství vykostěných kusů, přičemž každý kus zabalí jednotlivě.
Kromě toho musí být průměrný obsah libového masa v celkovém množství vykostěných kusů nejméně 55 %."
3. v čl. 2 odst. 3, v článku 3 a v čl. 4 odst. 2 se ruší slovo "zadní";
4. v čl. 4 se odst. 1 nahrazuje tímto:
"1. Po vykostění předloží hospodářský subjekt příslušnému orgánu jedno nebo více osvědčení o vykostěném mase, jehož vzor je uveden v přílohách I a II a jehož kolonka 7 uvádí číslo osvědčení uvedeného v čl. 2 odst. 2."
5. článek 5 se nahrazuje tímto:
"Článek 5
1. Celní formality spojené s vývozem ze Společenství pro jednu z dodávek podle článku 34 nařízení Komise (EHS) č. 3665/87 [15] nebo pro uplatňování režimu podle článku 5 nařízení (EHS) č. 565/80 se splní v členském státě, ve kterém bylo přijato prohlášení uvedené v článku 2.
2. Celní orgány uvedou v kolonce 11 "osvědčení o vykostěném mase" referenční číslo a datum prohlášení uvedených v čl. 3 odst. 5 nařízení (EHS) č. 3665/87.
Pokud se uplatní režim článku 5 nařízení (EHS) č. 565/80, uvedou celní orgány referenční číslo a datum prohlášení o platbě uvedených v čl. 25 odst. 1 nařízení (EHS) č. 3665/87.
Pokud je to nezbytné, mohou být tyto údaje uvedeny na zadní straně osvědčení a ověřeny celními orgány.
3. Po splnění celních formalit pro celkové množství vykostěného masa uvedeného v "osvědčení o vykostěném mase" je toto "osvědčení o vykostěném mase" zasláno subjektu zodpovědnému za platbu vývozních náhrad."
6. poznámka pod čarou 1 se zrušuje;
7. článek 6 se nahrazuje tímto:
"Článek 6
1. Aniž je dotčeno použití nařízení (EHS) č. 3665/87 a ustanovení článku 2, závisí poskytování zvláštní náhrady, s výjimkou případů vyšší moci, na vývozu celkového množství vykostěných kusů podrobených uvedené kontrole.
2. Hospodářský subjekt však může uvádět na trh ve Společenství hovězí plátky s nebo bez ulpívající svaloviny, kosti, silné šlachy, chrupavky, kousky tuku a další odřezky po vykostění.
Pokud chce hospodářský subjekt uvádět na trh ve Společenství hovězí plátky, měl by tuto skutečnost uvést ve svém prohlášení podle čl. 2 odst.
1. Kromě toho by měl v kolonce 4 "potvrzení o vykostěném mase ze zadních čtvrtí" uvést poznámku "bez hovězích plátků";"
8. v čl. 7 se odst. 1 a odst. 2 první odrážka zrušují. Z odstavce 2 se stává odstavec 1;
9. v článku 8 se doplňuje třetí pododstavec:
"Současné vykosťování předních a zadních čtvrtí v jednom prostoru není povoleno."
10. článek 9 se ruší;
11. příloha nařízení se nahrazuje přílohami I a II tohoto nařízení.
Článek 2
Oddíl 5 přílohy nařízení (EHS) č. 3846/87 se nahrazuje přílohou III tohoto nařízení.
Článek 3
Příloha III nařízení (ES) č. 1445/95 se nahrazuje přílohou IV tohoto nařízení.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 19. ledna 1998.
Použije se na operace, pro které se přijímá prohlášení podle čl. 3 odst. 1 nebo podle čl. 25 odst. 1 nařízení (EHS) č. 3665/87, k němuž je přiložena vývozní licence vydaná dnem vstupu v platnost tohoto nařízení.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 12. prosince 1997 o vydávání dovozních licencí pro rýži kódu KN 1006 pocházející zámořských zemí a území v rámci zvláštních opatření zavedených nařízením (ES) č. 2352/97
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady č. 91/482/EHS ze dne 25. července 1991 o přidružení zámořských zemí a území k Evropskému hospodářskému společenství[1], naposledy pozměněné rozhodnutím 97/803/ES[2],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 2352/97 ze dne 28. listopadu 1997, kterým se zavádějí zvláštní opatření pro dovoz rýže pocházející ze zámořských zemí a území[3], a zejména na čl. 4 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č.
2352/97 zavedlo zvláštní opatření pro dovoz rýže pocházející ze zámořských zemí a území; že tato opatření zaručují osvobození od dovozních cel v rámci režimu dohledu; že tato opatření stanoví zejména denní limit pro hospodářský subjekt, pokud jde o žádosti o licence; že čl.
4 odst.
3 uvedeného nařízení stanoví, že pokud množství, o něž se žádá, překročí měsíční objem 13 000 tun rýže vyjádřeného ekvivalentem loupané rýže a pokud by na základě posouzení situace na trhu Společenství toto překročení mohlo výrazně narušit trh, stanoví Komise do deseti pracovních dnů ode dne překročení procentní podíl snížení, který se použije pro každou žádost podanou v den překročení, odmítne žádosti podané po dni překročení a pozastaví podávání nových žádostí pro probíhající měsíc;
vzhledem k tomu, že množství, o něž bylo žádáno 2. prosince 1997, překročila měsíční objem 13 300 tun o 7 072 tun; že tato množství se stala předmětem zvláštní zkoušky Komise, jejímž základem bylo posouzení situace na trhu Společenství s rýží a jeho vývoje; že na základě této zkoušky bylo zjištěno, že s ohledem na běžnou sklizeň rýže Indica v hospodářském roce 1997/98 a na úroveň cen tohoto typu rýže na trhu Společenství by tato množství mohla výrazně narušit zmíněný trh, a to zejména potlačením produkce rýže Indica ve Společenství a snížením úrovně jejích cen; že by se proto měl použít čl. 4 odst.
3 nařízení (ES) č. 2352/97,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Dovozní licence se vydají pro množství uvedená v žádostech o rýži a zlomkovou rýži kódu KN 1006, které byly podány v rámci režimu stanoveného nařízením (ES) č. 2352/97, a snížená o tento procentní podíl:
69,8575 % pro žádosti podané 2. prosince 1997.
Článek 2
Dovozní licence pro rýži a zlomkovou rýži kódu KN 1006, pro které byly žádosti podány po 3. prosinci 1997, nebudou v rámci režimu stanoveného nařízením (ES) č. 2352/97 vydány.
Článek 3
Podávání žádostí o dovozní licence pro rýži a zlomkovou rýži kódu KN 1006 v rámci režimu stanoveného nařízením (ES) č. 2352/97 je do 31.prosince 1997 pozastaveno.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 12. prosince 1997, kterým se mění nařízení (ES) č. 1460/96, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro preferenční právní úpravu obchodování s některým zbožím vzniklým zpracováním zemědělských produktů podle článku 7 nařízení Rady (ES) č. 3448/93
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3448/93 ze dne 6. prosince 1993 o právní úpravě obchodování s některým zbožím vzniklým zpracováním zemědělských produktů [1], a zejména na čl. 8 odst. 3 první pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č.
1460/96 ze dne 25. července 1996, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro preferenční právní úpravu obchodování s některým zbožím vzniklým zpracováním zemědělských produktů podle článku 7 nařízení Rady (ES) č. 3448/93 [2], stanoví v článku 10 pravidla pro správu celních kvót;
vzhledem k tomu, že od přijetí uvedeného nařízení kodifikovalo nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1427/97 [4], pravidla pro správu celních kvót určených k přidělení podle časového pořadí přijetí celních prohlášení s návrhem na propuštění do volného oběhu; že je tedy třeba nahradit současné znění článku 10 nařízení (ES) č. 1460/96 odkazem na ustanovení článků 308a až 308c nařízení (ES) č. 2454/93;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro horizontální otázky týkající se obchodu se zpracovanými zemědělskými produkty neuvedenými v příloze II,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 10 nařízení (ES) č. 1460/96 se nahrazuje tímto:
"Článek 10
Celní kvóty uvedené v tomto nařízení spravuje Komise v souladu s ustanoveními článků 308a až 308c nařízení Komise (ES) č.
2454/93 [5]."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2510/97 ze dne 15. prosince 1997 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č.
2308/97 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla rovněž vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo ji rozšiřuje o další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních a ostatních opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
vzhledem k tomu, že je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly celní orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [3];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex – odboru pro celní a statistickou nomenklaturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle ustanovení čl. 12 odst. 6 nařízení (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu tří měsíců.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2519/97 ze dne 16. prosince 1997, kterým se stanoví obecná pravidla pro mobilizaci produktů, které mají být dodány podle nařízení Rady (ES) č. 1292/96 jako potravinová pomoc Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1292/96 ze dne 27. června 1996 o politice potravinové pomoci, jejím řízení a zvláštních opatřeních na podporu zajišťování potravin [1], a zejména na článek 22 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že s přihlédnutím ke zkušenostem je vhodné změnit nařízení Komise (EHS) č.
2200/87 ze dne 8. července 1987, kterým se stanoví obecná pravidla pro mobilizaci produktů ve Společenství, které mají být dodány jako potravinová pomoc Společenství [2], ve znění nařízení (EHS) č. 790/91 [3]; že v zájmu přehlednosti by mělo být nařízení (EHS) č.
vzhledem k tomu, že je vhodné opětovně potvrdit důležitost stejného přístupu pro všechny k zakázkám na dodávky; že veřejná soutěž nabízí stejné záruky, jako nabídkové řízení;
vzhledem k tomu, že mobilizace produktů mimo Společenství by měla být upravena v rámci nařízení; že je vhodné uvést, že vzhledem ke zvláštním závazkům a dokonce odchylkám od obvyklé obchodní praxe nebudou činěny obecné odkazy na Incoterms;
vzhledem k tomu, že je vhodné umožnit mezinárodním a nevládním organizacím, které jsou sami příjemci pomoci, aby si mohly obstarávat na trhu Společenství nebo i mimo něj produkty, které mají být dodány jako pomoc;
vzhledem k tomu, že je vhodné umožnit podnikům nebo orgánům, aby byly zmocněny k provádění celé akce nebo části akce potravinové pomoci;
vzhledem k tomu, že by mělo být možné využívat v konkrétních a odůvodněných případech postup pro zadání zakázky přímou dohodou;
vzhledem k tomu že je třeba stanovit, že produkty, které se budou dopravovat do místa určení s úhradou všech nákladů, mohou být v některých případech, pokud jde o nové země přijímající potravinovou pomoc, zejména země v oblasti Kavkazu a Střední Asie, dopravovány pouze po zemi;
vzhledem k tomu, že může být vhodné pro některé příjemce potravinové pomoci, aby dostávali produkty na úrovni ze závodu nebo bez úhrady dopravného;
vzhledem k tomu, že mobilizační postupy by měly být co nejpružnější, aby byly použitelné ve všech situacích, na které musí akce potravinové pomoci Společenství reagovat;
vzhledem k tomu, že opatření uvedená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro zajišťování potravin a potravinovou pomoc,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
Obecná ustanovení
Článek 1
1. Pokud bylo rozhodnuto mobilizovat produkty pro účely akcí Společenství podle nařízení (ES) č. 1292/96, použijí se postupy stanovené v tomto nařízení.
2. Toto nařízení se vztahuje na zboží, které má být dodáno:
- ze závodu nebo bez úhrady dopravného, nebo
- s úhradou všech nákladů až do přístavu nalodění, nebo
- s úhradou všech nákladů až do přístavu určení, nebo
- s úhradou všech nákladů až na místo určení.
3. Pokud se nákupy uskutečňují v zemi přijímající pomoc, může Komise přijmout zvláštní pravidla, která budou uvedena ve vyhlášení soutěže podle článku 6, aby se přihlédlo ke zvyklostem zemí a jejich hospodářských subjektů.
Článek 2
1. Účast ve veřejné soutěži podle tohoto nařízení je otevřena za stejných podmínek pro každou fyzickou nebo právnickou osobu (dále jen "podnik"),
- ze Společenství podle článku 58 Smlouvy,
- z členského státu, usazenou mimo území Společenství, nebo v případech námořních společností usazenou mimo Společenství, ale kontrolovanou státními příslušníky členského státu, pokud jsou jejich plavidla registrována v daném členském státě podle jeho právních předpisů,
- ze země přijímající pomoc uvedené na seznamu obsaženém v příloze nařízení (ES) č. 1292/96,
- ze země, ve které probíhá mobilizace, za podmínek stanovených v článcích 11 a 17 nařízení (ES) č. 1292/96.
2. Komise může použít dočasná nebo trvalá omezení pro účast v soutěži pro podniy, které se dopustily vážného porušení svých závazků při provádění potravinové pomoci nebo jiných akcí financovaných Společenstvím.
Článek 3
1. Komise může zmocnit mezinárodní a nevládní organizace, které jsou příjemci pomoci Společenství, aby samy prováděly nákup a mobilizaci produktů pro dodávky pomoci.
V tom případě stanoví Komise použitelné podmínky a postupy.
2. Komise může pověřit mobilizací všech produktů nebo části produktů, které mají být dodány jako pomoc Společenství, podnik nebo organizaci k tomu zmocněné.
V takovém případě stanoví Komise použitelné podmínky a postupy.
3. Komise stanoví podmínky a postupy uvedené v odstavcích 1 a 2 v souladu s článkem 22 nařízení (ES) č. 1292/96 a podle tohoto nařízení.
Článek 4
1. V závislosti na podmínkách stanovených pro konkrétní dodávku musí být dodávané produkty zakoupeny ve Společenství, zemi přijímající pomoc nebo rozvojové zemi uvedené na seznamu v příloze nařízení (ES) č. 1292/96, která patří pokud možno do stejné zeměpisné oblasti, v souladu s článkem 11 uvedeného nařízení.
2. Ve výjimečných případech a postupy stanovenými v čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 1292/96 mohou být produkty zakoupeny na trhu jiné země než zemí uvedených v odstavci 1.
3. Pokud je nákup uskutečněn ve Společenství, mohou být produkty zakoupeny na trhu od intervenčního subjektu určeného ve vyhlášení soutěže nebo mohou být vyrobeny ze zboží zakoupeného od takového subjektu.
V případě nákupu od intervenčního subjektu musí být nákup uskutečněn na základě pevných cen v souladu s platnými zemědělskými předpisy Společenství.
4. Pokud jsou produkty mobilizovány mimo Společenství, může Komise určit zemi původu produktů, které mají být dodány v rámci konkrétní akce.
Článek 5
Vlastnosti produktů, které mají být mobilizovány, a požadavky na jejich balení a značení se zveřejní v řadě C Úředního věstníku Evropských společenství, aniž jsou dotčena zvláštní pravidla, které může Komise přijmout a uvést ve vyhlášení soutěže.
KAPITOLA II
Postup při zadávání zakázek
Článek 6
1. Zakázky na dodávky se zadávají jedním z těchto způsobů:
a) otevřenou veřejnou soutěží;
b) omezenou veřejnou soutěží;
c) přímou dohodou.
2. V případě otevřené veřejné soutěže se podmínky soutěže podle přílohy I zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství nejpozději 15 dnů před uplynutím lhůty pro podání nabídek.
3. V případě omezené veřejné soutěže se podmínky soutěže zašlou nejméně třem podnikům dopisem nebo v písemné formě telekomunikačními prostředky.
Pokud jsou produkty mobilizovány ve Společenství, jsou vyzvány podniky, které se účastnily soutěží uvedených v odstavci 2.
Pokud jsou produkty mobilizovány mimo Společenství, jsou vyzvány podniky, které jsou pro tento účel registrovány Komisí.
Omezenou veřejnou soutěž lze vypsat v těchto případech:
a) pokud jsou produkty mobilizovány mimo Společenství;
b) pokud jsou produkty dodávány na základě rozhodnutí o přidělení podle čl. 24 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1292/96;
c) pokud se o akci rozhodlo po zrušení předchozí zakázky na dodávky;
d) pokud se po rozhodnutí o přidělení stala akce naléhavou.
4. V případě zakázky zadané přímou dohodou se vyzve k podání nabídky pouze jeden podnik.
Zakázku přímou dohodou lze uzavřít, pokud je zaručena určitými podmínkami dodávky, a zejména v případech, kdy jde o zkušební dodávku.
5. Veřejná soutěž se může týkat buď dodávky stanoveného množství, nebo nejvyššího množství produktů za určitou peněžní částku.
6. Jedno vyhlášení veřejné soutěže se může vztahovat na dodávku více položek.
Položka může být rozdělena na části nebo se týkat více než jednoho čísla akce.
Článek 7
1. Uchazeči se účastní veřejné soutěže buď zasláním písemné nabídky doporučeným dopisem adresovaným útvaru Komise uvedenému ve vyhlášení soutěže, nebo podáním písemné nabídky u tohoto útvaru proti potvrzení o přijetí.
Nabídky musí být v obálce označené slovy "potravinová pomoc" spolu s číslem příslušné soutěže.
Obálka musí být zapečetěna a vložena do další obálky s adresou uvedenou ve vyhlášení soutěže.
Nabídky mohou být zaslány také v písemné formě telekomunikačními prostředky na čísla uvedená v podmínkách soutěže.
Pokud budou čísla obsazená, nelze tuto skutečnost brát v úvahu jako omluvu za nedodržení lhůty pro podání nabídek.
Úplné nabídky musí být obdrženy nebo podány před uplynutím lhůty stanovené ve vyhlášení soutěže pro jejich podávání.
2. Pro každou položku lze podat jednu nabídku.
Je platná pouze tehdy, pokud se týká celé položky.
Pokud je položka rozdělena na části, vypočítá se nabídka jako jejich průměr.
Pokud se výzva k účasti v soutěži týká dodávky více než jedné položky, podávají se nabídky zvlášť pro každou položku.
Uchazeč není povinen podávat návrhy pro všechny položky.
Nabídky musí odpovídat vzoru uvedenému v příloze II A a musí brát v úvahu podrobnosti uvedené v příloze II B.
3. Nabídky musí uvádět:
a) název a adresu uchazeče;
b) referenční čísla veřejné soutěže, položky a akce;
c) čistou hmotnost položky nebo určitou peněžní částku podle písmena e), které se nabídka týká;
d) navrhovanou cenu v ECU za čistou metrickou tunu produktů, za kterou se uchazeč zavazuje dodat produkty v souladu se stanovenými podmínkami, s výjimkou případů, na které se vztahuje písmeno e);
e) pokud jde o veřejnou soutěž na dodávku nejvyššího množství určitého produktu za určitou peněžní částku, čisté množství nabízených produktů.
Nabídka se považuje za nabídku, ve které se bere v úvahu jak postup pro mobilizaci pro příslušnou dodávku podle článku 4, tak pro náhradu nebo použitelný poplatek při vývozu, či jiné vyrovnávací částky uvedené v předpisech pro obchod se zemědělskými produkty.
Výzva k soutěži může vyžadovat, aby tyto náhrady nebo jiné částky byly do nabídky zahrnuty.
Druhý a třetí pododstavec se použijí přiměřeně tam, kde se použije písmeno e).
4. Aniž je dotčen odstavec 3, v případě dodávky ze závodu nebo s úhradou všech nákladů až do místa určení pouze po zemi musí být v nabídce uvedeny nejvýše dvě adresy pro nakládku.
V případě dodávky bez úhrady dopravného se adresa nakládky uvede ve vyhlášení soutěže; Komise přistoupí na takovou dodávku pouze za mimořádných a řádně odůvodněných okolností.
5. Aniž je dotčen odstavec 3, musí být v případě dodávky s úhradou všech nákladů až do přístavu určení nebo do místa určení po moři v nabídce uveden jediný přístav pro nalodění.
Dva přístavy mohou být v nabídce uvedeny pouze tehdy, pokud celý náklad nelze naložit v prvním přístavu vzhledem k jeho technickým možnostem a nalodění na stejné plavidlo je nezbytné dokončit ve druhém přístavu.
6. Aniž je dotčen odstavec 3, musí být v případě dodávky s úhradou všech nákladů až do přístavu nakládky v nabídce uveden jediný přístav přístupný námořním lodím, pokud lze dodávku uskutečnit za stanovených podmínek.
Je-li položka rozdělena na části s různými místy určení, lze v nabídce uvést dva přístavy.
V případě dodávek do 3000 čistých tun za položku do jednoho místa určení je nezbytné vybrat přístav s ohledem na možnosti námořního spojení se zemí určení nejvýše s jednou překládkou v přístavu mimo Společenství, linkovou lodí nebo částečně nákladní lodí během doby stanovené pro dopravu.
V takovém případě je nabídka platná pouze tehdy, pokud je doprovázena potvrzením námořní společnosti nebo jejího zástupce, že takové spojení existuje.
V případě dodávky zpracovaných produktů, včetně rýže, mobilizovaných ve Společenství může námořní doprava zahrnovat jednu překládku v jiném evropském přístavu Společenství za podmínek stanovených výše; přístav musí být rovněž uveden v nabídce.
Náklady překládky nese dodavatel.
Za zvláštních okolností může být přístav nakládky určen ve vyhlášení soutěže.
7. Pokud se použije odst. 3 písm. d), podává se nabídka takto:
a) v případě dodávky ze závodu nebo bez úhrady dopravného podá uchazeč jednu nabídku, která se vztahuje na veškeré náklady spojené s nakládkou a umístěním zboží na dopravní prostředky poskytnuté příjemcem pomoci;
b) v případě dodávky s úhradou všech nákladů až do přístavu nalodění podá uchazeč jednu nabídku, která se vztahuje na veškeré náklady spojené s dodávkou zboží do místa uvedeného ve vyhlášení soutěže;
c) v případě dodávky s úhradou všech nákladů až do přístavu určení uvede uchazeč zároveň dvě částky,
i) první pro náklady na dodávku do určeného místa.
Nabídka musí jasně a odděleně ukazovat náklady na námořní dopravu,
ii) druhou pro náklady alternativní dodávky s úhradou všech nákladů do přístavu nalodění, který je určený ve vyhlášení soutěže;
d) v případě dodávky s úhradou všech nákladů až do místa určení po moři uvede uchazeč zároveň dvě částky,
i) první pro náklady na dodávku do určeného místa.
Nabídka musí jasně a odděleně ukazovat náklady jak na námořní dopravu, tak i na zámořskou dopravu po zemi,
ii) druhou pro náklady alternativní dodávky s úhradou všech nákladů do přístavu nalodění, který je určený ve vyhlášení soutěže;
e) v případě dodávky s úhradou všech nákladů až do místa určení pouze po zemi uvede uchazeč zároveň dvě částky,
i) první pro náklady na dodávku do určeného místa.
Nabídka musí jasně a odděleně ukazovat náklady na dopravu po zemi,
ii) druhou pro náklady alternativní dodávky ze závodu.
8. Pokud se použije odst. 3 písm. e), musí vyhlášení soutěže obsahovat způsob podání nabídky.
9. Nabídka je platná, jen pokud obsahuje důkaz, že byla složena jistota uvedená v článku 8.
Jistota se poskytuje za podmínek uvedených v odstavci 1 tohoto článku.
Pouhý odkaz na jistotu složenou na stejnou položku v předchozí veřejné soutěži není přípustný.
10. Nabídka, která není podána v souladu s tímto článkem nebo obsahuje výhrady nebo podmínky jiné než ty, které byly uvedeny při vypsání veřejné soutěže, je neplatná.
11. Nabídku nelze změnit ani stáhnout poté, co byla přijata, s výjimkou případu uvedeného v čl. 9 odst. 4.
Článek 8
Soutěžní jistota vyjádřená v ECU se skládá pro každou úplnou položku.
Výše jistoty se stanoví ve vyhlášení soutěže.
Doba platnosti musí být alespoň jeden měsíc a musí být na žádost Komise prodloužena.
V záruce musí být uvedeno, že byla složena v souladu s tímto článkem, a musí obsahovat podrobné údaje uvedené v čl. 7 odst.
3 písm. a) a b). Jeden dokument může obsahovat jistoty pro více než jednu položku, pokud jsou jednotlivé částky stanoveny podle položek.
Jistotu je třeba složit ve prospěch Komise formou záruky úvěrové instituce povolené členským státem.
Pokud se produkty mobilizují mimo Společenství, může být jistota složena úvěrovou institucí nacházející se mimo Společenství, pokud ji Komise přijme.
Jistota musí být neodvolatelná a musí být vyplacena na první žádost.
Jistotu lze uvolnit pouze z podnětu Komise.
Podmínky pro její uvolnění nebo propadnutí jsou uvedeny v článku 22.
Potvrzení o přijetí jistoty se nevydává.
V případě mobilizace v zemi, která je sama příjemcem potravinové pomoci, může Komise ve vyhlášení soutěže stanovit jiné podmínky týkající se jistot s přihlédnutím ke zvyklostem dotyčné země.
Článek 9
1. Uchazeči, který předložil nejnižší nabídku respektující všechny podmínky soutěže, zejména vlastnosti produktů, které mají být mobilizovány, je zakázka udělena nejpozději do tří dnů pro nákupy ve Společenství a do čtyř dnů pro nákupy mimo Společenství od uplynutí lhůty pro podání nabídek; dále je tento uchazeč nazýván "dodavatel".
2. Pokud nejnižší nabídku předloží zároveň několik uchazečů, rozhodne o vítězi soutěže los.
3. V případě předpokládané dodávky s úhradou všech nákladů až do přístavu určení nebo až do místa určení může být přesto zakázka udělena na alternativní dodávku uvedenou ve vyhlášení soutěže s úhradou všech nákladů až do přístavu nalodění nebo bez úhrady dopravy nebo ze závodu.
4. O udělení zakázky musí být jak dodavatel, tak neúspěšní uchazeči řádně vyrozuměni dopisem nebo písemnou formou telekomunikačními prostředky ve lhůtě stanovené v odstavci 1.
Pokud je dodavatel vyrozuměn po uplynutí této lhůty, má právo svou nabídku během prvního následujícího pracovního dne stáhnout.
5. U každé veřejné soutěže se ve vyhlášení soutěže uvádějí dvě různé lhůty pro podání nabídek.
Pokud není zakázka udělena po uplynutí první lhůty, může Komise odložit udělení použitím druhé lhůty.
Uchazeči se vyrozumí dopisem nebo v písermné formě telekomunikačními prostředky ve lhůtě uvedené v odstavci 1.
V případě potřeby mohou být stanoveny nové podmínky dodávky pro druhou lhůtu pro podání nabídek.
6. Komise může rozhodnout, že neudělí zakázku po uplynutí první i druhé lhůty, zejména pokud se podané nabídky liší od běžných tržních cen.
Komise nemusí své rozhodnutí zdůvodňovat.
Uchazeči se vyrozumí o takovém rozhodnutí písemnou formou telekomunikačními prostředky ve lhůtě uvedené v odstavci 1.
7. Pokud jsou produkty mobilizovány ve Společenství, zveřejní se výsledky veřejných soutěží v řadě C Úředního věstníku Evropských společenství.
Pokud jsou produkty mobilizovány mimo Společenství, zveřejňují se výsledky nejdůležitějších veřejných soutěží pravidelně v řadě C Úředního věstníku Evropských společenství.
KAPITOLA III
Povinnosti dodavatele a podmínky dodávky
Článek 10
1. Dodavatel plní své povinnosti v souladu s vyhlášením soutěže a odpovědností vyplývající z tohoto nařízení včetně závazků, které vyplývají z jeho nabídky.
Předpokládá se, že dodavatel je seznámen se všemi použitelnými obecnými i zvláštními podmínkami a že je přijímá.
2. Dodavatel složí ve prospěch Komise jistotu na dodávku do deseti pracovních dnů od oznámení udělení zakázky, aby bylo zajištěno, že bude plnit své povinnosti. Jistota vyjádřena v ECU činí 10 % nabídky za položku. Platnost jistoty je nejméně jeden rok a na žádost Komise musí být prodloužena. Složí se v souladu s čl. 8 odst. 2 a 3. Musí v ní být uvedeno, že je složena v souladu s tímto článkem, a musí obsahovat podrobnosti uvedené v čl. 7 odst. 3 písm. a) a b). Musí v ní být uvedena také země nebo organizace, která je příjemcem pomoci.
3. Do deseti pracovních dnů od oznámení o udělení zakázky sdělí dodavatel písemně podniku uvedenému v článku 11:
a) název a adresu producenta, balírny nebo skladovatele zboží, které má být dodáno, a přibližné datum produkce nebo balení.
Pokud se mobilizace týká zpracovaného produktu, oznámí dodavatel nejpozději tři pracovní dny předem, kdy začne produkce nebo balení;
b) jméno jeho zástupce v místě dodání.
4. Práva a povinnosti vyplývající z udělení zakázky jsou nepřenosná.
Článek 11
Jakmile je zakázka udělena, vyrozumí Komise dodavatele, který subjekt je příslušný pro provádění kontrol uvedených v článku 16, vydávání osvědčení o shodě nebo potvrzení o dodání, a obecně pro koordinaci všech dílčích kroků akce dodávky (dále je tento subjekt uváděn jako "dohlížitel").
V případě sporu mezi dohlížitelem a dodavatelem během dodávky přijme Komise vhodná opatření.
Komise může určit různé dohlížitele pro různá stadia dodávky.
Článek 12
1. Odstavce 2 až 8 se použijí v případě dodávky ze závodu nebo bez úhrady dopravného.
Způsob dodání se stanoví ve vyhlášení soutěže.
2. Dodavatel uzavře písemnou dohodu s příjemcem pomoci nebo jeho zástupcem, ve které je stanoveno datum dodání zboží na adresu nakládky určenou v jeho nabídce nebo ve vyhlášení soutěže, a její kopii zašle dohlížiteli.
Dohlížitel poskytne veškerou nezbytnou pomoc, aby se k takové dohodě dospělo.
Zboží nelze dodat v oddělených zásilkách, pokud s tím příjemce pomoci a Komise nevysloví souhlas.
V takovém případě Komise připíše dodatečné náklady spojené s kontrolou k tíži dodavatele.
3. Dodavatel musí neprodleně písemně sdělit dohlížiteli a Komisi dohodnuté datum a místo dodání nebo skutečnost, že taková dohoda s příjemcem nebyla uzavřena.
Není-li dohody s příjemcem dosaženo, je třeba to oznámit nejméně deset dnů před uplynutím lhůty pro dodání stanovené ve vyhlášení soutěže, aby mohla Komise přijmout nezbytná opatření.
4. Dodávka se musí uskutečnit ve lhůtě stanovené v podmínkách soutěže.
Pokud to není možné, může Komise na písemnou žádost příjemce pomoci doplněnou o vhodné podklady prodloužit lhůtu až o 30 dní, aby umožnila uskutečnění dodávky.
Dodavatel musí prodloužení lhůty přijmout.
Pokud nelze dodávku uskutečnit ani v prodloužené lhůtě z důvodů, které nelze připsat dodavateli, může být na žádost zproštěn svých povinností.
5. Dodávka je dokončena, jakmile je veškeré zboží naloženo na dopravní prostředky poskytnuté příjemcem pomoci.
6. Dodavatel nese veškerá rizika, včetně ztráty a poškození, kterým může být zboží vystaveno, až do dokončení dodávky a zaznamenání této skutečnosti dohlížitelem do konečného osvědčení o shodě podle článku 16.
7. Dodavatel zajistí náležitosti týkající se vývozního povolení a celního řízení; přitom nese související náklady a poplatky.
8. V případě rozporu mezi daty a údaji o množství uvedenými v přejímacím listu podle článku 17 a v konečném osvědčení o shodě může Komise provést další kontrolu, na jejímž základě mohou být vydány nové doklady.
Článek 13
1. Odstavce 2 až 8 se použijí v případě dodávky s úhradou všech nákladů až do přístavu nalodění.
Způsob dodání se stanoví ve vyhlášení soutěže.
2. Dodavatel uzavře písemnou dohodu s příjemcem pomoci nebo jeho zástupcem, ve které je stanoveno datum dodání zboží do přístavu nalodění uvedeném v jeho nabídce a do konkrétního nakládkového přístaviště a popřípadě tempo nalodění, a její kopii zašle dohlížiteli.
Dohlížitel poskytne veškerou nezbytnou pomoc, aby se k takové dohodě dospělo.
Pokud není dohoda uzavřena, přijme Komise na základě zprávy dohlížitele vhodná opatření.
Na písemnou žádost dodavatele a se souhlasem příjemce může Komise souhlasit se změnou přístavu nalodění, pokud veškeré náklady s tím spojené nese dodavatel.
Zboží nelze dodat v oddělených zásilkách, pokud s tím příjemce pomoci a Komise nevysloví souhlas.
V takovém případě Komise připíše dodatečné náklady spojené s kontrolou k tíži dodavatele.
3. Dodavatel musí neprodleně písemně sdělit dohlížiteli a Komisi dohodnuté datum a místo dodání nebo skutečnost, že taková dohoda s příjemcem nebyla uzavřena.
Není-li dohody s příjemcem dosaženo, je třeba to oznámit nejméně deseti dnů před uplynutím lhůty pro dodání stanovené ve vyhlášení soutěže, aby mohla Komise přijmout nezbytná opatření.
4. Pokud není možné uskutečnit dodávku ve lhůtě stanovené ve vyhlášení soutěže z důvodu neexistujícího námořního spojení, přijme Komise na základě zprávy dohlížitele vhodná opatření.
Takovým opatřením může být automatické prodloužení dodací lhůty, souhlas s použitím jiného přístavu, zrušení dodávky, nebo doprava zboží na plavidle navrženém dodavatelem nebo dohlížitelem pod podmínkou, že náklady na dopravu a nalodění jsou považovány za přijatelné. Pokud se potvrzení uvedené v čl.
7 odst. 6 ukáže nesprávným, může náklady z toho plynoucí nést dodavatel.
5. S výjimkou okolností uvedených v článku 4 musí být dodávka uskutečněna ve lhůtě uvedené ve vyhlášení soutěže.
Pokud nelze dodávku uskutečnit v této lhůtě, může Komise na písemnou žádost příjemce doplněnou o vhodné podklady prodloužit lhůtu až o 30 dnů, aby umožnila uskutečnění dodávky.
Dodavatel musí prodloužení lhůty přijmout.
Pokud nelze dodávku uskutečnit ani v prodloužené lhůtě z důvodů, které nelze připsat dodavateli, může být na žádost zproštěn svých povinností.
6. Pokud je za naloďovací akce odpovědný dodavatel, nalodí zboží tempem určeným zvyklostmi přístavu pro plavidla nebo přístavní zařízení.
V případě dodávky vyplaceně loď odpovídá dodavatel za veškerou další manipulaci při naloďování a v případě volně loženého zboží za vyvažovací práce.
7. Dodávka je dokončena, jakmile je veškeré zboží dodáno do místa určeného ve vyhlášení soutěže.
8. Čl. 12 odst. 6, 7 a 8 se použije obdobně.
Článek 14
1. Odstavce 2 až 14 se použijí v případě dodávky s úhradou nákladů až do přístavu určení.
Způsob dodání se stanoví ve vyhlášení soutěže.
2. Dodavatel zajistí dopravu na své náklady nejvhodnější trasou s přihlédnutím ke lhůtě uvedené v odstavci 14 z přístavu nalodění určeného v jeho nabídce do přístavu určení uvedeného ve vyhlášení soutěže.
Na písemnou žádost dodavatele může Komise souhlasit s použitím jiného přístavu pro nalodění, pokud veškeré náklady z toho plynoucí nese dodavatel.
3. Dodavatel zajistí pro námořní dopravu zboží plavidlo s nejvyšším ratingem Společenství nebo mezinárodních ratingových společností, které splňují veškeré zdravotní požadavky pro dopravu potravin.
Pro naloďování ve Společenství musí ratingové společnosti splňovat pravidla a požadavky uvedené ve směrnici Rady 94/57/ES [4].
Doprava zboží po moři se uskuteční v souladu s předpisy proti narušování volné a korektní hospodářské soutěže na obchodním základě, obsaženými v nařízeních Rady (EHS) č. 954/79 [5], (EHS) č. 4055/86 [6], (EHS) č. 4056/86 [7], (EHS) 4057/86 [8] a (EHS) č. 4058/86 [9] o politice Společenství v námořní dopravě. Zboží nesmí dopravovat námořní společnosti, jejichž praktiky způsobily škodu majitelům lodí ve Společenství, nebo pokud země, ve které jsou zřízeny, omezuje námořním společnostem nebo plavidlům registrovaným v členském státě v souladu s jeho předpisy volný přístup k nákladům, zejména během platnosti rozhodnutí Rady podle článku 11 nařízení (EHS) č. 4057/86 nebo čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení (EHS) č. 4058/86.
Dodavatel potvrdí dohlížiteli, že použité plavidlo splňuje výše uvedené zdravotní požadavky, a poskytne mu kopie odpovídajících osvědčení.
4. Dodavatel uzavře námořní pojistku nebo uplatní pojištění v rámci obecné pojistky.
Pojistka musí mít alespoň hodnotu částky uvedené v nabídce a musí pokrývat všechna rizika spojená s dopravou a jinými činnostmi dodavatele, týkajícími se dodávky až do určeného místa dodávky.
Musí rovněž krýt náklady na třídění, odstranění nebo zničení poškozeného zboží, přebalování a rozbory zboží tam, kde havárie nebrání, aby jej příjemce přijal.
Pojistka je platná od okamžiku, kdy zboží opustí sklad dodavatele, a její platnost končí, jakmile bude dodávka dokončena v místě určeném ve vyhlášení soutěže; tuto skutečnost zaznamená dohlížitel ve svém konečném osvědčení o shodě.
V pojistce musí být rovněž uvedeno, že pojistné krytí bylo uděleno v souladu s tímto článkem.
5. Jakmile má dodavatel k dispozici informace, sdělí písemně příjemci a dohlížiteli jméno a vlajku plavidla, datum nalodění, očekávaný den příjezdu plavidla do přístavu určení, jakož i jakékoliv nepředvídané okolnosti, ke kterým dojde během přepravy.
Dodavatel potvrdí deset dní, pět dní, tři dny a 48 hodin předem příjemci nebo dohlížiteli předpokládané datum připlutí do přístavu určení nebo pověří kapitána plavidla nebo dopisovatele námořní společnosti, aby takové informace podali.
6. Zboží nelze dodat v oddělených zásilkách na více než jednom plavidle, pokud s tím Komise nevysloví souhlas.
V takovém případě připíše Komise dodatečné náklady spojené s kontrolou k tíži dodavatele.
7. Dodavatel nese náklady nalodění v přístavu nakládky a námořní poplatky.
V případě dodávky "vyplaceně loď" (bez vyložení) nenese dodavatel náklady spojené s vykládkou nebo se zdržením v přístavu určení, pokud vykládce nebránil.
Ve vyhlášení soutěže může být stanoveno, že dodavatel musí uhradit Komisi náklady na urychlení (despatch money).
S žádostí o takovou úhradu musí být předložena kopie uvádějící skutečnosti a vyúčtování časového zdržení (laytime).
V případě dodávky "vyplaceně molo" (s vyložením) nese náklady spojené s vykládkou zboží v přístavu určení dodavatel, včetně jeho uložení na molo vedle plavidla a popřípadě i náklady spojené s překládkou, jakož i náklady na nájem vlečení a vykládku vykládací lodi a zdržení plavidla nebo vykládací lodi.
V případě dodávky do skladiště přístavu nese dodavatel kromě nákladů uvedených v třetím pododstavci i náklady spojené s manipulací a přemístěním zboží z mola až do jeho uložení do skladiště přístavu.
V případě, že se zboží dodává v kontejnerech, jedná se o dodávky do kontejnerového terminálu, nebo do skladiště přístavu.
V takovém případě je lhůta pro bezplatnou úschovu, která je jasně vyznačena v konosamentu, nejméně 15 dnů.
V případě dodávky do skladiště přístavu nese dodavatel náklady vyložení z plavidla a uložení kontejnerů ve skladišti. Pokud se kontejnery používají z podnětu dodavatele, ale nebylo to uvedeno ve vyhlášení soutěže, nese veškeré náklady s tím spojené dodavatel.
Dodavatel v každém případě platí přístavní a podobné poplatky, pokud jsou podle předpisů přístavu plavidlům účtovány.
8. Dodavatel vyřizuje formality týkající se získání vývozního povolení a celního odbavení a nese související náklady a poplatky.
Nemusí vyřizovat formality týkající se získání povolení k dovozu a celní dovozní formality, ani platit související náklady a poplatky.
9. Jakmile je zboží naloděno, odešle dodavatel příjemci tyto dokumenty a jejich kopie dohlížiteli:
a) formální fakturu s uvedením, že jde o akci bezplatné pomoci Společenství;
b) kopii předběžného osvědčení o shodě podle článku 16;
c) jakýkoliv doklad potřebný pro celní odbavení a převzetí příjemcem;
d) další dokumenty uvedené ve vyhlášení soutěže.
V případě dodávky vyplaceně loď zašle také tyto dokumenty:
a) originál konosamentu pro přístav určení nebo rovnocenný dokument umožňující, aby bylo zboží celně odbaveno a bylo vyloženo příjemcem;
b) popřípadě nájemní smlouvu, potvrzení o rezervaci nebo rovnocenné dokumenty ukazující na délku zdržení;
c) v případě plných nákladů technické záznamy o vlhkosti ze slané vody při příjezdu a odpovídající tonáži na centimetr, jakož i plán uložení zásilky na plavidle.
V případě dodávky vyplaceně molo nebo s úhradou všech nákladů až do skladiště přístavu určení zašle také tyto dokumenty:
a) kopii konosamentu a popřípadě i seznam pro zboží dodávané v kontejnerech;
b) dodací list umožňující celní odbavení zboží a jeho převzetí příjemcem.
10. Konosament musí v každém případě uvádět dopravce a musí být vystaven na zástupce dodavatele v přístavu určení.
Na písemnou žádost příjemce však musí dodavatel uvést jméno příjemce nebo jeho zástupce jako příjemce zásilky výlučně pro vyřízení celních formalit při dovozu.
Kromě dodávky vyplaceně loď nesmí mít uvedení příjemce jako adresáta takový účinek, aby platil všechny nebo část nákladů spojených s vykládkou.
Jména příjemce a dohlížitele v přístavu určení musí být v každém případě uvedená v rubrice "notify".
11. Aniž je dotčen odstavec 14, je dodávka dokončena, jakmile veškeré zboží skutečně:
a) bylo v případě dodávky vyplaceně loď podle odst. 7 druhého pododstavce dodáno do prostoru plavidla;
b) bylo v případě dodávky vyplaceně molo podle odst. 7 třetího pododstavce složeno na molo;
c) bylo v případě dodávky podle odst.
7 čtvrtého a pátého pododstavce uloženo do skladiště přístavu nebo v kontejnerovém terminálu.
12. Dodavatel nese veškerá rizika, včetně rizika ztráty a poškození, kterým může být zboží vystaveno až do dokončení dodávky a zaznamenání této skutečnosti dohlížitelem v jeho konečném osvědčení o shodě v místě dodání uvedeném v odstavci 7.
13. V případě rozporu mezi daty a údaji o množství uvedenými v přejímacím listu a konečném osvědčení o shodě může Komise provést další kontroly, na základě kterých mohou být vystaveny nové doklady.
14. Veškeré zboží musí dorazit do přístavu určení ve lhůtě stanovené ve vyhlášení soutěže.
Pokud vyhlášení soutěže uvádí více než jeden přístav určení s jedinou lhůtou dodání pro stejnou položku, musí zboží dorazit do každého z přístavů v této lhůtě.
Záznam o přistání plavidla od přístavních orgánů prokazuje datum příjezdu plavidla do přístavu.
Pokud důkaz ve formě takového záznamu není k dispozici, zjistí se datum příjezdu výpisem z lodního deníku potvrzeným dohlížitelem.
Vyhlášení soutěže může ve vhodných případech určit datum, před kterým se jakákoliv dodávka pokládá za předčasnou a podléhající sankci podle čl. 22 odst. 4 písm. c).
15. Pokud není dodání ve lhůtě uvedené ve vyhlášení soutěže možné, může Komise na písemnou žádost příjemce podloženou vhodnými podklady prodloužit lhůtu až o 30 dnů, aby umožnila uskutečnění dodávky, nebo zakázku zrušit.
Dodavatel je povinen prodloužení nebo zrušení přijmout.
Pokud nelze uskutečnit dodání v prodloužené lhůtě z důvodů, které nelze připsat dodavateli, může být na žádost svých povinností zproštěn.
Článek 15
1. Odstavce 2 až 11 se použijí v případě dodávky s úhradou všech nákladů až do místa určení buď po moři a po zemi, nebo pouze po zemi.
2. Dodavatel zajistí dopravu na své náklady po nejvhodnější trase s přihlédnutím ke lhůtě uvedené v odstavci 9 z přístavu nalodění nebo nákladního mola uvedeného v jeho nabídce do místa určení uvedeného ve vyhlášení soutěže.
Na písemnou žádost dodavatele však může Komise povolit změnu přístavu nalodění nebo nákladního mola, pokud všechny náklady s tím spojené nese dodavatel.
Dodavatel nese všechny náklady až do předání zboží do skladu v místě určení.
V případě, že se zboží dodává v kontejnerech, nese dodavatel náklady na jejich nájem, přepravu, dodání do skladu kontejnerů a jejich návrat bez nákladu.
S výjimkou případů, kdy kontejnerů bylo použito z vlastního podnětu dodavatele, aniž by to bylo uvedeno ve vyhlášení soutěže, nenese dodavatel náklady skladování po 15 dnech ode dne, kdy se zboží dostalo do skladu.
3. Ustanovení čl. 14 odst. 3, 4, 6 a 8 se použijí obdobně.
4. Ve vyhlášení soutěže může být určen konkrétní přístav dodání nebo tranzitní bod.
5. Aniž je dotčen odstavec 9, je dodávka dokončena, jakmile je všechno zboží skutečně k dispozici ve skladu určení; dodavatel není odpovědný za vyložení z dopravních prostředků.
6. Dodavatel nese veškerá rizika, včetně ztráty nebo poškození, kterým může být zboží vystaveno, až do dokončení dodávky do místa uvedeného v odstavci 2 a zaznamenání této skutečnosti dohlížitelem do konečného osvědčení o shodě.
7. V případě rozporu mezi daty a údaji o množství uvedenými v přejímacím listu a konečném osvědčení o shodě může Komise provést další kontroly, na jejichž základě mohou být vydány nové doklady.
8. Dodavatel neprodleně písemně sdělí příjemci a dohlížiteli způsob dopravy, data nakládky, předpokládaný den příjezdu do místa určení a jakékoliv nepředvídané situace, ke kterým dojde během přepravy.
Dodavatel potvrdí příjemci a dohlížiteli pět dní předem co nejrychlejšími prostředky předpokládaný den příjezdu zboží do místa určení.
9. Veškeré zboží musí dorazit do místa určení ve lhůtě stanovené ve vyhlášení soutěže.
Pokud vyhlášení soutěže uvádí více než jedno místo určení s jedinou lhůtou dodání pro stejnou položku, musí zboží dorazit do každého místa v této lhůtě.
Vyhlášení soutěže může ve vhodných případech uvádět datum, před kterým je jakákoliv dodávka pokládána za předčasnou a podléhající sankci podle čl. 22 odst.
10. Použije se čl. 14 odst. 15.
11. Jakmile je zboží naloženo k přepravě, zašle dodavatel příjemci s kopií pro dohlížitele:
a) v případě námořní dopravy, kopii konosamentu s uvedením dopravce;
b) dodací list, který umožní příjemci celní odbavení zboží;
c) kopii předběžného osvědčení o shodě;
d) formální fakturu s uvedením, že akce se týká bezplatné pomoci Společenství;
e) seznam v případě, že je zboží dodáváno v kontejnerech;
f) nákladní list v případě, že se zboží dopravuje po zemi;
g) jakýkoliv doklad potřebný pro celní odbavení a převzetí zboží příjemcem;
h) další doklady uvedené ve vyhlášení soutěže.
Článek 16
1. Dohlížitel kontroluje kvalitu, množství, balení a značení zboží každé dodávky.
Poslední kontrola musí být provedena ve stanoveném stadiu dodávky.
V případě dodávky s úhradou všech nákladů až do přístavu určení nebo místa určení se provede předběžná kontrola také při nakládce zboží nebo v závodě.
2. Kontrola musí být provedena tehdy a za takových podmínek, aby bylo umožněno dospět k požadovaným výsledkům rozborů a popřípadě i k výsledkům druhé inspekce předtím, než je zboží k dispozici, nebo před jeho nakládkou.
Za zvláštních okolností, zejména však pokud existuje riziko, že by produkty mohly být zaměněny během dodávky po uvedených kontrolách, může dohlížitel se souhlasem Komise provést dodatečnou kontrolu stejného druhu během nakládky.
Veškeré finanční náklady, které vzniknou v důsledku odhalení rozporu během těchto kontrol, zejména náklady za zdržení, nese dodavatel.
3. Po skončení kontroly musí dohlížitel vydat dodavateli konečné osvědčení o shodě, uvádějící zejména data dokončení dodávky a čisté dodané množství, a případně též výhrady.
4. Pokud dohlížitel zjistí rozpor, vyrozumí o tom neprodleně písemně dodavatele a Komisi přípisem nazývaným "zpráva o výhradách".
Dodavatel může zpochybnit nálezy u dohlížitele a Komise ve lhůtě dvou pracovních dnů od odeslání této zprávy.
5. Po dokončení předběžné kontroly vydá dohlížitel dodavateli předběžné osvědčení o shodě, případně s výhradami.
Dohlížitel se vyjádří, zda jsou výhrady takové povahy, že činí zboží ve stadiu dodávky nepřijatelným.
Na základě vyjádřených výhrad může Komise rozhodnout, že nezaplatí zálohu podle čl. 18 odst.
6. Dodavatel nese veškeré finanční následky včetně dopravních nákladů za objednaný, ale nepoužitý lodní prostor a zdržení v případě kvalitativních nedostatků, nebo opozdí-li se předložení zboží ke kontrole.
7. Dohlížitel písemně vyzve zástupce dodavatele a příjemce k účasti na kontrolních akcích, zejména u odebírání vzorků, kterých se použije pro analýzy; odebírání vzorků se uskuteční v souladu s odbornou praxí.
Při odebírání vzorků odebere dohlížitel dva vzorky navíc, které zůstanou zapečetěné k dispozici Komisi pro účely případné druhé kontroly nebo pro případ námitek vznesených příjemcem nebo dodavatelem.
Náklady na zboží odebrané jako vzorky nese dodavatel.
8. Pokud mají dodavatel nebo příjemce námitky ke zjištěním předběžné nebo konečné kontroly provedené podle odstavce 2, zařídí dohlížitel po pověření Komisí druhou inspekci, která zahrne podle povahy námitek druhé odebrání vzorku, druhou analýzu, převážení nebo novou kontrolu balení.
Druhou inspekci provede subjekt nebo laboratoř zvolený dohodou mezi dodavatelem, příjemcem a dohlížitelem.
Pokud k takové dohodě o tomto bodě nedojde během dvou pracovních dnů od vznesení námitek, určí subjekt nebo laboratoř bez dalšího pro tyto účely Komise.
9. Pokud nebude vydáno konečné osvědčení o shodě po první kontrole nebo druhé inspekci, je dodavatel povinen nahradit zboží.
10. Náklady spojené s kontrolami uvedenými v odstavci 2 nese Komise.
Náklady spojené s kontrolou nahrazeného a přidaného zboží podle odstavce 9 a čl. 17 odst. 1 nese dodavatel.
Náklady na druhou inspekci podle odstavce 8 nese strana, která spor prohraje.
11. V případě narušení, které vážně brání dodání zboží s vyplacenou dopravou do přístavu určení nebo místa určení z důvodů, které nelze připsat dodavateli, může Komise rozhodnout o tom, aby dohlížitel vydal konečné osvědčení o shodě dříve, než je dodávka uskutečněna, na základě náležité kontroly množství a kvality zboží.
12. Dodavatel může požádat dohlížitele, aby vydal předběžné nebo konečné osvědčení o shodě na část zásilky.
Nelze však vydat více než tři částečná osvědčení na jednu položku.
Částečné osvědčení nelze vydat na méně než 2500 čistých tun nezpracovaných obilovin a 100 čistých tun jiného zboží, s výjimkou případů, kdy jde o zbývající množství dané položky.
Ve všech takových případech připíše Komise dodatečné náklady spojené s kontrolou k tíži dodavatele. Poslední ustanovení se však netýká položky rozdělené na podpoložky s různými místy určení.
Článek 17
1. U volně loženého zboží je tolerance o 3 % hmotnostní menší než požadované množství.
U baleného zboží je tolerance 1 %. Množství odebrané dohlížitelem jako vzorek se k chybějícímu zboží připočítává.
Pokud jsou tolerance překročeny, může Komise požadovat na dodavateli, aby uskutečnil dodatečnou dodávku za stejných finančních podmínek jako původní dodávku ve druhé lhůtě určené Komisí. Případně se použije čl.
22 odst. 4, 5 a 7.
2. Přejímací list a dodací list uvedou čisté množství, které bylo skutečně dodáno.
3. Přejímací list obsahující podrobné údaje, jak jsou uvedeny v příloze III, vydá příjemce dodavateli neprodleně po dodávce zboží do určeného místa, poté co dodavatel poskytne příjemci originál zavěrečného osvědčení o shodě, osvědčení o původu zboží, formální fakturu s hodnotou zboží a poznámkou, že jde o bezplatnou pomoc, a popřípadě další doklady podle článků 14 a 15.
Dohlížitel poskytne veškerou pomoc pro získání uvedeného osvědčení.
4. Pokud příjemce nevydá přejímací list do 15 dnů od obdržení dokladů uvedených v odstavci 3, vydá dohlížitel dodavateli se souhlasem Komise na písemnou a oprávněnou žádost dodavatele během pěti pracovních dnů dodací list obsahující podrobné údaje uvedené v příloze III.
KAPITOLA IV
Platební podmínky a uvolňování jistot
Článek 18
1. Částka, která má být zaplacena dodavateli, nesmí překročit částku uvedenou v jeho nabídce zvýšenou o náklady uvedené v článku 19 a sníženou o srážky uvedené v odstavci 3, částky propadlé podle čl. 22 odst. 8, dodatečné náklady spojené s kontrolou podle článků 12 až 16 nebo o náklady vyplývající z opatření uvedených v čl. 13 odst. 4.
Pokud je veřejná soutěž vypsána na dodání nejvyššího množství určitého produktu, nesmí částka, která má být zaplacena, překročit částku uvedenou ve vyhlášení soutěže, aniž jsou dotčeny srážky, propadlé částky, další náklady výše zmíněné nebo platby nákladů podle článku 19.
2. Platba se uskuteční za čisté množství uvedené v přejímacím listu nebo v dodacím listu.
V případě rozporu mezi přejímacím listem a konečným osvědčením o shodě se pro účely placení vychází z údajů z konečného osvědčení.
3. Pokud se v místě dodávky zjistí, že kvalita, balení nebo označení zboží neodpovídá požadavkům, a nejde o rozdíly, které by bránily přejímce zboží nebo vydání dodacího listu, může Komise při výpočtu částky, která bude zaplacena, uplatnit srážky. Pokud jsou proti dodavateli uplatněny srážky, lze použít čl. 2 odst. 2.
4. V případě dodávky s úhradou všech nákladů až do přístavu určení nebo do místa určení a na žádost dodavatele lze vyplatit zálohu až do výše 90 % hodnoty uvedené v nabídce tímto způsobem:
a) buď v poměru k částečnému množství, jehož shoda s požadavky byla potvrzena a pro které dohlížitel již vydal předběžné osvědčení o shodě;
b) nebo na celé množství zboží, pro které již dohlížitel vydal předběžné osvědčení o shodě.
Bez ohledu na počet částečných záloh, které se týkají dotyčné položky, provede Komise jediný doplatek za položku, pokud v mimořádných situacích nerozhodne jinak.
5. Částka je splatná na žádost dodavatele podanou ve dvojím vyhotovení.
K žádosti o zaplacení plné částky uvedené v nabídce nebo doplatku této částky musí být přiloženy tyto doklady:
a) faktura na požadovanou částku;
b) originál přejímacího listu nebo dodacího listu;
c) kopie konečného osvědčení o shodě.
K žádosti o zaplacení zálohy musí být přiloženy tyto doklady:
a) faktura na požadovanou částku;
b) kopie předběžného osvědčení o shodě;
c) kopie konosamentu, nájemní smlouvy nebo nákladního listu;
d) kopie pojistné smlouvy.
Záloha nesmí překročit 90 % částky uvedené v nabídce.
Vyplatí se pouze po předložení jistoty, že byla složena záloha ve prospěch Komise na částku rovnající se záloze plus 10 %.
Tuto jistotu je třeba složit v souladu s podmínkami čl. 8 odst.
2 a 3. Doba platnosti jistoty je nejméně jeden rok a musí být na žádost Komise prodloužena.
Každá kopie musí být ověřena a musí být podepsaná dodavatelem.
6. Žádosti o zaplacení plné částky z nabídky nebo zbytku této částky musí být předloženy Komisi nejpozději do tří měsíců ode dne vydání přejímacího listu nebo dodacího listu.
S výjimkou případů vyšší moci se podáním žádosti po uplynutí této lhůty srazí 10 % z požadované částky.
7. Všechny platby musí být uskutečněny do 60 dnů poté, co Komise obdrží žádost o úplné zaplacení podanou podle odstavce 5.
Z důvodů, které nelze připsat dodatečné inspekci nebo šetření, budou platby uskutečněné později než v určené lhůtě zatíženy úroky z prodlení podle měsíční úrokové sazby používané Evropským měnovým institutem, zveřejněné v řadě C Úředního věstníku Evropských společenství.
Použije se úroková sazba pro měsíc, do kterého spadá první den po uplynutí lhůty uvedené v prvním pododstavci.
Pokud se platby zdrží o více než měsíc, použije se úroková sazba vypočtená jako průměr vážený počtem dní, ve kterých každá taková sazba platila.
Článek 19
1. Dodavatel nese všechny náklady spojené s dodávkou zboží do určeného místa.
Komise však může uhradit dodavateli na jeho písemnou žádost určité dodatečné náklady, které posoudí na základě podkladů, pokud byl přejímací list nebo dodací list vydán bez výhrad týkajících povahy nárokovaných nákladů.
2. S výjimkou správních nákladů mohou být takovými dodatečnými náklady poplatky za skladování, pojištění a financování, které dodavatel skutečně zaplatil,
a) v případě prodloužení dodací lhůty na žádost příjemce,
b) v případě zdržení přesahujícího 30 dnů mezi dnem dodání a vystavením přejímacího nebo dodacího listu nebo konečného osvědčení o shodě.
3. Uznané náklady na skladování a pojištění se vyplatí v ECU, přičemž částka vyjádřená ve měně výdajů se přepočítá na ECU na základě kurzu používaného Komisí.
Náklady se neuznají, pokud převyšují:
- 1 ECU za tunu volně loženého zboží a 2 ECU za tunu zpracovaného zboží za týden v případě nákladů na skladování,
- 0,75 % hodnoty zboží za rok v případě nákladů na pojištění.
Finanční náklady se vypočítají takto:
360
kde _BAR_ Ačástka zbývající k proplacení podle článku 18 v den události zakládající důvod pro zaplacení finančních nákladů,npočet dní prodloužení, které uplynuly v případě prodloužení podle odst.
2 písm. a), nebo počet dní zdržení podle odst. 2 písm. b),iúroková sazba podle čl.
18 odst. 7. _BAR_
4. Ve výjimečných případech může Komise uhradit dodavateli na jeho písemnou žádost určité nepředvídatelné výdaje, pokud nesouvisejí s vadami vyplývajícími z povahy zboží, nedostatečným nebo nevhodným balením, zdržením při dokončování dodávky zaviněným dodavatelem, zablokováním přístavu nebo činností subdodavatelů.
5. Pokud byl dodavatel zproštěn svých povinností podle čl. 12 odst. 4, čl. 13 odst. 5, čl. 14 odst. 15, čl. 15 odst. 10, nebo čl. 20 odst. 2, Komise jej na jeho písemnou žádost odškodní.
S vyloučením správních nákladů musí takové odškodnění zahrnovat náklady na skladování, pojištění a finanční náklady podle odstavců 2 a 3 tohoto článku, společně s dohodnutou náhradou, která nesmí v žádném případě překročit 3 % z částky v nabídce.
6. Žádost o platbu dodatečných nákladů a nepředvídatelných výdajů musí být oddělena od žádosti o platbu za dodávku a musí být podána ve dvou vyhotoveních ve lhůtě stanovené v čl. 18 odst. 6. Po uplynutí této lhůty se srazí 10 % z platby.
Článek 20
Pokud Komise po udělení zakázky určí adresu nakládky, přístav nalodění, cílový přístav nebo konečné místo určení jiné než původně stanovené nebo jinou podmínku dodání, musí dodavatel dodat zboží na novou adresu nakládky, nového přístavu nebo cílového místa nebo za nových dodacích podmínek.
Komise dohodne s dodavatelem snížení nebo zvýšení původně stanovených nákladů.
Avšak na základě řádně odůvodněné žádosti může být dodavatel zproštěn svých povinností.
Článek 21
S výjimkou případu vyšší moci, pokud zboží nebylo dodáno do 30 dní po stanovené lhůtě z důvodů zaviněných nikoliv příjemcem, ale dodavatelem, nese dodavatel všechny finanční následky za úplné nebo částečné nedodání zboží.
Takovými finančními následky mohou být zejména náklady příjemce vzniklé jako přímý důsledek toho, že nebyla uskutečněna dodávka, jako jsou poplatky za zpoždění, dopravní náklady za objednaný, ale nevyužitý lodní prostor nebo pozemní dopravu, nájem skladovacích prostorů a související náklady na pojištění.
Za okolností uvedených v odstavci 1 zaznamená Komise navíc, že dodávka nebyla uskutečněna, a přijme vhodná opatření.
Článek 22
1. Jistoty složené podle článku 8, čl. 10 odst. 2 a čl. 18 odst. 5 jsou buď uvolněny, nebo propadají za podmínek stanovených v odstavcích 2 až 8.
2. Soutěžní jistota je uvolněna
a) dopisem nebo písemnou formou telekomunikačními prostředky Komise, pokud je nabídka neplatná, nebo nebyla přijata, nebo pokud nebyla udělena žádná zakázka;
b) pokud uchazeč, který byl vybrán jako dodavatel, složil jistotu na dodávky nebo stáhnul svou nabídku podle čl. 9 odst. 4.
Jistota propadá, pokud dodavatel neposkytne záruku dodávky ve lhůtě deseti pracovních dnů od udělení zakázky nebo pokud stáhne svou nabídku podle čl. 7 odst. 11.
3. Jistota na dodávky musí být plně uvolněna dopisem nebo písemnou formou telekomunikačními prostředky Komise, pokud dodavatel
a) složil zálohu jistoty podle čl. 18 odst. 5 třetího pododstavce;
b) uskutečnil dodávku v souladu se všemi svými povinnostmi;
c) byl zproštěn svých povinností podle čl. 12 odst. 4, čl. 13 odst. 5, čl. 14 odst. 15, čl. 15 odst. 10 nebo čl. 20 odst. 2;
d) neuskutečnil dodávku z důvodu vyšší moci, kterí byly uznány Komisí.
4. S výjimkou případů vyšší moci a aniž je dotčen odstavec 8, propadá částečně jistota na dodávky v těchto případech:
a) 10 % z hodnoty nedodaného zboží, aniž jsou dotčeny tolerance uvedené v čl. 17 odst. 1;
b) 20 % z celkových nákladů na námořní dopravu uvedených v nabídce, pokud plavidlo najaté dodavatelem nesplňuje podmínky stanovené v čl. 14 odst. 3;
c) 0,2 % z hodnoty zboží dodaného po lhůtě za každý den zpoždění nebo popřípadě, pouze pokud je to stanoveno ve vyhlášení soutěže, 0,1 % za den z hodnoty zboží dodaného předčasně.
Částky nemohou propadnout podle písmen a) a c), pokud zjištěné nedostatky nezpůsobil dodavatel.
5. Jistota na zálohy se plně uvolní stejným způsobem jako jistota na dodávky v případech uvedených v odst. 3 písm. b) a c) tohoto článku.
Na částečné propadnutí se obdobně použije odstavec 4.
6. Jistota na dodávky nebo jistota na zálohy plně propadne, pokud Komise zaznamená podle článku 21, že dodávka nebyla uskutečněna.
7. Jistota na dodávky nebo jistota na zálohy se uvolní v poměru k množství, pro které bylo uznáno právo na doplatek.
Pro jiná množství propadá.
8. Komise odečte částku jistoty, která má propadnout podle odstavců 4, 5 a 6, od konečné částky k proplacení.
Jistota na dodávky nebo jistota na zálohy se zároveň plně uvolní.
KAPITOLA V
Závěrečná ustanovení
Článek 23
Je na Komisi, aby rozhodla, zda dodavatel nedodal zboží nebo nesplnil jednu ze svých povinností z důvodu vyšší moci.
Náklady vyplývající z vyšší moci uznané Komisí nese Komise.
Článek 24
Soudní dvůr Evropských společenství je příslušný řešit veškeré spory vyplývající z provedení či neprovedení nebo z výkladu pravidel, kterými se řídí dodávky uskutečňované podle tohoto nařízení.
Článek 25
Na všechny otázky, které toto nařízení neupravuje, se použije belgické právo.
Článek 26
Zrušuje se nařízení (EHS) č. 2200/87.
Zůstává však použitelné na dodávky uskutečňované na základě vyhlášení soutěže zveřejněných před vstupem tohoto nařízení v platnost.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení.
Článek 27
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 15. prosince 1997, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 2200/96, pokud se jedná o kódy kombinované nomenklatury pro rajčata a vinné hrozny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 234/79 ze dne 5. února 1979 o postupu při přizpůsobování nomenklatury společného celního sazebníku používané pro zemědělské produkty [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 3290/94 [2], a zejména na čl. 2 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č.
2086/97 ze dne 4. listopadu 1997, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [3], mění kombinovanou nomenklaturu, zejména pokud jde o rajčata a vinné hrozny;
vzhledem k tomu, že by se měla změnit tabulka v čl. 1 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 18. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [4];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Tabulka v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96 se mění takto:
a) položka
"070200 _BAR_ Rajčata, čerstvá nebo chlazená" _BAR_
se nahrazuje položkou:
"07020000 _BAR_ Rajčata, čerstvá nebo chlazená" _BAR_
b) položka
"08061021 08061029 08061030 08061040 08061050 08061061 08061069 _BAR_ Čerstvé vinné hrozny" _BAR_
se nahrazuje položkou:
"08061010 _BAR_ Čerstvé vinné hrozny" _BAR_
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 1998.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 16. prosince 1997, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1014/90, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro definici, označování a obchodní úpravu lihovin
(Text s významem pro EHP) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1576/89 ze dne 29. května 1989, kterým se stanoví obecná pravidla pro definici, označování a obchodní úpravu lihovin [1], naposledy pozměněné aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl. 1 odst. 4 písm. i) bod 1 pododstavec b) a na článek 15 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízením Komise (ES) č.
2482/95 ze dne 25. října 1995, kterým se pro Rakousko stanoví některá přechodná opatření týkající se lihovin [2], naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 158/97 [3], je do 31. prosince 1997 povolena příprava některých ovocných destilátů, které jsou vyrobeny z určitých plodů a mají maximální obsah methanolu 1500 g na hektolitr alkoholu o 100 % objemových, a jejich uvádění na trh v Rakousku, přičemž se očekává posouzení možnosti snížení uvedeného obsahu methanolu;
vzhledem k tomu, že by měly být v této etapě zavedeny nové nižší mezní hodnoty pro obsah methanolu v některých destilátech vyrobených v Rakousku s ohledem na výsledky rakouských studií týkajících se možnosti snížení obsahu methanolu v dotyčných ovocných destilátech; že je také nezbytné sledovat dopad vývoje různých aspektů týkajících se maximálního obsahu methanolu v těchto ovocných destilátech, neboť takové mezní hodnoty musí být rovněž použity pro stejné ovocné destiláty vyrobené v jiných členských státech; že posouzení možností snížení maximálního obsahu methanolu v těchto ovocných destilátech by mělo pokračovat s přihlédnutím k vývoji technik a s uvážením tradičních charakteristických vlastností těchto produktů;
vzhledem k tomu, že musí být stanovena přechodná opatření, aby bylo umožněno uvést tyto ovocné destiláty vyrobené v Rakousku na trh přede dnem uvedení snížené mezní hodnoty pro obsah methanolu;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Prováděcího výboru pro lihoviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 6 nařízení (EHS) č. 1014/90 se doplňují nové odstavce 4 a 5, které znějí:
"4. Podle čl.
1 odst. 4 písm. i) bodu 1 pododstavce b) nařízení (EHS) 1576/89 musí být maximální obsah methanolu v ovocných destilátech připravených z červeného rybízu a černého rybízu (druh Ribes), z jeřabin (Sorbus aucuparia) a z bezinek (Sambucus nigra) 1350 gramů na hektolitr alkoholu o 100 % objemových a maximální obsah methanolu v ovocných destilátech připravených z malin (Rubus idaeus L.) a z ostružin (Rubus fruticosus L.) musí být 1200 gramů na hektolitr alkoholu o 100 % objemových.
5. Ovocné destiláty podle odstavce 4 připravené
ze dne 16. prosince 1997, kterým se mění nařízení (EHS) č. 338/91, kterým se stanoví standardní jakost čerstvých nebo chlazených jatečně upravených těl ovcí ve Společenství a kterým se mění nařízení (EHS) č. 2137/92 o klasifikační stupnici Společenství pro jatečně upravená těla ovcí a o standardní jakosti čerstvých nebo chlazených jatečně upravených těl ovcí ve Společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3013/89 ze dne 25. září 1989 o společné organizaci trhu se skopovým a kozím masem [1], a zejména na čl. 4 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (EHS) č.
338/91 [2] je použitelné do konce hospodářského roku 1997, dokud nebudou stanoveny normy Společenství pro třídění jatečně upravených těl; že nebylo dosaženo takových výsledků, aby bylo možné nahradit stávající standardní jakost Společenství zmíněnými normami; že v důsledku toho by stávající jakostní norma měla být zachována;
vzhledem k tomu, že na základě závěrů zprávy Komise o provádění nařízení (EHS) č. 2137/92 [3] je vhodné v dané chvíli ustoupit od záměru, který si stanovila Rada, aby používání stupnice Společenství bylo závazné pro všechna jatka schválená pro obchodování uvnitř Společenství pokud možno během hospodářského roku 1999, v každém případě však do 1. ledna 2000; nicméně si zároveň vyhradit možnost přezkoumat tento záměr na základě zprávy, kterou Komise předloží do 31. července 2002;
vzhledem k tomu, že pro usnadnění sdělování cen by mělo být členským státům umožněno rozdělit kategorii C v příloze III nařízení (EHS) č. 2137/92 do dvou subkategorií,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 2 nařízení (EHS) č. 338/91 se zrušuje druhý pododstavec.
Článek 2
Nařízení (EHS) č. 2137/92 se mění takto:
1. v čl. 3 odst. 3 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Členským státům, které používají systém klasifikace stanovený v příloze III, se povoluje rozdělit kategorii C do dvou subkategorií.";
2. článek 9 se nahrazuje tímto:
"Článek 9
Komise předloží Radě nejpozději do 31. července 2002 zprávu o fungování tohoto režimu, v případě potřeby doplněnou vhodnými návrhy, zejména pokud jde o klasifikační stupnici jatečně upravených těl, aby se používání stupnice stalo pokud možno závazným."
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 2571/97 ze dne 15. prosince 1997 o prodeji másla za snížené ceny a o poskytování podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo určené k použití při výrobě cukrářských výrobků, zmrzliny a jiných potravin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 804/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky[1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1587/96[2], a zejména na čl. 6 odst. 6, čl. 12 odst. 3 a článek 28 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že situace na trhu s máslem ve Společenství je charakterizována značnými přebytky; že čl. 6 odst.
3 nařízení (EHS) č. 804/68 upravuje odbyt másla nakoupeného intervenční agenturou; že nařízení Rady (EHS) č.
1723/81[3], ve znění nařízení (EHS) č. 863/84[4], stanoví obecná pravidla týkající se opatření, jejichž cílem je udržet úroveň spotřeby másla u některých skupin spotřebitelů a průmyslu;
570/88[5], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 531/96[6], stanoví prodej másla z intervenčních zásob za snížené ceny a poskytování podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo určené k použití při výrobě cukrářských výrobků, zmrzliny a jiných potravin; že zkušenost ukázala, že je nunté provést určité změny tohoto režimu, aby lépe fungoval, a současně zjednodušit jeho předpisy;
vzhledem k tomu, že k zajištění souladu s definicí másla způsobilého pro podporu je nezbytné stanovit, že smetana způsobilá pro podporu musí splňovat podmínky stanovené v čl. 6 odst. 5 nařízení (EHS) č. 804/68;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č.
570/88 stanoví, že máslo pocházející z trhu musí být zabaleno, i když je po výrobě určeno k tomu, aby ve stejném zařízení bylo přimícháno do jiných produktů než jsou konečné produkty; že tento požadavek není nezbytný pro účely kontroly a lze od něj v takových případech odstoupit; že požadavek týkající se balení některých konečných produktů ve formě syrového těsta nebo sušených přípravků lze rovněž zrušit, pokud se produkty dopravují přímo k maloobchodníkům k následnému zpracování;
vzhledem k tomu, že by na obalu mělo být uvedeno číslo nabídkového řízení umožňující ověřit, zda byla dodržena šestiměsíční lhůta, v níž produkty využívající tohoto režimu musí být přimíchány do konečných produktů;
vzhledem k tomu, že zkušenosti se smetanou obsahující stopovací látky jako s produktem způsobilým pro podporu ukazují, že smetanu bez přídavku stopovacích látek lze rovněž uznat za způsobilou pro podporu, je-li přimíchána přímo a výhradně do konečných produktů zahrnutých v kategorii B; že požadavek na maximální obsah tuku ve smetaně lze zrušit; že s cílem zajistit všem hospodářským subjektům rovné zacházení by měly podmínky týkající se vnímání organoleptických stopovacích látek ve smetaně platit rovněž pro máslo a zahuštěné máslo, a měla by být stanovena minimální dávka těchto stopovacích látek ve smetaně;
vzhledem k tomu, že změny v kombinované nomenklatuře a ve složení a povaze některých konečných produktů vyžadují, aby byl pozměněn popis těchto produktů a aby byly upraveny podmínky, které musí splňovat;
vzhledem k tomu, že zařízení provozující činnost, která je spojená s výrobou, zpracováním a mísením, a na kterou se daný režim vztahuje, musí být schváleny; že k získání schválení musí zařízení splňovat určité podmínky a učinit určité závazky; že zařízení, které již nesplňuje podmínky, by mělo být schválení odebráno; že v případě neplnění závazků by schválení mělo být odebráno na dobu odpovídající závažnosti nesrovnalosti;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č.
570/88 stanoví, že s produkty kódů KN 0401 až 0406, s výjimkou několika výslovně stanovených produktů, se nesmí zacházet jako s meziprodukty ve smyslu uvedeného nařízení; že zkušenost ukázala, že kromě rekombinovaného másla není třeba tyto výjimky zachovávat; že definice rekombinovaného másla by měla brát v úvahu různé výrobní postupy tohoto produktu, zejména s cílem umožnit přidávání smetany k zahuštěnému máslu;
vzhledem k tomu, že přidání stopovacích látek do másla nebo smetany nebo přimíchání másla nebo smetany do konečných produktů nebo meziproduktů může být provedeno v jiném členském státě než ve státě výroby; že v těchto případech je nutné stanovit prostředky, které členskému státu určení umožní si ověřit, zda jsou splněny požadavky na jakost;
vzhledem k tomu, že se v případě produktů s přídavkem stopovacích látek zdá vhodné stanovit, že hospodářské subjekty nemusí složit jistotu na zpracování, žádají-li o podporu až po přimíchání do konečných produktů a po provedení kontroly;
vzhledem k tomu, že by se s ohledem na nižší úroveň podpory, která je v současné době použitelná, měla snížit pokuta stanovená pro případ překročení lhůty pro přimíchání do konečných produktů;
vzhledem k tomu, že ustanovení obsažené v nařízení (EHS) č. 570/88, které umožňuje stanovit minimální základní prodejní cenu a/nebo maximální základní podporu, nebylo nikdy použito; že tato možnost, jakož i příloha VII uvedeného nařízení mohou být zrušeny;
vzhledem k tomu, že pro zajištění řádné správy režimu podpor jsou nezbytné spolehlivé a pravidelně poskytované údaje o využití másla, smetany a zahuštěného másla v meziproduktech a konečných produktech, jakož i o uživatelích a obchodních tocích; že povinnost poskytovat informace podle nařízení (EHS) č. 570/88 se vztahuje na omezený počet informací a měla by se tudíž rozšířit;
vzhledem k tomu, že vnitrostátním orgánům je třeba umožnit, aby plnily své povinnosti sdělovat informace, a že je proto nutné stanovit další podmínku pro schválení zařízení v podobě závazku, že budou poskytovat údaje požadované příslušným subjektem;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č.
570/88 bylo podstatným způsobem opakovaně pozměněno; že při příležitosti nových změn je nezbytné jej z důvodu přehlednosti přepracovat;
vzhledem k tomu, že rozhodné skutečnosti pro použitelný zemědělský přepočítací koeficient jsou stanoveny v nařízení Komise (EHS) č. 1756/93[7], naposledy pozměněném nařízením (ES) č. 569/96[8];
vzhledem k tomu, že Řídicí výbor pro mléko a mléčné produkty nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
Obecná ustanovení
Článek 1
1. Tímto nařízením se upravuje:
a) prodej intervenčního másla nakoupeného podle čl. 6 odst. 1 nařízení (EHS) č. 804/68 a uskladněného před stanoveným datem;
b) poskytování podpory pro používání másla, zahuštěného másla a smetany uvedených v odstavci 2.
2. Aniž je dotčen čl. 9 písm. a), nárok na podporu mají pouze tyto produkty:
a) máslo vyrobené přímo a výhradně z pasterizované smetany a splňující podmínky uvedené v čl. 6 odst. 2 nařízení (EHS) č. 804/68 a požadavky vnitrostátní třídy jakosti uvedené v příloze II nařízení Komise (ES) č. 454/95[9] ve členském státě výroby, a balené v obalu s odpovídajícím označením. Pokud se ve stejném zařízení na jedné straně vyrábí máslo a na druhé straně se v mezifázi výroby přidávají stopovací látky nebo se přidává máslo se stopovacími látkami nebo bez nich do produktů jiných než konečných produktů, potom není nutné, aby před provedením těchto úkonů bylo máslo zabaleno;
b) zahuštěné máslo, které bylo vyrobeno z másla nebo smetany v zařízení schváleném podle článku 10, a které odpovídá specifikaci stanovené v příloze I;
c) smetana splňující podmínky čl. 6 odst. 5 nařízení (EHS) č. 804/68 kódů KN ex 0401 30 39 a ex 0401 30 99 o obsahu tuku nejméně 35 %, používaná přímo a výhradně v konečných produktech uvedených v čl. 4 odst. 1 kategorii B.
Článek 2
Prodej intervenčního másla a poskytování podpory pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 2 probíhají prostřednictvím stálého nabídkového řízení, které organizuje každá intervenční agentura.
Článek 3
Účastník se může účastnit nabídkového řízení pouze tehdy, pokud se písemně zaváže, že přidá nebo nechá přidat máslo nebo zahuštěné máslo, aniž jsou dotčeny případné meziprodukty uvedené v článku 8, výhradně do konečných produktů uvedených v článku 4 nebo v případě smetany přímo a výhradně do konečných produktů uvedených v čl. 4 odst. 1 kategorii B, s použitím jednoho z těchto způsobů:
a) přidáním stopových látek uvedených v čl. 6 odst. 1:
i) po zpracování intervenčního másla na zahuštěné máslo podle článku 5, nebo
ii) do másla v nezměněném stavu;
b) nebo prostřednictvím písemného závazku, že v zařízení, v němž se přimíchání do konečných produktů uskutečňuje, bude použito nejméně 5 tun ekvivalentu másla za měsíc nebo 45 tun ekvivalentu másla za dvanáctiměsíční období nebo stejná množství v meziproduktech,
i) po zpracování intervenčního másla na zahuštěné máslo podle článku 5, nebo
ii) do másla v nezměněném stavu.
KAPITOLA II
Podmínky týkající se užití a přimíchání másla, zahuštěného másla a smetany
Článek 4
1. Konečné produkty jsou zařazeny do jedné z těchto kategorií, která musí být uvedena v nabídce:
Kategorie A:
A1 produkty kódů KN 1905 20, 1905 30, 1905 90 40, 1905 90 45, 1905 90 55, 1905 90 60 a 1905 90 90;
A2 následující produkty určené k maloobchodnímu prodeji:
a) cukrovinky kódů KN 1704 90 51, 1704 90 55, 1704 90 61, 1704 90 65, 1704 90 71, 1704 90 75 a 1704 90 99,
b) cukrovinky kódu KN 1806 90 50,
c) jiné potravinové přípravky obsahující kakao kódů KN 1806 31 00, 1806 32, 1806 90 60, 1806 90 70 a 1806 90 90, jiné než čokoláda a čokoládové výrobky;
A3 náplně přimíchané do čokoládových výrobků určených k maloobchodnímu prodeji kódů KN 1806 31 00, 1806 90 11, 1806 90 19 a 1806 90 31.
Obsah mléčného tuku u produktů uvedených v bodech A2 a A3 je nejméně 3 % a nejvýše 50 % hmotnostních;
A4 produkty kódů KN 1901 20 00 a 1901 90 99:
a) v podobě syrového těsta bez náplně:
i) na bázi mouky a/nebo škrobu, v poměru nejméně 40 % hmotnosti složek vypočítané na základě sušiny, s přídavkem mléčného tuku a jiných komponentů, jako je cukr (sacharosa), vejce nebo vaječné žloutky, sušené mléko, sůl atd., jejichž obsah mléčného tuku je vyšší než 90 % hmotnostních celkového obsahu tuku, bez tuku, který je součástí obvyklého složení komponentů; a
ii) jehož komponenty byly důkladně uhněteny a tuk emulgován tak, aby již nemohl být oddělen fyzickým ošetřením; a
iii) připravené k pečení nebo jinému tepelnému zpracování s rovnocenným účinkem k přímé výrobě produktů kódu KN 1905 uvedených v bodu A1; a
iv) balené podle ustanovení písmene c).
Do nevařeného těsta lze přidat náplň za předpokladu, že takto získaný produkt nebude zařazen do jiného kódu KN;
b) v podobě sušených přípravků:
i) na bázi mouky a/nebo škrobu, v poměru nejméně 40 % hmotnosti složek vypočítané na základě sušiny, s přídavkem mléčného tuku a jiných komponentů, jako je cukr (sacharosa), vejce nebo sušené vaječné žloutky, sušené mléko, sůl atd., jejichž obsah mléčného tuku je vyšší než 90 % hmotnostních celkového obsahu tuku, bez tuku, který je součástí obvyklého složení komponentů; a
ii) vhodných k hnětení, mletí, jednoduché či několikanásobné fermentaci nebo k nakrájení za účelem získání těsta, které po pečení nebo jiném rovnocenném tepelném ošetření umožní získat přímo produkty kódu KN 1905 uvedené v bodu A1; a
iii) balené podle ustanovení písmene c);
c) balené:
i) v případě syrového těsta v jednotlivých baleních vložených po několika kusech do balení;
ii) v případě sušených přípravků v baleních o maximální hmotnosti 25 kg;
iii) v obou případech uvedených v bodech i) a ii) musí být na baleních čitelně a viditelně uvedeny tyto údaje:
- datum výroby, případně uvedené v podobě kódu,
- obsah mléčného tuku v jednotkách hmotnosti,
- slova "Kategorie A - článek 4 nařízení (ES) č. 2571/97",
- popřípadě rovněž pořadové číslo uvedené v čl. 10 odst. 4.
Podmínky uvedené v bodech i), ii) a iii) však nemusí být splněny v případě, že produkty uvedené v písmenech a) a b) jsou buď zpracovány ve stejném zařízení na konečné produkty uvedené v bodu A1 nebo jsou za účelem tohoto zpracování převezeny se souhlasem příslušného subjektu přímo k maloobchodníkovi.
A5 a) upravené nebo konzervované maso, ryby, korýši a měkkýši kapitoly 16 a potravinové přípravky kódů KN 1902 20 10 až 1902 30 90 a 1902 40 90 a 1904 90 10, 1904 90 90 a 2005 80 00;
b) omáčky a přípravky pro omáčky kódů KN 2103 10 00, 2103 20 00, 2103 90 10 a ex 2103 90 90 a produkty kódu KN 2104 10.
Obsah mléčného tuku v těchto produktech, vypočítaný jako sušina, je nejméně 5 % hmotnostních.
Kategorie B:
B1 Zmrzlina kódů KN 2105 00 91 a 2105 00 99 a přípravky uvedené v B2 vhodné ke spotřebě bez dalšího ošetření kromě mechanického ošetření a zmrazení a obsahující nejméně 4,5 %, avšak nejvýše 30 % hmotnostních mléčného tuku.
B2 Přípravky, kromě jogurtu a jogurtu v prášku, které jsou určené k výrobě zmrzliny kódů KN 1806 20 80, 1806 20 95, 1806 90 90, 1901 90 99 a 2106 90 98, o obsahu mléčného tuku nejméně 10 %, avšak nejvýše 33 % hmotnostních, s přísadou jedné nebo více aromatických látek a emulgátorů nebo stabilizátorů, a které jsou vhodné ke spotřebě bez dalšího ošetření, kromě případného přidání vody, případného nezbytného mechanického ošetření a zmrazení.
2. Další zpracování konečných produktů je přípustné pouze tehdy, pokud získané produkty patří k jednomu z kódů KN uvedených v odstavci 1 a pokud v mezifázi takového zpracování nebyl vyroben žádný produkt jiného kódu KN.
Článek 5
Pokud se intervenční máslo zpracuje na zahuštěné máslo, pak veškeré přiřknuté máslo musí být zpracováno na zahuštěné máslo o obsahu tuku nejméně 99,8 % a musí být vyrobeno minimální množství 100 kilogramů zahuštěného másla na 122,5 kilogramů použitého másla.
Článek 6
1. Použije-li se čl. 3 písm. a) a jde-li o zahuštěné máslo v procesu výroby nebo bezprostředně po něm probíhajícím ve stejném zařízení, k máslu se přidají a rovnoměrně zapracují, s vyloučením jakýchkoliv jiných produktů, stanovená minimální množství těchto produktů:
a) produktů uvedených v příloze II tohoto nařízení, má-li být máslo nebo zahuštěné máslo přimícháno do produktů kategorie A;
b) produktů uvedených v příloze III tohoto nařízení, má-li být máslo nebo zahuštěné máslo přimícháno do produktů kategorie B;
c) produktů uvedených v příloze IV tohoto nařízení v případě smetany.
2. V případě, že z důvodu nerovnoměrného rozdělení je dávkování každého z produktů uvedených v příloze II bodech I až V, příloze III bodech I až III a příloze IV bodu 1 a) nižší o více než 5 %, avšak méně než o 30 % než jsou minimální stanovená množství, potom až 1,5 % jistoty na zpracování uvedené v čl. 18 odst. 2 propadá, případně se sniží podpora až o 1,5 % na každý procentní bod pod stanovenými minimálními množstvími.
První podostavec se nepoužije v případě organoleptických stopovacích látek, pokud produkty uvedené v příloze II bodech I až V písm. a), v příloze III bodech I až II písm. a) a v příloze IV bodu I písm.a) jsou přidány v množstvích, která umožňují vnímat jejich chuť, barvu nebo aroma, dokud nejsou přimíchány do konečných produktů uvedených v článku 4, popřípadě do meziproduktů uvedených v článku 8.
3. Příslušný subjekt určený dotyčným členským státem musí zkontrolovat, zda byly splněny požadavky na složení a charakteristické znaky, zejména stupeň čistoty produktů uvedených v přílohách II, III a IV
Článek 7
1. Pokud se výroba zahuštěného másla, s přídavkem stopovacích látek nebo bez něj, nebo pokud přidání stopovacích látek do másla nebo smetany na jedné straně a přidání do končených produktů, případně do meziproduktů uvedených v článku 8 na straně druhé probíhá na různých místech, potom jsou zahuštěné máslo, máslo nebo smetana uloženy v uzavřených obalech o čisté hmotnosti nejméně 10 kilogramů v případě zahuštěného másla nebo másla, aniž je dotčen jakýkoli vnitřní obal, a o čisté hmotnosti nejméně 25 kilogramů v případě smetany.
Zahuštěné máslo a smetanu lze také převážet v cisternách nebo kontejnerech.
Před přimícháním do konečných produktů lze zahuštěné máslo znovu zabalit do uzavřených obalů podle tohoto článku, a to v zařízení, který je pro tento účel schválen podle článku 10.
2. Na obalech je jasně viditelnými a čitelnými písmeny uveden odkaz na toto nařízení, zamýšlené použití (kategorie A nebo kategorie B), jakož i odkaz na číslo nabídkového řízení, popřípadě přepsané v podobě kódu na původním balení, což příslušnému subjektu umožňuje ověřit dodržení lhůty pro přimíchání, jakož i:
a) u zahuštěného másla, jeden nebo více údajů uvedených v příloze V odst. 1 písm. a).
Jestliže byly k zahuštěnému máslu přidány stopové látky, připojují se slova: "s přídavkem stopových látek";
b) u másla, k němuž byly přidány stopové látky, jeden nebo více údajů uvedených v příloze V odst. 1 písm. b);
c) u smetany, k níž byly přidány stopovací látky, jeden nebo více údajů uvedených v příloze V odst. 1 písm. c).
Článek 8
1. Pokud je máslo nebo zahuštěné máslo, též s přidanými stopovými látkami, přimícháno v mezifázi do produktů jiných než jsou konečné produkty a v jiném zařízení než je zařízení konečného zpracování, použijí se podmínky stanovené v odstavcích 2 až 5.
2. Podle článku 10 se schválení pro zpracovatelské zařízení a meziprodukty vydá nebo zamítne na základě žádosti, ve které je zejména uvedeno složení vyrobených produktů a obsah máselného tuku ve vyrobených produktech, a v které je doloženo, že důvodem přimíchání do těchto meziproduktů je výroba konečných produktů.
Spolu se žádostí o schválení se příslušnému orgánu sdělí seznam zařízení konečného zpracování nebo, není-li tento dispozici, pak seznam prvních příjemců v členském státě, případně seznam prvních příjemců v jiných členských státech.
Příslušný orgán každého členského státu zašle seznam prvních příjemců v jiných členských státech ostatním dotyčným členským státům.
Tyto seznamy se aktualizují podle ustanovení, která přijímá členský stát, jenž uděluje schválení.
3. Pokud je držitelem podle čl. 10 odst. 2 písm. c) zařízení, které zboží dále prodává, potom je na základě prodejní smlouvy povinno:
a) vést účetnictví, v němž u každé dodávky uvede jména a adresy zařízení konečného zpracování nebo, nejsou-li k dispozici, pak jména a adresy prvních příjemců v členském státě, případně prvních příjemců v jiných členských státech, jakož i odpovídající prodaná množství;
b) zajistit splnění podmínek stanovených v článku 11 a čl. 23 odst. 4.
4. V zařízeních, které zpracovávají meziprodukty a které jsou uvedeny v odstavci 2, provádí příslušný orgán kontrolu podle opatření stanovených v čl. 23 odst. 3.
5. Aniž je dotčen vnitřní obal, meziprodukty jsou uloženy v uzavřených obalech o čisté hmotnosti nejméně 10 kilogramů nebo se převážejí v cisternách nebo kontejnerech.
Produkty o nižší hustotě, jako jsou pěnové produkty, však mohou být uloženy v uzavřených obalech o čisté hmotnosti nejméně pět kilogramů.
Na obalech se kromě údaje o zamýšleném použití (kategorie A nebo kategorie B), případně rovněž kromě slov "s přídavkem stopových látek", uvádí jeden nebo více údajů uvedených v příloze V odst. 2 a, v případě produktů uvedených v čl. 9 písm. a), odkaz na číslo nabídkového řízení, vyjádřené případně ve formě kódu, aby příslušný subjekt mohl ověřit dodržení lhůty pro přimíchání.
Článek 9
Aniž je dotčen článek 4, meziprodukty uvedené v článku 8 jsou jiné produkty než produkty kódů KN 0401 až 0406.
Avšak:
a) produkty kódu KN 0405 10 30 o obsahu máselného tuku nejméně 82 %, vyrobené výhradně, aniž je dotčeno přidání smetany, ze zahuštěného másla uvedeného v čl. 1 odst. 2 písm. b) v zařízení, které bylo za tímto účelem schváleno podle článku 10, se považují za meziprodukty pod podmínkou, že k nim byly přidány stopové látky uvedené v čl. 6 odst. 1. V tomto případě uhrazená minimální prodejní cena a maximální částka poskytnuté podpory odpovídá minimální prodejní ceně a maximální částce podpory stanovené podle článku 18 pro máslo s přídavkem stopových látek o obsahu tuku ve výši 82 %;
b) směsi uvedené v příloze VI se za meziprodukty nepovažují.
Článek 10
1. Ve schváleném zařízení se vyrábí zahuštěné máslo uvedené v čl. 1 odst. 2 písm. c), zpracovává se máslo na zahuštěné máslo podle článku 5, přidávají se stopovací látky podle článku 6, provádí se opětovné balení zahuštěného másla podle čl. 7 odst. 1 druhého pododstavce, dochází k přimíchávání do meziproduktů uvedených v článku 8, a v případě použití čl. 3 písm. b) se do konečných produktů přimíchává máslo, zahuštěné máslo, meziprodukty a smetana.
2. Zařízení se schválí pouze tehdy,
a) pokud disponuje odpovídající technickým vybavením schopným zpracovávat nebo přimíchávat alespoň pět tun másla měsíčně nebo jeho ekvivalentu do zahuštěného másla nebo smetany, popřípadě do meziproduktů;
b) pokud vlastní prostory, které umožňují, aby případné zásoby nemáselných tuků byly uchovávány odděleně a které usnadňují jejich identifikaci;
c) pokud se zaváže, že bude trvale vést záznamy o množstvích, složení a původu použitých tuků, jakož i o množstvích, složení a obsahu máselného tuku v získaných produktech a, s výjimkou zařízení uvádějících na trh konečné produkty v maloobchodní fázi, datum expedice produktů a jména a adresy jejich držitelů, doložené dodacími listy a fakturami;
d) pokud se zaváže, že subjektu odpovědnému za kontrolu a uvedenému v článku 23 zašle spolu s každou nabídkou podle článku 16 svůj výrobní program, v souladu s pravidly stanovenými dotyčným členským státem.
Jestliže se však na základě kontrol uvedených v článku 23 příslušný subjekt rozhodne, že bude provádět časté kontroly alespoň jednou měsíčně, členský stát může souhlasit s tím, že ve výrobních programech nebude uváděn odkaz na nabídku;
e) pokud se zaváže, že příslušnému subjektu o sobě poskytne údaje uvedené v přílohách IX až XIII v souladu s pravidly, která stanoví každý členský stát.
3. Pokud zařízení zpracovává produkty, na které se v rámci různých režimů Společenství vztahují podpory nebo cenové srážky, musí se kromě toho zavázat, že bude:
a) vést odděleně záznamy uvedené v odst. 2 písm. c),
b) zpracovávat uvedené produkty postupně.
Členské státy však mohou na žádost dotčené osoby prohlásit, že netrvají na plnění tohoto závazku, pokud zařízení má k dispozici prostory, které umožňují oddělení a identifikaci případných zásob dotyčného másla.
4. Příslušná schválení s pořadovým číslem uděluje členský stát, na jehož území se:
a) vyrábí zahuštěné máslo;
b) do másla nebo smetany přidávají stopové látky;
c) přimíchává do meziproduktů;
d) přimíchává do konečných produktů, použije-li se čl. 3 písm. b).
5. Schválení je odňato, pokud zařízení přestane splňovat podmínky stanovené v odst.
2 písm. a) a b). Na žádost dotyčného zařízení může být schválení znovu uděleno, nejdříve však po uplynutí šesti měsíců a po důkladné kontrole.
Pokud se zjistí, že zařízení nesplnil některý ze závazků uvedených v odst. 2 písm. c) a d) nebo kterýkoli jiný závazek vyplývající z tohoto nařízení, potom s výjimkou případu vyšší moci se schválení pozastaví na dobu od jednoho do dvanácti měsíců podle závažnosti dané nesrovnalosti.
Členské státy se mohou rozhodnout, že schválení nepozastaví, pokud zjistí, že nesrovnalost byla způsobena úmyslně nebo hrubou nedbalostí a že jejich následky jsou minimální.
Článek 11
Produkty uvedené v článku 1 se zpracovávají a přimíchávají do konečných produktů ve Společenství v období šesti měsíců po měsíci, v němž uplynula lhůta pro podávání nabídek týkajících se jednotlivých nabídkových řízení uvedených v čl. 14 odst. 2.
Článek 12
1. Vybraný účastník nabídkového řízení musí:
a) provádět úkony související s výrobou zahuštěného másla a přidáváním stopovacích látek nebo zajistit, aby jeho jménem a na jeho účet byly tyto úkony prováděny;
b) vést účetnictví, v němž budou u každé dodávky uvedena jména a adresy odběratelů a příslušná množství, s upřesněním zamýšleného použití (kategorie A nebo kategorie B) a s uvedením lhůty pro přimíchání podle článku 11 nebo čísla nabídkového řízení, které lze vyjádřit formou kódu.
Pokud vybraný účastník zpracovává různé produkty, na které se v rámci různých režimů Společenství vztahují podpory nebo cenové srážky, musí pro každý režim vést zvláštní účty;
c) v každé prodejní smlouvě stanovit:
i) povinnost splňovat podmínky uvedené v článcích 8 a 9, v případě výroby meziproduktů,
ii) popřípadě povinnost dodržovat závazek uvedený v čl. 3 písm. b);
iii) povinnost přimíchávat do konečných produktů, s určením zamýšleného použití (kategorie A nebo kategorie B), ve lhůtě uvedené v článku 11;
iv) popřípadě povinnost vést účetnictví uvedené v písm. b);
v) povinnost splňovat podmínky článku 10;
vi) povinnost vést záznamy uvedené v čl. 10 odst. 2 písm. c), pokud se produkty s přídavkem stopovacích látek přimíchávají do konečných produktů;
vii) povinnost smluvní strany poskytovat příslušnému subjektu odpovídající údaje uvedené v přílohách IX až XIII, podle pravidel, která stanoví každý členský stát;
viii) popřípadě povinnost poskytnout výrobní program.
2. Pokud vybraný účastník vyrábí konečné produkty, musí vést záznamy uvedené v čl. 10 odst. 2 písm. c) a zasílat svůj výrobní program podle čl. 10 odst. 2 písm. d).
KAPITOLA III
Nabídková řízení
Článek 13
1. Oznámení o stálém nabídkovém řízení se zveřejňuje v Úředním věstníku Evropských společenství nejméně osm dní před uplynutím první lhůty stanovené pro podávání nabídek.
2. Intervenční agentura zveřejní oznámení o nabídkovém řízení, ve kterém uvede zejména lhůtu a místo pro podávání nabídek.
Kromě toho u množství másla, kterými disponuje, uvede intervenční agentura rovněž tyto údaje:
a) umístění chladírenských skladů, v nichž se skladuje máslo určené k prodeji.
V seznamu se uvádí pouze ty sklady, v nichž se skladuje nejstarší máslo;
b) množství intervenčního másla na prodej v každém skladu.
Článek 14
1. Intervenční agentura během doby platnosti stálého nabídkového řízení vyhlašuje jednotlivá nabídková řízení.
2. Lhůta pro podávání nabídek v rámci jednotlivých nabídkových řízení končí ve 12,00 hodin (bruselského času) každé druhé a čtvrté úterý v měsíci, s výjimkou čtvrtého úterý v prosinci.
Pokud je úterý dnem státního svátku, uvedená lhůta končí předcházející pracovní den ve 12,00 hodin (bruselského času).
Článek 15
1. Intervenční agentura poskytne dotčeným osobám na jejich žádost aktualizovaný seznam podle čl. 13 odst. 2 písm. a) s uvedením chladírenských skladů, v nichž se skladuje nejstarší máslo, které je předmětem nabídkového řízení, jakož i odpovídající množství. Kromě toho intervenční agentura pravidelně zveřejňuje uvedený aktualizovaný seznam, a to náležitou formou stanovenou v oznámení o nabídkovém řízení podle čl. 13 odst. 2. Při předávání nabídek Komisi sdělí intervenční agentura množství másla, která jsou k dispozici pro prodej.
2. Intervenční agentura stanoví nezbytná opatření s cílem umožnit dotčeným osobám, aby ještě před podáním nabídky analyzovaly na vlastní náklady vzorky másla nabízeného k prodeji.
Článek 16
1. Dotčené osoby se účastní jednotlivých nabídkových řízení tak, že intervenční agentuře členského státu pošlou doporučený dopis nebo jí předloží písemnou nabídku proti potvrzení o přijetí nebo použijí jakýkoliv jiný způsob písemné telekomunikace.
V případě prodeje intervenčního másla se nabídka podává intervenční agentuře, z jejíž zásob máslo pochází.
Pokud jde o poskytnutí podpory, nabídka se podává:
a) v případě použití čl. 3 písm. a) intervenční agentuře členského státu, na jehož území budou přidány stopovací látky;
b) v případě použití čl. 3 písm. b) intervenční agentuře členského státu, na jehož území bude prováděn první z těchto úkonů:
i) výroba zahuštěného másla nebo
ii) přimíchávání másla do meziproduktů nebo
iii) přimíchávání másla nebo smetany do konečných produktů.
2. V případě prodeje másla se v nabídce uvádí:
a) jméno a adresa účastníka nabídkového řízení;
b) požadované množství;
c) zamýšlené použití másla (kategorie A nebo kategorie B), zvolený postup přimíchávání s přihlédnutím k dotyčným ustanovením článku 3, popřípadě výroba meziproduktů uvedených v čl. 9 písm. a);
d) cena z chladírenského skladu, vyjádřená v ECU a nabízená za 100 kilogramů másla, bez vnitrostátních daní a poplatků;
e) popřípadě členský stát, na jehož území má být máslo přimícháváno do konečných produktů nebo zpracováváno na zahuštěné máslo, kde mají být do másla přidávány stopovací látky nebo kde se mají vyrábět meziprodukty;
f) popřípadě chladírenský sklad, v němž se máslo skladuje, a případně rovněž náhradní sklad.
3. V případě poskytování podpory se v nabídce uvádí:
a) jméno a adresa účastníka nabídkového řízení;
b) množství smetany, másla nebo zahuštěného másla, pro které se podpora žádá a v případě másla rovněž obsah tuku;
c) zamýšlené použití másla (kategorie A nebo kategorie B), zvolený postup přimíchávání s přihlédnutím k dotyčným ustanovením článku 3, popřípadě výroba meziproduktů uvedených v čl. 9 písm. a);
d) navrhovaná částka podpory na 100 kilogramů smetany, másla nebo zahuštěného másla, bez ohledu na případné stopovací látky, vyjádřená v ECU.
4. Nabídka je platná pouze tehdy,
a) pokud se vztahuje k jednomu produktu (intervenčnímu máslu, smetaně, máslu nebo zahuštěnému máslu), který má v případě másla stejný obsah tuku (nejméně 82 % nebo méně než 82 %), je určený ke stejnému užití (kategorie A nebo B) a ke stejnému způsobu přimíchávání (s přídavkem stopovacích látek nebo bez nich);
b) pokud se vztahuje alespoň k pěti tunám másla nebo dvanácti tunám smetany nebo čtyřem tunám zahuštěného másla.
Pokud je však množství disponibilní ve skladu menší, pak toto disponibilní množství představuje minimální množství pro nabídku;
c) pokud je k ní přiložen závazek uvedený v článku 3 první větě, popřípadě závazek uvedený v čl. 3 písm. b);
d) aniž je dotčen čl. 18 odst. 4, pokud účastník přiloží prohlášení o tom, že se zříká jakékoliv reklamace ohledně jakosti a charakteristik případně přiděleného intervenčního másla;
e) pokud je doloženo, že před uplynutím lhůty pro podání nabídek účastník složil jistotu uvedenou v čl. 17 odst. 1 pro dotyčné nabídkové řízení.
Závazky a prohlášení uvedené v prvním pododstavci písm. c) a d), původně předané intervenční agentuře, jsou automaticky platné i pro následující nabídky, dokud je výslovně neodvolá účastník nabídkového řízení nebo intervenční agentura za předpokladu, že:
a) v původní nabídce je uvedeno, že účastník má v úmyslu využívat ustanovení tohoto pododstavce;
b) následující nabídky odkazují na tento pododstavec, jakož i na datum původní nabídky.
5. Nabídku nelze stáhnout po uplynutí lhůty uvedené v čl. 14 odst. 2 pro podávání nabídek týkajících se dotyčného nabídkového řízení.
Článek 17
1. Zásadními požadavky, jejichž splnění zaručí jistota složená na nabídkové řízení ve výši 180 ECU za tunu, je ponechání nabídky v platnosti po uplynutí lhůty pro podávání nabídek, popřípadě rovněž,
a) v případě intervenčního másla, jistota složená na zpracování uvedená v čl. 18 odst. 2 a úhrada ceny ve lhůtě stanovené v čl. 20 odst. 2;
b) v případě produktů uvedených v čl. 1 odst. 2 a v případě použití čl. 3 písm. a) jistota složená na zpracování a uvedená v čl. 18 odst. 2 nebo v případě použití čl. 22 odst. 3 druhého pododstavce jejich přimíchání do konečných produktů;
c) v případě produktů uvedených v čl. 1 odst. 2 a v případě použití čl. 3 písm. b) jejich přimíchání do konečných produktů.
2. Jistota na nabídkové řízení se skládá v členském státě, v němž se podává nabídka.
Pokud je však v nabídce podle čl. 16 odst. 2 písm. e) uvedeno, že přimíchávání másla do konečných produktů, popřípadě zpracování másla na zahuštěné máslo nebo přidávání stopovacích látek do másla nebo výroba meziproduktů se bude provádět v jiném členském státě než je členský stát, v němž byla nabídka podána, jistotu lze složit u příslušného orgánu, který byl určen oním jiným členským státem a který účastníku nabídkového řízení vystaví doklad uvedený v čl. 16 odst. 4 písm. e). V tomto případě dotyčná intervenční agentura informuje příslušný orgán jiného členského státu o okolnostech, které mají za následek uvolnění nebo propadnutí jistoty.
Článek 18
1. S přihlédnutím k nabídkám podaným v rámci jednotlivých nabídkových řízení a postupem podle článku 30 nařízení (EHS) č. 804/68 se stanoví minimální prodejní cena za intervenční máslo, jakož i maximální částka podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo. Cena nebo podpora takto stanovené se mohou lišit podle:
a) zamýšleného použití (kategorie A nebo kategorie B),
b) obsahu tuku v másle,
c) způsobu přimíchávání v souladu s článkem 3.
Postupem podle článku 30 nařízení (EHS) č. 804/68 může být rozhodnuto nepokračovat v nabídkovém řízení.
2. Současně se stanovením minimální prodejní ceny nebo minimálních prodejních cen a maximální částky nebo maximálních částek podpory se postupem podle článku 30 nařízení (EHS) č. 804/68 stanoví částka nebo částky jistoty na zpracování na 100 kilogramů, a to buď na základě rozdílu mezi intervenční cenou másla a minimálními stanovenými cenami nebo na základě částek podpory.
Účelem jistoty složené na zpracování je zajistit, aby byly splněny zásadní požadavky, které se v případě:
a) intervenčního másla
i) týkají zpracování másla na zahuštěné máslo podle článku 5 a případného přidání stopovacích látek nebo přidání stopovacích látek do másla,
a
ii) přimíchání másla nebo zahuštěného másla, s přídavkem stopovacích látek nebo bez nich, do konečných produktů; nebo
b) produktů uvedených v čl. 1 odst. 2 a v případě použití čl. 3 písm. a) přimíchání do konečných produktů.
3. Doklady nezbytné pro uvolnění jistot na zpracování uvedených v odstavci 2 musí být předloženy příslušnému orgánu určenému členským státem, v němž byla jistota složena, a to ve lhůtě 12 měsíců od uplynutí lhůty stanovené v článku 11.
Pokud dojde k překročení lhůty stanovené v článku 11 o méně než 60 dnů celkem, jistota na zpracování propadá ve výši 4 ECU za tunu a za den.
Po uplynutí této doby se u zbývající částky použije článek 23 nařízení Komise (EHS) č. 2220/85[10].
4. Pokud ve lhůtě stanovené v článku 11 nejsou splněny zásadní požadavky uvedené v odst. 2 písm. a), neboť se zjistí, že intervenční máslo není vhodné ke spotřebě, všechny jistoty na zpracování se přesto se souhlasem Komise uvolní, jakmile budou přijata příslušná opatření pod dohledem orgánů dotyčného členského státu.
Článek 19
1. Nabídka se zamítne, pokud cena navrhovaná za intervenční máslo je nižší než minimální cena nebo pokud částka navrhovaná pro podporu je vyšší než maximální částka podpory, s přihlédnutím k zamýšlenému použití, k obsahu tuku v másle a ke způsobu přimíchávání.
2. Aniž je dotčen odstavec 1, vybere se nabídka těch účastníků nabídkového řízení, kteří za intervenční máslo nabízejí nejvyšší cenu.
Intervenční agentura prodává intervenční máslo podle data, kdy bylo umístěno do skladu, počínaje nejstarším produktem z celého disponibilního množství, případně z množství disponibilního v chladírenském skladu nebo chladírenských skladech, které určí hospodářský subjekt.
3. Pokud se v rámci prodeje intervenčního másla nevyčerpá množství disponibilní v dotyčném skladu, pak se pro zbývající množství vybere nabídka ostatních účastníků podle nabízených cen, počínaje nejvyšší cenou.
Pokud zbývá jedna tuna nebo méně, nabídne se toto množství vybraným účastníkům za stejných podmínek jako množství, která jim byla již přidělena.
V případě přijetí nabídky, která se týká množství většího než je zbývající disponibilní množství másla v dotyčném chladírenském skladu, dotyčnému účastníkovi nabídkového řízení se přidělí pouze toto zbývající množství. Odchylně od čl.
16 odst. 2 písm. f) však intervenční agentura určí jiné sklady s cílem dosáhnout množství uvedeného v nabídce.
V případě, že by přijetí více nabídek uvádějících stejnou cenu pro jeden chladírenský sklad, stejné zamýšlené použití másla a stejný způsob přimíchávání znamenalo překročení disponibilního množství, výběr nabídky se provede tak, že se disponibilní množství rozdělí úměrně k množstvím uvedeným v nabídkách.
Pokud by však takové rozdělení vedlo k tomu, že by byla přidělena množství menší než pět tun, výběr nabídky se provede losováním.
4. Práva a povinnosti vyplývající z nabídkového řízení nejsou převoditelné.
KAPITOLA IV
Prodej intervenčního másla prostřednictvím nabídkového řízení
Článek 20
1. Intervenční agentura neprodleně informuje všechny účastníky nabídkového řízení o výsledku jejich účasti v jednotlivých nabídkových řízení.
2. Před odběrem másla a ve lhůtě stanovené v čl. 21 odst. 2 uhradí vybraný účastník nabídkového řízení intervenční agentuře za každé množství, které má v úmyslu odebrat, částku odpovídající jeho nabídce, a složí jistotu na zpracování uvedenou v čl. 18 odst. 2.
3. S výjimkou případu vyšší moci, pokud účastník neuhradí částku uvedenou v odstavci 2 ve stanovené lhůtě, jistota na nabídkové řízení uvedená v čl. 17 odst. 1 propadá a prodej zbývajících množství se zruší.
Článek 21
1. Jakmile je uhrazena částka uvedená v čl. 20 odst. 2 a složena jistota uvedená v čl. 18 odst. 2, intervenční agentura vystaví poukázku na převzetí, v níž uvede:
a) množství, u kterého byly splněny výše uvedené podmínky a pořadové číslo nabídky, k níž se toto množství vztahuje;
b) chladírenský sklad, ve kterém je uskladněno;
c) termín pro odběr másla;
d) termín pro přimíchání do konečných produktů;
e) zvolený způsob přimíchávání podle ustanovení článku 3, a
zamýšlené použití (kategorie A nebo kategorie B).
2. Do 45 dnů po uplynutí lhůty pro podávání nabídek vybraný účastník nabídkového řízení odebere máslo, které mu bylo na základě jeho nabídky přiděleno.
Odběr může být prováděn po částech.
Pokud byla uhrazena částka uvedená v čl. 20 odst. 2, avšak máslo nebylo v uvedené lhůtě odebráno, náklady na skladování másla a spojená rizika nese vybraný účastník nabídkového řízení ode dne následujícího po dni uvedeném v odst. 1 písm. c).
3. Intervenční agentura předává máslo v obalech, na nichž je zřetelně a čitelně uveden odkaz na toto nařízení, zamýšlené použití (kategorie A nebo kategorie B) a zvolený způsob přimíchávání podle příslušných ustanovení článku 3.
Máslo zůstává v původním balení až do zahájení přimíchávání podle článku 3.
4. Ze závažných a řádně doložených obchodních důvodů povolí intervenční agentura, aby pod její kontrolou a ve shodě s tímto nařízením byla u celého množství nabídky uvedeného v článku 16 provedena změna zamýšleného použití nebo způsobu přimíchávání, před přidáním stopovacích látek v případě použití čl. 3 písm. a).
Pokud je však minimální prodejní cena, případně maximální částka podpory uvedená v čl. 18 odst. 1 totožná u kategorie A a kategorie B, na žádost účastníka může příslušný orgán povolit, aby pod jeho kontrolou a ve shodě s tímto nařízením byla u celého množství nabídky uvedeného v článku 16 provedena změna zamýšleného použití mezi těmito dvěma kategoriemi.
KAPITOLA V
Provádění nabídkového řízení, pokud jde o poskytování podpory
Článek 22
1. Intervenční agentura neprodleně informuje všechny účastníky nabídkového řízení o výsledku jejich účasti v jednotlivých nabídkových řízeních.
2. Vybraným účastníkům se sdělí zejména toto:
a) částka podpory poskytovaná pro dotyčné množství másla, zahuštěného másla nebo smetany a pořadové číslo nabídky, k níž se podpora vztahuje;
b) popřípadě částka jistoty na zpracování;
c) termín pro přimíchání do konečných produktů;
d) zvolený způsob přimíchávání podle článku 3 a zamýšlené použití (kategorie A nebo kategorie B), aniž je dotčeno použití čl. 21 odst. 4.
3. Podpora se vybranému účastníkovi vyplatí tehdy, pokud do dvanácti měsíců od uplynutí lhůty stanovené v článku 11 doloží:
a) u másla:
i) že byly splněny podmínky uvedené v čl. 1 odst. 2 písm. a)
a
ii) že máslo bylo přimícháno do konečných produktů ve lhůtě uvedené v článku 11 nebo že v případě použití čl. 3 písm. a) byla složena jistota na zpracování uvedená v čl. 18 odst. 2;
b) u zahuštěného másla:
i) že bylo vyrobeno podle specifikace v příloze I ve lhůtě uvedené v v článku 11,
a
ii) že bylo přimícháno do konečných produktů ve lhůtě uvedené v článku 11 nebo že v případě použití čl. 3 písm. a) byla složena jistota na zpracování uvedená v čl. 18 odst. 2;
c) u smetany:
i) že byly splněny podmínky uvedené v čl. 1 odst. 2 písm. c),
ii) že byla přimíchána do konečných produktů ve lhůtě uvedené v článku 11 nebo že v případě použití čl. 3 písm. a) byla složena jistota na zpracování uvedená v čl.
Jistotu na zpracování uvedenou v čl. 18 odst. 2 však není nutné složit, pokud se o podporu žádá po provedení kontrol uvedených v článku 23 a pokud je doloženo, že přimíchání uvedených produktů do konečných produktů se uskutečnilo ve lhůtě uvedené v článku 11.
4. Podpora se vyplatí do 60 dnů poté, kdy byly intervenční agentuře předloženy doklady podle odstavce 3, a to úměrně k množstvím, pro která byly tyto doklady předloženy.
Členský stát však může omezit vyplacení podpory na jednu žádost za měsíc a jedno nabídkové řízení.
Pokud v případě produktů uvedených v čl. 3 písm. b) dojde k překročení lhůty stanovené v článku 11 o méně než 60 dnů celkem, podpora se sníží ve výši 4 ECU za tunu a za den.
Po uplynutí této doby se zbývající částka podpory sníží o 15 % a poté o 2 % za každý další den.
Pokud není splněn podřízený požadavek ve smyslu článku 20 nařízení (EHS) č. 2220/85 a pokud v rámci tohoto nařízení nebyla stanovena žádná zvláštní sankce, podpora se sníží o 15 %.
V případě vyšší moci nebo v případě zahájení správního šetření ohledně nároku na podporu není podpora vyplacena, dokud není nárok na podporu prokázán.
KAPITOLA VI
Kontrolní opatření
Článek 23
1. S cílem zajistit plnění ustanovení tohoto nařízení přijmou členské státy kontrolní opatření uvedená v odstavcích 2 až 8 a nesou náklady na tato opatření.
2. Při výrobě zahuštěného másla, s přídavkem stopovacích látek nebo bez nich, nebo při přidávání stopovacích látek do smetany nebo másla nebo při balení do nového obalu uvedeného v čl. 7 odst. 1 druhém pododstavci zajistí příslušný subjekt provádění kontroly na místě na základě výrobního programu zařízení uvedeného v čl. 10 odst. 2 písm. d), a to takovým způsobem, že každá vybraná nabídka podle článku 16 se zkontroluje alespoň jednou. Pro účely kontroly jakosti však členské státy mohou se souhlasem Komise a pod svým dohledem zavést u některých schválených zařízení systém sebekontrol.
Tyto kontroly jsou prováděny formou odběru vzorků a jsou zaměřeny zejména na podmínky výroby, množství a složení získaného produktu, které závisí na použitém másle nebo smetaně.
Jako pravidelná součást kontrol se na základě zpracovaných množství provádí hloubkovou prověrkou a výběrem některých záznamů uvedených v čl. 10 odst. 2 písm. c), popřípadě některých účtů uvedených v čl. 12 odst. 1 písm. b), jakož i prověření, zda jsou plněny podmínky schválení zařízení.
3. Kontrola přimíchávání zahuštěného másla nebo másla do meziproduktů musí zahrnovat alespoň tato opatření:
a) kontrola dotyčných zařízení na místě se provádí neohlášeně na základě výrobního programu uvedeného v čl. 10 odst. 2 písm. d) a na základě použitých množství, avšak alespoň jednou měsíčně. Kontroly jsou zaměřeny zejména na podmínky, za kterých se meziprodukty vyrábějí, a na dodržování požadavků týkajících se obsahu máselného tuku v těchto produktech stanoveného podle čl. 8 odst. 2, a probíhají formou:
i) kontroly záznamů uvedených v čl. 10 odst. 2 písm. c) za účelem ověření složení vykázaného u vyrobených meziproduktů,
ii) odběru vzorků z meziproduktů a kontroly použitých máselných tuků za účelem ověření složení uvedeného ve zmíněných záznamech,
iii) kontroly vstupu máselného tuku a výstupu vyrobených meziproduktů;
b) kromě kontrol uvedených v písm. a) se ověřuje, zda jsou plněny podmínky schválení zařízení, popřípadě se kontrolují účty uvedené v čl. 12 odst. 1 a provádí se hloubková kontrola uvedených záznamů prostřednictvím:
- odběru vzorků, v případě použití čl. 3 písm. a),
- u každé šarže vyrobených meziproduktů, v případě použití čl. 3 písm. b).
4. Kontrola používání másla, zahuštěného másla, smetany nebo meziproduktů v konečných produktech musí zahrnovat alespoň tato opatření:
a) kontrola dotyčných zařízení se provádí na místě za účelem zjištění, zda použití produktu odpovídá kategorii použití uvedené v nabídce, a to na základě výrobních receptur a záznamů uvedených v čl. 10 odst. 2 písm. c) nebo účtů uvedených v čl. 12 odst. 1 písm. b):
i) odebíráním vzorků na základě použitých množství, v případě použití čl. 3 písm. a), avšak alespoň jednou měsíčně, jestliže se v daném zařízení měsíčně přimíchává nejméně pět tun másla nebo jeho ekvivalentu. Tato zařízení zasílají svůj výrobní program v souladu s čl. 10 odst. 2 písm. d),
ii) u každé výrobní šarže konečných produktů, v případě použití čl. 3 písm. b);
b) v případě použití čl. 3 písm. b) kontrola uvedená v písm. a) se provádí alespoň jednou měsíčně a kromě toho se pravidelně zjišťuje plnění:
i) ustanovení čl. 1 odst. 2, v případě potřeby, a případně odběr vzorků z konečných produktů,
ii) podmínek pro schválení zařízení,
iii) závazku učiněného podle čl. 3 písm. b).
Použití tohoto ustanovení lze pozastavit, pokud zařízení tento závazek nedodrželo.
5. V případě použití čl. 3 písm. b) se "výrobní šarží" rozumí množství produktů vyrobených z másla, zahuštěného másla nebo smetany, bez přídavku stopovacích látek, identifikované ve vztahu k celé nabídce nebo k části nabídky podle článku 16.
V případě použití čl. 3 písm. a) se kontrola uvedená v odst. 3 písm. a) a v odst. 4 písm. a) bodu i) provádí určením množství použitých z hlediska nabídek popsaných v článku 16.
6. V případě použití čl. 3 písm. a) se kontrola uvedená v odstavci 4 považuje za provedenou, jestliže vybraný účastník, popřípadě prodávající předloží prohlášení konečného uživatele, popřípadě konečného prodávajícího, použitelné pro veškerý prodej, v němž posledně jmenovaný:
a) potvrdí svůj závazek stanovený v prodejní smlouvě podle čl. 12 odst. 1 písm. c) bodu iii), že provede přimíchání do konečných produktů;
b) uvede, že si je vědom sankcí, které mu hrozí, pokud veřejné orgány provádějící kontrolu zjistí, že nesplnil povinnosti, ke kterým se zavázal.
Aniž jsou dotčeny sankce, které dotyčný členský stát již stanovil nebo teprve stanoví, intervenční agentuře je třeba uhradit za dotyčná množství částku ve výši částky jistoty na zpracování uvedené v čl. 18 odst. 2.
Členské státy sdělí Komisi do 1. března každého roku všechny případy, v kterých byl v předchozím roce použit tento bod.
První pododstavec se použije pouze tehdy, pokud se konečný uživatel, popřípadě poslední prodávající písemně zaváže, že během dvanáctiměsíčního období nakoupí nejvýše 9 tun ekvivalentu másla, popřípadě nejvýše 14 tun smetany nebo v případě másla nebo zahuštěného másla stejné množství v meziproduktech.
Uvedený pododstavec se nadále nepoužije na konečného uživatele, popřípadě posledního prodávajícího, který nedodržel svůj závazek.
Pokud to však příslušný orgán považuje za opodstatněné, může schválit další závazek konečného uživatele nebo posledního prodávajícího, který o to písemně požádá s uvedením důvodů pro nesplnění předchozího závazku.
Toto schválení může nabýt účinku až po uplynutí 12 měsíců od podání žádosti.
Mezitím se používá kontrola uvedená v odstavci 4.
7. Kromě kontrol uvedených v odstavcích 2 až 6 se pravidelně kontrolují údaje zaslané příslušnému orgánu podle čl. 10 odst. 2 písm. e) a čl. 12 odst. 1 písm. c) bodu vii).
8. O kontrolách prováděných podle tohoto článku musí být vyhotovena kontrolní zpráva, ve které je uvedeno datum kontroly, její trvání a popis kontrolní činnosti.
Článek 24
1. Pokud toto nařízení nestanoví jinak, nařízení Komise (EHS) č. 3002/92[11] se použije přiměřeně na produkty uvedené v tomto nařízení. Produkty uvedené v čl. 1 odst. 2 rovněž podléhají kontrole uvedené v článku 2 nařízení (EHS) č. 3002/92 od zahájení úkonů uvedených v článku 6 nebo, v případě zahuštěného másla bez přídavku stopovacích látek, ode dne výroby nebo, v případě másla bez přídavku stopovacích látek přimíchaného do meziproduktů, ode dne přimíchání a až do přimíchání do konečných produktů.
Zvláštní údaje, které musí být zapsány v kolonkách 104 a 106 kontrolního výtisku T5, jsou uvedeny v příloze VII.
2. V případě, že přidání stopovacích látek do másla nebo smetany, nebo přimíchání másla nebo smetany do konečných produktů, případně meziproduktů se uskuteční v jiném členském státě než je země výroby, je nutné k tomuto máslu nebo smetaně přiložit osvědčení, které vydává příslušný subjekt členského státu a které dokládá splnění podmínek uvedených v čl. 1 odst. 2.
KAPITOLA VII
Sdělení
Článek 25
Členské státy sdělí Komisi:
1. každý měsíc údaje uvedené v příloze VIII za předchozí měsíc;
2. před 1. březnem, 1. červnem, 1. zářím a 1. prosincem vždy za předchozí čtvrtletí kalendářního roku:
a) údaje uvedené v přílohách IX, X, XI a XII;
b) uhrazené ceny, vyjádřené jako vážený průměr s uvedením nejnižší a nejvyšší ceny, vykázané konečnými uživateli v souladu s pravidly stanovenými členským státem nebo zjištěné na základě kontroly odběrem vzorků provedené členským státem;
c) případy, kdy bylo zjištěno, že podmínky uvedené v čl. 1 odst. 2 nebyly splněny;
3. před 1. březnem každého roku za předchozí rok
- údaje uvedené v příloze XIII,
- počet změn zamýšleného použití schválených podle čl. 21 odst. 4, s uvedením dotyčných množství a dotyčného použití.
Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zajistily plnění povinností uvedených v čl. 10 odst. 2 písm. e) a čl. 12 odst. 1 písm. c) bodu vii).
KAPITOLA VIII
Závěrečná ustanovení
Článek 26
Pro účely tohoto nařízení se s výjimkou článků 8, 10 a 23 považuje Hospodářská unie belgicko-lucemburská za jeden členský stát.
Článek 27
Není-li výslovně stanoveno jinak, použije se nařízení (EHS) č. 2220/85.
Sankce za nesplnění podřízeného požadavku stanoveného v tomto nařízení vylučuje sankce stanovené nařízením (EHS) č. 2220/85.
Článek 28
Zrušuje se nařízení (EHS) č. 570/88.
Použijí se však nadále tato ustanovení:
a) nařízení (EHS) č. 570/88 se nadále použije na nabídková řízení, u nichž lhůta pro podávání nabídek končí před 1. lednem 1998, aniž jsou dotčena ustanovení článku 29 třetího pododstavce;
b) předtištěné obaly uvedené v článcích 8 a 9 nařízení (EHS) č. 570/88 lze používat do 30. června 1998;
23 bodu 5 nařízení (EHS) č. 570/88, jakož i schválení zařízení a meziproduktů podle článku 10 uvedeného nařízení zůstávají v platnosti podle tohoto nařízení, s výjimkou závazků týkajících se produktů kódů KN 0402 21 19 a 0402 21 99.
Příslušný orgán zajistí, aby dotyčná zařízení učinila dodatečné závazky uvedené v článku 10 nejpozději do 30. června 1998.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení.
Článek 29
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2596/97 ze dne 18. prosince 1997, kterým se prodlužuje období stanovené v čl. 149 odst. 1 Aktu o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Akt o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl. 149 odst. 2 tohoto aktu,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že čl.
149 odst. 1 aktu o přistoupení z roku 1994 stanoví období, v němž mohou být přijímána přechodná opatření k usnadnění přechodu ze stávajícího režimu v Rakousku, Finsku a Švédsku během přistoupení na režim vyplývající z uplatňování společné organizace trhu za podmínek stanovených v uvedeném aktu, a zejména k překonání závažných obtíží se zaváděním nového režimu ke stanovenému dni; že toto období končí 31. prosince 1997;
vzhledem k tomu, že v některých odvětvích nemohou být tyto obtíže překonány do stanoveného dne; že je proto třeba využít možnost, stanovenou v aktu, k prodloužení dotyčného období; že je třeba je prodloužit o jeden rok;
vzhledem k tomu, že v odvětví mléka a mléčných výrobků požadavky týkající se obsahu tuku v mléce určeném k lidské spotřebě dosud způsobují obtíže ve Finsku a Švédsku; že tyto obtíže nelze překonat do 31. prosince 1998; že je proto třeba využít možnost, stanovenou v aktu o přistoupení z roku 1994, k prodloužení dotyčného období na dva roky, pokud jde o tento zvláštní případ,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Období stanovené v čl. 149 odst. 1 aktu o přistoupení z roku 1994 se prodlužuje do 31. prosince 1998.
Toto období se však prodlužuje až do 31. prosince 1999, pokud jde o požadavky týkající se obsahu tuku v mléce určeném k lidské spotřebě a vyrobeném ve Finsku a Švédsku.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 1998.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 2597/97 ze dne 18. prosince 1997, kterým se stanoví doplňující pravidla společné organizace trhu s mlékem a mléčnými výrobky pro konzumní mléko
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 42 a 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že záměrem nařízení Rady (EHS) č.
1411/71 ze dne 29. června 1971, kterým se stanoví doplňující pravidla společné organizace trhu s mlékem a mléčnými výrobky pro konzumní mléko [4], je co možná nejvíce rozšířit trh s produkty kódu KN 0401 tím, že bude poskytována záruka jakosti a že nabídka bude přizpůsobena požadavkům a přáním spotřebitelů; že stanovení obchodních norem pro dotyčné mléčné výrobky přispívá ke stabilizaci trhu a tedy k zajištění přiměřené životní úrovně zemědělců; že je tedy v zájmu producentů i spotřebitelů tato pravidla dodržovat;
vzhledem k tomu, že je třeba provést určité změny ustanovení uvedeného nařízení a sjednotit je v novém nařízení, aby byly využity dosavadní zkušenosti a zjednodušena a vyjasněna pravidla, a tím lépe zaručena právní jistota dotčených stran;
vzhledem k tomu, že s cílem uspokojit požadavky spotřebitelů, kteří kladou stále větší důraz na výživovou hodnotu mléčných bílkovin, je nezbytné zajistit, aby mléčné výrobky obsahovaly alespoň přirozený podíl mléčných bílkovin, a umožnit, aby se konzumní mléko obohacovalo přídavkem mléčných bílkovin, minerálních solí nebo vitamínů nebo aby se snižoval jeho obsah laktosy;
5 odst. 9 směrnice Rady 92/46/EHS ze dne 16. června 1992 o hygienických předpisech pro produkci syrového mléka, tepelně ošetřeného mléka a mléčných výrobků a jejich uvedení na trh [5] stanoví některé požadavky na složení konzumního mléka; že v zájmu soudržnosti je žádoucí včlenit tato ustanovení do nařízení o obchodních normách a současně je změnit s ohledem na zkušenosti získané v této oblasti;
vzhledem k tomu, že je použitelná směrnice Rady 79/112/EHS ze dne 18. prosince 1978 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin určených k prodeji konečnému spotřebiteli, jejich obchodní úpravy a související reklamy [6], jakož i směrnice Rady 90/496/EHS ze dne 24. září 1990 o nutričním označování potravin [7];
vzhledem k tomu, že s cílem zajistit soudržnost režimu je nezbytné stanovit pro produkty dovážené ze třetích zemí stejná pravidla;
vzhledem k tomu, že členské státy musejí stanovit příslušné kontroly a sankce pro případ porušení tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Toto nařízení stanoví normy pro produkty kódu KN 0401 určené k lidské spotřebě v rámci Společenství, aniž jsou dotčena opatření na ochranu veřejného zdraví.
2. Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "mlékem" produkt získaný dojením jedné nebo více krav;
b) "konzumním mlékem" produkty uvedené v článku 3 určené pro dodávku spotřebiteli v nezměněném stavu;
c) "obsahem tuku" hmotnostní poměr mezi částmi mléčného tuku a 100 částmi dotyčného mléka;
d) "obsahem bílkovin" hmotnostní poměr mezi částmi bílkovin a 100 částmi dotyčného mléka (získá se vynásobením celkového obsahu dusíku v mléce vyjádřeného ve hmotnostních procentech číslem 6,38).
Článek 2
1. Pouze mléko, které splňuje požadavky stanovené pro konzumní mléko, může být bez zpracování dodáváno nebo prodáváno konečnému spotřebiteli, ať již přímo nebo prostřednictvím restaurací, nemocnic, jídelen nebo dalších podobných zařízení.
2. Obchodní označení používaná pro tyto produkty jsou uvedena v článku 3.
Tato označení jsou vyhrazena pouze pro produkty definované v uvedeném článku, aniž je dotčeno jejich použití ve složených označeních.
3. Členské státy přijmou opatření zajišťující informovanost spotřebitelů o povaze a složení dotyčných produktů, u kterých by neposkytnutí těchto informací mohlo spotřebitele uvést v omyl.
Článek 3
1. Za konzumní mléko se považují tyto produkty:
a) syrové mléko: mléko, které nebylo zahřáto na více než 40 °C nebo ošetřeno způsobem s rovnocenným účinkem;
b) plnotučné mléko: tepelně ošetřené mléko, které z hlediska obsahu tuku splňuje jeden z těchto požadavků:
- plnotučné mléko se standardizací: mléko s obsahem tuku minimálně 3,50 % (m/m).
Členské státy však mohou stanovit další kategorii plnotučného mléka s obsahem tuku nejméně 4,00 % (m/m),
- plnotučné mléko bez standardizace: mléko s obsahem tuku, který se od doby dojení nezměnil ani přidáním nebo odebráním mléčných tuků, ani smíšením s mlékem, jehož přirozený obsah tuku byl změněn.
Obsah tuku však nesmí být nižší než 3,50 % (m/m);
c) polotučné mléko: tepelně ošetřené mléko, jehož obsah tuku byl snížen na úroveň nejméně 1,50 % (m/m) a nejvýše 1,80 % (m/m);
d) odstředěné mléko: tepelně ošetřené mléko, jehož obsah tuku byl snížen na úroveň nejvýše 0,50 % (m/m).
2. Aniž je dotčena druhá odrážka odst. 1 písm. b), povoluje se pouze:
a) změna přirozeného obsahu mléčného tuku v důsledku odebrání nebo přidání smetany nebo přidání plnotučného mléka, polotučného mléka nebo odstředěného mléka s cílem splnit požadavky na obsah tuku stanovené pro konzumní mléko;
b) obohacení mléka přídavkem mléčných bílkovin, minerálních solí nebo vitamínů;
c) snížení obsahu laktosy přeměnou na glukosu a galaktosu.
Změny ve složení mléka uvedené v písmenech b) a c) se povolují pouze v případě, že jsou uvedeny na obalu produktu nesmazatelným, viditelným a snadno čitelným písmem.
Toto označení však nezbavuje povinnosti uvádět výživovou hodnotu podle směrnice 90/496/EHS.
Přidávají-li se bílkoviny, musí být jejich obsah v obohaceném mléku nejméně 3,8 % (m/m).
Členské státy však mohou omezit nebo zakázat změny složení mléka uvedené v písmenech b) a c).
Článek 4
Konzumní mléko musí splňovat tyto požadavky:
a) mít bod mrznutí blížící se průměrnému bodu mrznutí syrového mléka, který byl zjištěn ve sběrné oblasti původu;
b) mít hmotnost nejméně 1028 gramů na litr u mléka s obsahem tuku 3,5 % (m/m) při teplotě 20 °C nebo ekvivalentní hmotnost na litr v případě mléka s jiným obsahem tuku;
c) obsahovat nejméně 2,9 % (m/m) bílkovin u mléka s obsahem tuku 3,5 % (m/m) nebo mít ekvivalentní koncentraci v případě mléka s jiným obsahem tuku;
d) obsahovat nejméně 8,50 % (m/m) tukuprosté sušiny u mléka s obsahem tuku 3,5 % (m/m) nebo mít ekvivalentní obsah v případě mléka s jiným obsahem tuku.
Článek 5
Produkty dovážené do Společenství na prodej jako konzumní mléko musejí být v souladu s tímto nařízením.
Článek 6
Použije se směrnice 79/112/EHS, zejména s ohledem na vnitrostátní předpisy týkající se označování konzumního mléka.
Článek 7
1. Členské státy přijmou všechna vhodná opatření, aby zajistily kontrolu používání tohoto nařízení, uplatňovaly sankce za jeho porušení, předcházely podvodům a stíhaly za ně.
Tato opatření a jejich případné změny se sdělují Komisi během měsíce, který následuje po jejich přijetí.
2. Komise stanoví prováděcí pravidla k tomuto nařízení postupem podle článku 30 nařízení Rady (EHS) č. 804/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [8].
Článek 8
Zrušuje se nařízení (EHS) č. 1411/71.
Odkazy na nařízení (EHS) č. 1411/71 se považují za odkazy na toto nařízení.
Článek 9
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 1998.
Článek 4 se však použije ode dne 1. ledna 1999.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 2599/97 ze dne 18. prosince 1997, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2262/84, kterým se stanoví zvláštní opatření v odvětví olivového oleje
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 uvedené smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že podle čl. 1 odst.
5 nařízení (EHS) č. 2262/84 [3] má Rada přijmout kvalifikovanou většinou na návrh Komise do 1. ledna 1998 metodu financování skutečných nákladů agentur počínaje hospodářským rokem 1998/99;
vzhledem k tomu, že úkoly obvykle ukládané těmto agenturám musí být plněny i v hospodářském roce 1998/1999; že je proto třeba přijmout opatření k zajištění příspěvků Společenství na krytí výdajů těchto agentur, umožňující účinné fungování v rámci správní autonomie stanovené nařízením (EHS) č. 2262/84,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Čl. 1 odst. 5 poslední dva pododstavce nařízení (EHS) č. 2262/84 se nahrazují tímto:
"V hospodářském roce 1998/99 bude 50 % skutečných výdajů agentur kryto ze souhrnného rozpočtu Evropských společenství.
Komise přezkoumá do 1. října 1998 potřebu zachování příspěvku Společenství na krytí výdajů agentur a případně předloží Radě návrh. Postupem podle čl.
43 odst. 2 Smlouvy Rada do 1. ledna 1999 rozhodne o případném financování daných výdajů."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 19. prosince 1997, kterým se mění nařízení (ES) č. 3094/95 o podpoře lodního stavitelství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 92 odst. 3 písm. c) a články 94 a 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k tomu, že dohoda o zachování normálních soutěžních podmínek v odvětví stavby a oprav obchodních lodí, která byla v rámci Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (OECD) [2] uzavřena mezi Evropským společenstvím a některými třetími zeměmi, dosud nevstoupila v platnost;
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (ES) č. 3094/95 ze dne 22. prosince 1995 o podpoře lodního stavitelství [3] dosud nevstoupilo v platnost;
vzhledem k tomu, že podle článku 10 nařízení (ES) č. 3094/95 prozatímně platí příslušná ustanovení směrnice Rady 90/684/EHS ze dne 21. prosince 1990 o podpoře lodního stavitelství [4], a to až do doby, kdy dohoda OECD vstoupí v platnost, a to nejpozději do 31. prosince 1997;
vzhledem k tomu, že za předpokladu pokračujících nejistot ohledně vstupu dohody OECD v platnost, které může být prodlouženo do doby po 31. prosinci 1997, musí Rada učinit vhodná opatření až do rozhodnutí o možné nové úpravě podpory lodního stavitelství;
vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č. 3094/95 by mělo být proto změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 10 třetí pododstavec nařízení (ES) č. 3094/95 se nahrazuje tímto:
"Až do vstupu uvedené dohody v platnost, avšak nejpozději do 31. prosince 1998, se použijí příslušná ustanovení směrnice 90/684/EHS."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2616/97 ze dne 16. prosince 1997, kterým se mění nařízení (ES) č. 1445/95 o prováděcích pravidlech pro dovozní a vývozní licence v odvětví hovězího a telecího masa
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 805/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s hovězím a telecí masem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2321/97 [2], a zejména na články 9 a 13 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že článek 7 nařízení Komise (ES) č. 1445/95 ze dne 26. června 1995 o prováděcích pravidlech pro dovozní a vývozní licence v odvětví hovězího a telecího masa a o zrušení nařízení (EHS) č.
2377/80 [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2469/97 [4], stanoví, že veškerý vývoz produktů, pro které se žádá o vývozní náhradu, podléhá vydání vývozní licence se stanovením náhrady předem;
vzhledem k tomu, že za účelem zajištění řádné správy vývozů, zejména množství zmrazeného hovězího masa z intervenčních skladů, která jsou určena k vývozu do některých třetích zemí bez poskytnutí náhrady, by měl veškerý vývoz produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. a) nařízení (EHS) č. 805/68 a produktů kódů KN 010210, 16025031 až 16025080 a 16029069 podléhat vydání vývozní licence;
vzhledem k tomu, že v důsledku této nové povinnosti je nezbytné provést některé úpravy technického rázu, zejména pokud jde o délku platnosti licence, výši jistoty a úroveň pravidelných sdělení mezi členskými státy;
vzhledem k tomu, že Řídící výbor pro hovězí a telecí maso nevydal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1445/95 se mění takto:
1. článek 7 se nahrazuje tímto:
"Článek 7
Veškerý vývoz produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. a) nařízení (EHS) č. 805/68 a produktů kódů KN 010210, 16025031 až 16025080 a 16029069 podléhá vydání vývozní licence.";
2. článek 8 se nahrazuje tímto:
"Článek 8
1. Pro vývozy produktů, pro které se žádá o vývozní náhradu a pro které by měla být vydána vývozní licence se stanovením náhrady předem, je stanovena doba platnosti této licence na:
- 75 dní pro produkty kódů KN 0102 a 1602,
- 30 dní pro ostatní produkty,
počínaje dnem jejího skutečného vydání ve smyslu čl. 21 odst. 2 nařízení (EHS) č. 3719/88.
Doba platnosti vývozních licencí pro produkty z hovězího masa, které jsou vydány postupem podle článku 44 nařízení (EHS) č. 3719/88, však skončí uplynutím čtvrtého měsíce následujícího po dni jejich skutečného vydání ve smyslu čl. 21 odst. 1 uvedeného nařízení.
2. Pro vývozy, pro které se nežádá o vývozní náhradu, je doba platnosti licencí stanovena na:
- 45 dní pro vývozy zmrazeného hovězího masa z intervenčních skladů,
- 60 dní pro ostatní produkty,
počínaje dnem jejich skutečného vydání ve smyslu čl. 21 odst. 2 nařízení (EHS) č. 3719/88.
Žádosti o licenci a licence samotné uvádějí v kolonce 20 tuto poznámku:
- "Intervenční produkty bez náhrady (nařízení (ES) č.)"; pro licence uvedené v první odrážce,
- "Bez náhrady"; pro licence uvedené v druhé odrážce.
3. Žádosti o licenci a licence samotné uvádějí v kolonce 15 popis produktu, v kolonce 16 dvanáctimístný kód produktu nomenklatury zemědělských produktů pro vývozní náhrady a v kolonce 7 zemi určení.
4. Kategorie produktů uvedených v čl. 13a druhém pododstavci nařízení (EHS) č. 3719/88 jsou uvedeny v příloze III.";
3. článek 9 se nahrazuje tímto:
"Článek 9
1. Jistota pro vývozní licenci se stanovením náhrady předem činí:
a) 44 ECU za kus u živých zvířat;
b) 29 ECU za 100 kilogramů u produktů kódu 020130009100 nomenklatury zemědělských produktů pro vývozní náhrady;
c) 16 ECU za 100 kilogramů čisté hmotnosti u ostatních produktů.
2. Jistota pro jiné licence než licence uvedené v odstavci 1 činí:
a) 7 ECU za kus u živých zvířat;
b) 3 ECU za 100 kilogramů čisté hmotnosti u ostatních produktů.";
4. V článku 10 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Vývozní licence se stanovením náhrady předem uvedené v čl. 8 odst. 1 se vydávají pátý pracovní den následující po dni podání žádosti, a to za předpokladu, že v průběhu tohoto období Komise nepřijme žádná zvláštní opatření uvedená v odstavci 2. Na vývozy podle článku 14a nařízení (EHS) č. 3719/88 se však výše uvedená lhůta nevztahuje.";
5. článek 11 se nahrazuje tímto:
"Článek 11
1. Množství vyvážené v rámci tolerance uvedené v čl. 8 odst. 4 nařízení (EHS) č. 3719/88 nezakládá právo na výplatu náhrady, pokud je tento vývoz uskutečněn na základě licence uvedené v čl. 8 odst. 1 a licence uvádí v kolonce 22 poznámku:"Náhrada platí pro………tun (množství, pro které je licence vydána).";
2.
Ustanovení čl.
20 odst.
3 písm. b) druhé odrážky nařízení Komise (EHS) č.
3665/87 [5] se nepoužívají pro zvláštní vývozní náhrady poskytované pro vykostěné maso podle nařízení Komise (EHS) č.
1964/82 [6], pokud tyto produkty podléhají nebo podléhaly režimu podle článku 5 nařízení Rady (EHS) č. 565/80 [7].";
6. v článku 13 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Členské státy sdělí Komisi:
- v pondělí a ve čtvrtek každého týdne nejpozději do 12 hodin:
a) 1.1 žádosti o licence se stanovením náhrady předem podle čl. 8 odst. 1 nebo skutečnost, že nebyly podány žádné žádosti o licence;
1.2 žádosti o licence podle článku 44 nařízení (EHS) č. 3719/88 nebo skutečnost, že nebyly podány žádné žádosti o licence;
1.3 žádosti o licence podle čl. 8 odst. 2 první odrážky
podané až do posledního pracovního dne předcházejícího dni sdělení;
b) 1.1 množství, pro která byly licence vydány podle čl. 10 odst. 5 nebo skutečnost, že nebyly vydány žádné licence;
1.2 množství, pro která byly licence vydány na základě žádostí o licence podle článku 44 nařízení (EHS) č. 3719/88 spolu s uvedením dne podání žádosti o licenci a země určení
až do posledního pracovního dne předcházejícího dni sdělení; c) množství, pro která byly žádosti o vývozní licence staženy podle čl. 10 odst. 4,
- do 15. dne každého měsíce za předcházející měsíc:
d) žádosti o licence podle článku 14a nařízení (EHS) č. 3719/88;
e) množství, pro která byly licence vydány podle čl. 8 odst. 1 a která nebyla plně využita;
f) množství, pro která byly licence vydány podle čl. 8 odst. 2 první odrážky a která nebyla plně využita;
g) žádosti o licence podle čl. 8 odst. 2 druhé odrážky.";
7. příloha IV se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 2. ledna 1998.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 19. prosince 1997 o použití článku 6 nařízení (ES) č. 3281/94 a (ES) č. 1256/96 o víceletých systémech všeobecných celních preferencí pro některé průmyslové výrobky a zemědělské produkty pocházející z rozvojových zemí
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
vzhledem k tomu, že v článku 6 nařízení (ES) č.
3281/94 [3] a (ES) č. 1256/96 [4] je stanoveno, že nejrozvinutější přijímající země pozbývají od 1. ledna 1998 na základě objektivních a jasně definovaných kritérií nárok podle dotyčných nařízení;
vzhledem k tomu, že referenční prahovou hodnotou pro vyloučení nejrozvinutějších zemí by měl být nejnižší důchod na hlavu ve Společenství, přičemž tato hodnota musí být upravena podle indexu rozvoje uvedeného v části 2 přílohy II nařízení (ES) č. 3281/94 a (ES) č. 1256/96, aby byla zohledněna skutečnost, že některé země musí ještě zvýšit svůj vývoz průmyslových výrobků;
vzhledem k tomu, že tento přístup je objektivní a jasný, neboť zahrnuje nejméně sporný a nejreprezentativnější ukazatel současné situace ve zvýhodněných zemích a zároveň umožňuje plnění jednoho z cílů systému všeobecných preferencí, a sice diverzifikaci vývozů ze zvýhodněných zemí;
vzhledem k tomu, že vyloučení některých zemí ze systému všeobecných celních preferencí nesmí vést k tomu, že jiné země, které jsou členy téhož regionálního sdružení jako vyloučené země, nebudou již moci využívat výhod, které dříve získaly v rámci regionální kumulace díky používání výrobků pocházejících z dotyčných vyloučených zemí ve svém zpracovatelském průmyslu; že odstranění tohoto zvýhodnění by bylo v rozporu s cílem článku 6 uvedených nařízení, a sice s přerozdělováním výhod systému mezi méně rozvinuté země,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Kritéria uvedená v článku 6 nařízení (ES) č. 3281/94 a (ES) č. 1256/96 jsou tato:
- hrubý národní produkt na hlavu převyšující 8210 USD pro rok 1995 v souladu s nejnovějšími údaji Světové banky,
- index rozvoje vyšší než –1, vypočítaný podle vzorce a na základě údajů uvedených v části 2 přílohy II nařízení (ES) č. 3281/94 a (ES) č. 1256/96.
Tato kritéria se použijí kumulativně.
Článek 2
Vyškrtnutí určité země nebo území ze seznamu zemí a území, které na základě kritérií stanovených v článku 1 využívají všeobecné celní preference, nemá dopad na možnost používání výrobků pocházejících z takové země v rámci mechanismu regionální kumulace, který se vztahuje na regionální sdružení uvedená v čl. 72 odst. 3 nařízení Komise (ES) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [5], za předpokladu, že dotyčná země je členem regionálního sdružení od doby, kdy víceletý systém preferencí pro dotyčný výrobek vstoupil v platnost, a že není považována za zemi původu konečného výrobku ve smyslu článku 72a nařízení (ES) č. 2454/93.
Článek 3
Podle kritérií uvedených v článku 1 se ze seznamu zemí a území, které využívají všeobecné preference stanovené v příloze III nařízení (ES) č. 3281/94 a (ES) č. 1256/96, vyškrtávají tyto země a území:
- Hong Kong,
- Jižní Korea,
- Singapur.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. května 1998.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 29. prosince 1997, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 820/97, pokud jde o ušní značky, evidenci hospodářství a pasy v rámci systému identifikace a evidence skotu
(Text s významem pro EHP) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 820/97 ze dne 21. dubna 1997, kterým se stanoví systém identifikace a evidence skotu a které se týká označování hovězího masa a výrobků z hovězího masa [1], a zejména na čl. 10 písm. a), b) a c) uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že ušní značky by měly obsahovat údaje o členském státě původu a údaje o jednotlivém zvířeti; že nejvhodnější kódovanou formou pro takový údaj je dvoupísmenný kód země následovaný nejvýše dvanácti číslicemi; že některé členské státy mohou být oprávněny ponechat si svůj stávající systému po dobu přechodného období;
vzhledem k tomu, že kromě kódu země s nejvýše dvanácti číslicemi jsou povoleny i čárové kódy;
vzhledem k tomu, že je vhodné stanovit určitá minimální jednotná pravidla pro vzhled a vzor ušních značek;
vzhledem k tomu, že ustanovení o obsahu ušních značek je třeba přezkoumat s ohledem na zavedení počítačové databáze podle článku 5 nařízení (ES) č. 820/97;
vzhledem k tomu, že údaje uvedené v pase a evidenci musí být ve formě, která umožňuje zpětné vysledování zvířat;
vzhledem k tomu, že údaje se musí shodovat s údaji, které jsou obsaženy v počítačové databázi podle směrnice Rady ze dne 26. června 1964 o veterinárních otázkách obchodu se skotem a prasaty uvnitř Společenství (64/432/EHS) [2], naposledy pozměněné směrnicí 97/12/ES [3];
vzhledem k tomu, že s ohledem na kontrolní opatření v souvislosti s režimy podpor Společenství je nezbytné, aby byly v pase obsaženy některé údaje o prémiích podle čl. 4 písm. b) nařízení Rady (EHS) č. 805/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [4], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 2321/97 [5];
vzhledem k tomu, že s ohledem na časový rozvrh pro použití nařízení (ES) č. 820/97 by toto nařízení mělo vstoupit v platnost co nejdříve;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru evropského zemědělského orientačního a záručního fondu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I UŠNÍ ZNAČKY
Článek 1
1. Ušní značky obsahují alespoň název, kód nebo logo příslušného orgánu nebo příslušného ústředního orgánu členského státu, který je přidělil, a označení podle odstavce 2.
2. Označení na ušních značkách jsou tyto:
a) první dvě místa identifikují členský stát kde je hospodářství, ve kterém je zvíře poprvé identifikováno. K tomuto účelu se použije dvoupísmenný kód země stanovený v příloze;
b) za kódem země následuje nejvýše dvanáct číslic.
Irsko, Itálie, Španělsko, Portugalsko a Spojené království si však mohou až do 31. prosince 1999 ponechat svůj stávající systém alfa-numerického kódu pro dvanáct číslic následujících za kódem země.
3. Kromě údajů podle odstavce 1 mohou příslušné ústřední orgány členských států povolit i čárový kód.
Článek 2
Ušní značky splňují tato požadavky:
a) jsou z ohebné plastové hmoty;
b) jsou nepadělatelné a snadno čitelné po celý život zvířete;
c) nejsou opakovaně použitelné;
d) jsou vytvořeny tak, aby na zvířeti pěvně držely a nepůsobily mu bolest;
e) jsou opatřeny nesmazatelnými nápisy podle článku 1.
Článek 3
Ušní značky jsou vytvořeny podle tohoto vzoru:
a) každá ušní značka se skládá ze dvou částí, ze samčí části a ze samičí části;
b) každá část ušní značky obsahuje pouze údaje podle článku 1;
c) délka každé části ušní značky je nejméně 45 mm;
d) šířka každé části ušní značky je nejméně 55 mm;
e) velikost znaků je nejméně 5 mm.
Článek 4
Členské státy mohou vybrat pro druhou ušní značku jiný materiál nebo vzor a mohou rozhodnout, že na ni uvedou další údaje, pokud jsou splněna ustanovení čl. 1 odst. 1 a 2.
Článek 5
Členské státy sdělí všem ostatním členským státům a Komisi vzory první a druhé ušní značky stanovené v článcích 3 a 4.
KAPITOLA II Pasy a evidence
Článek 6
1. Pasy obsahují alespoň toto:
a) údaje podle čl. 14 odst. 3 bodu C1 první až sedmé odrážky směrnice 64/432/EHS;
b) údaje podle:
- čl. 14 odst. 3 bodu C2 druhé odrážky směrnice 64/432/EHS nebo
- čl. 14 odst. 3 bodu C2 první odrážky, pokud je databáze stanovená v článku 5 nařízení (ES) č. 820/97 zcela funkční;
c) podpis držitele nebo držitelů, s výjimkou přepravce. Pokud je databáze zcela funkční podle čl. 6 odst. 3 první odrážky nařízení (ES) č. 820/97, je v pase uveden pouze podpis posledního držitele;
d) název vydávajícího orgánu;
e) datum vystavení pasu.
2. Aniž jsou dotčena ustanovení kapitoly I bodu A.1 přílohy směrnice Rady 91/628/EHS [6], pokud je tele do čtyř týdnů věku přemístěno, mohou členské státy stanovit, že musí být doprovázeno dočasným dokladem, který obsahuje alespoň údaje podle odstavce 1, a to ve formátu schváleném příslušným orgánem.
Dočasný doklad vystaví první držitel telete a s výjimkou přepravců ho doplní každý další držitel telete.
Držitel předloží dočasný doklad příslušnému orgánu předtím, než zvíře dosáhne čtyř týdnů věku nebo během sedmi dní, pokud zvíře zemřelo nebo bylo poraženo před věkem čtyř týdnů.
Pokud je tele ještě naživu, vystaví příslušný orgán pas během 14 dní po přijetí dočasného dokladu.
Pas uvádí veškeré podrobnosti o přemisťování telete, jak byly zaznamenány v dočasném dokladu.
Pokud je pupík zhojený, může být tele doprovázené dočasným dokladem přemístěno mezi hospodářstvími pouze dvakrát.
Pro účely tohoto odstavce se přemístění mezi dvěma hospodářstvími prostřednictvím trhu nebo sběrného centra pro telata považuje za jedno přemístění, pokud trh nebo sběrné centrum pro telata může na požádání příslušných orgánů poskytnout úplný záznam uskutečněných transakcích.
3. Pokud jde o požadavek, aby každý držitel zvířat oznámil všechna přemístění, narození a smrt zvířete podle čl. 7 odst. 1 druhé odrážky nařízení (ES) č. 820/97, lhůtu, která má být dodržena, stanoví členský stát, ale pokud jde o narození, lhůta nesmí v žádném případě překročit 15 dní ode dne označení zvířete ušní značkou, a od 1. ledna 2000 lhůta nesmí překročit sedm dní ode dne označení zvířete ušní značkou.
Článek 7
Kromě údajů podle článku 6 jsou v pasu doplněny tyto údaje o poskytnutí prémie na skot samčího pohlaví podle čl. 4 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 805/68:
a) žádost o prémie nebo poskytnutí prémie pro první věkovou třídu;
b) žádost o prémie nebo poskytnutí prémie pro druhou věkovou třídu.
Článek 8
Evidence obsahuje alespoň toto:
a) aktuální údaje podle čl. 14 odst. 3 bodu C1 první až čtvrté odrážky směrnice 64/432/EHS;
b) datum smrti zvířete v hospodářství;
c) v případě odchodu zvířat z hospodářství: jméno a adresu držitele, s výjimkou přepravce, nebo identifikační kód hospodářství, do kterého bylo zvíře přemístěno, a datum odchodu;
d) v případě příchodu zvířat do hospodářství: jméno a adresu držitele, s výjimkou přepravce, nebo identifikační kód hospodářství, ze kterého bylo zvíře přemístěno, a datum příchodu;
e) jméno a podpis zástupce příslušného orgánu, který kontroloval evidenci a datum provedení kontroly.
Článek 9
Členské státy sdělí všem ostatním členským státům a Komisi vzor pasu a evidenci hospodářství, kterou používají na svém území.
KAPITOLA III Společná ustanovení
Článek 10
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 18. prosince 1997, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2847/93 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (EHS) č.
2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [4] stanoví určitá kontrolní opatření vztahující se k rybolovné činnosti, včetně intenzity rybolovu;
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (ES) č. 779/97 ze dne 24. dubna 1997 o zavedení režimu řízení intenzity rybolovu v Baltickém moři [5] stanoví, že členské státy budou provádět následné sledování intenzity rybolovu rybářských plavidel Společenství v Baltickém moři;
vzhledem k tomu, že podle čl. 6 odst. 2 nařízení (ES) č. 779/97 je třeba zajistit dodržování režimu řízení intenzity rybolovu v Baltickém moři, zejména použitím ustanovení hlavy IIa nařízení (EHS) č. 2847/93 o záznamech údajů o intenzitě rybolovu do lodního deníku, o postupech pro předávání jmenných seznamů Komisi, o shromažďování údajů o intenzitě rybolovu členských států jakož i o předávání souhrnných údajů o intenzitě rybolovu Komisi;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2847/93 by se mělo proto pozměnit,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2847/93 se mění takto:
1. V článku 19a se za odstavec 1 vkládá nový odstavec 1a, který zní:
Články 19e, 19f, 19g, 19h a 19i se použijí pro rybářská plavidla Společenství, která od členských států podle článku 2 nařízení Rady (ES) č. 779/97 ze dne 24. dubna 1997 o zavedení režimu řízení intenzity rybolovu v Baltickém moři [6] obdržela povolení k provádění rybolovných činností v rybolovných oblastech uvedených v příloze uvedeného nařízení."
2. V čl. 19a odst. 2 se poslední věta nahrazuje tímto:
"Rybářská plavidla o délce vyšší než je uvedená délka, která neobdržela povolení členských států podle článku 2, čl. 3 odst. 5 a článku 9 nařízení (ES) č. 685/95 a podle článku 2 nařízení (ES) č. 779/97, nesmějí provádět rybolovné činnosti v oblastech uvedených v odstavcích 1 a 1a".
3. V čl. 19f odst. 1 se doplňují slova, která znějí:
"a podle článku 2 nařízení (ES) č. 779/97".
4. V článku 19i se po první odrážce vkládá nová odrážka, která zní:
"— uskutečněné během předcházejícího čtvrtletí v každé rybolovné oblasti podle čl. 19a odst. 1a pro bentické druhy ryb, lososy, pstruhy obecné a sladkovodní druhy ryb do konce prvního měsíce každého kalendářního čtvrtletí, jakož i o intenzitě rybolovu uskutečněné v jednotlivých měsících během předcházejícího roku do 15. února každého kalendářního roku".
5. V článku 19i první odrážce se nahrazuje výraz "článek 19a" výrazem "čl. 19a odst. 1".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Rozhodnutí ze dne 21. března 1997 o přístupu veřejnosti k dokumentům evropské agentury pro životní prostředí (97/C 282/04)
Vysvětlující prohlášení
1. Podle nařízení Rady (EHS) č. 1210/90 ze dne 7. května 1990 o zřízení Evropské agentury pro životní prostředí a Evropské informační a pozorovací sítě pro životní prostředí [1] je jedním z úkolů agentury "zajistit, aby veřejnost byla řádně informována o stavu životního prostředí" (čl. 1 odst. 2). V souladu s tímto obecným ustanovením je agentura povinna "zajistit rozsáhlé šíření spolehlivých informací o životním prostředí" (čl. 2 bod vi)).
2. Vzhledem k tomu, že volný přístup k informacím o životním prostředí, které mají k dispozici úřady členských států, napomůže ke zlepšení ochrany životního prostředí, byl směrnicí Rady 90/313/EHS ze dne 7. června 1990 o svobodě přístupu k informacím o životním prostředí [2] zajištěn přístup k dokumentům držených členskými státy.
3. Dne 6. prosince 1993 Rada a Komise schválily kodex chování pro přístup veřejnosti k dokumentům Rady a Komise [3].
Krátce nato přijaly oba orgány při dodržení uvedeného kodexu rozhodnutí o přístupu veřejnosti k jejich dokumentům [4].
4. Agentura až dosud uplatňovala rozhodnutí Komise obdobně.
Jelikož jí však byla přiznána právní subjektivita a právní samostatnost, není výše uvedenými rozhodnutími vázána, a je tudíž nutné, aby přijala vlastní soubor pravidel týkajících se volného přístupu k dokumentům Evropské agentury pro životní prostředí.
Důrazně se doporučuje, aby tato pravidla úzce sledovala pravidla přijatá Radou a Komisí.
Dané rozhodnutí se v souladu se zásadou právní samostatnosti neodvolává na výše uvedený kodex chování, nýbrž musí být uplatňováno nezávisle.
5. Pokud jde o podstatu tohoto rozhodnutí, od samého počátku jasně vychází z odhodlání agentury poskytnout co možná nejširší přístup k stávajícím dokumentům.
Účelem daného rozhodnutí je stanovit pravidla, podle nichž má veřejnost právo žádat o dostupné dokumenty, aniž by musela prokazovat zájem.
Je nutno chápat, že žadatelé jsou oprávněni přijímat stávající dokumenty a nahlížet do nich, avšak že Agentura není povinna na žádost veřejnosti provádět výzkumnou práci nebo vytvářet nové dokumenty.
6. Přístup k dokumentům (bez ohledu na jejich podobu) se obvykle omezuje na dokumenty vydané agenturou.
U všech ostatních dokumentů budou žadatelé vyzváni, aby se obrátili na orgán, z něhož vyžádané dokumenty vycházejí.
7. Nahlížení do dokumentů agentury v prostorách agentury bude obvykle zdarma, agentura má mít však možnost účtovat malý poplatek za fotokopie dokumentů přesahujících 30 stran.
8. Za jistých podmínek může být přístup k dokumentům agentury odmítnut, zejména v případech, kdy to vyžaduje veřejný zájem, ochrana jednotlivce nebo soukromí nebo ochrana obchodního či průmyslového tajemství.
Z důvodů jednotnosti se považuje za vhodné navrhnout tyto výjimky (článek 5) přesně týmž způsobem jako v kodexu chování přijatém Radou a Komisí.
9. Rozhodnutí stanoví následující postup:
- všechny žádosti musí být podávány výkonnému řediteli kanceláře.
Za vyřizování všech žádostí odpovídá výkonný ředitel,
- má-li agentura v úmyslu odmítnout přístup k dokumentům, musí být žadatel písemně uvědoměn o důvodech tohoto úmyslu.
Žadatel může proti tomuto rozhodnutí podat odvolání u osoby předsedající správní radě.
Předpokládá se, že k tomuto bude docházet jen ve velice výjimečných případech,
- rozhodne-li předsedající správní rady o zamítnutí odvolání, jeho rozhodnutí musí uvádět důvody zamítnutí a musí žadatele uvědomit o možnosti podání stížnosti veřejnému ochránci práv v souladu s článkem 138c Smlouvy o ES.
10. Rozhodnutí správní rady Evropské agentury pro životní prostředí bylo přijato a po dvou letech bude týmž orgánem přezkoumáno.
Mělo by být uveřejněno v řadě C Úředního věstníku Evropských společenství a zpřístupněno veřejnosti.
Znění rozhodnutí
I. Veřejnost má co nejširší přístup k dokumentům agentury za podmínek stanovených v tomto rozhodnutí.
"Dokumentem agentury" se rozumí jakýkoliv existující psaný text v jakékoli podobě, který obsahuje existující údaje a vydala jej Evropská agentura pro životní prostředí.
Toto rozhodnutí se nevztahuje na dokumenty, které již byly zveřejněny.
II. Žádost o přístup k dokumentu agentury se podává písemně výkonnému řediteli agentury [5].
Žadatelé nemusí prokazovat zájem.
Žádosti musí být formulovány dostatečně přesným způsobem a musí obsahovat údaje umožňující identifikaci požadovaného dokumentu.
V případě potřeby bude žadatel dotázán na bližší podrobnosti.
III. Žadatel má k dokumentům agentury přístup buď formou nahlédnutí do nich v prostorách agentury, nebo tak, že mu jsou na jeho náklady zaslány jejich kopie.
Za fotokopie převyšující svým počtem 30 listů může agentura účtovat poplatek 10 ECU a k tomu 0,036 ECU za list.
Poplatky za informace v jiných podobách se stanoví případ od případu, avšak nesmějí být nepřiměřeně vysoké.
Dokumenty se poskytují v jazyce, ve kterém jsou k dispozici, s přihlédnutím k preferenci žadatele.
Nikdo, komu byl dokument agentury zpřístupněn, jej nesmí bez předchozího povolení prodávat ani rozšiřovat pro obchodní účely.
Reprodukce uveřejněných dokumentů je povolena v případě, že je uveden jejich zdroj.
IV. Za vyřizování žádostí zodpovídá výkonný ředitel a dohlíží na to, aby se dělo co možná nejrychleji.
Ve lhůtě jednoho měsíce se žadateli písemně sdělí, zda bude jeho žádosti vyhověno, nebo zda je v úmyslu agentury ji zamítnout.
V případě úmyslu odmítnout přístup jsou mu sděleny důvody tohoto úmyslu.
Žadatel je také vyrozuměn o lhůtě jednoho měsíce, během níž může požádat osobu předsedající správní radě o přezkoumání úmyslu odmítnout přístup, a pokud jí nevyužije, má se za to, že svou žádost stáhl.
Nezodpovězení žádosti do jednoho měsíce od podání se rovná odmítnutí.
V takovém případě se žadatel může ve lhůtě jednoho měsíce obrátit na osobu předsedající správní radě, a pokud jí nevyužije, má se za to, že svou žádost stáhl.
O žádosti o přezkoumání musí být rozhodnuto co nejrychleji, avšak nejpozději do dvou měsíců od jejího podání.
Je-li žádost zamítnuta, musí rozhodnutí uvádět důvody.
Žadatel je zároveň vyrozuměn o možnosti podat stížnost veřejnému ochránci práv v souladu s článkem 138e Smlouvy o ES.
V. Přístupu k dokumentům agentury nebude vyhověno v případech, kdy by jejich zveřejnění mohlo ohrozit:
- ochranu veřejného zájmu (veřejnou bezpečnost, mezinárodní vztahy, měnovou stabilitu, soudní řízení, inspekci nebo vyšetřování),
- ochranu jednotlivce nebo soukromí,
- ochranu obchodního nebo průmyslového tajemství,
- ochranu finančních zájmů Společenství,
- ochranu důvěrnosti údajů, již požaduje fyzická nebo právnická osoba, která poskytla jakoukoli z informací obsažených v dokumentu, nebo již vyžaduje zákonodárství členské země, která poskytla jakoukoli z oněch informací.
Přístup k dokumentu agentury může být odmítnut v zájmu ochrany důvěrné povahy jednání agentury.
VI. Toto rozhodnutí bude po dvou letech uplatňování přezkoumáno.
V rámci přípravy přezkoumání předloží výkonný ředitel správní radě v přiměřenou dobu zprávu o provádění tohoto rozhodnutí.
VII.
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem 1. června 1997.
Bude zveřejněno
o veřejném přístupu k dokumentům Evropské nadace odborného vzdělávání
(Text s významem pro EHP)
(97/C 369/11) SPRÁVNÍ RADA EVROPSKÉ NADACE ODBORNÉHO VZDĚLÁVÁNÍ,
s ohledem na prohlášení o právu na přístup k informacím připojené k závěrečnému aktu Smlouvy o Evropské unii, které zdůrazňuje, že průhlednost rozhodovacího procesu posiluje demokratickou povahu institucí a důvěru veřejnosti ve správu,
s ohledem na závěry, ve kterých Evropská rada na zasedání v Birminghamu a Edinburghu schválila zásady na podporu přiblížení Společenství občanům,
s ohledem na závěry ze zasedání Evropské rady v Kodani, které znovu potvrdily zásadu poskytování co nejširšího přístupu k informacím občanům a vyzvaly Komisi a Radu, aby co nejdříve přijaly nezbytná opatření pro zavedení dotyčné zásady do praxe,
vzhledem k tomu, že uvedenými zásadami nejsou dotčeny vhodné předpisy o přístupu k souborům údajů týkajícím se přímo osob, které na nich mají zvláštní zájem;
vzhledem k tomu, že uvedené zásady by měly být prováděny v plném souladu s předpisy o utajených informacích;
vzhledem k tomu, že toto rozhodnutí tvoří další prvek politiky informací a komunikace Evropské nadace odborného vzdělávání,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Veřejnost má co nejširší přístup k dokumentům v držení Evropské nadace odborného vzdělávání (dále jen "nadace").
"Dokumentem" se rozumí jakýkoli text na jakémkoli nosiči, který obsahuje skutečné údaje a je v držení nadace.
Toto rozhodnutí se nevztahuje na dokumenty nadace, které jsou zveřejněny Úřadem pro úřední tisky Evropských společenství.
Článek 2
1. Veškeré žádosti o přístup k dokumentům se podávají písemně řediteli nadace.
Žádosti je nutno vypracovat s dostatečnou přesností; musí obsahovat informace, které umožní určit dotyčný dokument nebo dokumenty.
Bude-li to nezbytné, požádá ředitel žadatele o další podrobnosti.
2. Ředitel informuje žadatele do jednoho měsíce písemně, zda je jeho žádosti vyhověno.
Pokud se dokument v držení nadace týká činností podniknutých na základě dohody, kterou nadace uzavřela s některým členským státem, institucí nebo subjektem Společenství nebo s jakýmkoli jiným národním nebo mezinárodním subjektem, je nutné vyžádat si před každým rozhodnutím jejich souhlas.
3. Není-li odpověď na žádost o přístup k dokumentům obdržena do jednoho měsíce, považuje se to zamítnutí žádosti.
4. Pokud se ředitel rozhodne zamítnout žádost, musí uvést důvody a také dostupné opravné prostředky, tj. soudní řízení a stížnosti k veřejnému ochránci práv podle článku 138e Smlouvy o založení Evropského společenství.
5. Žadatel má přístup k dokumentům buď nahlédnutím na místě, nebo zasláním kopie na jeho vlastní náklady.
Lze účtovat poplatek, který nepřekročí přiměřenou částku.
Pokud si žadatel přeje nahlédnout do dokumentu na místě, snaží se nadace učinit vše pro to, aby mu bylo vyhověno.
6. Po projednání s žadateli bude nadace hledat spravedlivé řešení, jak vyhovět opakovaným žádostem nebo takovým žádostem, které se týkají velmi rozsáhlých dokumentů.
7. Nadace si může vymínit, aby osoba, které byl dokument zpřístupněn, nesměla uvedený dokument kopírovat nebo rozšiřovat pro obchodní účely bez jejího předchozího povolení.
8. Pokud byl dokument v držení nadace vypracován fyzickou nebo právnickou osobou, členským státem, orgánem nebo institucí Společenství nebo jakýmkoli jiným národním nebo mezinárodním subjektem, je nutno zaslat žádost původci.
Článek 3
Nadace zamítne přístup k jakémukoli dokumentu, jehož zveřejnění by mohlo ohrozit:
- ochranu veřejného zájmu (zejména veřejné bezpečnosti, mezinárodních vztahů, finanční stability, soudních řízení, kontrol a šetření),
- ochranu jednotlivce a jeho soukromí,
- ochranu obchodních a průmyslových tajemství,
- ochranu finančních zájmů Společenství,
- ochranu důvěrnosti údajů vyžádanou fyzickou nebo právní osobou, která informace poskytla, nebo požadovanou právními předpisy členského státu, který informace poskytl.
Nadace může též zamítnout přístup za účelem ochrany svých zájmů na důvěrnosti údajů ze svých jednání.
Článek 4
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem 1. listopadu 1997.
Bude zveřejněno
ze dne 18. prosince 1997, kterým se mění rozhodnutí 96/411/ES o zlepšení zemědělské statistiky Společenství
(98/3/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že rozhodnutí 96/411/ES [3] stanoví předkládání zpráv, na jedné straně členskými státy Komisi, a na druhé straně Komisí Evropskému parlamentu a Radě;
vzhledem k tomu, že získané zkušenosti ukázaly, že lhůty stanovené pro předání těchto zpráv jsou příliš nepružné;
vzhledem k tomu, že je proto nutno posunout zamýšlená data a zavést pružnější lhůty,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 96/411/ES se mění takto:
1. v článku 5 se lhůta "k 31. březnu" nahrazuje lhůtou "k 31. červenci";
2. v článku 11 se lhůta "do 1. listopadu 1997" nahrazuje lhůtou "do 1. listopadu 1999".
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o seznamu zařízení ve Svazové republice Jugoslávii schválených pro dovoz čerstvého masa do Společenství (Text s významem pro EHP)
(98/8/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 72/462/EHS ze dne 12. prosince 1972 o veterinárních a hygienických otázkách dovozu skotu, prasat, ovcí a koz, čerstvého masa nebo masných výrobků ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou Aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl. 4 odst. 1 a čl. 18 odst. 1 písm. a) a b) uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že zařízením ve třetích zemích nelze povolit vyvážet čerstvé maso do Společenství, pokud nesplňují obecné a zvláštní podmínky stanovené v uvedené směrnici;
vzhledem k tomu, že Svazová republika Jugoslávie zaslala v souladu s čl. 4 odst. 3 směrnice 72/462/EHS seznam zařízení s povolením vyvážet do zemí Společenství;
vzhledem k tomu, že po veterinární misi Společenství se jeví, že veterinární situace ve Svazové republice Jugoslávii je srovnatelná s veterinární situací v zemích Společenství, zejména pokud jde o onemocnění přenosná prostřednictvím masa;
vzhledem k tomu, že kontroly na místě prokázaly, že hygienická úroveň uvedených zařízení je uspokojivá a že tedy mohou být zařazena do prvního seznamu zařízení vypracovaného v souladu s čl. 4 odst. 1 uvedené směrnice, z nichž lze povolit dovoz čerstvého masa;
vzhledem k tomu, že na dovoz čerstvého masa ze zařízení uvedených v seznamu přílohy tohoto rozhodnutí se i nadále vztahují již stanovená ustanovení, obecná ustanovení Smlouvy, a zejména další veterinární předpisy Společenství, zejména v oblasti ochrany zdraví;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Zařízení ve Svazové republice Jugoslávii uvedená v příloze se schvalují pro dovoz čerstvého masa do Společenství.
2. Dovoz z uvedených zařízení i nadále podléhá jinde stanoveným veterinárním předpisům Společenství, a zejména předpisům o ochraně zdraví.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se mění rozhodnutí 97/569/ES, kterým se stanoví prozatímní seznamy zařízení třetích zemí, z nichž členské státy povolují dovoz masných výrobků (Text s významem pro EHP)
(98/9/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 95/408/ES ze dne 22. června 1995 o podmínkách sestavování prozatímních seznamů zařízení třetích zemí na přechodné období, ze kterých jsou členské státy oprávněny dovážet některé produkty živočišného původu, produkty rybolovu nebo živé mlže [1], ve znění rozhodnutí 97/34/ES [2], a zejména na čl.
2 odst. 4 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k tomu, že prozatímní seznamy zařízení třetích zemí vyrábějících masné výrobky byly sestaveny rozhodnutím Komise 97/569/ES [3];
vzhledem k tomu, že Jižní Afrika zaslala seznam zařízení, které vyrábějí drůbeží masné výrobky, a pro které příslušné orgány potvrzují, že tato zařízení jsou v souladu s předpisy Společenství;
vzhledem k tomu, že je možné sestavit pro Jižní Afriku prozatímní seznam zařízení, která vyrábějí drůbeží masné výrobky; že rozhodnutí 97/569/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 97/569/ES se doplňuje o přílohu tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 15. prosince 1997.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 15. prosince 1997, kterým se počtvrté mění směrnice Rady 82/894/EHS o hlášení chorob zvířat ve Společenství a kterým se dočasně mění četnost hlášení týkajících se bovinní spongiformní encefalopatie (Text s významem pro EHP)
(98/12/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 82/894/EHS ze dne 21. prosince 1982 o hlášení chorob zvířat ve Společenství [1], naposledy pozměněnou rozhodnutím Komise 92/450/EHS [2], a zejména čl. 5 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že na území Společenství se dále objevují ohniska bovinní spongiformní encefalopatie; že tuto chorobu je tedy třeba ponechat na seznamu chorob povinných hlášením podle směrnice 82/894/EHS;
vzhledem k tomu, že na základě získané zkušenosti je třeba prodloužit ohlašovací povinnost u ohnisek této choroby; že však odchylně až do 31. prosince 2002 se jeví být postačujícím týdenní oznamování ohnisek obsahující informace normálně požadované u sekundárních ohnisek;
vzhledem k tomu, že je třeba zrušit ustanovení přijatá dříve o hlášení této choroby;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V příloze I směrnice 82/894/EHS se doplňuje "bovinní spongiformní encefalopatie".
Článek 2
Odchylně od čl. 3 odst. 1 směrnice 82/894/EHS se až do 31. prosince 2002 hlásí každé ohnisko bovinní spongiformní encefalopatie podle článku 4 uvedené směrnice.
Článek 3
Zrušuje se rozhodnutí 92/450/EHS.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 27. listopadu 1997 o uzavření Dohody mezi Evropským společenstvím a Kanadou o celní spolupráci a vzájemné pomoci v celních otázkách
(98/18/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 ve spojení s čl. 228 odst. 2 první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že dne 5. dubna 1993 Rada pověřila Komisi, aby jménem Společenství sjednala dohody o celní spolupráci s některými důležitými obchodními partnery Společenství;
vzhledem k tomu, že je třeba schválit Dohodu mezi Evropským společenstvím a Kanadou o celní spolupráci a vzájemné pomoci v celních otázkách,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda mezi Evropským společenstvím a Kanadou o celní spolupráci a vzájemné pomoci v celních otázkách se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Komise, jíž jsou nápomocni zástupci členských států, zastupuje Společenství ve Smíšeném výboru pro celní spolupráci zřízeném podle článku 20 dohody.
Článek 3
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osoby zmocněné podepsat dohodu jménem Společenství.
Článek 4
Předseda Rady provede jménem Společenství notifikaci stanovenou v článku 24 dohody [1].
Článek 5
Toto rozhodnutí bude vyhlášeno
ze dne 19. prosince 1997, kterým se mění rozhodnutí 83/653/EHS o přidělení práv k lovu sledě v Severním moři od 1. ledna 1984
(98/21/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3760/92 ze dne 20. prosince 1992 o zavedení režimu Společenství pro rybolov a akvakulturu [1], a zejména na čl. 8 odst. 4 bod ii) uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že rozhodnutí 83/653/EHS [2] stanoví způsob přidělení práv k lovu sledě
ze dne 8. ledna 1998, kterým se některé třetí země a některé oblasti třetích zemí uznávají za prosté Xanthomonas campestris (všech kmenů patogenních pro Citrus), Cercospora angolensis Carv. et Mendes a Guignardia citricarpa Kiely (všech kmenů patogenních pro Citrus)
(98/83/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 77/93/EHS ze dne 21. prosince 1976 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 97/14/ES [2], a zejména na přílohu IV část A kapitolu I body 16.2, 16.3 a 16.3a uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že ustanovení přílohy IV části A kapitoly I bodů 16.2, 16.3 a 16.3a odkazují na plody Citrus L., Fortunella Swingle, Poncirus Raf. a jejich křížence pocházející ze třetích zemí, o nichž je známo, že se v nich vyskytuje Xanthomonas campestris (všechny kmeny patogenní pro Citrus), Cercospora angolensis Carv. et Mendes nebo Guignardia citricarpa Kiely (všechny kmeny patogenní pro Citrus);
vzhledem k tomu, že je třeba tato ustanovení zpřísnit; že by za tím účelem měly být kromě jiného určeny třetí země uznané za prosté Xanthomonas campestris (všech kmenů patogenních pro Citrus), Cercospora angolensis Carv. et Mendes nebo Guignardia citricarpa Kiely (všech kmenů patogenních pro Citrus) a stanovit oblasti prosté těchto škodlivých organismů ve třetích zemích, o nichž je známo, že se v nich tyto organismy vyskytují;
vzhledem k informacím, které dodala Evropská a středozemní organizace pro ochranu rostlin (EPPO) a "Centre for Agriculture und Bioscience International";
vzhledem k tomu, že tímto rozhodnutím není dotčeno žádné pozdější zjištění, které by mohlo prokázat, že se zmíněné škodlivé organismy v daných třetích zemích nebo daných oblastech třetích zemí vyskytují;
vzhledem k tomu, že Komise zajistí, aby dotyčné třetí země poskytovaly veškeré technické informace potřebné k posouzení uvedené situace;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru, PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Níže uvedené třetí země se uznávají za prosté Xanthomonas campestris (všech kmenů patogenních pro Citrus):
- všechny třetí země produkující citrusové plody v evropsko-středomořské oblasti zahrnující Evropu, Alžírsko, Kypr, Egypt, Izrael, Libyi, Maltu, Maroko, Tunisko a Turecko,
- v Africe: Jižní Afrika, Gambie, Ghana, Guinea, Keňa, Súdán, Svazijsko a Zimbabwe,
- ve Střední nebo Jižní Americe a v karibské oblasti: Bahamy, Belize, Chile, Kolumbie, Kostarika, Kuba, Ekvádor, Honduras, Jamajka, Mexiko, Nikaragua, Peru, Dominikánská republika, Santa Lucia, Salvádor, Surinam a Venezuela.
Článek 2
Níže uvedené oblasti se uznávají za prosté Xanthomonas campestris (všech kmenů patogenních pro Citrus):
- v Argentině: Catamarca, Jujuy, Salta a Tucumán,
- v Austrálii: Nový jižní Wales, Queensland, Jižní Austrálie a Viktoria,
- v Brazílii: Sao Paulo, s výjimkou oblasti Presidente Prudente,
- ve Spojených státech amerických: Arizona, Kalifornie, Florida (s výjimkou oblastí Dade County a Manatee County), Guam, Havaj, Luisiana, Severní Mariany, Portoriko, Americká Samoa, Texas a Americké Panenské ostrovy,
- v Uruguaji: všechny oblasti, s výjimkou departementů Salto, Riviera a Paysandu – na sever od řeky Chapicuy.
Článek 3
Níže uvedené třetí země se uznávají za prosté Cercospora angolensii Carv. et Mendes:
- všechny třetí země produkující citrusové plody v Severní, Střední nebo Jižní Americe a v karibské oblasti, v Asii (s výjimkou Jemenu), v Evropě a Oceánii,
- všechny třetí země produkující citrusové plody v Africe, s výjimkou Angoly, Kamerunu, Středoafrické republiky, Konžské demokratické republiky, Gabunu, Guiney, Keni, Mozambiku, Nigérie, Ugandy, Zambie a Zimbabwe.
Článek 4
Níže uvedené třetí země se uznávají za prosté Guignardia citricarpa Kiely (všech kmenů patogenních pro Citrus):
- všechny třetí země produkující citrusové plody v Severní, Střední nebo Jižní Americe, v karibské oblasti a
kterým se mění rozhodnutí 80/804/EHS o veterinárních podmínkách a veterinárních osvědčeních pro dovoz čerstvého masa z Kanady (Text s významem pro EHP)
(98/91/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
se ohledem na Smlouvu o založení Evropských společenství,
s ohledem na směrnici Rady 72/462/EHS ze dne 12. prosince 1972 o veterinárních a hygienických otázkách dovozu skotu, prasat a čerstvého masa ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou směrnicí Rady 96/91/ES [2], a zejména na čl.
14 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 80/804/EHS [3], naposledy pozměněné rozhodnutím 96/727/ES [4], stanoví veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz čerstvého masa z Kanady;
vzhledem k tomu, že je možné, bez rizika šíření choroby, přijmout čerstvé maso domácích prasat, ovcí a koz, pokud tato zvířata pocházejí z Kanady nebo Spojených států amerických nebo prožila určitou dobu v jedné z těchto dvou zemí;
vzhledem k tomu, že Kanada i Spojené státy se zavázaly oznamovat Komisi a členským státům nejpozději do 24 hodin potvrzení výskytu závažné nákazy zvířat;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 80/804/EHS se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije od patnáctého dne po oznámení členským státům.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o zveřejnění odkazu na normu EN 692 "Mechanické lisy – bezpečnost" podle směrnice Rady 89/392/EHS (Text s významem pro EHP)
(98/100/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/392/EHS ze dne 14. června 1989 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se strojních zařízení [1], naposledy pozměněnou směrnicí 93/68/EHS [2], a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na stanovisko výboru zřízeného směrnicí Rady 83/189/EHS [3], naposledy pozměněnou rozhodnutím Komise 96/139/ES [4],
vzhledem k tomu, že v článku 2 směrnice 89/392/EHS je stanoveno, že strojní zařízení mohou být uváděna na trh a do provozu pouze tehdy, neohrožují-li zdraví a bezpečnost osob, případně i domácích zvířat nebo majetku, pokud jsou správně instalována, udržována a používána k určeným účelům;
vzhledem k tomu, že u strojních zařízení, která jsou ve shodě s harmonizovanými normami, na něž byl zveřejněn odkaz v Úředním věstníku Evropských společenství, se předpokládá splnění základních požadavků na ochranu zdraví a bezpečnost podle článku 3 směrnice 89/392/EHS;
vzhledem k tomu, že členské státy jsou povinny zveřejňovat odkazy na vnitrostátní normy, kterými se přejímají harmonizované normy;
vzhledem k tomu, že Francie má za to, že norma EN 692 "Mechanické lisy – bezpečnost" výše uvedeným základním požadavkům plně nevyhovuje;
vzhledem k tomu, že Komise po přezkoumání informací, které Francie oznámila, uznává, že v uvedené normě jsou nedostatky týkající se lisů se spojkami s tvarovým stykem, které mohou vystavit uživatele vážnému nebezpečí;
vzhledem k tomu, že je proto třeba upřesnit ty části dotyčné normy, které se týkají ochranných krytů a ovládacích ochranných krytů, jakož i používání bezpečných nástrojů jako prostředku ochrany; že proto bude nutno vydat Evropskému výboru pro normalizaci (CEN) pověření k tomu, aby normu co nejdříve změnil;
vzhledem k tomu, že do změny normy bude v zájmu efektivnosti třeba brát zřetel na uvedené nedostatky, které nicméně nemají vliv na lisy s třecí spojkou, na něž se tato norma rovněž vztahuje;
vzhledem k tomu, že normu EN 692 je proto třeba zveřejnit s příslušným upozorněním,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Zveřejnění harmonizované normy EN 692 "Mechanické lisy – bezpečnost", přijaté Evropským výborem pro normalizaci (CEN) dne 16. března 1996,
ze dne 2. února 1998, kterým se členské státy opravňují k přijetí dočasných mimořádných opatření proti šíření třásněnky Thrips palmi Karny vůči Thajsku
(98/109/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 77/93/EHS ze dne 21. prosince 1976 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství[1], naposledy pozměněnou směrnicí 97/14/ES[2], a zejména na čl. 15 odst. 3 této směrnice,
vzhledem k tomu, že pokud se některý členský stát domnívá, že existuje bezprostřední nebezpečí zavlečení třásněnky Trips palmi Karny na jeho území ze třetí země, může dočasně přijmout jakákoliv doplňková opatření nezbytná pro jeho ochranu proti tomuto nebezpečí;
vzhledem k tomu, že v důsledku zachycení třásněnky Trips palmi Karny na řezaných květinách čeledi Orchidaceae pocházejících z Thajska přijaly některé členské státy úřední opatření, aby chránily území Společenství proti zavlečení třásněnky Trips palmi Karny a zavedly zvláštní doplňkové monitorovací postupy pro detekci uvedeného organismu na zmíněné komoditě;
vzhledem k tomu, že z důvodu opakovaného zachycení třásněnky Trips palmi Karny je třeba přijmout mimořádná opatření použitelná na celé území Společenství, aby se zajistila účinnější ochrana proti zavlečení třásněnky Trips palmi Karny do Společenství z výše uvedené země; že v rámci těchto opatření by mělo být požadováno rostlinolékařské osvědčení pro řezané květiny čeledi Orchidaceae pocházející z Thajska spolu s úředním prohlášením osvědčujícím, že místo produkce je prosté třásněnky Trips palmi Karny, nebo že zásilka byla podrobena vhodnému fumigačnímu ošetření, aby bylo zaručeno, že zásilka je prosta Thysanoptera;
vzhledem k tomu, že pokud se ukáže, že mimořádná opatření uvedená v článku 1 tohoto rozhodnutí nejsou dostačující k zabránění zavlečení třásněnky Trips palmi Karny, nebo že tato opatření nebyla dodržována, bude nutné uvažovat o přísnějších nebo alternativních opatřeních;
vzhledem k tomu, že účinky mimořádných opatření budou průběžně hodnoceny v letech 1997/1998 a že případná další opatření pro dovoz řezaných květin čeledi Orchidaceae pocházejících z Thajska budou zvažována na základě výsledků tohoto hodnocení;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Řezané květiny čeledi Orchidaceae pocházející z Thajska mohou být dovezeny na území Společenství pouze, pokud jsou dodržena mimořádná opatření stanovená v příloze tohoto rozhodnutí.
Mimořádná patření uvedená v příloze se použijí výhradně na zásilky, které opustily Thajsko až poté, kdy Komise uvědomila uvedenou zemi o těchto opatřeních.
Článek 2
Dovážející členské státy poskytnou Komisi a ostatním členským státům do 30. srpna 1998 informace o množství dovezeném podle tohoto rozhodnutí včetně podrobné technické zprávy o úředním testu podle bodu 3 přílohy.
Článek 3
Toto rozhodnutí bude přezkoumáno nejpozději do 30. září 1998.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 16. prosince 1997 o uzavření Protokolu o přistoupení Monackého knížectví k Úmluvě o ochraně Alp
(98/118/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 130s odst. 1 této smlouvy ve spojení s čl. 228 odst. 2 a odst. 3 prvním pododstavcem,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že Evropské společenství je smluvní stranou Úmluvy o ochraně Alp (Alpské úmluvy) [3];
vzhledem k tomu, že ochrana Alp představuje velkou výzvu pro všechny členské státy vzhledem k přeshraniční povaze environmentálních, hospodářských a sociálních problémů alpské oblasti;
vzhledem k tomu, že se Společenství účastnilo jednání o Protokolu o přistoupení Monackého knížectví k Úmluvě o ochraně Alp a že jej podepsalo dne 20. prosince 1994;
vzhledem k tomu, že souhlas být vázán Alpskou úmluvou zároveň předpokládá rovněž souhlas být vázán protokolem, který rozšiřuje zeměpisnou oblast, na niž se úmluva vztahuje;
vzhledem k tomu, že rozšíření Alpské úmluvy na Monacké knížectví umožňuje účinnější ochranu Alp v rámci celé alpské oblasti;
vzhledem k tomu, že je proto vhodné, aby Společenství protokol schválilo,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Protokol o přistoupení Monackého knížectví k Úmluvě o ochraně Alp se schvaluje jménem Evropského společenství.
Znění protokolu se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné jménem Společenství uložit listiny o schválení u Rakouské republiky v souladu s čl. 11 odst. 2 úmluvy.
ze dne 26. ledna 1998, kterým Evropské společenství uzavírá Prozatímní dohodu o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským společenstvím, Evropským společenstvím uhlí a oceli a Evropským společenstvím pro atomovou energii na jedné straně a Uzbeckou republikou na straně druhé
(98/138/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 ve spojení s čl. 228 odst. 2 první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k tomu, že až do vstupu v platnost Dohody o partnerství a spolupráci mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Uzbeckou republikou na straně druhé, podepsané ve Florencii dne 21. června 1996, je nezbytné jménem Evropského společenství schválit Prozatímní dohodu o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským společenstvím, Evropským společenstvím uhlí a oceli a Evropským společenstvím pro atomovou energii na jedné straně a Uzbeckou republikou na straně druhé,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Prozatímní dohoda o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským společenstvím, Evropským společenstvím uhlí a oceli a Evropským společenstvím pro atomovou energii na jedné straně a Uzbeckou republikou na straně druhé jakož i přílohy, protokol a prohlášení se schvalují jménem Evropského společenství.
Znění uvedených aktů se připojují k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osoby zmocněné podepsat prozatímní dohodu jménem Evropského společenství [2].
Článek 3
Předseda Rady učiní jménem Evropského společenství oznámení stanovené v článku 32 prozatímní dohody.
kterým se stanoví některá prováděcí pravidla ke kontrolám na místě prováděným ve veterinární oblasti znalci Komise v členských státech (Text s významem pro EHP)
(98/139/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 64/433/EHS ze dne 26. června 1964 o hygienických otázkách obchodu s čerstvým masem uvnitř Společenství [1], naposledy pozměněnou směrnicí 92/23/ES [2], a zejména na článek 12 uvedené směrnice, jakož i na odpovídajících ustanovení dalších směrnic a rozhodnutí ve veterinární oblasti, zejména pak těch, které se týkají veterinárních otázek obchodu s produkty živočišného původu uvnitř Společenství, které stanoví veterinární podmínky pro obchod s živými zvířaty a produkty živočišného původu, které se týkají zjišťování výskytu reziduí v živých zvířatech a čerstvém mase, jimiž se zavádějí opatření pro tlumení a eradikaci některých chorob, které se týkají ochrany zvířat a které zavádějí finanční opatření pro eradikaci některých chorob a týkají se výdajů ve veterinární oblasti,
vzhledem k tomu, že Komise by měla stanovit obecná prováděcí pravidla, jimiž se vymezí podmínky, za nichž musí ve spolupráci s dotyčnými členskými státy probíhat kontroly na místě podle dotyčných směrnic a rozhodnutí;
vzhledem k tomu, že v rámci kontrol na místě podle článku 12 směrnice 64/433/EHS a článku 10 směrnice 71/118/EHS ze dne 15. února 1971 o hygienických otázkách produkce čerstvého drůbežího masa a jeho uvádění na trh [3], naposledy pozměněné směrnicí 96/23/ES [4], může Komise bez předchozího upozornění ověřovat používání ustanovení směrnice 85/73/EHS ze dne 29. ledna 1985 o financování veterinárních inspekcí a kontrol podle směrnic 89/662/EHS, 95/425/EHS, 90/675/EHS a 91/496/EHS [5], naposledy pozměněné směrnicí 96/43/ES [6];
vzhledem k tomu, že v zájmu nezbytného zajištění jednotného používání právních předpisů Společenství by kontroly na místě měly být zahrnuty do programů vypracovaných po diskusích s dotyčnými členskými státy a po výměně názorů na půdě Stálého veterinárního výboru;
vzhledem k tomu, že tato spolupráce by měla pokračovat při provádění kontrol na místě a že by mělo být umožněno, aby znalce Komise doprovázeli znalci jmenovaní Komisí, kterým by byly uloženy určité povinnosti a jimž by byly hrazeny výdaje na cestu a pobyt;
vzhledem k tomu, že v zájmu účinnosti by měly být stanoveny lhůty, v nichž Komise rozešle výsledky kontrol členským státům, v nichž byly kontroly provedeny, a lhůty pro předání připomínek členských států;
vzhledem k tomu, že je nezbytné se přesvědčit, že dotyčné členské státy berou na vědomí výsledky kontrol na místě;
vzhledem k tomu, že v zájmu transparentnosti by měl být Evropský parlament, spotřebitelé a producenti, v mezích daných Smlouvou a zejména s ohledem na nutnost dodržovat závazek profesního tajemství podle článku 214 Smlouvy, informováni o závěrech těchto kontrol na místě a doporučeních z nich vyplývajících;
vzhledem k tomu, že by měla být vypracována ustanovení pro rychlý postup pro přijímání rozhodnutí Společenství v případě potřeby, zejména pak v případech, kdy kontrolou na místě bylo odhaleno vážné riziko pro veřejné zdraví nebo nebyla-li po kontrole provedena opatření, která byla uznána jako nezbytná;
vzhledem k tomu, že v zájmu jasnosti by mělo být zrušeno rozhodnutí Komise 96/345/ES [7];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Toto rozhodnutí stanoví některá prováděcí pravidla týkající se kontrol na místě prováděných ve veterinární oblasti v členských státech znalci Komise.
Pro účely této směrnice se výrazem "kontroly na místě ve veterinární oblasti" (dále jen "kontroly") rozumí ověřovací akce a inspekce nezbytné k tomu, aby se zajistilo, že ustanovení právních předpisů Společenství jsou používána jednotným způsobem.
2. Ustanovení této směrnice se použijí, aniž jsou dotčena ustanovení případných dohod o hygienických opatřeních v obchodu se živými zvířaty a produkty živočišného původu, uzavřených mezi Evropským společenstvím a třetími zeměmi.
Článek 2
Kontroly se provádí ve všech členských státech.
Komise vypracuje obecný program kontrol a předá jej k výměně názorů ve Stálém veterinárním výboru.
Tento obecný program má obsahovat informace o všech činnostech, které má Komise podniknout v rámci uskutečněných kontrol.
Článek 3
1. Programy kontrol mají být organizovány a uskutečňovány ve spolupráci s dotyčným členským státem, který pro tento účel jmenuje jednoho nebo více znalců.
2. Komise může po prodiskutování s dotyčným členským státem odložit nebo uspíšit některé kontroly nebo provést další kontroly, pokládá-li to za potřebné zejména ze hygienických důvodů, z důvodů ochrany zvířat, nebo na základě výsledků předchozích kontrol.
3. Komise má v každém případě oznámit členskému státu počátek programu kontrol nejméně deset dní předem.
Článek 4
1. Kromě znalců z členského státu, v němž se provádí inspekce, může znalce Komise provázet při kontrole jeden nebo více znalců z jednoho nebo více ostatních členských států, kteří jsou na seznamu podle odstavce 2.
Při organizování kontrol může členský stát, v němž se má kontrola provádět, odmítnout účast znalce z jiného členského státu. Této možnosti může využít jen jednou.
2. Každý členský stát má Komisi navrhnout alespoň dva znalce se zvláštní kvalifikací v označených oblastech a má jí oznámit jejich jména, oblast, pro niž jsou kvalifikováni, přesnou služební adresu a číslo telefonu a faxu.
Komise vede seznam těchto znalců a s příslušným orgánem dotyčného členského státu konzultuje předem přizvání znalce k doprovodu znalců Komise během kontrol podle odstavce 1.
Domnívá-li se členský stát, že jím navržený znalec by nadále neměl být uveden v seznamu, oznámí to Komisi.
Jestliže by v důsledku toho počet znalců klesl pod požadované minimum, navrhne členský stát Komisi jednoho nebo více náhradníků.
Článek 5
1. Při provádění kontrol se znalec členského státu nebo znalci určení Komisí musí řídit pokyny Komise.
2. Informace získané znalcem nebo znalci členského státu v průběhu kontrol ani závěry z nich nesmějí být za žádných okolností použity pro osobní účely ani vyzrazeny osobám, které nepatří do příslušné útvaru Komise nebo členského státu.
3. Náklady na cestu a pobyt znalce nebo znalců členského státu, jmenovaných Komisí, se hradí podle pravidel pro náklady na cestu a pobyt osob, které nepatří ke Komisi a byly vyzvány, aby působily ve funkci znalce.
Článek 6
1. Členský stát, na jehož území se provádějí kontroly podle této směrnice, poskytuje znalcům Komise a znalcům Komisí jmenovaným podporu, kterou potřebují ke splnění svého úkolu.
Všem dotyčným osobám má být při provádění kontrol zejména umožněn stejný přístup na místa, do zařízení, do instalací a do dopravních prostředků, jako úředníkům příslušného orgánu.
2. V průběhu kontrol se mají znalci řídit stejnými pokyny, které musí dodržovat úředníci příslušného orgánu členského státu podle odstavce 1. Tímto ustanovením není dotčeno ustanovení čl. 5 odst. 1.
Článek 7
1. Po skončení kontrol znalci Komise ústně informují dotyčný členský stát o závěrech, k nimž došli, a o případných nápravných opatřeních, která pokládají za potřebná, včetně stupně jejich naléhavosti.
Komise potvrdí výsledky kontroly během 20 pracovních dní formou písemné zprávy, pokud byly v pořádku obdrženy veškeré doplňkové informace vyžádané během provádění kontroly, jež během kontroly nebyly k dispozici.
Dotyčný členský stát předá své připomínky během 25 pracovních dní po obdržení písemné zprávy Komise.
V naléhavých případech, nebo bylo-li během kontroly na místě zjištěno významné ohrožení zdraví nebo ochrany zvířat, má být členský stát písemně informován o zjištěních mise znalců co nejrychleji, a to každopádně nejpozději do 10 pracovních dní od skončení mise.
Členský stát má předat své připomínky také co nejdříve, a to každopádně do 10 pracovních dní od převzetí písemné zprávy Komise.
Při poskytování informací o zjištěních mise má Komise zejména respektovat požadavky stanovené v článku 214 Smlouvy.
Těmito ustanovení zůstává nedotčena pravomoc Komise stanovit prozatímní ochranná opatření podle právních ustanovení předpisů Společenství ve veterinární oblasti.
2. Na základě výsledků provedených kontrol uskuteční členský stát veškerá nezbytná nápravná opatření.
3. Jestliže znalci Komise v průběhu kontroly odhalí významné případy nedodržení právních předpisů Společenství v členském státu, nebo v jedné či několika oblastech členského státu, musí na žádost Komise důkladně prozkoumat obecnou situaci v dané oblasti.
Členský stát může případně na základě konzultace s Komisí omezit šetření na oblasti, jichž se týkal program kontrol; oznámí Komisi ve lhůtě Komisí stanovené výsledky kontrol a opatření, která byla podniknuta k nápravě situace.
4. Jestliže dotyčný členský stát nepodnikne během předepsané doby náležitá nápravná opatření, a zejména v případech, kdy kontrola odhalila vážná rizika pro veřejné zdraví, zdraví zvířat nebo ochranu zvířat, má Komise podniknout postupem podle článku 17 směrnice Rady 89/662/EHS [8] veškerá opatření, která pokládá za nezbytná.
Článek 8
1. Komise pravidelně informuje formou písemné zprávy všechny členské státy ve Stálém veterinárním výboru o nálezech z kontrol provedených v každém z členských států a o doporučeních z těchto výsledků vyvozených.
Komise o těchto nálezech a doporučeních informuje Evropský parlament.
Komise tyto nálezy a doporučení také pravidelně zveřejňuje.
2. Při opatřeních uvedených tomto článku musí Komise a členské státy postupovat zejména vyhovět požadavkům stanoveným v článku 214 Smlouvy.
Článek 9
Ustanovení tohoto rozhodnutí se přezkoumají na základě zprávy Komise pro členské státy do 31. prosince 1998.
Článek 10
Zrušuje se rozhodnutí 96/345/ES.
Článek 11
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se stanoví některá pravidla týkající se kontrol na místě ve veterinární oblasti, jež znalci Komise provádějí ve třetích zemích (Text s významem pro EHP)
(98/140/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 71/118/EHS ze dne 15. února 1971 o hygienických otázkách produkce čerstvého drůbežího masa a jeho uvádění na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí 96/23/ES [2], a zejména na článek 14 uvedené směrnice a na odpovídající ustanovení jiných směrnic ve veterinární oblasti, které se týkají hygienických předpisů a veterinárních podmínek pro dovoz různých druhů zvířat nebo produktů živočišného původu,
vzhledem k tomu, že by Komise měla stanovit obecná prováděcí pravidla, kterými by se stanovily podmínky, za nichž by se ve třetích zemích měly ve spolupráci se členskými státy provádět kontroly na místě ve veterinární oblasti;
vzhledem k tomu, že by některá pravidla týkající se kontrol na místě prováděných znalci Komise měla být společná pro všechny právní předpisy v uvedené oblasti; že by proto měla být stanovena v jediném rozhodnutí; že rozhodnutí Komise 86/474/EHS ze dne 11. září 1986 o kontrolách na místě prováděných v rámci režimu použitelného pro dovoz skotu, prasat a čerstvého masa ze třetích zemí [3] je však nadále použitelné;
vzhledem k tomu, že při kontrolách na místě se ověřuje dodržování plánů, které musejí třetí země předkládat podle směrnice Rady 92/117/EHS ze dne 17. prosince 1992 o ochranných opatřeních proti některým zoonózám a některým původcům zoonóz u zvířat a v produktech živočišného původu se zaměřením na předcházení ohniskům infekce a otravám z potravin [4], naposledy pozměněné směrnicí 97/22/ES [5];
vzhledem k tomu, že při kontrolách zařízení, která jsou schválená nebo která mají být schválena pro účely vývozu čerstvého masa do Společenství, musejí být rovněž zkontrolovány podmínky porážení v souladu s článkem 15 směrnice Rady 93/119/ES ze dne 22. prosince 1993 o ochraně zvířat při porážení nebo utrácení [6];
vzhledem k tomu, že by v zájmu účinnosti měly být stanoveny lhůty, ve kterých Komise odešle výsledky kontrol na místě třetím zemím, v nichž byly tyto kontroly provedeny;
vzhledem k tomu, že by kontroly na místě měly být v rozsahu nezbytném pro jednotné používání právních předpisů Společenství začleněny do programů vypracovaných po rozhovorech s členskými státy a po výměně názorů ve Stálém veterinárním výboru;
vzhledem k tomu, že by tato spolupráce měla pokračovat během kontrol na místě prováděných znalci Komise v doprovodu znalců členských států určených Komisí; že znalci členských států musejí mít určité povinnosti a musejí jim být hrazeny náklady na cestu a pobyt;
vzhledem k tomu, že po provedení kontrol na místě by mělo být zaručeno, že jsou členským státům oznámeny výsledky, a měla by být navržena vhodná opatření, která jsou v souladu s právními předpisy Společenství;
vzhledem k tomu, že v zájmu průhlednosti by Evropský parlament, spotřebitelé a výrobci měli být v rámci Smlouvy a zejména s ohledem na nutnost dodržovat povinnost zachovávat profesní tajemství stanovenou v článku 214 Smlouvy informováni o závěrech a o doporučených opatřeních, které z kontrol na místě vyplývají;
vzhledem k tomu, že podle Dohody Světové obchodní organizace o používání hygienických a rostlinolékařských opatření, a zejména článku 8 a odst. 1 písm. d) přílohy C uvedené dohody, musí být důvěrnost údajů vyplývajících z kontrol, inspekcí a schvalovacích postupů respektována, aby byly chráněny oprávněné obchodní zájmy;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 97/134/ES [7] by mělo být v zájmu jasnosti zrušeno;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Tímto rozhodnutím se stanoví některá pravidla týkající se kontrol na místě ve veterinární oblasti, jež znalci Komise provádějí ve třetích zemích.
Pro účely tohoto rozhodnutí se "kontrolami na místě ve veterinární oblasti" (dále jen "kontroly") rozumějí ověřovací a inspekční opatření nezbytná pro ověření toho, zda hygienické záruky, veterinární záruky a záruky týkající se ochrany zdraví zvířat poskytované třetími zeměmi, pokud jde o podmínky produkce a uvádění na trh, mohou být, aniž je dotčena kontrola používání stávajících veterinárních předpisů, považovány alespoň za rovnocenné zárukám používaným ve Společenství.
2. V souladu s příslušnými právními předpisy umožňují kontroly zejména stanovit nebo pozměnit:
- seznam třetích zemí nebo částí třetích zemí, ze kterých členské státy povolují dovoz,
- zvláštní dovozní podmínky pro každou třetí zemi, včetně jakéhokoliv veterinárního osvědčení, které musí doprovázet všechny zásilky určené pro Společenství,
- seznam zařízení, ze kterých členské státy povolují dovoz.
3. Ustanovení tohoto rozhodnutí se použijí, aniž jsou přitom dotčena ustanovení jakékoliv případné dohody o veterinárních opatřeních použitelných pro obchod se živými zvířaty a produkty živočišného původu, která byla uzavřena mezi Evropským společenstvím a třetími zeměmi.
Článek 2
1. Komise vypracuje obecný program kontrol pro příslušné právní předpisy a příslušné třetí země a předloží ho k výměně názorů ve Stálém veterinárním výboru.
V obecném programu se uvedou údaje o obsahu a frekvenci opatření, která Komise přijme v souvislosti s kontrolami.
2. Po konzultaci s členskými státy ve Stálém veterinárním výboru může Komise odložit nebo urychlit některé kontroly nebo provést dodatečné kontroly, považuje-li to především z hygienických důvodů nebo na základě výsledků předchozích kontrol za nutné.
Článek 3
1. Znalci Komise mohou být během kontrol doprovázeni jedním nebo více znalci z jednoho nebo více členských států určenými v souladu s odstavcem 2.
2. Každý členský stát navrhne Komisi nejméně dva znalce s odbornou kvalifikací v daných oblastech působnosti a oznámí Komisi jejich jména, oblasti působnosti, přesné úřední adresy a čísla faxu a telefonu.
Komise seznam těchto znalců uchová a dříve než znalce pozve, aby doprovázel znalce Komise při kontrolách uvedených v odstavci 1, poradí se o něm s příslušným orgánem členského státu.
Pokud se členský stát domnívá, že znalec, kterého navrhl, by nadále neměl být v seznamu uveden, informuje o tom Komisi.
Pokud by počet znalců v důsledku toho klesl pod požadované minimum, členský stát navrhne Komisi jednoho nebo více náhradníků.
Článek 4
1. Při kontrolách se znalec nebo znalci z jednoho nebo více členských států, kteří jsou určeni Komisí, aby doprovázeli její znalce, řídí správními pokyny Komise.
Získané údaje nebo závěry učiněné znalcem nebo znalci členského státu v průběhu kontrol nesmějí být v žádném případě využity pro osobní účely nebo prozrazeny osobám, které nepatří k příslušnému útvaru Komise nebo členských států.
2. Náklady na cestu a pobyt znalce nebo znalců členského státu určených Komisí budou hrazeny v souladu s předpisy Komise týkajícími se nákladů na cestu a pobyt, které měly osoby, jež nenáleží ke Komisi a jsou povolány k výkonu odborné činnosti.
Článek 5
Po ukončení kontrol informují znalci Komise třetí země ústně o svých závěrech a je-li to nutné, o nápravných opatřeních, která považují za nutná, a o jejich naléhavosti.
Komise písemně potvrdí výsledky kontrol do 20 pracovních dnů, pokud obdrží veškeré dodatečné informace, které požadovala během kontrol a které v té době nebyly k dispozici.
V mimořádném případě nebo bylo-li při kontrole na místě zjištěno vážné nebezpečí pro ochranu zdraví, bude třetí země písemně informována o závěrech mise co nejrychleji, v každém případě do deseti pracovních dnů od ukončení mise.
Při poskytování údajů o závěrech mise musí Komise splnit zejména požadavky stanovené v článku 214 Smlouvy.
Tato ustanovení se nedotýkají pravomocí svěřených Komisi ohledně přijímání prozatímních ochranných opatření v souladu s právními předpisy Společenství ve veterinárním oblasti.
Článek 6
1. Komise písemně informuje členské státy ve Stálém veterinárním výboru o závěrech a doporučených opatřeních plynoucích z kontrol provedených na místě v každé třetí zemi.
V těchto zprávách se podle potřeby a stanoví-li tak příslušné právní předpisy, uvede, zda je nutné:
- změnit některý ze seznamů uvedených v první odrážce čl. 1 odst. 2,
- stanovit nebo změnit dovozní podmínky uvedené ve druhé odrážce čl. 1 odst. 2,
nebo - sestavit či změnit seznam zařízení uvedený ve třetí odrážce čl. 1 odst. 2.
Komise informuje Evropský parlament o těchto závěrech a doporučeních.
Komise bude tyto závěry a doporučení rovněž pravidelně zveřejňovat.
2. Při provádění činností stanovených v tomto článku musejí Komise a členské státy splňovat zejména požadavky stanovené v článku 214 Smlouvy.
Článek 7
Toto rozhodnutí se přezkoumá do 31. prosince 1998 na základě zprávy Komise členským státům.
Článek 8
Rozhodnutí 97/134/ES se zrušuje.
Článek 9
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 26. ledna 1998 o uzavření Dohody o mezinárodních normách humánního lovu do pastí mezi Evropským společenstvím, Kanadou a Ruskou federací a dohodnutého zápisu mezi Kanadou a Evropským společenstvím o podpisu této dohody
(98/142/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 a 100a ve spojení s čl. 228 odst. 2 první větou a odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na rozhodnutí Rady z června 1996, kterým se stanoví hlavní směry pro vyjednávání a kterým se zmocňuje Komise k vyjednávání o dohodě o mezinárodních normách humánního lovu do pastí s Kanadou, Ruskou federací, Spojenými státy a kteroukoli další zemí mající zájem o dohodu,
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 3254/91 ze dne 4. listopadu 1991 o zákazu používání nášlapných pastí ve Společenství a dovozu kožešin a zboží z určitých volně žijících živočichů ze zemí, kde jsou tito živočichové odchytáváni pomocí nášlapných pastí nebo jiných metod odchytu, které nesplňují mezinárodní normy humánního odchytu do pastí [3], a zejména druhá odrážka čl. 3 odst. 1 uvedeného nařízení se odvolávají na mezinárodně dohodnuté normy humánního lovu do pastí, kterým musí odpovídat metody lovu do pastí používané třetími zeměmi, které dosud nezakázaly používání nášlapných pastí, chtějí-li vyvážet do Společenství kůže a výrobky z některých živočišných druhů;
vzhledem k tomu, že k 1. lednu 1996 nebyly stanoveny žádné normy humánního lovu do pastí; že tato situace znamená, že třetí země nemohou žádným způsobem zaručit, že metody lovu druhů uvedených v příloze I nařízení (EHS) č. 3254/91 do pastí používané na jejich území odpovídají mezinárodně dohodnutým normám humánního lovu do pastí;
s ohledem na návrh změny nařízení (EHS) č. 3254/91 předložený Radě dne 12. ledna 1996;
vzhledem k tomu, že dohoda připojená k tomuto rozhodnutí odpovídá výše uvedeným hlavním směrům pro vyjednávání; že dohoda proto odpovídá koncepci mezinárodně dohodnutých norem humánního lovu do pastí podle druhé odrážky čl. 3 odst.
vzhledem k tomu, že hlavním účelem dohody je stanovit sladěné technické normy poskytující loveným zvířatům dostatečnou úroveň ochrany týkající se jejich pohody a vztahující se jak na výrobu pastí, tak na používání pastí, a usnadnit obchod mezi smluvními stranami s pastmi, kůžemi a výrobky z druhů spadajících do působnosti této dohody;
vzhledem k tomu, že provádění této dohody požaduje zpracování harmonogramu pro testování a osvědčování souladu pastí s normami stanovenými dohodou a pro náhradu pastí, které osvědčeny nebyly;
vzhledem k tomu, že před vstupem dohody mezi třemi smluvními stranami v platnost je nezbytné, aby se začala dohoda mezi Kanadou a Evropským společenstvím používat co nejdříve;
vzhledem k tomu, že Dohoda o mezinárodních normách humánního lovu do pastí mezi Evropským společenstvím, Kanadou a Ruskou federací a dohodnutý zápis mezi Kanadou a Evropským společenstvím o podpisu této dohody by měly být schváleny,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda o mezinárodních normách humánního lovu do pastí mezi Evropským společenstvím, Kanadou a Ruskou federací a dohodnutý zápis mezi Kanadou a Evropským společenstvím o podpisu této dohody se schvaluje.
Znění dohody a dohodnutého protokolu se připojují k tomuto rozhodnutí, spolu s prohlášeními, která se uloží při podpisu dohody.
Článek 2
Předseda Rady uloží listinu o uzavření v souladu s ustanovením čl. 17 odst. 2 dohody.
o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o systémy mechanicky kotvených střešních hydroizolačních pásů a fólií (Text s významem pro EHP)
(98/143/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [1] ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na článek 13 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že se na Komisi požaduje, aby mezi dvěma postupy ověřování shody výrobku podle čl. 13 odst. 3 směrnice 89/106/EHS zvolila "v souladu s bezpečností co nejméně obtížný postup"; že to znamená, že je nutné rozhodnout, zda je pro daný výrobek nebo skupinu výrobků systém řízení výroby u výrobce, za nějž je odpovědný výrobce, nezbytnou a postačující podmínkou ověření shody, nebo zda se z důvodů spojených s plněním kritérií uvedených v čl. 13 odst. 4 pro daný účel požaduje účast schváleného certifikačního orgánu;
vzhledem k tomu, že se v čl. 13 odst.
4 požaduje, aby byl takto stanovený postup uveden v pověřeních a v technických specifikacích; že je tedy žádoucí stanovit výrobky nebo skupiny výrobků, které budou základem pověření a technických specifikací;
vzhledem k tomu, že jsou oba postupy podle čl. 13 odst.
3 podrobně popsány v příloze III směrnice 89/106/EHS; že je tedy nezbytné jasně specifikovat metody, kterými se musí tyto dva postupy uplatňovat podle přílohy III pro každý výrobek nebo skupinu výrobků, neboť příloha III dává určitým systémům přednost;
vzhledem k tomu, že postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. a) odpovídá systémům stanoveným v první možnosti bez průběžného dozoru a v druhé a třetí možnosti bodu ii) oddílu 2 přílohy III a postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. b) odpovídá systémům stanoveným v bodu i) oddílu 2 přílohy III a v první možnosti s průběžným dozorem bodu ii) oddílu 2 přílohy III;
vzhledem k tomu, že opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro stavebnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Shoda výrobků stanovených v příloze I se ověřuje postupem, při němž je kromě systému řízení výroby v podniku provozovaném výrobcem do posuzování a dozoru nad řízením výroby nebo samotným výrobkem zapojen schválený certifikační orgán.
Článek 2
Postup ověřování shody stanovený v příloze II musí být uveden v pověřeních pro řídící pokyny pro evropská technická schválení.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 3. února 1998, kterým se mění rozhodnutí Komise 88/566/EHS, kterým se stanoví seznam produktů uvedených v čl. 3 odst. 1 druhém pododstavci nařízení Rady (EHS) č. 1898/87 v důsledku přistoupení Rakouska, Finska a Švédska
(98/144/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1898/87 ze dne 2. července 1987 o ochraně označení používaných při prodeji mléka a mléčných výrobků [1], naposledy pozměněné Aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl. 4 odst. 2 písm. b) uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č.
1898/87 stanoví zásadu, že označení "mléko" a "mléčné výrobky" nemohou být používána pouze pro produkty uvedené v článku 2 uvedeného nařízení; že výjimečně se v souladu s čl.
3 odst. 1 druhým pododstavcem uvedeného nařízení se tato zásada nepoužije pro označení produktů, jejichž povaha vyplývá z tradičního používání a/nebo pokud se označení jasně používá pro popis charakteristické vlastnosti produktu;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 88/566/EHS ze dne 28. října 1988 [2] stanoví seznam produktů, na které se vztahuje tato výjimka;
vzhledem k tomu, že v důsledku přistoupení Rakouska, Finska a Švédska k Evropské unii předložily nové členské státy seznamy produktů, které považují za takové, že na jejich území odpovídají kritériím pro uvedenou výjimku; že je nutné doplnit do přílohy rozhodnutí 88/566/EHS názvy produktů, na které se vztahuje výjimka, a to v jazycích nových členských států;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 88/566/EHS se mění takto:
1. produkty uvedené v bodě 1 přílohy tohoto rozhodnutí se doplňují do oddílu II;
2. doplňují se nové oddíly X a XI uvedené v bodě 2 přílohy tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 12. února 1998, kterým se jménem Evropského společenství schvalují změny příloh I a II Bonnské úmluvy o ochraně stěhovavých druhů volně žijících živočichů podle rozhodnutí pátého zasedání Konference smluvních stran úmluvy
(98/145/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 130s odst. 1 této smlouvy ve spojení s čl. 228 odst. 2 první větou a odst. 3 prvním pododstavcem,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že Společenství je na základě rozhodnutí 82/461/EHS [3] smluvní stranou Úmluvy o ochraně stěhovavých druhů volně žijících živočichů;
vzhledem k tomu, že na pátém zasedání Konference smluvních stran ve dnech od 10. do 16. dubna 1997 v Ženevě bylo dvacet jedna ohrožených stěhovavých druhů doplněno do přílohy I úmluvy a dvacet dva druhů do přílohy II úmluvy; že Komise se tohoto zasedání účastnila jménem Společenství;
vzhledem k tomu, že na jedenáct těchto druhů se vztahuje směrnice Rady 79/409/EHS ze dne 2. dubna 1979 o ochraně volně žijících ptáků [4];
vzhledem k tomu, že podle článku XI úmluvy změny příloh úmluvy vstupují v platnost pro všechny smluvní strany devadesát dnů po zasedání Konference smluvních stran, na kterém byly přijaty, s výjimkou těch smluvních stran, které vznesly výhradu podle odstavce 6 uvedeného článku;
vzhledem k tomu, že je nezbytné, aby Společenství schválilo změny příloh I a II úmluvy, které byly přijaty na pátém zasedání smluvních stran podle článku XI úmluvy,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Začlenění druhů Lutra provocax, Lutra felina, Pontoporia blainvillei, Hippocamelus bisulcus, Spheniscus humboldti, Diomedea amsterdamensis, Phoenicoparrus andinus, Phoenicoparrus jamesi, Anser erythropus, Branta ruficollis, Marmaronetta angustirostris, Aythya nyroca, Polysticta stelleri, Aquila clanga, Aquila heliaca, Falco naumanni, Sarothrura ayresi, Chettusia gregaria, Larus atlanticus, Hirundo atrocaerulea, Acrocephalus paludicola do přílohy I Úmluvy o ochraně stěhovavých druhů volně žijících živočichů a druhů Phocoena spinipinnis, Phocoena drioptica, Cephalorhynchus eutropia, Lagenorhynchus obscurus, Spheniscus demersus, Diomedea exulans, Diomedea epomophora, Diomedea irrorata, Diomedea nigripes, Diomedea immutabilis, Diomedea melanophris, Diomedea bulleri, Diomedea cauta, Diomedea chlororhynchos, Diomedea chrysostoma, Phoebetria fucsa, Phoebetria palpebrata, Sarothrura ayresi, Crex crex, Amazona tucumana, Hirundo atrocaerulea, Acrocephalus paludicola do přílohy II této úmluvy se schvaluje jménem Evropského společenství.
Článek 2
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z Bangladéše (Text s významem pro EHP)
(98/147/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí 95/71/ES [2], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 90/675/EHS ze dne 10. prosince 1990, kterou se stanoví zásady organizace veterinární kontroly produktů dovážených do Společenství ze třetích zemí [3], naposledy pozměněnou směrnicí 96/43/ES [4], a zejména na čl.
19 odst. 7 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že skupina odborníků Komise provedla inspekční návštěvu Bangladéše, aby ověřila podmínky, za nichž se produkují, skladují a expedují do Společenství produkty rybolovu;
vzhledem k tomu, že ustanovení bangladéšských právních předpisů v oblasti hygienických kontrol a sledování produktů rybolovu lze považovat za rovnocenná ustanovením směrnice 91/493/EHS;
vzhledem k tomu, že úřad "Department of Fisheries - Fish Inspection and Quality Control (DF-FIQC) of the Ministry of Fisheries and Livestock" je schopen v Bangladéši účinně ověřovat dodržování platných právních předpisů;
vzhledem k tomu, že pravidla pro získání osvědčení o zdravotní nezávadnosti uvedeného v čl. 11 odst. 4 písm. a) směrnice 91/493/EHS by rovněž měla obsahovat definici vzoru osvědčení, minimální požadavky na jazyk nebo jazyky, v nichž musí být vypracováno, a status osoby zmocněné je podepsat;
vzhledem k tomu, že podle čl. 11 odst. 4 písm. b) směrnice 91/493/EHS je nutné připevnit na balení produktů rybolovu značku, která uvádí název třetí země a schvalovací číslo provozovny, ze které produkty pocházejí;
11 odst. 4 písm. c) směrnice 91/493/EHS je nezbytné vypracovat seznam schválených provozoven, chladírenských skladů a mrazírenských plavidel; že tento seznam je třeba vypracovat na základě sdělení DF-FIQC Komisi; že za zajištění shody s ustanoveními, která jsou za tímto účelem stanovena v čl.
11 odst. 4 směrnice 91/493/EHS, proto odpovídá DF-FIQC;
vzhledem k tomu, že DF-FIQC vydal 31. prosince 1997 oficiální ujištění, že budou dodržena pravidla uvedená v kapitole V přílohy směrnice 91/493/EHS a splněny požadavky na schválení provozoven, z nichž produkty pocházejí, které jsou rovnocenné požadavkům stanoveným uvedenou směrnicí;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 97/513/ES ze dne 1. srpna 1997 o některých ochranných opatřeních týkajících se některých produktů rybolovu pocházejících z Bangladéše [5] by mělo být zrušeno;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příslušným úřadem v Bangladéši, který ověřuje a potvrzuje, že produkty rybolovu a akvakultury splňují požadavky směrnice 91/493/EHS, je "Department of Fisheries - Fish Inspection and Quality Control (DF-FIQC) of the Ministry of Fisheries and Livestock".
Článek 2
Produkty rybolovu a akvakultury pocházející z Bangladéše musejí splňovat tyto podmínky:
1. ke každé zásilce musí být přiložen očíslovaný originál osvědčení o zdravotní nezávadnosti, který je řádně vyplněn, podepsán, opatřen datem a vyhotoven na jednom listu v souladu se vzorem uvedeným v příloze A tohoto rozhodnutí;
2. produkty musejí pocházet ze schválených provozoven uvedených v příloze B tohoto rozhodnutí;
3. s výjimkou volně ložených zmrazených produktů rybolovu určených ke konzervaci musejí být všechna balení nesmazatelně označena slovem "BANGLADÉŠ" a schvalovacím číslem provozovny, ze které pocházejí;
4. 4.musejí být připravené a zabalené po dni 31. prosince 1997.
Článek 3
1. 1.Osvědčení uvedené v čl. 2 odst. 1 musí být vypracováno nejméně v jednom úředním jazyce členského státu, v němž se provádějí kontroly.
2. 2.V osvědčení musí být uvedeno jméno, kvalifikace a podpis zástupce DF-FIQC a úřední razítko DF-FIQC v barvě odlišné od barvy ostatních potvrzení.
Článek 4
Rozhodnutí 97/513/ES se zrušuje.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o uzavření Dohody o partnerství a spolupráci mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Ukrajinou na straně druhé [1] (98/149/ES, ESUO, Euratom)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 54 odst. 2, čl. 57 odst. 2 poslední větu a článek 66, čl. 73c odst. 2, článek 75, čl. 84 odst. 2, články 99, 100, 113 a 235, ve spojení s čl. 228 odst. 2 druhou větou a čl. 228 odst. 3 druhým pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství uhlí a oceli, a zejména článek 95 této Smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na druhý odstavec článku 101 této smlouvy,
s ohledem na souhlas Evropského parlamentu [2],
po konzultaci s Poradním výborem ESUO a se souhlasem Rady,
s ohledem na schválení Rady v souladu s článkem 101 Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii,
vzhledem k tomu, že uzavření Dohody o partnerství a spolupráci mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Ukrajinou na straně druhé, která byla podepsána dne 14. června 1994 v Lucemburku, přispěje k dosažení cílů Evropských společenství;
vzhledem k tomu, že účelem této dohody je upevnit vazby, které vznikly zejména na základě Dohody mezi Evropským hospodářským společenstvím a Evropským společenstvím pro atomovou energii a Svazem sovětských socialistických republik o obchodu a obchodní a hospodářské spolupráci, která byla podepsána dne 18. prosince 1989 a schválena rozhodnutím č. 90/116/EHS [3];
vzhledem k tomu, že určité závazky stanovené Dohodou o partnerství a spolupráci mimo rámec obchodní politiky Společenství se dotýkají nebo by se mohly dotýkat úpravy stanovené akty Společenství přijatými v oblasti práva usazování, dopravy a zacházení s podniky;
vzhledem k tomu, že uvedená dohoda stanoví pro Evropské společenství určité závazky ohledně pohybu kapitálu a plateb mezi Společenstvím a Ukrajinou;
vzhledem k tomu, že pokud se uvedená dohoda mimoto dotýká směrnice Rady 90/434/EHS ze dne 23. července 1990 o společném systému zdanění při fúzích, rozděleních, převodech aktiv a výměně akcií týkajících se společností z různých členských států [4] a směrnice Rady 90/435/EHS ze dne 23. července 1990 o společném systému zdanění mateřských a dceřiných společností z různých členských států [5], které jsou založeny na článku 100 Smlouvy o založení Evropského společenství, měl by se tento článek použít jako právní základ;
vzhledem k tomu, že určitá ustanovení uvedené dohody ukládají Společenství povinnosti v oblasti poskytování služeb, které přesahují přeshraniční rámec;
vzhledem k tomu, že pro určitá ustanovení uvedené dohody, která má Společenství provést, neurčuje Smlouva o založení Evropského společenství žádnou působnost; že je proto nezbytné uchýlit se k článku 235 Smlouvy o založení Evropského společenství,
ROZHODLY TAKTO:
Článek 1
Dohoda o partnerství a spolupráci mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Ukrajinou na straně druhé, jakož i protokol, prohlášení a výměna dopisů se schvalují jménem Evropského společenství, Evropského společenství uhlí a oceli a Evropského společenství pro atomovou energii.
Znění uvedených aktů se připojují k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
1. Postoj, který má zaujmout Společenství v Radě a výbor pro spolupráci, určuje Rada na návrh Komise, nebo v případě potřeby Komise sama v souladu s příslušnými ustanoveními smluv o založení Evropského společenství, Evropského společenství uhlí a oceli a Evropského společenství pro atomovou energii.
2. V souladu s článkem 86 Dohody o partnerství a spolupráci předseda Rady předsedá Radě pro spolupráci a předkládá postoj Společenství.
Výboru pro spolupráci v souladu s jeho jednacím řádem předsedá zástupce Komise a předkládá postoj Společenství.
3. Rozhodnutí zveřejnit doporučení Rady pro spolupráci a Výboru pro spolupráci v Úředním věstníku Evropských společenství přijme Rada a Komise pro jednotlivý případ.
Článek 3
Předseda Rady provede jménem Evropského společenství oznámení stanovené v článku 108 dohody [6].
Předseda Komise provede toto oznámení jménem Evropského společenství uhlí a oceli a Evropského společenství pro atomovou energii.
kterým se mění rozhodnutí 93/70/EHS o kódování pro sdělení "Animo" za účelem zahrnutí některých druhů odpadu ze savců (Text s významem pro EHP)
(98/168/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], naposledy pozměněnou směrnicí 92/118/EHS [2], a zejména na čl.
20 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že s cílem umožnit rychlé porozumění sdělením "Animo" Komise svým rozhodnutím 93/70/EHS [3], naposledy pozměněným rozhodnutím 97/628/ES [4], stanovila kódy, které mají být používány pro zvířata a živočišné produkty;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 97/735/ES ze dne 21. října 1997 [5] stanoví nová ustanovení týkající se obchodu s některými druhy živočišného odpadu ze savců; že se zejména členské státy původu a určení musejí vzájemně informovat o povaze a zamýšleném využití zboží prostřednictvím počítačového systému Animo;
vzhledem k tomu, že za tímto účelem musí být kódovací systém používaný pro živá zvířata a živočišné produkty změněn a doplněn zahrnutím produktů, která jsou předmětem nových opatření;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 93/70/EHS se mění takto:
1. V hlavě I se bod 12 kapitoly I.3
"PRODUKTY ŽIVOČIŠNÉHO PŮVODU"
2. V hlavě III:
- se název hlavy nahrazuje tímto:
"Seznam možných využití pro živá zvířata, sperma, vajíčka, embrya a pro produkty živočišného původu",
- doplňuje se nový bod D4, který zní:
02 _BAR_ Není určeno jako krmivo – určeno pouze ke zpracování" _BAR_
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se stanoví prováděcí pravidla k úřednímu odběru vzorků pro zjišťování některých látek a jejich reziduí v živých zvířatech a živočišných produktech (Text s významem pro EHP)
(98/179/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 96/23/ES ze dne 29. dubna 1996 o opatřeních pro monitorování některých látek a jejich reziduí v živých zvířatech a živočišných produktech a o zrušení směrnic 85/358/EHS a 86/469/EHS a rozhodnutí 89/187/EHS a 91/664/EHS [1], a zejména na čl. 15 odst. 1 druhý pododstavec uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že postupy stanovené příslušnými orgány členských států, jež jsou pověřeny odběrem a ošetřením vzorků až po jejich předání vyšetřující laboratoři, mají přímý a bezprostřední dopad na výskyt zejména nepovolených látek ve vzorcích a na možnosti zjištění reziduí některých látek; že tyto postupy jsou proto významnou etapou v plánu monitoringu reziduí;
vzhledem k tomu, že za účelem zlepšení účinnosti plánů monitoringu prováděných každý rok členskými státy pro zjišťování některých látek a jejich reziduí v živých zvířatech a živočišných produktech a aby byla zaručena srovnatelnost získaných výsledků, je třeba stanovit a sladit prováděcí pravidla pro odběr vzorků;
vzhledem k tomu, že vzorky musí být odebrány podle příloh III a IV výše uvedené směrnice; že z tohoto hlediska musí být také specifikována kritéria pro cílený odběr vzorků;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Prováděcí pravidla k úřednímu odběru vzorků včetně kritérií pro cílený odběr vzorků jsou stanovena v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o uzavření Smlouvy o energetické chartě a Protokolu k energetické chartě o energetické účinnosti a souvisejících ekologických hlediscích [1] Evropskými společenstvími (98/181/ES, ESUO, Euratom)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství uhlí a oceli, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 54 odst. 2, čl. 57 odst. 2 poslední větu, článek 66, čl. 73c odst. 2, články 87, 99, 100a, 113, čl. 130s odst. 1 a článek 235 ve spojení s čl. 228 odst. 2 druhou větou a čl. 228 odst. 3 druhým pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na čl. 101 druhý pododstavec této smlouvy,
s ohledem na stanovisko Poradního výboru zřízeného Smlouvou o založení Evropského společenství uhlí a oceli,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na jednomyslný souhlas Rady podle článku 95 Smlouvy o založení Evropského společenství uhlí a oceli,
s ohledem na souhlas Evropského parlamentu [2],
s ohledem na schválení Radou podle článku 101 Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii,
vzhledem k tomu, že Evropská společenství a jejich členské státy podepsaly dne 17. prosince 1991 Evropskou energetickou chartu;
vzhledem k tomu, že dne 17. prosince 1994 Evropská společenství a jejich členské státy podepsaly Smlouvu o energetické chartě a Protokol k energetické chartě o energetické účinnosti a souvisejících ekologických hlediscích, aby poskytly bezpečný a závazný mezinárodní právní rámec pro zásady a cíle stanovené chartou;
vzhledem k tomu, že Evropská společenství a jejich členské státy uplatňují Smlouvu o energetické chartě na prozatímním základě podle rozhodnutí Rady 94/998/ES [3] a 94/1067/Euratom [4] ode dne jejího podpisu;
vzhledem k tomu, že zásady a cíle Smlouvy o energetické chartě mají zásadní význam pro budoucnost Evropy, protože umožňují členům Společenství nezávislých států a zemím střední a východní Evropy rozvíjet svůj energetický potenciál a pomáhají zlepšit zabezpečení zásobování;
vzhledem k tomu, že zásady a cíle Protokolu k energetické chartě pomohou zabezpečit lepší ochranu životního prostředí, zejména podporou energetické účinnosti;
vzhledem k tomu, že je nutné konsolidovat iniciativu a ústřední úlohu Evropských společenství tím, že se jim umožní plně se podílet na provádění Smlouvy o energetické chartě a Protokolu k energetické chartě;
vzhledem k tomu, že uzavření Smlouvy o energetické chartě a Protokolu k energetické chartě přispějí k dosažení cílů Evropských společenství;
vzhledem k tomu, že čl. 73c odst. 2 Smlouvy o založení Evropského společenství musí být použit jako právní základ tohoto rozhodnutí, neboť Smlouva o energetické chartě ukládá Evropským společenstvím určité povinnosti v oblasti pohybu kapitálu a plateb mezi Společenstvími a třetími zeměmi, které jsou smluvními stranami Smlouvy o energetické chartě;
vzhledem k tomu, že by Smlouva o energetické chartě mohla ovlivnit právní akty založené na článku 235 Smlouvy o založení Evropského společenství a že uvedená smlouva nestanoví pro provádění závazků uložených uvedenou smlouvou s ohledem na spolupráci v oblasti energetiky žádné jiné pravomoci než pravomoci vyplývající z článku 235;
vzhledem k tomu, že Smlouvu o energetické chartě a Protokol k energetické chartě musí schválit Evropská společenství;
vzhledem k tomu, že pro zajištění jednotného vnějšího zastupování Evropských společenství při uzavírání i provádění závazků, které na sebe berou Evropská společenství a členské státy, by měly být vytvořeny vhodné koordinační postupy; že by za tímto účelem mělo být umožněno uložení tohoto rozhodnutí u vlády Portugalské republiky zároveň s ratifikačními listinami členských států; že by z téhož důvodu měl být postoj, který zaujmou Evropská společenství a členské státy, koordinován s ohledem na rozhodnutí přijatá Konferencí energetické charty, zřízenou Smlouvou o energetické chartě v oblastech se sdílenou pravomocí;
vzhledem k tomu, že Konference energetické charty má samostatné rozhodovací pravomoci; že je tudíž nutné stanovit vhodné postupy pro zaujímání postojů Evropských společenství v rámci této Konference;
vzhledem k tomu, že by tyto postupy měly být zjednodušené, aby umožnily účinnou účast Evropských společenství v uvedené Konferenci;
vzhledem k tomu, že v případě rozhodnutí uvedené Konference, která vyžadují přijetí nebo úpravu právních předpisů Společenství, rozhodují Rada a Komise v souladu s pravidly uvedenými v čl. 228 odst. 1 a 2 Smlouvy o založení Evropského společenství;
vzhledem k tomu, že pokud se rozhodnutí přijímaná Konferencí energetické charty týkají oblastí se sdílenou pravomocí, spolupracují Evropské společenství a členské státy s cílem zaujmout společný postoj v souladu s judikaturou Soudního dvora Evropských společenství,
PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Smlouva o energetické chartě a Protokol k energetické chartě o energetické účinnosti a souvisejících ekologických hlediscích (dále jen "Protokol k energetické chartě") se schvalují jménem Evropského společenství uhlí a oceli, Evropského společenství a Evropského společenství pro atomovou energii.
Znění Smlouvy o energetické chartě a Protokolu k energetické chartě se připojují k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady uloží jménem Evropského společenství schvalovací listinu ke Smlouvě o energetické chartě u vlády Portugalské republiky v souladu s články 39 a 49 Smlouvy o energetické chartě a s články 15 a 21 Protokolu k energetické chartě.
Předseda Komise za stejných podmínek uloží schvalovací listiny jménem Evropského společenství uhlí a oceli a Evropského společenství pro atomovou energii.
Předseda Rady a předseda Komise, jednající jménem Evropského společenství, Evropského společenství uhlí a oceli a Evropského společenství pro atomovou energii, provedou konzultace s členskými státy, aby zajistili pokud možno současné uložení jejich listin o schválení.
Článek 3
1. Postoj ohledně rozhodnutí Konference energetické charty, která vyžadují zavedení nebo změny právních předpisů Společenství, k jehož zaujetí může být Evropské společenství vyzváno v rámci této Konference, přijímá s výhradou odstavce 3 Rada v souladu s odpovídajícími pravidly Smlouvy o založení Evropského společenství.
Rada rozhoduje kvalifikovanou většinou.
Rada však rozhoduje jednomyslně, pokud se rozhodnutí, které má přijmout uvedená Konference, vztahuje k oblasti, v níž by se při přijímání vnitřních pravidel Společenství vyžadovala jednomyslnost.
2. V ostatních případech vymezuje postoj, který má zaujmout Evropské společenství, Rada.
3. U otázek uvedených v odstaveci 1 Rada a Komise úplně a pravidelně informují Evropský parlament a poskytnou mu příležitost, aby vyjádřil své názory na postoj, který má Společenství zaujmout na Konferenci energetické charty.
V případě rozhodnutí uvedené Konference podle čl. 34 odst. 7 Smlouvy o energetické chartě Rada konzultuje Evropský parlament nebo získá jeho souhlas před přijetím svého rozhodnutí za podmínek stanovených v čl. 228 odst. 3 Smlouvy o založení Evropského společenství.
4. O postoji, který má být zaujat jménem Evropského společenství uhlí a oceli, rozhoduje Komise se souhlasem Rady vyjádřeným podle otázky buď kvalifikovanou většinou, nebo jednomyslně.
5. O postoji, který má být zaujat jménem Evropského společenství pro atomovou energii, rozhoduje Komise se souhlasem Rady vyjádřeným kvalifikovanou většinou.
Článek 4
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
ze dne 25. února 1998 o dotazníku pro zprávy členských států o provádění směrnice Rady 94/67/ES o spalování nebezpečných odpadů (provádění směrnice Rady 91/692/EHS) (Text s významem pro EHP)
(98/184/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/692/EHS ze dne 23. prosince 1991, kterou se normalizují a racionalizují zprávy o provádění některých směrnic týkajících se životního prostředí [1], a zejména na články 5 a 6 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 94/67/ES o spalování nebezpečných odpadů [2],
vzhledem k tomu, že článek 17 směrnice 94/67/ES požaduje, aby členské státy podávaly zprávy o provádění této směrnice v souladu s článkem 5 směrnice Rady 91/692/EHS;
vzhledem k tomu, že tato zpráva musí být vypracována na základě dotazníku nebo osnovy, které sestaví Komise postupem podle článku 6 směrnice 91/692/EHS;
vzhledem k tomu, že první zpráva se bude týkat období od roku 1998 do roku 2000 včetně;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného v souladu s článkem 6 výše uvedené směrnice,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Přijímá se dotazník připojený k tomuto rozhodnutí, který se vztahuje ke směrnici Rady 94/67/ES o spalování nebezpečných odpadů.
Článek 2
Členské státy použijí tento dotazník jako základ pro vypracování zprávy, kterou musí předložit Komisi v souladu s článkem 5 směrnice Rady 91/692/EHS a článkem 17 směrnice Rady 94/67/ES.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 23. února 1998 o uzavření Dohody o spolupráci mezi Evropským společenstvím a Jemenskou republikou
(98/189/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 113 a 130y v souvislosti s první větou čl. 228 odst. 2 a prvním pododstavcem čl. 228 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k tomu, že článek 130u Smlouvy stanoví, že politika Společenství v oblasti rozvojové spolupráce by měla podporovat trvalý hospodářský a sociální rozvoj rozvojových zemí, hladké a postupné zapojení těchto zemí do světového hospodářství a boj proti chudobě v těchto zemích;
vzhledem k tomu, že Společenství by mělo v rámci provádění svých záměrů v oblasti zahraničních vztahů schválit Dohodu o spolupráci mezi Evropským společenstvím a Jemenskou republikou,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Dohoda o spolupráci mezi Evropským společenstvím a Jemenskou republikou se tímto schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody je přiloženo k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady provede jménem Společenství oznámení podle článku 21 dohody.
Článek 3
Komise za pomoci zástupců členských států zastupuje Společenství ve společném výboru pro spolupráci uvedeném v článku 15 dohody.
Článek 4
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o sestavy vnitřních příček (Text s významem pro EHP)
(98/213/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [1], ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na čl. 13 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že se na Komisi požaduje, aby mezi dvěma postupy ověřování shody výrobku podle čl. 13 odst. 3 směrnice 89/106/EHS zvolila "v souladu s bezpečností co nejméně obtížný postup"; že to znamená, že je nutné rozhodnout, zda je pro daný výrobek nebo skupinu výrobků systém řízení výroby u výrobce, za nějž je odpovědný výrobce, nezbytnou a postačující podmínkou prokázání shody, nebo zda se z důvodů spojených s plněním kritérií uvedených v čl. 13 odst. 4 požaduje účast schváleného certifikačního orgánu;
vzhledem k tomu, že se v čl. 13 odst.
4 požaduje, aby byl takto stanovený postup uveden v pověřeních a v technických specifikacích; že je tedy žádoucí stanovit výrobky nebo skupiny výrobků, které budou základem pověření a technických specifikací;
vzhledem k tomu, že jsou oba postupy podle čl. 13 odst.
3 podrobně popsány v příloze III směrnice 89/106/EHS; že je tedy nezbytné jasně specifikovat metody, kterými se musí tyto dva postupy uplatňovat podle přílohy III pro každý výrobek nebo skupinu výrobků, neboť příloha III dává určitým systémům přednost;
vzhledem k tomu, že postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. a) odpovídá systémům stanoveným v první možnosti bez průběžného dozoru a v druhé a třetí možnosti bodu ii) oddílu 2 přílohy III a postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. b) odpovídá systémům stanoveným v bodu i) oddílu 2 přílohy III a v první možnosti s průběžným dozorem bodu ii) oddílu 2 přílohy III;
vzhledem k tomu, že opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro stavebnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Shoda výrobků a skupin výrobků stanovených v příloze I se ověřuje postupem, při němž je za systém řízení výroby u výrobce zajišťující, že výrobek je ve shodě s příslušnými technickými specifikacemi, výlučně odpovědný výrobce.
Článek 2
Shoda výrobků stanovených v příloze II se ověřuje postupem, při němž je kromě systému řízení výroby u výrobce do posuzování a dozoru nad řízením výroby nebo samotným výrobkem zapojen schválený certifikační orgán.
Článek 3
Postup ověřování shody stanovený v příloze III musí být uveden v pověřeních pro řídící pokyny pro evropská technická schválení.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o konstrukční kovové výrobky a doplňky (Text s významem pro EHP)
(98/214/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [1], ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na čl. 13 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že se na Komisi požaduje, aby mezi dvěma postupy ověřování shody výrobku podle čl. 13 odst. 3 směrnice 89/106/EHS zvolila "v souladu s bezpečností co nejméně obtížný postup"; že to znamená, že je nutné rozhodnout, zda je pro daný výrobek nebo skupinu výrobků systém řízení výroby u výrobce, za nějž je odpovědný výrobce, nezbytnou a postačující podmínkou prokázání shody, nebo zda se z důvodů spojených s plněním kritérií uvedených v čl. 13 odst. 4 pro daný účel požaduje účast schváleného certifikačního orgánu;
vzhledem k tomu, že se v čl. 13 odst.
4 požaduje, aby byl takto stanovený postup uveden v pověřeních a v technických specifikacích; že je tedy žádoucí stanovit výrobky nebo skupiny výrobků, které budou základem pověření a technických specifikací;
vzhledem k tomu, že jsou oba postupy podle čl. 13 odst.
3 podrobně popsány v příloze III směrnice 89/106/EHS; že je tedy nezbytné jasně specifikovat metody, kterými se musí tyto dva postupy uplatňovat podle přílohy III pro každý výrobek nebo skupinu výrobků, neboť příloha III dává určitým systémům přednost;
vzhledem k tomu, že postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. a) odpovídá systémům stanoveným v první možnosti bez průběžného dozoru a v druhé a třetí možnosti bodu ii) oddílu 2 přílohy III a postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. b) odpovídá systémům stanoveným v bodu i) oddílu 2 přílohy III a v první možnosti s průběžným dozorem bodu ii) oddílu 2 přílohy III;
vzhledem k tomu, že opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro stavebnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Shoda výrobků stanovených v příloze I se ověřuje postupem, při němž je kromě systému řízení výroby u výrobce do posuzování a dozoru nad řízením výroby nebo samotným výrobkem zapojen schválený certifikační orgán.
Článek 2
Postup ověřování shody stanovený v příloze II musí být uveden v pověřeních pro harmonizované normy.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 9. března 1998, kterým se jménem Evropského společenství uzavírá Úmluva Organizace spojených národů o boji proti desertifikaci v zemích vážně postižených suchem a/nebo desertifikaci, zejména v Africe (98/216/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 130r odst. 4 této smlouvy a článek 130y, v souvislosti s čl. 228 odst. 2 první větou a odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že se Komise zúčastnila jménem Společenství přípravných jednání o mezinárodní úmluvě o boji proti desertifikaci v souladu s mandátem, kterým ji pověřila Rada;
vzhledem k tomu, že úmluva byla jménem Společenství podepsána v Paříži dne 14. října 1994;
vzhledem k tomu, že cílem úmluvy je bojovat proti desertifikaci a zmírňovat následky sucha v zemích, které trpí vážným suchem a/nebo desertifikací, zejména v Africe, účinnými akcemi na všech úrovních, s podporou mezinárodní spolupráce a partnerských ujednání v rámci integrovaného přístupu, se záměrem přispět k dosažení udržitelného rozvoje v zasažených oblastech;
vzhledem k tomu, že desertifikace představuje důležitý problém životního prostředí, který je způsobován složitým vzájemných působením fyzických, biologických politických, sociálních, kulturních a ekonomických faktorů;
vzhledem k tomu, že Společenství přijalo opatření včetně právních aktů a podporovalo iniciativy v oblasti působnosti této úmluvy a že je jeho povinností potvrdit a být připraveno plnit svůj závazek v této oblasti na mezinárodní úrovni;
vzhledem k tomu, že politika Společenství v oblasti životního prostředí přispívá na mezinárodní úrovni k podpoře opatření, která jsou zaměřena k řešení regionálních nebo celosvětových problémů životního prostředí včetně desertifikace;
vzhledem k tomu, že politika Společenství týkající se rozvojové spolupráce podporuje trvale udržitelný ekonomický a sociální rozvoj v rozvojových zemích, zejména v těch nejvíce znevýhodněných, a odstranění chudoby v rozvojových zemích, což jsou dva z cílů, které úmluva rovněž sleduje;
vzhledem k tomu, že úmluva obsahuje ustanovení pro pomoc při vzniku iniciativ na ochranu životního prostředí a tím i na boj proti desertifikaci v severním Středomoří; že proto taková opatření pomohou řešit regionální problémy životního prostředí;
vzhledem k tomu, že politika Společenství týkající se vědeckého a technologického výzkumu významně přispívá k ochraně životního prostředí a k boji proti desertifikaci, zejména prostřednictvím specifických programů vědecké a technologické spolupráce s třetími zeměmi a rovněž prostřednictvím aktivit týkajících se celosvětových změn v rámci programu pro životní prostředí a podnebí;
vzhledem k tomu, že k uzavření úmluvy je možno přihlédnout v budoucnu při přijímání opatření týkajících se zvláštních iniciativ v oblasti ekonomického a sociálního rozvoje;
vzhledem k tomu, že v rozsahu svých působností spolupracují Společenství a členské státy s třetími zeměmi a příslušnými mezinárodními organizacemi;
vzhledem k tomu, že členské státy již uzavřely úmluvu uložením ratifikačních listin;
vzhledem k tomu, že uzavření úmluvy Společenstvím přispěje k dosažení cílů stanovených v článcích 130a, 130b, a 130u Smlouvy,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Úmluva Organizace spojených národů o boji proti desertifikaci v zemích trpících vážným suchem a/nebo desertifikací, zejména v Africe se jménem Společenství schvaluje.
K tomuto rozhodnutí je připojeno úplné znění úmluvy a prohlášení o pravomocích stanovené v čl. 34 odst. 2 a 3 uvedené úmluvy.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu (osoby) zmocněnou (zmocněné) uložit ratifikační listinu úmluvy u generálního tajemníka Organizace spojených národů, v souladu s článkem 34 úmluvy.
Taková (takové) osoba (osoby) zároveň uloží prohlášení o pravomocích připojené k tomuto rozhodnutí.
Článek 3
Postoj, který zaujme Společenství na Konferenci smluvních stran, kde tento orgán bude přijímat rozhodnutí s právním účinkem, přijme Rada kvalifikovanou většinou na návrh Komise.
Společenství bude na Konferenci smluvních stran v případech spadajících do pravomoci Společenství zastupovat Komise.
Článek 4
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
kterým se mění rozhodnutí 92/486/EHS ohledně formy spolupráce mezi hostitelským střediskem ANIMO a členskými státy (Text s významem pro EHP)
(98/222/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], naposledy pozměněnou směrnicí 92/118/EHS [2], a zejména na čl.
20 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že jako výsledek práce prováděné na úrovni Společenství v průběhu studií a seminářů by měla být struktura sítě ANIMO revidována tak, aby mohl být zaveden veterinární systém integrující různé počítačové aplikace;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 92/486/EHS ze dne 25. září 1992, kterým se stanoví forma spolupráce mezi hostitelským střediskem ANIMO a členskými státy [3], naposledy pozměněné rozhodnutím 97/395/ES [4], by mělo být změněno s cílem zavést přechodné období; že by rovněž měly být stanoveny určité lhůty pro přezkoumání současného systému;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 92/486/EHS se mění takto:
1. V článku 2a se doplňuje nový odstavec 3, který zní:
"3. Pro období od 1. dubna 1998 do 31. března 1999 koordinační orgány uvedené v článku 1 zajistí, aby smlouvy uvedené v daném článku byly prodlouženy o jeden rok.
V souvislosti s tímto odstavcem musí být zohledněny tyto poplatky:
386 ECU za jednotku (ústřední jednotka, místní jednotka, stanoviště hraniční kontroly) pro všechny jednotky ANIMO uvedené v seznamu rozhodnutí 96/295/ES, naposledy pozměněném rozhodnutím 98/167/ES [5]."
2. Vkládá se článek 5a, který zní:
"Článek 5a
Toto rozhodnutí bude přezkoumáno do:
- 1. října 1998, aby byla zohledněna otázka přímých spojení mezi národními servery,
- 31. ledna 1999, aby byla zohledněna aktuální situace při rozvoji struktury sítě ANIMO."
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 1. dubna 1998.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 16. března 1998, kterým se mění rozhodnutí 95/409/ES, 95/410/ES a 95/411/ES, pokud jde o metody, které se mají použít pro mikrobiologické testování masa určeného pro Finsko a Švédsko
(98/227/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na směrnici Rady 64/433/EHS ze dne 26. června 1964 o hygienických otázkách obchodu s čerstvým masem uvnitř Společenství [1], a zejména na čl. 5 odst. 3 písm. a) uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 71/118/EHS ze dne 15. února 1971 o hygienických otázkách obchodu s čerstvým drůbežím masem [2], a zejména na čl. 5 odst. 3 písm. a) uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 90/539/EHS ze dne 15. října 1990 o veterinárních podmínkách pro obchod s drůbeží a násadovými vejci uvnitř Společenství a jejich dovoz ze třetích zemí [3], a zejména na čl.
10b odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že Vědecký veterinární výbor ve své zprávě ze dne 3. června 1996 vydal stanovisko týkající se metod mikrobiologického testování poskytujících rovnocenné záruky a že je nutné toto stanovisko zohlednit;
vzhledem k tomu, že je tedy vhodné změnit rozhodnutí 95/409/ES [4], 95/410/ES [5] a 95/411/ES [6], kterými se stanoví mikrobiologické testování pomocí odběrem vzorků masa určeného pro Finsko a Švédsko, aby se zavedla možnost jednak použít metodu mikrobiologického testování uvedenou ve stanovisku a poskytující rovnocenné záruky, a jednak povolit nové metody poskytující rovnocenné záruky;
vzhledem k tomu, že pokud jde o povolení nových metod testování poskytujících rovnocenné záruky, je nutné stanovit postup úzké spolupráce mezi Komisí a členskými státy ve smyslu článku 16 směrnice 64/433/EHS nebo v článku 21 směrnice 71/118/EHS nebo článku 32 směrnice 90/539/EHS,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V příloze rozhodnutí 95/409/ES se oddíl C nahrazuje tímto:
"ODDÍL C
MIKROBIOLOGICKÁ METODA TESTOVÁNÍ VZORKŮ
Mikrobiologické testování vzorků na salmonely musí být prováděno buď standardní metodou Mezinárodní organizace pro standardizaci ISO 6579:1993 či revidovanými vydáními této metody testování, nebo metodou popsanou Severským výborem pro analýzy potravin (metoda NMKL č.
71, čtvrté vydání, 1991) či jejími revidovanými vydáními. Metody poskytující rovnocenné záruky však mohou být povoleny postupem podle článku 16 směrnice 64/433/EHS.
V případě sporu mezi členskými státy o výsledcích analýzy se za referenční metodu považuje standardní metoda Mezinárodní organizace pro normalizaci ISO 6579:1993 nebo revidovaná vydání této metody."
Článek 2
V příloze A rozhodnutí 95/410/ES se bod 3 nahrazuje tímto:
"3. Mikrobiologická metoda testování vzorků
Mikrobiologické testování vzorků na salmonely musí být prováděno buď standardní metodou Mezinárodní organizace pro standardizaci ISO 6579:1993 či revidovanými vydáními této metody testování, nebo metodou popsanou Severským výborem pro analýzy potravin (metoda NMKL č.
71, čtvrté vydání, 1991) či jejími revidovanými vydáními. Metody poskytující rovnocenné záruky však mohou být povoleny postupem podle článku 32 směrnice 90/539/EHS.
V případě sporu mezi členskými státy o výsledcích analýzy se za referenční metodu považuje standardní metoda Mezinárodní organizace pro normalizaci ISO 6579:1993 nebo revidovaná vydání této metody."
Článek 3
V příloze rozhodnutí 95/411/ES se oddíl C nahrazuje tímto:
"ODDÍL C
MIKROBIOLOGICKÁ METODA TESTOVÁNÍ VZORKŮ
Mikrobiologické testování vzorků na salmonely musí být prováděno buď standardní metodou Mezinárodní organizace pro standardizaci ISO 6579:1993 či revidovanými vydáními této metody testování, nebo metodou popsanou Severským výborem pro analýzy potravin (metoda NMKL č.
71, čtvrté vydání, 1991) či jejími revidovanými vydáními. Metody poskytující rovnocenné záruky však mohou být povoleny postupem podle článku 21 směrnice 71/118/EHS.
V případě sporu mezi členskými státy o výsledcích analýzy se za referenční metodu považuje standardní metoda Mezinárodní organizace pro normalizaci ISO 6579:1993 nebo revidovaná vydání této metody."
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 11. března 1998 o poradních výborech zabývajících se záležitostmi v oblasti společné zemědělské politiky
(98/235/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
vzhledem k tomu, že by Komise měla znát stanoviska z profesního i spotřebitelského prostředí k problémům, které může způsobit fungování různých společných organizací trhu a jiných oblastí spadajících pod společnou zemědělskou politiku;
vzhledem k tomu, že všechna hospodářská odvětví, která se přímo podílejí na fungování společné organizace trhu a na rozhodnutích přijatých v rámci společné zemědělské politiky, jakož i spotřebitelé by měli mít příležitost podílet se na vypracování stanovisek požadovaných Komisí;
vzhledem k tomu, že příslušná profesní sdružení a skupiny spotřebitelů v členských státech zřídily na úrovni Evropské unie organizace a jsou tudíž schopny zastupovat příslušná prostředí ve všech členských státech;
vzhledem k tomu, že od roku 1962 byly různými rozhodnutími Komise [1] zřizovány zemědělské poradní výbory;
vzhledem k tomu, že v důsledku reformy společné zemědělské politiky v roce 1992 se ukázalo nezbytné seskupit některé výbory a stanovit nové výbory;
vzhledem k tomu, že studie o fungování poradních výborů prokázala, že existuje rámec pro jejich zlepšení; že je následně zapotřebí pozměnit některé postupy a definice, jakož i rozdělení křesel mezi zastoupené skupiny a způsoby obnovy výborů;
vzhledem k tomu, že ustanovení o zemědělských poradních výborech byla několikrát pozměněna a tvoří součást dvaceti sedmi různých nástrojů; že je tedy obtížné je uplatňovat a je třeba přistoupit k jejich kodifikaci v jediném rozhodnutí,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Při Komisi se zřizují tyto poradní výbory:
- Poradní výbor pro společnou zemědělskou politiku,
- Poradní výbor pro plodiny na orné půdě,
- Poradní výbor pro nepotravinářské a přadné rostliny,
- Poradní výbor pro otázky živočišné výroby,
- Poradní výbor pro otázky ovoce, zeleniny a květin,
- Poradní výbor pro zvláštní výrobky,
- Poradní výbor pro otázky lesního hospodářství včetně zpracování korku,
- Poradní výbor pro zdravotní nezávadnost a bezpečnost zemědělských produktů,
- Poradní výbor pro otázky rozvoje venkova,
- Poradní výbor pro otázky zemědělství a životního prostředí.
2. Tyto výbory mohou být konzultovány Komisí o všech otázkách týkajících se společné zemědělské politiky, politiky rozvoje venkova a jejího provádění, a zejména týkajících se společné organizace trhu a opatření, která Komise musí přijmout v rámci těchto organizací.
3. Předseda každého výboru může z vlastního podnětu nebo na žádost některé ze zájmových skupin zastoupených v uvedeném výboru navrhnout Komisi, aby s jeho výborem konzultovala záležitost spadající do pravomoci daného výboru.
Článek 2
Výbory se skládají ze zástupců následujících sociálně-ekonomických skupin: zemědělští výrobci a jejich družstva, zemědělský a potravinářský průmysl, obchod se zemědělskými a potravinářskými produkty, pracovníci ze zemědělského a potravinářského odvětví, jakož i spotřebitelé.
Ve zvláštních případech mohou být jmenováni zástupci z jiných sociálně-ekonomických skupin.
Složení výborů je uvedeno v přílohách tohoto rozhodnutí.
Článek 3
Výbor se skládá nejvýše ze čtyřiceti členů, podle důležitosti dotčeného odvětví, výjimkou jsou Poradní výbory pro společnou zemědělskou politiku a pro otázky rozvoje venkova, které se skládají ze šedesáti členů. Počet křesel a jejich přidělení různým evropským organizacím podle čl.
4 odst. 1 je stanoveno pro každý výbor v přílohách tohoto rozhodnutí.
Článek 4
1. Členy výborů jmenuje Komise na návrh sociálně-ekonomických organizací vytvořených na úrovni Společenství a zapsaných do seznamu zájmových skupin při Komisi.
Tyto organizace musí být nejreprezentativnější pro skupiny uvedené v článku 2 a jejich činnosti musí být propojeny se společnou zemědělskou politikou, se společnou organizací trhu nebo s jinou dotčenou oblastí.
2. Sociálně-ekonomické organizace navrhují na výzvu Komise pro každé křeslo, které má být obsazeno, tři uchazeče různých národností.
V návrhu vycházejí z různých zájmů, které mají v odvětví zastupovat.
3. Členové výboru jsou jmenováni dobu pěti let.
Mohou být jmenováni opakovaně.
Výkon funkcí není odměňován.
Po uplynutí funkčního období zůstávají členové výboru ve funkci, dokud nejsou jmenováni znovu nebo nahrazeni.
V případě odstoupení, smrti nebo žádosti o nahrazení člena ze strany organizace, která předložila jeho kandidaturu, probíhá nahrazení postupem podle odstavce 1.
4. Seznam členů zveřejní Komise v Úředním věstníku Evropských společenství řadě C po každém nahrazení členů.
Článek 5
1. V rámci výboru je možné zřídit jednu nebo více stálých skupin a/nebo jednu nebo více pracovních skupin.
Stálá skupina se skládá ze zástupců nebo odborníků jmenovaných Komisí na návrh dotčených sociálně-ekonomických organizací.
Pravidelně jedná o otázkách specifického odvětví.
2. Na žádost poradního výboru může Komise upravit složení sociálně-ekonomických skupin zastoupených ve stálé skupině.
3. Na žádost poradního výboru může být zřízena skupina odborníků.
Taková skupina se skládá z odborníků v dané oblasti jmenovaných Komisí po konzultaci dotčených sociálně-ekonomických organizací.
4. V případě, že se člen skupiny nemůže účastnit schůze, může být nahrazen.
Sociálně-ekonomická organizace, k níž patří nepřítomný člen, případně navrhuje náhradníka sekretariátu skupiny.
Článek 6
1. Po konzultaci s Komisí volí každý výbor ze svých členů předsedu.
Při prvním hlasování je předseda zvolen dvoutřetinovou většinou hlasů přítomných členů a při dalších hlasováních prostou většinou přítomných členů.
V případě rovnosti hlasů Komise dočasně zajistí předsednictví.
Výbor se může usnést na změně předsednictví po uplynutí poloviny funkčního období.
2. Každý výbor volí dva místopředsedy.
Místopředsedové se volí ze zástupců sociálně-ekonomických skupin, k nimž nenáleží předseda.
Volba probíhá postupem podle odstavce 1.
Každý výbor si může stejným postupem zvolit předsednictvo zahrnující kromě předsedy i zástupce z každé sociálně- konomické skupiny zastoupené ve výboru.
Předsednictvo připravuje a organizuje práci výboru.
Člen předsednictva nazývaný "zpravodaj" vypracuje zápis z každé schůze výboru.
3. Stálé skupiny volí ze svých členů předsedu a jednoho místopředsedu.
Volba probíhá postupem podle odstavce 1.
Předseda a místopředseda nesmějí patřit k téže sociálně-ekonomické organizaci.
Předseda skupiny vypracuje zápis a informuje o výsledcích na příští schůzi příslušného poradního výboru.
Článek 7
1. Schůzí výborů se mohou účastnit pouze členové výborů nebo jejich náhradníci, zástupci Komise, jakož i osoby pozvané v souladu s odstavci 3, 4 a 6.
2. Schůzí skupin se mohou účastnit pouze členové skupiny nebo jejich náhradníci, předseda výboru, zástupci Komise, jakož i osoby pozvané v souladu s odstavci 4 a 6.
3. V případě nepřítomnosti člena výboru může nebo mohou organizace, jimž je křeslo přiděleno, pověřit náhradníka, který musí být vybrán ze seznamu vytvořeného na základě společné dohody mezi Komisí a dotčenou organizací nebo dotčenými organizacemi.
Tento seznam obsahuje jména, která počtem odpovídají celkovému počtu členů zastupujících dotčenou organizaci nebo dotčené organizace, nejvýše však deset osob.
V případě pověření náhradníka musí o tom být sekretariát výboru informován minimálně tři pracovní dny před schůzí.
4. Na žádost organizace, jíž je přiděleno jedno nebo více křesel ve výboru nebo ve skupině, může předseda výboru nebo skupiny pozvat po dohodě s Komisí svého generálního tajemníka, aby se jako pozorovatel účastnil schůzí výboru.
Nicméně v případě překážky jeho účasti může generální tajemník organizace pověřit svojí funkcí pozorovatele jinou osobu, kterou jmenuje.
5. Pozorovatelé nemají právo na udělení slova.
Přesto je může předseda po dohodě s Komisí vyzvat, aby si slovo vzali.
6. Na žádost organizace, jíž bylo přiděleno jedno nebo více křesel, a pokud je předmět na pořadu jednání vysoce technické povahy, může předseda výboru nebo skupiny po dohodě s Komisí vyzvat k účasti na práci výboru nebo skupiny jednoho či více odborníků.
Komise může z vlastního podnětu vyzvat k účasti na práci výboru nebo stálé skupiny jako odborníka jakoukoliv osobu, která pro má pro předmět, jež je právě na pořadu jednání, speciální kvalifikaci.
Odborníci se však účastní pouze prací spojených s problémem, který si vyžádal jejich přítomnost.
Článek 8
V dohodě s Komisí může každý výbor nebo stálá skupina zřizovat pracovní skupiny pro usnadnění jejich práce.
Článek 9
1. Každý výbor a skupina jsou svolávány Komisí a obvykle se schází v jejím sídle.
Předsednictvo svolává předseda v dohodě s Komisí.
2. Schůzí výboru, předsednictva a pracovních skupin se účastní zástupci příslušných útvarů Komise.
3. Komise zajistí sekretariát výborů, předsednictev a skupin.
Článek 10
Předseda informuje Komisi o bodech, které chce zařadit na pořad jednání výboru, dvanáct pracovních dní před schůzí výboru.
Komise rozešle členům pozvánky a pořad jednání osm pracovních dní před schůzí, nejlépe elektronickou poštou.
Článek 11
1. Výbory projednávají žádosti o stanoviska předložené Komisí.
Po jednání nenásleduje hlasování.
Požaduje-li Komise stanovisko výboru, může stanovit lhůtu, ve které má být stanovisko vydáno.
V případě, kdy se na požadovaném stanovisku výbor jednomyslně shodne, stanoví společné závěry, které se připojí ke zprávě.
Komise sdělí výsledky jednání výboru Radě, pokud to výbor navrhne.
2. Stanoviska sociálně-ekonomických organizací zastoupených ve výboru se uvedou do zprávy, kterou tyto skupiny předají Komisi.
Článek 12
Aniž jsou dotčena ustanovení článku 214 Smlouvy, členové výborů a skupin závislých na výboru a další účastníci schůzí jsou povinni nevyzrazovat informace, s nimiž se seznámili při práci ve výborech nebo v uvedených skupinách, uvědomí-li je Komise, že požadované stanovisko nebo projednávaná otázka se týkají oblasti důvěrné povahy.
V těchto případech se zasedání účastní pouze členové výboru a uvedených skupin nebo jejich náhradníci a zástupci útvarů Komise.
Článek 13
Rozhodnutí Komise 81/195/EHS, 87/70/EHS až 87/93/EHS, 89/567/EHS a 90/351/EHS se zrušují.
Článek 14
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. dubna 1998.
ze dne 26. ledna 1998 o uzavření Еvropsko-středomořské dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Tuniskou republikou na straně druhé
(98/238/ES, ESUO) RADA EVROPSKÉ UNIE,
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 238 ve spojení s čl. 228 odst. 2 druhou větou a s čl. 228 odst. 3 druhým pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství uhlí a oceli, a zejména na článek 95 této smlouvy,
po konzultaci s Poradním výborem a se souhlasem Rady,
s ohledem na souhlas Evropského parlamentu,
vzhledem k tomu, že Evropsko-středomořská dohoda zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Tuniskou republikou na straně druhé podepsaná v Bruselu dne 17. července 1995 by měla být schválena,
ROZHODLY TAKTO:
Článek 1
Evropsko-středomořská dohoda zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Tuniskou republikou na straně druhé a k ní připojené protokoly, jakož i prohlášení připojená k závěrečnému aktu, se schvaluje jménem Evropského společenství a Evropského společenství uhlí a oceli.
Znění dohody, k ní připojených protokolů a závěrečného aktu se připojují k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
1. Postoj Společenství
ze dne 23. března 1998 o schválení rozhodnutí PARCOM 96/1 o zastavení používání hexachlorethanu v průmyslovém odvětví neželezných kovů jménem Společenství
(98/241/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100a ve spojení s čl. 228 odst. 2 první větou a odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že rozhodnutím Rady ze dne 3. března 1975 uzavřelo Společenství Úmluvu o předcházení znečišťování moře z pozemních zdrojů (Pařížská úmluva) [3] a stalo se tak smluvní stranou této úmluvy;
vzhledem k tomu, že výkonný orgán Pařížské úmluvy (pařížská komise nebo PARCOM) může přijímat opatření v oblasti předcházení znečišťování a že přijal rozhodnutí PARCOM 96/1 o zastavení používání hexachlorethanu v průmyslovém odvětví neželezných kovů;
vzhledem k tomu, že Komise se podílela na rozhodnutí PARCOM 96/1 na základě zmocnění uděleného jí Radou a v rámci směrnic pro jednání, které Rada k tomuto účelu vydala;
vzhledem k tomu, že hexachlorethan je uveden na seznamu nebezpečných látek v příloze I směrnice Rady 76/769/EHS ze dne 27. července 1976 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se omezení uvádění na trh a používání některých nebezpečných látek a přípravků [4];
vzhledem k tomu, že ustanovení rozhodnutí PARCOM 96/1 jsou v souladu se směrnicí 76/769/EHS;
vzhledem k tomu, že je proto žádoucí, aby Společenství rozhodnutí PARCOM 96/1 schválilo,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
1. Rozhodnutí PARCOM 96/1 o zastavení používání hexachlorethanu v průmyslovém odvětví neželezných kovů se schvaluje jménem Společenství.
Znění uvedeného rozhodnutí se připojuje k tomuto rozhodnutí.
2. Komise je oprávněna oznámit toto schválení pařížské komisi.
kterým se v zásadě uznává úplnost dokumentací předložených k podrobnému zkoumání s ohledem na možné zařazení cyhalofopbutylu, pyraflufenethylu a azafenidinu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh (Text s významem pro EHP)
(98/242/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 97/73/ES [2], a zejména na čl.
6 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že směrnice 91/414/EHS (dále jen "směrnice") stanovila vytvoření seznamu Společenství obsahujícího účinné látky, které jsou povoleny pro použití v přípravcích na ochranu rostlin;
vzhledem k tomu, že žadatelé předložili orgánům členských států dokumentace týkající se tří účinných látek s cílem dosáhnout jejich zařazení do přílohy I směrnice;
vzhledem k tomu, že společnost Dow Elanco Italia Srl předložila dne 30. dubna 1997 italským orgánům dokumentaci týkající se účinné látky cyhalofopbutylu;
vzhledem k tomu, že společnost Nihon Nohyaku Co. Ltd předložila dne 16. června 1997 belgickým orgánům dokumentaci týkající se účinné látky pyraflufenethylu;
vzhledem k tomu, že společnost du Pont de Nemours (France) SA předložila dne 25. června 1997 španělským orgánům dokumentaci týkající se účinné látky azafenidinu;
vzhledem k tomu, že uvedené orgány sdělily Komisi výsledky prvního zkoumání úplnosti dokumentace, pokud jde o požadavky na údaje a informace stanovené v příloze II a – pro alespoň jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku – požadavky stanovené v příloze III směrnice; že v souladu s čl.
6 odst. 2 žadatelé následně předložili dokumentace Komisi a ostatním členským státům;
vzhledem k tomu, že dokumentace týkající se cyhalofopbutylu, pyraflufenethylu a azafenidinu byly postoupeny Stálému rostlinolékařskému výboru dne 16. prosince 1997;
vzhledem k tomu, že čl. 6 odst. 3 směrnice vyžaduje, aby bylo na úrovni Společenství potvrzeno, že každá z těchto dokumentací v zásadě vyhovuje požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze II a – pro alespoň jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku – požadavkům stanoveným v příloze III směrnice;
vzhledem k tomu, že toto potvrzení je nezbytné k tomu, aby se mohlo pokračovat v podrobném zkoumání dokumentace, a také k tomu, aby bylo členským státům umožněno udělit dočasné povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující tuto účinnou látku při řádném dodržení podmínek stanovených v čl. 8 odst.
vzhledem k tomu, že tímto rozhodnutím není dotčena možnost požádat žadatele o další údaje nebo informace, pokud při podrobném zkoumání vyjde najevo, že jsou takové informace nebo údaje pro přijetí rozhodnutí nezbytné;
vzhledem k tomu, že se členské státy a Komise dohodly na tom, že Itálie bude pokračovat v podrobném zkoumání dokumentace týkající se cyhalofopbutylu, Belgie v podrobném zkoumání dokumentace týkající se pyraflufenethylu a Španělsko v podrobném zkoumání dokumentace týkající se azafenidinu;
vzhledem k tomu, že Itálie, Belgie a Španělsko co možná nejdříve, nejpozději však do jednoho roku, předloží Komisi zprávy o závěrech těchto zkoumání, k nimž se připojí všechna doporučení ohledně zařazení nebo nezařazení a všechny podmínky s tím související; že po obdržení této zprávy se bude pokračovat v podrobném zkoumání za odborného přispění všech členských států v rámci Stálého rostlinolékařského výboru;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Níže uvedené dokumentace s ohledem na navržená použití v zásadě vyhovují požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze II a – pro alespoň jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku – požadavkům stanoveným v příloze III směrnice:
1. dokumentace předložená Komisi a členským státům společností Dow Elanco Italia Srl za účelem zařazení účinné látky cyhalofopbutylu do přílohy I směrnice 91/414/EHS, která byla postoupena Stálému rostlinolékařskému výboru dne 16. prosince 1997;
2. dokumentace předložená Komisi a členským státům společností Nihon Nohyaku Co. Ltd za účelem zařazení účinné látky pyraflufenethylu do přílohy I směrnice 91/414/EHS, která byla postoupena Stálému rostlinolékařskému výboru dne 16. prosince 1997;
3. dokumentace předložená Komisi a členským státům společností Du Pont de Nemours (France) SA za účelem zařazení účinné látky azafenidinu do přílohy I směrnice 91/414/EHS, která byla postoupena Stálému rostlinolékařskému výboru dne 16. prosince 1997.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 19. března 1998 o rozdělení nákladů na zhotovení tiskařských matric jednotného vzoru povolení k pobytu
(98/243/SVV) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. K.8 odst. 2 druhý pododstavec druhou odrážku této smlouvy,
s ohledem na společnou akci ze dne 16. prosince 1996 přijatou Radou na základě článku K.3 Smlouvy o Evropské unii o jednotném vzoru povolení k pobytu [1], a zejména na čl.
2 odst. 1 této akce,
vzhledem k tomu, že Radou přijaté technické specifikace uvedené v čl. 2 odst. 1 zmíněné společné akce zahrnují zhotovení tiskařských matric jednotného povolení k pobytu;
vzhledem k tomu, že Nizozemské království vyjádřilo připravenost zhotovit tiskařské matrice pro ostatní členské státy;
vzhledem k tomu, že náklady na zhotovení těchto tiskařských matric, které vzniknou Nizozemskému království, musí být rozděleny mezi členské státy,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Nizozemské království se zmocňuje zhotovit tiskařské matrice pro jednotný vzor povolení k pobytu jménem členských států.
Článek 2
Celkové náklady na zhotovení tiskařských matric pro jednotný vzor povolení k pobytu ve výši 124667 ECU se hradí z příspěvků členských států.
Finanční příspěvek každého členského státu se vypočte na základě podílu jeho hrubého národního produktu na úhrnné částce hrubého národního produktu členských států, který je základem pro výpočet financování souhrnného rozpočtu Evropských společenství za rok 1997 [2].
"Hrubým národním produktem" ve smyslu tohoto článku se rozumí hrubý národní produkt vymezený směrnicí Rady 89/130/EHS, Euratom, ze dne 13. února 1989 o harmonizaci výpočtu hrubého národního produktu v tržních cenách [3].
Článek 3
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem zveřejnění
ze dne 7. října 1997 o uzavření Úmluvy o ochraně mořského prostředí severovýchodního Atlantiku
(98/249/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 130s odst. 1 ve spojení s čl. 228 odst. 2 a odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k tomu, že se Komise jménem Společenství účastnila jednání o návrhu Úmluvy o ochraně mořského prostředí severovýchodního Atlantiku;
vzhledem k tomu, že tato úmluva byla podepsána jménem Společenství dne 22. září 1992;
vzhledem k tomu, že cílem této úmluvy je zabránit a zamezit znečišťování a chránit mořskou oblast před nepříznivými následky lidské činnosti;
vzhledem k tomu, že Společenství přijalo opatření spadající do oblasti působnosti úmluvy, a mělo by proto v této oblasti přijmout mezinárodní závazky; že akce Společenství jsou nezbytným doplňkem akcí přímo zúčastněných členských států a že jeho účast v úmluvě zřejmě odpovídá zásadě subsidiarity;
vzhledem k tomu, že politika životního prostředí Společenství na základě článku 130r Smlouvy přispívá, mimo jiné, k naplňování cílů udržování, ochrany a zlepšování kvality životního prostředí, ochrany lidského zdraví a obezřetného a racionálního využívání přírodních zdrojů; že navíc Společenství a členské státy v rámci své příslušné působnosti spolupracují s třetími zeměmi a příslušnými mezinárodními organizacemi,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Úmluva o ochraně mořského prostředí severovýchodního Atlantiku, podepsaná
ze dne 16. března 1998 o mimořádných opatřeních k ochraně před bovinní spongiformní encefalopatií a o změně rozhodnutí 94/474/ES a zrušení rozhodnutí 96/239/ES
(98/256/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], a zejména na čl. 10 odst. 4 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 89/662/EHS ze dne 11. prosince 1989 o veterinárních kontrolách v obchodu uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [2], a zejména na čl. 9 odst. 4 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Komise,
(1) vzhledem k tomu, že ve Spojeném království byly zveřejněny nové informace, které dále podporují teorii, podle níž vystavení původci bovinní spongiformní encefalopatie souvisí s novou variantou Creutzfeldt-Jacobovy choroby u člověka; že 16. září 1997 dospěl Poradní výbor pro spongiformní encefalopatii Spojeného království k závěru, že současný výzkum přinesl nové závažné důkazy o tom, že původce bovinní spongiformní encefalopatie je totožný s původcem nové varianty Creutzfeldt-Jacobovy choroby u člověka; že 18. září 1997 Poradní výbor pro nebezpečné patogeny dospěl k závěru, že je napříště nutno evidovat původce bovinní spongiformní encefalopatie jako lidský patogen;
(2) vzhledem k tomu, že za těchto okolností a jako mimořádné opatření by mělo být dočasně zakázáno odesílat do jiných členských států veškerý skot pocházející ze Spojeného království a jakékoliv produkty, které se zcela nebo zčásti skládají z materiálů nebo obsahují materiály pocházející ze skotu poraženého ve Spojeném království, které mohou vstoupit do potravinového nebo krmivového řetězce nebo jsou určené pro použití v kosmetických prostředcích, farmaceutických výrobcích nebo léčivých přípravcích; že za tím účelem, aby se zabránilo odklonům obchodu, by se stejné zákazy měly vztahovat rovněž na vývozy do třetích zemí;
(3) vzhledem k tomu, že za účelem ochrany zdraví zvířat a lidí ve Společenství přijala Komise rozhodnutí 94/474/ES ze dne 27. července 1994 o některých ochranných opatřeních proti bovinní spongiformní encefalopatii a o zrušení rozhodnutí 89/469/EHS a 90/200/EHS [3], rozhodnutí 92/290/EHS ze dne 14. května 1992 o některých ochranných opatřeních proti bovinní spongiformní encefalopatii (BSE) týkajících se embryí skotu ve Spojeném království [4], rozhodnutí 94/381/ES ze dne 27. června 1994 o některých ochranných opatřeních týkajících se bovinní spongiformní encefalopatie a zkrmování proteinů získaných ze savců [5] a rozhodnutí 96/449/ES ze dne 18. července 1996 o schvalování alternativních systémů tepelného ošetření pro zpracování živočišného odpadu s cílem inaktivace původců spongiformní encefalopatie [6];
(4) vzhledem k tomu, že Spojené království přijalo po zveřejnění informací o výskytu Creutzfeldt-Jacobovy choroby v tomto členském státě doplňková opatření;
(5) vzhledem k tomu, že Spojené království zakázalo, aby se masokostní moučka savců bez ohledu na její původ používala pro krmení hospodářských užitkových zvířat; že by mělo být stanoveno, že masokostní moučka savců, krmivo pro hospodářská užitková zvířata a hnojiva obsahující masokostní moučku savců, která by vzhledem ke své povaze mohla vstoupit do krmivového řetězce hospodářských užitkových zvířat, nemohly být odesílány ze Spojeného království;
(6) vzhledem k tomu, že riziko, že přenosné spongiformní encefalopatie vstoupí do potravinového nebo krmivového řetězce při konzumaci bílkovin získaných z domácích masožravců, se považuje za nízké; že toto riziko lze dále snížit tím, že bude vyžadováno, aby domácí masožravci nebyli krmeni masokostní moučkou savců pocházející ze Spojeného království; že by v důsledku toho mělo být stanoveno, aby krmivo pro domácí masožravce, které se vyrábí ve Spojeném království, avšak neobsahuje masokostní moučku savců pocházející z této země, mohlo být z jeho území odesíláno do ostatních členských států nebo do třetích zemí;
(7) vzhledem k tomu, že Spojené království přijalo opatření k likvidaci některých tkání skotu;
(8) vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 96/239/ES ze dne 27. března 1996 o mimořádných opatřeních na ochranu proti bovinní spongiformní encefalopatii [7], před jeho změnou rozhodnutím 96/362/ES [8], zakázalo odesílání produktů získaných ze skotu poraženého ve Spojeném království do ostatních členských států a do třetích zemí, zejména spermatu skotu a některých dalších produktů, které mohou vstoupit do potravinového nebo krmivového řetězce nebo jsou určené pro použití v kosmetických prostředcích, farmaceutických výrobcích nebo léčivých přípravcích;
(9) vzhledem k tomu, že Vědecký veterinární výbor byl konzultován od 18. do 26. dubna 1996; že podle stanoviska tohoto výboru se sperma skotu považuje za bezpečné pro zdraví zvířat, pokud jde o BSE;
(10) vzhledem k tomu, že Vědecký výbor pro kosmetologii byl 11. dubna 1996 konzultován ohledně bezpečnosti některých výrobků pocházejících ze skotu; že Sdružení evropských svazů výrobců kosmetických prostředků (COLIPA) doporučilo svým členům, aby nepoužívali výchozí materiály pocházející ze skotu ze Spojeného království; že uvedený výbor prohlásil, že jeho členové toto doporučení dodržují; že dvacátá směrnice Komise 97/1/ES ze dne 10. ledna 1997, kterou se přizpůsobují technickému pokroku přílohy II, III, VI a VII směrnice Rady 76/768/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se kosmetických prostředků [9], dočasně zakázala uvádění kosmetických prostředků obsahujících některé tkáně a tekutiny na trh;
(11) vzhledem k tomu, že Vědecký výbor pro potraviny byl 15. dubna 1996 konzultován ohledně bezpečnosti výrobků pocházejících ze skotu;
(12) vzhledem k tomu, že Výbor pro hromadně vyráběné léčivé přípravky byl konzultován 16. dubna 1996; že ve farmaceutickém odvětví již byla zavedena opatření pro zjišťování původu surovin a pro jejich ošetření; že veškeré hromadně vyráběné léčivé přípravky jsou před uvedením na trh podrobeny schvalovacímu postupu, v rámci něhož se posoudí způsob, jakým byly jednotlivé suroviny ošetřeny; že všichni držitelé povolení Společenství pro uvádění na trh nebo žadatelé s příznivým stanoviskem Výboru pro hromadně vyráběné léčivé přípravky nebo Výboru pro veterinární léčiva potvrdili na žádost Evropské agentury pro hodnocení léčivých přípravků, že příslušné výrobky neobsahují tkáně skotu pocházejícího ze Spojeného království;
(13) vzhledem k tomu, že byly následně poskytnuty dodatečné údaje, aby se usnadnilo plnější posouzení rizika; že na tomto základě dospěl Vědecký veterinární výbor 26. dubna 1996 k závěru, že kombinace vhodných zdrojů použitých materiálů ze skotu a uplatnění minimálních norem na zpracování, které se ukázaly být účinné pro inaktivaci původce BSE, poskytly společně dostatečné záruky, pokud jde o bezpečnost těchto materiálů pro potravinářské nebo kosmetické využití; že Vědecký veterinární výbor následně doporučil bezpečnostní parametry pro produkci těchto materiálů, které jsou proto považovány za bezpečné;
(14) vzhledem k tomu, že Komise proto usoudila, že určité výrobky, jako jsou želatina a lůj, jsou bezpečné;
(15) vzhledem k tomu, že v roce 1988 Spojené království přijalo opatření na úplnou likvidaci zvířat postižených BSE; že Rada na zasedání 1., 2. a 3. dubna 1996 dospěla k závěru, že skot starší 30 měsíců nesmí vstoupit do potravinového nebo krmivového řetězce nebo být použit pro kosmetické prostředky nebo farmaceutické výrobky; že tato zvířata nesmějí být použita jako výchozí materiál pro určité výrobky pocházející ze skotu;
(16) vzhledem k tomu, že určité tkáně skotu nesmějí být použity jako výchozí materiál pro takové výrobky;
(17) vzhledem k tomu, že rozhodnutí 96/362/ES změnilo rozhodnutí 96/239/ES tak, aby se zákaz nevztahoval na určité produkty, jako jsou želatina, lůj a sperma skotu;
(18) vzhledem k tomu, že Vědecký veterinární výbor schválil na zasedání dne 17. července 1996 zprávu podskupiny pro BSE ze dne 26. června 1996, kde se doporučuje, aby bylo vyhodnocení rizika pro želatinu, které Vědecký veterinární výbor provedl 26. dubna 1996, znovu posouzeno s ohledem na nepřesnosti týkající se inaktivace původce BSE a za přísného dodržení požadavků rozhodnutí 96/362/ES;
(19) vzhledem k tomu, že rozhodnutí 96/362/ES stanoví určité nezbytné podmínky, jejichž splnění je předpokladem pro to, aby Spojené království mohlo ze svého území odesílat želatinu vyrobenou ze surovin pocházejících ze skotu; že uvedené podmínky nebyly splněny a odesílání nebylo povoleno; že pro urovnání situace je do doby, než budou získány nové vědecké poznatky a vydána stanoviska, vhodné zrušit možnost odesílání želatiny vyrobené ze surovin pocházejících ze skotu poraženého ve Spojeném království pro účely výživy lidí nebo zvířat nebo pro použití v kosmetických prostředcích, farmaceutických výrobcích nebo léčivých přípravcích; že toto opatření je v souladu se stanoviskem Mezioborového vědeckého výboru ze dne 3. dubna 1997, podle něhož nelze žádnou produkci považovat za bezpečnou, pokud by základní surovina použitá pro výrobu želatiny mohla být infekční;
(20) vzhledem k tomu, že by Spojenému království mělo být povoleno odesílat ze svého území želatinu a dikalciumfosfát pro technické účely, které byly získány ze surovin pocházejících ze skotu poraženého ve Spojeném království za předpokladu, že jsou vhodně označeny;
(21) vzhledem k tomu, že by Spojenému království mělo být rovněž povoleno odesílat ze svého území želatinu získanou ze surovin pocházejících ze skotu, který nebyl poražen ve Spojeném království; že Spojené království zavedlo systém sledování pro tento typ želatiny, který zaručí, že bude možné zjistit původ daných surovin; že by předpisy Společenství měly být doplněny úředním zavedením systému sledování; že by tento systém měl být zaveden pro ostatní produkty, na něž se nevztahuje všeobecný zákaz; že by měl být rovněž zaveden systém označování;
(22) vzhledem k tomu, že by mělo být stanoveno, že produkty získané ze skotu, který nebyl poražen ve Spojeném království, by měly pocházet ze schválených zařízení, která jsou pod dozorem úředního veterinárního lékaře a která zavedla systém pro sledování původu surovin; že však uvedené produkty mohou být ze Spojeného království odesílány okamžitě a bez předchozí kontroly Komise;
(23) vzhledem k tomu, že by měly být stanoveny přiměřené záruky pro odesílání určitých produktů ze Spojeného království, které byly získány ze skotu, jenž nebyl poražen ve Spojeném království;
(24) vzhledem k tomu, že zavedení spolehlivého systému kontrol v celém Společenství je nezbytnou podmínkou pro řádné fungování trhu s hovězím masem; že vyšetřování Útvaru pro koordinaci předcházení podvodům (UCLAF) a Potravinového a veterinárního úřadu Komise odhalilo ve Spojeném království nedostatky v úředních kontrolách produkce hovězího masa určeného k odeslání do jiných členských států a třetích zemí; že je z toho důvodů nezbytné posílit systém veterinárních kontrol, aby se zamezilo podvodům;
(25) vzhledem k tomu, že by se posílené kontroly měly týkat všech obchodních zásilek čerstvého hovězího masa, které vstupují na území Spojeného království, projíždějí přes ně nebo je opouštějí; že by se mělo vyžadovat, aby všechny uvedené zásilky zapečeťoval a rozpečeťoval příslušný orgán a aby byly doprovázeny osvědčeními o zdravotní nezávadnosti a aby v případě obchodu uvnitř Společenství bylo vydáno úřední oznámení o odeslání zásilky prostřednictvím systému ANIMO, jak je uvedeno v rozhodnutí Komise 91/398/EHS ze dne 19. července 1991 o počítačové síti spojující veterinární orgány (Animo) [10], nebo faxem;
(26) vzhledem k tomu, že by rovněž měl být posílen veterinární dozor nad zpracováním masa pocházejícího ze skotu, který byl poražen jinde než ve Spojeném království;
(27) vzhledem k tomu, že Spojené království předložilo 25. února 1997 Komisi první návrh programu, který se týká stád schválených pro vývoz; že Vědecký veterinární výbor na zasedání dne 11. června 1997 dospěl k závěru, že tento návrh nebyl přiměřený; že Spojené království předložilo 1. července 1997 pozměněný návrh; že Vědecký veterinární výbor vydal 17. září 1997 k tomuto pozměněnému návrhu stanovisko, v němž prohlašuje, že hlavní překážkou pro to, aby byl uvedený programu schválen pro celé území Spojeného království, byla absence souborného počítačového systému pro přesun a sledování původu a s ním spojené databáze pro živý skot ve Velké Británii, zdá se však, že v Severním Irsku uspokojivý systém existuje; že Výbor dále dospěl k závěru, že u méně významných hledisek programu lze na žádost příslušných útvarů Komise provést menší úpravy, aby odpovídal požadavkům na osvědčování nebo kontroly; že Potravinový a veterinární úřad provedl v Severním Irsku mezi 3. a 7. listopadem 1997 inspekci, aby zjistil, zda uvedený systém funguje; že Spojené království souhlasilo, že provede další zlepšení podle doporučení vyplývajících z této inspekce; že je v důsledku toho vhodné částečně uvolnit zákaz odesílání produktů získaných ze skotu poraženého v Severním Irsku;
(28) vzhledem k tomu, že inspekce provedené Komisí ukázaly, že systém veterinárních kontrol v Severním Irsku je účinnější; že je proto vhodné zvolit pozvolnýpostup, počínaje uvolněním zákazu odesílání výrobků ze skotu, který byl poražen, bourán, zpracován a uskladněn v zařízeních, která se používají výhradně pro výrobky určené k odeslání do jiných členských států a třetích zemí a která se nacházejí se v Severním Irsku; že následné kroky budou spočívat v tom, že se ve Velké Británii uvolní zákaz zpracování masa odpovídajícího předpisům pocházejícího ze Severního Irska za podmínek, které budou stanoveny později; že Komise začne společně s příslušnými orgány Spojeného království ihned šetřit, jakými prostředky a za jakých podmínek lze tato omezení dále zmírnit;
(29) vzhledem k tomu, že za tím účelem, aby se předcházelo podvodům, by maso získané ze skotu poraženého ve Spojeném království mělo mít kromě značky zdravotní nezávadnosti stanovené v čl. 3 odst. 1 bodu A písm. e) směrnice Rady 64/433/EHS ze dne 26. června 1964 o hygienických otázkách obchodu s čerstvým masem uvnitř Společenství [11] také jiné zřetelnou značku, kterou nelze zaměnit se značkou zdravotní nezávadnosti Společenství;
(30) vzhledem k tomu, že většina ustanovení rozhodnutí 94/474/ES není nadále v souladu se stanoviskem Vědeckého veterinárního výboru ze dne 17. září 1997 a proto by měla být zrušena;
(31) vzhledem k tomu, že rozhodnutí 96/239/ES stanoví, že Spojené království předloží každý druhý týden zprávu o situaci BSE; že toto období bylo shledáno příliš krátkým; že by mělo být prodlouženo na jeden měsíc;
(32) vzhledem k tomu, že by Komise měla nadále provádět inspekce Společenství ve Spojeném království, aby ověřovala používání opatření stanovených v tomto rozhodnutí;
(33) vzhledem k tomu, že výše uvedené body vyžadují, aby bylo od základu přepracováno rozhodnutí 96/239/ES; že by uvedené rozhodnutí mělo být v zájmu jasnosti zrušeno;
(34) vzhledem k tomu, že toto rozhodnutí bude znovu přezkoumáno na základě nových vědeckých poznatků;
(35) vzhledem k tomu, že Stálý veterinární výbor nevydal příznivé stanovisko,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
KAPITOLA I Živý skot, embrya skotu, masokostní moučka a příbuzné produkty
Článek 1
Až do celkového přezkoumání situace a bez ohledu na ustanovení Společenství přijatá na ochranu proti BSE musí Spojené království zajistit, aby z jeho území nebyly do jiných členských států nebo třetích zemí odesílány:
a) živý skot a embrya skotu;
b) masová moučka, kostní moučka a masokostní moučka pocházející ze savců;
c) krmiva a hnojiva obsahující materiály uvedené v písmenu b).
Článek 2
Odchylně od článku 1 mohou být krmiva určená pro domácí masožravce, která obsahují materiály uvedené v čl. 1písm. b), odesílána do jiných členských států nebo třetích zemí za předpokladu, že tyto materiály nepocházejí ze Spojeného království a že jsou splněny podmínky stanovené v článcích 9 a 10.
KAPITOLA II Materiály pocházející ze skotu, který byl poražen ve Spojeném království
Článek 3
Až do celkového přezkoumání situace a bez ohledu na ustanovení Společenství přijatá na ochranu proti BSE musí Spojené království zajistit, aby z jeho území nebyly do jiných členských států nebo třetích zemí odesílány, pokud jsou získány ze skotu poraženého ve Spojeném království:
a) maso;
b) produkty, které mohou vstoupit do potravinových nebo krmivových řetězců;
c) materiály, které jsou určené pro použití v kosmetických prostředcích, farmaceutických výrobcích nebo léčivých přípravcích.
Článek 4
1. Odchylně od článku 3 může Spojené království povolit odesílání ze svého území do jiných členských států nebo třetích zemí a výrobu:
a) aminokyselin, peptidů a loje, pokud byly vyrobeny v zařízeních pod úředním veterinárním dozorem, o nichž bylo prokázáno, že fungují v souladu s podmínkami stanovenými v příloze I;
b) výrobků z loje a výrobků odvozených z loje saponifikací, transesterifikací nebo hydrolýzou, pokud byly získány z loje vyrobeného v souladu s tímto článkem.
2. Spojené království zajistí, aby výrobky uvedené v odstavci 1 byly opatřeny štítkem nebo jinak označeny, aby bylo možno určit výrobní zařízení a aby se upřesnilo, zda jsou vhodné k výživě lidí nebo zvířat nebo pro kosmetické prostředky, farmaceutické výrobky nebo léčivé přípravky.
3. Spojené království zajistí, aby výrobky uvedené v odst. 1 písm. a), jež jsou odesílány do jiných členských států v souladu s tímto článkem, byly doprovázeny osvědčením o zdravotní nezávadnosti vydaným úředním veterinárním lékařem, kterým se potvrzuje, že výrobky odpovídají podmínkám stanoveným v tomto rozhodnutí, a osvědčuje se častost prováděných úředních kontrol.
Dříve než zařízení poprvé odešle nebo začne opětovně odesílat výrobky podle tohoto článku, Spojené království zašle Komisi a ostatním členským státům seznam zařízení uvedených v odst. 1 písm. a) a u každého zařízení uvede, pro jaký účel bylo schváleno.
O jakékoliv změně tohoto seznamu informuje neprodleně Komisi a ostatní členské státy.
5. Dříve než jsou poprvé nebo opětovně odeslány výrobky uvedené v odstavci 1, uskuteční Společenství při provádění úředních kontrol týkajících se všech uvedených výrobků také inspekce.
6. Komise stanoví po konzultaci se členskými státy v rámci Stálého veterinárního výboru datum, ke kterému mohou zařízení poprvé odeslat nebo začít opětovně odesílat výrobky uvedené v odst. 1 písm. a).
Článek 5
Spojené království zajistí, aby želatina, dikalciumfosfát, kolagen, lůj, výrobky z loje a výrobky odvozené z loje saponifikací, transesterifikací nebo hydrolýzou, které jsou vyráběny pro technické použití ze surovin získaných ze skotu poraženého ve Spojeném království, byly opatřeny štítkem nebo jinak označeny, aby bylo možno určit výrobní zařízení a aby bylo zřejmé, že nejsou vhodné k výživě lidí nebo zvířat nebo pro kosmetické prostředky, farmaceutické výrobky nebo léčivé přípravky.
Článek 6
1. Odchylně od článku 3 může Spojené království povolit odesílání do jiných členských států nebo do třetích zemí následujících výrobků získaných ze skotu narozeného a odchovaného v Severním Irsku, který tam rovněž byl v souladu s podmínkami stanovenými v tomto článku, článku 7, článcích 9 až 12 a v příloze II poražen na jatkách používaných výhradně k tomuto účelu:
a) "čerstvého masa", jak je definováno směrnicí 64/433/EHS;
b) "mletého masa" a "masných polotvarů", jak jsou definovány směrnicí Rady 94/65/ES [12];
c) "masných výrobků", jak jsou definovány směrnicí Rady 77/99/EHS [13].
Čerstvé maso uvedené v odst. 1 písm. a) se vykostí a veškeré související tkáně, včetně viditelných nervových a lymfatických tkání, se odstraní v bourárnách v Severním Irsku, které jsou používány výhradně pro výrobky odpovídající předpisům.
Uskladnění v chladírenském skladu se provede v Severním Irsku v místnostech používaných výhradně pro výrobky odpovídající předpisům.
Bourání, skladování a přeprava se provedou v souladu s podmínkami stanovenými v tomto článku, v článku 7, článcích 9 až 12 a v příloze II.
3. Čerstvé maso uvedené v odst. 1 písm. a) lze v souladu s podmínkami stanovenými v tomto článku, v článku 7, článcích 9 až 12 a v příloze II použít pro výrobu výrobků uvedených v odst. 1 písm. b) a c) v zařízeních v Severním Irsku, která jsou používána výhradně pro odpovídající produkty.
4. Pro účely tohoto článku se "výrobky odpovídajícími předpisům" rozumí výrobky uvedené v odstavci 1 a výrobky získané ze skotu, který nebyl poražen ve Spojeném království a který splňuje podmínky stanovené v článcích 9 až 13.
5. Po provedení inspekcí Společenství a poté, co informovala členské státy, stanoví Komise datum, k němuž lze zahájit odesílání výrobků uvedených v odstavci 1.
6. Komise přehodnotí ustanovení tohoto článku nejméně každé tři měsíce a přijme vhodná opatření postupem podle článku 18 směrnice 89/662/EHS.
Článek 7
1. Maso a výrobky uvedené v čl. 6 odst. 1 musejí být označeny nebo opatřeny štítkem s dodatečným zřetelnou značkou, kterou nelze zaměnit se značkou zdravotní nezávadnosti Společenství.
6 odst. 1, které jsou určené pro uvedení na trh ve Spojeném království, nebudou mít dodatečnou značku uvedenou v odstavci 1 tohoto článku.
Pokud již takovou značku mají, bude zrušena nebo odstraněna z masa či ze štítku v okamžiku, kdy uvedené maso nebo výrobky opouštějí zařízení.
Značka zdravotní nezávadnosti Společenství se odstraní pouze tehdy, je-li to nezbytné při postupu bourání.
3. Před zahájením odesílání oznámí Spojené království Komisi a ostatním členským státům vzor dodatečné značky uvedené v odstavci 1.
KAPITOLA III Materiály pocházející ze skotu, který nebyl poražen ve Spojeném království
Článek 8
Spojené království zajistí, že při odesílání následujících produktů pocházejících ze skotu, který nebyl poražen ve Spojeném království, ze svého území do jiných členských států nebo do třetích zemí, budou dodržena ustanovení článků 9 až 13. Jde o tyto produkty:
a) "čerstvé maso", jak je definováno směrnicí 64/433/EHS;
b) "mleté maso" a "masné polotvary", jak jsou definovány směrnicí Rady 94/65/ES;
c) "masné výrobky" a "ostatní produkty živočišného původu", jak jsou definovány směrnicí Rady 77/99/EHS;
d) krmiva určená pro domácí masožravce;
e) želatina, dikalciumfosfát, lůj, výrobky z loje a výrobky odvozené z loje saponifikací, transesterifikací nebo hydrolýzou, aminokyseliny, peptidy a kolagen, které mohou vstoupit do potravinového nebo krmivového řetězce nebo jsou určeny pro použití v kosmetických prostředcích, farmaceutických výrobcích nebo léčivých přípravcích.
Článek 9
1. Výrobky uvedené v článku 8 pocházejí ze zařízení a v případě potřeby prošly zařízeními ve Spojeném království:
a) která byla schválena příslušným orgánem;
b) která byla umístěna pod úřední veterinární dozor nebo, pokud jde o výrobky získané z loje saponifikací, transesterifikací nebo hydrolýzou, pod dozor příslušného orgánu;
c) ve kterých byl zaveden systém pro sledování původu suroviny, který je zárukou původu suroviny během celého procesu produkce;
d) ve kterých byl zaveden systém pro registraci množství materiálu, který vstupuje do zařízení nebo je opouští, aby byla možná křížová kontrola zásilek, které vstupují do zařízení nebo je opouštějí;
e) ve kterých jsou výrobky vyloženy, zpracovány, skladovány, je s nimi manipulováno, jsou naloženy a přepravovány odděleně od výrobků a v jiné době než výrobky, které nesplňují podmínky stanovené v tomto článku a v článcích 10, 11 a 12.
2. Spojené království oznámí Komisi a ostatním členským státům seznam zařízení, která splňují podmínky uvedené v odstavci 1, a u každého zařízení uvede, pro jaký účel bylo schváleno.
O jakékoliv změně tohoto seznamu informuje neprodleně Komisi a ostatní členské státy.
Článek 10
1. Výrobky uvedené v čl. 8 písm. a) až d) pocházejí ze zařízení a v případě potřeby prošla zařízeními ve Spojeném království, ve kterých:
a) veškeré vykládání, zpracování, skladování nebo jiná manipulace a nakládání produktů probíhá pod úředním dozorem;
b) jsou produkty uskladněny v chladírenských skladech v místnostech, jež se současně nepoužívají pro uskladnění produktů pocházejících ze skotu, které neodpovídají podmínkám stanoveným v tomto článku a v článcích 9, 11, 12 a 13, a není-li přítomen příslušný orgán, jsou zamčené a úředně zapečetěné;
c) jsou výrobky, s výjimkou výrobků uvedených v čl. 8 písm. d), označeny nebo opatřeny štítkem s dodatečnou zřetelnou značkou, kterou nelze zaměnit se značkou zdravotní nezávadnosti Společenství;
d) výrobky pocházející ze Spojeného království, které splňují podmínky pro odeslání ve smyslu tohoto článku a článků 9, 11, 12 a 13, avšak jsou určené pro uvedení na trh ve Spojeném království, nemají dodatečnou značku uvedenou v písmenu c).
Pokud již takovou značku mají, bude zrušena nebo odstraněna z masa či ze štítku v okamžiku, kdy uvedené maso nebo výrobky opouštějí zařízení.
Spojené království oznámí Komisi a ostatním členským státům vzor dodatečné značky.
2. Pro účely označování zdravotní nezávadnosti a používání dodatečných značek stanovených právními předpisy Společenství musí příslušný orgán uchovávat a mít pod kontrolou:
a) přístroje určené pro označování zdravotní nezávadnosti masa a pro připojení dodatečných značek, které se pomocníkům poskytne pouze během označování a po dobu pro tento účel nezbytnou;
b) všechny štítky se značkou zdravotní nezávadnosti nebo dodatečnou značkou. Tyto štítky musejí mít pořadové číslo a pomocníkům se poskytne nezbytné množství v okamžiku, kdy mají být použity.
3. Produkty uvedené v odstavci 1 jsou přepravovány dopravním prostředkem, který byl zapečetěn příslušným orgánem.
Pokud jsou uvedené produkty odesílány do ostatních členských států, jsou doprovázeny osvědčením o zdravotní nezávadnosti vydaným úředním veterinárním lékařem, v němž se potvrzuje, že jsou splněny podmínky uvedené v tomto článku a v článcích 9, 11, 12 a 13 a ve kterém jsou uvedena všechna zařízení, v nichž byly tyto výrobky získány, zpracovány, bylo s nimi manipulováno nebo ve kterých byly skladovány a dále veškeré štítky a jejich příslušná pořadová čísla týkající se jednotlivých zásilek.
Maso je doprovázeno osvědčením o zdravotní nezávadnosti uvedeným v příloze IV směrnice 64/433/EHS, v němž jsou v části "Identifikace masa" uvedeny veškeré štítky a jejich příslušná pořadová čísla týkající se jednotlivých zásilek.
Na všechna osvědčení se připojí tato poznámka:
"vyrobeno v souladu s rozhodnutím 98/256/ES."
4. Spojené království informuje příslušný orgán v místě určení o každé zásilce prostřednictvím systému Animo nebo faxem.
Článek 11
Aniž je dotčen čl. 7 odst. 2 a čl. 10 odst. 1) písm. d), pokud produkty uvedené v čl. 8 písm. a) pocházejí ze zařízení a v případě potřeby prošla zařízeními ve Spojeném království, značka zdravotní nezávadnosti Společenství se odstraní pouze tehdy, je-li to nezbytné při postupu bourání.
Článek 12
Výrobky uvedené v čl. 8 písm. e), které jsou odesílány do jiných členských států, se opatří štítkem, aby bylo možné identifikovat výrobní zařízení a určit, zda výrobky byly vyrobeny v souladu s tímto rozhodnutím a zda je lze případně použít pro výživu lidí nebo zvířat nebo v kosmetických prostředcích, farmaceutických výrobcích nebo léčivých přípravcích.
Článek 13
1. Členský stát, který odesílá maso uvedené v čl. 8 písm. a) ze zařízení nebo ze schváleného stanoviště hraniční kontroly Společenství na svém území přes území Spojeného království nebo do zařízení schváleného v souladu s článkem 9, zajistí, že je maso doprovázeno veterinárním osvědčením vydaným úředním veterinárním lékařem nebo osvědčením vydaným příslušným orgánem ve stanovišti hraniční kontroly.
Originály všech osvědčení musejí zásilku doprovázet do zařízení v místě určení.
2. Maso uvedené v čl. 8 písm. a) bude přepraveno v úředně zapečetěném vozidle.
Pečeť lze odstranit výhradně pro účely úřední inspekce.
3. Členský stát, který odesílá výrobky uvedené v čl. 8 písm. e) nebo jakékoliv suroviny určené pro výrobu těchto výrobků do zařízení schváleného v souladu s článkem 9, zaručí, že jsou opatřeny štítkem nebo jinak označeny, aby bylo možné určit zařízení a členský stát, v nichž byly vyrobeny.
KAPITOLA IV Závěrečná ustanovení
Článek 14
Komise provede inspekce Společenství na místě ve Spojeném království, aby ověřila používání ustanovení tohoto rozhodnutí, zejména pokud jde o provádění úředních kontrol.
Článek 15
Spojené království zašle Komisi každý měsíc zprávu o používání ochranných opatření přijatých proti BSE v souladu s vnitrostátními předpisy a předpisy Společenství.
Článek 16
Toto rozhodnutí bude pravidelně přezkoumáváno s ohledem na nové vědecké poznatky. Toto rozhodnutí se v případě potřeby a po konzultaci s příslušným vědeckým výborem změní postupem podle článku 18 směrnice 89/662/EHS.
Článek 17
Členské státy přijmou opatření nezbytná pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím.
Neprodleně o nich informují Komisi.
Článek 18
Rozhodnutí 94/474/ES se mění takto:
1. článek 1 se zrušuje;
2. ustanovení čl. 3 odst. 1 a 2 se zrušují;
3. článek 4 se zrušuje.
Článek 19
Rozhodnutí 96/239/ES se zrušuje.
Článek 20
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 16. března 1998 o uzavření dohody mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými o hygienických opatřeních na ochranu zdraví lidí a zvířat při obchodu s živými zvířaty a živočišnými produkty
(98/258/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 ve spojení s čl. 228 odst. 2 první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že dohoda mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými o hygienických opatřeních na ochranu zdraví lidí a zvířat při obchodu s živými zvířaty a živočišnými produkty je vhodným nástrojem k realizaci ustanovení dohody WTO o používání hygienických a rostlinolékařských opatření v souvislosti s opatřeními pro zdraví lidí a zvířat;
vzhledem k tomu, že dohoda přispěje k usnadnění vzájemného obchodu s živými zvířaty a živočišnými produkty mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými prostřednictvím postupného uznání rovnocennosti hygienických opatření, uznáním nákazového statusu, používáním regionalizace a zlepšením komunikace a spolupráce;
vzhledem k tomu, že je vhodné stanovit postup úzké a účinné spolupráce mezi Komisí a členskými státy v rámci Stálého veterinárního výboru;
vzhledem k tomu, že dohoda by měla být za Společenství schválena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými o hygienických opatřeních na ochranu zdraví lidí a zvířat při obchodu s živými zvířaty a živočišnými produkty se tímto za Společenství schvaluje.
Znění dohody včetně jejích příloh je připojeno k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady se tímto zmocňuje k určení osoby nebo osob zplnomocněných svým podpisem dohody zavázat Společenství.
Článek 3
Prováděcí ustanovení k této dohodě, včetně ustanovení týkajících se záruk souvisejících s čerstvým masem a masnými výrobky, jež musejí být rovnocenné zárukám stanoveným směrnicí 72/462/EHS [1], se vydávají postupem podle článku 30 uvedené směrnice.
Článek 4
Komise, které jsou nápomocni zástupci členských států, zastupuje Společenství ve smíšeném výboru uvedeném v čl. 14 odst. 1 dohody.
Stanovisko Společenství k otázkám, jimiž se má smíšený výbor zabývat, se určuje v rámci vhodných orgánů Rady, v souladu s ustanoveními Smlouvy.
Změny příloh dohody, které jsou výsledkem doporučení smíšeného výboru, se přijímají postupem podle článku 29 směrnice 72/462/EHS.
Článek 5
Toto rozhodnutí se vyhlásí
(Text s významem pro EHP) (98/269/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 ze dne 11. prosince 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro první etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1199/97 [2], a zejména na čl. 7 odst. 3a uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že v nařízení Komise (ES) č. 933/94 [3] naposledy pozměněném nařízením (ES) č. 2230/95 [4] byly stanoveny účinné látky přípravků na ochranu rostlin a jmenovány členské státy zpravodajové pro provádění nařízení (EHS) č. 3600/92;
vzhledem k tomu, že dinoterb je jednou z 90 účinných látek, kterých se týká první etapa pracovního programu stanoveného v čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS [5];
vzhledem k tomu, že v případě této látky jediný dotyčný oznamovatel oficiálně předložil jmenovanému členskému státu zpravodaji informace požadované podle čl. 6 odst. 1 nařízení (EHS) č. 3600/92 jako podklad pro zařazení účinné látky do přílohy I směrnice 91/414/EHS;
vzhledem k tomu, že v souladu s čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EHS) č. 3600/92 jmenovaný členský stát zpravodaj předložil Komisi zprávu o svém hodnocení poskytnutých informací;
vzhledem k tomu, že jediný oznamovatel informoval Komisi a členský stát zpravodaje o tom, že si nadále nepřeje účastnit se pracovního programu pro tuto účinnou látku; že tudíž nebudou předloženy důležité části požadovaných informací;
vzhledem k tomu, že na základě dostupných informací lze již učinit závěr, že v případě této účinné látky nelze za navržených podmínek použití plně vyhovět požadavkům směrnice 91/414/EHS, zejména pokud jde o ochranu lidského zdraví, a že tedy tato látka nemůže být zařazena do přílohy I uvedené směrnice;
vzhledem k tomu, že tímto rozhodnutím nejsou dotčena opatření členských států přijatá za účelem poskytnutí lhůty pro likvidaci, skladování, uvedení na trh a použití stávajících zásob v souladu s čl. 4 odst. 6 směrnice 91/414/EHS;
vzhledem k tomu, že tímto rozhodnutím není dotčeno žádné opatření, které může Komise přijmout pro tuto účinnou látku v rámci směrnice Rady 79/117/EHS [6];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členské státy zajistí, aby:
1. povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících dinoterb byla odňata do 6 měsíců ode dne tohoto rozhodnutí;
2. ode dne tohoto rozhodnutí nebyla na základě odchylky stanovené v čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS udělována nebo obnovována žádná povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících dinoterb.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
(Text s významem pro EHP) (98/270/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 ze dne 11. prosince 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro první etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1199/97 [2], a zejména na čl. 6 odst. 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že v nařízení Komise (ES) č. 933/94 [3] naposledy pozměněném nařízením (ES) č. 2230/95 [4] byly stanoveny účinné látky přípravků na ochranu rostlin a jmenovány členské státy zpravodajové pro provádění nařízení (EHS) č. 3600/92;
vzhledem k tomu, že fenvalerat je jednou z devadesáti účinných látek, kterých se týká první etapa pracovního programu stanoveného v čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS [5];
vzhledem k tomu, že v případě této látky příslušní oznamovatelé oficiálně předložili jmenovanému členskému státu zpravodaji určité informace požadované podle čl. 6 odst. 1 nařízení (EHS) č. 3600/92 jako podklad pro zařazení této účinné látky do přílohy I směrnice 91/414/EHS;
vzhledem k tomu, že v souladu s čl. 6 odst. 4 nařízení (EHS) č. 3600/92 jmenovaný členský stát zpravodaj informoval Komisi, že žádná z předložených dokumentací nevyhovuje požadavkům čl. 6 odst. 2 a 3 nařízení;
vzhledem k tomu, že v souladu s čl. 6 odst. 5 uvedeného nařízení žádný členský stát neinformoval Komisi o svém přání zařadit tuto účinnou látku do přílohy I směrnice 91/414/EHS;
vzhledem k tomu, že je třeba vycházet z toho, že nebude předložena úplná dokumentace potřebná pro hodnocení této látky v rámci pracovního programu; že hodnocení této látky a její zařazení do přílohy I není v tomto rámci možné; že je v důsledku toho třeba přijmout rozhodnutí, kterým se odejmou již udělená povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tuto účinnou látku;
vzhledem k tomu, že toto rozhodnutí nevylučuje budoucí hodnocení fenvaleratu v rámci postupu pro nové účinné látky stanoveného v článku 6 směrnice 91/414/EHS;
vzhledem k tomu, že tímto rozhodnutím nejsou dotčena opatření členských států přijatá za účelem poskytnutí lhůty pro likvidaci, skladování, uvedení na trh a použití stávajících zásob v souladu s čl. 4 odst. 6 směrnice 91/414/EHS;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členské státy zajistí, aby
1. povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících fenvalerat byla odňata do 12 měsíců ode dne tohoto rozhodnutí;
2. ode dne tohoto rozhodnutí nebyla na základě odchylky stanovené v čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS udělována nebo obnovována žádná povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících fenvalerat.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 7. dubna 1998 o uzavření Rámcové dohody o spolupráci mezi Evropským hospodářským společenstvím a Kartagenskou úmluvou a jejími členskými zeměmi, Bolivijskou republikou, Kolumbijskou republikou, Ekvádorskou republikou, Peruánskou republikou a Venezuelskou republikou
(98/278/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvou o založení Evropského společenství, a zejména na články 113 a 130y ve spojení s čl. 228 odst. 2 první větou a odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že Společenství by mělo pro dosažení svých cílů v oblasti vnějších hospodářských vztahů schválit Rámcovou dohodu o spolupráci mezi Evropským hospodářským společenstvím a Kartagenskou úmluvou a jejími členskými zeměmi, Bolivijskou republikou, Kolumbijskou republikou, Ekvádorskou republikou, Peruánskou republikou a Venezuelskou republikou,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Rámcová dohoda o spolupráci mezi Evropským hospodářským společenstvím a Kartagenskou úmluvou a jejími členskými zeměmi, Bolivijskou republikou, Kolumbijskou republikou, Ekvádorskou republikou, Peruánskou republikou a Venezuelskou republikou se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady provede oznámení stanovené v článku 37 dohody.
Článek 3
Komise, jíž jsou nápomocni zástupci členských států, zastupuje Společenství ve smíšeném výboru podle článku 32 dohody.
Článek 4
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o sestavy/systémy nenosného ztraceného bednění z dutých tvárnic nebo panelů z izolačních materiálů, popřípadě z betonu (Text s významem pro EHP)
(98/279/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [1], ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na čl. 13 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že se na Komisi požaduje, aby mezi dvěma postupy ověřování shody výrobku podle čl. 13 odst. 3 směrnice 89/106/EHS zvolila "v souladu s bezpečností co nejméně obtížný postup"; že to znamená, že je nutné rozhodnout, zda je pro daný výrobek nebo skupinu výrobků systém řízení výroby u výrobce, za nějž je odpovědný výrobce, nezbytnou a postačující podmínkou prokázání shody, nebo zda se z důvodů spojených s plněním kritérií uvedených v čl. 13 odst. 4 pro daný účel požaduje účast schváleného certifikačního orgánu;
vzhledem k tomu, že se v čl. 13 odst.
4 požaduje, aby byl takto stanovený postup uveden v pověřeních a v technických specifikacích; že je tedy žádoucí stanovit výrobky nebo skupiny výrobků, které budou základem pověření a technických specifikací;
vzhledem k tomu, že jsou oba postupy podle čl. 13 odst.
3 podrobně popsány v příloze III směrnice 89/106/EHS; že je tedy nezbytné jasně specifikovat metody, kterými se musí tyto dva postupy uplatňovat podle přílohy III pro každý výrobek nebo skupinu výrobků, neboť příloha III dává určitým systémům přednost;
vzhledem k tomu, že postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. a) odpovídá systémům stanoveným v první možnosti bez průběžného dozoru a v druhé a třetí možnosti bodu ii) oddílu 2 přílohy III a postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. b) odpovídá systémům stanoveným v bodu i) oddílu 2 přílohy III a v první možnosti s průběžným dozorem bodu ii) oddílu 2 přílohy III;
vzhledem k tomu, že opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro stavebnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Shoda výrobků stanovených v příloze I se ověřuje postupem, při němž je kromě systému řízení výroby u výrobce do posuzování a dozoru nad řízením výroby nebo samotným výrobkem zapojen schválený certifikační orgán.
Článek 2
Postup ověřování shody stanovený v příloze II musí být uveden v pověřeních pro řídící pokyny pro evropská technická schválení.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se mění rozhodnutí 95/539/ES o zřízení Výboru odborníků pro přepravu zemního plynu přepravními soustavami (Text s významem pro EHP)
(98/285/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropských společenství,
vzhledem k tomu, že z důvodů kontinuity práce Výboru odborníků pro přepravu zemního plynu přepravními soustavami, zřízeného rozhodnutím Komise 95/539/ES [1], je vhodné vypustit čl. 6 odst.
vzhledem k tomu, že rozhodnutí 95/539/ES by proto mělo být změněno,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Jediný článek
V článku 6 rozhodnutí 95/539/ES se zrušuje odstavec 3.
ze dne 22. dubna 1998 o uvedení na trh geneticky modifikované jarní řepky olejné (Brassica napus L. ssp. oleifera) podle směrnice Rady 90/220/EHS (Text s významem pro EHP)
(98/291/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/220/EHS ze dne 23. dubna 1990 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 97/35/ES [2], a zejména na článek 13 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že články 10 až 18 směrnice 90/220/ES stanoví postup Společenství umožňující příslušnému orgánu členského státu udělit souhlas k uvedení na trh produktů, které se skládají z geneticky modifikovaných organismů anebo tyto organismy obsahují;
vzhledem k tomu, že příslušným orgánům Spojeného království bylo předloženo oznámení týkající se uvedení takového produktu na trh;
vzhledem k tomu, že příslušné orgány Spojeného království následně postoupily dokumentaci k tomuto oznámení spolu s příznivým stanoviskem Komisi;
vzhledem k tomu, že příslušné orgány jiných členských států vznesly vůči uvedené dokumentaci námitky;
vzhledem k tomu, že oznamovatel následně formálně požádal, aby byla oblast působnosti oznámení omezena na "nakládání s produktem v průběhu dovozu a před skladováním a zpracováním a v jejich průběhu";
vzhledem k tomu, že oznamovatel později pozměnil značení navrhované v původní dokumentaci takto:
- společnosti, o nichž je známo, že produkt dovážejí do Společenství k dalšímu zpracování, budou informováni v dokumentaci k produktu o možnosti, že produkt podléhající oznámení a vyprodukovaný společností Hoechst Schering AgrEvo GmbH nebo na základě jeho licence mimo Společenství může být přítomen ve velkoobjemových zásilkách řepky olejné,
- dokumentace k produktu bude mimo jiné obsahovat informaci, že produkt byl získán genetickou modifikací, jakož i informaci o případném použití produktu,
- v dokumentaci bude také uvedeno, že na produkty získané z geneticky modifikované řepky mohou být ve Společenství uplatněny zvláštní požadavky na značení;
vzhledem k tomu, že podle čl. 13 odst. 3 směrnice 90/220/EHS se požaduje, aby Komise přijala rozhodnutí postupem podle článku 21 uvedené směrnice;
vzhledem k tomu, že Komise si k tomuto souboru dokumentů vyžádala stanovisko věcně příslušných Vědeckých výborů zřízených rozhodnutím Komise 97/579/ES [3]; a že toto stanovisko jí sdělil dne 10. února 1998 Vědecký výbor pro rostliny, který dospěl k závěru, že není důvodu se domnívat, že by dovoz tohoto produktu za účelem jeho zpracování měl jakékoli nepříznivé účinky na lidské zdraví a životní prostředí;
vzhledem k tomu, že Komise po přezkoumání všech vznesených námitek s ohledem na směrnici 90/220/EHS, na informace obsažené v předložené dokumentaci a na stanovisko Vědeckého výboru pro rostliny dospěla k závěru, že není důvod se domnívat, že by nakládání s produktem v životním prostředí v průběhu dovozu, před skladováním a zpracováním a v jejich průběhu mělo jakékoli nepříznivé účinky na lidské zdraví a životní prostředí;
vzhledem k tomu, že čl. 11 odst. 6 a čl. 16 odst. 1 směrnice 90/220/EHS stanoví dodatečná bezpečnostní opatření, jestliže se objeví nové informace o rizikách produktu;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 21 směrnice 90/220/EHS,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Aniž jsou dotčeny ostatní právní předpisy Společenství, zejména nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 258/97 [4], a s výhradou odstavce 2 tohoto článku, udělí příslušné orgány Spojeného království souhlas k uvedení na trh následujícího výrobku oznámeného podnikem AgrEvo UK Crop Protection (číslo oznámení C/UK/95/M5/1):
semena jarní řepky olejné (Brassica napus L. ssp. oleifera) získaná z tradičních šlechtitelských křížení geneticky nemodifikované řepky a linie získané z trasnformačního případu Topas 19/2, která byla transformována pomocí plasmidu pOCA/AC, obsahující:
a) syntetický gen pat kódující fosfinotricinacetyltransferázu a řízený promotorem 35S a terminátorovými sekvencemi z viru žilkové mozaiky květáku a
b) gen npt II kódující neomycinfosfotransferázu II a řízený promotorem nopalinsyntázy a terminátorovou sekvencí oktopinsyntázy.
2. Souhlas se bude vztahovat na uvádění produktu na trh nebo na nakládání s ním v životním prostředí v průběhu dovozu a před skladováním a zpracováním a v jejich průběhu.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 22. dubna 1998, o uvedení geneticky modifikované kukuřice (Zea mays L., linie Bt-11) na trh podle směrnice Rady 90/220/EHS (Text s významem pro EHP)
(98/292/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/220/EHS ze dne 23. dubna 1990 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 97/35/ES [2], a zejména na článek 13 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že články 10 až 18 směrnice 90/220/EHS stanoví postup Společenství, který příslušným orgánům členského státu umožňuje udělit souhlas k uvedení produktů, které se skládají z geneticky modifikovaných organismů nebo tyto organismy obsahují, na trh;
vzhledem k tomu, že příslušným orgánům Spojeného království bylo předloženo sdělení týkající se uvedení takového produktu na trh;
vzhledem k tomu, že se na tento produkt vztahuje sdělení, které se týká zacházení s tímto produktem v životním prostředí v průběhu dovozu a skladování za účelem jeho využití k výživě zvířat a pro výrobu průmyslových a potravinářských výrobků, vyjma produkce zrna;
vzhledem k tomu, že příslušné orgány Spojeného království následně zaslaly Komisi příslušnou dokumentaci s kladným stanoviskem;
vzhledem k tomu, že příslušné orgány jiných členských států vznesly vůči uvedené dokumentaci námitky;
vzhledem k tomu, že produkt vstoupí na trh Společenství ve stejné době jako jiné odrůdy kukuřice, a zejména geneticky nemodifikované kukuřice, oznamovatel následně upravil označování navrhované v původní dokumentaci takto:
- vývozci v zemích, kde se produkt pěstuje, dovozci do Společenství a zpracovatelský průmysl produktů určených k výživě lidí nebo zvířat ve Společenství obdrží dokumentaci, která je informuje, že produkt může být přítomen ve volně ložených zásilkách kukuřice,
- dokumentace bude obsahovat zejména skutečnost, že produkt byl získán genetickou modifikací, a údaje o možném využití produktu,
- v této dokumentaci se rovněž uvede, že ve Společenství lze pro produkty získané z kukuřice linie Bt-11 požadovat zvláštní označování;
vzhledem k tomu, že oznamovatel následně doplnil původní dokumentaci dalšími údaji;
vzhledem k tomu, že se proto v souladu s čl. 13 odst. 3 směrnice 90/220/EHS požaduje, aby Komise přijala rozhodnutí postupem podle článku 21 uvedené směrnice;
vzhledem k tomu, že Komise si k této dokumentaci vyžádala stanovisko příslušných vědeckých výborů zřízených rozhodnutím Komise 97/579/ES [3]; že Vědecký výbor pro rostliny předložil stanovisko Komisi dne 10. února 1998 a dospěl k závěru, že není důvod se domnívat, že by dovoz tohoto produktu, určeného ke stejnému účelu jako jiná kukuřice, mohl mít nepříznivé účinky na lidské zdraví a životní prostředí;
vzhledem k tomu, že po přezkoumání všech námitek vznesených ve smyslu směrnice 90/220/EHS, údajů uvedených v dokumentaci a stanoviska Vědeckého výboru pro rostliny dospěla Komise k závěru, že není důvod se domnívat, že by zavedení syntetického genu cryIA (b), který podmiňuje rezistenci vůči určitým škůdcům z řádu Lepidoptera a syntetického genu pat kódujícího zvýšenou toleranci vůči herbicidům na bázi glufosinátu amonného, do kukuřice mohlo mít jakékoliv nepříznivé účinky na lidské zdraví a životní prostředí;
vzhledem k tomu, že čl. 11 odst. 6 a čl. 16 odst. 1 směrnice 90/220/EHS stanoví dodatečná bezpečnostní opatření, pokud se objeví nové informace o rizikách spojených s daným produktem;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 21 směrnice 90/220/EHS,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Aniž jsou dotčeny ostatní právní předpisy Společenství, zejména nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 258/97 [4], a s výhradou odstavců 2 a 3 tohoto článku, udělí příslušné orgány Spojeného království souhlas s uvedením následujícího produktu, oznámeného Novartis Seeds Inc.
(Ref.
C/GB/96/M4/1), na trh:
zrna geneticky modifikované kukuřice linie Bt-11 obsahující
a) syntetickou verzi genu cryIA (b), odvozenou z Bacillus thuringiensis subsp. kurstaki, kmen HD1 řízeného 35S promotorem viru žilkové mozaiky květáku, intron IVS 6 kukuřičného genu alkoholdehydrogenázy a sekvenci terminátoru transkripce genu nopalinsyntázy z Agrobacterium tumefaciens a
b) syntetickou verzi genu pat, odvozenou ze Streptomyces viridichromogenes, který je řízen 35S promotorem viru žilkové mozaiky květáku, intron IVS 2 kukuřičného genu alkoholdehydrogenázy a sekvenci terminátoru transkripce genu nopalinsyntázy z Agrobacterium tumefaciens.
2. Tento souhlas se vztahuje na zrna z potomstva vzniklého křížením linie kukuřice Bt-11 s tradičně pěstovanou kukuřicí dovezenou do Společenství.
3. Tento souhlas se vztahuje na uvádění na trh produktu, který lze využít rovnocenným způsobem jako ostatní běžnou kukuřici, avšak nikoli pro účely pěstování.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 22. dubna 1998 o uvedení geneticky modifikované kukuřice (Zea mays L., linie T25) na trh podle směrnice Rady 90/220/EHS (Text s významem pro EHP)
(98/293/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/220/EHS ze dne 23. dubna 1990 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 97/35/ES [2], a zejména na článek 13 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že články 10 až 18 směrnice 90/220/EHS stanoví postup Společenství, který příslušným orgánům členského státu umožňuje udělit souhlas k uvedení produktů, které se skládají z geneticky modifikovaných organismů nebo tyto organismy obsahují, na trh;
vzhledem k tomu, že příslušným francouzským orgánům bylo předloženo sdělení týkající se uvedení takového produktu na trh;
vzhledem k tomu, že příslušné francouzské orgány následně zaslaly příslušnou dokumentaci s kladným stanoviskem Komisi;
vzhledem k tomu, že příslušné orgány jiných členských států vznesly vůči uvedené dokumentaci námitky;
vzhledem k tomu, že oznamovatel následně upravil označování navrhované v původní dokumentaci takto:
- na pytlích s osivem, které se prodává zemědělcům, se uvede, že produkt je geneticky modifikován z důvodu zvýšení tolerance vůči herbicidnímu glufosinátu amonnému,
- na štítku na pytlích s osivem určených pro prodej zemědělcům nebo v průvodních dokumentech se uvede, že z důvodu původní genetické modifikace osiva se na sklizené produkty mohou vztahovat zvláštní požadavky na označování, a
- společnostem, o nichž je známo, že dotčené plodiny dovážejí do Společenství ke zpracování, se poskytnou informace o geneticky modifikovaných plodinách, na něž se toto sdělení vztahuje a které jsou mimo Společenství produkovány Hoechst Schering AgrEvo GmbH nebo na základě licence této společnosti;
vzhledem k tomu, že oznamovatel následně doplnil původní dokumentaci dalšími údaji;
vzhledem k tomu, že se proto v souladu s čl. 13 odst. 3 směrnice 90/220/EHS požaduje, aby Komise přijala rozhodnutí postupem podle článku 21 uvedené směrnice;
vzhledem k tomu, že Komise si k této dokumentaci vyžádala stanovisko příslušných vědeckých výborů zřízených rozhodnutím Komise 97/579/ES [3]; že Vědecký výbor pro rostliny předložil stanovisko Komisi dne 10. února 1998 a dospěl k závěru, že není důvod se domnívat, že by uvedení tohoto produktu na trh mohlo mít nepříznivé účinky na lidské zdraví a životní prostředí;
vzhledem k tomu, že po přezkoumání všech námitek vznesených ve smyslu směrnice 90/220/EHS, údajů uvedených v dokumentaci a stanoviska Vědeckého výboru pro rostliny dospěla Komise k závěru, že není důvod domnívat se, že by zavedení genu pro fosfinotricinacetyltransferázu a zkráceného genu pro beta-laktamázu do kukuřice mělo jakékoliv nepříznivé účinky na lidské zdraví a životní prostředí;
vzhledem k tomu, že schválení chemických herbicidů používaných na rostliny a posouzení dopadu jejich používání na lidské zdraví a životní prostředí spadá do oblasti působnosti směrnice Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [4], naposledy pozměněné směrnicí Komise 97/73/ES [5], a nikoli do oblasti působnosti směrnice 90/220/EHS;
vzhledem k tomu, že čl. 11 odst. 6 a čl. 16 odst. 1 směrnice 90/220/EHS stanoví dodatečná bezpečnostní opatření, pokud se objeví nové informace o rizikách spojených s daným produktem;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 21 směrnice 90/220/EHS,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Aniž jsou dotčeny jiné právní předpisy Společenství, zejména směrnice Rady 66/402/EHS [6] a 70/457/EHS7 [7] a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 258/97 [8], a s výhradou odstavce 2 tohoto článku, udělí příslušné francouzské orgány souhlas k uvedení následujícího produktu, oznámeného AgrEvo France (Ref.
C/F/ 95/12/07), na trh:
osivo a zrno geneticky modifikované kukuřice (Zea mays L.) se zvýšenou tolerancí vůči glufosinátu amonnému, odvozené z transformačního případu T25 kukuřice linie HE/89, která byla transformována pomocí plasmidu pUC/Ac, a obsahuje toto:
a) syntetický gen pat pro fosfinotricinacetyltransferázu řízený 35S promotorem viru žilkové mozaiky květáku a
b) zkrácený gen pro β -laktamázu, jemuž od 5‘ konce chybí asi 25 % sekvencí; tento gen, je-li úplný, kóduje rezistenci vůči beta-laktamovým antibiotikům a počátek replikace Col E1 plasmidu pUC.
2. Tento souhlas se vztahuje na veškeré potomstvo vzniklé křížením produktu s jakoukoliv tradiční kukuřicí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 22. dubna 1998 o uvedení geneticky modifikované kukuřice (Zea mays L. linie MON 810) na trh podle směrnice Rady 90/220/EHS (Text s významem pro EHP)
(98/294/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/220/EHS ze dne 23. dubna 1990 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 97/35/ES [2], a zejména na článek 13 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že články 10 až 18 směrnice 90/220/EHS stanoví postup Společenství, který příslušným orgánům členského státu umožňuje udělit souhlas k uvedení produktů, které se skládají z geneticky modifikovaných organismů nebo tyto organismy obsahují, na trh;
vzhledem k tomu, že příslušným francouzským orgánům bylo předloženo sdělení týkající se uvedení takového produktu na trh;
vzhledem k tomu, že příslušné francouzské orgány následně zaslaly příslušnou dokumentaci s kladným stanoviskem Komisi;
vzhledem k tomu, že příslušné orgány jiných členských států vznesly vůči uvedené dokumentaci námitky;
vzhledem k tomu, že oznamovatel následně upravil označování navrhované v původní dokumentaci takto:
- na všech pytlích s osivem se uvede, že obsahují semena kukuřice, která byla získána genetickou modifikací, vylučuje toxin Bacillus thuringiensis a je proto odolná vůči hmyzu,
- všem kupujícím tohoto osiva se poskytne technický průvodce s vyčerpávajícími údaji o vývoji, způsobu působení a využití osiva, a zejména údaje o biotechnologických technikách použitých při jeho vývoji a o nutnosti dodržování předepsaných postupů, pokud jde o odolnost vůči hmyzu,
- evropští obchodníci s osivem budou informováni o schválení linie MON 810 kukuřice a budou jim poskytnuty úplné informace o tomto produktu,
- v zemích, kde byla schválena produkce linie MON 810 kukuřice, budou mezinárodní obchodníci s kukuřicí informováni o tom, že produkce této kukuřice byla schválena, že při jejím vývoji byly použity metody genetické modifikace a že zásilky zrna mohou obsahovat geneticky modifikovaná zrna,
- mezinárodní obchodníci a příslušné orgány zemí vyvážejících kukuřici budou informovány o tom, že všechny dokumenty provázející mezinárodní zásilky musejí splňovat požadavky směrnice 90/220/EHS,
- doporučuje se, aby dokument provázející mezinárodní zásilky obsahoval poznámku "může obsahovat geneticky modifikovaná zrna";
vzhledem k tomu, že oznamovatel definoval strategii řízení, aby se minimalizoval vývoj odolnosti hmyzu, a zavázal se, že bude Komisi a/nebo příslušné orgány členských států informovat o výsledcích sledování tohoto aspektu;
vzhledem k tomu, že se proto v souladu s čl. 13 odst. 3 směrnice 90/220/EHS požaduje, aby Komise přijala rozhodnutí postupem podle článku 21 uvedené směrnice;
vzhledem k tomu, že Komise si k této dokumentaci vyžádala stanovisko příslušných vědeckých výborů zřízených rozhodnutím Komise 97/579/ES [3]; že Vědecký výbor pro rostliny předložil stanovisko Komisi dne 10. února 1998 a dospěl k závěru, že není důvod se domnívat, že by uvedení tohoto produktu na trh mohlo mít nepříznivé účinky na lidské zdraví a životní prostředí;
vzhledem k tomu, že po přezkoumání všech námitek vznesených ve smyslu směrnice 90/220/EHS, údajů uvedených v dokumentaci a stanoviska Vědeckého výboru pro rostliny dospěla Komise k závěru, že není důvod domnívat se, že by zavedení genu cryIA (b) na ochranu proti hmyzu mělo jakékoliv nepříznivé účinky na lidské zdraví a životní prostředí;
vzhledem k tomu, že čl. 11 odst. 6 a čl. 16 odst. 1 směrnice 90/220/EHS stanoví dodatečná bezpečnostní opatření, pokud se objeví nové informace o rizikách spojených s daným produktem;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 21 směrnice 90/220/EHS,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Aniž jsou dotčeny ostatní právní předpisy Společenství, zejména směrnice Rady 66/402/EHS [4] a 70/457/EHS [5] a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 258/97 [6], a s výhradou odstavce 2 tohoto článku, udělí příslušné francouzské orgány souhlas k uvedení následujícího produktu, oznámeného Monsanto Europe SA (Ref.
C/F/95/12-02), na trh:
inbrední linie a hybridy odvozené z linie MON 810 kukuřice obsahující gen cryIA (b) z Bacillus thuringiensis subsp. kurstaki řízený zesíleným promotorem 35S z viru žilkové mozaiky květáku a intron genu pro protein 70 tepelného šoku kukuřice.
2. Tento souhlas se vztahuje na veškeré potomstvo vzniklé křížením produktu s jakoukoliv tradiční kukuřicí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 23. dubna 1998, kterým se mění rozhodnutí 83/471/EHS o Kontrolním výboru Společenství pro použití klasifikační stupnice Společenství pro jatečně upravená těla dospělých kusů skotu
(98/296/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1208/81 ze dne 28. dubna 1981, kterým se stanoví klasifikační stupnice Společenství pro jatečně upravená těla dospělých kusů skotu [1], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 1026/91 [2], a zejména na čl. 5 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že s ohledem na získané zkušenosti je vhodné upravit pravidla pro složení Kontrolního výboru stanoveného v článku 5 uvedeného nařízení, četnost kontrol na místě a lhůtu pro předložení kontrolních zpráv; že je proto nutné upravit rozhodnutí Komise 83/471/EHS [3], naposledy pozměněné rozhodnutím 95/201/ES [4];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 83/471/EHS se mění takto:
1. V článku 2 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Kontroly na místě provádí v příslušném členském státě delegace výboru, kterou tvoří maximálně:
- tři odborníci Komise, z nichž jeden je pověřen předsednictvím výboru,
- jeden odborník z příslušného členského státu,
- osm odborníků z ostatních členských států."
2. V čl. 3 odst. 2 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"2. Kontroly na místě se provádějí v každém členském státě v pravidelných intervalech a případně mohou následovat i další kontrolní návštěvy.
V takovém případě může být počet členů výboru menší."
3. V článku 4 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Předseda výboru vypracuje zprávu o provedených kontrolách a o závěrech uvedených v odstavci 1.
Tato zpráva je zaslána co nejdříve členskému státu, ve kterém kontrola proběhla, a následně i ostatním členským státům."
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 27. dubna 1998 o provedení časově omezeného testu týkajícího se odběru vzorků a zkoušek osiva podle směrnic Rady 66/400/EHS, 66/401/EHS, 66/402/EHS a 69/208/EHS
(98/320/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 66/400/EHS ze dne 14. června 1966 o uvádění osiva řepy na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí 96/72/ES [2], a zejména na článek 13a této směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 66/401/EHS ze dne 14. června 1966 o uvádění osiva pícnin na trh [3], naposledy pozměněnou směrnicí 96/72/ES, a zejména na článek 13a této směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 66/402/EHS ze dne 14. června 1966 o uvádění osiva obilovin na trh [4], naposledy pozměněnou směrnicí 96/72/ES, a zejména na článek 13a této směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 69/208/EHS ze dne 30. června 1969 o uvádění osiva olejnin a přadných rostlin na trh [5], naposledy pozměněnou směrnicí 96/72/ES, a zejména na článek 12a této směrnice,
vzhledem k tomu, že podle směrnic 66/400/EHS, 66/401/EHS, 66/402/EHS a 69/208/EHS může být osivo úředně uznáno pouze tehdy, pokud byly při úředním testování osiva na vzorcích úředně odebraných za účelem zkoušky osiva zajištěny podmínky, které má osivo splňovat;
vzhledem k tomu, že se tvrdilo, že odběr vzorků osiva a testování osiva pod úředním dohledem mohou představovat dokonalejší alternativy k postupům úředního uznávání osiva, aniž by se významně snížila jakost osiva;
vzhledem k tomu, že toto tvrzení nemohlo být na základě dostupných informací dosud potvrzeno na úrovni Společenství;
vzhledem k tomu, že je proto vhodné provést za určených podmínek časově omezený test s cílem posoudit, zda výše uvedené tvrzení může být přijato na úrovni Společenství, a zejména zda nedojde k významnému snížení jakosti osiva v porovnání s jakostí dosaženou v rámci systému úředního odběru vzorků a testování osiva;
vzhledem k tomu, že podmínky pro tento test je třeba vymezit tak, aby umožnily shromáždění maximálního množství údajů na úrovni Společenství za účelem vyvození odpovídajících závěrů pro případné budoucí úpravy předpisů Společenství;
vzhledem k tomu, že pro účely tohoto testu je třeba členské státy osvobodit od určitých povinností stanovených v dotyčných směrnicích;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro osivo a sadbu v zemědělství, zahradnictví a lesnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Na úrovni Společenství se provede časově omezený test s cílem posoudit, zda odběr vzorků osiva za účelem testování osiva a testování osiva pod úředním dohledem mohou představovat dokonalejší alternativy k postupům úředního uznávání osiva vyžadovaným ve smyslu směrnic 66/400/EHS, 66/401/EHS, 66/402/EHS a 69/208/EHS, aniž by došlo k významnému snížení jakosti osiva.
Tohoto testu se může zúčastnit každý členský stát.
2. Členské státy, které se testu účastní, jsou osvobozeny od povinností stanovených ve směrnicích uvedených v odstavci 1, pokud jde o úřední odběr vzorků a úřední testování osiva, za podmínek stanovených v článku 2 a 3.
Článek 2
1. Odběr vzorků osiva provádějí odběratelé vzorků, kteří byli za tímto účelem zmocněni orgánem příslušným k uznávání osiva dotyčného členského státu za podmínek stanovených v odstavcích 2, 3 a 4.
2. Odběratelé vzorků musejí mít nezbytnou odbornou způsobilost získanou v rámci odborné přípravy organizované za podmínek vztahujících se na úřední odběratele vzorků osiva a zakončené úředními zkouškami.
Odběr vzorků provádějí v souladu s platnými mezinárodními metodami.
3. Odběratelé vzorků jsou:
a) nezávislé fyzické osoby
nebo
b) osoby zaměstnané fyzickými nebo právnickými osobami, mezi jejichž činnosti nepatří produkce osiva, množení osiva, zpracování osiva nebo prodej osiva,
nebo
c) osoby zaměstnané fyzickými nebo právnickými osobami, mezi jejichž činnosti patří produkce osiva, množení osiva, zpracování osiva nebo prodej osiva.
V případě uvedeném v písmenu c) může odběratel vzorků provádět odběr vzorků pouze u partií osiva vyprodukovaných jménem jeho zaměstnavatele, není-li mezi zaměstnavatelem, žadatelem o uznání a orgánem příslušným k uznávání osiva dohodnuto jinak.
4. Pokud jde o odpovědnost odběratelů vzorků vůči orgánům příslušným k uznávání osiva, je stejná jako u úředních odběratelů vzorků osiva.
Odběr vzorků osiva prováděný těmito odběrateli vzorků podléhá řádnému dohledu, který vykonává orgán příslušný k uznávání osiva.
5. Pro účely dohledu uvedeného v odstavci 4 určitou část partií osiva přihlášených k úřednímu uznání v rámci testu kontrolně odeberou úřední odběratelé vzorků osiva.
Tato část se v zásadě co nejrovnoměrněji rozdělí mezi fyzické a právnické osoby, které přihlásili osivo k uznání, ale může se také použít k vyloučení určitých pochybností.
Tato část činí nejméně 5 %.
Členské státy, které se testu účastní, porovnají úředně odebrané vzorky osiva se vzorky shodné partie osiva odebranými pod úředním dohledem.
6. Referenční číslo partie na úředních návěskách vyžadovaných na základě směrnic uvedených v čl. 1 odst. 1 nebo jiné vhodné prostředky umožní členským státům a Komisi identifikovat partie osiva, ze kterých byly vzorky odebrány pod úředním dohledem.
7. Pokud se členský stát účastní testu, odpovídající část vzorků dodaných tímto členským státem pro srovnávací zkoušky Společenství tvoří vzorky odebrané v rámci testu.
Bližší údaje jsou stanoveny v technických protokolech pro srovnávací zkoušky Společenství.
Článek 3
1. Testování osiva se provádějí ve zkušebních laboratořích schválených k tomuto účelu orgánem příslušným k uznávání dotyčného členského státu za podmínek stanovených v odstavcích 2 až 5.
2. V laboratoři musí být analytik, který je přímo odpovědný za technické operace laboratoře a má potřebnou kvalifikaci pro technickou správu laboratoře provádějící testování osiva.
Tito analytici osiva musejí mít nezbytnou odbornou způsobilost získanou v rámci odborné přípravy organizované za podmínek platných pro úřední analytiky osiva, a stvrzenou úředními zkouškami.
Laboratoř se nachází v prostorách, které i s jejich vybavením považují příslušné orgány pro uznávání osiva za uspokojivé pro provádění testování osiva v rozsahu povolení.
Testování osiva se provádějí v souladu s platnými mezinárodními metodami.
3. Laboratoře jsou:
a) nezávislé laboratoře;
nebo
b) laboratoře patřící semenářskému podniku.
V případě uvedeném v písmenu b) může laboratoř provádět zkoušky pouze u partií osiva vyprodukovaných jménem semenářského podniku, kterému laboratoř patří, není-li mezi semenářským podnikem, kterému patří, žadatelem o uznání a orgánem příslušným k uznávání osiva dohodnuto jinak.
4. Pokud jde o odpovědnost analytiků osiva, uvedených v prvním a druhém pododstavci odstavce 2, vůči orgánům příslušným k uznávání osiva, je stejná jako u příslušných úředních analytiků.
5. Laboratorní testy osiva podléhají řádnému dohledu orgánů příslušných k uznávání osiva.
6. Pro účely dohledu uvedeného v odstavci 5 se určitá část partií osiva přihlášených k úřednímu uznání v rámci testu kontrolně přezkouší prostřednictvím úředního testování osiva.
Tato část se v zásadě co nejrovnoměrněji rozdělí mezi fyzické a právnické osoby, které přihlásili osivo k uznání, ale může se také použít k vyloučení určitých pochybností.
Tato část činí nejméně 7 % v případě osiva obilovin a 10 % v případě osiva jiných druhů.
Členské státy, které se testu účastní, porovnají vzorky podrobené úřednímu testování osiva se vzorky stejné partie osiva podrobenými testování pod úředním dohledem.
7. Referenční číslo partie požadované pro úřední návěsky podle směrnic uvedených v čl. 1 odst. 1 nebo jiné vhodné prostředky umožní členským státům a Komisi identifikovat partie osiva, které byly podrobeny testování pod úředním dohledem.
8. Pokud se členský stát účastní testu, odpovídající část vzorků dodaných tímto členským státem pro srovnávací zkoušky Společenství tvoří vzorky podrobené zkoušce v rámci testu.
Bližší údaje jsou stanoveny v technických protokolech pro srovnávací zkoušky Společenství.
Článek 4
Test i osvobození uvedené v článku 1 končí dnem 30. června 2002.
Článek 5
1. Členské státy do tří měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí sdělí Komisi a ostatním členským státům:
a) zda se rozhodly zúčastnit se tohoto testu;
b) v případě jejich účasti výhradně v oblasti odběru vzorků osiva nebo výhradně v oblasti testování osiva rozsah této účasti;
c) v případě účasti podléhající omezením týkajícím se některých druhů, kategorií, oblastí nebo jiným omezením rozsah této účasti.
Pokud se členské státy rozhodnou ukončit svou účast v testu, uvědomí o tom Komisi a ostatní členské státy do tří měsíců.
2. Na konci každého roku předloží členské státy Komisi zprávu o výsledcích kontrol provedených v souladu s čl. 2 odst. 5 a čl. 3 odst. 6.
3. Na základě výsledků uvedených v odstavci 2 a výsledků srovnávacích zkoušek uvedených v čl. 2 odst. 7 a čl. 3 odst. 8 může být podíl partií osiva, který má být kontrolně odebrán úředními odběrateli vzorků podle čl. 2 odst. 5, nebo který má být přezkoušen prostřednictvím úředního testování osiva podle čl. 3 odst. 6, přezkoumán v souladu s postupem stanoveným v článku 21 směrnic 66/400/EHS, 66/401/EHS a 66/402/EHS a článku 20 směrnice 69/208/EHS.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým Evropské společenství uhlí a oceli a Evropské společenství pro atomovou energii uzavírá Prozatímní dohodu o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským společenstvím, Evropským společenstvím uhlí a oceli a Evropským společenstvím pro atomovou energii na jedné straně a Uzbeckou republikou na straně druhé
(98/343/ESUO, Euratom) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství uhlí a oceli, a zejména na čl. 95 odst. 1 této Smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na čl. 101 odst. 2 této Smlouvy,
vzhledem k tomu, že až do vstupu v platnost dohody o partnerství a spolupráci, podepsané v Bruselu dne 21. června 1996, je třeba schválit Prozatímní dohodu o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským společenstvím, Evropským společenstvím uhlí a oceli a Evropským společenstvím pro atomovou energii na jedné straně a Uzbeckou republikou na straně druhé, podepsanou v Bruselu dne 14. listopadu 1996;
vzhledem k tomu, že uzavření prozatímní dohody je nezbytné pro dosažení cílů Společenství stanovených v článcích 2 a 3 Smlouvy o založení Evropského společenství uhlí a oceli a že tato smlouva neupravuje všechny případy, na které se vztahuje toto rozhodnutí;
po konzultaci s Poradním výborem a se souhlasem a schválením Rady ze dne 26. ledna 1998,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Prozatímní dohoda o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským společenstvím, Evropským společenstvím uhlí a oceli a Evropským společenstvím pro atomovou energii na jedné straně a Uzbeckou republikou na straně druhé jakož i protokol a prohlášení se schvalují jménem Evropského společenství uhlí a oceli a Evropského společenství pro atomovou energii.
Znění uvedených aktů se připojují k tomuto rozhodnutí [1].
Článek 2
Předseda Komise učiní jménem Evropského společenství uhlí a oceli a Evropského společenství pro atomovou energii oznámení stanovené v článku 32 prozatímní dohody.
kterým se stanoví datum, od kterého může začít odesílání produktů ze skotu ze Severního Irska v rámci vývozního režimu osvědčených stád podle čl. 6 odst. 5 rozhodnutí Rady 98/256/ES (Text s významem pro EHP)
(98/351/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu1, naposledy pozměněnou směrnicí 92/118/EHS2,
s ohledem na směrnici Rady 89/662/EHS ze dne 11. prosince 1989 o veterinárních kontrolách v obchodu uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu3, naposledy pozměněnou směrnicí 92/118/EHS,
s ohledem na rozhodnutí Rady 98/256/ES ze dne 16. března 1998 o nouzových opatřeních k ochraně před bovinní spongiformní encefalopatií a o změně rozhodnutí 94/474/ES a zrušení rozhodnutí 96/239/ES4, a zejména na čl.
6 odst. 5 tohoto rozhodnutí,
vzhledem k tomu, že po provedení kontrol Společenství a po informování členských států Komise stanoví podle čl. 6 odst. 5 rozhodnutí 98/256/ES datum, od kterého může začít odesílání produktů podle uvedeného článku;
vzhledem k tomu, že kontroly uskutečněné útvary Komise
kterým se mění rozhodnutí 92/260/EHS, 93/195/EHS, 93/196/EHS a 93/197/EHS, pokud jde o dovoz koňovitých ze Svazové republiky Jugoslávie (oznámeno pod číslem K(1998) 1341) (Text s významem pro EHP)
(98/360/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/426/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních podmínkách pro přesun koňovitých a jejich dovoz ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na články 14, 15, 16, 18 a čl.
19 bod ii) uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že rozhodnutím Komise 97/736/ES [2], kterým se mění rozhodnutí Rady 79/542/EHS [3], se povoluje dovoz koňovitých ze Svazové republiky Jugoslávie;
vzhledem k tomu, že veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dočasný dovoz evidovaných koní a pro dovoz evidovaných koňovitých a plemenných a užitkových koňovitých stanoví rozhodnutí Komise 92/260/EHS [4] a 93/197/EHS [5], obě naposledy pozměněná rozhodnutím 97/160/ES [6], pro zpětný dovoz evidovaných koní po jejich dočasném vývozu rozhodnutí 93/195/EHS [7] naposledy pozměněné rozhodnutím 97/684/ES [8] a pro dovoz jatečných koňovitých rozhodutí Komise 93/196/EHS [9] naposledy pozměněné rozhodnutím 97/36/ES [10];
vzhledem k tomu, že rozhodnutí 92/260/EHS, 93/195/EHS, 93/196/EHS a 93/197/EHS je nutno pozměnit tak, aby byly stanoveny veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro různé případy dovozu koňovitých ze Svazové republiky Jugoslávie; že osvědčení používaná pro jiné země východní Evropy by se měla používat také pro koňovité ze Svazové republiky Jugoslávie;
vzhledem k tomu, že v zájmu jasnosti by se měl nadpis osvědčení D v příloze II rozhodnutí 92/260/EHS pozměnit v souladu s přílohou I tohoto rozhodnutí;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 92/260/EHS se mění takto:
1. V příloze I se seznam zemí skupiny B nahrazuje tímto:
"Austrálie (AU), Bělorusko (BY), Bosna-Hercegovina (BA), Bulharsko (BG), Česká republika (CZ), Estonsko (EE), Chorvatsko (HR), Svazová republika Jugoslávie (YU), Kypr (CY), Litva (LI), Lotyšsko (LV), Maďarsko (HU), bývalá jugoslávská republika Makedonie (807), Nový Zéland (NZ), Polsko (PL), Rumunsko (RO), Rusko (1) (RU), Slovensko (SK), Slovinsko (SL), Ukrajina (UA)."
2. V příloze II se nadpis veterinárního osvědčení typu B nahrazuje tímto:
"VETERINÁRNÍ OSVĚDČENÍ
pro dočasný dovoz evidovaných koní z Austrálie, Běloruska, Bosny-Hercegoviny, Bulharska, České republiky, Estonska, Chorvatska, Svazové republiky Jugoslávie, Kypru, Litvy, Lotyšska, Maďarska, bývalé jugoslávské republiky Makedonie, Nového Zélandu, Polska, Rumunska, Ruska (1), Slovenska, Slovinska, Ukrajiny na území Společenství na dobu kratší než 90 dnů."
3. V příloze II v osvědčeních A, B, C, D a E v oddílu III písmenu d) se třetí odrážka E nahrazuje tímto:
"— Austrálie (AU), Bělorusko (BY), Bosna-Hercegovina (BA), Bulharsko (BG), Česká republika (CZ), Estonsko (EE), Grónsko (GL), Hongkong (HK), Chorvatsko (HR), Island (IS), Japonsko (JA), Svazová republika Jugoslávie (YU), Kanada (CA), Kypr (CY), Litva (LI), Lotyšsko (LV), Macao (MO), Maďarsko (HU), bývalá jugoslávská republika Makedonie (807), Malajsie (poloostrov) (MY), Norsko (NO), Nový Zéland (NZ), Polsko (PL), Rumunsko (RO), Rusko (1) (RU), Singapur (SG), Slovensko (SK), Slovinsko (SL), Spojené státy americké (US), Švýcarsko (CH), Ukrajina (UA)."
4. V příloze II se nadpis veterinárního osvědčení typu D nahrazuje tímto:
"VETERINÁRNÍ OSVĚDČENÍ
pro dočasný dovoz evidovaných koní z Argentiny, Barbadosu, Bermud, Bolívie, Brazílie (1), Chile, Jamajky, Kuby, Mexika, Paraguaye, Uruguaye na území Společenství na dobu kratší než 90 dnů."
Článek 2
Rozhodnutí 93/195/EHS se mění takto:
1. V příloze I se seznam zemí skupiny B nahrazuje tímto:
"Austrálie (AU), Bělorusko (BY), Bosna-Hercegovina (BA), Bulharsko (BG), Česká republika (CZ), Estonsko (EE), Chorvatsko (HR), Svazová republika Jugoslávie (YU), Kypr (CY), Litva (LI), Lotyšsko (LV), Maďarsko (HU), bývalá jugoslávská republika Makedonie (807), Nový Zéland (NZ), Polsko (PL), Rumunsko (RO), Rusko (1) (RU), Slovensko (SK), Slovinsko (SL), Ukrajina (UA)."
2. V příloze II se seznam zemí skupiny B v nadpisu veterinárního osvědčení nahrazuje tímto:
"Austrálie, Bělorusko, Bosna-Hercegovina, Bulharsko, Česká republika, Estonsko, Chorvatsko, Svazová republika Jugoslávie, Kypr, Litva, Lotyšsko, Maďarsko, bývalá jugoslávská republika Makedonie, Nový Zéland, Polsko, Rumunsko, Rusko (1), Slovensko, Slovinsko, Ukrajina."
Článek 3
V příloze II rozhodnutí 93/196/EHS v poznámce pod čarou č. 3 se seznam zemí skupiny B nahrazuje tímto:
"Austrálie, Bělorusko, Bosna-Hercegovina, Bulharsko, Česká republika, Estonsko, Chorvatsko, Svazová republika Jugoslávie, Kypr, Litva, Lotyšsko, Maďarsko, bývalá jugoslávská republika Makedonie, Nový Zéland, Polsko, Rumunsko, Rusko (1), Slovensko, Slovinsko, Ukrajina."
Článek 4
Rozhodnutí 93/197/EHS se mění takto:
1. V příloze I se seznam zemí skupiny B nahrazuje tímto:
"Austrálie (AU), Bělorusko (BY), Bosna-Hercegovina (BA), Bulharsko (BG), Česká republika (CZ), Estonsko (EE), Chorvatsko (HR), Svazová republika Jugoslávie (YU), Kypr (CY), Litva (LI), Lotyšsko (LV), Maďarsko (HU), bývalá jugoslávská republika Makedonie (807), Nový Zéland (NZ), Polsko (PL), Rumunsko (RO), Rusko (1) (RU), Slovensko (SK), Slovinsko (SL), Ukrajina (UA)."
2. V příloze II se nadpis veterinárního osvědčení typu B nahrazuje tímto:
"VETERINÁRNÍ OSVĚDČENÍ
pro dovoz evidovaných koňovitých a plemenných a užitkových koňovitých z Austrálie, Běloruska, Bosny-Hercegoviny, Bulharska, České republiky, Estonska, Chorvatska, Svazové republiky Jugoslávie, Kypru, Litvy, Lotyšska, Maďarska, bývalé jugoslávské republiky Makedonie, Nového Zélandu, Polska, Rumunska, Ruska (1), Slovenska, Slovinska, Ukrajiny na území Společenství."
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se podruhé mění rozhodnutí Komise 93/42/EHS o dalších zárukách týkajících se infekční bovinní rhinotracheitidy u skotu určeného pro členské státy nebo oblasti členských států prosté této choroby, pokud jde o Švédsko, a o změně rozhodnutí Komise 95/109/ES (oznámeno pod číslem K(1998) 1355) (Text s významem pro EHS)
(98/362/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 64/432/EHS ze dne 26. června 1964 o veterinárních otázkách obchodu se skotem a prasaty uvnitř Společenství[1], naposledy pozměněnou a aktualizovanou směrnicí Rady 97/12/ES[2], a zejména na čl. 9 odst. 3 a čl. 10 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že program eradikace infekční bovinní rhinotracheitidy (IBR) ve Švédsku byl schválen rozhodnutím Komise 95/71/ES[3]; že o tomto programu se má za to, že umožnil úspěšnou eradikaci této choroby ve Švédsku;
vzhledem k tomu, že rozhodnutím Komise 95/109/ES[4] byly Švédsku poskytnuty některé další záruky k zabezpečení dosaženého pokroku a k úspěšnému završení započatého programu IBR;
vzhledem k tomu, že Švédsko má za to, že jeho území je prosté infekční bovinní rhinotracheitidy, a předložilo Komisi odpovídající podpůrnou dokumentaci;
vzhledem k tomu, že švédské orgány uplatňují na vnitrostátní pohyb skotu pravidla přinejmenším rovnocenná pravidlům stanoveným v tomto rozhodnutí;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 93/42/EHS[5] pozměněné rozhodnutím 94/962/ES[6] poskytuje další záruky týkající se infekční bovinní rinotracheitidy u skotu určeného pro Dánsko a Finsko;
vzhledem k tomu, že je třeba navrhnout některé další záruky, aby byl zabezpečen pokrok dosažený ve Švédsku; že je proto třeba pozměnit uvedené rozhodnutí, aby tytéž záruky mohly být poskytnuty Švédsku;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 93/42/EHS se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Druhý řádek přílohy rozhodnutí 95/109/ES se zrušuje.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o dovozu některých živých zvířat a živočišných produktů pocházejících z některých evropských zemí do Společenství v souvislosti se slintavkou a kulhavkou a o změně rozhodnutí 96/367/ES, 96/414/ES a 96/730/ES (oznámeno pod číslem K(1998) 1466) (Text s významem pro EHP)
(98/373/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [1], naposledy pozměněnou směrnicí Rady 96/43/ES [2], a zejména na čl. 18 odst. 7 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 90/675/EHS ze dne 10. prosince 1990, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol produktů dovážených do Společenství ze třetích zemí [3], naposledy pozměněnou směrnicí Rady 96/43/ES, a zejména na čl. 19 odst. 7 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [4], naposledy pozměněnou směrnicí 92/118/EHS [5], a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že v souvislosti s nákazovým statusem evropských zemí je možné rozhodnout o zvláštních podmínkách pro dovoz živých zvířat a jejich produktů z některých zemí;
vzhledem k tomu, že pokud jde o slintavku a kulhavku, situace se změnila a je nutno přezkoumat kontroly zavedené rozhodnutím Komise 93/242/EHS [6] pro dovoz zvířat a živočišných produktů z těchto zemí;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 96/367/ES [7], 96/414/ES [8], 96/730/ES [9] a 95/301/ES [10] stanovila v souvislosti s ohnisky slintavky a kulhavky některá ochranná opatření, pokud jde o dovoz zvířat a živočišných produktů z Albánie, Bývalé jugoslávské republiky Makedonie, Bulharska a Ruska;
vzhledem k tomu, že v Rusku nebyla od 4. července 1995 hlášena žádná ohniska slintavky a kulhavky; že rozhodnutí 95/301/ES by proto mělo být zrušeno;
vzhledem k tomu, že v zájmu jasnosti je nutné zrušit rozhodnutí 93/242/EHS;
vzhledem k tomu, že směrnice Rady 72/462/EHS ze dne 12. prosince 1972 o veterinárních a hygienických otázkách dovozu skotu, ovcí a koz, prasat, čerstvého masa nebo masných výrobků ze třetích zemí [11], naposledy pozměněná směrnicí Rady 97/79/ES [12], povoluje členským státům za zvláštních podmínek dovážet čerstvé maso, které není určeno k lidské spotřebě; že ostatní hygienické podmínky pro maso, které není určeno k lidské spotřebě, musejí být stanoveny podle směrnice 92/118/EHS a rozhodnutí 89/18/EHS [13];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V článku 1 rozhodnutí 96/367/ES se odstavec 1 mění takto:
a) slova "Kromě ustanovení rozhodnutí 93/242/EHS" se zrušují;
b) ve druhé odrážce se zrušují slova "krmiv pro zvířata a".
Článek 2
V článku 2 rozhodnutí 96/414/ES se odstavec 2 mění takto:
a) slova "Kromě ustanovení rozhodnutí 93/242/EHS" se zrušují;
b) ve druhé odrážce se zrušují slova "krmiv pro zvířata a".
Článek 3
Článek 2 rozhodnutí 96/730/ES se mění takto:
a) v odstavci 2 se slova "Kromě ustanovení rozhodnutí 93/242/EHS" zrušují;
b) v odst. 2 druhé odrážce se zrušují slova "krmiv pro zvířata a";
c) v odstavci 4 se slova "živočišné produkty ošetřené podle odstavce 1 nebo 3 a povolené k odesílání z těchto provincií Bulharska: Bourgas, Jambol, Sliven, Starazagora, Haskovo a Kardjali" nahrazují slovy "krev a krevní produkty, jakož i mléko a mléčné výrobky povolené k odesílání z Bulharska".
Článek 4
Rozhodnutí 93/242/EHS a 95/301/ES se zrušují.
Článek 5
Toto rozhodnutí se použije ode dne 15. června 1998.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 11. května 1998 o prozatímním provádění dohody mezi Evropským společenstvím a Ruskou federací o obchodu s textilními výrobky
(98/379/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy ve spojení s první větou čl. 228 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že Komise sjednala jménem Společenství dohodu mezi Evropským společenstvím a Ruskou federací o obchodu s textilními výrobky, parafovanou dne 28. března 1998;
vzhledem k tomu, že tato dohoda by měla být prozatímně prováděna ode dne 1. května 1998 do dokončení postupů nezbytných k jejímu uzavření, s výhradou vzájemného prozatímního provádění ze strany Ruské federace,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda mezi Evropským společenstvím a Ruskou federací o obchodu s textilními výrobky bude prozatímně prováděna ode dne 1. května 1998 než bude oficiálně uzavřena, s výhradou vzájemného prozatímního provádění dohody Ruskou federací.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
ze dne 5. června 1998 o statistických údajích, jež mají být použity pro stanovení klíče pro upisování základního kapitálu Evropské centrální banky
(98/382/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 29.2 Protokolu o statutu Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky připojeného k této smlouvě,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Evropského měnového institutu [3],
v souladu s postupem uvedeným v čl. 106 odst. 6 Smlouvy a článku 42 uvedeného protokolu,
(1) vzhledem k tomu, že Evropská centrální banka (ECB) bude založena, jakmile bude jmenována její Výkonná rada;
(2) vzhledem k tomu, že počáteční základní kapitál ECB použitelný od okamžiku jejího vzniku je 5 miliard ECU;
(3) vzhledem k tomu, že národní centrální banky budou jedinými upisovateli a držiteli základního kapitálu ECB;
(4) vzhledem k tomu, že klíč pro upisování základního kapitálu ECB bude stanoven, jakmile bude založena ECB;
(5) vzhledem k tomu, že statistické údaje, jež budou použity ke stanovení klíče, poskytne Komise v souladu s pravidly přijatými Radou;
(6) vzhledem k tomu, že je nutné vymezit povahu a zdroje údajů, jež mají být použity, a metodu výpočtu vah národních centrálních bank v uvedeném klíči;
(7) vzhledem k tomu, že směrnice Rady 89/130/EHS, Euratom ze dne 13. února 1989 o harmonizaci výpočtu hrubého národního produktu v tržních cenách [4] zavádí postup, kterým členské státy schvalují údaje o hrubém národním produktu v tržních cenách; že členské státy musí přijmout veškerá opatření k zajištění toho, že tyto údaje budou předány Komisi,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Statistické údaje, jež mají být použity ke stanovení klíče pro upisování základního kapitálu ECB, poskytuje Komise v souladu s pravidly stanovenými v následujících článcích.
Článek 2
Počet obyvatel a hrubý domácí produkt v tržních cenách (dále jen "HDPtc") jsou definovány podle Evropského systému integrovaných hospodářských účtů (ESA) ve znění, které se používá pro uplatňování směrnice 89/130/EHS, Euratom.
HDPtc se rozumí HDPtc, jak je vymezen v článku 2 uvedené směrnice.
Článek 3
Údaje o počtu obyvatel budou brány pro rok 1996.
V souladu s doporučením ESA bude použit průměr celkového počtu obyvatel v průběhu roku.
Článek 4
Údaje o HDPtc budou brány pro každý rok z let 1991 až 1995.
Údaje o HDPtc každého členského státu budou vyjádřeny v národní měně v běžných cenách.
Článek 5
Údaje o počtu obyvatel shromáždí od jednotlivých členských států Komise (Eurostat).
Článek 6
Údaje o HDPtc z let 1991 až 1995 budou zjištěny způsobem uvedeným ve směrnici 89/130/EHS, Euratom.
Článek 7
1. Podílem členského státu na počtu obyvatel Společenství se rozumí jeho podíl na celkovém počtu obyvatel členských států vyjádřený v procentech.
2. HDPtc pro každý rok a každý členský stát vyjádřený v národních měnách bude převeden na údaje vyjádřené v ECU.
K tomuto účelu se jako směnný kurz použije průměr směnných kurzů pro všechny pracovní dny v roce.
Denním směnným kurzem je kurz, který vypočítává Komise a zveřejňuje v řadě C Úředního věstníku Evropských společenství.
3. Podílem členského státu na HDPtc Společenství je jeho podíl na celkové výši HDPtc členských států za pět let vyjádřený v procentech.
Článek 8
Váha národní centrální banky v klíči je aritmetickým průměrem podílů dotyčného členského státu na počtu obyvatel a na HDPtc Společenství.
Článek 9
Jednotlivé kroky výpočtu se provádějí na tolik desetinných míst, aby byla zajištěna jejich přesnost.
Váha národních centrálních bank v klíči se vyjadřuje na čtyři desetinná místa.
Článek 10
Údaje uvedené v tomto rozhodnutí předá Komise ECB co nejdříve po jejím zřízení.
kterým se stanoví prováděcí pravidla ke směrnici Rady 95/64/ES o statistickém vykazování přepravy zboží a cestujících po moři (oznámeno pod číslem K(1998) 1275) (Text s významem pro EHP)
(98/385/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 95/64/ES ze dne 8. prosince 1995 o statistickém vykazování přepravy zboží a cestujících po moři [1], a zejména na články 4, 10 a 12 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že by členským státům měly být poskytnuty odchylky, které by jim umožnily přizpůsobit své statistické systémy požadavkům směrnice 95/64/ES;
vzhledem k tomu, že Komise musí vypracovat seznam přístavů kódovaných a tříděných podle zemí a přímořských pobřežních oblastí;
vzhledem k tomu, že je třeba změnit obsah příloh uvedené směrnice;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistické programy, zřízeného rozhodnutím Rady 89/382/EHS, Euratom [2],
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Odchylky udělené Komisí členským státům jsou vymezeny v příloze I.
2. Odchylky se vztahují na léta 1997, 1998 a 1999, kromě některých odchylek vymezených v příloze I, které se vztahují pouze na rok 1997.
Článek 2
Seznam přístavů kódovaných a tříděných podle zemí a přímořských pobřežních oblastí je obsažen v příloze II.
Článek 3
1. Přílohy II, III, IV, V, VII a VIII směrnice 95/64/ES se mění takto:
1. Příloha II:
Do sloupce "tonáž" u kódů 30, 31, 32, 33 a 34 se vkládá odkaz na poznámku pod čarou č. 3.
2. Příloha III:
Věta pod nadpisem "Klasifikace zboží" se nahrazuje touto:"Použitá klasifikace zboží se skládá z 24 skupin zboží (první sloupec uvedený níže) podle jednotné klasifikace zboží pro statistiku dopravy (NST/R), dokud Komise po konzultaci s členskými státy nerozhodne o jejím nahrazení."
3. Příloha IV:
"Přímořské pobřežní oblasti" se nahrazuje tímto:
"Použije se geonomenklatura platná v roce, kterého se údaje týkají (klasifikace zemí pro statistiku zahraničního obchodu Společenství a statistiku obchodu mezi členskými státy, původně stanovenená směrnicí Rady (EHS) č.
1736/75 [1] Úř. věst.
L 183, 14.7.1975, s. 3.."
4. Příloha V:
"Stát registrace plavidel" se nahrazuje tímto:
"Použije se geonomenklatura platná v roce, kterého se údaje týkají (klasifikace zemí pro statistiku zahraničního obchodu Společenství a statistiku obchodu mezi členskými státy, původně stanovená směrnicí Rady (EHS) č.
1736/75 [1] Úř. věst. L 183, 14.7.1975, s.
3. s touto výjimkou: je třeba používat kód 017 pro Belgii a kód 018 pro Lucembursko, jsou-li tyto země uváděny samostatně."
b) V seznamu kódů se zrušují kódy "0011 Francie" a "0012 Kergueleny"; za kód "0112 Španělsko (Rebeca)" se vkládají kódy "0281 Norsko" a "0282 Norsko (NIS)"; kód "8902 Francouzské antarktické území" se nahrazuje kódem "8902 Francouzské antarktické území (včetně Kerguelen)".
5. Příloha VII:
Tabulka se doplní tak, že čísla uvedená ve sloupcích "DWT" se doplní do sloupců "GT"; hodnota pro dolní práh pro třídu "01" se ve sloupci "GT" stanoví jako "100".
6. Příloha VIII:
a) Pod nadpisem "Souhrnné a podrobné statistiky" se na konci každé z prvních tří vět kód "F1" nahrazuje tímto: "F1 nebo F2 nebo F1 a F2".
b) V tabulce "Soubor dat F1" ve sloupci "Kód" se u proměnné "Druh plavidla" nahrazují slova "Jednomístný alfanumerický" slovy "Dvoumístný alfanumerický"; ve sloupci "Klasifikace" se v posledním řádku tabulky zrušují slova "nebo hrubá prostornost".
c) Za tabulku "Soubor dat F1" se vkládá tabulka "Soubor dat F2".
2. Přílohy II, III, IV, V, VII a VIII směrnice 95/64/ES se nahrazují přílohou III tohoto rozhodnutí, která zahrnuje změny uvedené v odstavci 1 tohoto článku.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 29. května 1998 o uzavření dohody mezi Evropskými společenstvími a vládou Spojených států amerických o používání zásad aktivní zdvořilosti při prosazování jejich pravidel hospodářské soutěže
(98/386/ES, ESUO) RADA EVROPSKÉ UNIE,
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 87 ve spojení s čl. 228 odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství uhlí a oceli, a zejména na články 65 a 66 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k tomu, že dohoda ze dne 23. září 1991 mezi Evropskými společenstvími a vládou Spojených států amerických o používání jejich předpisů o hospodářské soutěži a výměna interpretačních dopisů ze dne 31. května 1995 a 31. července 1995, vztahujících se k uvedené dohodě (společně dále jen "dohoda z roku 1991"), připojené k rozhodnutí Rady a Komise 95/145/ES, ESUO [2], přispěly ke koordinaci, spolupráci a zabránění střetům při prosazování pravidel hospodářské soutěže;
vzhledem k tomu, že článek V dohody z roku 1991, nazývaný "aktivní zdvořilost", vyzývá ke spolupráci, pokud jde o činnosti namířené proti hospodářské soutěži na území jedné smluvní strany, které poškozují zájmy druhé strany;
vzhledem k tomu, že další rozpracování zásad aktivní zdvořilosti a provádění těchto zásad by zlepšilo efektivnost dohody z roku 1991 proti takovému jednání;
vzhledem k tomu, že za tímto účelem Komise vyjednala dohodu s vládou Spojených států amerických o používání zásad aktivní zdvořilosti při prosazování pravidel hospodářské soutěže Evropských společenství a Spojených států amerických;
vzhledem k tomu, že je třeba tuto dohodu schválit,
ROZHODLY TAKTO:
Článek 1
Dohoda mezi Evropskými společenstvími a vládou Spojených států amerických o používání zásad aktivní zdvořilosti při prosazování jejich pravidel hospodářské soutěže se schvaluje jménem Evropského společenství a Evropského společenství uhlí a oceli.
Znění dohody vypracované v anglickém jazyce je připojeno k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat dohodu jménem Evropského společenství.
Předseda Komise je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat dohodu jménem Evropského společenství uhlí a oceli.
ze dne 23. března 1998 o uzavření Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu ze dne 10. prosince 1982 a dohody ze dne 28. července 1994 o provedení části XI této úmluvy Evropským společenstvím
(98/392/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 43, 113 a čl. 130s odst. 1, ve spojení s první větou čl. 228 odst. 2 a druhým pododst. čl. 228 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že Evropské společenství je signatářem Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu (dále jen "úmluva") a dohody o provedení části XI Úmluvy o mořském právu (dále jen "prováděcí dohoda");
vzhledem k tomu, že úmluva a prováděcí dohoda vstoupily v platnost a většina členských států Společenství jsou smluvními stranami; že v ostatních členských státech probíhá ratifikace;
vzhledem k tomu, že podmínky pro založení listiny formálního potvrzení Společenstvím podle čl. 3 přílohy IX úmluvy, uvedené v čl. 4 odst. 4 prováděcí dohody, jsou splněny;
vzhledem k tomu, že Společenství provádí prováděcí dohodu a část XI úmluvy předběžně od 16. listopadu 1994 a je současně prozatímním členem Mezinárodního úřadu pro mořské dno;
vzhledem k tomu, že se doporučuje úmluvu a prováděcí dohodu schválit, aby se Společenství v rámci své pravomoci mohlo stát smluvní stranou;
vzhledem k tomu, že Společenství musí společně s listinou o formálním potvrzení uložit prohlášení, ve kterém se uvedou podrobně záležitosti upravované úmluvou a prováděcí dohodou, pro které jej jeho členské státy pověří svou pravomocí, jakož i prohlášení podle článku 310 úmluvy;
vzhledem k tomu, že Společenství upouští v této fázi od volby zvláštního postupu urovnání sporu podle článku 287 úmluvy; že se však toto rozhodnutí během určitého období přezkoumá;
vzhledem k tomu, že Společenství a jeho členské státy se podílí na práci Mezinárodního úřadu pro mořské dno, a musí proto koordinovat postoje jimi prosazované v této organizaci,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Úmluva Organizace spojených národů o mořském právu a Dohoda o provedení části XI Úmluvy o mořském právu se jménem Evropského společenství potvrzují.
2. Znění úmluvy a znění prováděcí dohody jsou uvedena v příloze I.
3. Společenství uloží svou listinu o formálním potvrzení, která je uvedena v příloze II, u generálního tajemníka Spojených národů.
Ta obsahuje prohlášení podle článku 310 úmluvy a prohlášení o pravomoci.
Článek 2
Společenství a jeho členské státy koordinují stanoviska, která přijala v orgánech Mezinárodního úřadu pro mořské dno podle postupu stanoveného v příloze III.
Článek 3
Předseda Rady je tímto zmocněn jmenovat osobu, která je oprávněna k uložení listiny o formálním potvrzení a tím zavázat Společenství.
Toto rozhodnutí se vyhlašuje
kterým se v zásadě uznává úplnost dokumentací předložených k podrobnému zkoumání s ohledem na možné zařazení BAS 615H, KBR 2738 (fenhexamid), oxadiargylu a DPXKN128 (indoxakarb) do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh (oznámeno pod číslem K(1998) 1447) (Text s významem pro EHP)
(98/398/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 97/73/ES [2], a zejména na čl.
6 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že směrnice 91/414/EHS (dále jen "směrnice") stanovila vytvoření seznamu Společenství obsahujícího účinné látky, které jsou povoleny pro použití v přípravcích na ochranu rostlin;
vzhledem k tomu, že žadatelé předložili orgánům členských států dokumentace týkající se čtyř účinných látek s cílem dosáhnout jejich zařazení do přílohy I směrnice;
vzhledem k tomu, že společnost BASF plc předložila dne 28. dubna 1997 orgánům Spojeného království dokumentaci týkající se účinné látky BAS 615H;
vzhledem k tomu, že společnost Bayer plc předložila dne 8. května 1997 orgánům Spojeného království dokumentaci týkající se účinné látky KBR 2738 (fenhexamid);
vzhledem k tomu, že společnost RhônePoulenc Agro SpA předložila dne 16. června 1997 italským orgánům dokumentaci týkající se účinné látky oxadiargylu;
vzhledem k tomu, že společnost Du Pont de Nemours France SA předložila dne 6. října 1997 nizozemským orgánům dokumentaci týkající se účinné látky DPXKN128 (indoxakarb);
vzhledem k tomu, že uvedené orgány sdělily Komisi výsledky prvního zkoumání úplnosti dokumentace, pokud jde o požadavky na údaje a informace stanovené v příloze II a – pro alespoň jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku – požadavky stanovené v příloze III směrnice; že v souladu s čl.
6 odst. 2 žadatelé následně předložili dokumentace Komisi a ostatním členským státům;
vzhledem k tomu, že dokumentace týkající se BAS 615H, KBR 2738 (fenhexamid), oxadiargylu a DPXKN128 (indoxakarb) byly postoupeny Stálému rostlinolékařskému výboru dne 18. února 1998;
vzhledem k tomu, že čl. 6 odst. 3 směrnice vyžaduje, aby bylo na úrovni Společenství potvrzeno, že každá z těchto dokumentací v zásadě vyhovuje požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze II a – pro alespoň jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku – požadavkům stanoveným v příloze III směrnice;
vzhledem k tomu, že toto potvrzení je nezbytné k tomu, aby se mohlo pokračovat v podrobném zkoumání dokumentace, a také k tomu, aby bylo členským státům umožněno udělit dočasné povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující tuto účinnou látku při řádném dodržení podmínek stanovených v čl. 8 odst.
vzhledem k tomu, že tímto rozhodnutím není dotčena možnost požádat žadatele o další údaje nebo informace, pokud při podrobném zkoumání vyjde najevo, že jsou takové informace nebo údaje pro přijetí rozhodnutí nezbytné;
vzhledem k tomu, že se členské státy a Komise dohodly na tom, že Spojené království bude pokračovat v podrobném zkoumání dokumentací týkajících se BAS 615H a KBR 2738 (fenhexamid), Itálie v podrobném zkoumání dokumentace týkající se oxadiargylu a Nizozemsko v podrobném zkoumání dokumentace týkající se DPXKN128 (indoxakarb);
vzhledem k tomu, že Spojené království, Itálie a Nizozemsko co možná nejdříve, nejpozději však do jednoho roku, předloží Komisi zprávy o závěrech těchto zkoumání, k nimž se připojí všechna doporučení ohledně zařazení nebo nezařazení a všechny podmínky s tím související; že po obdržení těchto zpráv se bude pokračovat v podrobném zkoumání za odborného přispění všech členských států v rámci Stálého rostlinolékařského výboru;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Níže uvedené dokumentace s ohledem na navržená použití v zásadě vyhovují požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze II a – pro alespoň jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku – požadavkům stanoveným v příloze III směrnice:
1. dokumentace předložená Komisi a členským státům společností BASF plc za účelem zařazení účinné látky BAS 615H do přílohy I směrnice 91/414/EHS, která byla předána Stálému rostlinolékařskému výboru dne 18. února 1998;
2. dokumentace předložená Komisi a členským státům společností Bayer plc za účelem zařazení účinné látky KBR 2738 (fenhexamid) do přílohy I směrnice 91/414/EHS, která byla postoupena Stálému rostlinolékařskému výboru dne 18. února 1998;
3. dokumentace předložená Komisi a členským státům společností RhônePoulenc Agro SpA za účelem zařazení účinné látky oxadiargylu do přílohy I směrnice 91/414/EHS, která byla postoupena Stálému rostlinolékařskému výboru dne 18. února 1998;
4. dokumentace předložená Komisi a členským státům společností Du Pont de Nemours France SA za účelem zařazení účinné látky DPXKN128 (indoxakarb) do přílohy I směrnice 91/414/EHS, která byla postoupena Stálému rostlinolékařskému výboru dne 18. února 1998.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se mění rozhodnutí 97/830/ES, kterým se ukládají zvláštní podmínky pro dovoz pistácií a některých výrobků z pistácií pocházejících nebo zasílaných z Íránu (oznámeno v dokumentu číslo C (1998) 1509) (oznámeno v dokumentu číslo C (1998) 1509) (Text s významem pro EHP)
(98/400/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 93/43/EHS ze dne 14. června 1993 o hygieně potravin [1], a zejména článek 10 této směrnice,
po konzultaci s členskými státy,
vzhledem k tomu, že Komise v rozhodnutí 97/830/ES [2] uložila zvláštní podmínky pro dovoz pistácií a některých výrobků z pistácií pocházejících nebo zasílaných z Íránu;
vzhledem k tomu, že je nezbytné doplnit přílohu II k rozhodnutí 97/830/ES o místa vstupu do Francie, Irska, Itálie a Rakouska, přes která smějí být dováženy pistácie a některé výrobky z pistácií pocházející nebo zasílané z Íránu;
vzhledem k tomu, že z důvodu přehlednosti by měla být příloha II nahrazena,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha II k rozhodnutí 97/830/ES se nahrazuje tímto:
"
o uzavření Dohody o partnerství a spolupráci mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Moldavskou republikou na straně druhé [1] (98/401/ES, ESUO, Euratom)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 54 odst. 2, čl. 57 odst. 2 poslední větu a článek 66, 73c odst. 2, článek 75, čl. 84 odst. 2, články 99, 100, 113 a 235 ve spojení s čl. 228 odst. 2 druhou větou a čl. 228 odst. 3 druhým pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na smlouvu o založení Evropského společenství uhlí a oceli, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na čl. 101 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na souhlas Evropského parlamentu [2],
po konzultaci s Poradním výborem ESUO a se souhlasem Rady,
s ohledem na schválení Rady v souladu s článkem 101 Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii,
vzhledem k tomu, že uzavření Dohody o partnerství a spolupráci mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Moldavskou republikou na straně druhé, podepsané dne 28. listopadu 1994 v Bruselu, přispěje k dosažení cílů Evropských společenství;
vzhledem k tomu, že účelem této dohody je posílení vztahů založených zejména na Dohodě mezi Evropským hospodářským společenstvím a Evropským společenstvím pro atomovou energii a Svazem sovětských socialistických republik o obchodu a obchodní a hospodářské spolupráci, podepsané dne 18. prosince 1989 a schválené rozhodnutím 90/116/EHS [3];
vzhledem k tomu, že některé závazky stanovené v dohodě o partnerství a spolupráci mimo oblast působnosti obchodní politiky Společenství se dotýkají, nebo by se mohly dotýkat úprav stanovených v aktech Společenství přijatých v oblastech práva na usazování, dopravy a zacházení s podniky;
vzhledem k tomu, že uvedená dohoda ukládá Evropskému společenství některé závazky týkající se pohybu kapitálu a platebního styku mezi Společenstvím a Moldavskou republikou;
vzhledem k tomu, že uvedená dohoda se dotýká i směrnice Rady 90/434/EHS ze dne 23. července 1990 o jednotném systému zdaňování při fúzích, rozděleních, převodech jmění a výměně akcií týkajících se společností z různých členských států [4] a směrnice Rady 90/435/EHS ze dne 23. července 1990 o jednotném systému zdanění mateřských společností a poboček v různých členských států [5], které jsou založeny na článku 100 Smlouvy o založení Evropského společenství, uvedený článek by se měl použít jako právní základ;
vzhledem k tomu, že některá ustanovení uvedené dohody ukládají Společenství závazky v oblasti poskytování služeb mimo mezinárodní rámec;
vzhledem k tomu, že u některých ustanovení dohody, která mají být Společenstvím prováděna, neupravuje Smlouva o založení Evropského společenství žádné zvláštní pravomoci; že je tedy nezbytné uchýlit se k článku 235 smlouvy,
PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Dohoda o partnerství a spolupráci mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Moldavskou republikou na druhé straně společně s protokolem, prohlášeními a výměnou dopisů se tímto schvaluje jménem Evropského společenství, Evropského společenství uhlí a oceli a Evropského společenství pro atomovou energii.
Znění uvedených dokumentů se připojují k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
1. Postoj, který má zaujmout Společenství v Radě pro spolupráci a ve Výboru pro spolupráci, určí Rada na návrh Komise nebo, v případě potřeby, Komise, a to v obou případech v souladu s příslušnými ustanoveními Smluv o založení Evropského společenství, Evropského společenství uhlí a oceli a Evropského společenství pro atomovou energii.
2. Předseda Rady v souladu s článkem 83 dohody o partnerství a spolupráci předsedá Výboru pro spolupráci a zastupuje postoj Společenství.
Zástupce Komise předsedá Výboru pro spolupráci v souladu s jeho jednacím řádem a zastupuje postoj Společenství.
Rada a Komise rozhodují případ od případu o tom, zda se doporučení Rady pro spolupráci a Výboru pro spolupráci zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 3
Předseda Rady provede jménem Evropského společenství oznámení stanovené v článku 105 dohody.
Jménem Evropského společenství uhlí a oceli a Evropského společenství pro atomovou energii provede toto oznámení předseda Komise.
ze dne 8. června 1998 týkající se ratifikace dohody o provedení ustanovení Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu ze dne 10. prosince 1982 o zachování a řízení tažných populací ryb a vysoce stěhovavých rybích populací Evropským společenstvím
(98/414/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 společně s čl. 228 odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že Společenství je v oblasti mořského rybolovu oprávněno přijímat opatření k zachování a řízení rybolovných zdrojů a přijímat vnější závazky vůči třetím státům nebo mezinárodním organizacím;
vzhledem k tomu, že Společenství podepsalo Úmluvu Organizace spojených národů o mořském právu, která zavazuje pobřežní státy a státy, které provozují rybolov na volném moři, aby spolupracovaly při zachování a řízení tažných populací ryb a vysoce stěhovavých rybích populací;
vzhledem k tomu, že se Společenství účastnilo mezinárodních jednání v rámci konference Spojených národů o tažných populacích ryb a vysoce stěhovavých rybích populacích, uzavřených přijetím dohody, kterou podepsalo 27. června 1996;
vzhledem k tomu, že cílem dohody je zajištění dlouhodobého zachování a udržitelného využívání tažných populací ryb a vysoce stěhovavých rybích populací mimo jiné posílením mezinárodních rybářských organizací a mezinárodní spolupráce v otázkách týkajících se těchto populací;
vzhledem k tomu, že rybáři Společenství tyto populace loví, je v zájmu Společenství účinně přispívat k práci oblastních rybářských organizací odpovědných za provádění této dohody;
vzhledem k tomu, že podle čl. 1 odst. 2 a podle článků 38 a 47 úmluvy je dohoda podle ustanovení přílohy IX úmluvy o mořském právu otevřena k ratifikaci;
vzhledem k tomu, že Společenství a jeho členské státy mají působnost v oblastech, které jsou předmětem dohody; že se proto Společenství a jeho členské státy musí stát smluvními stranami současně, aby společně plnily závazky z této dohody a společně vykonávaly práva, která jim vzniknou v případě dělené působnosti, aby bylo zaručeno jednotné provádění dohody v rámci společné rybářské politiky,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda o provádění ustanovení Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu ze dne 10. prosince 1982 o zachování a řízení tažných populací ryb a vysoce stěhovavých rybích populací se ratifikuje jménem Evropského společenství.
Znění dohody se připojuje jako příloha A tohoto rozhodnutí.
Článek 2
1. Podle článků 38, 47 a 49 dohody předseda Rady jménem Evropského společenství uloží u generálního tajemníka Organizace spojených národů ratifikační listinu a prohlášení o působnosti v příloze B tohoto rozhodnutí, jakož i prohlášení o výkladu v příloze C tohoto rozhodnutí.
2. Ratifikační listina se uloží současně s ratifikačními listinami všech členských států.
Současně členské státy potvrdí prohlášení učiněná při podpisu dohody Společenstvím.
Článek 3
Vystupuje-li Společenství jako strana ve sporném řízení podle dohody, je zastupováno Komisí.
Před provedením jakéhokoli úkonu Komise jedná se členskými státy při dodržování závazných procesních lhůt.
ze dne 29. června 1998 o konzultacích vnitrostátních orgánů s Evropskou centrální bankou k návrhům právních předpisů
(98/415/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 105 odst. 4 této smlouvy, jakož i na článek 4 Protokolu o statutu Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky připojeného k této smlouvě,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Evropského měnového institutu [3],
v souladu s postupem stanoveným v čl. 106 odst. 6 Smlouvy a článku 42 uvedeného protokolu,
(1) vzhledem k tomu, že Evropská centrální banka (ECB) bude zřízena, jakmile bude jmenována Výkonná rada;
(2) vzhledem k tomu, že podle Smlouvy musí vnitrostátní orgány konzultovat ECB k jakémukoli návrhu právního předpisu z oblasti její působnosti; že má Rada stanovit meze a podmínky těchto konzultací;
(3) vzhledem k tomu, že povinností orgánů členských států konzultovat ECB není dotčena příslušnost těchto orgánů v oblastech, jichž se týkají návrhy; že podle čl.
105 odst. 4 Smlouvy jsou členské státy povinny konzultovat ECB ke všem návrhům právních předpisů z oblasti její působnosti; že výčet některých oblastí působnosti v článku 2 tohoto rozhodnutí není vyčerpávající; že čl.
2 šestou odrážkou tohoto rozhodnutí není dotčeno současné rozdělení pravomocí k opatřením v oblasti obezřetnostního dohledu nad úvěrovými institucemi a v oblasti stability finančního systému;
(4) vzhledem k tomu, že úkoly a činnost Evropského systému centrálních bank (ESCB) v měnové politice vymezuje statut ESCB a ECB; že centrální banky zúčastněných členských států jsou součástí ESCB; že jsou povinny jednat v souladu s obecnými zásadami a pokyny ECB; že ve třetí etapě hospodářské a měnové unie musí orgány nezúčastněných členských států konzultovat ECB k návrhům právních předpisů o nástrojích měnové politiky;
(5) vzhledem k tomu, že pokud se členské státy nepodílejí na měnové politice ESCB, nevztahuje se toto rozhodnutí na rozhodnutí přijatá orgány těchto členských států při uskutečňování jejich měnové politiky;
(6) vzhledem k tomu, že konzultace ECB nesmějí nepřiměřeně prodlužovat postupy pro přijímání právních předpisů členských států; že lhůty vyměřené ECB pro zaujetí stanoviska jí však musí umožňovat předložené dokumenty přezkoumat s náležitou pečlivostí; že v případech výjimečné naléhavosti, které je nutno odůvodnit, například citlivostí trhu, mohou členské státy stanovit lhůtu kratší než jeden měsíc, která odpovídá naléhavosti věci; že by zejména v takových případech měl být veden dialog mezi vnitrostátními orgány a ECB, aby bylo přihlédnuto k zájmům obou stran;
(7) vzhledem k tomu, že podle bodů 5 a 8 protokolu č. 11 připojeného ke Smlouvě se toto rozhodnutí nevztahuje na Spojené království Velké Británie a Severního Irska, pokud tento členský stát nepřejde do třetí etapy hospodářské a měnové unie;
(8) vzhledem k tomu, že ode dne zřízení ECB až do začátku třetí etapy hospodářské a měnové unie musí vnitrostátní orgány konzultovat ECB podle rozhodnutí 93/717/ES [4] a čl. 109l odst. 2 Smlouvy,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Pro účely tohoto rozhodnutí se
"zúčastněným členským státem" rozumí členský stát, který přijal jednotnou měnu v souladu se Smlouvou;
"návrhy právních předpisů" rozumějí návrhy předpisů právně závazných a všeobecně použitelných na celém území členského státu, které stanoví pravidla pro neurčitý počet případů a jsou směrovány k neurčitému počtu fyzických nebo právnických osob.
2. Návrhy právních předpisů se nerozumějí návrhy předpisů, jejichž jediným účelem je transpozice směrnic Společenství do vnitrostátního práva členských států.
Článek 2
1. Orgány členských států konzultují ECB ke všem návrhům právních předpisů, které podle Smlouvy spadají do oblasti její působnosti, a zejména v následujících oblastech:
- měnové záležitosti,
- platební prostředky,
- národní centrální banky,
- shromažďování, sestavování a šíření statistických údajů v oblastech měny, financí, bankovnictví, platebních systémů a platební bilance,
- platební a zúčtovací systémy,
- pravidla pro finanční instituce, pokud významně ovlivňují stabilitu finančních institucí a trhů.
2. Orgány jiných než zúčastněných členských států navíc konzultují ECB ke všem návrhům právních předpisů, které se týkají nástrojů měnové politiky.
3. Ihned po obdržení návrhu právních předpisů sdělí ECB orgánu, který ji konzultuje, zda návrh podle jejího názoru spadá do oblasti její působnosti.
Článek 3
1. Orgány členských států, které připravují návrh právního předpisu, mohou, pokud to považují za nutné, stanovit ECB k vydání stanoviska lhůtu, která činí nejméně jeden měsíc a která začíná běžet dnem, kdy je tato skutečnost oznámena prezidentu ECB.
2. V případě výjimečné naléhavosti může být lhůta zkrácena.
Orgán žádající o konzultaci přitom naléhavost věci odůvodní.
3. ECB může včas požádat, aby lhůta byla prodloužena nejvýše o další čtyři týdny.
Orgán žádající o konzultaci to nesmí bezdůvodně odmítnout.
4. Po uplynutí lhůty může vnitrostátní orgán dále jednat i přesto, že stanovisko nebylo vydáno.
Členské státy však zajistí, aby stanovisko ECB, které obdrží po uplynutí lhůty, bylo dáno na vědomí orgánů uvedeným v článku 4.
Článek 4
Každý členský stát přijme nezbytná opatření, která zajistí skutečné dodržování tohoto rozhodnutí.
K tomuto účelu zabezpečí, aby ECB byla konzultována včas, aby orgán, který připravuje návrh právního předpisu, mohl přihlédnout ke stanovisku ECB dříve, než o věci sám rozhodne; jedná-li se o jiný orgán než ten, který dané právní předpisy přijímá, zajistí dále, aby stanovisko ECB bylo tomuto orgánu dáno na vědomí.
Článek 5
1. Toto rozhodnutí je použitelné ode dne 1. ledna 1999.
2. Rozhodnutí 93/717/ES se zrušuje s účinkem ode dne 1. ledna 1999.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 16. června 1998 o přistoupení Evropského společenství ke Generální komisi pro rybolov ve Středozemním moři
(98/416/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy ve spojení s první větou čl. 228 odst. 2 a druhým pododstavcem čl. 228 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že Společenství podepsalo Úmluvu Organizace spojených národů o mořském právu, která všechny členy mezinárodního společenství zavazuje ke spolupráci na zachování a řízení biologických zdrojů v moři;
vzhledem k tomu, že pokud jde o mořský rybolov, má Evropské společenství pravomoc přijímat opatření na zachování a řízení rybolovných zdrojů a v této souvislosti uzavírat závazky se třetími zeměmi nebo s mezinárodními organizacemi;
vzhledem k tomu, že řízení a zachování biologických zdrojů ve Středozemním moři vyžaduje mezinárodní pravidla;
vzhledem k tomu, že za tím účelem byla 24. září 1949 v Římě uzavřena Dohoda o vytvoření Generální komise pro rybolov ve Středozemním moři (dále jen "dohoda GFCM");
vzhledem k tomu, že v zájmu přispění k zachování biologických zdrojů v moři v oblasti vymezené dohodou GFCM, ve které rybáři Společenství operují, musí Evropské společenství přistoupit k dohodě GFCM;
vzhledem k tomu, že se Evropské společenství stalo dne 26. listopadu 1991 členem Organizace spojených národů pro výživu a zemědělství (FAO);
vzhledem k tomu, že přistoupení Evropského společenství k dohodě GFCM je možné na základě čl. I odst. 2 dohody GFCM ve spojení s článkem XIV přepracované zakládající listiny FAO;
vzhledem k tomu, že dohoda a jednací řád GFCM byly upraveny, aby umožňovaly přistoupení Evropského společenství,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
1. Evropské společenství přistoupí ke Generální komisi pro rybolov ve Středozemním moři prohlášením o přijetí dohody a jednacího řádu organizace v souladu s listinou uvedenou v příloze I.
Evropské společenství dále uloží jednotné prohlášení o výkonu pravomocí a hlasovacích práv, na němž se Rada a Komise dohodly.
2. Znění dohody a jednacího řádu Generální komise pro rybolov ve Středozemním moři jsou uvedena v přílohách II a III.
kterým se mění rozhodnutí 97/296/ES, kterým se stanoví seznam třetích zemí, z nichž je povolen dovoz produktů rybolovu určených k lidské spotřebě (oznámeno pod číslem K(1998) 1849) (Text s významem pro EHP)
(98/419/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 95/408/ES ze dne 22. června 1995 o podmínkách pro sestavování prozatímních seznamů provozoven třetích zemí, pro přechodné období, ze kterých jsou členské státy oprávněny dovážet určité produkty živočišného původu, produkty rybolovu nebo živé mlže [1] ve znění rozhodnutí 97/34/ES [2], a zejména na čl. 2 odst. 2 a článek 7 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 97/296/ES [3] ve znění rozhodnutí 98/148/ES [4] stanoví seznam třetích zemí, z nichž je povolen dovoz produktů rybolovu určených k lidské spotřebě; že část I tohoto seznamu uvádí třetí země, na které se vztahuje zvláštní rozhodnutí a část II uvádí třetí země, které splňují podmínky čl.
2 odst. 2 rozhodnutí 95/408/ES;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 98/420/ES [5], 98/421/ES [6], 98/422/ES [7], 98/423/ES [8], 98/424/ES [9] stanovují zvláštní dovozní podmínky pro produkty rybolovu a akvakultury z Nigérie, Ghany, Tanzanie, Falklandů a Malediv; že by proto měly být Nigerie, Ghana, Tanzanie, Falklandy a Maledivy přidány do části I seznamu v příloze I zemí a území, z nichž je povolen dovoz produktů rybolovu k lidské spotřebě;
vzhledem k tomu, že Kapverdy, Lotyšsko, Litva, Nikaragua, Benin, Kazachstán, Guinea Konakry, Papua-Nová Guinea, Malta, Mauricius, Jamajka, Kamerun, Česká republika, Izrael, Hong Kong a Uganda prokázaly, že splňují rovnocenné podmínky podle čl. 2 odst.
2 rozhodnutí 95/408/ES; že je proto nutné pozměnit část II seznamu v příloze I tak, aby obsahoval tyto země;
vzhledem k tomu, že některé země a území, které nebyly dosud zařazeny na seznam, ale které v současnosti vyvážejí produkty rybolovu do Evropského společenství, poskytly údaje o tom, že splňují podmínky alespoň rovnocenné požadavkům Společenství; že je nutné tyto údaje ještě doplnit, proto jsou tyto země a území zařazeny do nové přílohy II;
vzhledem k tomu, že se čl. 11 odst. 7 směrnice 91/493/EHS [10] nadále vztahuje po přechodné období na produkty rybolovu ze zemí a území zařazených v příloze II, aby nedošlo k přerušení dovozů ze zemí a území zařazených v nové příloze II;
vzhledem k tomu, že je nutné, aby Komise u zemí a území dosud nezařazených v přílohách tohoto rozhodnutí ověřila, že podmínky vývozu jejich produktů rybolovu do Společenství jsou alespoň rovnocenné podmínkám, které se vztahují na produkci a uvádění produktů Společenství na trh;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 97/296/ES se mění takto:
1. V článcích 1 a 2 se odkaz na "přílohu" nahrazuje odkazem na "přílohu I".
2. V článku 3 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Bez ohledu na článek 2 mohou členské státy pokračovat do 31. ledna 1999 v dovozech produktů rybolovu ze zemí a území zařazených v příloze II v souladu s čl. 11 odst. 7 směrnice 91/493/EHS."
3. Příloha rozhodnutí 97/296/ES se nahrazuje přílohami I a II tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. července 1998.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
(oznámeno pod číslem K(1998) 1851) (Text s významem pro EHP)
(98/420/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že odborník z Komise provedl inspekční návštěvu Nigérie, aby ověřil podmínky, za nichž se produkují, skladují a expedují do Společenství produkty rybolovu;
vzhledem k tomu, že právní předpisy Nigérie v oblasti hygienických kontrol a sledování produktů rybolovu lze považovat za rovnocenné ustanovením směrnice 91/493/EHS;
vzhledem k tomu, že úřad "Nigeria Federal Department of Fisheries (FDF) of the Federal Ministry of Agriculture and natural Resources" v Nigérii je schopen účinně ověřovat dodržování platných právních předpisů;
vzhledem k tomu, že pravidla pro získání osvědčení o zdravotní nezávadnosti podle čl. 11 odst. 4 písm. a) směrnice 91/493/EHS musejí také stanovit vzor osvědčení, minimální požadavky na jazyk nebo jazyky, v nichž musí být vypracováno, a funkci osoby, která je zmocněná jej podepsat;
vzhledem k tomu, že podle čl. 11 odst. 4 písm. b) směrnice 91/493/EHS je nutné připevnit na balení produktů rybolovu značku udávající jméno třetí země a schvalovací/registrační číslo provozovny, výrobního plavidla, chladírenského skladu nebo mrazírenského plavidla, z nichž produkty pocházejí;
vzhledem k tomu, že podle čl. 11 odst.
4 písm. c) směrnice 91/493/EHS musí být vypracován seznam schválených provozoven, výrobních plavidel nebo chladírenských skladů; že musí být vypracován seznam mrazírenských plavidel registrovaných v souladu se směrnicí 92/48/EHS [2]; že tyto seznamy musejí být vypracovány na základě sdělení FDF Komisi; že za zajištění souladu s ustanoveními stanovenými k tomuto účelu v čl.
11 odst. 4 směrnice 91/493/EHS proto odpovídá FDF;
vzhledem k tomu, že FDF vydal oficiální ujištění, že budou dodržována pravidla uvedená v kapitole V přílohy směrnice 91/493/EHS a splněny požadavky na schválení nebo registraci provozoven, výrobních plavidel, chladírenských skladů nebo mrazírenských plavidel, které jsou rovnocenné požadavkům stanoveným uvedenou směrnicí;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příslušným úřadem v Nigérii, který ověřuje a potvrzuje, že produkty rybolovu splňují požadavky směrnice 91/493/EHS, je "Federal Department of Fisheries (FDF) of the Federal Ministry of Agriculture and Natural Resources".
Článek 2
Produkty rybolovu a akvakultury pocházející z Nigérie musejí splňovat tyto podmínky:
1. ke každé zásilce musí být přiložen očíslovaný originál osvědčení o zdravotní nezávadnosti, který je řádně vyplněn, podepsán, opatřen datem a vyhotoven na jednom listu v souladu se vzorem uvedeným v příloze A tohoto rozhodnutí;
2. produkty musejí pocházet ze schválených provozoven, výrobních plavidel, chladírenských skladů nebo registrovaných mrazírenských plavidel uvedených v příloze B tohoto rozhodnutí;
3. s výjimkou volně ložených zmrazených produktů rybolovu určených ke konzervaci, musejí být všechna balení nesmazatelně označena slovem "NIGÉRIE" a schvalovacím/registračním číslem provozovny, výrobního plavidla, chladírenského skladu nebo mrazírenského plavidla, z nichž produkty pocházejí.
Článek 3
1. Osvědčení uvedené v čl. 2 odst. 1 musí být vypracováno nejméně v jednom úředním jazyce členského státu, v němž se kontroly provádí.
2. V osvědčení musí být uvedeno jméno, funkce a podpis zástupce FDF a úřední razítko FDF v barvě odlišné od barvy ostatních údajů uvedených na osvědčení.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
(oznámeno pod číslem K(1998) 1854) (Text s významem pro EHP)
(98/421/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že odborník z Komise provedl inspekční návštěvu Ghany, aby ověřil podmínky, za nichž se produkují, skladují a expedují do Společenství produkty rybolovu;
vzhledem k tomu, že právní předpisy Ghany v oblasti hygienických kontrol a sledování produktů rybolovu lze považovat za rovnocenné ustanovením směrnice 91/493/EHS;
vzhledem k tomu, že úřad "Ghana Standards Board (GSB) of the Ministry of Trade" v Ghaně je schopen účinně ověřovat dodržování platných právních předpisů;
vzhledem k tomu, že pravidla pro získání osvědčení o zdravotní nezávadnosti podle čl. 11 odst. 4 písm. a) směrnice 91/493/EHS musejí také stanovit vzor osvědčení, minimální požadavky na jazyk nebo jazyky, v nichž musí být vypracováno, a funkci osoby, která je zmocněná jej podepsat;
vzhledem k tomu, že podle čl. 11 odst. 4 písm. b) směrnice 91/493/EHS je nutné připevnit na balení produktů rybolovu značku udávající jméno třetí země a schvalovací/registrační číslo provozovny, výrobního plavidla, chladírenského skladu nebo mrazírenského plavidla, z nichž produkty pocházejí;
vzhledem k tomu, že podle čl. 11 odst.
4 písm. c) směrnice 91/493/EHS musí být vypracován seznam schválených provozoven, výrobních plavidel nebo chladírenských skladů; že musí být vypracován seznam mrazírenských plavidel registrovaných v souladu se směrnicí 92/48/EHS [2]; že tyto seznamy musejí být vypracovány na základě sdělení GSB Komisi; že za zajištění souladu s ustanoveními stanovenými k tomuto účelu v čl.
11 odst. 4 směrnice 91/493/EHS proto odpovídá GSB;
vzhledem k tomu, že GSB vydal oficiální ujištění, že budou dodržována pravidla uvedená v kapitole V přílohy směrnice 91/493/EHS a splněny požadavky na schválení nebo registraci provozoven, výrobních plavidel, chladírenských skladů nebo mrazírenských plavidel, které jsou rovnocenné požadavkům stanoveným uvedenou směrnicí;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příslušným úřadem v Ghaně, který ověřuje a potvrzuje, že produkty rybolovu splňují požadavky směrnice 91/493/EHS, je "Ghana Standards Board (GSB) of the Ministry of Trade".
Článek 2
Produkty rybolovu a akvakultury pocházející z Ghany musejí splňovat tyto podmínky:
1. ke každé zásilce musí být přiložen očíslovaný originál osvědčení o zdravotní nezávadnosti, který je řádně vyplněn, podepsán, opatřen datem a vyhotoven na jednom listu v souladu se vzorem uvedeným v příloze A tohoto rozhodnutí;
2. produkty musejí pocházet ze schválených provozoven, výrobních plavidel, chladírenských skladů nebo registrovaných mrazírenských plavidel uvedených v příloze B tohoto rozhodnutí;
3. s výjimkou volně ložených zmrazených produktů rybolovu určených ke konzervaci, musejí být všechna balení nesmazatelně označena slovem "GHANA" a schvalovacím/registračním číslem provozovny, výrobního plavidla, chladírenského skladu nebo mrazírenského plavidla, z nichž produkty pocházejí.
Článek 3
1. Osvědčení uvedené v čl. 2 odst. 1 musí být vypracováno nejméně v jednom úředním jazyce členského státu, v němž se kontroly provádí.
2. V osvědčení musí být uvedeno jméno, funkce a podpis zástupce GSB a úřední razítko GSB v barvě odlišné od barvy ostatních údajů uvedených na osvědčení.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
(oznámeno pod číslem K(1998) 1855) (Text s významem pro EHP)
(98/422/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že odborník z Komise provedl inspekční návštěvu Tanzanie, aby ověřil podmínky, za nichž se produkují, skladují a expedují do Společenství produkty rybolovu;
vzhledem k tomu, že právní předpisy Tanzanie v oblasti hygienických kontrol a sledování produktů rybolovu lze považovat za rovnocenné ustanovením směrnice 91/493/EHS;
vzhledem k tomu, že úřad "Fisheries Division (FD) of the Ministry of Natural Resources and Tourism" v Tanzanii je schopen účinně ověřovat dodržování platných právních předpisů;
vzhledem k tomu, že pravidla pro získání osvědčení o zdravotní nezávadnosti podle čl. 11 odst. 4 písm. a) směrnice 91/493/EHS musejí také stanovit vzor osvědčení, minimální požadavky na jazyk nebo jazyky, v nichž musí být vypracováno, a funkci osoby, která je zmocněná jej podepsat;
vzhledem k tomu, že podle čl. 11 odst. 4 písm. b) směrnice 91/493/EHS je nutné připevnit na balení produktů rybolovu značku udávající jméno třetí země a schvalovací/registrační číslo provozovny, výrobního plavidla, chladírenského skladu nebo mrazírenského plavidla, z nichž produkty pocházejí;
vzhledem k tomu, že podle čl. 11 odst.
4 písm. c) směrnice 91/493/EHS musí být vypracován seznam schválených provozoven, výrobních plavidel nebo chladírenských skladů; že musí být vypracován seznam mrazírenských plavidel registrovaných v souladu se směrnicí 92/48/EHS [2]; že tyto seznamy musejí být vypracovány na základě sdělení FD Komisi; že za zajištění souladu s ustanoveními stanovenými k tomuto účelu v čl.
11 odst. 4 směrnice 91/493/EHS proto odpovídá FD;
vzhledem k tomu, že FD vydal oficiální ujištění, že budou dodržována pravidla uvedená v kapitole V přílohy směrnice 91/493/EHS a splněny požadavky na schválení nebo registraci provozoven, výrobních plavidel, chladírenských skladů nebo mrazírenských plavidel, které jsou rovnocenné požadavkům stanoveným uvedenou směrnicí;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příslušným úřadem v Tanzanii, který ověřuje a potvrzuje, že produkty rybolovu splňují požadavky směrnice 91/493/EHS, je "Fisheries Division (FD) of the Ministry of Natural Resources and Tourism".
Článek 2
Produkty rybolovu a akvakultury pocházející z Tanzanie musejí splňovat tyto podmínky:
1. ke každé zásilce musí být přiložen očíslovaný originál osvědčení o zdravotní nezávadnosti, který je řádně vyplněn, podepsán, opatřen datem a vyhotoven na jednom listu v souladu se vzorem uvedeným v příloze A tohoto rozhodnutí;
2. produkty musejí pocházet ze schválených provozoven, výrobních plavidel, chladírenských skladů nebo registrovaných mrazírenských plavidel uvedených v příloze B tohoto rozhodnutí;
3. s výjimkou volně ložených zmrazených produktů rybolovu určených ke konzervaci, musejí být všechna balení nesmazatelně označena slovem "TANZANIE" a schvalovacím/registračním číslem provozovny, výrobního plavidla, chladírenského skladu nebo mrazírenského plavidla, z nichž produkty pocházejí.
Článek 3
1. Osvědčení uvedené v čl. 2 odst. 1 musí být vypracováno nejméně v jednom úředním jazyce členského státu, v němž se kontroly provádí.
2. V osvědčení musí být uvedeno jméno, funkce a podpis zástupce FD a úřední razítko FD v barvě odlišné od barvy ostatních údajů uvedených na osvědčení.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
(oznámeno pod číslem K(1998)1850) (Text s významem pro EHP)
(98/423/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že odborník Komise provedl inspekční návštěvu Falklandských ostrovů, aby ověřil podmínky, za nichž se produkují, skladují a expedují do Společenství produkty rybolovu;
vzhledem k tomu, že ustanovení právních předpisů Falklandských ostrovů v oblasti hygienických kontrol a sledování produktů rybolovu lze považovat za rovnocenná ustanovením směrnice 91/493/EHS;
vzhledem k tomu, že úřad "Veterinary Service (VS) of the Department of Agriculture" je schopen na Falklandských ostrovech účinně ověřovat dodržování platných právních předpisů;
vzhledem k tomu, že pravidla pro získání zdravotního osvědčení uvedeného v čl. 11 odst. 4 písm. a) směrnice 91/493/EHS by rovněž měla obsahovat definici vzoru osvědčení, minimální požadavky na jazyk nebo jazyky, v nichž musí být vypracováno, a status osoby zmocněné je podepsat;
vzhledem k tomu, že podle čl. 11 odst. 4 písm. b) směrnice 91/493/EHS je nutné připevnit na balení produktů rybolovu značku, která uvádí název třetí země a schvalovací/registrační číslo provozovny, výrobního plavidla, chladírenského skladu nebo mrazírenského plavidla, z nichž produkty pocházejí;
vzhledem k tomu, že podle čl. 11 odst.
4 písm. c) směrnice 91/493/EHS je nezbytné vypracovat seznam schválených provozoven, výrobních plavidel nebo chladírenských skladů; že by měl být rovněž vypracován seznam mrazírenských plavidel registrovaných podle směrnice 92/48/EHS [2]; že tyto seznamy je třeba vypracovat na základě sdělení VS Komisi; že za zajištění shody s ustanoveními, která jsou za tímto účelem stanovena v čl.
11 odst. 4 směrnice 91/493/EHS, proto odpovídá VS;
vzhledem k tomu, že VS vydal oficiální ujištění, že budou dodržena pravidla uvedená v kapitole V přílohy směrnice 91/493/EHS a splněny požadavky na schválení či registraci provozoven, výrobních plavidel, chladírenských skladů nebo mrazírenských plavidel, které jsou rovnocenné požadavkům stanoveným uvedenou směrnicí;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příslušným úřadem na Falklandských ostrovech, který ověřuje a potvrzuje, že produkty rybolovu a akvakultury splňují požadavky směrnice 91/493/EHS, je "Veterinary Service (VS) of the Department of Agriculture".
Článek 2
Produkty rybolovu a akvakultury pocházející z Falklandských ostrovů musejí splňovat tyto podmínky:
1. ke každé zásilce musí být přiložen očíslovaný originál osvědčení o zdravotní nezávadnosti, který je řádně vyplněn, podepsán, opatřen datem a vyhotoven na jednom listu v souladu se vzorem uvedeným v příloze A tohoto rozhodnutí;
2. produkty musejí pocházet ze schválených provozoven, výrobních plavidel nebo chladírenských skladů nebo z registrovaných mrazírenských plavidel uvedených v příloze B tohoto rozhodnutí;
3. s výjimkou volně ložených zmrazených produktů rybolovu určených ke konzervaci musejí být všechna balení nesmazatelně označena slovem "FALKLANDSKÉ OSTROVY" a schvalovacím/registračním číslem provozovny, výrobního plavidla, chladírenského skladu nebo mrazírenského plavidla, z nichž pocházejí.
Článek 3
1. Osvědčení uvedené v čl. 2 odst. 1 musí být vypracováno nejméně v jednom úředním jazyce členského státu, v němž se provádějí kontroly.
2. V osvědčení musí být uvedeno jméno, kvalifikace a podpis zástupce VS a úřední razítko VS v barvě odlišné od barvy ostatních potvrzení.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
(oznámeno pod číslem K(1998) 1857) (Text s významem pro EHP)
(98/424/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že odborník z Komise provedl inspekční návštěvu Malediv, aby ověřil podmínky, za nichž se produkují, skladují a expedují do Společenství produkty rybolovu;
vzhledem k tomu, že právní předpisy Malediv v oblasti hygienických kontrol a sledování produktů rybolovu lze považovat za rovnocenné ustanovením směrnice 91/493/EHS;
vzhledem k tomu, že úřad "Department of Public Health (DPH) of the Ministry of Health" na Maledivách je schopen účinně ověřovat dodržování platných právních předpisů;
vzhledem k tomu, že pravidla pro získání osvědčení o zdravotní nezávadnosti podle čl. 11 odst. 4 písm. a) směrnice 91/493/EHS musejí také stanovit vzor osvědčení, minimální požadavky na jazyk nebo jazyky, v nichž musí být vypracováno, a funkci osoby, která je zmocněná jej podepsat;
vzhledem k tomu, že podle čl. 11 odst. 4 písm. b) směrnice 91/493/EHS je nutné připevnit na balení produktů rybolovu značku udávající jméno třetí země a schvalovací/registrační číslo provozovny, výrobního plavidla, chladírenského skladu nebo mrazírenského plavidla, z nichž produkty pocházejí;
vzhledem k tomu, že podle čl. 11 odst.
4 písm. c) směrnice 91/493/EHS musí být vypracován seznam schválených provozoven, výrobních plavidel nebo chladírenských skladů; že musí být vypracován seznam mrazírenských plavidel registrovaných v souladu se směrnicí Rady 92/48/EHS [2]; že tyto seznamy musejí být vypracovány na základě sdělení DPH Komisi; že za zajištění souladu s ustanoveními stanovenými k tomuto účelu v čl.
11 odst. 4 směrnice 91/493/EHS proto odpovídá DPH;
vzhledem k tomu, že DPH vydal oficiální ujištění, že budou dodržována pravidla uvedená v kapitole V přílohy směrnice 91/493/EHS a splněny požadavky na schválení nebo registraci provozoven, výrobních plavidel, chladírenských skladů nebo mrazírenských plavidel, které jsou rovnocenné požadavkům stanoveným uvedenou směrnicí;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příslušným úřadem na Maledivách, který ověřuje a potvrzuje, že produkty rybolovu splňují požadavky směrnice 91/493/EHS, je "Department of Public Health (DPH) of the Ministry of Health".
Článek 2
Produkty rybolovu a akvakultury pocházející z Malediv musejí splňovat tyto podmínky:
1. ke každé zásilce musí být přiložen očíslovaný originál osvědčení o zdravotní nezávadnosti, který je řádně vyplněn, podepsán, opatřen datem a vyhotoven na jednom listu v souladu se vzorem uvedeným v příloze A tohoto rozhodnutí;
2. produkty musejí pocházet ze schválených provozoven, výrobních plavidel, chladírenských skladů nebo registrovaných mrazírenských plavidel uvedených v příloze B tohoto rozhodnutí;
3. s výjimkou volně ložených zmrazených produktů rybolovu určených ke konzervaci musejí být všechna balení nesmazatelně označena slovem "MALEDIVY" a schvalovacím/registračním číslem provozovny, výrobního plavidla, chladírenského skladu nebo mrazírenského plavidla, z nichž produkty pocházejí.
Článek 3
1. Osvědčení uvedené v čl. 2 odst. 1 musí být vypracováno nejméně v jednom úředním jazyce členského státu, v němž se kontroly provádí.
2. V osvědčení musí být uvedeno jméno, funkce a podpis zástupce DPH a úřední razítko DPH v barvě odlišné od barvy ostatních údajů uvedených na osvědčení.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o harmonizovaných kritériích pro úlevy podle článku 9 směrnice Rady 96/82/ES o kontrole nebezpečí závažných havárií s přítomností nebezpečných látek (oznámeno pod čislem K(1998) 1758) (Text s významem pro EHP)
(98/433/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 96/82/ES ze dne 9. prosince 1996 o kontrole nebezpečí závažných havárií s přítomností nebezpečných látek [1], a zejména na článek 9 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že článek 9 směrnice 96/82/ES stanoví, že členské státy vyžadují, aby provozovatelé určitých závodů vypracovávali bezpečnostní zprávy;
vzhledem k tomu, že čl. 9 odst. 6 písm. a) směrnice 96/82/ES stanoví, že pokud se prokáže ke spokojenosti příslušného orgánu, že konkrétní látky, které jsou přítomné v závodě nebo jakékoli jeho části, jsou ve stavu, který není schopen vytvořit nebezpečí závažné havárie, může členský stát podle kritérií uvedených v písmenu b) omezit informace vyžadované v bezpečnostní zprávě na otázky, které jsou významné pro prevenci zbývajících nebezpečí závažné havárie a omezení jejích důsledků pro člověka a životní prostředí;
vzhledem k tomu, že tato kritéria neovlivňují stanovování mezních množství nebezpečných látek při provádění článku 9 směrnice 96/82/ES;
vzhledem k tomu, že v souladu s čl. 9 odst. 6 písm. b) směrnice 96/82/ES stanoví Komise před provedením uvedené směrnice postupem podle článku 16 směrnice Rady 82/501/EHS ze dne 24. června 1982 o nebezpečí závažných havárií při některých průmyslových činnostech [2] harmonizovaná kritéria pro rozhodování příslušného orgánu, že se určitý závod nachází ve stavu, kdy není možné, aby v něm vzniklo nebezpečí závažné havárie podle písmene a);
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 16 směrnice 82/501/EHS,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Pro účely čl. 9 odst. 6 směrnice 96/82/ES o kontrole nebezpečí závažných havárií s přítomností nebezpečných látek přijímá Komise harmonizovaná kritéria uvedená v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 18. června 1998 o Dohodě mezi Evropským společenstvím, Evropskou kosmickou agenturou a Evropskou organizací pro bezpečnost leteckého provozu o evropském příspěvku k rozvoji globálního družicového navigačního systému (GNSS)
(98/434/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 75 odst. 1, čl. 84 odst. 2 a článek 130m této smlouvy, ve spojení s čl. 228 odst. 2 první větou, odst. 3 prvním pododstavcem a odst. 4 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že Společenství může v rámci svých pravomocí přispět k zavedení globálního družicového navigačního systému;
vzhledem k tomu, že by měla být schválena dohoda mezi Evropským společenstvím, Evropskou kosmickou agenturou a Evropskou organizací pro bezpečnost leteckého provozu o evropském příspěvku k rozvoji globálního družicového navigačního systému (GNSS),
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda mezi Evropským společenstvím, Evropskou kosmickou agenturou a Evropskou organizací pro bezpečnost leteckého provozu o evropském příspěvku k rozvoji globálního družicového navigačního systému (GNSS) se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody a jejích technických příloh se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
1. Ve smíšeném výboru uvedeném v článku 5 dohody zastupuje Společenství Komise.
2. V oblastech uvedených v čl. 5 odst. 4 dohody přijímá postoj Společenství Rada na návrh Komise; v oblastech uvedených v čl. 5 odst. 1, 2 a 3 určuje postoj Společenství Komise po konzultaci výboru zástupců členských států.
3. Komise je oprávněna schvalovat jménem Společenství změny uvedené v čl. 5 odst. 4 dohody.
Článek 3
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat dohodu zavazující Společenství.
o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o střešní krytiny, střešní světlíky, střešní okna a doplňkové výrobky (oznámeno pod číslem K(1998) 1598) (Text s významem pro EHP)
(98/436/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [1] ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na čl. 13 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že se na Komisi požaduje, aby mezi dvěma postupy ověřování shody výrobku podle čl. 13 odst. 3 směrnice 89/106/EHS zvolila "v souladu s bezpečností co nejméně obtížný postup"; že to znamená, že je nutné rozhodnout, zda je pro daný výrobek nebo skupinu výrobků systém řízení výroby u výrobce, za nějž je odpovědný výrobce, nezbytnou a postačující podmínkou prokázání shody, nebo zda se z důvodů spojených s plněním kritérií uvedených v čl. 13 odst. 4 pro daný účel požaduje účast schváleného certifikačního orgánu;
vzhledem k tomu, že se v čl. 13 odst.
4 požaduje, aby byl takto stanovený postup uveden v pověřeních a v technických specifikacích; že je tedy žádoucí stanovit výrobky nebo skupiny výrobků, které budou základem pověření a technických specifikací;
vzhledem k tomu, že jsou oba postupy podle čl. 13 odst.
3 podrobně popsány v příloze III směrnice 89/106/EHS; že je tedy nezbytné jasně specifikovat metody, kterými se musí tyto dva postupy uplatňovat podle přílohy III pro každý výrobek nebo skupinu výrobků, neboť příloha III dává určitým systémům přednost;
vzhledem k tomu, že postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. a) odpovídá systémům stanoveným v první možnosti bez průběžného dozoru a v druhé a třetí možnosti bodu ii) oddílu 2 přílohy III a postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. b) odpovídá systémům stanoveným v bodu i) oddílu 2 přílohy III a v první možnosti s průběžným dozorem bodu ii) oddílu 2 přílohy III;
vzhledem k tomu, že opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro stavebnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Shoda výrobků a skupin výrobků stanovených v příloze I se ověřuje postupem, při němž je za systém řízení výroby u výrobce zajišťující, že výrobek je ve shodě s příslušnými technickými specifikacemi, výlučně odpovědný výrobce.
Článek 2
Shoda výrobků stanovených v příloze II se ověřuje postupem, při němž je kromě systému řízení výroby u výrobce provozovaném výrobcem do posuzování a dozoru nad řízením výroby nebo samotným výrobkem zapojen schválený certifikační orgán.
Článek 3
Postup ověřování shody stanovený v příloze III musí být uveden v pověřeních pro harmonizované normy.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o vnitřní a vnější povrchové úpravy stěn a stropů (oznámeno pod číslem K(1998) 1611) (Text s významem pro EHP)
(98/437/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [1], ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na čl. 13 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že se na Komisi požaduje, aby mezi dvěma postupy ověřování shody výrobku podle čl. 13 odst. 3 směrnice 89/106/EHS zvolila "v souladu s bezpečností co nejméně obtížný postup"; že to znamená, že je nutné rozhodnout, zda je pro daný výrobek nebo skupinu výrobků systém řízení výroby u výrobce, za nějž je odpovědný výrobce, nezbytnou a postačující podmínkou prokázání shody, nebo zda se z důvodů spojených s plněním kritérií uvedených v čl. 13 odst. 4 pro daný účel požaduje účast schváleného certifikačního orgánu;
vzhledem k tomu, že se v čl. 13 odst.
4 požaduje, aby byl takto stanovený postup uveden v pověřeních a v technických specifikacích; že je tedy žádoucí stanovit výrobky nebo skupiny výrobků, které budou základem pověření a technických specifikací;
vzhledem k tomu, že jsou oba postupy podle čl. 13 odst.
3 podrobně popsány v příloze III směrnice 89/106/EHS; že je tedy nezbytné jasně specifikovat metody, kterými se musí tyto dva postupy uplatňovat podle přílohy III pro každý výrobek nebo skupinu výrobků, neboť příloha III dává určitým systémům přednost;
vzhledem k tomu, že postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. a) odpovídá systémům stanoveným v první možnosti bez průběžného dozoru a v druhé a třetí možnosti bodu ii) oddílu 2 přílohy III a postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. b) odpovídá systémům stanoveným v bodu i) oddílu 2 přílohy III a v první možnosti s průběžným dozorem bodu ii) oddílu 2 přílohy III;
vzhledem k tomu, že opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro stavebnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Shoda výrobků a skupin výrobků stanovených v příloze I se ověřuje postupem, při němž je za systém řízení výroby v podniku zajišťující, že výrobek je ve shodě s příslušnými technickými specifikacemi, výlučně odpovědný výrobce.
Článek 2
Shoda výrobků stanovených v příloze II se ověřuje postupem, při němž je kromě systému řízení výroby v podniku provozovaném výrobcem do posuzování a dozoru nad řízením výroby nebo samotným výrobkem zapojen schválený certifikační orgán.
Článek 3
Postup ověřování shody stanovený v příloze III musí být uveden v pověřeních pro harmonizované normy.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o předpínací sestavy pro dodatečné předpínání konstrukcí (oznámeno pod číslem K(1998) 1506) (Text s významem pro EHP)
(98/456/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [1], ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na článek 13 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že se na Komisi požaduje, aby mezi dvěma postupy ověřování shody výrobku podle čl. 13 odst. 3 směrnice 89/106/EHS zvolila "v souladu s bezpečností co nejméně obtížný postup"; že to znamená, že je nutné rozhodnout, zda je pro daný výrobek nebo skupinu výrobků systém řízení výroby u výrobce, za nějž je odpovědný výrobce, nezbytnou a postačující podmínkou prokázání shody, nebo zda se z důvodů spojených s plněním kritérií uvedených v čl. 13 odst. 4 pro daný účel požaduje účast schváleného certifikačního subjektu;
vzhledem k tomu, že se v čl. 13 odst.
4 požaduje, aby byl takto stanovený postup uveden v pověřeních a v technických specifikacích; že je tedy žádoucí stanovit výrobky nebo skupiny výrobků, které budou základem pověření a technických specifikací;
vzhledem k tomu, že jsou oba postupy podle čl. 13 odst.
3 podrobně popsány v příloze III směrnice 89/106/EHS; že je tedy nezbytné jasně specifikovat metody, kterými se musí tyto dva postupy uplatňovat podle přílohy III pro každý výrobek nebo skupinu výrobků, neboť příloha III dává určitým systémům přednost;
vzhledem k tomu, že postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. a) odpovídá systémům stanoveným v první možnosti bez průběžného dozoru a v druhé a třetí možnosti bodu ii) oddílu 2 přílohy III a postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. b) odpovídá systémům stanoveným v bodu i) oddílu 2 přílohy III a v první možnosti s průběžným dozorem bodu ii) oddílu 2 přílohy III;
vzhledem k tomu, že opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro stavebnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Shoda výrobků stanovených v příloze I se ověřuje postupem, při němž je kromě systému řízení výroby u výrobce provozovaném výrobcem do posuzování a dozoru nad řízením výroby nebo samotným výrobkem zapojen schválený certifikační subjekt.
Článek 2
Postup ověřování shody stanovený v příloze II musí být uveden v pověřeních pro řídící pokyny pro evropská technická schválení.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o zkoušce Samostatně hořící předmět (SBI) uvedené v rozhodnutí 94/611/ES, kterým se provádí článek 20 směrnice Rady 89/106/EHS o stavebních výrobcích (oznámeno pod číslem K(1998) 1743) (Text s významem pro EHP)
(98/457/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [1] ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na článek 20 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že rozdíly ve zkušebních metodách a klasifikačních systémech reakce na oheň mezi členskými státy znamenají, že se harmonizace může uskutečňovat pouze přijetím jednotného klasifikačního systému založeného na dohodnutých zkušebních metodách používaných v celém Společenství;
vzhledem k tomu, že čl. 3 odst. 2 směrnice 89/106/EHS stanoví, že každý základní požadavek může vést ke stanovení tříd za účelem zohlednění různých úrovní ochrany staveb;
vzhledem k tomu, že bod 4.3.1.1 interpretačního dokumentu č. 2 připojeného ke sdělení Komise o interpretačních dokumentech ke směrnici Rady 89/106/EHS [3] stanoví, že pro možnost hodnotit reakci výrobků na oheň bude vypracováno harmonizované řešení, které může využívat zkoušky prováděné v plném rozsahu nebo na zkušebním zařízení, jež odpovídají reálnému požárnímu scénáři;
vzhledem k tomu, že toto harmonizované řešení spočívá v systému tříd přijatém rozhodnutím Komise 94/611/ES [4];
vzhledem k tomu, že se v rozhodnutí 94/611/ES uvádí v tabulce 1 přílohy odkaz na zkoušku "Samostatně hořící předmět" (SBI), která se vyžaduje pro zkoušení výrobků pro stěny a stropy, včetně jejich povrchových úprav, stavebních konstrukcí, výrobků zabudovaných do stavebních konstrukcí, trubních a potrubních dílců a výrobků pro fasády/vnější stěny v třídách B, C nebo D;
vzhledem k tomu, že rozdíly ve zkušebních zařízeních používaných pro zkoušení reakce na oheň mohou vést k rozdílům ve výsledcích zkoušek; že je tedy nezbytné stanovit jednotné uspořádání zkušebního zařízení SBI, aby se zajistilo, že budou výsledky zkoušek shodné v celém Společenství;
vzhledem k tomu, že podklad pro stanovení jednotného uspořádání zařízení pro zkoušku SBI vychází ze studie provedené z podnětu Komise Skupinou úředních laboratoří, která přezkoušela schopnost různých uspořádání SBI splnit požadavky na zkoušení reakce na oheň stanovené v rozhodnutí 94/611/ES a která doporučila nejvýhodnější uspořádání;
vzhledem k tomu, že přednostní uspořádání SBI bylo předmětem programu mezilaboratorního ("kruhového") zkoušení zahrnujícího široký rozsah stavebních materiálů;
vzhledem k tomu, že opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro stavebnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Zkouška Samostatně hořící předmět (SBI) v prostoru uvedeném v tabulce 1 přílohy rozhodnutí Komise 94/611/ES musí pro klasifikování stavebních výrobků ve vztahu k jejich reakci na oheň odpovídat uspořádání specifikovanému v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 13. července 1998 o financování fixních nákladů systému řízení technické pomoci pro africké, karibské a tichomořské státy (AKT) a zámořské země a území
(98/461/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na čtvrtou úmluvu AKT-ES, podepsanou v Lomé dne 15. prosince 1989 a pozměněnou dohodou podepsanou na Mauriciu dne 4. listopadu 1995,
s ohledem na rozhodnutí Rady 91/482/EHS ze dne 25. července 1991 o přidružení zámořských zemí a území k Evropskému hospodářskému společenství [1],
s ohledem na interní dohodu o financování a správě pomoci Společenství v rámci druhého finančního protokolu čtvrté úmluvy AKT-ES (dále jen "interní dohoda"), a zejména na článek 9 uvedené dohody,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že je nezbytné po dobu čtyř let pokrýt fixní náklady systému, který nahradí Evropské sdružení pro spolupráci při řízení technické pomoci pro státy AKT a pro zámořské země a území;
vzhledem k tomu, že využití příjmu z úroků získaných z uložených prostředků uvedených v čl. 9 odst. 2 interní dohody by tyto fixní náklady mohlo pokrýt,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Částka ve výši 5,5 miliónů ECU se odečte z příjmu z úroků získaných z prostředků uložených na platebních místech
o prováděcích pravidlech ke směrnici Rady 89/662/EHS, pokud jde o nejdůležitější informace o veterinárních kontrolách (oznámeno pod číslem K(1998) 1741) (Text s významem pro EHP)
(98/470/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/662/EHS ze dne 11. prosince 1989 o veterinárních kontrolách v obchodu uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], naposledy pozměněnou směrnicí 92/118/EHS [2], a zejména na čl. 16 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že jelikož základní informace o veterinárních kontrolách prováděných v členských státech na základě směrnice 89/662/EHS může prověřovat Stálý veterinární výbor, je třeba, aby Komise měla potřebné informace k dispozici rychle a spolehlivě;
vzhledem k tomu, že pro zavedení racionálního přístupu k výsledkům kontrol je třeba předkládat informace pro každé odvětví činnosti spadající do působnosti veterinárních právních předpisů;
vzhledem k tomu, že z praktických důvodů je třeba tyto informace předávat Komisi v elektronické formě;
vzhledem k tomu, že jelikož je třeba získávat výsledky v koherentní formě, měl by požadované informace předávat v konsolidované formě pro každé odvětví v celém členském státě příslušný státní orgán;
vzhledem k tomu, že pro zajištění spolehlivosti celého systému je třeba, aby se braly v úvahu pouze informace získané z úředních kontrol prováděných příslušnými orgány v členských státech;
vzhledem k tomu, že je v prvé řadě třeba získat informace o čerstvém mase; že toto rozhodnutí může být později doplněno tak, aby zahrnovalo všechna odvětví spadající do působnosti veterinárních právních předpisů;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členské státy předkládají Komisi informace podle čl. 16 odst.
1 směrnice 89/662/EHS podle odvětví činnosti. Tato odvětví činnosti, odpovídající odvětvím stanoveným ve veterinárních právních předpisech, jsou stanovena v příloze I.
Článek 2
U každého odvětví činnosti informace vycházejí z prováděných úředních kontrol a výsledků získaných v místě původu i místě určení a členské státy je předkládají za každý kalendářní rok, tj. od 1. ledna do 31. prosince.
Článek 3
1. Informace se musí podávat v souladu s odpovídajícím vzorem pro každé odvětví.
2. Vzor pro odvětví čerstvého masa je uveden v příloze II.
Článek 4
Informace se předávají Komisi v elektronické podobě.
Článek 5
Informace se předávají jednou ročně do 1. května roku následujícího po roce, ve kterém se kontroly prováděly. K prvnímu předání těchto informací týkajících se kontrol v roce 1999 dojde do 1. května 2000.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 20. července 1998 o schválení externího auditora Evropské centrální banky
(98/481/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Protokol o statutu Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky, a zejména na článek 27.1 tohoto protokolu,
s ohledem na doporučení Rady guvernérů Evropské centrální banky (dále jen "ECB") ze dne 19. června 1998,
vzhledem k tomu, že účetnictví ECB a národních centrálních bank mají ověřovat nezávislí externí auditoři doporučení Radou guvernérů a schválení Radou Evropské unie;
vzhledem k tomu, že Rada guvernérů doporučila za externího auditora ECB firmu Coopers & Lybrand,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Coopers & Lybrand se schvalují za externí auditory ECB.
Článek 2
Toto rozhodnutí bude oznámeno ECB.
Článek 3
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
ze dne 20. července 1998 o společném technickém předpisu pro připojovací požadavky na koncová zařízení (s výjimkou koncových zařízení zajišťujících hlasovou telefonní službu v oprávněných případech), ve kterých se síťové adresování, je-li zajištěno, provádí dvoutónovou multifrekvenční (DTMF) signalizací, pro připojení k analogovým veřejným komutovaným telefonním sítím (PSTN)
(98/482/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 98/13/ES ze dne 12. února 1998 o telekomunikačních koncových zařízeních a zařízeních družicových pozemských stanic, včetně vzájemného uznávání jejich shody [1], a zejména na čl. 7 odst. 2 druhou odrážku uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že Komise určila typ koncových zařízení, pro která je nutný společný technický předpis, a vymezila oblast působnosti tohoto předpisu;
vzhledem k tomu, že je třeba přijmout odpovídající harmonizované normy, popřípadě části těchto norem, s cílem uplatňovat základní požadavky, které mají být uvedeny ve společných technických předpisech;
vzhledem k tomu, že vnitrostátní veřejné telefonní sítě se v průběhu dvacátého století neustále technicky vyvíjely a protože tento vývoj zpočátku probíhal v každé zemi nezávisle, zůstanou ještě po nějakou dobu mezi jednotlivými sítěmi značné technické rozdíly;
vzhledem k tomu, že mezi veřejnými komutovanými telefonními sítěmi (PSTN) existují technické rozdíly, z nichž ty nejdůležitější jsou popsány v doporučeních zveřejněných v pokynech EG 201121 Evropského institutu pro normalizaci v telekomunikacích (ETSI);
vzhledem k tomu, že zachovávání těchto doporučení je dobrovolné a že tato doporučení mohou obsahovat užitečné informace pro výrobce;
vzhledem k tomu, že oznámené subjekty proto mají zajistit, aby si výrobci byli vědomi těchto doporučení týkajících se zvláštních požadavků na některé sítě;
vzhledem k tomu, že je třeba umožnit, aby v přechodném období byla koncová zařízení nadále schvalována podle vnitrostátních předpisů;
vzhledem k tomu, že výrobci musí ke všem výrobkům schváleným podle tohoto rozhodnutí připojit příslušnou poznámku; že výrobci musí učinit prohlášení o slučitelnosti se sítí; že oznámené subjekty musí zajistit, aby si výrobci byli těchto povinností vědomi; že při každém schválení podle tohoto rozhodnutí musí oznámené subjekty informovat ostatní oznámené subjekty o prohlášeních o slučitelnosti se sítí;
vzhledem k tomu, že zařízení spadající do oblasti působnosti tohoto rozhodnutí, která byla před uplynutím přechodného období schválena podle vnitrostátních předpisů, mohou být nadále uváděna na vnitrostátní trh a do provozu;
vzhledem k tomu, že Výbor pro schvalování telekomunikačních koncových zařízení (ACTE) zřízený článkem 28 směrnice 98/13/ES neuvedl své stanovisko ke společnému technickému předpisu stanovenému tímto rozhodnutím; že v souladu s čl.
29 odst. 3 směrnice 98/13/ES Komise následně předložila Radě tento návrh týkající se opatření, která mají být přijata,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Toto rozhodnutí se vztahuje na zařízení určená k připojení k analogovému okruhu sítě PSTN jako jediná koncová zařízení dvoudrátovým přístupem v koncovém bodu sítě, která spadají do oblasti působnosti harmonizované normy uvedené v čl. 2 odst. 1.
2. Tímto rozhodnutím se zavádí společný technický předpis týkající se připojovacích požadavků na koncová zařízení analogové sítě PSTN uvedená v odstavci 1.
Toto rozhodnutí se nevztahuje na požadavky týkající se vzájemné spolupráce koncových zařízení přes veřejnou telekomunikační síť, uvedené v čl. 5 písm. g) směrnice 98/13/ES.
Článek 2
1. Společný technický předpis zahrnuje harmonizovanou normu vypracovanou příslušným normalizačním orgánem s cílem v co nejvyšší míře uplatňovat základní požadavky uvedené v čl.
5 písm. d) a f) směrnice 98/13/ES. Odkaz na tuto normu je uveden v příloze I.
2. Koncová zařízení, na která se vztahuje toto rozhodnutí, musí být v souladu se společným technickým předpisem uvedeným v odstavci 1 a musí splňovat základní požadavky uvedené v čl. 5 písm. a) a b) směrnice 98/13/ES, jakož i požadavky všech ostatních použitelných směrnic, zejména směrnice Rady 73/23/EHS ze dne 19. února 1973 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se elektrických zařízení určených pro používání v určitých mezích napětí [2] a směrnice Rady 89/336/EHS ze dne 3. května 1989 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se elektromagnetické kompatibility [3].
Článek 3
1. Oznámené subjekty určené k provádění postupů uvedených v článku 10 směrnice 98/13/ES použijí u koncových zařízení podle čl. 1 odst. 1 tohoto rozhodnutí použitelné části harmonizované normy uvedené v čl. 2 odst. 1 nebo zajistí jejich používání.
2. Oznámené subjekty zajistí, aby
a) výrobci nebo jiní žadatelé o schválení znali doporučení obsažená v pokynech EG 201121 ETSI, včetně jejich případných změn, a
b) výrobci si byli vědomi, že jsou povinni připojit ke všem výrobkům schváleným podle tohoto rozhodnutí poznámku podle vzoru uvedeného v příloze II, a
c) výrobci učinili prohlášení o slučitelnosti se sítí podle vzoru uvedeného v příloze III.
3. Oznámené subjekty informují ostatní oznámené subjekty o prohlášeních o slučitelnosti se sítí učiněných při schválení, které bylo uděleno podle tohoto rozhodnutí.
Článek 4
1. Zařízení spadající do oblasti působnosti harmonizované normy uvedené v čl. 2 odst. 1 mohou být nadále schvalována podle vnitrostátních předpisů pro schvalování typu ještě po dobu patnácti měsíců od data přijetí tohoto rozhodnutí.
2. Koncová zařízení schválená podle těchto vnitrostátních předpisů pro schvalování typu mohou být nadále uváděna na vnitrostátní trh a do provozu.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 29. července 1998 o schválení Memoranda o porozumění mezi Evropským společenstvím a Dominikánskou republikou o ochraně dovozu sušeného mléka v Dominikánské republice
(98/486/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 ve spojení s čl. 228 odst. 2 první větou této smlouvy,
s ohledem na doporučení Komise,
vzhledem k tomu, že Dominikánská republika požádala, aby jí byl u osmi produktů opraven seznam podle Marrakéšské dohody o zřízení Světové obchodní organizace (WTO);
vzhledem k tomu, že v hospodářském zájmu Společenství je pouze jedna položka, a to sušené mléko;
vzhledem k tomu, že Dominikánská republika nabídla celní kvótu ve výši 32000 tun, z níž by 70 % bylo vyhrazeno Společenství;
vzhledem k tomu, že Společenství bude spravovat svůj podíle na celní kvótě v souladu s mechanismem vývozních licencí, který stranoví právní předpisy Společenství,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Memorandum o porozumění mezi Evropským společenstvím a Dominikánskou republikou o ochraně dovozu sušeného mléka
ze dne 13. července 1998 o uzavření mezinárodní dohody ve formě dohodnutého zápisu mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými o normách humánního lovu do pastí
(98/487/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 113 a 100a ve spojení s čl. 228 odst. 2 první větou a čl. 228 odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na rozhodnutí Rady z června 1996, kterým se stanoví základní směry pro jednání a zmocňuje se Komisi k uzavření dohody o normách humánního lovu do pastí s Kanadou, Ruskou federací, Spojenými státy a jakoukoliv jinou zemí mající zájem,
s ohledem na rozhodnutí Rady ze dne 22. července 1997 schvalující dohodu o mezinárodních normách humánního lovu do pastí mezi Evropským společenstvím, Kanadou a Ruskou federací a vyzývající Komisi k zintenzivnění úsilí k dosažení dohody se Spojenými státy americkými, která je rovnocenná dohodě s Kanadou a Ruskou federací,
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 3254/91 [3], a zejména čl. 3 odst. 1 druhá odrážka tohoto nařízení, odkazuje na mezinárodně dohodnuté normy humánního lovu do pastí, s nimiž musí být v souladu způsoby používané při lovu do pastí ve třetích zemích, které nezakázaly používání nášlapných ocelových čelisťových pastí, aby bylo těmto zemím umožněno vyvážet kožešiny a výrobky z některých druhů do Společenství;
vzhledem k tomu, že hlavním účelem dohody je stanovit harmonizované technologické normy nabízející dostatečnou úroveň ochrany, co se týče pohody zvířat chycených do pastí, a to jak pro výrobu, tak pro používání pastí, a umožnění obchodu mezi smluvními stranami s pastmi, kožešinami a výrobky z druhů, které spadají do oblasti působnosti dohody;
vzhledem k tomu, že provádění dohody vyžaduje zavedení časového plánu testování a schvalování souladu pastí se stanovenými normami a pro nahrazování neschválených pastí;
vzhledem k tomu, že dohoda ve formě dohodnutého zápisu připojená k tomuto rozhodnutí je v souladu s výše uvedenými základními směry pro vyjednávání; vzhledem k tomu, že proto splňuje koncept mezinárodně dohodnutých norem humánního lovu do pastí uvedený v čl. 3 odst. 1 druhé odrážce nařízení (EHS) č. 3254/91;
vzhledem k tomu, že mezinárodní dohoda ve formě dohodnutého zápisu mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými o normách humánního lovu do pastí by měla být schválena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Mezinárodní dohoda ve formě dohodnutého zápisu mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými o normách humánního lovu do pastí se schvaluje.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady oznámí Spojeným státům americkým listinu o uzavření [4].
ze dne 6. července 1998 o uzavření Mezinárodní dohody o kakau z roku 1993 jménem Společenství
(98/489/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 ve spojení s čl. 228 odst. 2 první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že Společenství a jeho členské státy podepsaly Mezinárodní dohodu o kakau z roku 1993;
vzhledem k tomu, že Společenství na základě rozhodnutí Rady 94/109/ES ze dne 7. února 1994 o podpisu a prozatímním uplatňování Mezinárodní dohody o kakau z roku 1993 jménem Společenství [1] jako dovážející člen oznámilo generálnímu tajemníkovi Organizace spojených národů svůj záměr uplatňovat dohodu prozatímně až do završení vnitrostátních postupů nezbytných k jejímu uzavření;
vzhledem k tomu, že většina členských států Společenství oznámila prozatímní uplatňování dohody až do doby, než společně se Společenstvím uloží ratifikační, přijímací nebo schvalovací listiny;
vzhledem k tomu, že postupy ratifikace, přijetí nebo schválení pokročily v členských státech natolik, že je možné společně přikročit k uložení ratifikačních, přijímacích nebo schvalovacích listin,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Mezinárodní dohoda o kakau z roku 1993 se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou k uložení schvalovací listiny jménem Společenství.
ze dne 20. června 1998 o uzavření Dohody mezi Evropským společenstvím a Ruskou federací o obchodu s textilními výrobky, parafované dne 28. března 1998
(98/491/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 ve spojení s čl. 228 odst. 2 první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že Komise sjednala jménem Společenství s Ruskou federací dvoustrannou dohodu o obchodu s textilními výrobky kapitoly 50 až 63 kombinované nomenklatury, parafovanou v Bruselu dne 28. března 1998;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Rady 98/379/ES [1] stanoví, že se parafovaná dohoda prozatímně provádí, pokud ji bude prozatímně provádět také Ruská federace;
vzhledem k tomu, že Ruská federace nemohla parafovanou dohodu prozatímně provádět;
vzhledem k tomu, že bylo s Ruskou federací dohodnuto, že dohoda by mohla být prozatímně prováděna ode dne jejího podpisu;
vzhledem k tomu, že tato dvoustranná dohoda by měla být schválena a podepsána jménem Evropského společenství,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda mezi Evropským společenstvím a Ruskou federací o obchodu s textilními výrobky se schvaluje jménem Společenství.
V souladu s čl. 6 odst. 1 dohody se dohoda prozatímně provádí ode dne jejího podpisu oběma stranami.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat dohodu uvedenou v článku 1 zavazující Společenství.
Komise provede jménem Společenství oznámení stanovené v čl. 6 odst. 1 dohody.
ze dne 10. srpna 1998, kterým se mění společný postoj 96/184/SZBP k vývozu zbraní do bývalé Jugoslávie, zaujatý Radou na základě článku J.2 Smlouvy o Evropské unii
(98/498/SZBP) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek J.2 této smlouvy,
s ohledem na společný postoj 96/184/SZBP ze dne 26. února 1996 k vývozu zbraní do bývalé Jugoslávie, zaujatý Radou na základě článku J.2 Smlouvy o Evropské unii [1],
vzhledem k tomu, že Rada dospěla k závěru, že současný vývoj ve Slovinsku, zejména jeho politika ve vztahu k vývozu zbraní, ospravedlňuje zrušení omezujících opatření vůči tomuto státu uvedených ve společném postoji 96/184/SZBP,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Odkazy na Slovinsko v odst. 2 bodě ii) společného postoje 96/184/SZBP se zrušují.
Článek 2
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
o zřízení výborů pro kolektivní vyjednávání k podpoře dialogu mezi sociálními partnery na evropské úrovni [oznámeno pod číslem K(1998) 2334] (Text s významem pro EHP)
(98/500/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
vzhledem k tomu, že článek 118b Smlouvy stanoví, že Komise usiluje o rozvoj dialogu mezi sociálními partnery na evropské úrovni, který by mohl, pokud to sociální partneři považují za žádoucí, vést ke smluvním vztahům;
vzhledem k tomu, že bod 12 Charty Společenství základních sociálních práv pracovníků stanoví, že zaměstnavatelé nebo organizace zaměstnavatelů na jedné straně a organizace pracovníků na straně druhé mají mít právo sjednávat a uzavírat kolektivní smlouvy za podmínek stanovených vnitrostátními právními předpisy a zvyklostmi; že dialog mezi sociálními partnery na evropské úrovni, který se má rozvíjet, může, pokud to obě strany považují za žádoucí, vést ke smluvním vztahům, zejména na mezioborové a odvětvové úrovni;
vzhledem k tomu, že Komisi se jako odpověď na sdělení ze dne 18. září 1996 o rozvíjení sociálního dialogu na úrovni Společenství [1] dostalo od všech zúčastněných stran velmi příznivého přijetí jejího návrhu na zesílení kolektivního vyjednávání;
vzhledem k tomu, že Evropský parlament v odpovědi na toto sdělení Komise vyzval ve svém usnesení ze dne 18. července 1997 [2], aby se věnovala zvláštní pozornost odvětvovému kolektivnímu vyjednávání, jelikož účinek regulace anebo deregulace na zaměstnanost v hospodářských odvětvích lze nejlépe hodnotit v rámci takového kolektivního vyjednávání;
vzhledem k tomu, že Hospodářský a sociální výbor v odpovědi na toto sdělení Komise konstatoval ve svém stanovisku ze dne 29. ledna 1997 [3], že kolektivní vyjednávání musí být účelné, účinné a správně cílené;
vzhledem k tomu, že situace v různých členských státech jasně ukazuje nutnost, aby se sociální partneři aktivně účastnili diskusí o zlepšování životních a pracovních podmínek ve svém odvětví; že výbor pro kolektivní vyjednávání přičleněný ke Komisi je nejvhodnějším nástrojem k zajištění této účasti, jelikož vytváří na úrovni Společenství reprezentativní fórum pro dotyčné sociální a hospodářské zájmy;
vzhledem k tomu, že se Komise musí snažit zajistit, aby složení a činnost výborů pro kolektivní vyjednávání přispívaly k podpoře rovnosti mezi ženami a muži;
vzhledem k tomu, že se stávající smíšené výbory musejí být nahrazeny výbory pro kolektivní vyjednávání; že se proto musejí rozhodnutí o vytvoření smíšených výborů zrušit,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Výbory pro kolektivní vyjednávání (dále jen "výbory") se zřizují v odvětvích, v nichž sociální partneři podají společnou žádost, aby se mohli zúčastnit dialogu na evropské úrovni, pokud organizace zastupující oba sociální partnery splňují tato kritéria:
a) patří k určitým odvětvím nebo kategoriím a jsou organizovány na evropské úrovni;
b) skládají se z organizací, které jsou samy nedílnou a uznávanou částí struktury sociálních partnerů členského státu, mají oprávnění sjednávat dohody a jsou reprezentativní ve více členských státech;
c) mají odpovídající organizační struktury k zajištění své aktivní účasti na práci výborů.
Článek 2
Každý výbor v odvětví činnosti, pro něž byl zřízen,
a) je na úrovni Společenství konzultován v záležitostech, které mají sociální důsledkya
b) rozvíjí a podporuje sociální dialog na úrovni odvětví.
Článek 3
Každý výbor se skládá nejvýše ze 40 zástupců sociálních partnerů, kteří se účastní schůzí výboru, přičemž delegace zaměstnavatelů i zaměstnanců mají stejný počet zástupců.
Článek 4
Komise zve zástupce k účasti na schůzích výboru na návrh organizací sociálních partnerů, které podaly žádost uvedenou v článku 1.
Článek 5
1. Každý výbor přijme ve spolupráci s Komisí svůj jednací řád.
2. Výborům předsedá zástupce delegace zaměstnavatelů nebo zaměstnanců anebo, na jejich společnou žádost, zástupce Komise.
3. Výbory se scházejí nejméně jednou ročně.
Nejvýše 30 zástupců vybraných z delegací obou sociálních partnerů účastnících se schůzí výboru obdrží denní příspěvek a náhradu cestovních výdajů.
4. Komise v konzultaci se sociálními partnery pravidelně prověřuje fungování výborů pro odvětvové kolektivní vyjednávání a výkon jejich činností v jednotlivých odvětvích.
Článek 6
Informuje-li Komise výbor, že projednávaná věc je důvěrné povahy, jsou členové výboru povinni, aniž je dotčen článek 214 Smlouvy, neposkytovat informace, které získali na schůzích výboru nebo jeho sekretariátu.
Článek 7
1. Výbory pro odvětvové kolektivní vyjednávání nahrazují stávající smíšené výbory, totiž:
a) Smíšený výbor pro námořní dopravu, zřízený rozhodnutím Komise 87/467/EHS [4];
b) Smíšený výbor pro civilní letectví, zřízený rozhodnutím Komise 90/449/EHS [5];
c) Smíšený výbor pro vnitrozemskou vodní dopravu, zřízený rozhodnutím Komise 80/991/EHS [6];
d) Smíšený výbor pro silniční dopravu, zřízený rozhodnutím Komise 85/516/EHS [7];
e) Smíšený výbor pro železnice, zřízený rozhodnutím Komise 85/13/EHS [8];
f) Smíšený výbor pro telekomunikační služby, zřízený rozhodnutím Komise 90/450/EHS [9];
g) Smíšený výbor pro sociální otázky pracovníků v zemědělství, zřízený rozhodnutím Komise 74/442/EHS [10];
h) Smíšený výbor pro sociální otázky v mořském rybolovu, zřízený rozhodnutím Komise 74/441/EHS [11];
i) Smíšený výbor pro poštovní služby, zřízený rozhodnutím Komise 94/595/ES [12].
Výbory zřízené uvedenými rozhodnutími však vykonávají svou činnost do doby, než se výbory pro odvětvové kolektivní vyjednávání zřízené tímto rozhodnutím ujmou svých funkcí, v každém případě však ne déle než do 31. prosince 1998.
2. S výhradou článku 1 nahradí výbory pro odvětvové kolektivní vyjednávání též jiné neformální pracovní skupiny, pomocí nichž Komise dosud podporovala sociální dialog v určitých odvětvích, pro která neexistuje rozhodnutí Komise o zřízení smíšeného výboru.
3. Rozhodnutí uvedená v bodech a) až i) odstavce 1 se zrušují s účinkem od 1. ledna 1999.
o některých zvláštních transakcích zjištěných v rámci prací na Protokolu o postupu při nadměrném schodku pro účely používání článku 1 směrnice Rady 89/130/EHS, Euratom o harmonizaci výpočtu hrubého národního produktu v tržních cenách (oznámeno pod číslem K (1998) 2204) (Text s významem pro EHP)
(98/501/ES, Euratom) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii,
s ohledem na směrnici Rady 89/130/EHS, Euratom ze dne 13. února 1989 o harmonizaci výpočtu hrubého národního produktu v tržních cenách [1], a zejména na článek 1 této směrnice,
vzhledem k tomu, že definice hrubého národního produktu v tržních cenách uvedená v článku 2 nařízení Rady (ES) č. 3605/93 ze dne 22. listopadu 1993 o uplatňování Protokolu o postupu při nadměrném schodku, připojeného ke Smlouvě o založení Evropského společenství [2], odkazuje na definici v článku 2 směrnice 89/130/EHS, Euratom;
vzhledem k tomu, že v zájmu ověření statistických údajů předkládaných Komisí podle Protokolu o postupu při nadměrném schodku musí být Komise o některých zvláštních transakcích, které mají vliv na HDP nebo HNP, informována a musí tyto transakce přezkušovat;
vzhledem k tomu, že v zájmu provádění článků 2 a 6 nařízení (ES) 3605/93 o uplatňování Protokolu o postupu při nadměrném schodku je tudíž nezbytné objasnit a doplnit v rámci definice HNPtc uvedené v článku 1 směrnice 89/130/EHS, Euratom některá pravidla druhého vydání ESA týkající se výše uvedených zvláštních transakcí;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 6 směrnice 89/130/EHS, Euratom,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Zvláštní transakce, které mají vliv na HDP nebo HNP a které byly zjištěny před 31. prosincem 1997, a účetní metody používané pro tyto transakce členskými státy podle druhého vydání ESA jsou pro účely provádění článku 1 směrnice 89/130/EHS, Euratom uvedeny v příloze.
Článek 2
Členské státy provedou revizi svých odhadů HDP a HNP za rok 1994 a následující roky, aby zohlednily účetní metody uvedené v článku 1.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 29. června 1998 o uzavření Prozatímní dohody o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Spojenými státy mexickými na straně druhé
(98/504/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na poslední větu čl. 57 odst. 2 a na články 66 a 113 v souvislosti s první větou čl. 228 odst. 2 a druhým pododstavcem čl. 228 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na souhlas Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že do vstupu v platnost Dohody o hospodářském partnerství, politické koordinaci a spolupráci podepsané v Bruselu dne 8. prosince 1997, je třeba schválit Prozatímní dohodu o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Spojenými státy mexickými na straně druhé, podepsanou v Bruselu dne 8 prosince 1997,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Prozatímní dohoda o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Spojenými státy mexickými na straně druhé, společně s prohlášeními učiněnými Společenstvím jednostranně nebo společně s druhou stranou, se schvalují jménem Evropského společenství.
Jejich znění se připojují k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady provede jménem Společenství oznámení stanovené v článku 19 uvedené dohody.
Článek 3
1. Postoj, který Společenství zaujímá ve smíšené radě a smíšeném výboru zřízeném dohodou, určuje Rada na návrh Komise v souladu s příslušnými ustanoveními Smlouvy o založení Evropského společenství.
2. Předseda Rady v souladu s článkem 8 dohody předsedá smíšené radě a zastupuje postoj Společenství.
V souladu s článkem 10 dohody předsedá zástupce Komise, kterému jsou nápomocni zástupci členských států, smíšenému výboru a zastává postoj Společenství.
Článek 4
Toto rozhodnutí se zveřejní
ze dne 18. června 1998 o uzavření Dohody o vzájemném uznávání posuzování shody, certifikátů a označování mezi Evropským společenstvím a Austrálií
(98/508/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 ve spojení s čl. 228 odst. 2 první větou a odst. 3 prvním pododstavcem a na čl. 228 odst. 4 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že Dohoda o vzájemném uznávání posuzování shody, certifikátů a označování mezi Evropským společenstvím a Austrálií byla sjednána a parafována dne 19. července 1996 a měla by být schválena;
vzhledem k tomu, že některé úkoly související s prováděním dohody byly svěřeny smíšenému výboru zřízenému uvedenou dohodou, a to zejména pravomoc měnit některé prvky sektorových příloh;
vzhledem k tomu, že je vhodné stanovit vhodné vnitřní postupy pro řádné fungování dohody a že je nutné oprávnit Komisi k provedení některých technických úprav v dohodě a k přijetí rozhodnutí k jejímu provedení,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Dohoda o vzájemném uznávání posuzování shody, certifikátů a označování mezi Evropským společenstvím a Austrálií, včetně jejích příloh a společných prohlášení k ní připojených, se schvaluje jménem Evropského společenství.
Znění dohody, jejích příloh a společných prohlášení se připojují k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osoby zmocněné podepsat jménem Společenství dohody zavazující Společenství a předat diplomatické nóty podle článku 14 dohody [1].
Článek 3
1. Komise, které je nápomocen zvláštní výbor stanovený Radou, zastupuje Společenství ve smíšeném výboru zřízeném v článku 12 dohody. Po konzultaci s tímto zvláštním výborem přikročí Komise ke jmenováním, oznámením, výměně informací a k požadavkům na ověření podle čl. 8 odst. 2 a čl. 12 odst. 4 písm. c), d) a e) dohody.
2. Postoj Společenství k rozhodnutím, která má přijmout smíšený výbor, pokud jde o změny oddílů I až IV sektorových příloh (čl. 12 odst. 4 písm. a) a b) a odst. 6 dohody) a o ověření plnění stanovených požadavků podle článku 8 a čl. 12 odst. 6 písm. d) dohody, stanoví Komise po konzultaci se zvláštním výborem podle odstavce 1 tohoto článku.
3. Ve všech ostatních případech bude postoj Společenství ve smíšeném výboru stanovovat Rada kvalifikovanou většinou na návrh Komise.
Článek 4
Toto rozhodnutí se vyhlásí
ze dne 18. června 1998 o uzavření Dohody o vzájemném uznávání a posuzování shody mezi Evropským společenstvím a Novým Zélandem
(98/509/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 ve spojení s čl. 228 odst. 2 první větou a odst. 3 prvním pododstavcem a na čl. 228 odst. 4 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že Dohoda o vzájemném uznávání posuzování shody mezi Evropským společenstvím a Novým Zélandem byla sjednána a parafována dne 19. července 1996 a měla by být schválena;
vzhledem k tomu, že některé úkoly souvisejí s prováděním dohody byly svěřeny smíšenému výboru zřízenému uvedenou dohodou, a to zejména pravomoc měnit některé prvky sektorových příloh;
vzhledem k tomu, že je vhodné stanovit vhodné vnitřní postupy pro řádné fungování dohody a že je nutné oprávnit Komisi k provedení některých technických úprav v dohodě a k přijetí rozhodnutí k jejímu provedení,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Dohoda o vzájemném uznávání posuzování shody mezi Evropským společenstvím a Novým Zélandem, včetně jejích příloh a společných prohlášení k ní připojených, se schvaluje jménem Evropského společenství.
Znění dohody, jejích příloh a společných prohlášení se připojují k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osoby zmocněné podepsat jménem Společenství dohody zavazující Společenství a předat diplomatické nóty podle článku 14 dohody [1].
Článek 3
1. Komise, které je nápomocen zvláštní výbor stanovený Radou, zastupuje Společenství ve smíšeném výboru zřízeném v článku 12 dohody. Po konzultaci s tímto zvláštním výborem přikročí Komise ke jmenováním, oznámením, výměně informací a k požadavkům na ověření podle čl. 8 odst. 2 a čl. 12 odst. 4 písm. c), d) a e) dohody.
2. Postoj Společenství k rozhodnutím, která má přijmout smíšený výbor, pokud jde o změny oddílů I až IV sektorových příloh (čl. 12 odst. 4 písm. a) a b) a odst. 6 dohody) a o ověření plnění stanovených požadavků podle čl. 8 a čl. 12 odst. 6 písm. d) dohody, stanoví Komise po konzultaci se zvláštním výborem podle odstavce 1 tohoto článku.
3. Ve všech ostatních případech stanoví postoj Společenství ve smíšeném výboru Rada kvalifikovanou většinou na návrh Komise.
Článek 4
Toto rozhodnutí se vyhlásí
kterým se v zásadě uznává úplnost dokumentací předložených k podrobnému zkoumání s ohledem na možné zařazení BAS 620H (tepraloxydim), Smetolachloru a SZX 0722 (iprovalikarb) do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh (oznámeno pod číslem K(1998) 2368) (Text s významem pro EHP)
(98/512/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 98/47/ES [2], a zejména na čl.
6 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že směrnice 91/414/EHS (dále jen "směrnice") stanovila vytvoření seznamu Společenství obsahujícího účinné látky, které jsou povoleny pro použití v přípravcích na ochranu rostlin;
vzhledem k tomu, že žadatelé předložili orgánům členských států dokumentace týkající se tří účinných látek s cílem dosáhnout jejich zařazení do přílohy I směrnice;
vzhledem k tomu, že společnost BASF AG předložila dne 11. září 1997 španělským orgánům dokumentaci týkající se účinné látky BAS 620H (tepraloxydim);
vzhledem k tomu, že společnost SA Novartis Agro NV předložila dne 1. srpna 1997 belgickým orgánům dokumentaci týkající se účinné látky Smetolachloru;
vzhledem k tomu, že společnost Bayer AG předložila dne 30. března 1998 irským orgánům dokumentaci týkající se účinné látky SZX 0722 (inprovalikarb);
vzhledem k tomu, že uvedené orgány sdělily Komisi výsledky prvního zkoumání úplnosti dokumentace, pokud jde o požadavky na údaje a informace stanovené v příloze II a – pro alespoň jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku – požadavky stanovené v příloze III směrnice; že v souladu s čl.
6 odst. 2 žadatelé následně předložili dokumentace Komisi a ostatním členským státům;
vzhledem k tomu, že dokumentace týkající se BAS 620H (tepraloxydim), Smetolachloru a SZX 0722 (iprovalikarb) byly postoupeny Stálému rostlinolékařskému výboru dne 21. dubna 1998;
vzhledem k tomu, že čl. 6 odst. 3 vyžaduje, aby bylo na úrovni Společenství potvrzeno, že každá z těchto dokumentací v zásadě vyhovuje požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze II a – pro alespoň jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku – požadavkům stanoveným v příloze III směrnice;
vzhledem k tomu, že toto potvrzení je nezbytné k tomu, aby se mohlo pokračovat v podrobném zkoumání dokumentace, a také k tomu, aby bylo členským státům umožněno udělit dočasné povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující tuto účinnou látku při řádném dodržení podmínek stanovených v čl. 8 odst.
vzhledem k tomu, že tímto rozhodnutím není dotčena možnost požádat žadatele o další údaje nebo informace, pokud při podrobném zkoumání vyjde najevo, že jsou takové informace nebo údaje pro přijetí rozhodnutí nezbytné;
vzhledem k tomu, že se členské státy a Komise dohodly na tom, že Španělsko bude pokračovat v podrobném zkoumání dokumentace týkající se BAS 620H (tepraloxydim), Belgie v podrobném zkoumání dokumentace týkající se Smetolachloru a Irsko v podrobném zkoumání dokumentace týkající se SZX 0722 (iprovalikarb);
vzhledem k tomu, že Španělsko, Belgie a Irsko co možná nejdříve, nejpozději však do jednoho roku, předloží Komisi zprávy o závěrech těchto zkoumání, k nimž se připojí všechna doporučení ohledně zařazení nebo nezařazení a všechny podmínky s tím související; že po obdržení této zprávy se bude pokračovat v podrobném zkoumání za odborného přispění všech členských států v rámci Stálého rostlinolékařského výboru;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Níže uvedené dokumentace s ohledem na navržená použití v zásadě vyhovují požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze II a – pro alespoň jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku – požadavkům stanoveným v příloze III směrnice:
1. dokumentace předložená Komisi a členským státům společností BASF AG za účelem zařazení účinné látky BAS 620H (tepraloxydim) do přílohy I směrnice 91/414/EHS, která byla postoupena Stálému rostlinolékařskému výboru dne 21. dubna 1998;
2. dokumentace předložená Komisi a členským státům společností SA Novartis Agro NV za účelem zařazení účinné látky Smetolachloru do přílohy I směrnice 91/414/EHS, která byla postoupena Stálému rostlinolékařskému výboru dne 21. dubna 1998;
3. dokumentace předložená Komisi a členským státům společností Bayer AG za účelem zařazení účinné látky SZX 0722 (iprovalikarb) do přílohy I směrnice 91/414/EHS, která byla postoupena Stálému rostlinolékařskému výboru dne 21. dubna 1998.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se mění rozhodnutí Rady 96/411/ES o zlepšení zemědělské statistiky Společenství (oznámeno pod číslem K(1998) 2135) (Text s významem pro EHP)
(98/514/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 96/411/ES ze dne 25. června 1996 o zlepšení zemědělské statistiky Společenství [1], ve znění rozhodnutí 98/3/ES [2], a zejména s ohledem na článek 8 tohoto rozhodnutí,
vzhledem k tomu, že jedním z cílů politiky rozvoje venkova je zachování kvality venkovského prostředí;
vzhledem k tomu, že v této oblasti je nutné dát k dispozici vhodné nástroje pro získávání spolehlivých statistických údajů;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí 96/411/ES by proto mělo být změněno tím, že se nahradí příloha II tohoto rozhodnutí;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro zemědělskou statistiku,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha II rozhodnutí 96/411/ES se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o společném technickém předpisu pro základní přístup k celoevropské digitální síti integrovaných služeb (ISDN) (Změna 1) (oznámeno pod číslem K(1998) 1607) (Text s významem pro EHP)
(98/515/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 98/13/ES ze dne 12. února 1998 o telekomunikačních koncových zařízeních a zařízeních družicových pozemských stanic, včetně vzájemného uznávání jejich shody [1],
vzhledem k tomu, že Komise přijala opatření k určení typu koncových zařízení, pro která je nutný společný technický předpis, a vymezila oblast působnosti tohoto předpisu;
vzhledem k tomu, že je třeba přijmout odpovídající harmonizované normy, popřípadě části těchto norem s cílem uplatňovat základní požadavky, které mají být uvedeny ve společných technických předpisech;
vzhledem k tomu, že k zachování přístupu výrobců na trh jsou nutná přechodná ustanovení týkající se zařízení schválených podle rozhodnutí Komise 97/346/ES [2];
vzhledem k tomu, že společný technický předpis přijatý tímto rozhodnutím je v souladu se stanoviskem Výboru pro schvalování telekomunikačních koncových zařízení (ACTE),
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Toto rozhodnutí se vztahuje na koncová zařízení určená k připojení k veřejné telekomunikační síti, která spadají do oblasti působnosti harmonizované normy uvedené v čl. 2 odst. 1.
2. Tímto rozhodnutím se zavádí společný technický předpis týkající se technických charakteristik, požadavků na elektrická a mechanická rozhraní a protokolu kontroly přístupu u koncových zařízení, která jsou vhodná a výrobcem nebo jeho zástupcem určena k připojení k referenčnímu bodu T nebo ke koincidenčnímu referenčnímu bodu S a T, jenž jako bod základního přístupu k celoevropské ISDN (Euro-ISDN) umožňuje základní přístup na rozhraní veřejné telekomunikační sítě.
Článek 2
1. Společný technický předpis zahrnuje harmonizovanou normu vypracovanou příslušným normalizačním orgánem s cílem v co nejvyšší míře uplatňovat základní požadavky uvedené v čl.
5 písm. c), d) a f) směrnice 98/13/ES. Odkaz na tuto normu je uveden v příloze.
2. Koncová zařízení, na která se vztahuje toto rozhodnutí, musí být v souladu se společným technickým předpisem uvedeným v odstavci 1 a musí splňovat základní požadavky uvedené v čl. 5 písm. a) a b) směrnice 98/13/ES, jakož i požadavky všech ostatních použitelných směrnic, zejména směrnic Rady 73/23/EHS [3] a 89/336/EHS [4].
Článek 3
Oznámené subjekty určené k provádění postupů uvedených v článku 10 směrnice 98/13/ES po vstupu tohoto rozhodnutí v platnost použijí u koncových zařízení podle čl. 1 odst. 1 tohoto rozhodnutí harmonizovanou normu uvedenou v příloze nebo zajistí její používání.
Článek 4
1. Rozhodnutí 97/346/ES se zrušuje od 20. května 1998.
2. Rozhodnutí Komise 94/797/ES [5] se zrušuje od 20. května 1998.
3. Koncová zařízení schválená podle rozhodnutí 94/797/ES a 97/346/ES mohou být nadále uváděna na trh a do provozu.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o společném technickém předpisu pro pohyblivé družicové pozemské stanice (LMES) s nízkou rychlostí přenosu dat pracující ve frekvenčních pásmech 11/12/14 GHz (oznámeno pod číslem K(1998) 1608) (Text s významem pro EHP)
(98/516/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 98/13/ES ze dne 12. února 1998 o telekomunikačních koncových zařízeních a zařízeních družicových pozemských stanic, včetně vzájemného uznávání jejich shody [1],
vzhledem k tomu, že Komise přijala opatření k určení typu zařízení družicových pozemských stanic, pro která je nutný společný technický předpis, a vymezila oblast působnosti tohoto předpisu;
vzhledem k tomu, že je třeba přijmout odpovídající harmonizované normy, popřípadě části těchto norem s cílem uplatňovat základní požadavky, které mají být uvedeny ve společných technických předpisech;
vzhledem k tomu, že společný technický předpis přijatý tímto rozhodnutím je v souladu se stanoviskem Výboru pro schvalování telekomunikačních koncových zařízení (ACTE),
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Toto rozhodnutí se vztahuje na zařízení družicových pozemských stanic, která spadají do oblasti působnosti harmonizované normy uvedené v čl. 2 odst. 1.
2. Tímto rozhodnutím se zavádí společný technický předpis týkající se pohyblivých družicových pozemských stanic (LMES) s nízkou rychlostí přenosu dat pracujících ve frekvenčních pásmech 11/12/14 GHz.
Článek 2
1. Společný technický předpis zahrnuje harmonizovanou normu vypracovanou příslušným normalizačním orgánem s cílem v co nejvyšší míře uplatňovat základní požadavky uvedené v článku 17 směrnice 98/13/ES.
Odkaz na tuto normu je uveden v příloze.
2. Zařízení družicových pozemských stanic, na která se vztahuje toto rozhodnutí, musí být v souladu se společným technickým předpisem uvedeným v odstavci 1 a musí splňovat základní požadavky uvedené v čl. 5 písm. a) směrnice 98/13/ES, jakož i požadavky všech ostatních použitelných směrnic, zejména směrnic Rady 73/23/EHS [2] a 89/336/EHS [3].
Článek 3
Oznámené subjekty určené k provádění postupů uvedených v článku 10 směrnice 98/13/ES po vstupu tohoto rozhodnutí v platnost použijí u zařízení družicových pozemských stanic podle čl. 1 odst. 1 tohoto rozhodnutí harmonizovanou normu uvedenou v příloze nebo zajistí její používání.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o společném technickém předpisu pro přepravitelné pozemské stanice pro družicový přenos zpráv (SNG TES) pracující ve frekvenčních pásmech 11–12/13–14 GHz (oznámeno pod číslem K(1998) 1609) (Text s významem pro EHP)
(98/517/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 98/13/ES ze dne 12. února 1998 o telekomunikačních koncových zařízeních a zařízeních družicových pozemských stanic, včetně vzájemného uznávání jejich shody [1],
vzhledem k tomu, že Komise přijala opatření k určení typu zařízení družicových pozemských stanic, pro která je nutný společný technický předpis, a vymezila oblast působnosti tohoto předpisu;
vzhledem k tomu, že je třeba přijmout odpovídající harmonizované normy, popřípadě části těchto norem, s cílem uplatňovat základní požadavky, které mají být uvedeny ve společných technických předpisech;
vzhledem k tomu, že společný technický předpis přijatý tímto rozhodnutím je v souladu se stanoviskem Výboru pro schvalování telekomunikačních koncových zařízení (ACTE),
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Toto rozhodnutí se vztahuje na zařízení družicových pozemských stanic, které spadají do oblasti působnosti harmonizované normy uvedené v čl. 2 odst. 1.
2. Tímto rozhodnutím se zavádí společný technický předpis týkající se přepravitelných pozemských stanic pro družicový přenos zpráv (SNG TES) pracujících ve frekvenčních pásmech 11–12/13–14 GHz.
Článek 2
1. Společný technický předpis zahrnuje harmonizovanou normu vypracovanou příslušným normalizačním orgánem s cílem v co nejvyšší míře uplatňovat základní požadavky uvedené v článku 17 směrnice 98/13/ES.
Odkaz na tuto normu je uveden v příloze.
2. Zařízení družicových pozemských stanic, na která se vztahuje toto rozhodnutí, musí být v souladu se společným technickým předpisem uvedeným v odstavci 1 a musí splňovat základní požadavky uvedené v čl. 5 písm. a) směrnice 98/13/ES, jakož i požadavky všech ostatních použitelných směrnic, zejména směrnic Rady 73/23/EHS [2] a 89/336/EHS [3].
Článek 3
Oznámené subjekty určené k provádění postupů uvedených v článku 10 směrnice 98/13/ES po vstupu tohoto rozhodnutí v platnost použijí u zařízení družicových pozemských stanic podle čl. 1 odst. 1 tohoto rozhodnutí harmonizovanou normu uvedenou v příloze nebo zajistí její používání.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o společném technickém předpisu pro koncová zařízení s velmi malou aperturou (VSAT) pracující ve frekvenčních pásmech 11/12/14 GHz (oznámeno pod číslem K(1998) 1612) (Text s významem pro EHP)
(98/519/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 98/13/ES ze dne 12. února 1998 o telekomunikačních koncových zařízeních a zařízeních družicových pozemských stanic, včetně vzájemného uznávání jejich shody [1],
vzhledem k tomu, že Komise přijala opatření k určení typu zařízení družicových pozemských stanic, pro která je nutný společný technický předpis, a vymezila oblast působnosti tohoto předpisu;
vzhledem k tomu, že je třeba přijmout odpovídající harmonizované normy, popřípadě části těchto norem s cílem uplatňovat základní požadavky, které mají být uvedeny ve společných technických předpisech;
vzhledem k tomu, že společný technický předpis přijatý tímto rozhodnutím je v souladu se stanoviskem Výboru pro schvalování telekomunikačních koncových zařízení (ACTE),
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Toto rozhodnutí se vztahuje na zařízení družicových pozemských stanic, která spadají do oblasti působnosti harmonizované normy uvedené v čl. 2 odst. 1.
2. Tímto rozhodnutím se zavádí společný technický předpis týkající se koncových zařízení s velmi malou aperturou (VSAT) pracujících ve frekvenčních pásmech 11/12/14 GHz.
Článek 2
1. Společný technický předpis zahrnuje harmonizovanou normu vypracovanou příslušným normalizačním orgánem s cílem v co nejvyšší míře uplatňovat základní požadavky uvedené v článku 17 směrnice 98/13/ES.
Odkaz na tuto normu je uveden v příloze.
2. Zařízení družicových pozemských stanic, na která se vztahuje toto rozhodnutí, musí být v souladu se společným technickým předpisem uvedeným v odstavci 1 a musí splňovat základní požadavky uvedené v čl. 5 písm. a) směrnice 98/13/ES, jakož i požadavky všech ostatních použitelných směrnic, zejména směrnic Rady 73/23/EHS [2] a 89/336/EHS [3].
Článek 3
Oznámené subjekty určené k provádění postupů uvedených v článku 10 směrnice 98/13/ES po vstupu tohoto rozhodnutí v platnost použijí u zařízení družicových pozemských stanic podle čl. 1 odst. 1 tohoto rozhodnutí harmonizovanou normu uvedenou v příloze nebo zajistí její používání.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o společném technickém předpisu pro primární přístup k celoevropské digitální síti integrovaných služeb (ISDN) (Změna 1) (oznámeno pod číslem K(1998) 1613) (Text s významem pro EHP)
(98/520/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 98/13/ES ze dne 12. února 1998 o telekomunikačních koncových zařízeních a zařízeních družicových pozemských stanic, včetně vzájemného uznávání jejich shody [1],
vzhledem k tomu, že Komise přijala opatření k určení typu koncových zařízení, pro která je nutný společný technický předpis, a vymezila oblast působnosti tohoto předpisu;
vzhledem k tomu, že je třeba přijmout odpovídající harmonizované normy, popřípadě části těchto norem s cílem uplatňovat základní požadavky, které mají být uvedeny ve společných technických předpisech;
vzhledem k tomu, že k zachování přístupu výrobců na trh jsou nutná přechodná ustanovení týkající se zařízení schválených podle rozhodnutí Komise 97/347/ES [2];
vzhledem k tomu, že společný technický předpis přijatý tímto rozhodnutím je v souladu se stanoviskem Výboru pro schvalování telekomunikačních koncových zařízení (ACTE),
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Toto rozhodnutí se vztahuje na koncová zařízení určená k připojení k veřejné telekomunikační síti, která spadají do oblasti působnosti harmonizované normy uvedené v čl. 2 odst. 1.
2. Tímto rozhodnutím se zavádí společný technický předpis týkající se technických charakteristik, požadavků na elektrická a mechanická rozhraní a protokolu kontroly přístupu u koncových zařízení, která jsou vhodná a výrobcem nebo jeho zástupcem určena k připojení k referenčnímu bodu T nebo ke koincidenčnímu referenčnímu bodu S a T, jenž jako bod primárního přístupu k celoevropské ISDN (Euro-ISDN) umožňuje primární přístup na rozhraní veřejné telekomunikační sítě.
Článek 2
1. Společný technický předpis zahrnuje harmonizovanou normu vypracovanou příslušným normalizačním orgánem s cílem v co nejvyšší míře uplatňovat základní požadavky uvedené v čl.
5 písm. c), d) a f) směrnice 98/13/ES. Odkaz na tuto normu je uveden v příloze.
2. Koncová zařízení, na která se vztahuje toto rozhodnutí, musí být v souladu se společným technickým předpisem uvedeným v odstavci 1 a musí splňovat základní požadavky uvedené v čl. 5 písm. a) a b) směrnice 98/13/ES, jakož i požadavky všech ostatních použitelných směrnic, zejména směrnic Rady 73/23/EHS [3] a 89/336/EHS [4].
Článek 3
Oznámené subjekty určené k provádění postupů uvedených v článku 10 směrnice 98/13/ES po vstupu tohoto rozhodnutí v platnost použijí u koncových zařízení podle čl. 1 odst. 1 tohoto rozhodnutí harmonizovanou normu uvedenou v příloze nebo zajistí její používání.
Článek 4
1. Rozhodnutí 97/347/ES se zrušuje od 20. května 1998.
2. Rozhodnutí Komise 94/796/ES [5] se zrušuje od 20. května 1998.
3. Koncová zařízení schválená podle rozhodnutí 97/347/ES a 94/796/ES mohou být nadále uváděna na trh a do provozu.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
(oznámeno pod číslem K(1998) 1614) (Text s významem pro EHP)
(98/521/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 98/13/ES ze dne 12. února 1998 o telekomunikačních koncových zařízeních a zařízeních družicových pozemských stanic, včetně vzájemného uznávání jejich shody [1],
vzhledem k tomu, že Komise přijala opatření k určení typu koncových zařízení, pro která je nutný společný technický předpis, a vymezila oblast působnosti tohoto předpisu;
vzhledem k tomu, že je třeba přijmout odpovídající harmonizované normy, popřípadě části těchto norem s cílem uplatňovat základní požadavky, které mají být uvedeny ve společných technických předpisech;
vzhledem k tomu, že k zachování přístupu výrobců na trh jsou nutná přechodná ustanovení týkající se zařízení schválených podle vnitrostátních předpisů pro schvalování typu;
vzhledem k tomu, že společný technický předpis přijatý tímto rozhodnutím je v souladu se stanoviskem Výboru pro schvalování telekomunikačních koncových zařízení (ACTE),
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Toto rozhodnutí se vztahuje na koncová zařízení určená k připojení k veřejné telekomunikační síti, která spadají do oblasti působnosti harmonizované normy uvedené v čl. 2 odst. 1.
2. Tímto rozhodnutím se zavádí společný technický předpis týkající se technických charakteristik, požadavků na elektrická a mechanická rozhraní a protokolu kontroly přístupu u koncových zařízení, která jsou vhodná a výrobcem nebo jeho zástupcem určena k připojení k referenčnímu bodu T nebo ke koincidenčnímu referenčnímu bodu S a T, jenž jako bod základního přístupu k celoevropské ISDN (Euro-ISDN) umožňuje základní přístup na rozhraní veřejné telekomunikační sítě a je určen pro volání, která na vyžádání využívají základních služeb v paketovém režimu.
Článek 2
1. Společný technický předpis zahrnuje harmonizovanou normu vypracovanou příslušným normalizačním orgánem s cílem v co nejvyšší míře uplatňovat základní požadavky uvedené v čl.
5 písm. c) až f) směrnice 98/13/ES. Odkaz na tuto normu je uveden v příloze.
2. Koncová zařízení, na která se vztahuje toto rozhodnutí, musí být v souladu se společným technickým předpisem uvedeným v odstavci 1 a musí splňovat základní požadavky uvedené v čl. 5 písm. a) a b) směrnice 98/13/ES, jakož i požadavky všech ostatních použitelných směrnic, zejména směrnic Rady 73/23/EHS [2] a 89/336/EHS [3].
Článek 3
Oznámené subjekty určené k provádění postupů uvedených v článku 10 směrnice 98/13/ES po vstupu tohoto rozhodnutí v platnost použijí u koncových zařízení podle čl. 1 odst. 1 tohoto rozhodnutí harmonizovanou normu uvedenou v příloze nebo zajistí její používání.
Článek 4
1. Vnitrostátní předpisy pro schvalování typu vztahující se na zařízení, která spadají do oblasti působnosti harmonizované normy uvedené v příloze, se zrušují dnem uplynutí tří měsíců od vstupu tohoto rozhodnutí v platnost.
2. Koncová zařízení schválená podle těchto vnitrostátních předpisů pro schvalování typu mohou být nadále uváděna na vnitrostátní trh a do provozu.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o společném technickém předpisu pro požadavky na přijímače veřejného pozemského systému rádiového přenosu zpráv (ERMES) (druhé vydání) (oznámeno pod číslem K(1998) 1615) (Text s významem pro EHP)
(98/522/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 98/13/ES ze dne 12. února 1998 o telekomunikačních koncových zařízeních a zařízeních družicových pozemských stanic, včetně vzájemného uznávání jejich shody [1],
vzhledem k tomu, že Komise přijala opatření k určení typu koncových zařízení, pro která je nutný společný technický předpis, a vymezila oblast působnosti tohoto předpisu;
vzhledem k tomu, že je třeba přijmout odpovídající harmonizované normy, popřípadě části těchto norem s cílem uplatňovat základní požadavky, které mají být uvedeny ve společných technických předpisech;
vzhledem k tomu, že k zachování přístupu výrobců na trh jsou nutná přechodná ustanovení týkající se zařízení schválených podle rozhodnutí Komise 95/290/ES [2];
vzhledem k tomu, že společný technický předpis přijatý tímto rozhodnutím je v souladu se stanoviskem Výboru pro schvalování telekomunikačních koncových zařízení (ACTE),
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Toto rozhodnutí se vztahuje na koncová zařízení určená k připojení k celoevropskému pozemskému rádiovému pagingovému systému označovanému jako systém rádiového přenosu zpráv (ERMES), která spadají do oblasti působnosti harmonizované normy uvedené v čl. 2 odst. 1.
2. Tímto rozhodnutím se zavádí společný technický předpis týkající se požadavků na přijímače u koncových zařízení systému ERMES.
Článek 2
1. Společný technický předpis zahrnuje harmonizovanou normu vypracovanou příslušným normalizačním orgánem s cílem v co nejvyšší míře uplatňovat základní požadavky uvedené v čl.
5 písm. d), e), f) a g) směrnice 98/13/ES. Odkaz na tuto normu je uveden v příloze.
2. Koncová zařízení, na která se vztahuje toto rozhodnutí, musí být v souladu se společným technickým předpisem uvedeným v odstavci 1 a musí splňovat základní požadavky uvedené v čl. 5 písm. a) a b) směrnice 98/13/ES, jakož i požadavky všech ostatních použitelných směrnic, zejména směrnic Rady 73/23/EHS [3] a 89/336/EHS [4].
Článek 3
Oznámené subjekty určené k provádění postupů uvedených v článku 10 směrnice 98/13/ES použijí u koncových zařízení podle čl. 1 odst. 1 tohoto rozhodnutí harmonizovanou normu uvedenou v příloze nebo zajistí její používání do 12 měsíců od vstupu tohoto rozhodnutí v platnost.
Článek 4
1. Rozhodnutí 95/290/ES se zrušuje dnem uplynutí dvanácti měsíců od vstupu tohoto rozhodnutí v platnost.
2. Koncová zařízení schválená podle rozhodnutí 95/290/ES mohou být nadále uváděna na trh a do provozu.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o zohlednění neodvedené DPH (rozdílu mezi teoretickým a skutečným příjmem z DPH) v národních účtech (oznámeno pod číslem K(1998) 2202) (text s významem pro EHP)
(98/527/ES, Euratom) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii,
s ohledem na směrnici Rady 89/130/EHS, Euratom ze dne 13. února 1989 o harmonizaci výpočtu hrubého národního produktu v tržních cenách [1], a zejména na článek 1 této směrnice,
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 94/168/ES, Euratom ze dne 22. února 1994 o opatřeních k provedení směrnice Rady 89/130/EHS, Euratom o harmonizaci výpočtu hrubého národního produktu v tržních cenách [2] se týká zejména daňových úniků, avšak nestanoví výslovně, jak má být zacházeno s neodváděním DPH; že je proto vhodné stanovit, jak má být takový daňový únik zohledněn;
vzhledem k tomu, že k zajištění úplnosti odhadů HDP a HNP v souladu se směrnicí 89/130/EHS, Euratom musí členské státy upravit tyto odhady o neodvedenou DPH;
vzhledem k tomu, že tyto úpravy se týkají té části rozdílu mezi teoretickým a skutečným příjmem z DPH, kterou lze přičíst daňovému úniku bez srozumění kupujícího;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 6 směrnice 89/130/EHS, Euratom,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členské státy vypočtou hodnotu neodvedené DPH bez srozumění kupujícího použitím metod stanovených v příloze tohoto rozhodnutí.
Pro účely uvedeného výpočtu určí členské státy teoretický příjem z DPH a skutečný příjem z DPH a vypočtou rozdíl mezi těmito částkami pomocí následujícího vzorce:
+++++ TIFF +++++
Je-li to nezbytné, upraví členské státy výši přidané hodnoty obsaženou v jejich odhadech HDP a HNP učiněných v souladu se směrnicí 89/130/EHS, Euratom tak, že k ní připočtou hodnotu daňového úniku "bez srozumění" vypočtenou podle výše uvedeného vzorce.
Článek 2
Při úpravě podle článku 1 mohou členské státy použít metody rovnocenné metodě popsané v článku 1, která vede k srovnatelným výsledkům.
Článek 3
Členské státy sdělí Komisi nejpozději dne 1. října 1998 použité zdroje a metody a uvedou hodnotu provedených úprav.
Komise v souladu s článkem 19 nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1552/89 [3] přezkoumá použité zdroje a metody, správnost provedených úprav a srovnatelnost dosažených výsledků, zejména pokud v souladu s článkem 2 nebyla použita metoda popsaná v prvním pododstavci článku 1.
Lhůta pro nové členské státy (Finsko, Rakousko a Švédsko) se stanoví do 1. října 1999.
Článek 4
Prokáže-li členský stát Komisi, že v jeho účtech je již zahrnut rovnocenný výpočet, článek 1 se nepoužije.
Členský stát, který hodlá využít této možnosti, předloží Komisi plnou dokumentaci k 1. říjnu 1998 (pro Finsko, Rakousko a Švédsko: k 1. říjnu 1999).
Komise uvědomí Výbor pro HNP o výsledku provedení tohoto rozhodnutí a zejména o metodách používaných členskými státy.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o některých opatřeních nutných pro provádění činností souvisejících se systémy komunikace a výměny informací a s prostředky jazykového vzdělávání podle programu Fiscalis (rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 888/98/ES o zřízení programu činnosti Společenství ke zdokonalení systémů nepřímého zdanění na vnitřním trhu) (oznámeno pod číslem K(1998) 1866)
(98/532/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady 888/98/ES ze dne 30. března 1998 o zřízení programu činnosti Společenství ke zdokonalení systémů nepřímého zdanění na vnitřním trhu [1], a zejména na článek 10 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k tomu, že podle čl. 4 odst. 1 rozhodnutí 888/98/ES mají členské státy a Komise zajistit provoz stávajících systémů komunikace a výměny informací, které považují za nezbytné;
vzhledem k tomu, že podle čl. 4 odst. 1 rozhodnutí 888/98/ES mají členské státy a Komisy zřídit a udržovat v provozu nové systémy komunikace a výměny informací, které považují za nezbytné;
vzhledem k tomu, že podle článku 6 rozhodnutí 888/98/ES mají členské státy ve spolupráci s Komisí rozvíjet nezbytné společné prostředky jazykového vzdělávání;
vzhledem k tomu, že je nutno vymezit nezbytné stávající a nové systémy komunikace a výměny informací a společné prostředky jazykového vzdělávání;
vzhledem k tomu, že je nutné zajistit, aby Společenství plnilo své povinnosti týkající se nezbytných systémů a prostředků podle čl. 4 odst. 1 a 2, čl. 6 odst. 1 písm. c) a čl. 8 odst. 2 písm. b) a c) rozhodnutí 888/98/ES;
vzhledem k tomu, že k zajištění účinného a účelného zavedení a provozu nezbytných systémů a prostředků je nutné určit povinnosti členských států týkající se nezbytných systémů a prostředků podle čl. 4 odst. 2 a 3, čl. 6 odst. 1 a čl. 8 odst. 3 písm. b);
vzhledem k tomu, že každý členský stát zajistí, aby žádná jeho činnost neohrožovala zavedení a provoz nezbytných systémů ani nepoškozovala zájmy Společenství a ostatních členských států;
vzhledem k tomu, že je k zajištění účinného a účelného zavedení a provozu nezbytných systémů a prostředků nutné koordinovat činnost Společenství a členských států při plnění jejich povinností vůči těmto systémům a prostředkům; že Komisi přísluší zajištění této koordinace pomocí řídících plánů pro zavedení a provoz každého systému a prostředku;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru uvedeného v článku 11 rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady 888/98/ES,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Pracovní program
1. Zajistí se provoz těchto stávajících systémů komunikace a výměny informací a infrastruktur:
- systému výměny informací o DPH (VIES),
- společné komunikační sítě/společného systémového rozhraní (Common Communication Network/Common System Interface — CCN/CSI) v rozsahu nutném pro podporu provozu systémů stanovených v tomto odstavci a v odstavci 2,
- systému výměny údajů o spotřebních daních (SEED),
- systému ověřování pohybu produktů podléhajících spotřebním daním,
- systému tabulek o spotřebních daních,
- sítě FiscalSCENT (System Customs Enforcement NeTwork).
2. Zajistí se provoz těchto nových systémů komunikace a výměny informací:
- systému včasného varování v oblasti spotřebních daní.
3. Budou zpracovány studie proveditelnosti a provedeny pilotní projekty týkající se zavedení těchto nových systémů komunikace a výměny informací a společných prostředků jazykového vzdělávání:
- systému pohybu a kontroly produktů podléhajících spotřebním daním,
- komunikačního systému pro oblast nepřímého zdanění,
- vícejazyčných podpůrných a vzdělávacích prostředků.
Článek 2
Povinnosti Společenství
1. Komise uzavře jménem Společenství nezbytné smlouvy, aby splnila povinnosti Společenství vztahující se k systémům uvedeným v článku 1, jež jsou stanoveny v čl. 4 odst. 1 a 2, čl. 6 odst. 1 písm. c) a čl. 8 odst. 2 písm. b) a c) rozhodnutí 888/98/ES.
2. Komise ve spolupráci koordinuje ty aspekty zavádění a fungování prvků Společenství a prvků, které nejsou prvky Společenství, jež tvoří systémy, infrastruktury či nástroje uvedené v odstavci 1, které jsou nutné k zajištění celkového vzájemného propojení a interoperability systémů.
Komise k tomuto účelu ve spolupráci s členskými státy vypracovává řídící plány pro správné zavedení a následný provoz těchto systémů a prostředků.
Řídící plány určují započaté a rozpracované úkoly, které mají Komise a každý členský stát splnit; lhůty pro splnění těchto úkolů a způsoby dokládání jejich dokončení, jež může být požadováno.
Článek 3
Povinnosti členských států
1. Členské státy zajistí, že ve stanovených lhůtách dokončí započaté a rozpracované úkoly, které jim byly přiděleny v řídících plánech uvedených v článku 2.
O splnění těchto úkolů podávají zprávu Komisi a doloží datum jejich dokončení.
2. Členské státy neučiní ve vztahu k zavedení nebo provozu systémů uvedených v článku 1 nic, co by mohlo ovlivnit celkové vzájemné propojování a interoperabilitu systémů nebo jejich celkovou funkčnost.
Hodlá-li členský stát učinit cokoli, co by mohlo ovlivnit celkové propojování a interoperabilitu systémů nebo jejich celkovou funkčnost, může tak učinit pouze s předchozím souhlasem Komise.
3. Členské státy pravidelně informují Komisi o veškeré činnosti, kterou podnikají podle čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 888/98/ES, aby bylo zajištěno plné využití těchto systémů v celém rozsahu jejich správy.
Článek 4
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem vyhlášení
o společném technickém předpisu pro pohyblivé pozemské stanice (MES) družicových sítí osobních komunikací (S-PCN), včetně přenosných pozemských stanic, pro sítě S-PCN, které pracují ve frekvenčních pásmech 1,6/2,4 GHz v pohyblivé družicové službě (MSS) (oznámeno pod číslem K(1998) 2375) (Text s významem pro EHP)
(98/533/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 98/13/ES ze dne 12. února 1998 o telekomunikačních koncových zařízeních a zařízeních družicových pozemských stanic, včetně vzájemného uznávání jejich shody [1], a zejména na čl. 7 odst. 2 druhou odrážku uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že Komise podle čl.
7 odst. 2 první odrážky uvedené směrnice přijala opatření k určení typu zařízení družicových pozemských stanic, pro která je nutný společný technický předpis, a vymezila oblast působnosti tohoto předpisu;
vzhledem k tomu, že je třeba přijmout odpovídající harmonizované normy, popřípadě části těchto norem s cílem uplatňovat základní požadavky, které mají být uvedeny ve společných technických předpisech;
vzhledem k tomu, že byl Výboru pro schvalování telekomunikačních koncových zařízení (ACTE) předložen návrh podle čl. 29 odst. 2 uvedené směrnice;
vzhledem k tomu, že společný technický předpis přijatý tímto rozhodnutím je v souladu se stanoviskem ACTE,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Toto rozhodnutí se vztahuje na zařízení družicových pozemských stanic, která spadají do oblasti působnosti harmonizované normy uvedené v čl. 2 odst. 1.
2. Tímto rozhodnutím se zavádí společný technický předpis týkající se pohyblivých pozemských stanic (MES) družicových sítí osobních komunikací (S-PCN), včetně přenosných pozemských stanic, pro sítě S-PCN, které pracují ve frekvenčních pásmech 1,6/2,4 GHz v pohyblivé družicové službě (MSS).
Článek 2
1. Společný technický předpis zahrnuje harmonizovanou normu vypracovanou příslušným normalizačním orgánem s cílem v co nejvyšší míře uplatňovat základní požadavky uvedené v článku 17 směrnice 98/13/ES.
Odkaz na tuto normu je uveden v příloze.
2. Zařízení družicových pozemských stanic, na která se vztahuje toto rozhodnutí, musí být v souladu se společným technickým předpisem uvedeným v odstavci 1 a musí splňovat základní požadavky uvedené v čl. 5 písm. a) směrnice 98/13/ES, jakož i požadavky všech ostatních použitelných směrnic, zejména směrnic Rady 73/23/EHS [2] a 89/336/EHS [3].
Článek 3
Oznámené subjekty určené k provádění postupů uvedených v článku 10 směrnice 98/13/ES po vstupu tohoto rozhodnutí v platnost použijí u zařízení družicových pozemských stanic podle čl. 1 odst. 1 tohoto rozhodnutí harmonizovanou normu uvedenou v příloze nebo zajistí její používání.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o společném technickém předpisu pro pohyblivé pozemské stanice (MES) družicových sítí osobních komunikací (S-PCN), včetně přenosných pozemských stanic, pro sítě S-PCN, které pracují ve frekvenčních pásmech 2,0 GHz v pohyblivé družicové službě (MSS) (oznámeno pod číslem K(1998) 2376) (Text s významem pro EHP)
(98/534/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 98/13/ES ze dne 12. února 1998 o telekomunikačních koncových zařízeních a zařízeních družicových pozemských stanic, včetně vzájemného uznávání jejich shody [1], a zejména na čl. 7 odst. 2 druhou odrážku uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že Komise podle čl.
7 odst. 2 první odrážky uvedené směrnice přijala opatření k určení typu zařízení družicových pozemských stanic, pro která je nutný společný technický předpis, a vymezila oblast působnosti tohoto předpisu;
vzhledem k tomu, že je třeba přijmout odpovídající harmonizované normy, popřípadě části těchto norem s cílem uplatňovat základní požadavky, které mají být uvedeny ve společných technických předpisech;
vzhledem k tomu, že byl Výboru pro schvalování telekomunikačních koncových zařízení (ACTE) předložen návrh podle čl. 29 odst. 2 uvedené směrnice;
vzhledem k tomu, že společný technický předpis přijatý tímto rozhodnutím je v souladu se stanoviskem ACTE,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Toto rozhodnutí se vztahuje na zařízení družicových pozemských stanic, která spadají do oblasti působnosti harmonizované normy uvedené v čl. 2 odst. 1.
2. Tímto rozhodnutím se zavádí společný technický předpis týkající se pohyblivých pozemských stanic (MES) družicových sítí osobních komunikací (S-PCN), včetně přenosných pozemských stanic, pro sítě S-PCN, které pracují ve frekvenčních pásmech 2,0 GHz v pohyblivé družicové službě (MSS).
Článek 2
1. Společný technický předpis zahrnuje harmonizovanou normu vypracovanou příslušným normalizačním orgánem s cílem v co nejvyšší míře uplatňovat základní požadavky uvedené v článku 17 směrnice 98/13/ES.
Odkaz na tuto normu je uveden v příloze.
2. Zařízení družicových pozemských stanic, na která se vztahuje toto rozhodnutí, musí být v souladu se společným technickým předpisem uvedeným v odstavci 1 a musí splňovat základní požadavky uvedené v čl. 5 písm. a) směrnice 98/13/ES, jakož i požadavky všech ostatních použitelných směrnic, zejména směrnic Rady 73/23/EHS [2] a 89/336/EHS [3].
Článek 3
Oznámené subjekty určené k provádění postupů uvedených v článku 10 směrnice 98/13/ES po vstupu tohoto rozhodnutí v platnost použijí u zařízení družicových pozemských stanic podle čl. 1 odst. 1 tohoto rozhodnutí harmonizovanou normu uvedenou v příloze nebo zajistí její používání.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o společném technickém předpisu pro zemský letecký telekomunikační systém (TFTS) (oznámeno pod číslem K(1998) 2378) (Text s významem pro EHP)
(98/535/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 98/13/ES ze dne 12. února 1998 o telekomunikačních koncových zařízeních a zařízeních družicových pozemských stanic, včetně vzájemného uznávání jejich shody [1], a zejména na čl. 7 odst.
2 druhou odrážku uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že Komise podle čl. 7 odst. 2 první odrážky uvedené směrnice přijala opatření k určení typu telekomunikačních koncových zařízení, pro která je nutný společný technický předpis, a vymezila oblast působnosti tohoto předpisu;
vzhledem k tomu, že je třeba přijmout odpovídající harmonizované normy, popřípadě části těchto norem, s cílem uplatňovat základní požadavky, které mají být uvedeny ve společných technických předpisech;
vzhledem k tomu, že k zachování přístupu výrobců na trh jsou nutná přechodná ustanovení týkající se zařízení schválených podle vnitrostátních předpisů pro schvalování typu;
vzhledem k tomu, že byl Výboru pro schvalování telekomunikačních koncových zařízení (ACTE) předložen návrh podle čl. 29 odst. 2 uvedené směrnice;
vzhledem k tomu, že společný technický předpis přijatý tímto rozhodnutím je v souladu se stanoviskem ACTE,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Toto rozhodnutí se vztahuje na koncová zařízení určená k připojení k veřejné telekomunikační síti, která spadají do oblasti působnosti harmonizované normy uvedené v čl. 2 odst. 1.
2. Tímto rozhodnutím se zavádí společný technický předpis týkající se technických charakteristik, požadavků na elektrická a mechanická rozhraní a protokolu kontroly přístupu u koncových zařízení, která jsou vhodná a výrobcem nebo jeho zástupcem určena k použití v zemském leteckém telekomunikačním systému (TFTS).
Článek 2
1. Společný technický předpis zahrnuje harmonizovanou normu vypracovanou příslušným normalizačním orgánem s cílem v co nejvyšší míře uplatňovat základní požadavky uvedené v článku 5 směrnice 98/13/ES.
Odkaz na tuto normu je uveden v příloze.
2. Koncová zařízení, na která se vztahuje toto rozhodnutí, musí být v souladu se společným technickým předpisem uvedeným v odstavci 1 a musí splňovat základní požadavky uvedené v čl. 5 písm. a) a b) směrnice 98/13/ES, jakož i požadavky všech ostatních použitelných směrnic, zejména směrnic Rady 73/23/EHS [2] a 89/336/EHS [3].
Článek 3
Oznámené subjekty určené k provádění postupů uvedených v článku 10 směrnice 98/13/ES po vstupu tohoto rozhodnutí v platnost použijí u koncových zařízení podle čl. 1 odst. 1 tohoto rozhodnutí harmonizovanou normu uvedenou v příloze nebo zajistí její používání.
Článek 4
1. Použitelnost vnitrostátních předpisů pro schvalování typu vztahujících se na zařízení, která spadají do oblasti působnosti harmonizované normy uvedené v příloze, končí uplynutím tří měsíců od vstupu tohoto rozhodnutí v platnost.
2. Koncová zařízení schválená podle těchto vnitrostátních předpisů pro schvalování typu mohou být nadále uváděna na vnitrostátní trh a do provozu.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
(oznámeno pod číslem K(1998) 2487) (Text s významem pro EHP)
(98/536/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 96/23/ES ze dne 29. dubna 1996 o kontrolních opatřeních u některých látek a jejich reziduí v živých zvířatech a živočišných produktech a o zrušení směrnic 85/358/EHS a 86/469/EHS a rozhodnutí 89/187/EHS a 91/664/EHS [1], a zejména na čl. 14 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že čl. 14 odst. 1 směrnice 96/23/ES stanoví, že v každém členském státě musí být určena alespoň jedna národní referenční laboratoř pro zjišťování určitých látek a reziduí tak, aby každé reziduum nebo skupina reziduí byla přidělena pouze jedné národní referenční laboratoři;
že v této souvislosti až do 31. prosince 2000 mohou členské státy i nadále svěřit provádění testů na jedno a též reziduum nebo jednu a tutéž skupinu reziduí několika národním laboratořím, které určily před datem přijetí uvedené směrnice;
vzhledem k tomu, že z důvodů právní jednoznačnosti je třeba zrušit některá ustanovení rozhodnutí Komise 93/257/EHS ze dne 15. dubna 1993 o referenčních metodách a seznamu národních referenčních laboratoří pro zjišťování reziduí [2];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Národní referenční laboratoře pro zjišťování reziduí, určené na základě článku 14 směrnice 96/23/ES jsou uvedeny v seznamu v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Článek 4 rozhodnutí 93/257/EHS a příloha téhož rozhodnutí se zrušují.
Článek 3
Toto rozhodnutí se přezkoumá nejpozději do 31. prosince 2000.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 13. července 1998, kterým se schvaluje znění změny obchodních ustanovení smlouvy o Energetické chartě a její prozatímní uplatňování, schválené konferencí o Energetické chartě a mezinárodní konferencí signatářů smlouvy o Energetické chartě
(98/537/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy, ve spojení s první větou čl. 228 odst. 2,
s ohledem na čl. 3 odst. 2 rozhodnutí Rady a Komise 98/181/ES, ESUO, Euratom ze dne 23. září 1997 [1],
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že Evropská společenství a jejich členské státy podepsaly dne 17. prosince 1994 smlouvu o Energetické chartě;
vzhledem k tomu, že Evropská společenství a většina jejich členských států uložily dne 16. prosince 1997 své listiny o schválení nebo ratifikaci u depozitáře, kterým je vláda Portugalské republiky;
vzhledem k tomu, že smlouva o Energetické chartě bude brzy ratifikována ostatními členskými státy;
vzhledem k tomu, že dne 16. dubna 1998 vstoupila smlouva o Energetické chartě v platnost;
vzhledem k tomu, že ode dne jejího podpisu je a nadále bude smlouva o Energetické chartě v rámci možností prozatímně uplatňována signatáři, kteří tuto smlouvu ještě neratifikovali;
vzhledem k tomu, že smlouva o Energetické chartě stanoví přezkoumání jejích obchodních ustanovení s ohledem na výsledky Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání a zařazení energetických zařízení do obchodních ustanovení za účelem přijetí těchto změn konferencí o Energetické chartě;
vzhledem k tomu, že uvedení odkazů na příslušná ustanovení Světové obchodní organizace (WTO) ve smlouvě o Energetické chartě namísto odkazů na ustanovení GATT 1947, jakož i zahrnutí seznamu energetického zařízení do obchodních ustanovení, je v zájmu Společenství;
vzhledem k tomu, že Společenství má výlučné pravomoci v oblasti společné obchodní politiky;
vzhledem k tomu, že současně s konferencí o Energetické chartě se konala mezinárodní konference s cílem umožnit všem signatářům smlouvy o Energetické chartě účast na rozhodovacím procesu;
vzhledem k tomu, že konference o Energetické chartě a uvedená mezinárodní konference ze dne 24. dubna 1998 se dohodly na znění změny obchodních ustanovení smlouvy o Energetické chartě včetně seznamu energetického zařízení, jakož i na rozhodnutích, ujednáních a prohlášeních, které se jich týkají (změna obchodních ustanovení);
vzhledem k tomu, že Společenství by mělo formálně schválit konečné znění změny obchodních ustanovení;
vzhledem k tomu, že tato změna by měla být v souladu se svými ustanoveními prozatímně uplatňována až do svého vstupu v platnost;
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
1. Znění změny obchodních ustanovení ke smlouvě o Energetické chartě, dohodnuté v rámci konference o Energetické chartě a mezinárodní konference dne 24. dubna 1998, včetně seznamu energetického zařízení a s tím souvisejících rozhodnutí, ujednání a prohlášení, se s konečnou platností schvaluje jménem Evropského společenství.
2. Znění změny obchodních ustanovení je přiloženo k tomuto rozhodnutí.
3. Formální schválení znění změny obchodních ustanovení Společenstvím oznámí Komise sekretariátu Energetické charty.
Článek 2
Změna se prozatímně uplatňuje v souladu se svými ustanoveními od devadesátého dne po přijetí konferencí o Energetické chartě a s konečnou platností se uplatňuje ode dne svého vstupu v platnost.
(oznámeno pod číslem K(1998) 2581) (98/539/ES, ESUO, Euratom)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství uhlí a oceli,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii,
s ohledem na nařízení Komise (Euratom, ESUO, ES) č. 3418/93 ze dne 9. prosince 1993, kterým se stanoví prováděcí pravidla k některým ustanovením finančního nařízení ze dne 21. prosince 1977 [1], naposledy pozměněné rozhodnutím 97/594/ESUO, ES, Euratom [2], a zejména na článek 145 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že evropský index spotřebitelských cen (EISC) dosáhl hodnoty 98,6 v prosinci 1995 a 100,7 v prosinci 1996;
vzhledem k tomu, že je třeba opravit článek 1 rozhodnutí 97/594/ESUO, ES, Euratom tak, aby naznačoval, že se paušální částka 98700 ECU jako limit pro pravomoc poradní komise pro nákupy a veřejné zakázky pro veřejné zakázky na dodávky zboží a zařízení jiné než vědecké nebo technické povahy [čl. 110 druhá odrážka písm. b) uvedeného nařízení] použije rovněž jako limit, do kterého lze zadávat veřejné zakázky na základě přímé dohody pro vědecké a technické zařízení a pro provedení stavebních prací (čl. 110 první odrážka uvedeného nařízení),
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Paušální částky stanovené v nařízení (Euratom, ESUO, ES) č. 3418/93 se od 1. ledna 1998 aktualizují takto: (v ECU) _BAR_ Roční indexace _BAR_ 1. leden 1997 _BAR_ 1. leden 1998 _BAR_ _BAR_ _BAR_
Účetní _BAR_ Čl. 31 první odrážka _BAR_ 131 _BAR_ 134 _BAR_
Článek 2
V článku 1 rozhodnutí 37/594/ESUO, ES, Euratom se slova "Čl. 110 druhá odrážka písm. b)" se nahrazuje slovy "Čl. 110 první odrážka a druhá odrážka písm. b)".
Článek 3
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem zveřejnění
o společném technickém předpisu pro požadavky na telefonní aplikace pohyblivých stanic určených pro veřejné digitální buňkové telekomunikační sítě fáze II pracující v pásmu DCS 1800 (2. vydání) (oznámeno pod číslem K(1998) 2561) (Text s významem pro EHP)
(98/542/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 98/13/ES ze dne 12. února 1998 o telekomunikačních koncových zařízeních a zařízeních družicových pozemských stanic, včetně vzájemného uznávání jejich shody [1], a zejména na čl. 7 odst.
2 druhou odrážku uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že Komise podle čl. 7 odst. 2 první odrážky uvedené směrnice přijala opatření k určení typu koncových zařízení, pro která je nutný společný technický předpis, a vymezila oblast působnosti tohoto předpisu;
vzhledem k tomu, že je třeba přijmout odpovídající harmonizované normy, popřípadě části těchto norem s cílem uplatňovat základní požadavky, které mají být uvedeny ve společných technických předpisech;
vzhledem k tomu, že k zachování přístupu výrobců na trh jsou nutná přechodná ustanovení týkající se zařízení schválených podle rozhodnutí Komise 97/629/ES [2];
vzhledem k tomu, že rozhodnutí 97/629/ES by mělo být zrušeno dnem uplynutí přechodného období;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí 97/527/ES [3] by mělo být ke dni 24. října 1998 zrušeno;
vzhledem k tomu, že byl Výboru pro schvalování telekomunikačních koncových zařízení (ACTE) předložen návrh podle čl. 29 odst. 2 uvedené směrnice;
vzhledem k tomu, že společný technický předpis přijatý tímto rozhodnutím je v souladu se stanoviskem ACTE,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Toto rozhodnutí se vztahuje na koncová zařízení určená k připojení k veřejné telekomunikační síti, která spadají do oblasti působnosti harmonizované normy uvedené v čl. 2 odst. 1.
2. Tímto rozhodnutím se zavádí společný technický předpis týkající se požadavků na telefonní aplikace pro koncová zařízení celoevropské buňkové digitální pozemní sítě mobilních telekomunikací s modulací s konstantní obálkou, pracující v pásmu 1800 MHz s odstupem kanálů 200 kHz a používající provozní kanály podle principu TDMA. Rozhodnutí se rovněž vztahuje na koncová zařízení, která mohou pracovat ve frekvenčních pásmech GSM 900 i DCS 1800 MHz.
Článek 2
1. Společný technický předpis zahrnuje harmonizovanou normu vypracovanou příslušným normalizačním orgánem s cílem v co nejvyšší míře uplatňovat základní požadavky uvedené v čl.
5 písm. g) směrnice 98/13/ES.
Odkaz na tuto normu je uveden v příloze I. Použitelné části této normy jsou uvedeny v příloze II.
2. Koncová zařízení, na která se vztahuje toto rozhodnutí, musí být v souladu se společným technickým předpisem uvedeným v odstavci 1 a musí splňovat základní požadavky uvedené v čl. 5 písm. a) a b) směrnice 98/13/ES, jakož i požadavky všech ostatních použitelných směrnic, zejména směrnic Rady 73/23/EHS [4] a 89/336/EHS [5].
Článek 3
Oznámené subjekty určené k provádění postupů uvedených v článku 10 směrnice 98/13/ES po vstupu tohoto rozhodnutí v platnost použijí u koncových zařízení podle čl. 1 odst. 1 tohoto rozhodnutí použitelné části harmonizované normy uvedené v čl. 2 odst. 1 nebo zajistí jejich používání.
Článek 4
1. Rozhodnutí 96/629/ES se zrušuje s účinkem od 4. prosince 1998.
2. Koncová zařízení schválená podle rozhodnutí 96/629/ES mohou být nadále uváděna na trh a do provozu.
3. Rozhodnutí 97/527/ES se zrušuje od 24. října 1998.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o společném technickém předpisu pro požadavky na telefonní aplikace pohyblivých stanic určených pro veřejné digitální buňkové telekomunikační sítě fáze II pracující v pásmu DCS 1800 (2. vydání) (oznámeno pod číslem K(1998) 2562) (Text s významem pro EHP)
(98/543/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 98/13/ES ze dne 12. února 1998 o telekomunikačních koncových zařízeních a zařízeních družicových pozemských stanic, včetně vzájemného uznávání jejich shody [1], a zejména na čl. 7 odst.
2 druhou odrážku uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že Komise podle čl. 7 odst. 2 první odrážky uvedené směrnice přijala opatření k určení typu koncových zařízení, pro která je nutný společný technický předpis, a vymezila oblast působnosti tohoto předpisu;
vzhledem k tomu, že je třeba přijmout odpovídající harmonizované normy, popřípadě části těchto norem s cílem uplatňovat základní požadavky, které mají být uvedeny ve společných technických předpisech;
vzhledem k tomu, že k zachování přístupu výrobců na trh jsou nutná přechodná ustanovení týkající se zařízení schválených podle rozhodnutí Komise 97/529/ES [2];
vzhledem k tomu, že rozhodnutí 97/529/ES by mělo být zrušeno dnem uplynutí přechodného období;
vzhledem k tomu, že byl Výboru pro schvalování telekomunikačních koncových zařízení (ACTE) předložen návrh podle čl. 29 odst. 2 uvedené směrnice;
vzhledem k tomu, že společný technický předpis přijatý tímto rozhodnutím je v souladu se stanoviskem ACTE,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Toto rozhodnutí se vztahuje na koncová zařízení určená k připojení k veřejné telekomunikační síti, která spadají do oblasti působnosti harmonizované normy uvedené v čl. 2 odst. 1.
2. Tímto rozhodnutím se zavádí společný technický předpis týkající se požadavků na telefonní aplikace pro koncová zařízení celoevropské buňkové digitální pozemní sítě mobilních telekomunikací s modulací s konstantní obálkou, pracující v pásmu 1800 MHz s odstupem kanálů 200 kHz a používající provozní kanály podle principu TDMA.
Rozhodnutí se rovněž vztahuje na koncová zařízení, která mohou pracovat ve frekvenčních pásmech GSM 900 i DCS 1800 MHz.
Článek 2
1. Společný technický předpis zahrnuje harmonizovanou normu vypracovanou příslušným normalizačním orgánem s cílem v co nejvyšší míře uplatňovat základní požadavky uvedené v čl.
5 písm. g) směrnice 98/13/ES.
Odkaz na tuto normu je uveden v příloze I. Použitelné části této normy jsou uvedeny v příloze II.
2. Koncová zařízení, na která se vztahuje toto rozhodnutí, musí být v souladu se společným technickým předpisem uvedeným v odstavci 1 a musí splňovat základní požadavky uvedené v čl. 5 písm. a) a b) směrnice 98/13/ES, jakož i požadavky všech ostatních použitelných směrnic, zejména směrnic Rady 73/23/EHS [3] a 89/336/EHS [4].
Článek 3
Oznámené subjekty určené k provádění postupů uvedených v článku 10 směrnice 98/13/ES po vstupu tohoto rozhodnutí v platnost použijí u koncových zařízení podle čl. 1 odst. 1 tohoto rozhodnutí použitelné části harmonizované normy uvedené v čl. 2 odst. 1 nebo zajistí jejich používání.
Článek 4
1. Rozhodnutí 97/529/ES se zrušuje s účinkem od 4. prosince 1998.
2. Koncová zařízení schválená podle rozhodnutí 97/529/ES mohou být nadále uváděna na trh a do provozu.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 24. září 1998 o provádění činností týkajících se společné strategie Společenství pro přístup na trh Komisí
(98/552/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
vzhledem k tomu, že společná obchodní politika by nebyla úplná, kdyby nebyla provázena zvláštními činnostmi na úrovni Společenství určených k odstranění překážek obchodu;
vzhledem k tomu, že nové příležitosti pro průmyslová odvětví Společenství na světovém trhu by proto měly být podporovány politikou Společenství pro přístup na trh směřující k odstranění překážek obchodu;
vzhledem k tomu, že tuto politiku je třeba podporovat zvláštními činnostmi ke zjišťování překážek obchodu a nalézání způsobů, jak je odstranit;
vzhledem k tomu, že k tomuto účelu je třeba přijmout pravidla stanovující základní cíle, jež má Komise sledovat, a prostředky k jejich dosahování,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
1. Při provádění politiky Společenství pro přístup na trh uskutečňuje Komise tyto činnosti:
- zjišťování a rozbor překážek přístupu na trh ve třetích zemích,
- zřizování a vývoj databází a koordinace a šíření informací o překážkách obchodu a o regulaci trhu na mezinárodní a vnitrostátní úrovni,
- studie, které se týkají zejména plnění závazků plynoucích z mezinárodních obchodních dohod třetími zeměmi, nebo v souvislosti s přípravou jednání,
- pořádání seminářů a obdobných fór pro podniky, tvorba a šíření studií, informačních materiálů, publikací a letáků o všech právních a ekonomických aspektech odstraňování překážek obchodu.
2. Při provádění činností podle odstavce 1 dbá Komise na soulad zvláštních činností vyvíjených v rámci nich s různými rysy ostatních politik Společenství.
Článek 2
K provádění činností uvedených v tomto rozhodnutí obdrží Komise potřebné finanční prostředky.
Komise proto zahrne do běžných rozpočtových postupů roční návrhy finančních požadavků na činnosti uvedené v článku 1.
Článek 3
Při provádění činností podle článku 1 je Komisi nápomocen poradní výbor složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci, případně hlasováním.
Stanovisko se uvede do zápisu; kromě toho má každý členský stát právo požádat, aby byl v tomto zápisu uveden jeho postoj.
Komise přihlíží co nejvíce ke stanovisku výboru.
Sdělí výboru způsob, jakým vzala toto stanovisko na vědomí.
ze dne 20. července 1998 o uzavření Dohody o vzájemném uznávání mezi Evropským společenstvím a Kanadou
(98/566/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 ve spojení s čl. 228 odst. 2 první větou a odst. 3 prvním pododstavcem a na čl. 228 odst. 4 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že Dohoda o vzájemném uznávání mezi Evropským společenstvím a Kanadou podepsaná v Londýně dne 14. května 1998 byla sjednána a měla by být schválena;
vzhledem k tomu, že některé úkoly související s prováděním dohody byly svěřeny smíšenému výboru zřízenému uvedenou dohodou, a to zejména pravomoc měnit některé prvky sektorových příloh;
vzhledem k tomu, že je vhodné stanovit vhodné vnitřní postupy pro řádné fungování dohody a že je nutné oprávnit Komisi k provedení některých technických úprav v dohodě a k přijetí rozhodnutí k jejímu provedení,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Dohoda o vzájemném uznávání mezi Evropským společenstvím a Kanadou, včetně jejích příloh, se schvaluje jménem Evropského společenství.
Znění dohody a jejích příloh se připojují k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady provede jménem Společenství oznámení stanovené v článku XIX dohody.
Článek 3
1. Komise, které je nápomocen zvláštní výbor stanovený Radou, zastupuje Společenství ve smíšeném výboru a ve spojených sektorových skupinách zřízených sektorovými přílohami podle článků XI a XII dohody. Po konzultaci s tímto zvláštním výborem přikročí Komise ke jmenováním, výměně informací a požadavkům na ověření podle čl. IX, X, XI odst. 3 písm. c) a e), čl. XII odst. 2 písm. b) a čl. XIII dohody a podle rovnocenných ustanovení sektorových příloh.
2. Postoj Společenství k rozhodnutím, která má přijmout smíšený výbor, nebo případně spojených sektorových skupin, pokud jde o změny sektorových příloh (čl. XI odst. 3 písm. a) a čl. XI odst. 4 dohody) a o ověření splnění požadavků podle čl. VIII a čl. XI odst. 4 písm. c) dohody, stanoví Komise po konzultaci se zvláštním výborem podle odstavce 1 tohoto článku.
3. Ve všech ostatních případech stanoví postoj Společenství ve smíšeném výboru nebo v sektorových skupinách Rada kvalifikovanou většinou na návrh Komise. Tentýž postup se použije pro rozhodnutí přijatá Společenstvím v rámci čl. XV odst. 3 a čl. XIX odst. 4 dohody.
kterým se mění rozhodnutí 93/195/EHS o veterinárních předpisech a veterinárních osvědčeních pro zpětný dovoz evidovaných koní určených pro dostihy, soutěže a kulturní akce po jejich dočasném vývozu (oznámeno pod číslem K(1998) 2954) (Text s významem pro EHP)
(98/567/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/426/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních předpisech pro přesun koňovitých a jejich dovoz ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl.
19 bod ii) uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že v souladu s rozhodnutím Komise 93/195/EHS [2], naposledy pozměněným rozhodnutím 98/360/ES [3], je zpětný dovoz evidovaných koní určených pro dostihy, soutěže a kulturní akce po jejich dočasném vývozu omezen na koně držené v třetí zemi po dobu kratší než 30 dní;
vzhledem k tomu, že z důvodů usnadnění účasti koní pocházejících ze Společenství na dostihu Melbourne Cup konaném
(oznámeno pod číslem K(1998) 2950) (Text s významem pro EHP)
(98/568/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí 97/79/ES [2], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že odborník Komise provedl inspekční návštěvu Guatemaly, aby ověřil podmínky, za nichž se produkují, skladují a expedují do Společenství produkty rybolovu;
vzhledem k tomu, že ustanovení guatemalských právních předpisů v oblasti hygienických kontrol a sledování produktů rybolovu lze považovat za rovnocenná ustanovením směrnice 91/493/EHS;
vzhledem k tomu, že úřad "Dirección General de Servicios Pecuarios (DIGESEPE) del Ministerio de Agricultura, Ganadería y Alimentación" v Guatemale je schopen účinně ověřovat dodržování platných právních předpisů;
vzhledem k tomu, že pravidla pro získání zdravotního osvědčení uvedeného v čl. 11 odst. 4 písm. a) směrnice 91/493/EHS by rovněž měla obsahovat definici vzoru osvědčení, minimální požadavky na jazyk nebo jazyky, v nichž musí být vypracováno, a status osoby zmocněné je podepsat;
vzhledem k tomu, že podle čl. 11 odst. 4 písm. b) směrnice 91/493/EHS je nutné připevnit na balení produktů rybolovu značku, která uvádí název třetí země a schvalovací/registrační číslo provozovny, výrobního plavidla, chladírenského skladu nebo mrazírenského plavidla, z nichž produkty pocházejí;
vzhledem k tomu, že podle čl. 11 odst.
4 písm. c) směrnice 91/493/EHS je nezbytné vypracovat seznam schválených/registrovaných provozoven, výrobních plavidel nebo chladírenských skladů; že by měl být rovněž vypracován seznam mrazírenských plavidel registrovaných podle směrnice 92/48/EHS [3]; že tyto seznamy je třeba vypracovat na základě sdělení DIGESEPE Komisi; že za zajištění shody s ustanoveními, která jsou za tímto účelem stanovena v čl.
11 odst. 4 směrnice 91/493/EHS, proto odpovídá DIGESEPE;
vzhledem k tomu, že DIGESEPE vydal oficiální ujištění, že budou dodržena pravidla uvedená v kapitole V přílohy směrnice 91/493/EHS a splněny požadavky na schválení či registraci provozoven, výrobních plavidel, chladírenských skladů nebo mrazírenských plavidel, z nichž produkty pocházejí, které jsou rovnocenné požadavkům stanoveným uvedenou směrnicí;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příslušným úřadem v Guatemale, který ověřuje a potvrzuje, že produkty rybolovu a akvakultury splňují požadavky směrnice 91/493/EHS, je "Dirección General de Servicios Pecuarios (DIGESEPE) del Ministerio de Agricultura, Ganadería y Alimentación".
Článek 2
Produkty rybolovu a akvakultury pocházející z Guatemaly musejí splňovat tyto podmínky:
1. ke každé zásilce musí být přiložen očíslovaný originál osvědčení o zdravotní nezávadnosti, který je řádně vyplněn, podepsán, opatřen datem a vyhotoven na jednom listu v souladu se vzorem uvedeným v příloze A tohoto rozhodnutí;
2. produkty musejí pocházet ze schválených provozoven, výrobních plavidel nebo chladírenských skladů nebo z registrovaných mrazírenských plavidel uvedených v příloze B tohoto rozhodnutí;
3. s výjimkou volně ložených zmrazených produktů rybolovu určených ke konzervaci musejí být všechna balení nesmazatelně označena slovem "GUATEMALA" a schvalovacím/registračním číslem provozovny, výrobního plavidla, chladírenského skladu nebo mrazírenského plavidla, z nichž pocházejí.
Článek 3
1. Osvědčení uvedené v čl. 2 odst. 1 musí být vypracováno nejméně v jednom úředním jazyce členského státu, v němž se provádějí kontroly.
2. V osvědčení musí být uvedeno jméno, kvalifikace a podpis zástupce DIGESEPE a úřední razítko DIGESEPE v barvě odlišné od barvy ostatních potvrzení.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
(oznámeno pod číslem K(1998) 2952) (Text s významem pro EHP)
(98/569/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/492/EHS ze dne 15. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění živých mlžů na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí 97/79/ES [2], a zejména na článek 9 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že odborník Komise provedl inspekční návštěvu Tuniska, aby ověřil podmínky, za nichž se živí mlži, ostnokožci, pláštěnci a mořští plži produkují, skladují a expedují do Společenství;
vzhledem k tomu, že podle ustanovení právních předpisů Tuniska je za hygienickou kontrolu živých mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů a za sledování hygieny a hygienických podmínek produkce odpovědný úřad "Direction générale de la santé animale (DGSA) du ministère de l’agriculture".
Uvedené právní předpisy zmocňují DGSA, aby v některých oblastech povolil nebo zakázal sběr živých mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů;
vzhledem k tomu, že DGSA a jeho laboratoře jsou schopny účinně ověřovat dodržování platných právních předpisů v Tunisku;
vzhledem k tomu, že se příslušné tuniské úřady zavázaly, že budou pravidelně a rychle sdělovat Komisi údaje o přítomnosti planktonu obsahujícího toxiny v oblastech sběru;
vzhledem k tomu, že příslušné tuniské úřady vydaly oficiální ujištění, že budou dodrženy požadavky uvedené v kapitole V přílohy směrnice 91/492/EHS a požadavky rovnocenné požadavkům stanoveným uvedenou směrnicí pro třídění produkčních a sádkovacích oblastí, schvalování středisek pro expedici a pro čištění a kontrolu veřejného zdraví a sledování produkce; že je třeba Společenství sdělovat zejména jakékoliv změny produkčních oblastí;
vzhledem k tomu, že Tunisko lze zařadit do seznamu třetích zemí, které splňují podmínky rovnocennosti uvedené v čl. 9 odst. 3 písm. a) směrnice 91/492/EHS;
vzhledem k tomu, že by pravidla pro získání osvědčení o zdravotní nezávadnosti uvedeného v čl. 9 odst. 3 písm. b) bodu i) směrnice 91/492/EHS rovněž měla obsahovat definici vzoru osvědčení, minimální požadavky na jazyk nebo jazyky, v nichž musí být vypracováno, status osoby zmocněné je podepsat a na obalu by měla být připevněna značka zdravotní nezávadnosti;
vzhledem k tomu, že by měly být v souladu s čl. 9 odst. 3 písm. b) bodu ii) směrnice 91/492/EHS stanoveny produkční oblasti, v nichž mohou být mlži, ostnokožci, pláštěnci a mořští plži sbíráni a z nichž mohou být vyváženi do Společenství;
9 odst. 3 písm. c) směrnice 91/492/EHS je nezbytné vypracovat seznam provozoven, z nichž je povolen dovoz živých mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů; že tento seznam je třeba vypracovat na základě sdělení DGSA Komisi; že za zajištění shody s ustanoveními, která jsou za tímto účelem stanovena v čl.
9 odst. 3 písm. c) směrnice 91/492/EHS, proto odpovídá DGSA;
vzhledem k tomu, že se použijí zvláštní podmínky dovozu, aniž jsou dotčena rozhodnutí přijatá v souladu se směrnicí Rady 91/67/EHS ze dne 28. ledna 1991 o veterinárních předpisech pro uvádění živočichů pocházejících z akvakultury a produktů akvakultury na trh [3], naposledy pozměněnou směrnicí 97/79/ES;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příslušným úřadem v Tunisku, který ověřuje a potvrzuje, že živí mlži, ostnokožci, pláštěnci a mořští plži, kteří jsou určeni k lidské spotřebě, splňují požadavky směrnice 91/492/EHS, je "Direction générale de la santé animale (DGSA) du ministère de l’agriculture".
Článek 2
Živí mlži, ostnokožci, pláštěnci a mořští plži, kteří jsou určeni k lidské spotřebě a pocházejí z Tuniska, musejí splňovat tyto podmínky:
1. ke každé zásilce musí být přiložen očíslovaný originál osvědčení o zdravotní nezávadnosti, který je řádně vyplněn, podepsán, opatřen datem a vyhotoven na jednom listu v souladu se vzorem uvedeným v příloze A tohoto rozhodnutí;
2. produkty musejí pocházet z povolených produkčních oblastí uvedených v příloze B tohoto rozhodnutí;
3. musejí být baleny do zapečetěných obalů schváleným střediskem pro expedici nebo pro čištění uvedeným na seznamu v příloze C tohoto rozhodnutí;
4. každé balení musí být opatřeno nesmazatelnou značkou zdravotní nezávadnosti obsahující alespoň tyto informace:
- země odeslání: TUNISKO
- druhy (obecný a vědecký název),
- identifikace produkční oblasti a schvalovací číslo střediska pro expedici,
- datum balení uvádějící alespoň den a měsíc.
Článek 3
1. Osvědčení uvedené v čl. 2 odst. 1 musí být vypracováno nejméně v jednom úředním jazyce členského státu, v němž se kontroly provádějí.
2. V osvědčení musí být uvedeno jméno, kvalifikace a podpis zástupce DGSA a úřední razítko téhož úřadu v barvě odlišné od barvy ostatních údajů uvedených na osvědčení.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
(oznámeno pod číslem K(1998) 2978) (Text s významem pro EHP)
(98/570/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí 97/79/ES [2], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že odborník Komise provedl inspekční návštěvu Tuniska, aby ověřil podmínky, za nichž se produkují, skladují a expedují do Společenství produkty rybolovu;
vzhledem k tomu, že ustanovení tuniských právních předpisů v oblasti hygienických kontrol a sledování produktů rybolovu lze považovat za rovnocenná ustanovením směrnice 91/493/EHS;
vzhledem k tomu, že úřad "Direction générale de la santé animale (DGSA) du ministère de l’agriculture" je schopen v Tunisku účinně ověřovat dodržování platných právních předpisů;
vzhledem k tomu, že pravidla pro získání osvědčení o zdravotní nezávadnosti uvedeného v čl. 11 odst. 4 písm. a) směrnice 91/493/EHS by rovněž měla obsahovat definici vzoru osvědčení, minimální požadavky na jazyk nebo jazyky, v nichž musí být vypracováno, a status osoby zmocněné je podepsat;
vzhledem k tomu, že podle čl. 11 odst. 4 písm. b) směrnice 91/493/EHS je nutné připevnit na balení produktů rybolovu značku, která uvádí název třetí země a schvalovací/registrační číslo provozovny, výrobního plavidla, chladírenského skladu nebo mrazírenského plavidla, z nichž produkty pocházejí;
vzhledem k tomu, že podle čl. 11 odst.
4 písm. c) směrnice 91/493/EHS je nezbytné vypracovat seznam schválených provozoven, výrobních plavidel nebo chladírenských skladů; že by měl být rovněž vypracován seznam mrazírenských plavidel registrovaných podle směrnice 92/48/EHS [3]; že tyto seznamy je třeba vypracovat na základě sdělení DGSA Komisi; že za zajištění shody s ustanoveními, která jsou za tímto účelem stanovena v čl.
11 odst. 4 směrnice 91/493/EHS, proto odpovídá DGSA;
vzhledem k tomu, že DGSA vydal oficiální ujištění, že budou dodržena pravidla uvedená v kapitole V přílohy směrnice 91/493/EHS a splněny požadavky na schválení či registraci podniků, výrobních plavidel, chladírenských skladů nebo mrazírenských plavidel, z nichž produkty pocházejí, které jsou rovnocenné požadavkům stanoveným uvedenou směrnicí;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příslušným úřadem v Tunisku, který ověřuje a potvrzuje, že produkty rybolovu a akvakultury splňují požadavky směrnice 91/493/EHS, je "Direction générale de la santé animale (DGSA) du ministère de l’agriculture".
Článek 2
Produkty rybolovu a akvakultury pocházející z Tuniska musejí splňovat tyto podmínky:
1. ke každé zásilce musí být přiložen očíslovaný originál osvědčení o zdravotní nezávadnosti, který je řádně vyplněn, podepsán, opatřen datem a vyhotoven na jednom listu v souladu se vzorem uvedeným v příloze A tohoto rozhodnutí;
2. produkty musejí pocházet ze schválených provozoven, výrobních plavidel nebo chladírenských skladů nebo z registrovaných mrazírenských plavidel uvedených v příloze B tohoto rozhodnutí;
3. s výjimkou volně ložených zmrazených produktů rybolovu určených ke konzervaci musejí být všechna balení nesmazatelně označena slovem "TUNISKO" a schvalovacím/registračním číslem provozovny, výrobního plavidla, chladírenského skladu nebo mrazírenského plavidla, z nichž pocházejí.
Článek 3
1. Osvědčení uvedené v čl. 2 odst. 1 musí být vypracováno nejméně v jednom úředním jazyce členského státu, v němž se provádějí kontroly.
2. V osvědčení musí být uvedeno jméno, kvalifikace a podpis zástupce DGSA a úřední razítko DGSA v barvě odlišné od barvy ostatních potvrzení.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
(oznámeno pod číslem K(1998) 2970) (Text s významem pro EHP)
(98/572/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí 97/79/ES [2], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že odborník Komise provedl inspekční návštěvu Kuby, aby ověřil podmínky, za nichž se produkují, skladují a expedují do Společenství produkty rybolovu;
vzhledem k tomu, že ustanovení právních předpisů Kuby v oblasti hygienických kontrol a sledování produktů rybolovu lze považovat za rovnocenná ustanovením směrnice 91/493/EHS;
vzhledem k tomu, že úřad "Ministerio de la Industria Pesquera (MIP)" na Kubě je schopen účinně ověřovat dodržování platných právních předpisů;
vzhledem k tomu, že pravidla pro získání zdravotního osvědčení uvedeného v čl. 11 odst. 4 písm. a) směrnice 91/493/EHS by rovněž měla obsahovat definici vzoru osvědčení, minimální požadavky na jazyk nebo jazyky, v nichž musí být vypracováno, a status osoby zmocněné je podepsat;
vzhledem k tomu, že podle čl. 11 odst. 4 písm. b) směrnice 91/493/EHS je nutné připevnit na balení produktů rybolovu značku, která uvádí název třetí země a schvalovací/registrační číslo provozovny, výrobního plavidla, chladírenského skladu nebo mrazírenského plavidla, z nichž produkty pocházejí;
vzhledem k tomu, že podle čl. 11 odst.
4 písm. c) směrnice 91/493/EHS je nezbytné vypracovat seznam schválených/registrovaných provozoven, výrobních plavidel nebo chladírenských skladů; že by měl být rovněž vypracován seznam mrazírenských plavidel registrovaných podle směrnice 92/48/EHS [3]; že tyto seznamy je třeba vypracovat na základě sdělení MIP Komisi; že za zajištění shody s ustanoveními, která jsou za tímto účelem stanovena v čl.
11 odst. 4 směrnice 91/493/EHS, proto odpovídá MIP;
vzhledem k tomu, že MIP vydal oficiální ujištění, že budou dodržena pravidla uvedená v kapitole V přílohy směrnice 91/493/EHS a splněny požadavky na schválení či registraci provozoven, výrobních plavidel, chladírenských skladů nebo mrazírenských plavidel, z nichž produkty pocházejí, které jsou rovnocenné požadavkům stanoveným uvedenou směrnicí;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příslušným úřadem na Kubě, který ověřuje a potvrzuje, že produkty rybolovu a akvakultury splňují požadavky směrnice 91/493/EHS, je "Ministerio de la Industria Pesquera (MIP)".
Článek 2
Produkty rybolovu a akvakultury pocházející z Kuby musejí splňovat tyto podmínky:
1. ke každé zásilce musí být přiložen očíslovaný originál osvědčení o zdravotní nezávadnosti, který je řádně vyplněn, podepsán, opatřen datem a vyhotoven na jednom listu v souladu se vzorem uvedeným v příloze A tohoto rozhodnutí;
2. produkty musejí pocházet ze schválených provozoven, výrobních plavidel nebo chladírenských skladů nebo z registrovaných mrazírenských plavidel uvedených v příloze B tohoto rozhodnutí;
3. s výjimkou volně ložených zmrazených produktů rybolovu určených ke konzervaci musejí být všechna balení nesmazatelně označena slovem "KUBA" a schvalovacím/registračním číslem provozovny, výrobního plavidla, chladírenského skladu nebo mrazírenského plavidla, z nichž pocházejí.
Článek 3
1. Osvědčení uvedené v čl. 2 odst. 1 musí být vypracováno nejméně v jednom úředním jazyce členského státu, v němž se provádějí kontroly.
2. V osvědčení musí být uvedeno jméno, kvalifikace a podpis zástupce MIP a úřední razítko MIP v barvě odlišné od barvy ostatních potvrzení.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o společném technickém předpisu pro obecné připojovací požadavky na veřejnou celoevropskou buňkovou digitální pozemní síť mobilních telekomunikací, fáze II (2. vydání) (oznámeno pod číslem K(1998) 2720) (Text s významem pro EHP)
(98/574/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 98/13/ES ze dne 12. února 1998 o telekomunikačních koncových zařízeních a zařízeních družicových pozemských stanic, včetně vzájemného uznávání jejich shody [1], a zejména na čl. 7 odst.
2 druhou odrážku uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že Komise podle čl. 7 odst. 2 první odrážky uvedené směrnice přijala opatření k určení typu telekomunikačních koncových zařízení, pro která je nutný společný technický předpis, a vymezila oblast působnosti tohoto předpisu;
vzhledem k tomu, že je třeba přijmout odpovídající harmonizované normy, popřípadě části těchto norem s cílem uplatňovat základní požadavky, které mají být uvedeny ve společných technických předpisech;
vzhledem k tomu, že k zachování přístupu výrobců na trh jsou nutná přechodná ustanovení týkající se zařízení schválených podle rozhodnutí Komise 96/630/ES [2];
vzhledem k tomu, že rozhodnutí 96/630/ES by mělo být zrušeno dnem uplynutí přechodného období;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 97/526/ES [3] by mělo být ke dni 24. října 1998 zrušeno;
vzhledem k tomu, že byl Výboru pro schvalování telekomunikačních koncových zařízení (ACTE) předložen návrh podle čl. 29 odst. 2 uvedené směrnice;
vzhledem k tomu, že společný technický předpis přijatý tímto rozhodnutím je v souladu se stanoviskem ACTE,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Toto rozhodnutí se vztahuje na koncová zařízení určená k připojení k veřejné telekomunikační síti, která spadají do oblasti působnosti harmonizované normy uvedené v čl. 2 odst. 1.
2. Tímto rozhodnutím se zavádí společný technický předpis týkající se požadavků na přístup koncových zařízení k celoevropské buňkové digitální pozemní síti mobilních telekomunikací s modulací s konstantní obálkou, pracující v pásmu 900 MHz s odstupem kanálů 200 kHz a používající provozní kanály podle principu TDMA.
Článek 2
1. Společný technický předpis zahrnuje harmonizovanou normu vypracovanou příslušným normalizačním orgánem s cílem v co nejvyšší míře uplatňovat základní požadavky uvedené v čl.
5 písm. c) až f) směrnice 98/13/ES.
Odkaz na tuto normu je uveden v příloze I. Použitelné části této normy jsou uvedeny v příloze II.
2. Koncová zařízení, na která se vztahuje toto rozhodnutí, musí být v souladu se společným technickým předpisem uvedeným v odstavci 1 a musí splňovat základní požadavky uvedené v čl. 5 písm. a) a b) směrnice 98/13/ES, jakož i požadavky všech ostatních použitelných směrnic, zejména směrnic Rady 73/23/EHS [4] a 89/336/EHS [5].
Článek 3
Oznámené subjekty určené k provádění postupů uvedených v článku 10 směrnice 98/13/ES po vstupu tohoto rozhodnutí v platnost použijí u koncových zařízení podle čl. 1 odst. 1 tohoto rozhodnutí použitelné části harmonizované normy uvedené v čl. 2 odst. 1 nebo zajistí jejich používání.
Článek 4
1. Rozhodnutí 96/630/ES se zrušuje dnem uplynutí tří měsíců od vstupu tohoto rozhodnutí v platnost.
2. Koncová zařízení schválená podle rozhodnutí 96/630/ES mohou být nadále uváděna na trh a do provozu, pokud toto schválení nebylo uděleno později než tři měsíce ode dne vstupu tohoto rozhodnutí v platnost.
3. Rozhodnutí 97/526/ES se zrušuje od 24. října 1998.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o společném technickém předpisu pro obecné připojovací požadavky na pohyblivé stanice určené pro veřejné digitální buňkové telekomunikační sítě fáze II pracující v pásmu GSM 1800 (2. vydání) (oznámeno pod číslem K(1998) 2721) (Text s významem pro EHP)
(98/575/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 98/13/ES ze dne 12. února 1998 o telekomunikačních koncových zařízeních a zařízeních družicových pozemských stanic, včetně vzájemného uznávání jejich shody [1], a zejména na čl. 7 odst.
2 druhou odrážku uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že Komise podle čl. 7 odst. 2 první odrážky uvedené směrnice přijala opatření k určení typu telekomunikačních koncových zařízení, pro která je nutný společný technický předpis, a vymezila oblast působnosti tohoto předpisu;
vzhledem k tomu, že je třeba přijmout odpovídající harmonizované normy, popřípadě části těchto norem s cílem uplatňovat základní požadavky, které mají být uvedeny ve společných technických předpisech;
vzhledem k tomu, že k zachování přístupu výrobců na trh jsou nutná přechodná ustanovení týkající se zařízení schválených podle rozhodnutí Komise 97/528/ES [2];
vzhledem k tomu, že rozhodnutí 97/528/ES by mělo být zrušeno dnem uplynutí přechodného období;
vzhledem k tomu, že byl Výboru pro schvalování telekomunikačních koncových zařízení (ACTE) předložen návrh podle čl. 29 odst. 2 uvedené směrnice;
vzhledem k tomu, že společný technický předpis přijatý tímto rozhodnutím je v souladu se stanoviskem ACTE,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Toto rozhodnutí se vztahuje na koncová zařízení určená k připojení k veřejné telekomunikační síti, která spadají do oblasti působnosti harmonizované normy uvedené v čl. 2 odst. 1.
2. Tímto rozhodnutím se zavádí společný technický předpis týkající se požadavků na přístup koncových zařízení k veřejným digitálním buňkovým telekomunikačním sítím fáze II pracujícím v pásmu DCS 1800 s odstupem kanálů 200 kHz a používajícím provozní kanály podle principu TDMA.
Rozhodnutí se též vztahuje na koncová zařízení, která mohou pracovat ve frekvenčních pásmech GSM 900 i GSM 1800.
Článek 2
1. Společný technický předpis zahrnuje harmonizovanou normu vypracovanou příslušným normalizačním orgánem s cílem v co nejvyšší míře uplatňovat základní požadavky uvedené v čl.
5 písm. c) až f) směrnice 98/13/ES.
Odkaz na tuto normu je uveden v příloze I. Použitelné části této normy jsou uvedeny v příloze II.
2. Koncová zařízení, na která se vztahuje toto rozhodnutí, musí být v souladu se společným technickým předpisem uvedeným v odstavci 1 a musí splňovat základní požadavky uvedené v čl. 5 písm. a) a b) směrnice 98/13/ES, jakož i požadavky všech ostatních použitelných směrnic, zejména směrnic Rady 73/23/EHS [3] a 89/336/EHS [4].
Článek 3
Oznámené subjekty určené k provádění postupů uvedených v článku 10 směrnice 98/13/ES po vstupu tohoto rozhodnutí v platnost použijí u koncových zařízení podle čl. 1 odst. 1 tohoto rozhodnutí použitelné části harmonizované normy uvedené v čl. 2 odst. 1 nebo zajistí jejich používání.
Článek 4
1. Rozhodnutí 97/528/ES se zrušuje dnem uplynutí tří měsíců od vstupu tohoto rozhodnutí v platnost.
2. Koncová zařízení schválená podle rozhodnutí 97/528/ES mohou být nadále uváděna na trh a do provozu, pokud toto schválení nebylo uděleno později než tři měsíce ode dne vstupu tohoto rozhodnutí v platnost.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o společném technickém předpisu pro koncová zařízení s velmi malou aperturou (VSAT) družicových pozemských stanic, pracující ve frekvenčních pásmech 4 GHz a 6 GHz (oznámeno pod číslem K(1998) 2723) (Text s významem pro EHP)
(98/577/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 98/13/ES ze dne 12. února 1998 o telekomunikačních koncových zařízeních a zařízeních družicových pozemských stanic, včetně vzájemného uznávání jejich shody [1], a zejména na čl. 7 odst.
2 druhou odrážku uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že Komise podle čl. 7 odst. 2 první odrážky uvedené směrnice přijala opatření k určení typu zařízení družicových pozemských stanic, pro která je nutný společný technický předpis, a vymezila oblast působnosti tohoto předpisu;
vzhledem k tomu, že je třeba přijmout odpovídající harmonizované normy, popřípadě části těchto norem s cílem uplatňovat základní požadavky, které mají být uvedeny ve společných technických předpisech;
vzhledem k tomu, že k zachování přístupu výrobců na trh jsou nutná přechodná ustanovení týkající se zařízení schválených podle vnitrostátních předpisů pro schvalování typu;
vzhledem k tomu, že byl Výboru pro schvalování telekomunikačních koncových zařízení (ACTE) předložen návrh podle čl. 29 odst. 2 uvedené směrnice;
vzhledem k tomu, že společný technický předpis přijatý tímto rozhodnutím je v souladu se stanoviskem ACTE,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Toto rozhodnutí se vztahuje na zařízení družicových pozemských stanic, která spadají do oblasti působnosti harmonizované normy uvedené v čl. 2 odst. 1.
2. Tímto rozhodnutím se zavádí společný technický předpis týkající se koncových zařízení s velmi malou aperturou (VSAT) družicových pozemských stanic, pracujících ve frekvenčních pásmech 4 GHz a 6 GHz.
Článek 2
1. Společný technický předpis zahrnuje harmonizovanou normu vypracovanou příslušným normalizačním orgánem s cílem v co nejvyšší míře uplatňovat základní požadavky uvedené v článku 17 směrnice 98/13/ES.
Odkaz na tuto normu je uveden v příloze.
2. Zařízení družicových pozemských stanic, na která se vztahuje toto rozhodnutí, musí být v souladu se společným technickým předpisem uvedeným v odstavci 1 a musí splňovat základní požadavky uvedené v čl. 5 písm. a) a b) směrnice 98/13/ES, jakož i požadavky všech ostatních použitelných směrnic, zejména směrnic Rady 73/23/EHS [2] a 89/336/EHS [3].
Článek 3
Oznámené subjekty určené k provádění postupů uvedených v článku 10 směrnice 98/13/ES po oznámení tohoto rozhodnutí použijí u zařízení družicových pozemských stanic podle čl. 1 odst. 1 tohoto rozhodnutí harmonizovanou normu uvedenou v příloze nebo zajistí její používání.
Článek 4
1. Použitelnost vnitrostátních předpisů pro schvalování typu vztahujících se na zařízení, která spadají do oblasti působnosti harmonizované normy uvedené v příloze, končí uplynutím tří měsíců od přijetí tohoto rozhodnutí.
2. Zařízení družicových pozemských stanic schválená podle těchto vnitrostátních předpisů pro schvalování typu mohou být nadále uváděna na vnitrostátní trh a do provozu.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o společném technickém předpisu pro pohyblivé družicové pozemské stanice (LMES) s nízkou rychlostí přenosu dat pracující ve frekvenčních pásmech 1,5/1,6 GHz (oznámeno pod číslem K(1998) 2724) (Text s významem pro EHP)
(98/578/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 98/13/ES ze dne 12. února 1998 o telekomunikačních koncových zařízeních a zařízeních družicových pozemských stanic, včetně vzájemného uznávání jejich shody [1], a zejména na čl. 7 odst.
2 druhou odrážku uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že Komise podle čl. 7 odst. 2 první odrážky uvedené směrnice přijala opatření k určení typu zařízení družicových pozemských stanic, pro která je nutný společný technický předpis, a vymezila oblast působnosti tohoto předpisu;
vzhledem k tomu, že je třeba přijmout odpovídající harmonizované normy, popřípadě části těchto norem s cílem uplatňovat základní požadavky, které mají být uvedeny ve společných technických předpisech;
vzhledem k tomu, že k zachování přístupu výrobců na trh jsou nutná přechodná ustanovení týkající se zařízení schválených podle vnitrostátních předpisů pro schvalování typu;
vzhledem k tomu, že byl Výboru pro schvalování telekomunikačních koncových zařízení (ACTE) předložen návrh podle čl. 29 odst. 2 uvedené směrnice;
vzhledem k tomu, že společný technický předpis přijatý tímto rozhodnutím je v souladu se stanoviskem ACTE,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Toto rozhodnutí se vztahuje na zařízení družicových pozemských stanic, která spadají do oblasti působnosti harmonizované normy uvedené v čl. 2 odst. 1.
2. Tímto rozhodnutím se zavádí společný technický předpis týkající se pohyblivých družicových pozemských stanic (LMES) s nízkou rychlostí přenosu dat pracujících ve frekvenčních pásmech 1,5/1,6 GHz.
Článek 2
1. Společný technický předpis zahrnuje harmonizovanou normu vypracovanou příslušným normalizačním orgánem s cílem v co nejvyšší míře uplatňovat základní požadavky uvedené v článku 17 směrnice 98/13/ES.
Odkaz na tuto normu je uveden v příloze I.
2. Zařízení družicových pozemských stanic, na která se vztahuje toto rozhodnutí, musí být v souladu se společným technickým předpisem uvedeným v odstavci 1 a musí splňovat základní požadavky uvedené v čl. 5 písm. a) a b) směrnice 98/13/ES, jakož i požadavky všech ostatních použitelných směrnic, zejména směrnic Rady 73/23/EHS [2] a 89/336/EHS [3].
3. V příloze II tabulce A jsou uvedeny mezní hodnoty nežádoucích emisí nad 1000 MHz a vně pásem 1 626,5 MHz až 1 645,5 MHz a 1 656,6 MHz až 1 660,5 MHz, použitelné před 1. červnem 2002.
V příloze II tabulce B jsou uvedeny tyto mezní hodnoty použitelné od 1. června 2002.
Článek 3
Oznámené subjekty určené k provádění postupů uvedených v článku 10 směrnice 98/13/ES po oznámení tohoto rozhodnutí použijí u zařízení družicových pozemských stanic podle čl. 1 odst. 1 tohoto rozhodnutí harmonizovanou normu uvedenou v příloze nebo zajistit její používání.
Článek 4
1. Použitelnost vnitrostátních předpisů pro schvalování typu vztahujících se na zařízení, která spadají do oblasti působnosti harmonizované normy uvedené v příloze, končí uplynutím tří měsíců od přijetí tohoto rozhodnutí.
2. Zařízení družicových pozemských stanic schválená podle těchto vnitrostátních předpisů pro schvalování typu mohou být nadále uváděna na vnitrostátní trh a do provozu.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 6. října 1998, kterým se mění rozhodnutí Komise 97/80/ES, kterým se stanoví prováděcí pravidla ke směrnici Rady 96/16/ES o statistických zjišťováních o mléku a mléčných výrobcích
(98/582/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 96/16/ES ze dne 19. března 1996 o statistických zjišťováních o mléku a mléčných výrobcích [1], a zejména na čl. 3 odst. 2 a čl. 6 odst. 1 této směrnice,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (EHS) č.
804/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [2] stanovuje podmínky pro máslo, které se nalézá ve veřejném intervenčním režimu, a pro máslo, na které je možné poskytovat podporu soukromého skladování; že máslo, které je předmětem veřejného intervenčního řízení, musí být vyrobeno přímo a výhradně z pasterizované smetany; že tato podmínka se nevztahuje na máslo v rámci soukromého skladování; že máslo musí být vyrobeno přímo a výhradně z pasterizované smetany, aby se mohlo kvalifikovat pro určitá opatření poskytujících podporu při prodeji másla na trhu Společenství, a zejména pro účast na programu uvedeném v nařízení Komise (ES) č.
2571/97 [3];
vzhledem k tomu, že velké množství másla, které je předmětem podpor Společenství, v poměru k celkové výrobě způsobuje, že je nutné zavést statistickou základnu, která by byla vhodná pro monitorování různých druhů másla a mohla by zohlednit výše uvedené rozdíly;
vzhledem k tomu, že pro zajištění řádného řízení společné zemědělské politiky, zejména pokud jde o trh s máslem, Komise potřebuje přesná data poskytující spolehlivé informace o přesné situaci u různých druhů másla a ostatních výrobků z mléčných tuků;
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (EHS) č.
2658/87 ze dne 23. července 1987o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [4] již uvádí klasifikaci různých druhůmásla podle kódu kombinované nomenklatury použitelného pro obchod; že za účelem zachování souladu s tímto přístupem je vhodné používat stejnou klasifikaci másla při shromažďování statistických informací v tomto odvětví; že rozhodnutí Komise 97/80/ES ze dne 18. prosince 1996, kterým se stanoví prováděcí pravidla ke směrnici 96/16/ES o statistických zjišťováních o mléku a mléčných výrobcích [5], by tedy mělo být pozměněno;
vzhledem k tomu, že u některých druhů másla a dalších výrobků z mléčných tuků je však dostačující, pokud budou sběr a předávání údajů v tomto stádiu prováděny nepovinně;
vzhledem k tomu, že Stálý výbor pro zemědělskou statistiku nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou; že opatření uvedená v tomto rozhodnutí musí tedy být podle článku 7 směrnice 96/16/ES přijata Radou,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Přílohy I a II k rozhodnutí Komise 97/80/ES se mění způsobem uvedeným v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 13. října 1998 o uzavření Prozatímní dohody o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským společenstvím, Evropským společenstvím uhlí a oceli a Evropským společenstvím pro atomovou energii na jedné straně a s Ázerbájdžánskou republikou na straně druhé jménem Evropského společenství
(98/588/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 ve spojení s čl. 228 odst. 2 první větou a čl. 228 odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k tomu, že do vstupu v platnost Dohody o partnerství a spolupráci mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Ázerbájdžánskou republikou na straně druhé, podepsané v Lucemburku dne 22. dubna 1996, je nezbytné schválit jménem Evropského společenství Prozatímní dohodu o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským společenstvím, Evropským společenstvím uhlí a oceli a Evropským společenstvím pro atomovou energii na jedné straně a Ázerbájdžánskou republikou na straně druhé,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Prozatímní dohoda o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským společenstvím, Evropským společenstvím uhlí a oceli a Evropským společenstvím pro atomovou energii na jedné straně a Ázerbájdžánskou republikou na straně druhé, společně s prohlášeními k této dohodě, se schvaluje jménem Evropského společenství.
Prozatímní dohoda a prohlášení se připojují k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osoby zmocněné podepsat prozatímní dohodu jménem Evropského společenství [2].
Článek 3
Předseda Rady provede jménem Společenství oznámení stanovené v článku 32 prozatímní dohody.
ze dne 13. října 1998 o uzavření Dohody o vědeckotechnické spolupráci mezi Evropským společenstvím a vládou Spojených států amerických
(98/591/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 130 m této smlouvy ve spojení s čl. 228 odst. 2 první větou a čl. 228 odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že Evropské společenství a Spojené státy americké provádějí v oblastech společného zájmu zvláštní programy výzkumu a technologického rozvoje;
vzhledem k tomu, že na základě dřívějších zkušeností obě strany vyjádřily přání stanovit hlubší a širší rámec pro spolupráci v oblasti vědy a technologie;
vzhledem k tomu, že Dohoda o vědeckotechnické spolupráci tvoří část celkové spolupráce mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými vyjádřené zejména v Nové transatlantické agendě přijaté oběma stranami v prosinci 1995;
vzhledem k tomu, že Rada svým rozhodnutím ze dne 25. června 1996 zmocnila Komisi ke sjednání dohody o vědeckotechnické spolupráci mezi Evropským společenstvím a vládou Spojených států amerických;
vzhledem k tomu, že Rada svým rozhodnutím ze dne 1. prosince 1997 rozhodla, že bude podepsána dohoda o vědeckotechnické spolupráci jménem Evropského společenství;
vzhledem k tomu, že uvedená dohoda byla podepsána dne 5. prosince 1997;
vzhledem k tomu, že Dohoda o vědeckotechnické spolupráci mezi Evropským společenstvím a vládou Spojených států amerických má být schválena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda o vědeckotechnické spolupráci mezi Evropským společenstvím a vládou Spojených států amerických se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
V souladu s článkem 12 dohody oznámí předseda Rady, že Společenství splnilo postupy nezbytné pro vstup dohody v platnost.
kterým se mění rozhodnutí Rady 79/542/EHS a rozhodnutí 92/260/EHS, 93/195/EHS a 93/197/EHS, pokud jde o veterinární podmínky pro dovoz, dočasný dovoz a zpětný dovoz evidovaných koní z Thajska (oznámeno pod číslem K(1998) 2962) (Text s významem pro EHP)
(98/594/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/426/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních předpisech pro přesun koňovitých a jejich dovoz ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Finska, Rakouska a Švédska, a zejména na články 12, 13, 15, 16 a na čl.
19 bod ii uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že rozhodnutím Rady 79/542/EHS [2] naposledy pozměněným rozhodnutím Komise 98/146/ES [3] byl stanoven seznam třetích zemí, z nichž členské státy povolují dovoz skotu, prasat, koňovitých, ovcí a koz, čerstvého masa a masných výrobků;
vzhledem k tomu, že veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dočasný dovoz, pro zpětný dovoz evidovaných koní po jejich dočasném vývozu a pro dovoz evidovaných koní stanoví rozhodnutí Komise 92/260/EHS [4], 93/195/EHS [5] a 93/197/EHS [6], všechna naposledy pozměněná rozhodnutím Komise 98/360/ES [7];
vzhledem k tomu, že po veterinární misi Komise v Thajsku se veterinární situace v této zemi jeví z hlediska nákazy koňovitých jako uspokojivá a pod kontrolou dobře strukturovaných a organizovaných veterinárních útvarů;
vzhledem k tomu, že thajské veterinární orgány se zavázaly informovat Komisi a členské státy do 24 hodin telegramem, dálnopisem nebo faxem o potvrzeném výskytu jakékoli infekční nebo nakažlivé choroby uvedené v příloze A směrnice Rady 90/426/EHS nebo přijetí opatření o očkování proti takovým chorobám nebo o změnách v takových opatřeních, a v přiměřené lhůtě o změnách pravidel pro dovoz koňovitých;
vzhledem k tomu, že požadované veterinární podmínky a veterinární osvědčení musí odpovídat veterinární situaci v dotyčné třetí zemi; že v současné době se vztahují pouze na evidované koně;
vzhledem k tomu, že je nutno odpovídajícím způsobem pozměnit rozhodnutí 79/542/EHS, 92/260/EHS, 93/195/EHS a 93/197/EHS;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V příloze rozhodnutí Rady 79/542/EHS části 2 se ve zvláštní kolonce pro koňovité se vkládá nový řádek na místo podle abecedního pořadím kódu ISO:
"TH _BAR_ Thajsko _BAR_ x" _BAR_
Článek 2
Rozhodnutí Komise 92/260/EHS se mění takto:
1. V příloze I se v seznamu třetích zemí skupiny C doplňuje slovo "Thajsko".
2. V příloze II části C se ve výčtu třetích zemí v nadpise veterinárního osvědčení doplňuje slovo "Thajsko".
3. V příloze II části C se v bodu III doplňuje nové písmeno l., které zní:
"1. jestliže koňovitý pochází z Thajska, byl podroben do 10 dnů před vývozem testu reakce vazby komplementu na vozhřivku dne… (5) a na hřebčí nákazu dne… (5) s negativními výsledky při rozředění séra v poměru 1:10 (4)".
4. V příloze II části C se v poznámce pod čarou č. 6 slova "Hongkongu, Japonska, Macaa, Malajského poloostrova a Singapuru" nahrazují slovy "Hongkongu, Japonska, Macaa, Malajského poloostrova, Singapuru a Thajska".
5. V příloze II v částech A, B, C, D a E se v kapitole III písmenu d) doplňuje ve třetí odrážce slovo: "Thajsko (TH)".
Článek 3
Rozhodnutí Komise 93/195/EHS se mění takto:
1. V příloze I se v seznamu třetích zemí skupiny C doplňuje slovo "Thajsko".
2. V příloze II části C se v seznamu třetích zemí v nadpise veterinárního osvědčení doplňuje slovo "Thajsko".
Článek 4
Rozhodnutí Komise 93/197/EHS se mění takto:
1. V příloze I se v seznamu třetích zemí skupiny C doplňuje slovo "Thajsko".
2. V příloze II části C se v nadpisu veterinárního osvědčení slova "Hongkong, Japonsko, Macao, Malajský poloostrov a Singapur" nahrazují slovy "Hongkong, Japonsko, Macao, Malajský poloostrov, Singapur a Thajsko".
3. V příloze II části C bodu III se doplňuje nový odstavec, který zní:
"m) jestliže koňovitý pochází z Thajska, byl podroben do 21 dnů před vývozem testu reakce vazby komplementu na vozhřivku dne… (4) a na hřebčí nákazu dne… (4) s negativními výsledky při rozředění séra v poměru 1:10 (4)".
4. V příloze II části C se v poznámce pod čarou č. 5 slova "Hongkong, Japonsko, Macao, Malajský poloostrov a Singapur" nahrazují slovy "Hongkong, Japonsko, Macao, Malajský poloostrov, Singapur a Thajsko".
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 14. října 1998, kterým se mění rozhodnutí Rady 97/602/ES o seznamu podle čl. 3 odst. 1 druhého pododstavce nařízení (EHS) č. 3254/91 a podle čl. 1 odst. 1 písm. a) nařízení Komise (ES) č. 35/97 (Oznámeno pod číslem K (1998) 3064)
(98/596/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3254/91 ze dne 4. listopadu 1991 o zákazu používání nášlapných pastí ve Společenství a dovozu kožešin a zboží z určitých volně žijících živočichů ze zemí, kde jsou tito živočichové odchytáváni pomocí nášlapných pastí nebo jiných metod odchytu, které nesplňují mezinárodní normy humánního odchytu do pastí [1], a zejména na čl.
3 odst. 1 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 35/97 ze dne 10. ledna 1997, kterým se stanoví pravidla pro vystavování osvědčení pro kožešiny a zboží, které spadají do působnosti nařízení Rady (EHS) č. 3254/91 [2], a zejména čl. 1 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení, se vztahuje pouze na dovoz kožešin živočichů, kteří se nenarodili a nebyli odchováni v zajetí, ze zemí, které jsou uvedeny v seznamu podle čl. 3 odst. 1 druhého pododstavce nařízení (EHS) č. 3254/91;
vzhledem k tomu, že seznam vytvořený rozhodnutím Rady 97/602/ES [3], ve znění rozhodnutí Komise 98/188/ES [4], může mít pouze přechodný charakter; že je nutno jej neprodleně přizpůsobit nově vzniklé situaci, aby nebránil obchodu s kožešinami a výrobky z nich, zejména dojde-li k situaci popsané v čl. 3 odst. 1 nařízení (EHS) č. 3254/91;
vzhledem k tomu, že podle informací, které obdržela Komise od Republiky Chorvatsko, je v této zemi použití nášlapných pastí zakázáno;
vzhledem k tomu, že s účinkem od 1. června 1997 bylo zrušeno nařízení Rady (EHS) č. 3626/82 [5] a nahrazeno nařízením Rady (ES) č. 338/97 ze dne 9. prosince 1996 o ochraně druhů volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin regulováním obchodu s nimi [6]; že byl proto výbor zřízený podle článku 19 nařízení (EHS) č. 3626/82 nahrazen výborem zřízeným podle článku 18 nařízení (ES) č. 338/97;
vzhledem k tomu, že opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem výboru uvedeného v článku 5 nařízení (EHS) č. 3254/91,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 97/602/ES se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o kamenivo (oznámeno pod číslem K(1998) 2923) (Text s významem pro EHP)
(98/598/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [1], ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na čl. 13 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že se na Komisi požaduje, aby mezi dvěma postupy ověřování shody výrobku podle čl. 13 odst. 3 směrnice 89/106/EHS zvolila "v souladu s bezpečností co nejméně obtížný postup"; že to znamená, že je nutné rozhodnout, zda je pro daný výrobek nebo skupinu výrobků systém řízení výroby, za nějž je odpovědný výrobce, nezbytnou a postačující podmínkou ověření shody, nebo zda se z důvodů spojených s plněním kritérií uvedených v čl. 13 odst. 4 pro daný účel požaduje účast schváleného certifikačního orgánu;
vzhledem k tomu, že se v čl. 13 odst.
4 požaduje, aby byl takto stanovený postup uveden v pověřeních a v technických specifikacích; že je tedy žádoucí stanovit výrobky nebo skupiny výrobků, které budou základem pověření a technických specifikací;
vzhledem k tomu, že jsou oba postupy podle čl. 13 odst.
3 podrobně popsány v příloze III směrnice 89/106/EHS; že je tedy nezbytné jasně specifikovat metody, kterými se musí tyto dva postupy uplatňovat podle přílohy III pro každý výrobek nebo skupinu výrobků, neboť příloha III dává určitým systémům přednost;
vzhledem k tomu, že postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. a) odpovídá systémům stanoveným v první možnosti bez průběžného dozoru a v druhé a třetí možnosti bodu ii) oddílu 2 přílohy III a postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. b) odpovídá systémům stanoveným v bodu i) oddílu 2 přílohy III a v první možnosti s průběžným dozorem bodu ii) oddílu 2 přílohy III;
vzhledem k tomu, že opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro stavebnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Shoda výrobků a skupin výrobků stanovených v příloze I se ověřuje postupem, při němž je za systém řízení výroby zajišťující, že výrobek je ve shodě s příslušnými technickými specifikacemi, výlučně odpovědný výrobce.
Článek 2
Shoda výrobků stanovených v příloze II se ověřuje postupem, při němž je kromě systému řízení výroby provozovaném výrobcem do posuzování a dozoru nad řízením výroby nebo samotným výrobkem zapojen schválený certifikační orgán.
Článek 3
Postup ověřování shody stanovený v příloze III musí být uveden v pověřeních pro harmonizované normy.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o střešní lité hydroizolační sestavy (oznámeno pod číslem K(1998) 2924) (Text s významem pro EHP)
(98/599/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [1] ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na čl. 13 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že se na Komisi požaduje, aby mezi dvěma postupy ověřování shody výrobku podle čl. 13 odst. 3 směrnice 89/106/EHS zvolila "v souladu s bezpečností co nejméně obtížný postup"; že to znamená, že je nutné rozhodnout, zda je pro daný výrobek nebo skupinu výrobků systém řízení výroby, za nějž je odpovědný výrobce, nezbytnou a postačující podmínkou ověřování shody, nebo zda se z důvodů spojených s plněním kritérií uvedených v čl. 13 odst. 4 pro daný účel požaduje účast schváleného certifikačního orgánu;
vzhledem k tomu, že se v čl. 13 odst.
4 požaduje, aby byl takto stanovený postup uveden v pověřeních a v technických specifikacích; že je tedy žádoucí stanovit výrobky nebo skupiny výrobků, které budou základem pověření a technických specifikací;
vzhledem k tomu, že jsou oba postupy podle čl. 13 odst.
3 podrobně popsány v příloze III směrnice 89/106/EHS; že je tedy nezbytné jasně specifikovat metody, kterými se musí tyto dva postupy provádět podle přílohy III pro každý výrobek nebo skupinu výrobků, neboť příloha III dává určitým systémům přednost;
vzhledem k tomu, že postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. a) odpovídá systémům stanoveným v první možnosti bez průběžného dozoru a v druhé a třetí možnosti bodu ii) oddílu 2 přílohy III a postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. b) odpovídá systémům stanoveným v bodu i) oddílu 2 přílohy III a v první možnosti s průběžným dozorem bodu ii) oddílu 2 přílohy III;
vzhledem k tomu, že opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro stavebnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Shoda výrobků a skupin výrobků stanovených v příloze I se ověřuje postupem, při němž je za systém řízení výroby v podniku zajišťující, že výrobek je ve shodě s příslušnými technickými specifikacemi, výlučně odpovědný výrobce.
Článek 2
Shoda výrobků stanovených v příloze II se ověřuje postupem, při němž je kromě systému řízení výroby provozovaném výrobcem do posuzování a dozoru nad řízením výroby nebo samotným výrobkem zapojen schválený certifikační orgán.
Článek 3
Postup ověřování shody stanovený v příloze III musí být uveden v pověřeních pro řídící pokyny pro evropská technická schválení.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o samonosné průsvitné střešní sestavy (s výjimkou sestav na bázi skla) (oznámeno pod číslem K(1998) 2926) (Text s významem pro EHP)
(98/600/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [1] ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na čl. 13 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že se na Komisi požaduje, aby mezi dvěma postupy ověřování shody výrobku podle čl. 13 odst. 3 směrnice 89/106/EHS zvolila "v souladu s bezpečností co nejméně obtížný postup"; že to znamená, že je nutné rozhodnout, zda je pro daný výrobek nebo skupinu výrobků systém řízení výroby, za nějž je odpovědný výrobce, nezbytnou a postačující podmínkou ověření shody, nebo zda se z důvodů spojených s plněním kritérií uvedených v čl. 13 odst. 4 pro daný účel požaduje účast schváleného certifikačního orgánu;
vzhledem k tomu, že se v čl. 13 odst.
4 požaduje, aby byl takto stanovený postup uveden v pověřeních a v technických specifikacích; že je tedy žádoucí stanovit výrobky nebo skupiny výrobků, které budou základem pověření a technických specifikací;
vzhledem k tomu, že jsou oba postupy podle čl. 13 odst.
3 podrobně popsány v příloze III směrnice 89/106/EHS; že je tedy nezbytné jasně specifikovat metody, kterými se musí tyto dva postupy provádět podle přílohy III pro každý výrobek nebo skupinu výrobků, neboť příloha III dává určitým systémům přednost;
vzhledem k tomu, že postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. a) odpovídá systémům stanoveným v první možnosti bez průběžného dozoru a v druhé a třetí možnosti bodu ii) oddílu 2 přílohy III a postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. b) odpovídá systémům stanoveným v bodu i) oddílu 2 přílohy III a v první možnosti s průběžným dozorem bodu ii) oddílu 2 přílohy III;
vzhledem k tomu, že opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro stavebnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Shoda výrobků a skupin výrobků stanovených v příloze I se ověřuje postupem, při němž je za systém řízení výroby zajišťující, že výrobek je ve shodě s příslušnými technickými specifikacemi, výlučně odpovědný výrobce.
Článek 2
Shoda výrobků stanovených v příloze II se ověřuje postupem, při němž je kromě systému řízení výroby provozovaném výrobcem do posuzování a dozoru nad řízením výroby nebo samotným výrobkem zapojen schválený certifikační orgán.
Článek 3
Postup ověřování shody stanovený v příloze III musí být uveden v pověřeních pro řídící pokyny pro evropská technická schválení.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o výrobky pro konstrukce vozovek (oznámeno pod číslem K(1998) 2925) (Text s významem pro EHP)
(98/601/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků1 ve znění směrnice 93/68/EHS2, a zejména na čl. 13 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že se na Komisi požaduje, aby mezi dvěma postupy ověřování shody výrobku podle čl. 13 odst. 3 směrnice 89/106/EHS zvolila "v souladu s bezpečností co nejméně obtížný postup"; že to znamená, že je nutné rozhodnout, zda je pro daný výrobek nebo skupinu výrobků systém řízení výroby, za nějž je odpovědný výrobce, nezbytnou a postačující podmínkou ověřování shody, nebo zda se z důvodů spojených s plněním kritérií uvedených v čl. 13 odst. 4 pro daný účel požaduje účast schváleného certifikačního orgánu;
vzhledem k tomu, že se v čl. 13 odst.
4 požaduje, aby byl takto stanovený postup uveden v pověřeních a v technických specifikacích; že je tedy žádoucí stanovit výrobky nebo skupiny výrobků, které budou základem pověření a technických specifikací;
vzhledem k tomu, že jsou oba postupy podle čl. 13 odst.
3 podrobně popsány v příloze III směrnice 89/106/EHS; že je tedy nezbytné jasně specifikovat metody, kterými se musí tyto dva postupy provádět podle přílohy III pro každý výrobek nebo skupinu výrobků, neboť příloha III dává určitým systémům přednost;
vzhledem k tomu, že postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. a) odpovídá systémům stanoveným v první možnosti bez průběžného dozoru a v druhé a třetí možnosti bodu ii) oddílu 2 přílohy III a postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. b) odpovídá systémům stanoveným v bodu i) oddílu 2 přílohy III a v první možnosti s průběžným dozorem bodu ii) oddílu 2 přílohy III;
vzhledem k tomu, že opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro stavebnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Shoda výrobků a skupin výrobků stanovených v příloze I se ověřuje postupem, při němž je za systém řízení výroby zajišťující, že výrobek je ve shodě s příslušnými technickými specifikacemi, výlučně odpovědný výrobce.
Článek 2
Shoda výrobků stanovených v příloze II se ověřuje postupem, při němž je kromě systému řízení výroby provozovaném výrobcem do posuzování a dozoru nad řízením výroby nebo samotným výrobkem zapojen schválený certifikační orgán.
Článek 3
Postup ověřování shody stanovený v příloze III musí být uveden v pověřeních pro harmonizované normy.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o zřizování odborných skupin napomáhajících Komisi s obsahem a hlavními směry klíčových akcí v oblasti výzkumu a technologického rozvoje (oznámeno pod číslem K(1998) 3120) (Text s významem pro EHP) (98/610/ES, Euratom)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii,
vzhledem k tomu, že Komise si za účelem dosažení větší průhlednosti politiky Společenství v oblasti výzkumu a technologického rozvoje a posílení její strategické úlohy přeje větší zapojení všech výzkumných pracovníků (včetně uživatelů) do řízení svých prací;
vzhledem k tomu, že by proto měly být zřízeny odborné skupiny, které by Komisi pomáhaly s obsahem a hlavními směry klíčových akcí uvedených v rozhodnutích Rady o specifických programech provádějících pátý rámcový program Evropského společenství pro činnosti Společenství v oblasti výzkumu, technologického rozvoje a demonstrací [1] a v pátém rámcovém programu Evropského společenství pro atomovou energii pro činnosti v oblasti výzkumu a vzdělávání [2] (dále jen "specifické programy"); že na základě rozhodnutí tyto klíčové akce musí být případně seskupeny na základě daných témat;
vzhledem k tomu, že v této souvislosti je úkolem odborných skupin pomoci vymezit celkovou strategii sledovanou při provádění klíčových akcí nebo seskupení klíčových akcí a vydávat v této věci zcela průhledné a nezávislé závěry;
vzhledem k tomu, že s ohledem na povahu prací by členové těchto skupin měli být vynikající osobnosti vybrané z široké nabídky kandidátů s kvalifikací odpovídající dané práci;
vzhledem k tomu, že navíc složení těchto odborných skupin by mělo brát v úvahu všechny účastníky výzkumu; že z tohoto důvodu je třeba usilovat o vyváženou účast žen a mužů;
vzhledem k tomu, že je třeba zřídit tyto odborné skupiny a vymezit jejich působnost,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Při Komisi se zřizují tyto odborné skupiny:
- skupina "zdraví, výživa a faktory životního prostředí",
- skupina "zvládnutí infekčních chorob",
- skupina "buněčná továrna",
- skupina "stárnutí obyvatelstva",
- skupina "udržitelné zemědělství, rybolov a lesnictví, včetně integrovaného rozvoje zemědělských oblastí",
- skupina "informační společnost",
- skupina "inovační výrobky, postupy a organizace",
- skupina "udržitelná mobilita a různé způsoby dopravy",
- skupina "nové perspektivy aeronautiky",
- skupina "technologie pozemní a námořní dopravy",
- skupina "udržitelné hospodaření s vodou a kvalita vody", a "udržitelné hospodaření s mořskými ekosystémy",
- skupina "planetární změny, klima a biodiverzita",
- skupina "město zítřka a kulturní dědictví",
- skupina "nejčistší energetické systémy" a "hospodárná a účinná energie",
- skupina "zlepšení základů sociálně ekonomických poznatků",
- skupina "řízená termonukleární reakce",
- skupina "štěpení jádra",
za účelem poskytování rad o obsahu a hlavních směrech klíčových akcí nebo seskupení klíčových akcí uvedených ve specifických programech.
Článek 2
Každá odborná skupina:
- navrhuje obecné zásady pro vymezení pracovních programů (včetně sestavování programů výzev k návrhům, kritérií pro hodnocení nepřímých akcí výzkumu a technologického rozvoje, a je-li to možné, stanovení kvantitativně vyjádřených nebo ověřitelných vědeckých a technicko-ekonomických cílů za účelem dosažení cílů klíčových akcí nebo seskupení klíčových akcí),
- předkládá připomínky ke strategickému charakteru prací, které mají být provedeny, a k jejich využití, a k rozboru získaných výsledků za účelem případné změny pracovních programů.
Článek 3
1. Každou odbornou skupinu zřizuje Komise tak, aby bylo zajištěno vyrovnané složení s přihlédnutím k zeměpisnému původu a původnímu oboru jejích členů (průmysl a služby, výzkum a inovace, uživatelé, orgány veřejné správy a společensko-ekonomické kruhy).
Komise se proto také snaží zajistit co nejvyvážejší účast žen a mužů.
2. Postup pro výběr členů odborných skupin je vymezen v příloze spolu se specifickými programy, klíčovými akcemi a seskupeními klíčových akcí, které se těchto odborných skupin týkají.
Článek 4
1. Členy odborné skupiny jmenuje jednotlivě Komise na dobu dvou let.
Jmenování může být jednou prodlouženo nejvýše o dva roky.
Členové skupin zůstávají ve funkci, dokud nejsou nahrazeni nebo jmenováni na další funkční období.
Nemůže-li již člen skupiny účinně přispívat k práci skupiny, stane-li se členem programového výboru nebo odstoupí, jmenuje Komise náhradníka na zbývající část funkčního období postupem uvedeným v příloze.
2. Jména členů odborných skupin se zveřejňují
ze dne 5. října 1998 o uzavření Protokolu, kterým se upravují obchodní aspekty Evropské dohody mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Rumunskem na straně druhé s ohledem na přistoupení Rakouské republiky, Finské republiky a Švédského království k Evropské unii a s ohledem na závěry Uruguayského kola jednání o zemědělství, včetně zlepšení stávajícího preferenčního režimu
(98/626/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 ve spojení s čl. 228 odst. 2 první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu že protokol, kterým se upravují obchodní aspekty Evropské dohody mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Rumunskem na straně druhé (dále jen "protokol"), by měl být schválen s ohledem na přistoupení Rakouské republiky, Finské republiky a Švédského království k Evropské unii a s ohledem na závěry jednání Uruguayského kola o zemědělství, včetně zlepšení stávajícího preferenčního režimu;
vzhledem k tomu, že Komise by měla být zmocněna k přijetí prováděcích pravidel k protokolu, zejména pokud jde o základní a zpracované zemědělské produkty;
1595/97 [1] a nařízení (ES) č. 656/98 [2] již byla stanovena některá prováděcí pravidla k protokolu týkající se základních a zpracovaných zemědělských produktů; že by proto měla být přijata příslušná opatření k zajištění hladkého přechodu z preferenčního režimu uplatňovaného na základě uvedeného nařízení na režim, který stanoví protokol;
vzhledem k tomu, že Dodatečný protokol k Evropské dohodě o obchodu s textilními výrobky mezi Evropským společenstvím a Rumunskem byl naposledy pozměněn rozhodnutím 96/224/ES [3],
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Protokol, kterým se upravují obchodní aspekty Evropské dohody mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Rumunskem na straně druhé s ohledem na přistoupení Finska, Rakouské republiky a Švédského království k Evropské unii a s ohledem na závěry Uruguayského kola jednání o zemědělství, včetně zlepšení stávajícího preferenčního režimu (dále jen "protokol"), se schvaluje jménem Společenství.
Znění protokolu se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
1. Prováděcí pravidla k tomuto rozhodnutí přijme Komise v souladu s postupem stanoveným v článku 23 nařízení (EHS) č. 1766/92 [4] nebo případně v souladu s příslušnými ustanoveními jiných nařízení o společné organizaci trhu nebo v souladu s nařízením (ES) č. 3448/93 [5] nebo nařízením (ES) č. 3066/95 [6].
2. Po vstupu tohoto rozhodnutí v platnost se všechna pravidla, která přijala Komise podle článku 8 nařízení (ES) č. 3066/95 a nařízení (ES) č. 696/98 k provádění koncesí uvedených v protokolu, řídí odstavcem 1.
Článek 3
Předseda Rady provede jménem Společenství oznámení stanovené v článku 6 protokolu.
ze dne 13. listopadu 1998 o sledování situace v Kosovu, přijaté na základě čl. J.4 odst. 2 Smlouvy o Evropské unii
(98/646/SZBP) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. J.4 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na prohlášení (č. 30) o Západoevropské unii připojené k závěrečnému aktu, který byl podepsán při přijetí Smlouvy,
vzhledem k tomu, že Rada dne 26. října 1998 přijala prohlášení vymezující celkový přístup ke Kosovu, včetně plné podpory Evropské unie dohodám podepsaným v Bělehradě dne 16. října 1998 mezi Svazovou republikou Jugoslávie a OBSE a dne 15. října 1998 mezi Svazovou republikou Jugoslávie a NATO, plné podpory OBSE a ověřovací misi v Kosovu a také připravenost Evropské unie přispět k pomoci uprchlíkům a vysídleným osobám;
vzhledem k tomu, že uvedená akce Evropské unie vyžaduje přesné znalosti místní situace v Kosovu; že tuto znalost usnadňují informace získané interpretací snímků z oběžné dráhy;
vzhledem k tomu, že k úkolům Satelitního střediska Západoevropské unie (ZEU) patří poskytování "informací získaných interpretací snímků z oběžné dráhy", mimo jiné pro obecné bezpečnostní pozorování, včetně obecného pozorování oblastí zájmu ZEU, na základě schválení Radou a v rámci podpory ověřování smluv;
vzhledem k tomu, že za těchto podmínek by se Evropská unie měla obrátit na ZEU,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Evropská unie žádá ZEU, aby jí poskytla významné informace, které má Satelitní středisko ZEU
- o stavu provádění dohod podepsaných
kterým se mění rozhodnutí Komise 93/467/EHS, kterým se členské státy opravňují ke stanovení odchylek od některých ustanovení směrnice Rady 77/93/EHS ohledně dubové (Quercus L.) kulatiny s kůrou pocházející z Kanady a ze Spojených států amerických (oznámeno pod číslem K(1998) 3503)
(98/661/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 77/93/EHS ze dne 21. prosince 1976 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství [1], naposledy pozměněnou směrnicí 98/2/ES [2], a zejména na čl. 14 odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na žádosti Belgie, Dánska, Německa, Řecka, Španělska, Francie, Itálie, Lucemburska a Portugalska,
vzhledem k tomu, že podle směrnice 77/93/EHS nesmí být dubová (Quercus L.) kulatina s kůrou pocházející ze severoamerických zemí v zásadě dovážena do Společenství z důvodu nebezpečí zavlečení Ceratocystis fagacearum (Bretz) Hunt; tzv. vadnutí dubů ("oak wilt");
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 93/467/EHS [3] naposledy pozměněné rozhodnutím 96/724/ES [4] stanoví oprávnění k odchylkám pro dubovou (Quercus L.) kulatinu s kůrou pocházející z Kanady a ze Spojených států amerických při splnění zvláštních podmínek;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí 93/467/EHS v posledním znění stanoví, že použitelnost oprávnění končí dnem 31. prosince 1998;
vzhledem k tomu, že na základě informací, které jsou dostupné v současné době, by měly být podmínky odchylek stanovené ve výše uvedeném rozhodnutí zachovány;
vzhledem k tomu, že okolnosti odůvodňující oprávnění k odchylkám stále trvají;
vzhledem k tomu, že by proto oprávnění mělo být prodlouženo o další omezené období;
vzhledem k tomu, že Komise zajistí, aby Kanada a Spojené státy americké zpřístupnily všechny technické informace nezbytné ke sledování účinnosti ochranných opatření požadovaných na základě výše uvedených technických podmínek;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 93/467/EHS se mění takto:
1. V čl. 1 odst. 2 písm. b) se za slovo "– Valencie" vkládá slovo "– Vigo".
2. V článku 3 se den "31. prosince 1998" nahrazuje dnem "31. prosince 2000".
3. V příloze I bodu 7 se číslo "96/724/ES" nahrazuje číslem "98/661/ES".
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se mění rozhodnutí 97/365/ES, kterým se stanoví prozatímní seznamy zařízení třetích zemí, z nichž členské státy povolují dovoz výrobků z hovězího, vepřového, skopového a kozího masa a z masa koňovitých (oznámeno pod číslem K(1998) 3504) (Text s významem pro EHP)
(98/662/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 95/408 ze dne 22. června 1995 o podmínkách pro sestavování prozatímních seznamů zařízení třetích zemí, pro přechodné období, ze kterých jsou členské státy oprávněny dovážet určité produkty živočišného původu, produkty rybolovu nebo živé mlže [1], ve znění rozhodnutí 97/34/ES [2], a zejména na čl.
2 odst. 1 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 97/222/ES [3] stanoví seznam třetích zemí, z nichž členské státy povolují dovoz masných výrobků;
vzhledem k tomu, že pro země uvedené v tomto seznamu stanoví rozhodnutí Komise 97/221/ES [4] požadavky na veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz masných výrobků;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 97/365/ES [5] stanoví prozatímní seznamy zařízení třetích zemí, ze kterých členské státy povolují dovoz výrobků z hovězího, vepřového, skopového a kozího masa a z masa koňovitých;
vzhledem k tomu, že Komise obdržela od Mexika seznam zařízení se zárukami, že plně vyhovují hygienickým požadavkům Společenství a že v opačném případě budou vývozní aktivity zařízení do Evropského společenství pozastaveny;
vzhledem k tomu, že Společenství provedlo kontrolu na místě, která prokázala, že hygienická úroveň těchto zařízení je dostatečná a že tedy mohou být uvedena v prvním seznamu zařízení, ze kterých může být povolen dovoz masných výrobků;
vzhledem k tomu, že pro Mexiko tedy lze stanovit prozatímní seznam zařízení, která vyrábějí masné výrobky;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V příloze rozhodnutí 97/365/EHS se vkládá příloha tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 20. listopadu 1998.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 29. června 1998 o uzavření dohody ve formě výměny dopisů, kterou se mění a rozšiřuje dohoda mezi Evropským společenstvím a Socialistickou republikou Vietnam o obchodu s textilními a oděvními výrobky
(98/669/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 ve spojení s čl. 228 odst. 2 první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že Komise sjednala jménem Evropského společenství Dohodu ve formě výměny dopisů, kterou se mění a rozšiřuje dohoda mezi Evropským společenstvím a Socialistickou republikou Vietnam o obchodu s textilními a oděvními výrobky [1];
vzhledem k tomu, že podle rozhodnutí Rady 98/135/ES [2] až do dokončení postupů požadovaných pro uzavření se tato dohoda provádí prozatímně od 1. ledna 1998;
vzhledem k tomu, že tato dohoda by měla být schválena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Tato dohoda ve formě výměny dopisů, kterou se mění a rozšiřuje dohoda mezi Evropským společenstvím a Socialistickou republikou Vietnam o obchodu s textilními a oděvními výrobky, se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osoby zmocněné podepsat dohodu zavazující Společenství.
Článek 3
Toto rozhodnutí se vyhlásí
kterým se v zásadě uznává úplnost dokumentací předložených k podrobnému zkoumání s ohledem na možné zařazení KIF 3535 (mepanipyrim), imazamoxu (AC 299263), DE 570 (florasulam), fluazolatu (JV 485), Coniothyrium minitans a kyseliny benzoové do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh (oznámeno pod číslem K(1998) 3514) (Text s významem pro EHP)
(98/676/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 98/47/ES [2], a zejména na čl.
6 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že směrnice 91/414/EHS (dále jen "směrnice") stanovila vytvoření seznamu Společenství obsahujícího účinné látky, které jsou povoleny pro použití v přípravcích na ochranu rostlin;
vzhledem k tomu, že žadatelé předložili orgánům členských států dokumentace týkající se šesti účinných látek s cílem dosáhnout jejich zařazení do přílohy I směrnice;
vzhledem k tomu, že společnost Kumiai Chemical Industry Co. Ltd předložila dne 24. října 1997 italským orgánům dokumentaci týkající se účinné látky KIF 3535 (mepanipyrim);
vzhledem k tomu, že společnost Cyanamid Agro SA/NV předložila dne 2. prosince 1997 francouzským orgánům dokumentaci týkající se účinné látky imazamoxu (AC 299263);
vzhledem k tomu, že společnost Dow Agro Sciences předložila dne 2. února 1998 belgickým orgánům dokumentaci týkající se účinné látky DE 570 (florasulam);
vzhledem k tomu, že společnost Twinagro Ltd předložila dne 29. září 1997 orgánům Spojeného království dokumentaci týkající se účinné látky fluazolatu (JV 485);
vzhledem k tomu, že společnost Prophyta GmbH předložila dne 10. září 1997 německým orgánům dokumentaci týkající se účinné látky Coniothyrium minitans;
vzhledem k tomu, že společnost Menno Chemie Vertriebsgesellschaft mbH předložila dne 25. května 1998 německým orgánům dokumentaci týkající se účinné látky kyseliny benzoové;
vzhledem k tomu, že uvedené orgány sdělily Komisi výsledky prvního zkoumání úplnosti dokumentace, pokud jde o požadavky na údaje a informace stanovené v příloze II a – pro alespoň jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku – požadavky stanovené v příloze III směrnice; že v souladu s čl.
6 odst. 2 žadatelé následně předložili dokumentace Komisi a ostatním členským státům;
vzhledem k tomu, že dokumentace týkající se KIF 3535 (mepanipyrim), imazamoxu (AC 299263), DE 570 (florasulam), fluazolatu (JV 485), Coniothyrium minitans a kyseliny benzoové byly postoupeny Stálému rostlinolékařskému výboru dne 7. července 1998;
vzhledem k tomu, že čl. 6 odst. 3 směrnice vyžaduje, aby bylo na úrovni Společenství potvrzeno, že každá z těchto dokumentací v zásadě vyhovuje požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze II a – pro alespoň jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku – požadavkům stanoveným v příloze III směrnice;
vzhledem k tomu, že toto potvrzení je nezbytné k tomu, aby se mohlo pokračovat v podrobném zkoumání dokumentace, a také k tomu, aby bylo členským státům umožněno udělit dočasné povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující tuto účinnou látku při řádném dodržení podmínek stanovených v čl. 8 odst.
vzhledem k tomu, že tímto rozhodnutím není dotčena možnost požádat žadatele o další údaje nebo informace, pokud při podrobném zkoumání vyjde najevo, že jsou takové informace nebo údaje pro přijetí rozhodnutí nezbytné;
vzhledem k tomu, že se členské státy a Komise dohodly na tom, že Itálie bude pokračovat v podrobném zkoumání dokumentace týkající se KIF 3535 (mepanipyrim), Francie v podrobném zkoumání dokumentace týkající se imazamoxu (AC 299263), Belgie v podrobném zkoumání dokumentace týkající se DE 570 (florasulam), Spojené království v podrobném zkoumání dokumentace týkající se fluazolatu (JV 485) a Německo v podrobném zkoumání dokumentací týkajících se Coniothyrium minitans a kyseliny benzoové;
vzhledem k tomu, že Itálie, Francie, Belgie, Spojené království a Německo co možná nejdříve, nejpozději však do jednoho roku, předloží Komisi zprávy o závěrech těchto zkoumání, k nimž se připojí všechna doporučení ohledně zařazení nebo nezařazení a všechny podmínky s tím související; že po obdržení těchto zpráv se bude pokračovat v podrobném zkoumání za odborného přispění všech členských států v rámci Stálého rostlinolékařského výboru;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Níže uvedené dokumentace s ohledem na navržená použití v zásadě vyhovují požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze II a – pro alespoň jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku – požadavkům stanoveným v příloze III směrnice:
1. dokumentace předložená Komisi a členským státům společností Kumiai Chemical Industry Co. Ltd za účelem zařazení účinné látky KIF 3535 (mepanipyrim) do přílohy I směrnice 91/414/EHS, která byla postoupena Stálému rostlinolékařskému výboru dne 7. července 1998;
2. dokumentace předložená Komisi a členským státům společností Cyanamid Agro SA/NV za účelem zařazení účinné látky imazamoxu (AC 299263) do přílohy I směrnice 91/414/EHS, která byla postoupena Stálému rostlinolékařskému výboru dne 7. července 1998;
3. dokumentace předložená Komisi a členským státům společností Dow Agro Sciences za účelem zařazení účinné látky DE 570 (florasulam) do přílohy I směrnice 91/414/EHS, která byla postoupena Stálému rostlinolékařskému výboru dne 7. července 1998;
4. dokumentace předložená Komisi a členským státům společností Twinagro Ltd za účelem zařazení účinné látky fluazolatu (JV 485) do přílohy I směrnice 91/414/EHS, která byla postoupena Stálému rostlinolékařskému výboru dne 7. července 1998;
5. dokumentace předložená Komisi a členským státům společností Prophyta GmbH za účelem zařazení účinné látky Coniothyrium minitans do přílohy I směrnice 91/414/EHS, která byla postoupena Stálému rostlinolékařskému výboru dne 7. července 1998;
6. dokumentace předložená Komisi a členským státům společností Menno Chemie Vertriebsgesellschaft mbH za účelem zařazení účinné látky kyseliny benzoové do přílohy I směrnice 91/414/EHS, která byla postoupena Stálému rostlinolékařskému výboru dne 7. července 1998.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 23. března 1998 o uzavření Úmluvy o účincích průmyslových havárií přesahujících hranice států
(98/685/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 130s odst. 1 této smlouvy, v souvislosti s čl. 228 odst. 2 první větou a čl. 228 odst. 3 prvním pododstavcem,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že se Komise účastnila jménem Společenství jednání o uzavření Úmluvy o účincích průmyslových havárií přesahujících hranice států; že tato úmluva byla podepsána jménem Společenství v Helsinkách dne 18. března 1992;
vzhledem k tomu, že cílem úmluvy je ochrana lidského zdraví a životního prostředí před průmyslovými haváriemi, které mohou mít přeshraniční účinky, a podpora aktivní mezinárodní spolupráce mezi smluvními stranami před, během a po uvedených haváriích;
vzhledem k tomu, že uzavření úmluvy patří do oblasti účasti Společenství na mezinárodních programech pro ochranu životního prostředí doporučených pátým akčním programem pro životní prostředí, jehož obecné zásady byly schváleny Radou a zástupci členských států shromážděných v Radě v usnesení ze dne 1. února 1993 [3];
vzhledem k tomu, že v souladu s principy uvedenými v článku 130s Smlouvy má kontrola nebezpečí závažných havárií s přítomností nebezpečných látek mimořádný význam pro všechny členské státy z hlediska přeshraniční povahy účinků závažných průmyslových havárií s přítomností uvedených látek na životní prostředí a lidské zdraví;
vzhledem k tomu, že směrnice Rady 82/501/EHS ze dne 24. června 1982 o nebezpečí závažných havárií při určitých průmyslových činnostech [4] a směrnice Rady 96/82/ES ze dne 9. prosince 1996 o kontrole nebezpečí závažných havárií s přítomností nebezpečných látek [5] se zaměřují na předcházení závažným haváriím a na omezování jejich důsledků pro člověka a životní prostředí; že tyto směrnice obsahují ustanovení o spolupráci přesahující hranice států;
vzhledem k tomu, že je proto schválení úmluvy pro Společenství nezbytné;
vzhledem k tomu, že pro určité látky, zejména brom, metanol, kyslík a látky nebezpečné životnímu prostředí se mezní množství stanovená ve směrnici 96/82/ES liší od množství uvedených v části I přílohy I úmluvy;
vzhledem k tomu, že není možné, aby Společenství používalo výše uvedená mezní množství pro látky uvedené v příloze I; že pro schválení úmluvy je v této souvislosti třeba vyjádřit výhrady;
vzhledem k tomu, že je nezbytné pro okamžitý vstup úmluvy v platnost, aby smluvní členské státy přistoupily v souladu s platnými předpisy k ratifikaci, přijetí nebo schválení úmluvy a umožnily tak Společenství a jeho členským státům uložit ratifikační listiny, listiny o přijetí nebo o schválení,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Úmluva o účincích průmyslových havárií přesahujících hranice států se schvaluje jménem Společenství s výhradami uvedenými v příloze I tohoto rozhodnutí.
Znění úmluvy se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je pověřen určit osoby oprávněné k uložení listin o schválení jménem Společenství u generálního tajemníka Organizace spojených národů v souladu s článkem 28 úmluvy.
Při uložení listin o schválení s výhradami podle přílohy I ukládá výše uvedená osoba (osoby) také prohlášení o pravomocích, jak je uvedeno v příloze II tohoto rozhodnutí.
Článek 3
Toto rozhodnutí je zveřejněno
ze dne 23. března 1998 o uzavření jménem Evropského společenství Protokolu o dalším snižování emisí síry k Úmluvě o dálkovém znečišťování ovzduší přecházejícím hranice států z roku 1979
(98/686/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 130s ve spojení s první větou čl. 228 odst. 2 a prvním pododstavcem čl. 228 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že Společenství podepsalo dne 14. června 1994 protokol k Úmluvě o dálkovém znečišťování ovzduší přecházejícím hranice státu z roku 1979 (dále jen "protokol");
vzhledem k tomu, že protokol chce stanovit stropy pro emise síry pro všechny strany úmluvy;
vzhledem k tomu, že opatření obsažená v protokolu přispívají k dosažení cílů environmentální politiky Společenství;
vzhledem k tomu, že Společenství a členské státy spolupracují v rámci příslušných pravomocí se třetími stranami a příslušnými mezinárodními organizacemi;
vzhledem k tomu, že v důsledku toho by Společenství mělo protokol schválit,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Protokol o dalším snižování emisí síry k Úmluvě o dálkovém znečišťování ovzduší přecházejícím hranice státu z roku 1979, podepsaný dne14. června 1994, se schvaluje jménem Společenství.
Znění protokolu se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Spolu s listinou o schválení bude uloženo toto usnesení:
"Evropské společenství prohlašuje, že emisní stropy a vážený průměrný procentuální podíl Evropského společenství nesmějí přesáhnout sumu závazků členských států Evropské unie, které ratifikovaly protokol, přičemž zdůrazňuje, že všechny členské státy musí omezit emise SO2 v souladu s emisními stropy stanovenými v příloze II protokolu a v souladu s příslušnými právní předpisy Společenství."
Článek 2
Předseda Rady je v souladu s článkem 14 protokolu oprávněn jmenovat osoby zmocněné uložit jménem Společenství listinu o schválení a usnesení podle článku 1 u generálního tajemníka Organizace spojených národů.
Článek 3
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
(oznámeno pod číslem K(1998) 3586) (Text s významem pro EHP)
(98/695/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Rady 97/79/ES [2], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že odborník z Komise provedl inspekční návštěvu Mexika, aby ověřil podmínky, za nichž se produkují, skladují a expedují do Společenství produkty rybolovu;
vzhledem k tomu, že mexické právní předpisy v oblasti hygienických kontrol a sledování produktů rybolovu lze považovat za rovnocenné ustanovením směrnice 91/493/EHS;
vzhledem k tomu, že úřad "Dirección General de Calidad Sanitaria de Bienes y Servicios (DGCSBS) de la Secretaría de Salud" v Mexiku je schopen účinně ověřovat dodržování platných právních předpisů;
vzhledem k tomu, že pravidla pro získání osvědčení o zdravotní nezávadnosti podle čl. 11 odst. 4 písm. a) směrnice 91/493/EHS musejí také stanovit vzor osvědčení, minimální požadavky na jazyk nebo jazyky, v nichž musí být vypracováno, a funkci osoby, která je zmocněná jej podepsat;
vzhledem k tomu, že podle čl. 11 odst. 4 písm. b) směrnice 91/493/EHS je nutné připevnit na balení produktů rybolovu značku udávající jméno třetí země a schvalovací/registrační číslo provozovny, výrobního plavidla, chladírenského skladu nebo mrazírenského plavidla, z nichž produkty pocházejí;
vzhledem k tomu, že podle čl. 11 odst.
4 písm. c) směrnice 91/493/EHS musí být vypracován seznam schválených provozoven, výrobních plavidel nebo chladírenských skladů; že musí být vypracován seznam mrazírenských plavidel registrovaných v souladu se směrnicí 92/48/EHS [3]; že tyto seznamy musejí být vypracovány na základě sdělení DGCSBS Komisi; že za zajištění souladu s ustanoveními stanovenými k tomuto účelu v čl.
11 odst. 4 směrnice 91/493/EHS proto odpovídá DGCSBS;
vzhledem k tomu, že DGCSBS vydal oficiální ujištění, že budou dodržována pravidla uvedená v kapitole V přílohy směrnice 91/493/EHS a splněny požadavky na schválení nebo registraci provozoven, výrobních plavidel, chladírenských skladů nebo mrazírenských plavidel, které jsou rovnocenné požadavkům stanoveným uvedenou směrnicí;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příslušným úřadem v Mexiku, který ověřuje a potvrzuje, že produkty rybolovu splňují požadavky směrnice 91/493/EHS, je "Dirección General de Calidad Sanitaria de Bienes y Servicios (DGCSBS) de la Secretaría de Salud".
Článek 2
Produkty rybolovu a akvakultury pocházející z Mexika musejí splňovat tyto podmínky:
1. ke každé zásilce musí být přiložen očíslovaný originál osvědčení o zdravotní nezávadnosti, který je řádně vyplněn, podepsán, opatřen datem a vyhotoven na jednom listu v souladu se vzorem uvedeným v příloze A tohoto rozhodnutí;
2. produkty musejí pocházet ze schválených provozoven, výrobních plavidel, chladírenských skladů nebo registrovaných mrazírenských plavidel uvedených v příloze B tohoto rozhodnutí;
3. s výjimkou volně ložených zmrazených produktů rybolovu určených ke konzervaci, musejí být všechna balení nesmazatelně označena slovem "MEXIKO" a schvalovacím/registračním číslem provozovny, výrobního plavidla, chladírenského skladu nebo mrazírenského plavidla, z nichž produkty pocházejí.
Článek 3
1. Osvědčení uvedené v čl. 2 odst. 1 musí být vypracováno nejméně v jednom úředním jazyce členského státu, v němž se kontroly provádí.
2. V osvědčení musí být uvedeno jméno, funkce a podpis zástupce DGCSBS a úřední razítko DGCSBS v barvě odlišné od barvy ostatních údajů uvedených na osvědčení.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 3. prosince 1998 o společných normách týkajících se způsobu vyplňování jednotného vzoru povolení k pobytu
(98/701/SVV) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na společnou akci 97/11/SVV ze dne 16. prosince 1996 o jednotném vzoru povolení k pobytu [1], a zejména na čl. 2 odst. 1 uvedené společné akce,
vzhledem k tomu, že je nezbytné stanovit společné normy týkající se způsobu vyplňování zmíněných vzorů, aby byla zajištěna jejich jednotnost;
vzhledem k tomu, že tímto rozhodnutím není dotčena pravomoc členských států uznávat státy a územní jednotky, jakož i cestovní pasy a cestovní doklady vydané těmito státy či jednotkami; že přidělení kódů v dodatku k tomuto rozhodnutí má čistě administrativní povahu a nedotýká se určování státní příslušnosti osob s bydlištěm ve třetích zemích,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Jednotný vzor povolení k pobytu se vyplňuje v souladu s postupy uvedenými v příloze k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Rada nejméně jednou za rok přezkoumá postupy a kódy uvedené v příloze a v dodatku k tomuto rozhodnutí s cílem jejich úpravy.
Článek 3
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po zveřejnění
ze dne 22. června 1998 o změně rozšiřující Dohodu ITER EDA mezi Evropským společenstvím pro atomovou energii, vládou Japonska, vládou Ruské federace a vládou Spojených států amerických o spolupráci v rámci inženýrských projektových činností pro Mezinárodní termonukleární experimentální reaktor
(98/704/Euratom) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na druhý odstavec článku 101 této smlouvy,
s ohledem na návrh rozhodnutí předložený Komisí,
vzhledem k tomu, že Komise v souladu se směrnicí Rady ze dne 8. dubna 1998 vedla vyjednávání o rozšíření Dohody mezi Evropským společenstvím pro atomovou energii, vládou Japonska, vládou Ruské federace a vládou Spojených států amerických o spolupráci v rámci inženýrských projektových činností (EDA) pro Mezinárodní termonukleární experimentální reaktor (ITER) ("Dohoda ITER EDA");
vzhledem k tomu, že by prodloužení Dohody ITER EDA mělo být schváleno,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Jediný článek
Rozšíření trvání Dohody navrhované Komisí pro Společenství a jeho jménem mezi Evropským společenstvím pro atomovou energii, vládou Japonska, vládou Ruské federace a vládou Spojených států amerických o spolupráci v rámci inženýrských projektových činností pro Mezinárodní termonukleární experimentální reaktor se tímto schvaluje.
Znění změny rozšiřující Dohodu ITER EDA se připojuje k tomuto rozhodnutí, spolu se zněním podmínek prodloužení platnosti dohody ITER EDA.
ze dne 3. listopadu 1998 o uzavření dohody mezi Evropským společenstvím a Chilskou republikou o prekursorech a chemických látkách často používaných k nedovolené výrobě omamných nebo psychotropních látek
(98/708/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy ve spojení s první větou čl. 228 odst. 2 a s čl. 228 odst. 4 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že dne 25. září 1995 Rada zmocnila Komisi, aby jménem Společenství sjednala dohody o kontrole prekursorů drog a chemických látek s členskými státy Organizace amerických států; že na základě tohoto zmocnění Komise ukončila dne 3. prosince 1997 jednání s Chilskou republikou;
vzhledem k tomu, že je vhodné, aby dohoda mezi Evropským společenstvím a Chilskou republikou o prekursorech a chemických látkách často používaných k nedovolené výrobě omamných nebo psychotropních látek byla schválena;
vzhledem k tomu, že je vhodné, aby Rada zmocnila Komisi k tomu, aby po poradě se zvláštním výborem jmenovaným Radou schvalovala jménem Společenství změny, u nichž dohoda stanoví, že mají být přijímány smíšenou kontrolní skupinou; že toto zmocnění musí být omezeno na změny příloh dohody, pokud se týkají látek, které již jsou předmětem úpravy právních předpisů Společenství o prekursorech a chemických látkách,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda mezi Evropským společenstvím a Chilskou republikou o prekursorech a chemických látkách často používaných k nedovolené výrobě omamných nebo psychotropních látek se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat uvedenou dohodu.
Článek 3
Předseda Rady provede jménem Společenství výměnu listin podle článku 12 dohody [1].
Článek 4
1. Společenství je ve smíšené kontrolní skupině uvedené v článku 9 dohody zastoupeno Komisí, jíž jsou nápomocni zástupci členských států.
2. Komise je zmocněna schvalovat jménem Společenství změny příloh dohody přijaté smíšenou kontrolní skupinou postupem podle článku 10 dohody.
Komisi je při plnění tohoto úkolu nápomocen zvláštní výbor, který jmenuje Rada a který má za úkol vypracovat společný postoj.
3. Zmocnění uvedené v odstavci 2 je omezeno na látky, které již jsou předmětem úpravy příslušných právních předpisů Společenství o prekursorech drog a chemických látkách.
Článek 5
Toto rozhodnutí se vyhlásí
kterým se objasňuje příloha A nařízení Rady (ES) č. 2223/96 o Evropském systému národních a regionálních účtů ve Společenství, pokud jde o zásady měření cen a objemů (oznámeno pod číslem K (1998) 3685) (Text s významem pro EHP)
(98/715/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2223/96 ze dne 25. června 1996 o Evropském systému národních a regionálních účtů ve Společenství [1], ve znění nařízení (ES) č. 448/98 [2], a zejména na čl. 2 odst. 2 uvedeného nařízení,
(1) vzhledem k tomu, že je nezbytné zlepšit porovnatelnost údajů mezi členskými státy, které se týkají změn reálného hrubého domácího produktu (HDP), a to s ohledem na provádění článku 2 nařízení Rady (ES) č. 1467/97 ze dne 7. července 1997 o urychlení a vyjasnění postupu při nadměrném schodku [3] a na uplatňování usnesení Evropské rady o paktu o stabilitě a růstu (Amsterodam, 17. června 1997) [4], jakož i obecně s ohledem na cíl mnohostranného dozoru;
(2) vzhledem k tomu, že zavádění hospodářské a měnové unie a dohled nad ní vyžadují porovnatelné, aktuální a spolehlivé informace o struktuře a vývoji hospodářské situace v každém členském státě;
(3) vzhledem k tomu, že Komise se musí podílet na řízení hospodářské a měnové unie, a zejména musí podávat Radě zprávy o rozpočtové situaci a o výši veřejného dluhu v členských státech;
(4) vzhledem k tomu, že hospodářské účty v reálných číslech, tj. upravené o cenové vlivy, jsou základním nástrojem pro rozbor hospodářské a rozpočtové situace země za předpokladu, že jsou sestaveny na základě jednotných zásad, jejichž výklad je jednoznačný; že pro tento účel je nutné prohloubit a posílit doporučení pro výpočet údajů ve stálých cenách v rámci nařízení (ES) č. 2223/96;
(5) vzhledem k tomu, že pro účely politiky Společenství musí Komise používat souhrnné ukazatele národních účtů v reálných číslech, zejména pro dohled nad paktem o stabilitě a růstu;
(6) vzhledem k tomu, že pro vyhodnocení vážnosti hospodářského poklesu musí členské státy obecně brát jako referenční hodnotu roční snížení reálného HDP o minimálně 0,75 %; že překročení této referenční hodnoty po vážném hospodářském poklesu je výjimečné jen v případě, že roční pokles HDP v reálných číslech představuje alespoň 2 %;
(7) vzhledem k tomu, že Komise musí zpřístupnit uživatelům v konkrétních lhůtách reálně vyjádřené výsledky účtů všech členských států, které byly sestaveny podle ustanovení zavedených tímto rozhodnutím, a to zejména s ohledem na dozor nad hospodářskou a měnovou konvergencí;
(8) vzhledem k tomu, že ustanovení zavedená tímto rozhodnutím jsou prvními kroky ke společným účetním pravidlům pro účty členských států v reálných číslech pro potřeby Společenství, což umožní získávat dostatečně kvalitní a mezi členskými státy porovnatelné výsledky;
(9) vzhledem k tomu, že výsledky účtů v reálných číslech pro potřeby Společenství musí podléhat statistickému zpracování a předání Komisi ve lhůtách odpovídajících nařízení (ES) č. 2223/96 a nařízení Rady (ES) č. 3605/93 ze dne 22. listopadu 1993 o použití Protokolu o postupu při nadměrném schodku [5];
(10) vzhledem k tomu, že důležitost těchto účtů, úroveň podrobnosti členění a stav v oblasti statistiky v členských státech vyžadují, aby se výjimečně a dočasně povolily dodatečné lhůty pro zavedení těchto ustanovení členským státům, které při provádění nařízení (ES) č. 2223/96 nemohou objektivně vyhovět pravidlům stanoveným tímto rozhodnutím;
(11) vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistické programy Evropského společenství, zřízeného rozhodnutím Rady 89/382/EHS, Euratom [6], a Výboru pro měnovou a finanční statistiku a statistiku platební bilance, zřízeného rozhodnutím 91/115/EHS [7],
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Účel
Účelem tohoto rozhodnutí je objasnit zásady pro měření cen a objemů obsažené v příloze A kapitole 10 nařízení (ES) č. 2223/96 se zřetelem na potřebu další harmonizace měření cen a objemů.
Objasnění uvedená v tomto rozhodnutí se použijí u údajů předávaných Eurostatu počínaje prvním předáním údajů podle nařízení (ES) č. 2223/96, alespoň u údajů za rok 1995 a pozdější.
Článek 2
Objasnění obecných zásad pro měření cen a objemů
Objasnění obecných zásad, které se musí dodržovat při měření cen a objemů a které jsou obsaženy v kapitole 10 přílohy A nařízení (ES) č. 2223/96, zejména pokud jde základní úroveň agregace, volbu vzorce pro výpočet indexu a volbu základního roku, je uvedeno v příloze I části I tohoto rozhodnutí.
Článek 3
Klasifikace metod podle produktů
V příloze I částech II a III tohoto rozhodnutí jsou uvedeny klasifikace metod podle určitých typů produktů na nejvhodnější metody, alternativy použitelné v případě, že nelze použít nejvhodnější metody, a metody, které se nepoužijí, od prvního předání údajů Eurostatu podle nařízení (ES) č. 2223/96.
Článek 4
Výzkumný program
U produktů, u kterých není klasifikace metod definovaná v článku 3 tohoto rozhodnutí v příloze I tohoto rozhodnutí stanovena, bude tato klasifikace definována na základě posouzení výsledků výzkumného programu, který bude dokončen do konce roku 2000, a po rozhodnutí Výboru pro statistické programy.
Článek 5
Přechodná období
Přechodná období pro používání zásad objasněných v článku 2 jsou stanovena pro každý členský stát v příloze II tohoto rozhodnutí.
Členské státy mohou navíc požádat o poskytnutí přechodných období pro používání metod uvedených v článku 3, o čemž se rozhodne nejpozději do konce roku 1998.
Členský stát, kterému bylo poskytnuto přechodné období a který vykáže za daný rok snížení HDP v reálných číslech vypočítané podle platných národních metod, musí v co největší možné míře pomáhat Eurostatu vyhodnotit rozsah vlivu každé odchylky od zásad obsažených v tomto rozhodnutí.
Článek 6
Seznam
Členské státy poskytnou Eurostatu nejpozději do konce roku 2002 úplný seznam postupů a základních statistických údajů použitých k měření HDP v reálných číslech a k měření jeho složek.
Tento seznam bude obsahovat přinejmenším metody použité v konečných účtech.
Článek 7
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 14. prosince 1998 o systému poplatků Společenství v krmivářském odvětví
(98/728/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech, a zejména na čl. 6 odst. 2 uvedené směrnice [1],
s ohledem na směrnici Rady 95/69/ES ze dne 22. prosince 1995, kterou se stanoví podmínky a postupy pro schvalování a registraci některých provozoven a dodavatelů působících v krmivářském odvětví a kterou se mění směrnice 70/524/EHS, 74/63/EHS, 79/373/EHS a 82/471/EHS, a zejména na článek 14 uvedené směrnice [2],
s ohledem na návrh Komise [3],
vzhledem k tomu, že je třeba, aby poplatky, které mají být vybírány za určité služby ve všech členských státech, byly upraveny na úrovni Společenství;
vzhledem k tomu, že poplatky mohou být vybírány pouze za přezkoumání dokumentace pro vybrané doplňkové látky; že musí být vytvořen seznam příslušných skupin doplňkových látek;
vzhledem k tomu, že poplatky, které mají být vybírány, smějí pokrývat pouze skutečnou mzdu, sociální zabezpečení a administrativní náklady orgánu poskytujícího služby; že je vhodné sestavit úplný seznam nákladů, které musí být vzaty v úvahu pro výpočet uvedených poplatků;
vzhledem k tomu, že by mělo být členským státům umožněno stanovit výši těchto poplatků paušálně, aby nemusely v každém jednotlivém případě předkládat doklady o skutečně vynaložených nákladech;
vzhledem k tomu, že členské státy poskytnutím nezbytných informací musí umožnit Komisi, považuje-li to za nezbytné, změnit přílohy; že takové změny musí být přijaty v souladu s postupem stanoveným tímto rozhodnutím, aby byla založena úzká spolupráce mezi členskými státy a Komisí v rámci Stálého výboru pro krmiva,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Členské státy zajistí, aby byl vybírán poplatek za náklady vzniklé členskému státu vystupujícímu jako zpravodaj v souladu s článkem 4 a čl. 6 odst. 1 směrnice 70/524/EHS při přezkoumání dokumentace týkající se doplňkových látek uvedených v příloze A tohoto rozhodnutí.
2. Členské státy zajistí, aby byl vybírán poplatek za náklady vzniklé při schvalování některých provozoven a dodavatelů v souladu s článkem 5 směrnice 95/69/ES.
3. Pro výpočet poplatků uvedených v odstavcích 1 a 2 se berou v úvahu pouze náklady specifikované v příloze B.
Článek 2
Přílohy mohou být změněny postupem podle článku 5.
Článek 3
Přímá nebo nepřímá náhrada poplatků členskými státy ve smyslu tohoto rozhodnutí se zakazuje.
Uplatňování paušálních částek členským státem při posuzování jednotlivých případů se však nepovažuje za nepřímou náhradu.
Článek 4
1. Členské státy vypracují zprávy o provedení ustanovení tohoto rozhodnutí, v nichž upřesní:
- výši poplatků nebo paušální částky vybírané v každém jednotlivém případě uvedeném v čl. 1 odst. 1 nebo 2,
- způsob výpočtu poplatků na základě faktorů uvedených v příloze B.
Členské státy předají své zprávy Komisi nejpozději do 14. prosince 2000.
2. Na základě zpráv požadovaných podle odstavce 1 předloží Komise Radě nejpozději do 14. prosince 2002 celkovou souhrnnou zprávu o uplatňování tohoto rozhodnutí a v případě potřeby i návrhy na další harmonizaci systémů poplatků v krmivářském odvětví.
Článek 5
1. Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, je Komisi nápomocen Stálý výbor pro krmiva (dále jen "výbor").
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
3. a) Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
b) Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese do tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise s výjimkou případů, kdy se Rada proti opatřením vysloví prostou většinou.
Článek 6
Toto rozhodnutí se použije ode dne 30. června 2000.
Článek 7
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o uzavření Dohody mezi Evropským společenstvím pro atomovou energii (Euratom) a Kanadou o spolupráci v oblasti jaderného výzkumu (oznámeno pod číslem K(1998) 4244)
(98/732/Euratom) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na čl. 101 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na schválení Rady,
vzhledem k tomu, že Dohoda mezi Evropským společenstvím pro atomovou energii (Euratom) a Kanadou o spolupráci v oblasti jaderného výzkumu byla schválena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda mezi Evropským společenstvím pro atomovou energii (Euratom) a Kanadou o spolupráci v oblasti jaderného výzkumu se jménem Evropského společenství pro atomovou energii schvaluje.
Znění uvedené dohody je připojeno k tomuto rozhodnutí [1].
Článek 2
Předseda Komise provede jménem Společenství oznámení stanovené v článku 12 uvedené dohody.
Článek 3
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem následujícím po vyhlášení
o společném technickém předpisu pro pohyblivé družicové pozemské stanice (LMES) pracující ve frekvenčních pásmech 1,5/1,6 GHz (oznámeno pod číslem K(1998) 3695) (Text s významem pro EHP)
(98/734/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 98/13/ES ze dne 12. února 1998 o telekomunikačních koncových zařízeních a zařízeních družicových pozemských stanic, včetně vzájemného uznávání jejich shody [1], a zejména na čl. 7 odst.
2 druhou odrážku uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že Komise podle čl. 7 odst. 2 první odrážky uvedené směrnice přijala opatření k určení typu zařízení družicových pozemských stanic, pro která je nutný společný technický předpis, a vymezila oblast působnosti tohoto předpisu;
vzhledem k tomu, že je třeba přijmout odpovídající harmonizované normy, popřípadě části těchto norem s cílem uplatňovat základní požadavky, které mají být uvedeny ve společných technických předpisech;
vzhledem k tomu, že k zachování přístupu výrobců na trh jsou nutná přechodná ustanovení týkající se zařízení schválených podle vnitrostátních předpisů pro schvalování typu;
vzhledem k tomu, že byl Výboru pro schvalování telekomunikačních koncových zařízení (ACTE) předložen návrh podle čl. 29 odst. 2 uvedené směrnice;
vzhledem k tomu, že společný technický předpis přijatý tímto rozhodnutím je v souladu se stanoviskem ACTE,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Toto rozhodnutí se vztahuje na zařízení družicových pozemských stanic, která spadají do oblasti působnosti harmonizované normy uvedené v čl. 2 odst. 1.
2. Tímto rozhodnutím se zavádí společný technický předpis týkající se pohyblivých družicových pozemských stanic (LMES) pracujících ve frekvenčních pásmech 1,5/1,6 GHz.
Článek 2
1. Společný technický předpis zahrnuje harmonizovanou normu vypracovanou příslušným normalizačním orgánem s cílem v co nejvyšší míře uplatňovat základní požadavky uvedené v článku 17 směrnice 98/13/ES.
Odkaz na tuto normu je uveden v příloze I.
2. Zařízení družicových pozemských stanic, na která se vztahuje toto rozhodnutí, musí být v souladu se společným technickým předpisem uvedeným v odstavci 1 a musí splňovat základní požadavky uvedené v čl. 5 písm. a) a b) směrnice 98/13/ES, jakož i požadavky všech ostatních použitelných směrnic, zejména směrnic Rady 73/23/EHS [2] a 89/336/EHS [3].
3. V příloze II tabulce A jsou uvedeny mezní hodnoty nežádoucích emisí nad 1000 MHz a vně pásem 1626,5 MHz až 1645,5 MHz a 1656,6 MHz až 1660,5 MHz, použitelné před 1. červnem 2002.
V příloze II tabulce B jsou uvedeny tyto mezní hodnoty použitelné od 1. června 2002.
Článek 3
Oznámené subjekty určené k provádění postupů uvedených v článku 10 směrnice 98/13/ES po oznámení tohoto rozhodnutí použijí u zařízení družicových pozemských stanic podle čl. 1 odst. 1 tohoto rozhodnutí harmonizovanou normu uvedenou v příloze nebo zajistí její používání.
Článek 4
1. Použitelnost vnitrostátních předpisů pro schvalování typu vztahujících se na zařízení, která spadají do oblasti působnosti harmonizované normy uvedené v příloze, končí uplynutím tří měsíců od přijetí tohoto rozhodnutí.
2. Zařízení družicových pozemských stanic schválená podle těchto vnitrostátních předpisů pro schvalování typu mohou být nadále uváděna na vnitrostátní trh a do provozu.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 21. prosince 1998 o podrobnostech složení Hospodářského a finančního výboru
(98/743/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 109c odst. 3 této Smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky [2],
s ohledem na stanovisko Měnového výboru [3],
(1) vzhledem k tomu, že Smlouva stanoví, že na počátku třetí etapy hospodářské a měnové unie se zřídí Hospodářský a finanční výbor;
(2) vzhledem k tomu, že Smlouva požaduje, aby Rada přijala podrobná ustanovení týkající se složení Hospodářského a finančního výboru; že každý členský stát, Komise a Evropská centrální banka mají jmenovat nejvíce po dvou členech výboru;
(3) vzhledem k tomu, že úkoly Hospodářského a finančního výboru jsou stanoveny v čl.
109c odst.
2 Smlouvy; že součástí těchto úkolů Hospodářského a finančního výboru je sledovat hospodářskou a finanční situaci členských států a Společenství a pravidelně o ní, zejména o finančních vztazích s třetími zeměmi a mezinárodními institucemi, podávat zprávy Radě a Komisi; že Hospodářský a finanční výbor má přispívat k přípravě prací Rady, mj. k přípravě doporučení, která jsou požadována v rámci mnohostranného dohledu, a hlavních směrů hospodářských politik uvedených v článku 103 Smlouvy a k přípravě rozhodnutí, která jsou požadována jako součást postupu při nadměrném schodku stanoveného v článku 104c Smlouvy; že vzhledem k povaze a důležitosti těchto úkolů je nezbytné, aby členové výboru a jejich náhradníci byli vybíráni z odborníků, kteří prokazují vynikající způsobilost v hospodářské a finanční oblasti;
(4) vzhledem k tomu, že Evropská rada na zasedání ve dnech 12. a 13. prosince 1997 v Lucemburku dospěla v usnesení o koordinaci hospodářských politik ve třetí etapě hospodářské a měnové unie [4] k závěru, že Hospodářský a finanční výbor zajistí rámec, v němž bude možné připravit a uskutečnit porady mezi Radou a Evropskou centrální bankou na úrovni vyšších úředníků; že tito vyšší úředníci budou vybráni z národních centrálních bank, Evropské centrální banky a z vnitrostátních orgánů veřejné správy;
(5) vzhledem k tomu, že se "veřejnou správou" rozumí orgány podřízené ministrům účastnícím se zasedání Rady ve složení pro hospodářství a finance;
(6) vzhledem k tomu, že členstvím úředníků Evropské centrální banky a národních centrálních bank ve výboru není dotčen článek 107 Smlouvy,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Členské státy, Komise a Evropská centrální banka jmenují po dvou členech Hospodářského a finančního výboru.
Mohou rovněž jmenovat dva náhradníky.
Článek 2
Členové výboru a náhradníci jsou vybíráni z řad odborníků, kteří prokazují vynikající způsobilost v hospodářské a finanční oblasti.
Článek 3
Ze dvou členů jmenovaných členskými státy je jeden vybírán z vyšších úředníků veřejné správy a jeden z vyšších úředníků národní centrální banky.
Náhradníci jsou vybíráni podle stejných podmínek.
Článek 4
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
ze dne 21. prosince 1998, kterým se jménem Společenství schvalují změny příloh II a III Bernské úmluvy o ochraně evropských planě rostoucích rostlin, volně žijících živočichů a přírodních stanovišť, které byly přijaty na 17. zasedání stálého výboru úmluvy
(98/746/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 130s odst. 1 a čl. 228 odst. 2 první větu, jakož i odst. 3 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že Evropské společenství je podle rozhodnutí 82/72/EHS [3] smluvní stranou Úmluvy o ochraně evropských volně žijících živočichů, planě rostoucích rostlin a přírodních stanovišť;
vzhledem k tomu, že na 17. zasedání stálého výboru bernské úmluvy, které se konalo ve dnech 1. až 5. prosince 1997 ve Štrasburku, bylo s rozhodující podporou Společenství rozhodnuto o zahrnutí dalších čtyř druhů do přílohy II a dalších 22 druhů do přílohy III úmluvy; že Komise se tohoto zasedání zúčastnila jménem Společenství;
vzhledem k tomu, že dva z těchto druhů spadají do působnosti směrnice Rady 79/409/EHS ze dne 2. dubna 1979 o ochraně volně žijících ptáků [4] a tři z těchto druhů do působnosti směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin [5];
vzhledem k tomu, že podle článku 17 úmluvy vstupují všechny změny příloh v platnost pro smluvní strany v případě, že neoznámí námitky podle odstavce 3 uvedeného článku, tři měsíce po jejich přijetí stálým výborem;
vzhledem k tomu, že podle článku 17 úmluvy musí Společenství schválit změny příloh II a III úmluvy přijaté na 17. zasedání stálého výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Jménem Evropského společenství se schvaluje zahrnutí druhů Acipenser sturio, Puffinus yelkouan, Phalacrocorax aristotelis (ve středomořské oblasti) a Valencia leutournexi do přílohy II Úmluvy o ochraně evropských volně žijících živočichů, planě rostoucích rostlin a přírodních stanovišť a druhů Hippospongia communis, Spongia agaricina, Spongia officinalis, Spongia zimocca, Antiphates sp. plur., Corallium rubrum, Paracentrotus lividus, Homarus gammarus, Maja squinado, Palinurus elephas, Scyllarides latus, Scyllarides pigmaeus, Scyllarus arctus, Epinephelus marginatus, Isurus oxyrinchus, Lamna nasus, Mobula mobular, Prionace glauca, Raja alba, Scioena umbra, Squatina squatina a Umbrina cirrosa (všech 22 druhů ve středomořské oblasti) do přílohy III uvedené úmluvy.
Článek 2
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí č. 18/97, kterým se stanoví vnitřní pravidla pro vyřizování žádostí o přístup k dokumentům, které se nacházejí v držení Dvora
(98/C 259/01) EVROPSKÝ ÚČETNÍ DVŮR,
s ohledem na prohlášení o právu na přístup k informacím připojené k závěrečnému aktu Smlouvy o Evropské unii, které zdůrazňuje, že průhlednost rozhodovacího procesu posiluje demokratickou povahu institucí a veřejnou důvěru ve správu,
s ohledem na závěry zasedání Evropské rady v Birminghamu a Edinburghu podporující Společenství bližší svým občanům,
s ohledem na finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství, a zejména na článek 88 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že Dvůr považuje za žádoucí přijmout vnitřní pravidla pro vyřizování žádostí o přístup k dokumentům, které se nacházejí v jeho držení;
s ohledem na nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 354/83 ze dne 1. února 1983 o otevření historických archivů Evropského hospodářského společenství a Evropského společenství pro atomovou energii veřejnosti [1],
vzhledem k tomu, že tato vnitřní pravidla tvoří součást rámce komunikační a informační politiky Evropských společenství;
vzhledem k tomu, že tato pravidla musí být prováděna s náležitým ohledem na předpisy o důvěrné povaze některých informací,
ROZHODL TAKTO:
Článek 1 Obecná zásada
V rámci těchto vnitřních pravidel a norem upravujících důvěrnost auditů a v jejich mezích má veřejnost přístup k dokumentům Účetního dvora na jakémkoli nosiči informací.
Článek 2 Vyřizování žádostí v prvním stupni
1. Žádosti o přístup k dokumentu musí být podány písemně s dostatečnou přesností; zejména musí obsahovat údaje umožňující určení dotyčného dokumentu nebo dokumentů.
2. Všechny žádosti obdržené Účetním dvorem jsou předány řediteli odboru vnějších vztahů a právní služby a jejich kopie předsedovi a generálnímu tajemníkovi.
Po konzultacích se příslušným členem Dvora prozkoumá ředitel odboru vnějších vztahů a právní služby přípustnost žádosti a rozhodne o dalším postupu.
3. Ředitel odboru vnějších vztahů a právní služby v případě potřeby vyzve žadatele, aby svou žádost upřesnil.
Musí tak učinit do jednoho měsíce od obdržení žádosti.
4. Žadatel má přístup k dokumentu buď tak, že mu je předložen na místě k nahlédnutí, nebo tak, že mu je na jeho náklady zaslána jeho kopie.
Dokumenty jsou k nahlédnutí v prostorách Účetního dvora v Lucemburku, přičemž sedatum a čas dohodne mezi žadatelem a ředitelem odboru vnějších vztahů a právní služby.
Za vydání kopie tištěného dokumentu přesahujícího 30 stran se účtuje standardní poplatek 10 ECU plus 0,05 ECU za list plus případné poštovné.
Poplatky za jiné nosiče se určují jednotlivě a žadatel je o nich informován předem.
5. Ředitel odboru vnějších vztahů a právní služby vyrozumí žadatele písemně do jednoho měsíce ode dne obdržení žádosti o dalším postupu přijatém Dvorem.
Ředitel odboru vnějších vztahů a právní služby nalezne v součinnosti se žadateli vhodné řešení při vyřizování opakovaných žádostí nebo žádostí týkajících se velmi rozsáhlých dokumentů.
V případě zamítnutí žádosti je třeba uvést důvody zamítnutí a žadatel musí být informován o svém právu podat do jednoho měsíce odvolání proti tomuto rozhodnutí a jestliže tak neučiní, má se za to, že svou žádost stáhl.
6. Žádná osoba, které je dokument zaslán, nesmí daný dokument rozmnožovat ani rozšiřovat bez předchozího písemného souhlasu Soudního dvora.
Článek 3 Vyřizování odvolání u žádostí, které byly odmítnuty v prvním stupni
1. Všechna odvolání zaslaná Účetnímu dvoru se předkládají předsedovi Účetního dvora a jejich opisy se zasílají generálnímu tajemníkovi a řediteli odboru vnějších vztahů a právní služby.
2. Předseda Účetního dvora je po konzultacích se skupinou ADAR a členem Dvora příslušným pro předmět sporu zmocněn rozhodnout o odvoláních.
3. Žadatel musí být vyrozuměn o přijatém rozhodnutí o odvolání do dvou měsíců od podání odvolání.
Zamítnutí odvolání musí být odůvodněno a žadatel musí být informován o dostupných opravných prostředcích, tj. o odvolání k soudům a odvolání k ombudsmanovi, za podmínek stanovených v článku 173 a čl. 138e Smlouvy o založení Evropského společenství.
Článek 4 Zvláštní případy a výjimky
1. Pokud se žádost týká dokumentu v držení Účetního dvora, jehož však není Dvůr původcem, potvrdí Účetní dvůr příjem žádosti a označí osobu, orgán nebo instituci, které má být žádost zaslána.
2. Pokud požadovaný dokument byl nebo bude zveřejněn v roce podání žádosti, je žadatel vyzván, aby svou žádost zaslal Úřadu pro úřední tisky Evropských společenství v Lucemburku.
3. Účetní dvůr může odepřít přístup k dokumentům na základě těchto kritérií:
a) ochrana veřejného zájmu (např. veřejná bezpečnost, mezinárodní vztahy, měnová stabilita, soudní řízení, kontrolní a vyšetřovací činnost);
b) ochrana osobnosti a soukromí (zvláště veškeré osobní údaje o úřednících a ostatních zaměstnancích Účetního dvora;
c) ochrana obchodního a průmyslového tajemství;
d) ochrana finančních zájmů Společenství;
e) ochrana důvěrnosti požadované fyzickými nebo právnickými osobami, které poskytly dané údaje, nebo vyžadované právními předpisy členského státu, který dané údaje poskytl.
4. V souladu s povinností důvěrnosti stanovenou v čl.
88 odst. 1 finančního nařízení odepře Účetní dvůr přístup ke všem dokumentům, které obsahují zjištění auditu.
5. Účetní dvůr může odepřít přístup k dokumentům také proto, aby zajistil ochranu tajnosti svých porad.
Pokud Dvůr nerozhodne jinak, platí obecně, že Dvůr odepře přístup ke všem dokumentům vztahujícím se k jeho pracovním metodám.
Článek 5 Vstup v platnost
Toto rozhodnutí přijal Účetní dvůr na svém 543. zasedání dne 20. února 1997.
Nabývá účinku prvním dnem měsíce následujícího po jeho přijetí, tj. dnem 1. března 1997.
Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 2119/98/ES ze dne 24. září 1998 o zřízení sítě epidemiologického dozoru a kontroly přenosných nemocí ve Společenství
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 129 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [3],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy [4], ve světle společného znění schváleného Dohodovacím výborem dne 27. května 1998,
(1) vzhledem k tomu, že prevence nemocí, zejména nejrozšířenějších závažných nemocí, je pro Společenství prioritou vyžadující celkový přístup koordinovaný mezi členskými státy;
(2) vzhledem k tomu, že Evropský parlament v usnesení o politice veřejného zdraví po Maastrichtu [5] vyzval Komisi ke zřízení sítě přesahující hranice za účelem stanovení nemocí podléhajících ohlašovací povinnosti, dále za účelem sběru, aktualizace, analyzování a šíření údajů členských států o těchto nemocích a za účelem spolupráce s vnitrostátními a mezinárodními zařízeními v těchto záležitostech;
(3) vzhledem k tomu, že Rada v usnesení ze dne 2. června 1994 [6] o rámci akcí Společenství v oblasti veřejného zdraví souhlasila Rada s tím, že je v současnosti třeba věnovat prioritu zejména přenosným nemocem;
(4) vzhledem k tomu, že Rada v závěrech ze dne 13. prosince 1993 [7] uvážila, že je potřeba vybudovat na úrovni Společenství síť pro sledování a kontrolu přenosných nemocí s hlavním účelem sbírat a koordinovat informace monitorovacích sítí v členských státech;
(5) vzhledem k tomu, že Rada ve stejných závěrech požádala Komisi, aby ve svých návrzích týkajících se rámce pro akce v oblasti veřejného zdraví věnovala zvláštní pozornost vybudování epidemiologické sítě ve Společenství, s přihlédnutím k existujícím postupům a mechanismům na úrovni Společenství a členských států, a zajištění srovnatelnosti a slučitelnosti údajů;
(6) vzhledem k tomu, že Rada a ministři zdravotnictví, zasedající v Radě, v usnesení ze dne 13. listopadu 1992 o sledování a kontrole přenosných nemocí [8] zdůraznili nutnost zlepšit v rámci Společenství pokrytí a účinnost existujících sítí mezi členskými státy pro sledování přenosných nemocí (včetně datových sítí) a také nutnost udržení, navázání nebo posílení koordinace mezi nimi při sledování výskytu přenosných nemocí tam, kde by taková činnost mohla zhodnotit stávající opatření;
(7) vzhledem k tomu, že ve stejném usnesení Rada a ministři zdravotnictví, zasedající v Radě, zdůraznili význam sběru údajů z členských států o omezeném počtu vzácných a vážných nemocí, které vyžadují velký vzorek pro epidemiologické studie;
(8) vzhledem k tomu, že ve stejném usnesení Rada a ministři zdravotnictví, zasedající v Radě, vyzvali Komisi, aby prověřila, zda je žádoucí upřednostnit určité vhodné návrhy týkající se sledování a kontroly přenosných nemocí, mimo jiné se zřetelem na odhadovanou efektivnost nákladů;
(9) vzhledem k tomu, že v souladu se zásadou subsidiarity může být jakékoliv nové opatření v oblasti nepatřící do výlučné pravomoci Společenství, jako je epidemiologický dozor a kontrola přenosných nemocí, přijato Společenstvím, pouze pokud může být cílů navrhované akce z důvodu rozsahu nebo dopadu navrhovaných akcí dosaženo lépe Společenstvím než členskými státy;
(10) vzhledem k tomu, že různé úrovně a potřeby epidemiologického dozoru nad přenosnými nemocemi v členských státech si žádají založení stálé sítě na úrovni Společenství;
(11) vzhledem k tomu, že opatření, která mají být přijata v oblasti zdraví, musí zohlednit jiné akce Společenství v oblasti veřejného zdraví nebo akce s dopadem na veřejné zdraví;
(12) vzhledem k tomu, že opatření, která mají být učiněna podle tohoto rozhodnutí jsou přijímána bez harmonizace právních předpisů členských států;
(13) vzhledem k tomu, že rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 647/96/ES ze dne 29. března 1996 o přijetí programu akce Společenství o prevenci AIDS s některých dalších přenosných nemocí v rámci akcí v oblasti veřejného zdraví (1996 až 2000) [9] předpokládá četné akce Společenství pro vytvoření a rozvoj sítí pro sledování a kontrolu některých přenosných nemocí, jejich včasné odhalování a podporu výcviku terénních epidemiologů;
(14) vzhledem k tomu, že je nutné prohloubit spolupráci s příslušnými mezinárodními organizacemi, zejména se Světovou zdravotnickou organizací, hlavně pokud jde o klasifikaci nemocí, a používat vhodnou terminologii a technologii;
(15) vzhledem k tomu, že je nutné podporovat spolupráci se třetími zeměmi, zejména v případech prvotního nebo opakovaného výskytu vážných přenosných nemocí;
(16) vzhledem k tomu, že nedávný prvotní nebo opakovaný výskyt vážných přenosných nemocí ukazuje, že v naléhavé situaci musí být všechny potřebné informace a údaje shromážděné v souladu s dohodnutou metodologií rychle sdělena Komisi;
(17) vzhledem k tomu, že za účelem zajištění ochrany obyvatelstva v případě ohrožení si musí členské státy ihned vyměnit odpovídající údaje a informace prostřednictvím sítě Společenství; že je třeba trvale upřednostňovat ochranu veřejného zdraví;
(18) vzhledem k tomu, že směrnice Rady 92/117/EHS ze dne 17. prosince 1992 o ochranných opatřeních proti některým zoonózám a některým původcům zoonóz u zvířat a v produktech živočišného původu se zaměřením na předcházení ohniskům infekce a otravám z potravin [10] se vztahuje rovněž způsobem na informace o zoonózách postihujících člověka; že uvedená směrnice stanoví systém pro sběr a přenos informací o specifických zoonózách a původcích zoonóz;
(19) vzhledem k tomu, že vybudování sítě pro epidemiologický dozor a kontrolu přenosných nemocí na úrovni Společenství nutně předpokládá dodržování právních předpisů týkajících se ochrany jednotlivců s ohledem na zpracování osobních údajů a zavedení opatření, jež zajistí důvěrnost a bezpečnost těchto údajů; že v této souvislosti Evropský parlament a Rada přijaly směrnici 95/46/ES [11];
(20) vzhledem k tomu, že projekty Společenství v oblasti telematické výměny dat mezi správami (IDA) [12] a projekty G7 by měly být úzce koordinovány s prováděním akcí Společenství týkajících se epidemiologického dozoru a kontroly přenosných nemocí;
(21) vzhledem k tomu, že je třeba vzít v úvahu úsilí vyvinuté na podporu mezinárodní spolupráce v této oblasti, zejména jako součásti společného akčního plánu se Spojenými státy;
(22) vzhledem k tomu, že je v případě ohrožení důležité posílit spolupráci mezi příslušnými vnitrostátními strukturami nebo orgány, zejména pokud jde o identifikaci biologických vzorků;
(23) vzhledem k tomu, že se žádné postupy Společenství, které mohou být přijaty pro rychlou výměnu informací, nedotýkají práv a povinností členských států vyplývajících z dvoustranných nebo mnohostranných smluv a dohod;
(24) vzhledem k tomu, že je nutné stanovit postup při podpoře koordinace mezi členskými státy, pokud jde o opatření, která se tyto státy mohou rozhodnout přijmout za účelem kontroly šíření přenosných nemocí; že přijetí a provádění takových opatření spadá do výlučné pravomoci členských států;
(25) vzhledem k tomu, že je důležité, aby Komise zprovoznila síť Společenství v úzké spolupráci s členskými státy; že je proto nutné stanovit postup na zajištění plné účasti členských států na zprovoznění sítě;
(26) vzhledem k tomu, že náklady, jež vzniknou provozem sítě na úrovni Společenství, by měly být hrazeny z prostředků Společenství nebo z příslušných programů Společenství;
(27) vzhledem k tomu, že náklady, jež vzniknou provozem sítě na vnitrostátní úrovni, musí financovat samotné členské státy, pokud předpisy Společenství nestanoví jinak;
(28) vzhledem k tomu, že 20. prosince 1994 byl dohodnut modus vivendi mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí týkající se prováděcích opatření k aktům přijatým v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy [13],
PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Cílem tohoto rozhodnutí je s pomocí Komise vybudovat na úrovni Společenství síť na podporu spolupráce a koordinace mezi členskými státy s cílem zdokonalit ve Společenství prevenci a kontrolu skupin přenosných nemocí uvedených v příloze.
Síť se použije pro:
- epidemiologický dozor nad těmito nemocemi a
- systém včasného varování a reakce pro účely prevence a kontroly těchto nemocí.
Pokud jde o epidemiologický dozor, zřídí se síť zahájením stálé vzájemné komunikace, s využitím všech vhodných technických prostředků, mezi Komisí a těmi strukturami nebo orgány, které jsou na úrovni každého členského státu a pod jeho odpovědností příslušné na vnitrostátní úrovni a jsou pověřeny sběrem informací vztahujících se k epidemiologickém dozoru nad přenosnými nemocemi, a stanovením postupů pro šíření odpovídajících údajů vyplývajících z dozoru na úrovni Společenství.
Pokud jde o systém včasného varování a reakce, zřídí se síť zahájením stálé vzájemné komunikace pomocí vhodných prostředků mezi Komisí a orgány příslušnými pro veřejné zdraví v každém členském státě pověřenými rozhodováním o opatřeních, která mohou být nezbytná za účelem ochrany veřejného zdraví.
Komise ve spolupráci s členskými státy zajistí koordinaci této sítě.
Článek 2
Pro účely tohoto rozhodnutí se:
1. "epidemiologickým dozorem" rozumí trvale probíhající systematický sběr, analýza, výklad a šíření zdravotnických údajů, včetně epidemiologických studií, týkajících se skupin přenosných nemocí uvedených v příloze, vztahující se zejména k šíření takových nemocí v čase a prostoru a k analýze faktorů rizikových z hlediska nákazy, aby bylo možné přijmout vhodná preventivní opatření nebo protiopatření;
2. "prevencí a kontrolou přenosných nemocí" rozumí celý rozsah opatření, včetně epidemiologických šetření, přijímaných příslušnými orgány veřejného zdraví v členských státech, aby se zabránilo šíření přenosných nemocí nebo se zastavilo;
3. "sítí Společenství" rozumí síť pro epidemiologický dozor a kontrolu přenosných nemocí, konkrétně systém, kterým se provádí výměna nutných informací pro činnosti uvedené v bodech 1 a 2.
Článek 3
S cílem zajistit účinné fungování sítě Společenství, pokud jde o epidemiologický dozor, a dosažení jednotné informovanosti v tomto rámci je třeba určit postupem podle článku 7
a) přenosné nemoci, které síť Společenství postupně pokryje;
b) kritéria pro výběr těchto nemocí s ohledem na kategorie uvedené v příloze a stávající sítě spolupráce pro dozor nad nemocemi, které lze dále rozšiřovat;
c) definice případů, zejména klinické a mikrobiologické vlastnosti;
d) vlastnosti a druh údajů a informací určených ke sbírání a předávání strukturami nebo orgány uvedenými v čl. 1 druhém pododstavci v oblasti epidemiologického dozoru a způsoby zajištění srovnatelnosti a slučitelnosti těchto údajů;
e) metody epidemiologického a mikrobiologického dozoru;
f) obecné pokyny pro přijímaná ochranná opatření, zejména na vnějších hranicích členských států v případech ohrožení;
g) obecné pokyny pro informace a návody osvědčených postupů pro veřejnost;
h) vhodné technické prostředky a postupy pro šíření a analýzu údajů na úrovni Společenství.
Článek 4
Každá struktura nebo orgán uvedené v čl. 1 druhém nebo třetím pododstavci dodává do sítě Společenství:
a) informace týkající se prvotního nebo opakovaného výskytu případů přenosných nemocí uvedených v čl. 3 písm. a) v členském státě, ke kterému struktura nebo orgán patří, spolu s informacemi o použitých kontrolních opatřeních;
b) všechny významné informace o vývoji epidemiologické situace, za kterou odpovídá z hlediska sběru informací;
c) informace o neobvyklých epidemiologických úkazech nebo nových přenosných nemocích neznámého původu;
d) všechny relevantní informace, které má
- o případech přenosných nemocí, které patří do kategorií uvedených v příloze,
- o nových přenosných nemocích neznámého původu ve třetích zemích;
e) informace týkající se existujících nebo navrhovaných mechanismů a postupů pro prevenci a kontrolu přenosných nemocí, zejména v případech ohrožení;
f) veškeré významné zřetele, které by mohly pomoci členským státům koordinovat své úsilí o prevenci a kontrolu přenosných nemocí, včetně všech přijatých protiopatření.
Článek 5
Komise poskytne informace uvedené v článku 3 všem strukturám a orgánům uvedeným v článku 1.
Každá struktura nebo orgán zajistí, že informace, které dodává do sítě, podle článku 4, jsou bezodkladně předávány všem dalším zúčastněným strukturám nebo orgánům a Komisi.
Článek 6
1. Členské státy vedou na základě informací dostupných prostřednictvím sítě Společenství vzájemné konzultace ve spojení s Komisí s cílem koordinovat svá úsilí o prevenci a kontrolu přenosných nemocí.
2. Pokud členský stát hodlá přijmout opatření pro kontrolu přenosných nemocí, musí dříve, než tato opatření přijme, informovat prostřednictvím sítě Společenství ostatní členské státy a Komisi o druhu a rozsahu zmíněných opatření.
Dotyčný členský stát musí také prostřednictvím sítě Společenství konzultovat s dalšími členskými státy a Komisí druh a rozsah plánovaných opatření, kromě případů, kdy je potřeba chránit veřejné zdraví tak naléhavá, že tyto konzultace nejsou možné.
3. Pokud členský stát musí přijmout urychleně kontrolní opatření jako odezvu na prvotní nebo opakovaný výskyt přenosných nemocí, informuje o tom co nejdříve prostřednictvím sítě Společenství ostatní členské státy a Komisi.
V řádně odůvodněných zvláštních případech mohou být vhodná preventivní a ochranná opatření zavedená vzájemnou dohodou mezi členskými státy ve spojení s Komisí přijata členskými státy, které si tak přejí.
4. Členské státy koordinují na základě konzultací a poskytovaných informací ve spojení s Komisí svoji činnost ohledně opatření, která přijaly nebo hodlají přijmout na vnitrostátní úrovni.
5. Postupy týkající se informací a konzultací uvedených v odstavcích 1, 2 a 3 a postupy týkající se koordinace uvedené v odstavcích 1 a 4 budou stanoveny postupem podle článku 7.
Článek 7
1. Pro účely provádění tohoto rozhodnutí je Komisi nápomocen výbor složený ze zástupců všech členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor předloží stanovisko k návrhu ve lhůtě určené předsedou podle naléhavosti věci. Stanovisko se schvaluje většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy v případě rozhodnutí, která má Rada přijmout na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru se přikládá váha způsobem stanoveným v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
3. a) Komise předpokládaná opatření přijme, pokud jsou v souladu se stanoviskem výboru.
b) Pokud předpokládaná opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru, nebo nebylo předloženo žádné stanovisko, předloží Komise neprodleně Radě návrh týkající se opatření, která mají být přijata.
Rada přijme rozhodnutí kvalifikovanou většinou.
Pokud Rada nepřijme opatření do tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navržená opatření Komise.
Článek 8
Přílohu lze měnit nebo doplňovat postupem podle článku 7.
Článek 9
Každý členský stát určí do šesti měsíců od vstupu tohoto rozhodnutí v platnost struktury nebo orgány uvedené v čl. 1 druhém a třetím pododstavci a oznámí to Komisi a ostatním členským státům.
Struktury nebo orgány takto určené budou veřejně označeny členskými státy jako součást sítě Společenství zřízené tímto rozhodnutím.
Článek 10
Pro účely tohoto rozhodnutí podporují příslušné orgány členských států a Společenství spolupráci se třetími zeměmi a mezinárodními organizacemi působícími v oblasti veřejného zdraví, zejména se Světovou zdravotnickou organizací.
Článek 11
Toto rozhodnutí se použije, aniž jsou dotčeny směrnice 92/117/EHS a 95/46/ES.
Článek 12
1. Tímto rozhodnutím není dotčeno právo členských států zachovat nebo zavést jiné mechanismy, postupy a opatření ve vnitrostátním systému pro epidemiologický dozor a kontrolu přenosných nemocí.
2. Tímto rozhodnutím nejsou dotčena práva a povinnosti členských zemí plynoucí ze stávajících nebo budoucích dvoustranných nebo mnohostranných smluv a dohod v oblastech, kterých se toto rozhodnutí týká.
Článek 13
Komise s pomocí členských států zajistí plnou soudržnost a doplňkovost tohoto rozhodnutí s odpovídajícími programy a iniciativami Společenství, včetně těch, které se týkají akcí souvisejících s veřejným zdravím, a zejména s rámcovým programem týkajícím se statistických informací, projektů v oblasti telematické výměny dat mezi správami a rámcovým programem pro výzkum a technický rozvoj, zvláště jeho částí týkající se využití telematiky.
Článek 14
1. Komise pravidelně předkládá Evropskému parlamentu a Radě zprávy hodnotící provoz sítě Společenství.
2. První zpráva předložená do tří let od vstupu tohoto rozhodnutí v platnost se zaměří zejména na ty prvky sítě Společenství, které je třeba zlepšit nebo přizpůsobit.
Rovněž zahrne návrhy, které Komise pokládá za potřebné pro změnu nebo přizpůsobení tohoto rozhodnutí.
3. Komise poté každých pět let provede hodnocení sítě Společenství se zvláštním zřetelem ke strukturálním kapacitám a účinnému využívání zdrojů, a podá o tom zprávu Evropskému parlamentu a Radě.
Článek 15
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 3. ledna 1999.
Článek 16
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 19. března 1998 o omezujících opatřeních vůči Svazové republice Jugoslávii, zaujatý Radou na základě článku J.2 Smlouvy o Evropské unii
(98/240/SZBP) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek J.2 této smlouvy,
vzhledem k tomu, že nedávné události ve Svazové republice Jugoslávie (SRJ), a zejména použití síly proti společenství kosovských Albánců v Kosovu, představují nepřijatelné porušování lidských práv a ohrožují bezpečnost oblasti;
vzhledem k tomu, že Evropská unie důrazně odsuzuje terorismus a násilné činy spáchané Kosovskou osvobozeneckou armádou i jakoukoliv jinou skupinou nebo jednotlivcem;
vzhledem k tomu, že Unie důrazně odsuzuje násilné potlačování nenásilných projevů politických názorů;
vzhledem k tomu, že dne 12. března 1998 schválila Unie zprávu kontaktní skupiny ze dne 9. března 1998;
vzhledem k tomu, že Unie požaduje, aby vláda SRJ přijala účinné kroky k zastavení násilí a zavázala se najít politické řešení otázky Kosova prostřednictvím mírového dialogu se společenstvím kosovských Albánců, zejména
- stáhla zvláštní policejní jednotky a zastavila akce bezpečnostních sil zasahující civilní obyvatelstvo,
- umožnila přístup do Kosova Mezinárodnímu výboru Červeného kříže a jiným humanitárním organizacím, jakož i představitelům Unie a jiných zastupitelských úřadů,
- se veřejně zavázala zahájit proces dialogu s vedením společenství kosovských Albánců,
- konstruktivně spolupracovala na uskutečňování akcí uvedených v odstavci 6 zprávy kontaktní skupiny;
vzhledem k tomu, že se považují za nezbytná omezující opatření článků 1 až 4, včetně omezení hospodářských a finančních vztahů; že tato opatření budou okamžitě přezkoumána, pokud vláda SRJ přijme kroky uvedené v předchozím bodě odůvodnění;
vzhledem k tomu, že Unie přistoupí k dalším mezinárodním opatřením, konkrétně ke zmrazení aktiv držených vládami SRJ a Srbska v zahraničí, nebudou-li uskutečňovány výše uvedené kroky a budou-li v Kosovu pokračovat represe,
ZAUJALA TENTO SPOLEČNÝ POSTOJ:
Článek 1
Evropská unie potvrzuje embargo na vývoz zbraní do bývalé Jugoslávie, zavedené společným postojem 96/184/SZBP [1].
Článek 2
Do Svazové republiky Jugoslávie nesmí být dodáváno žádné vybavení, které by mohlo být použito ke vnitřním represím nebo k terorismu.
Článek 3
Bude se uplatňovat moratorium na vládou financovanou podporu vývozních úvěrů na obchodní styk se Srbskem a investice v této zemi, včetně veřejného financování privatizace.
Článek 4
1. Vysokým představitelům SRJ a Srbska, zodpovědným za represivní akce bezpečnostních sil SRJ
ze dne 7. května 1998 o zmrazení aktiv držených vládami Svazové republiky Jugoslávie a Srbska v zahraničí, zaujatý Radou na základě článku J.2 Smlouvy o Evropské unii
(98/326/SZBP) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek J.2 této smlouvy,
vzhledem k tomu, že dne 19. března 1998 zaujala Rada společný postoj 98/240/SZBP [1] o omezujících opatřeních vůči Svazové republice Jugoslávii;
vzhledem k tomu, že ve společném postoji 98/240/SZBP se zvažovala další opatření, a zejména zmrazení aktiv, nebudou-li plněny podmínky tam uvedené a budou-li v Kosovu pokračovat represe; že tyto podmínky nebyly splněny, a mělo by být tedy stanoveno další omezení finančních vztahů se Svazovou republikou Jugoslávií;
vzhledem k tomu, že omezující opatření uvedená v článku 1 budou okamžitě přezkoumána, pokud vlády Svazové republiky Jugoslávie a Srbska přistoupí k přijetí rámce pro dialog a stabilizační dohody;
vzhledem k tomu, že Evropská unie přistoupí k dalším omezujícím opatřením, konkrétně k opatřením na zastavení nových investic
ze dne 25. května 1998 o lidských právech, demokratických principech, právním státě a řádné správě věcí veřejných v Africe, zaujatý Radou na základě článku J.2 Smlouvy o Evropské unii
(98/350/SZBP) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek J.2 této smlouvy,
vzhledem k tomu, že podle čl.
J.1 odst. 2 Smlouvy o Evropské unii je jedním z cílů společné zahraniční a bezpečnostní politiky rozvíjet a upevňovat demokracii a právní stát, jakož i dodržování lidských práv a základních svobod;
vzhledem k tomu, že Rada a zástupci členských států, zasedající v Radě, přijali dne 28. listopadu 1991 usnesení o lidských právech, demokracii a rozvoji;
vzhledem k tomu, že podle článků 4 a 5 čtvrté dohody mezi AKT a ES podepsané v Lomé dne 15. prosince 1989, ve znění dohody podepsané na Mauriciu dne 4. listopadu 1995, je třeba při práci Společenství a členských států v rámci spolupráce AKT a ES brát v úvahu lidský rozměr a tato spolupráce musí být založena na dodržování lidských práv, demokratických principech, právním státě a řádné správě věcí veřejných;
vzhledem k tomu, že v článku 3 společného postoje 97/356/SZBP [1] o předcházení konfliktům a řešení konfliktů v Africe, zaujatého dne 2. června 1997, Rada konstatuje, že v souladu s odpovídajícími postupy budou přijata opatření k zajištění koordinace úsilí Evropského společenství a členských států při rozvojové spolupráci a podpoře lidských práv, demokracie, právního státu a řádné správy věcí veřejných;
vzhledem k tomu, že lidská práva jsou univerzální, nedělitelná, vzájemně závislá a vnitřně propojená,
ZAUJALA TENTO SPOLEČNÝ POSTOJ:
Článek 1
Cílem Unie je partnersky spolupracovat s africkými zeměmi na podpoře dodržování lidských práv, demokratických principů, právního státu a řádné správy věcí veřejných.
Tento přístup vytváří rámec činnosti členských států.
Záměrem tohoto společného postoje je přispět k sjednocení vnějších činností Unie v Africe, včetně vhodných politických reakcí.
Unie uznává, že demokratizace je proces, kterému lze napomáhat vhodnou podporou mezinárodního společenství včetně Unie, a že v posledních letech zavedly mnohé africké země úspěšně reformy, které zlepšily možnosti jednotlivců požívat lidských práv a využívat demokratické procesy.
Článek 2
Unie plně uznává právo svrchovaných států přijímat vlastní ústavní předpisy a vytvářet vlastní správní struktury podle své historie, kultury, tradice a společenského a etnického složení.
V tomto rámci je Unie odhodlána posilovat a podporovat pokračující proces demokratizace v Africe, a to na základě těchto zásad:
a) ochrana lidských práv (občanských a politických, jakož i sociálních, hospodářských a kulturních);
b) dodržování základních demokratických principů, včetně
- práva vybírat a měnit odpovědné politiky ve svobodných a regulérních volbách,
- oddělení moci zákonodárné, výkonné a soudní,
- záruk svobody projevu, informací, shromažďování a politického sdružování;
c) právní stát, který občanům umožňuje hájit jejich práva a jehož existence předpokládá, že zákonodárná a soudní moc umožňují plné vykonávání lidských práv a základních svobod a nestranný, přístupný a nezávislý soudní systém;
d) řádná správa věcí veřejných, včetně průhledné a zodpovědné správy všech zdrojů země v zájmu vyrovnaného a udržitelného rozvoje.
Článek 3
a) Při určování politiky vůči jednotlivým zemím bere Unie v úvahu jejich výchozí postavení, směr a tempo změn a politické závazky jejich vlád.
Unie vysoce upřednostňuje pozitivní a konstruktivní přístup, který podporuje lidská práva, demokratické principy, právní stát a řádnou správu věcí veřejných.
b) Ve spolupráci s vládami i s občanskou společností, založené na partnerství a spolupráci, zváží Unie zvýšení podpory těm africkým zemím, ve kterých se udály pozitivní změny a jejichž vlády se na prosazování pozitivních změn aktivně podílejí.
V případě negativních změn zváží Unie na základě zásad stanovených usnesením přijatým dne 28. listopadu 1991 vhodné reakce, které mohou přispět ke zvrácení takového vývoje.
Článek 4
Rada bere na vědomí, že Komise hodlá směřovat své kroky k dosahování cílů a priorit této společné akce, a to popřípadě prostřednictvím vhodných opatření Společenství.
Článek 5
Činnost Unie při uskutečňování tohoto společného postoje se přezkoumává každých šest měsíců.
Článek 6
Tento společný postoj nabývá účinku dnem přijetí.
Článek 7
Tento společný postoj bude zveřejněn
ze dne 29. června 1998 k Sieře Leone, zaujatý Radou na základě článku J.2 Smlouvy o Evropské unii
(98/409/SZBP) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek J.2 této smlouvy,
vzhledem k tomu, že dne 5. června 1998 přijala Rada bezpečnosti Organizace spojených národů rezoluci 1171 (1998), ve které uvítala snahu vlády Sierry Leone obnovit v zemi mírové a bezpečné podmínky, obnovit účinnou správu a demokratický proces a podporovat celonárodní usmíření;
vzhledem k tomu, že uvedená rezoluce Rady bezpečnosti OSN odsoudila pokračující odpor vůči moci legitimní vlády Sierry Leone a zdůraznila naléhavost toho, aby všichni povstalci zanechali krutostí, ukončili odpor a složili zbraně;
vzhledem k tomu, že byly zrušeny zákazy uvalené předešlou rezolucí Rady bezpečnosti OSN 1132 (1997); že rezoluci 1171 (1998) je třeba uplatňovat v celé Evropské unii,
ZAUJALA TENTO SPOLEČNÝ POSTOJ:
Článek 1
V souladu s rezolucí Rady bezpečnosti Organizace spojených národů 1171 (1998) [1] a s výhradou výjimek stanovených v článcích 2 a 3 se zakazuje prodej a dodávka zbraní a souvisejícího materiálu všeho druhu, včetně střeliva, vojenských vozidel a vybavení, polovojenského vybavení a náhradních dílů k výše uvedenému, do Sierry Leone.
Článek 2
Omezení uvedená v článku 1 se nevztahují na vládu Sierry Leone, pokud byly tyto takové podrobeny přezkoumání OSN nebo jejích členských států v souladu s odstavci 2 a 4 rezoluce RB OSN 1171 (1998).
Článek 3
Omezení uvedená v článku 1 se nevztahují na prodej a dodávky zbraní a souvisejícího materiálu k výhradnímu použití skupinou vojenských pozorovatelů Hospodářského společenství západoafrických států (ECOMOG) nebo Organizací spojených národů v Sieře Leone.
Článek 4
Členské státy zabrání v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy vstupu vedoucích členů bývalé vojenské junty a Sjednocené revoluční fronty (Revolutionary United Front, RUF) na své území a jejich průjezdu přes něj.
Osoby, na které se vztahuje toto opatření, budou určeny v souladu s odstavcem 5 rezoluce Rady bezpečnosti OSN 1171 (1998).
V souladu s odstavcem 5 uvedené rezoluce lze povolit výjimky [2].
Nic v prvním pododstavci nezavazuje žádný členský stát k tomu, aby odmítnul vstup svých vlastních státních příslušníků na své území.
Článek 5
Společný postoj 97/826/SZBP [3] pozbývá účinku.
Článek 6
Tento společný postoj nabývá účinku dnem 5. června 1998.
Článek 7
Tento společný postoj bude zveřejněn v Úředním věstníku.
ze dne 26. října 1998 o příspěvku Evropské unie na podporu nešíření a budování důvěry v oblasti jižní Asie, zaujatý Radou na základě článku J.2 Smlouvy o Evropské unii
(98/606/SZBP) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek J.2 této smlouvy,
vzhledem k tomu, že ve dnech 15. a 16. června 1998 přijala Evropská rada na zasedání v Cardiffu závěry ohledně indických a pákistánských jaderných zkoušek;
vzhledem k tomu, že ve dnech 25. května a 8. až 9. června 1998 přijala Rada prohlášení o indických a pákistánských jaderných zkouškách;
vzhledem k tomu, že tyto závěry a prohlášení zejména požadovaly, aby Indie i Pákistán podepsaly CTBT ve stávajícím znění, a přistoupily k jeho ratifikaci, veřejně potvrdily svůj záměr uplatňovat přísné kontroly vývozu materiálu, zařízení a technologií, kontrolovaných podle seznamů spouštěcího a dvojitého použití Skupiny jaderných dodavatelů a přílohy ke Kontrolnímu režimu pro raketové technologie, přijaly závazky nesestrojovat jaderná zařízení a neumisťovat tato zařízení na nosičích a zastavily vývoj a rozmisťování balistických střel schopných nést jaderné hlavice;
vzhledem k tomu, že Unie v těchto prohlášeních také zopakovala, že je plně vázána Smlouvou o nešíření jaderných zbraní (NPT) jakožto základním kamenem celosvětového režimu nešíření jaderných zbraní a nezbytného základu snahy o jaderné odzbrojení, a uvedla, že jejím cílem je nadále dodržování NPT ve stávajícím znění a bez jakýchkoliv změn všemi zeměmi včetně Indie a Pákistánu;
vzhledem k tomu, že Rada bezpečnosti Organizace spojených národů odsoudila indické a pákistánské jaderné zkoušky ve své rezoluci 1172 ze dne 6. června 1998;
vzhledem k tomu, že na konferenci o odzbrojení bylo dne 11. srpna 1998 schváleno zřízení výboru ad hoc pro sjednání nediskriminační mnohostranné, mezinárodně a účinně ověřitelné dohody o zákazu výroby štěpného materiálu pro jaderné zbraně nebo jiná jaderná výbušná zařízení,
ZAUJALA TENTO SPOLEČNÝ POSTOJ:
Článek 1
Cílem tohoto společného postoje je přispět k nešíření jaderných a raketových technologií v jižní Asii a k budování důvěry a vyvarování se konfliktu v důsledku zkoušek jaderných zbraní provedených Indií a Pákistánem v květnu 1998.
Článek 2
1. Evropská unie zejména podněcuje a podporuje úsilí mezinárodního společenství o další dosahování cílů nešíření při vývozu materiálu, zařízení a technologií, kontrolovaných podle seznamů spouštěcího a dvojitého použití Skupiny jaderných dodavatelů a přílohy ke Kontrolnímu režimu pro raketové technologie.
2. Za tímto účelem Unie rovněž podporuje úsilí mezinárodního společenství ke zvyšování důvěry mezi Indií a Pákistánem a v oblasti vůbec.
Článek 3
Podpora Unie zahrnuje
- aktivní příspěvek Unie v tomto ohledu v průběhu dvojstranných setkání s Indií a Pákistánem, jakož i na různých mezinárodních fórech,
- propagaci různých seminářů a jiných iniciativ, zaměřených na cíle zvyšování důvěry a nešíření jaderných a raketových technologií v oblasti jižní Asie a v širších asijských souvislostech, a finanční a odborné příspěvky k nim,
- technickou pomoc oběma zemím při uplatňování a správě předpisů o kontrole vývozu,
- aktivní vztah s evropskými továrnami na myšlenky za účelem podpory lepšího vzájemného pochopení názorů na nešíření a politický přístup k řešení konfliktů.
Článek 4
Rada rozhoduje jednotlivě o prioritách, opatřeních a finančních příspěvcích na iniciativy uvedené v článku 3.
Článek 5
Rada bere na vědomí, že Komise hodlá směřovat své kroky k dosahování cílů a priorit tohoto společného postoje, a to popřípadě prostřednictvím vhodných opatření Společenství.
Článek 6
Rada přezkoumá provádění tohoto společného postoje s cílem posoudit možnost přijetí dalších opatření Unie.
Článek 7
Tento společný postoj vstupuje v platnost dnem přijetí.
Bude zveřejněn
ze dne 29. června 1998 přijatá Radou na základě článku K.3 Smlouvy o Evropské unii o správných postupech při poskytování vzájemné právní pomoci v trestních věcech
(98/427/SVV) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. K.3 odst. 2 písm. b) této smlouvy,
s ohledem na zprávu skupiny na vysoké úrovni pro otázky organizované trestné činnosti [1], schválenou na zasedání Evropské rady v Amsterodamu ve dnech 16. a 17. června 1997, a zejména s ohledem na doporučení č. 16 této zprávy,
s ohledem na výsledky semináře nazvaného "Zdokonalení soudní spolupráce a ochrany lidských práv", konaného v Lucemburku ve dnech 1. a 2. října 1997,
s ohledem na společnou akci 98/428/SVV ze dne 29. června 1998 přijatou Radou na základě článku K.3 Smlouvy o Evropské unii o vytvoření Evropské soudní sítě [2], a zejména na články 4 a 5 uvedené společné akce;
s ohledem na Evropskou úmluvu o vzájemné právní pomoci ve věcech trestních ze dne 20. dubna 1959, další platné smlouvy z této oblasti a na návrh úmluvy o vzájemné právní pomoci v trestních věcech mezi členskými státy Evropské unie;
vzhledem k tomu, že je třeba pokračovat ve zdokonalování poskytování právní pomoci mezi členskými státy, zejména za účelem boje proti závažným formám trestné činnosti;
po posouzení názorů Evropského parlamentu [3] a po konzultaci Evropského parlamentu předsednictvím v souladu s článkem K.6 Smlouvy,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
Prohlášení o správných postupech
1. Každý členský stát uloží u generálního sekretariátu Rady Evropské unie do 12 měsíců od vstupu této společné akce v platnost prohlášení o správných postupech při vyřizování žádostí o vzájemnou právní pomoc v trestních věcech podaných jinými členskými státy včetně předávání výsledků a při zasílání žádostí o vzájemnou pomoc ostatním členským státům.
2. Generální sekretariát Rady přeloží prohlášení uvedená v tomto článku do úředních jazyků orgánů Společenství a tyto překlady předá členským státům.
3. Prohlášení každého členského státu uvedená v odstavci 1 obsahují závazek podporovat v souladu s vnitrostátními právními předpisy a soudními postupy níže uvedené postupy, aniž by byl dotčen návrh úmluvy o právní pomoci v trestních věcech mezi členskými státy Evropské unie a s výhradou prohlášení připojeného k této společné akci:
a) pokud to dožadující členský stát požaduje, potvrdit přijetí všech žádostí o právní pomoc, jakož i všech písemných žádostí o informace týkající se vyřizování žádostí, ledaže je rychle zaslána podrobná odpověď; dožadující členský stát může požadovat potvrzení přijetí pouze tehdy, vyznačil-li na žádosti poznámku "naléhavé" nebo pokud s ohledem na okolnosti případu považuje vystavení potvrzení o přijetí za nezbytné;
b) při potvrzení o přijetí žádosti o pomoc a žádosti o informace uvedených v tomto odstavci poskytnout dožadujícím orgánům jméno a adresu příslušného orgánu, včetně telefonního a faxového čísla, a pokud možno i osoby pověřené vyřízením žádosti;
c) pokud to není v rozporu s právem dožádaného členského státu, dát přednost žádostem jasně označeným dožadujícím orgánem jako "naléhavé" a nezacházet s žádostmi s označením "naléhavé" nebo i bez něj méně příznivě než s obdobnými žádostmi o informace podanými v dožádaném členském státě jménem jeho vlastních orgánů;
d) pokud požadovaná pomoc nemůže být zcela či zčásti poskytnuta, podat dožadujícím orgánům písemnou nebo ústní zprávu, ve které objasní překážku a pokud možno navrhne společné projednání způsobu řešení s dožadujícím orgánem;
e) je-li možné předpokládat, že pomoc nelze poskytnout ve lhůtě stanovené dožadujícím členským státem nebo že ji nelze zcela poskytnout, což by narušilo řízení v dožadujícím členském státě, podat okamžitě orgánu tohoto státu písemnou nebo ústní zprávu a veškeré další doplňující zprávy, které si tento vyžádá, ve kterých vysvětlí, kdy bude možné požadovanou pomoc poskytnout;
f) podávat žádosti o pomoc, jakmile je přesně stanovena potřeba pomoci, a v případě, že je žádost označena jako "naléhavá" nebo je v ní uvedena lhůta, vysvětlit důvody této naléhavosti nebo stanovení lhůty; prohlášení obsahuje závazek neoznačovat jako "naléhavé" žádosti menší důležitosti;
g) zajistit, aby žádosti byly podávány v souladu s ustanoveními Smlouvy nebo jinými souvisejícími mezinárodními akty;
h) při podání žádosti o pomoc poskytnout dožádaným orgánům jméno a adresu orgánu včetně telefonního a faxového čísla, a pokud možno i osoby pověřené podáním žádosti.
4. Každý členský stát oznámí prohlášení svým soudním nebo příslušným orgánům a vyzve je, aby v rámci svých pravomocí přijaly opatření nezbytná pro provedení tohoto prohlášení.
5. Prohlášení podané v souladu s tímto článkem může členský stát, aniž je dotčen odstavec 3, kdykoli změnit prostřednictvím jiného prohlášení uloženého u generálního sekretariátu Rady.
Účelem každého nového prohlášení je další zdokonalení správných postupů při vyřizování žádostí o právní pomoc v trestních věcech.
Článek 2
Hodnocení dodržování závazků
Každý členský stát pravidelně hodnotí dodržování závazků, které přijal prohlášeními podle článku 1; postup hodnocení provádění a plnění mezinárodních závazků na vnitrostátní úrovni v oblasti boje proti organizované trestné činnosti zavedený společnou akcí 97/827/SVV [4] tímto není dotčen. Každý členský stát si stanoví způsoby tohoto hodnocení s ohledem na svou úpravu vzájemné právní pomoci v trestních věcech.
Článek 3
Evropská soudní síť
Generální sekretariát Rady zpřístupní uložená prohlášení uvedená v čl. 1 odst. 1 Evropské soudní síti (uvedené v doporučení č. 21 akčního plánu pro boj s organizovanou trestnou činností skupiny na vysoké úrovni). Síť tato prohlášení posoudí v souvislosti se svými pravomocemi a zkušenostmi a může podat jakékoli návrhy, které považuje za vhodné pro zdokonalení vzájemné právní pomoci v trestních věcech, zejména ve věci společných postupů při hodnocení dodržování závazků.
Článek 4
Přezkoumání
Rada tuto společnou akci přezkoumá v souvislosti s výsledky, kterých bylo dosaženo využitím postupu hodnocení provádění a plnění mezinárodních závazků na vnitrostátní úrovni v oblasti boje proti organizované trestné činnosti, zavedeného společnou akcí 97/827/SVV.
Článek 5
Vstup v platnost
Tato společná akce vstupuje v platnost dnem zveřejnění.
Článek 6
Zveřejnění
Tato společná akce bude zveřejněna
ze dne 29. června 1998 přijatá Radou na základě článku K.3 Smlouvy o Evropské unii o vytvoření Evropské soudní sítě
(98/428/SVV) RADA EVROPSKÉ UNIE
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. K.3 odst. 2 písm. b) této smlouvy,
s ohledem na podnět Belgického království,
s ohledem na akční plán pro boj proti organizované trestné činnosti, schválený na zasedání Evropské rady v Amsterodamu dne 17. června 1997, a zejména na doporučení č. 21 tohoto akčního plánu,
se zřetelem na potřebu koordinace mezi tímto podnětem a prováděním doporučení č. 19 uvedeného akčního plánu,
berouc v úvahu závěry seminářů o Evropské soudní síti a organizované trestné činnosti, jež se konaly v Bruselu od 8. do 10. května 1996 a 19. a 20. června 1997 a jež uspořádalo belgické ministerstvo spravedlnosti v rámci programu spolufinancovaného Evropskou unií, a berouc rovněž v úvahu práce Evropského parlamentu a Evropské komise;
se zřetelem na společnou akci 96/277/SVV ze dne 22. dubna 1996 o rámci pro výměnu styčných soudců nebo státních zástupců ke zdokonalení soudní spolupráce mezi členskými státy Evropské unie [1];
vzhledem k tomu, že je nezbytné provést další zlepšení soudní spolupráce mezi členskými státy Evropské unie, a to zejména v oblasti boje proti formám závažné trestné činnosti páchané skutečnými, převážně mezinárodními organizacemi;
vzhledem k tomu, že skutečné zlepšení soudní spolupráce mezi členskými státy vyžaduje přijetí strukturálních opatření na úrovni Evropské unie, jež mají umožnit navázat vhodné přímé kontakty mezi soudními orgány a jinými orgány příslušnými pro soudní spolupráci a stíhání závažné trestné činnosti uvnitř členských států;
vzhledem k tomu, že touto společnou akcí nejsou nijak dotčeny stávající smlouvy a dohody, zejména pak Evropská úmluva o vzájemné pomoci ve věcech trestních ze dne 20. dubna 1959,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
HLAVA I
ZÁSADY EVROPSKÉ SOUDNÍ SÍTĚ
Článek 1
Zřízení
Mezi členskými státy se zřizuje síť soudních kontaktních míst (dále jen "Evropská soudní síť").
Článek 2
Složení
1. Evropská soudní síť je s přihlédnutím k ústavním pravidlům, právním tradicím a vnitřní struktuře každého členského státu zřizována z ústředních orgánů příslušných pro mezinárodní soudní spolupráci a ze soudních nebo jiných příslušných orgánů majících zvláštní úkoly jak v oblasti mezinárodní spolupráce obecně, tak konkrétně v oblasti určitých forem závažné trestné činnosti, jako jsou organizovaná trestná činnost, korupce, obchodování s drogami nebo terorismus.
2. Zřizuje se jedno nebo více kontaktních míst v každém členském státě v souladu s jeho vnitřními pravidly, vnitřním rozdělením pravomocí a se zřetelem na skutečné pokrytí celého území členského státu a všech forem závažné trestné činnosti.
3. Každý členský stát zajistí, aby z důvodu potřeby komunikace s kontaktními místy v ostatních členských státech mělo jeho kontaktní místo či místa kromě vlastního národního jazyka dostatečné znalosti dalšího jazyka Evropské unie.
4. Tam, kde plní styční soudci nebo státní zástupci podle společné akce 96/277/SVV funkce podobné funkcím přiděleným kontaktním místům podle článku 4, mohou být tito soudci nebo státní zástupci napojeni na Evropskou soudní síť členským státem podle postupu, který si pro tyto účely členský stát stanoví.
5. Komise určí kontaktní místo pro oblasti, které spadají do její působnosti.
Článek 3
Způsob fungování sítě
Evropská soudní síť funguje zejména těmito třemi způsoby:
a) usnadňuje vhodné propojení mezi kontaktními místy v různých členských státech tak, aby mohla plnit funkce podle článku 4;
b) organizuje pravidelné schůze zástupců členských států v souladu s články 5, 6 a 7;
c) v souladu s články 8, 9 a 10 nepřetržitě poskytuje určité množství základních aktualizovaných informací, zejména prostřednictvím vhodné telekomunikační sítě.
HLAVA II
KONTAKTY UVNITŘ SÍTĚ
Článek 4
Funkce kontaktních míst
1. Kontaktní místa jsou aktivními prostředníky s úkolem usnadňovat soudní spolupráci mezi členskými státy zejména v potírání různých forem závažné trestné činnosti.
Jsou k dispozici místním soudním orgánům a dalším příslušným orgánům v jejich vlastní zemi, kontaktním místům v ostatních zemích a místním soudním a jiným příslušným orgánům v ostatních zemích k tomu, aby tyto orgány mohly navazovat ty nejvhodnější přímé kontakty.
V případě nutnosti mohou zaměstnanci kontaktních míst cestovat za účelem poznání kontaktních míst jiných členských států na základě dohody mezi příslušnými správními orgány.
2. Kontaktní místa poskytují nezbytné právní a praktické informace místním soudním orgánům v jejich vlastní zemi, kontaktním místům v ostatních zemích a místním soudním orgánům v ostatních zemích tak, aby jim umožnila účinně připravovat žádosti o soudní spolupráci nebo soudní spolupráci obecně zdokonalovat.
3. Kontaktní místa podporují koordinaci soudní spolupráce v případech, kdy řada žádostí od místních soudních orgánů v některém členském státě vyžaduje koordinovaný postup v jiném členském státě.
HLAVA III
PRAVIDELNÉ SCHŮZE EVROPSKÉ SOUDNÍ SÍTĚ
Článek 5
Účel pravidelných schůzí
1. Účelem pravidelných schůzí Evropské soudní sítě je
a) umožnit kontaktním místům se vzájemně poznávat a vyměňovat si zkušenosti zejména o fungování sítě;
b) poskytovat fórum pro diskusi o praktických a právních obtížích vznikajících členským státům v oblasti soudní spolupráce především s ohledem na provádění opatření přijatých Evropskou unií.
2. Užitečné zkušenosti nabyté v rámci Evropské soudní sítě se předávají příslušným pracovním skupinám Evropské unie a slouží jako základ pro diskusi o možných legislativních změnách a praktických zlepšeních v oblasti mezinárodní soudní spolupráce.
Článek 6
Četnost schůzí
1. Evropská soudní síť se poprvé sejde do třech měsíců ode dne vstupu této společné akce v platnost.
2. Evropská soudní síť se pravidelně schází ad hoc podle potřeby svých členů na svolání předsednictví Rady, které zohlední přání členských států.
Článek 7
Místo konání schůzí
1. Schůze se v zásadě konají v prostorách Rady v Bruselu v souladu s jednacím řádem Rady.
2. Měly by se však konat rovněž jiné schůze v členských státech tak, aby se kontaktní místa všech členských států seznámila i s jinými orgány hostitelského státu než pouze s kontaktními místy a navštívila konkrétní subjekty v tomto státě, které plní úkoly v oblasti mezinárodní soudní spolupráce nebo na poli boje proti určitým formám závažné trestné činnosti.
HLAVA IV
INFORMACE DOSTUPNÉ UVNITŘ EVROPSKÉ SOUDNÍ SÍTĚ
Článek 8
Obsah informací šířených uvnitř Evropské soudní sítě
Kontaktní místa musí mít stálý přístup k těmto čtyřem typům informací:
1. úplné údaje o kontaktních místech v každém členském státě a v případech potřeby s vysvětlením jejich působnosti na úrovni jednotlivých států;
2. zjednodušený seznam soudních orgánů a adresář místních orgánů v každém členském státě;
3. stručné právní a praktické informace týkající se soudních a procesních systémů v patnácti členských státech;
4. znění významných právních nástrojů a v případě platných úmluv znění prohlášení a výhrad.
Článek 9
Aktualizace informací
1. Informace rozšiřované uvnitř Evropské soudní sítě musí být neustále aktualizovány.
2. Každý členský stát ověřuje správnost údajů obsažených v systému a Radu okamžitě informuje, jakmile musí být pozměněn některý ze čtyř bodů uvedených v článku 8.
3. Generální sekretariát Rady odpovídá za správu sítě založené podle této společné akce.
Zvláště pak odpovídá za dostupnost informací podle článku 8 členům Evropské soudní sítě a za průběžnou aktualizaci informací nezbytných pro náležité fungování sítě.
HLAVA V
TELEKOMUNIKAČNÍ SÍŤ
Článek 10
Zpráva týkající se telekomunikačního systému
1. Do šesti měsíců ode dne vstupu této společné akce v platnost posoudí Rada na základě zprávy předsednictví vypracované po konzultaci s Evropskou soudní sítí, zda by měla být síť propojena telekomunikačním systémem.
2. Rada v rozhodnutí přijatém kvalifikovanou většinou na základě článku K.3 odst. 2 písm. b) Smlouvy o Evropské unii vypracuje podrobnosti konfigurace telekomunikačního systému.
HLAVA VI
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 11
Územní působnost
V případě Spojeného království se tato společná akce vztahuje na Spojené království Velké Británie a Severního Irska, britské Normanské ostrovy a ostro
ze dne 29. června 1998 přijatá Radou na základě článku K.3 Smlouvy o Evropské unii, kterou se zavádí mechanismus pro společné hodnocení přijímání, používání a účinného provádění acquis Evropské unie ze strany kandidátských zemí v oblasti spravedlnosti a vnitřních věcí
(98/429/SVV) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. K.3 odst. 2 písm. b) této smlouvy,
s ohledem na závěry ze zasedání Evropské rady v Kodani v roce 1993 a v Lucemburku v roce 1997,
s ohledem na závěry ze zasedání Rady v Bruselu dne 19. března 1998,
vzhledem k tomu, že je žádoucí zavést mechanismus, který umožní odborníkům z členských států a Komisi hodnotit společně v rámci Rady, jakým způsobem kandidátské země přijímají, používají a účinně provádějí acquis Evropské unie v oblasti spravedlnosti a vnitřních věcí;
vzhledem k tomu, že tato hodnocení by měla brát Komise v úvahu při stanovování priorit a cílů přístupového partnerství a v rámci zavedených struktur Evropské unie v souvislosti s budoucími jednáními o rozšíření,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
Cíl
1. Aniž jsou dotčeny pravomoci Společenství a stávajících struktur pro určování postoje členských států při jednáních o přistoupení, zavádí se mechanismus společného hodnocení, jak státy, které jsou kandidáty na přistoupení k Evropské unii (dále jen "kandidátské země"), přijímají, používají a účinně provádějí acquis Unie v oblasti spravedlnosti a vnitřních věcí v souladu s ustanoveními uvedenými níže.
2. Každý členský stát zajistí, aby jeho vnitrostátní orgány plně spolupracovaly při provádění mechanismu společného hodnocení zavedeného touto společnou akcí (dále je "mechanismus hodnocení").
Článek 2
Odborná skupina
1. Odborná skupina zřízená v souladu s jednacím řádem Rady pod dohledem Výboru stálých zástupců členských států (Coreper) má za úkol připravovat a aktualizovat společné hodnocení situace v kandidátských zemích, pokud jde o příjímání, používání a účinného provádění acquis Unie v oblasti spravedlnosti a vnitřních věcí.
2. V úzké spolupráci s Komisí může jeden nebo více členských států poskytnout jednotlivým kandidátským zemím konkrétní podporu při přípravě a aktualizaci celkových zpráv tvořících základ hodnocení podle odstavce 1, přičemž se náležitě berou v úvahu informace dostupné podle článku 3.
3. Odborná skupina nesmí opakovat již vykonané práce a překrývat své činnosti s jinými již vykonávanými činnostmi Unie v této oblasti.
Článek 3
Shromažďování informací
1. Veškeré informace týkající se toho, jak kandidátské země přijímají, používají a účinně provádějí acquis Unie v oblasti spravedlnosti a vnitřních věcí, předají členské státy a Komise k dispozici odborné skupině, aby mohla připravovat a aktualizovat společná hodnocení situace v jednotlivých kandidátských zemích a stanovit oblasti možných obtíží.
2. Hodnocení podle odstavce 1 by se měla nejprve opírat zejména o
- informace poskytnuté jednotlivě i společně členskými státy, které jsou založeny na jejich bezprostředních pracovních zkušenostech s kandidátskými zeměmi, včetně informací, které jsou k dispozici v rámci Schengenu,
- popřípadě zprávy z velvyslanectví členských států a od delegací Komise v kandidátských zemích, podle potřeby na základě dotazníku, který by měla vypracovat odborná skupina,
- informace, které má k dispozici Komise vzhledem ke své úloze v celkovém procesu přistoupení, včetně zpráv z misí vedených v rámci programu Phare,
- zprávy Rady Evropy o provádění úmluv a doporučení Rady Evropy a jiné zdroje, které jsou, pokud jde o obsah acquis, významné.
3. Pokud jsou nezbytné další informace, vytvoří se ad hoc skupiny zástupců a odborníků členských států a Komise, které uskuteční další mise týkající se konkrétních aspektů, aniž by byly příliš zatěžovány kandidátské země.
O tom, zda zřídit takovéto mise, a o jejich složení, časovém plánu a pověření rozhoduje Rada kvalifikovanou většinou na radu odborné skupiny v úzké spolupráci s Komisí.
Článek 4
Průběh a výsledky mechanismu hodnocení
1. Odborná skupina informuje Radu o tom, jak hodnocení postupuje, a o výsledcích hodnocení prostřednictvím Coreperu a v úzké spolupráci s výborem zřízeným podle článku K.4 Smlouvy a s dalšími útvary Rady zapojenými do procesu rozšiřování.
Skupina o své práci informuje i další příslušné útvary Rady.
Komise se vyzývá, aby ve svých návrzích na podstatnou úpravu hlavních priorit a cílů přístupového partnerství, které se předkládají Radě k rozhodnutí podle článku 2 nařízení Rady (ES) č. 622/98 ze dne 16. března 1998 o pomoci kandidátským státům v rámci předvstupní strategie, a zejména o zavedenípřístupového partnerství [1], brala v úvahu společná hodnocení.
Tato hodnocení je třeba také brát v úvahu v rámci stávajících struktur Evropské unie v souvislosti s budoucími jednáními o rozšiřování.
Článek 5
Přezkoumání mechanismu hodnocení
Nejpozději rok po vstupu této společné akce v platnost přezkoumá Rada fungování a působnost mechanismu hodnocení a v případě potřeby je upraví.
Článek 6
Vstup v platnost
Tato společná akce vstupuje v platnost dnem zveřejnění
ze dne 3. prosince 1998 přijatá Radou na základě článku K.3 Smlouvy o Evropské unii o praní peněz, identifikaci, vysledování, zmrazení, zajištění a propadnutí nástrojů trestné činnost a výnosů z ní
(98/699/SVV) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. K.3 odst. 2 písm. b) této smlouvy,
s ohledem na podnět Spojeného království,
s ohledem na akční plán skupiny na vysoké úrovni pro organizovanou trestnou činnost, schválený Evropskou radou na zasedání v Amsterodamu ve dnech 16. a 17. června 1997, a zejména na doporučení 26 písm. b) o posilování sledování a zajišťování výnosů z trestné činnosti,
po přezkoumání stanovisek Evropského parlamentu po konzultaci vedené předsednictvím v souladu s článkem K.6 Smlouvy o Evropské unii,
s ohledem na společné akce ze dne 5. prosince 1997 o vytvoření mechanismu pro hodnocení použití a provedení mezinárodních závazků v boji s organizovanou trestnou činností na vnitrostátní úrovni [1] a ze dne 19. března 1998, kterou se zavádí program výměn, vzdělávání a spolupráce pro osoby odpovědné za boj proti organizované trestné činnosti (program Falcone) [2],
vzhledem k přistoupení členských států k zásadám úmluvy Rady Evropy z roku 1990 o praní, vysledování, zajištění a propadnutí výnosů z trestné činnosti,
s ohledem na návrh společné akce, kterou se stanoví, že účast na zločinném spolčení je v členských státech Evropské unie trestným činem, a zejména z trestných činů uvedených v této společné akci,
vzhledem k požadavkům směrnice Rady 91/308/EHS ze dne 10. června 1991 o předcházení zneužití finančního systému k praní peněz [3] a 40 doporučení pro boj proti praní peněz Finanční akční skupiny proti praní peněz ve znění z roku 1996, a zejména k doporučení č. 4,
s ohledem na společnou akci ze dne 17. prosince 1996 o sbližování právních předpisů a praxí členských států Evropské unie pro boj proti drogové závislosti a předcházení nedovolenému obchodu s drogami a boj proti němu [4],
vědoma si společného záměru zlepšit koordinaci mezi orgány činnými v trestním řízení,
připomínajíc společnou akci o vytvoření Evropské soudní sítě, přijatou Radou dne 29. června 1998 [5],
vzhledem k tomu, že díky účinnější spolupráci dochází ke zdokonalování prostředků, které mají zamezit trestné činnosti tvořící součást organizované trestné činnosti, zavedením účinnější spolupráce mezi členskými státy při identifikaci, sledování, zajišťování nebo zmrazování a propadnutí výnosů z trestné činnosti;
vzhledem k tomu, že zavedením vzájemně slučitelných postupů bude evropská spolupráce při identifikaci, sledování, zajišťování a propadnutí nezákonných příjmů účinnější;
vzhledem k tomu, že doporučení č. 16 výše uvedeného akčního plánu na boj proti organizované trestné činnosti zdůrazňuje nutnost urychlit postupy soudní spolupráce ve věcech souvisejících s organizovanou trestnou činností a významně snížit lhůty pro předávání a odpovědi na žádosti;
vědoma si toho, že členské státy přistoupily k Evropské úmluvě o vzájemné pomoci ve věcech trestních z roku 1959;
vzhledem k Úmluvě Organizace spojených národů proti nedovolenému obchodu s omamnými a psychotropními látkami z roku 1988 a mimořádnému zasedání Valného shromáždění Organizace spojených národů o drogách v roce 1998;
uznávajíc úspěch semináře o propadnutí výnosů konaného v roce 1996 v Dublinu při odhalování překážek účinné spolupráce;
vědoma si, že formami spolupráce stanovenými v této společné akci nejsou dotčeny jiné formy dvoustranné nebo mnohostranné spolupráce,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
1. Za účelem zesílení účinného boje proti organizované trestné činnosti členské státy zajistí, aby nebyla podána nebo potvrzena žádná výhrada týkající se níže uvedených článků Úmluvy Rady Evropy z roku 1990 o praní, vysledování, zajištění a propadnutí výnosů z trestné činnosti (dále jen "úmluva z roku 1990"):
a) článek 2: za předpokladu, že za trestný čin je možno uložit trest odnětí svobody nebo ochranné opatření spojené s odnětím osobní svobody v trvání nejméně jednoho roku;
b) článek 6: za předpokladu, že jde o závažné trestné činy.
Za tyto trestné činy musí být v každém případě možno uložit trest odnětí svobody nebo ochranné opatření spojené s odnětím osobní svobody, jehož horní hranice přesahuje jeden rok, nebo ve státech, jejichž právní systém stanoví pro trestné činy dolní hranici, trestné činy, za něž je možno uložit trest odnětí svobody nebo omezení osobní svobody v trvání nejméně šesti měsíců.
Písmeno a) se netýká výhrad proti propadnutí výnosů z trestné činnosti trestné podle daňových předpisů.
2. Každý členský stát zajistí, aby jeho právní předpisy a postupy týkající se zajišťování výnosů z trestné činnosti také umožňovaly propadnutí majetku v hodnotě odpovídající těmto výnosům, a to jak v čistě vnitrostátních řízeních, tak i v řízeních zahájených na žádost jiného členského státu, včetně žádostí o výkon zahraničních příkazů k propadnutí.
V méně závažných případech však mohou členské státy vyloučit propadnutí majetku v hodnotě odpovídající výnosům z trestné činnosti.
Pojmy "majetek", "výnosy" a "propadnutí" jsou chápány ve smyslu článku 1 Úmluvy z roku 1990.
3. Každý členský stát zajistí, aby mu jeho právní předpisy a postupy umožňovaly identifikovat a sledovat na žádost jiného členského státu výnosy podezřelé z toho, že by mohlo jít o výnosy z trestné činnosti, pokud existují veškeré důvody se domnívat, že byl spáchán trestný čin. Tyto právní předpisy a postupy umožní, aby pomoc byla poskytnuta již v nejranějším stupni vyšetřování, a za tím účelem se členské státy vynasnaží, aby vůči ostatním členským státům omezily použití možností odmítnout pomoc podle čl. 18 odst. 2 a 3 Úmluvy z roku 1990.
Článek 2
1. V rámci fungování Evropské soudní sítě připraví každý členský stát uživatelsky přátelského průvodce, který obsahuje informace, kde získat radu, a upřesňuje typ pomoci, kterou je možno poskytnout při identifikaci, sledování, zmrazení nebo zajišťování a propadnutí nástrojů trestné činnosti a výnosů z ní.
Příručka bude také obsahovat jakákoliv významná omezení týkající se takové pomoci a bude uvádět, jaké informace musí žadatelské státy poskytnout.
2. Příručky uvedené v odstavci 1 budou zaslány generálnímu sekretariátu Rady Evropské unie, který zajistí jejich překlad do úředních jazyků orgánů Evropského společenství a rozešle je členským státům, Evropské soudní síti a Europolu.
3. Každý členský stát zajistí, aby příručka uvedená v odstavci 1 byla průběžně aktualizována a aby byla generálnímu sekretariátu Rady sdělena každá změna, aby ji bylo možno přeložit a rozeslat v souladu s odstavcem 2.
Článek 3
Členské státy přiznávají všem žádostem z jiných členských států, které se týkají identifikace, sledování, zmrazení nebo zajišťování a propadnutí majetku, stejnou důležitost, jakou přiznávají takovým opatřením ve vnitrostátních řízeních.
Článek 4
1. Členské státy podpoří přímý kontakt mezi vyšetřovateli, vyšetřujícími soudci a státními zástupci členských států a vhodným způsobem použijí stávající pravidla spolupráce k zajištění toho, že formální žádosti nebudou podávány v případech, kdy to není nezbytně nutné.
Pokud je nutná formální žádost, dožadující členský stát zajistí, aby byla správně vyhotovena a aby splňovala všechny požadavky dožadovaného státu.
2. Pokud není možné vyřídit žádost o pomoc způsobem, jaký dožadující stát očekává, dožadovaný stát se vynasnaží, po patřičné poradě s dožadujícím státem a za plného dodržování vnitrostátních právních předpisů a mezinárodních závazků, nalézt náhradní způsob vyřízení žádosti.
3. Členské státy podávají žádosti o pomoc, jakmile je určena přesná povaha požadované pomoci, a pokud je žádost označena jako "naléhavá" nebo pokud je uvedena lhůta, uvedou důvody naléhavosti nebo uvedené lhůty.
Článek 5
1. Členské státy přijmou, není-li to v rozporu s jejich vnitrostátními právními předpisy, veškerá nezbytná opatření k minimalizaci nebezpečí rozplynutí majetku, mimo jiné předpisy, které mohou být nezbytné pro zmrazení nebo neprodlené zajištění majetku, o který jiný členský stát žádá, aby pozdější žádost o propadnutí nebyla zmařena.
2. Pokud vyřízení žádosti o soudní pomoc v části jednoho členského státu vyžaduje, aby se ve vyšetřování pokračovalo v jiné části tohoto členského státu, přijme členský stát, pokud to není v rozporu s jeho vnitrostátními právními předpisy, veškerá možná opatření, aby potřebná pomoc byla poskytnuta a nebylo přitom nutné podávat novou žádost.
3. Pokud vyřízení žádosti vyžaduje, aby se vedla další šetření v související věci a pokud dožadující stát zašle dodatečnou žádost, přijme dožádaný stát, pokud to není v rozporu s jeho vnitrostátními právními předpisy, veškerá možná opatření, aby tuto dodatečnou žádost urychleně vyřídil.
Článek 6
1. Členské státy zajistí, aby byly přijaty postupy pro informování soudů o nejlepší praxi v mezinárodní spolupráci při identifikaci, sledování, zmrazení nebo zajišťování a propadnutí nástrojů trestné činnosti a výnosů z ní.
2. Členské státy zajistí, aby všem vyšetřovatelům, vyšetřujícím soudcům, státním zástupcům a jiným dotčeným úředníkům bylo poskytnuto náležité školení týkající se nejlepší praxe v mezinárodní spolupráci v oblasti identifikací, sledování, zmrazení nebo zajišťování a propadnutí.
3. Předsednictví a zúčastněné členské státy, v případě potřeby ve spolupráci s Evropskou soudní sítí a Europolem, pořádá podle potřeb semináře pro úředníky z členských států a pro ostatní dotčené odborníky za účelem podpory a rozvoje nejlepší praxe a slučitelnosti postupů.
Článek 7
Rada do konce roku 2000 přezkoumá tuto společnou akci s ohledem na výsledky fungování společné akce ze dne 5. prosince 1997 o vytvoření mechanismu pro hodnocení použití a provedení mezinárodních závazků v boji s organizovanou trestnou činností na vnitrostátní úrovni.
Článek 8
1. S výhradou odstavce 2 přijmou členské státy veškerá vhodná opatření k provedení této společné akce, jakmile vstoupí v platnost, a zajistí, aby její obsah byl dán na vědomí příslušným celostátním i místním orgánům.
2. Členské státy předloží vhodné návrhy pro provádění článku 1 do tří let od vstupu této společné akce v platnost, aby je mohly příslušné orgány zvážit za účelem jejich přijetí.
Článek 9
Tato společná akce bude zveřejněna
ze dne 3. prosince 1998 přijatá Radou na základě článku K.3 Smlouvy o Evropské unii o zřízení Evropského systému archivace vyobrazení (FADO)
(98/700/SVV) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl K.3 odst. 2 písm. b) této smlouvy,
vzhledem k tomu, že čl. K.1 odst.
3 Smlouvy stanoví, že přistěhovalecká politika a politika týkající se státních příslušníků třetích zemí jsou věcmi společného zájmu;
vzhledem k tomu, že boj proti padělaným dokladům je v oblasti působnosti přistěhovalecké politiky a policejní spolupráce; že rostoucí počet pravých a padělaných dokladů vyžaduje častou aktualizaci; že skutečnost, že techniky používané pro výrobu pravých dokladů a jejich padělků jsou stále důmyslnější, také nezbytně vyžaduje vysoce kvalitní prostředky;
vzhledem k tomu, že Evropský bulletin padělaných dokladů a Příručka pravých dokladů nesplňují zcela požadavky rychlé a přesné reprodukce, a proto je používání počítačového systému archivace vyobrazení s odpovídajícím vhodným výcvikem dotčených pracovníků klíčovým prvkem v celkové strategii určené k tomu, aby splňovala potřeby členských států;
vzhledem k tomu, že některé členské státy mají počítačové systémy archivace vyobrazení, které právě uvádějí do provozu;
vzhledem k tomu, že by pro zajištění vysoké úrovně kontroly členskými státy bylo užitečné, aby se zavedl počítačový systém archivace vyobrazení, který by umožňoval přístup osobám kontrolujícím doklady v členských státech; že tento systém by měl umožnit uživatelům, aby měli k dispozici informace o všech nových metodách padělání, které byly odhaleny, a o nových pravých dokladech, které jsou v oběhu;
vzhledem k tomu, že je pro zajištění slučitelnosti a jednotnosti informací v systému nezbytné navrhnout postup pro přípravu příspěvků členských států, které mají být zahrnuty do systému, jakož i postup pro kontrolu a ověřování takových příspěvků;
vzhledem k tomu, že touto společnou akcí není dotčena pravomoc členských států k uznávání cestovních pasů, cestovních dokladů, víz nebo jiných dokladů totožnosti,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
1. Zřizuje se evropský systém archivace vyobrazení za účelem výměny informací, které mají členské státy o pravých dokladech a zjištěných padělaných dokladech, elektronickými prostředky ve velmi krátké době v souladu s postupy uvedenými v příloze této společné akce.
2. Tento systém nahradí a odstraní obvyklé výměny v písemné podobě od okamžiku, kdy budou všechny členské státy schopny používat počítačový systém.
Článek 2
Databáze systému musí mimo jiné obsahovat tyto informace:
a) vyobrazení padělaných a pozměněných dokladů;
b) vyobrazení pravých dokladů;
c) souhrnné informace o technikách padělání;
d) souhrnné informace o bezpečnostních technikách.
Článek 3
Zřízení evropského systému nebrání žádnému členskému státu ve vyvíjení a užívání vlastního vnitrostátního systému odpovídajícího potřebám vnitrostátních pohraničních a vnitřních orgánů příslušných pro ověřování dokladů.
Článek 4
Rada neprodleně přijme technické specifikace týkajících se slučitelností se stávajícími systémy, ukládáním informací do systému a postupy pro kontrolu a ověřování těchto informací.
Článek 5
Tato společná akce bude zveřejněna
ze dne 21. prosince 1998 přijatá Radou na základě článku K.3 Smlouvy o Evropské unii, kterou se stanoví, že účast na zločinném spolčení je v členských státech Evropské unie trestným činem
(98/733/SVV) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. K.3 odst. 2 písm. b) této smlouvy,
s ohledem na zprávu skupiny na vysoké úrovni pro boj proti organizované trestné činnosti, kterou schválila Evropská rada na zasedání v Amsterodamu konaném ve dnech 16. a 17. červ na 1997, a zejména na doporučení č. 17 akčního programu,
vzhledem k tomu, že se Rada domnívá, že závažnost a vývoj některých forem organizované trestné činnosti vyžadují posílení spolupráce mezi členskými státy Evropské unie, zejména pokud jde o tato protiprávní jednání: nedovolený obchod s omamnými látkami, nedovolený obchod s lidmi, terorismus, nedovolený obchod s uměleckými díly, praní peněz, závažná hospodářská trestná činnost, vydírání a jiné násilné činy proti životu, tělesné integritě nebo svobodě osoby nebo obecné ohrožení;
vzhledem k tomu, že z toho důvodu, aby členské státy mohly reagovat na různé hrozby, kterým musí čelit, je nezbytný společný přístup k účasti na činnostech zločinných spolčení;
vzhledem k tomu, že členské státy usilují při provádění této společné akce o uplatňování nebo usnadňování opatření, která se týkají ochrany svědků nebo osob spolupracujících při soudním řízení v rámci boje proti mezinárodní organizované trestné činnosti, stanoveném v usneseních Rady ze dnů 23. listopadu 1995 [1] a 20. prosince 1996 [2];
znovu opakujíc svou důvěru ve strukturu a fungování právních řádů členských států a v jejich schopnost zaručit spravedlivé soudní řízení;
vzhledem k tomu, že členské státy mají v úmyslu zajistit, aby se ti, kdo se podílejí na činnosti zločinných spolčení, nemohli vyhnout vyšetřování a trestnímu stíhání v souvislosti s trestnými činy, na které se vztahuje tato společná akce; že za tím účelem členské státy usnadňují soudní spolupráci při vyšetřování a trestním stíhání těchto trestných činů;
připomínajíc, že Evropská unie ctí základní práva zaručená Evropskou úmluvou o ochraně lidských práv a základních svobod, jejímiž stranami jsou všechny členské státy, zejména ustanovení o svobodě projevu, svobodě pokojného shromažďování a svobodě sdružování;
po posouzení názorů Evropského parlamentu po konzultaci provedené podle článku K.6 Smlouvy [3],
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
Pro účely této společné akce se "zločinným spolčením" rozumí strukturované sdružení více než dvou osob existující po delší dobu, které jedná ve shodě s cílem páchat protiprávní jednání, za která lze uložit trest odnětí svobody nebo opatření omezující svobodu s horní hranicí sazby nejméně čtyři roky nebo závažnější trest, ať tyto trestné činy přestavují cíl sám o sobě, nebo jsou prostředkem pro získání majetkových výhod a případně pro nedovolené ovlivnění fungování orgánů veřejné moci.
Mezi trestné činy uvedené v prvním pododstavci patří jednání uvedená v článku 2 Úmluvy o Europolu a v její příloze a jednání, za něž lze uložit trest odpovídající nejméně trestu uvedenému v prvním pododstavci.
Článek 2
1. Pro usnadnění boje proti zločinným spolčením se každý členský stát zavazuje postupem podle článku 6, že zajistí, aby za jedno nebo obě tato jednání bylo možné uložit účinné, přiměřené a odrazující tresty:
a) jednání jakékoli osoby, která se úmyslně a s vědomím cíle a obecné trestné činnosti spolčení nebo úmyslu spolčení spáchat dotyčné trestné činy aktivně podílí na
- trestné činnosti spolčení, na kterou se vztahuje článek 1, i když se tato osoba neúčastní vlastního páchání trestné činnosti, a s výhradou obecných zásad trestního práva dotyčného členského státu, i když trestný čin není spáchán,
- jiné činnosti spolčení, i když ví, že její účast přispěje k provádění trestné činnosti spolčení, na kterou se vztahuje článek 1;
b) jednání jakékoli osoby, které spočívá v dohodě s jednou nebo několika osobami týkající se výkonu určité činnosti, která, pokud by byla vykonána, by představovala spáchání trestného činu, na který se vztahuje článek 1, i když se tato osoba neúčastní vlastního výkonu činnosti.
2. Členské státy, které se rozhodnou považovat jednání uvedené v odst. 1 písm. a) nebo jednání uvedené v odst. 1 písm. b) za trestný čin, si poskytnou co nejširší vzájemnou pomoc týkající se trestných činů, na které se vztahuje tento článek, jakož i trestných činů, na které se vztahuje čl. 3 odst. 4 Úmluvy o vydávání mezi členskými státy Evropské unie, vypracované Radou dne 27. září 1996.
Článek 3
Každý členský stát zajistí, aby právnické osoby mohly být trestně odpovědné, nebo není-li tomu tak, aby byly jinak odpovědné za protiprávní jednání, na která se vztahuje čl. 2 odst.
1, spáchaná touto právnickou osobou, a to způsobem, který bude vymezen vnitrostátními právními předpisy. Touto odpovědností právnické osoby není dotčena trestní odpovědnost fyzických osob, které jsou pachateli nebo spolupachateli trestného činu.
Každý členský stát zejména zajistí, aby právnickým osobám bylo možné ukládat účinné, přiměřené a odrazující sankce a aby jim bylo možné uložit majetkové a hospodářské sankce.
Článek 4
Každý členský stát zajistí, aby jednání uvedená v čl. 2 odst. 1 písm. a) nebo b), ke kterým dojde na jeho území, podléhala trestnímu stíhání nezávisle na tom, kde na území členských států má spolčení sídlo nebo kde vykonává svou trestnou činnost, nebo nezávisle na místě, kde je vykonávána činnost, která je předmětem dohody uvedené v čl. 2 odst. 1 písm. b).
Je-li pro stíhání zločinného spolčení příslušných více členských států, konzultují se navzájem s cílem koordinovat svou činnost, aby mohly vést účinné trestní stíhání, zejména s ohledem na umístění jednotlivých složek spolčení na území dotyčných členských států.
Článek 5
1. V případech, kdy se uplatňuje Úmluva o vydávání mezi členskými státy Evropské unie, vypracovaná Radou dne 27. září 1996, nejsou touto společnou akcí dotčeny povinnosti vyplývající z úmluvy nebo z jejího výkladu.
2. Žádné ustanovení této společné akce nebrání členskému státu uložit sankce za jednání související se zločinným spolčením v rozsahu širším, než jak je vymezeno v čl. 2 odst. 1.
Článek 6
Během prvního roku po vstupu této společné akce v platnost předloží každý členský stát vhodné návrhy na její provedení, aby je posoudily příslušné orgány s cílem jejich přijetí.
Článek 7
Tato společná akce vstupuje v platnost dnem zveřejnění.
Článek 8
Tato společná akce bude zveřejněna
ze dne 15. ledna 1998, kterou se směrnice Rady 76/116/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se hnojiv přizpůsobuje technickému pokroku
(Text s významem pro EHP) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,
s ohledem na směrnici Rady 76/116/EHS ze dne 18. prosince 1975 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se hnojiv [1], naposledy pozměněnou směrnicí Evropského parlamentu a Rady 97/63/ES [2], a zejména na čl.
9 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že článek 7a Smlouvy stanoví vytvoření prostoru bez vnitřních hranic, v němž je zajištěn volný pohyb zboží, osob, služeb a kapitálu;
vzhledem k tomu, že směrnice 76/116/EHS stanoví pravidla pro uvádění hnojiv na vnitřní trh;
vzhledem k tomu, že v příloze I směrnice 76/116/EHS je třeba doplnit nová hnojiva, aby mohla být opatřena označením Společenství podle přílohy II uvedené směrnice;
vzhledem k tomu, že oznámení 94/C 138/04 [3] stanoví postup, který by měly dodržovat všechny osoby (výrobci nebo jejich zástupci), které chtějí pro určité hnojivo použít označení Společenství podle přílohy II směrnice 76/116/EHS; že tento postup spočívá v předložení technického dokladu orgánům členského státu, který vystupuje jako zpravodaj ve věci tohoto technického dokladu u pracovní skupiny pro hnojiva při Evropské komisi;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobení směrnic pro odstranění technických překážek obchodu s hnojivy technickému pokroku,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice 76/116/EHS se mění takto:
V bodě 1 části C "Jednosložková kapalná hnojiva" se doplňují hnojiva obsažená v příloze této směrnice.
Článek 2
V části A.I přílohy III směrnice 76/116/EHS se doplňují tyto výrobky a přípustné odchylky:
"Dusičnan vápenatý – suspenze _BAR_ 0,4 % _BAR_
_BAR_ 0,4 %" _BAR_ .
Článek 3
Členské státy přijmou a zveřejní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. prosince 1998 a neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Použijí tyto předpisy od 1. ledna 1999.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 16. února 1998, kterou se mění směrnice 93/38/EHS o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a telekomunikací
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 57 odst. 2 a čl. 66 a 100a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy [3], majíce na paměti společný návrh schválený dohodovacím výborem 26. listopadu 1997,
(1) vzhledem k tomu, že Rada svým rozhodnutím 94/800/ES ze dne 22. prosince 1994 o uzavření dohod jménem Evropského společenství s ohledem na záležitosti, které jsou v jeho působnosti, v rámci Uruguayského kola mnohostranných jednání (1986-1994) [4], schválila jménem Společenství mimo jiné i Dohodu o vládních zakázkách dále jen "Dohoda", jejímž úkolem je vytvořit mnohostranný rámec vyvážených práv a povinností s ohledem na veřejné zakázky s cílem dosáhnout liberalizace a rozšíření světového obchodu; že Dohoda nemá přímý účinek;
(2) vzhledem k tomu, že směrnice 93/38/EHS [5] koordinovala vnitrostátní postupy při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a telekomunikací, aby byly zavedeny shodné podmínky pro soutěž o tyto zakázky ve všech členských státech;
(3) vzhledem k tomu, že zadavatelé, na které se vztahuje Dohoda, kteří vyhovují směrnici 93/38/EHS ve znění této směrnice a kteří uplatňují stejné předpisy, pokud se týká zhotovitelů, dodavatelů a poskytovatelů služeb ze třetích zemí, které podepsaly Dohodu, jsou proto v souladu s Dohodou;
(4) vzhledem k tomu, že na základě mezinárodních práv a závazků převedených na Společenství jako výsledek přijetí Dohody, jsou ujednání, která se mají používat pro uchazeče o veřejné zakázky a výrobky ze třetích zemí, které podepsaly Dohodu, definovaná Dohodou, jejíž oblast působnosti nezahrnuje zakázky zadávané zadavateli uvedenými v čl. 2 odst. 1 písm. b) směrnice 93/38/EHS, zakázky zadávané zadavateli, kteří vykonávají činnosti uvedené v přílohách III, IV, V, VI a X výše uvedené směrnice, zakázky na služby uvedené v příloze XVI B výše uvedené směrnice, zakázky na služby ve výzkumu a vývoji uvedené v kategorii 8 podle přílohy XVI A výše uvedené směrnice, smlouvy o telekomunikačních službách uvedené v kategorii 5 podle přílohy XVI A výše uvedené směrnice, jejichž referenční čísla CPC (Common Products Classification) jsou 7524, 7525 a 7526 a smlouvy o finančních službách uvedené v kategorii 6 podle přílohy XVI A výše uvedené směrnice v souvislosti s vydáváním, prodejem, nákupem nebo převodem cenných papírů nebo jiných finančních nástrojů, a na služby centrálních bank;
(5) vzhledem k tomu, že určitá ustanovení Dohody zavádějí výhodnější podmínky pro uchazeče o veřejnou zakázku než jsou ty, které jsou stanoveny ve směrnici 93/38/EHS;
(6) vzhledem k tomu, že pokud zakázky zadávají zadavatelé ve smyslu Dohody, veřejné zakázky na služby, dodávky a stavební práce musí být ve Společenství podnikům a výrobkům ze členských států přinejmenším tak dobře přístupné a dosažitelné, jako jsou veřejné zakázky zadávané podle ujednání obsažených v Dohodě podnikům a výrobkům ze třetích zemí, které podepsaly Dohodu;
(7) vzhledem k tomu, že je proto nezbytné přizpůsobit a doplnit ustanovení směrnice 93/38/EHS;
(8) vzhledem k tomu, že potřeba zajistit skutečné otevření trhu a přiměřenou rovnováhu při požívání pravidel pro zadávání veřejných zakázek v těchto odvětvích nadále vyžaduje, aby dotyční zadavatelé byli vymezeni na jiném základě než odkazem na jejich právní postavení;
(9) vzhledem k tomu, že změny směrnice 93/38/EHS by neměly být na újmu rovného zacházení s veřejnými a soukromými zadavateli;
(10) vzhledem k tomu, že je třeba v souladu s článkem 222 Smlouvy zajistit, aby předpisy členských států upravující vlastnictví nebyly dotčeny;
(11) vzhledem k tomu, že použití směrnice 93/38/EHS je třeba zjednodušit a rovnováhu, jíž bylo v oblasti zadávání veřejných zakázek za stávajícího stavu práva Společenství v těchto odvětvích dosaženo, je nezbytné co nejvíce zachovat;
(12) vzhledem k tomu, že je proto nezbytné rozšířit možnost použití určitých změn ve směrnici 93/38/EHS na všechny zadavatele a odvětví, na něž se vztahuje tato směrnice;
(13) vzhledem k tomu, že zadavatelé mohou vyžadovat nebo přijímat rady, které mohou použít při přípravě specifikací pro určitou veřejnou zakázku, za předpokladu, že tyto rady nebudou bránit soutěži;
(14) vzhledem k tomu, že Komise zpřístupní malým a středním podnikům vzdělávací a informační materiály, které potřebují, aby se mohly dobře uplatnit na změněném trhu veřejných zakázek;
(15) vzhledem k tomu, že otevření trhů v odvětvích, na něž se vztahuje tato směrnice, by mohlo mít nepříznivé účinky na národní hospodářství Řecké republiky a Portugalské republiky, které budou muset snášet značnou zátěž; že je vhodné, aby těmto členským státům byla poskytnuta odpovídající dodatečná lhůta pro provedení této směrnice,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Aniž jsou dotčena mezinárodní práva a závazky přecházející na Společenství následkem přijetí Dohody, která obsahuje ustanovení vztahující se na uchazeče a výrobky ze třetích zemí, které podepsaly Dohodu, jejíž oblast působnosti v současné době nezahrnuje zakázky zadávané zadavateli ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. b) směrnice 93/38/EHS, zakázky zadávané zadavateli, kteří vykonávají činnosti uvedené v přílohách III, IV, V, VI a X výše uvedené směrnice, zakázky na služby uvedené v příloze XVI B, zakázky na služby týkající se výzkumu a vývoje uvedené v kategorii 8 podle přílohy XVI A, zakázky na telekomunikační služby uvedené v kategorii 5 podle přílohy XVI A, jejichž referenční čísla CPC (Common Products Classification) jsou 7524, 7525 a 7526 a smlouvy o finančních službách uvedené v kategorii 6 podle přílohy XVI A v souvislosti s vydáváním, prodejem, nákupem nebo převodem cenných papírů nebo jiných finančních nástrojů, a na služby centrálních bank, směrnice 93/38/EHS se mění takto:
1. V článku 14
a) se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. "Tato směrnice se vztahuje na:
a) zakázky zadávané zadavateli, kteří vykonávají činnosti uvedené v příloze X [6], za předpokladu, že jejich odhadovaná hodnota bez daně z přidané hodnoty (DPH) není menší než:
i) 600000 ECU v případě zakázek na dodávky a služby;
i) 5000000 ECU v případě zakázek na stavební práce;
b) zakázky zadávané zadavateli, kteří vykonávají činnosti uvedené v přílohách I, II, VII, VIII a IX [7], za předpokladu, že jejich odhadovaná hodnota bez DPH není menší než:
i) 400000 zvláštních práv čerpání (ZPČ) vyjádřená v ECU v případě zakázek na dodávky a služby uvedené v příloze XVI A, s výjimkou služeb ve výzkumu a vývoji uvedených v kategorii 8 a telekomunikačních služeb v kategorii 5, jejichž referenční čísla jsou 7524, 7525 a 7526;
ii) 400000 ECU v případě zakázek na služby jiné, než které jsou uvedené v písmenu i);
iii) 5000000 ZPČ vyjádřená v ECU v případě zakázek na stavební práce;
c) zakázky zadávané zadavateli, kteří vykonávají činnosti uvedené v přílohách III, IV, V a VI [8], za předpokladu, že jejich odhadovaná hodnota bez DPH není menší než:
i) 400000 ECU v případě zakázek na dodávky a služby;
ii) 5000000 ECU v případě zakázek na stavební práce""
b) se vkládají tyto odstavce:
"14. Prahové hodnoty vyjádřené v národních měnách uvedené v odstavci 1 se v zásadě revidují každé dva roky s účinkem od 1. ledna 1996.
Výpočet těchto hodnot je založen na průměrných denních hodnotách těchto měn vyjádřených v ECU za 24 měsíců končících posledním srpnovým dnem předcházejícím revizi s účinkem od 1. ledna.
Tyto hodnoty se zveřejňují v Úředním věstníku Evropských společenství začátkem listopadu.
15. Prahové hodnoty stanovené v Dohodě o vládních zakázkách uzavřené v rámci Uruguayského kola mnohostranných jednání [9] (dále jen "Dohoda";), vyjádřené v ECU, se v zásadě revidují každé dva roky s účinkem od 1. ledna 1996.
Výpočet těchto hodnot je založen na průměrné denní hodnotě ECU vyjádřené v ZPČ za 24 měsíců končících posledním srpnovým dnem předcházejícím revizi s účinkem od 1. ledna.
Tyto hodnoty se zveřejňují podle odstavce 14.
16. Metody výpočtu stanovené v odstavcích 14 a 15 se přezkoumají podle druhého pododstavce čl. 5 odst. 1 písm. c) směrnice 93/36/EHS.";
2. V článku 21 se odst. 2 písm. c) nahrazuje tímto:
"c) zadavatelé následně vyzvou všechny zájemce, aby potvrdili svůj zájem na základě podrobných informací o dané zakázce, před zahájením výběru uchazečů nebo účastníků vyjednávání.
Informace musí obsahovat alespoň toto:
i) povahu a množství, včetně přednostních práv na dodatečné zakázky, a pokud je to možné, odhadované datum, kdy bude možné taková práva uplatnit; v případě opakujících se zakázek povahu a množství, a pokud je to možné, odhadované datum následných výzev k účasti v soutěži na stavební práce, dodávky nebo služby;
ii) údaj, zda se jedná o omezené nebo vyjednávací řízení;
iii) lhůtu pro zahájení nebo dokončení dodávek nebo provedení stavebních prací nebo služeb;
iv) adresu a lhůtu pro podání žádosti o účast, rovněž jazyk nebo jazyky, v nichž musí být podána;
v) adresu zadavatele, který zadává zakázku a poskytuje všechny informace nezbytné k získání specifikací a jiných dokumentů;
vi) ekonomické a technické požadavky, finanční záruky a informace požadované od dodavatelů, zhotovitelů nebo poskytovatelů služeb;
vii) výši částky za získání dokumentace a platební podmínky vztahující se k zadávacímu řízení a
viii) údaj, zda předmětem zakázky je koupě, koupě najaté věci, nájem nebo koupě na splátky, nebo zda má zakázka více těchto předmětů."
3. V článku 22 se odst. 1 písm. b) nahrazuje tímto:
"b) v případě zakázek na stavební práce — podstatné vlastnosti zakázek na stavební práce, které zadavatelé zamýšlejí zadat, jejichž odhadovaná hodnota není menší než:
- prahová hodnota uvedená v čl. 14 odst.1 písm. a) ii) v případě zakázek, jež zamýšlejí zadat zadavatelé vykonávající činnost uvedenou v příloze X,
- prahová hodnota uvedená v čl. 14 odst. 1 písm. b) iii) v případě zakázek, jež zamýšlejí zadat zadavatelé vykonávající činnost uvedenou v přílohách I, II, VII, VIII a IX, nebo
14 odst. 1 písm. c) ii) v případě zakázek, jež zamýšlejí zadat zadavatelé vykonávající činnost uvedenou v přílohách III, IV, V a VI."
4. V článku 23 se odstavce 1 a 2 nahrazují tímto:
"1. Tento článek se vztahuje na veřejné soutěže na určitý výkon organizované jako součást postupu vedoucího k zadání zakázky na služby, jejíž odhadovaná hodnota bez DPH není menší než:
- prahová hodnota uvedená v čl. 14 odst. 1 písm. a) i) v případě zakázek, jež zamýšlejí zadat zadavatelé vykonávající činnost uvedenou v příloze X,
- prahová hodnota uvedená v čl. 14 odst. 1 písm. b) i) nebo ii) v případě zakázek, jež zamýšlejí zadat zadavatelé vykonávající činnost uvedenou v přílohách I, II, VII, VIII a IX, nebo
14 odst. 1 písm. c) i) v případě zakázek, jež zamýšlejí zadat zadavatelé vykonávající činnost uvedenou v přílohách III, IV, V a VI.
2. Tento článek se vztahuje na všechny veřejné soutěže na určitý výkon, pokud celková výše soutěžních cen a plateb účastníkům není menší než:
- prahová hodnota uvedená v čl. 14 odst. 1 písm. a) i) v případě zakázek, jež zamýšlejí zadat zadavatelé vykonávající činnost uvedenou v příloze X,
- prahová hodnota uvedená v čl. 14 odst.1 písm. b) i) nebo ii) v případě zakázek, jež zamýšlejí zadat zadavatelé vykonávající činnost uvedenou v přílohách I, II, VII, VIII a IX, nebo
- prahová hodnota uvedená v čl. 14 odst. 1 písm. c) i) v případě zakázek, jež zamýšlejí zadat zadavatelé vykonávající činnost uvedenou v přílohách III, IV, V a VI."
5. V článku 24 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Informace poskytnuté podle oddílu I přílohy XV nebo přílohy XVIII se zveřejňují v Úředním věstníku Evropských společenství.
Komise přitom respektuje jakékoliv citlivé obchodní aspekty, na které mohou zadavatelé poukázat při poskytování těchto informací v souvislosti s body 6, 9 a 11 přílohy XV."
6. Článek 26 se nahrazuje tímto:
"Článek 26
1. V otevřených řízeních činí lhůta pro obdržení nabídek stanovená zadavateli nejméně 52 dní ode dne odeslání vyhlášení. Tato lhůta může být nahrazena lhůtou dostatečně dlouhou na to, aby umožnila dotyčným zadavatelům podat odpovídající nabídky, a která obvykle nesmí být kratší než 36 dní a v žádném případě kratší než 22 dní ode dne odeslání vyhlášení zakázky, pokud zadavatelé zaslali Úřednímu věstníku Evropských společenství pravidelné předběžné oznámení podle čl. 22 odst. 1, za předpokladu že toto oznámení obsahuje informace požadované v části II a III přílohy XIV, pokud jsou informace dostupné v době zveřejnění oznámení uvedeného v čl. 22 odst. 1.
Toto pravidelné předběžné oznámení musí být navíc zasláno Úřednímu věstníku Evropských společenství nejpozději 52 dnů a nejdříve 12 měsíců přede dnem, kdy je odesláno Úřednímu věstníku Evropských společenství vyhlášení zakázky uvedené v čl. 21 odst. 1 písm. a).
2. V omezených a vyjednávacích řízeních s předchozí výzvou k účasti v soutěži se použijí tato pravidla:
a) lhůta pro přijetí žádostí o účast na základě vyhlášení zveřejněného podle čl. 21 odst. 1 písm. a) nebo na základě výzvy zadavatele podle čl. 21 odst. 2 písm. c) činí obecně nejméně 37 dní ode dne odeslání vyhlášení nebo výzvy a v žádném případě nesmí být kratší než lhůta pro zveřejnění stanovená v čl. 25 odst. 3, plus 10 dní;
b) lhůta pro přijetí nabídek může být stanovena vzájemnou dohodou mezi zadavatelem a vybranými zájemci, za předpokladu, že všem zájemcům je poskytnuta stejná lhůta pro vypracování a podání nabídek;
c) pokud není možné dosáhnout dohody o stanovení lhůty pro přijetí nabídek, určí zadavatel lhůtu, která činí zpravidla nejméně 24 dní, ale v žádném případě nesmí být kratší než 10 dní ode dne výzvy k podání nabídek; při stanovení lhůty je třeba vzít v úvahu zejména okolnosti uvedené v čl. 28 odst. 3."
7. V článku 28:
a) se odstavec 5 nahrazuje tímto:
"5. Žádosti o účast v soutěži a výzvy k účasti v soutěži je třeba provést co nejrychlejším způsobem. Jestliže jsou žádosti o účast podány telegramem, dálnopisem, faxem, telefonem nebo jakýmikoliv elektronickými prostředky, mohou členské státy vyžadovat jejich potvrzení dopisem odeslaným před uplynutím lhůty stanovené v čl. 26 odst. 2.";
b) se vkládá tento odstavec:
"6. Nabídky se podávají písemně, přímo nebo poštou.
Členské státy mohou povolit podávání nabídek jakýmkoliv jiným způsobem, který umožní zajistit:
- aby každá nabídka obsahovala informace nezbytné pro její hodnocení,
- aby byla během hodnocení zachována důvěrnost nabídek,
- aby takové nabídky byly co nejdříve potvrzeny písemně nebo zasláním ověřené kopie, je-li to nezbytné pro dokazování,
- aby se nabídky do soutěže otevíraly až po uplynutí lhůty stanovené pro jejich podání.";
8. V článku 30 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Zadavatelé, kteří si to přejí, mohou zavést a provádět systém kvalifikace dodavatelů, zhotovitelů nebo poskytovatelů služeb.
Zadavatelé, kteří zavedou nebo provádějí systém kvalifikace, zajistí, aby dodavatelé, zhotovitelé a poskytovatelé služeb mohli kdykoliv požádat o kvalifikaci."
9. V článku 35 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Ustanovení čl. 34 odst. 1 se nevztahuje na zakázky, při jejichž zadání členský stát vychází z jiných kritérií, v rámci pravidel platných v době přijetí této směrnice, jejichž cílem je dát přednost určitým uchazečům, za předpokladu, že použitá pravidla jsou slučitelná se Smlouvou."
10. Článek 38 se zrušuje.
11. Článek 41 se nahrazuje tímto:
"Článek 41
1. Zadavatelé uchovávají dostatečné informace o jednotlivých zakázkách umožňující jim pozdější odůvodnění rozhodnutí o:
a) kvalifikaci a výběru zhotovitelů, dodavatelů nebo poskytovatelů služeb a zadání zakázek;
b) využití výjimek z použití evropských specifikací podle čl. 18 odst. 6;
c) použití řízení bez předchozí výzvy k účasti v soutěži podle čl. 20 odst. 2;
d) nepoužití hlav II, III a IV v souladu s výjimkami uvedenými v hlavě I.
2. Informace musejí být uchovány nejméně po čtyři roky ode dne zadání zakázky, aby byl zadavatel schopen během této doby poskytnout Komisi na žádost potřebné informace.
3. Zadavatelé, kteří vykonávají některou z činností uvedených v přílohách I, II, VII, VIII a IX, sdělí zúčastněným dodavatelům, zhotovitelům nebo poskytovatelům služeb rozhodnutí zadat zakázku okamžitě a na žádost písemně.
4. Zadavatelé, kteří vykonávají některou z činností uvedených v přílohách I, II, VII, VIII a IX, sdělí okamžitě poté, co obdrželi písemnou žádost, odmítnutým zájemcům nebo uchazečům důvody odmítnutí jejich žádosti nebo nabídky, a těm uchazečům, kteří podali řádnou nabídku, sdělí charakteristiky a přednosti vybrané nabídky a rovněž uvede jméno úspěšného uchazeče.
Zadavatelé však mohou rozhodnout, že určité informace o zadání zakázky uvedené v prvním pododstavci tohoto odstavce nezveřejní, jestliže by zveřejnění informací bránilo vynutitelnosti práva nebo bylo jinak v rozporu s veřejným zájmem nebo by poškodilo oprávněné obchodní zájmy určitých podniků, ať veřejných či soukromých, včetně podniků, jimž byla zakázka zadána, nebo by mohlo být na újmu korektní hospodářské soutěži mezi dodavateli, zhotoviteli nebo poskytovateli služeb."
12. V článku 42 se vkládají tyto odstavce:
"1a. S ohledem na činnosti, na které odkazují přílohy I, II, VII, VII a IX, zajistí členské státy za podmínek, které se stanoví postupem uvedeným v čl. 40 odst. 4 až 8, aby nejpozději do 31. října 1997 a poté každý rok do 31. října obdržela Komise statistickou zprávu o zadaných zakázkách za předchozí rok. Tato zpráva obsahuje informace nezbytné k ověření řádného uplatnění Dohody.
Informace požadované podle tohoto odstavce nezahrnují informace týkající se zakázek na služby uvedené v kategorii 8 podle přílohy XVI A, telekomunikační služby uvedené v kategorii 5, jejichž referenční čísla CPC jsou 7524, 7525 a 7526, nebo služby uvedené v příloze XVI. B."
13. Vkládá se tento článek:
"Článek 42a
Při zadávání zakázek zadavateli uplatňují členské státy mezi sebou podmínky stejně výhodné jako podmínky, které uplatňují vůči třetím zemím při realizaci Dohody.
Členské státy za tímto účelem vzájemně konzultují prostřednictvím Poradního výboru pro veřejné zakázky opatření, která se mají podle Dohody učinit."
14. Přílohy XII, XIII, XIV a XV se nahrazují odpovídajícími zněními uvedenými v příloze této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 16. února 1999.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Řecká republika a Portugalská republika však mohou stanovit, že ustanovení uvedená v odstavci 1 uplatní nejpozději do 16. února 2000.
3. Přijímají-li členské státy opatření uvedená v odstavci 1, musí v nich být učiněn odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
4. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice spolu se srovnávací tabulkou mezi touto směrnicí a přijatými vnitrostátními předpisy.
Článek 3
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 16. února 1998 o usnadnění trvalého výkonu povolání advokáta v jiném členském státě než v tom, ve kterém byla získána kvalifikace
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 49, čl. 57 odst. 1 a první a třetí větu čl. 57 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem uvedeným v článku 189b Smlouvy [3]
(1) vzhledem k tomu, že podle článku 7a Smlouvy tvoří vnitřní trh oblast bez vnitřních hranic; že podle čl.
3 písm. c) Smlouvy představuje zrušení překážek volného pohybu osob a služeb mezi členskými státy jeden z cílů Společenství; že pro státní příslušníky členských států to znamená mimo jiné možnost vykonávat povolání, ať již jako osoba samostatně výdělečně činná, nebo jako osoba v pracovním poměru, v jiném členském státě než v tom, ve kterém získali odbornou kvalifikaci;
(2) vzhledem k tomu, že podle směrnice Rady 89/48/EHS ze dne 21. prosince 1988 o obecném systému pro uznávání vysokoškolských diplomů vydaných po ukončení nejméně tříletého odborného vzdělávání a přípravy [4] již může advokát, který je plně kvalifikovaný v jednom členském státě, požádat o uznání diplomu v jiném členském státě, aby mohl vykonávat povolání advokáta pod profesním označením používaným v takovém státě; že cílem výše uvedené směrnice je zajistit, aby byl advokát zařazen do profesního stavu v hostitelském členském státě, ale jejím cílem není úprava pravidel pro výkon povolání ani vynětí advokáta z působnosti těchto pravidel;
(3) vzhledem k tomu, že někteří advokáti mohou být rychle zařazeni do profesního stavu v hostitelském členském státě mimo jiné tím, že úspěšně složí zkoušku způsobilosti uvedenou ve směrnici 89/48/EHS, a jiní plně kvalifikovaní advokáti by měli mít možnost dosáhnout takového zařazení po určitém období výkonu tohoto povolání v hostitelském členském státě pod profesním označením udělovaným v domovském státě nebo dále vykonávat své povolání pod profesním označením udělovaným v domovském státě;
(4) vzhledem k tomu, že na konci tohoto období by advokát měl mít možnost být zařazen do profesního stavu v hostitelském členském státě po ověření odborné praxe v daném členském státě;
(5) vzhledem k tomu, že tento přístup je na úrovni Společenství odůvodněn nejen proto, že ve srovnání s obecnou úpravou pro uznávání diplomů poskytuje advokátům snadnější možnost zařazení do profesního stavu v hostitelském členském státě, ale také proto, že tím, že advokátům umožňuje trvale vykonávat jejich povolání pod profesním označením udělovaným v domovském státě, uspokojuje potřeby uživatelů právních služeb, kteří vzhledem k rostoucímu objemu obchodu vyplývajícímu zejména z vnitřního trhu, vyhledávají poradenské služby při přeshraničním obchodním styku, ve kterém se často překrývá mezinárodní právo, právo Společenství a vnitrostátní právní předpisy;
(6) vzhledem k tomu, že tento přístup je na úrovni Společenství odůvodněn také proto, že zatím pouze některé členské státy na svém území povolují činnost advokátů z jiných členských států vykonávajících činnost pod profesním označením udělovaným v domovském státě, kromě činnosti ve formě poskytování služeb; že však i v členských státech, kde je tato možnost dána, platí značně odlišné podmínky týkající se například oboru působnosti a povinného zápisu u příslušných orgánů; že tato různorodost vede k nerovnosti a narušení hospodářské soutěže mezi advokáty z členských států a tvoří překážku volného pohybu; že tyto problémy může vyřešit a stejné příležitosti může advokátům a uživatelům právních služeb ve všech členských státech poskytnout pouze směrnice stanovující podmínky, které upravují výkon povolání advokátů vykonávajících činnost pod profesním označením udělovaným v domovském státě jinak než formou poskytování služeb;
(7) vzhledem k tomu, že při sledování svého cíle tato směrnice nestanovuje žádná pravidla týkající se čistě vnitrostátních situací, a pokud tak činí, tak pouze v míře nezbytné k účinnému dosažení svého účelu; že se zejména nedotýká vnitrostátních právních předpisů upravujících přístup k povolání advokáta a jeho výkon pod profesním označením používaným v hostitelském členském státě;
(8) vzhledem k tomu, že advokáti, na které se vztahuje tato směrnice, by měli být povinni zapsat se u příslušného orgánu v hostitelském členském státě, aby tento orgán mohl zajistit, že budou dodržovat pravidla pro výkon povolání platná v daném státě; že účinek takového zápisu, pokud jde o soudní příslušnost, která určuje stupeň a typ soudů, u nichž mohou advokáti vykonávat činnost, se řídí právem hostitelského členského státu;
(9) vzhledem k tomu, že advokáti, kteří nebyli zařazeni do profesního stavu v hostitelském členském státě, by měli v tomto státě vykonávat činnost pod profesním označením udělovaným v domovském státě, aby se zajistilo, že spotřebitelé budou řádně informováni a budou odlišovat takové advokáty a advokáty z hostitelského členského státu, kteří vykonávají svou činnost pod profesním označením používaným v tomto státě;
(10) vzhledem k tomu, že advokátům, na které se vztahuje tato směrnice by mělo být povoleno, aby poskytovali právní rady zejména v oblasti práva domovského členského státu, práva Společenství, mezinárodního práva a práva hostitelského členského státu; že výše uvedené je již povoleno, pokud jde o poskytování služeb podle směrnice Rady 77/249/EHS ze dne 22. března 1977 o usnadnění účinného výkonu volného pohybu služeb advokátů [5]; že by měla být však zajištěna, jako ve směrnici 77/249/EHS, možnost vyloučit z výkonu povolání advokáty vykonávající činnost ve Spojeném království a v Irsku pod profesním označením udělovaným v jejich domovském státě, pokud jde o určitá jednání týkající se převodu nemovitostí a dědických záležitostí; že se tato směrnice žádným způsobem nedotýká ustanovení, podle nichž jsou v jednotlivých členských státech určité činnosti vyhrazeny jinému povolání než povolání advokáta; že ustanovení obsažené ve směrnici 77/249/EHS týkající se možnosti hostitelského členského státu požadovat, aby advokát vykonávající činnost pod profesním označením udělovaným v domovském státě pracoval ve spojení s místním advokátem při zastupování nebo obhajobě klienta v soudním řízení, by mělo být zahrnuto také do této směrnice; že tento požadavek musí být vykládán s ohledem na judikaturu Soudního dvora Evropských společenství, zejména na jeho rozsudek ze dne 25. února 1988 ve věci 427/85, Komise vs. Německo [6];
(11) vzhledem k tomu, že k zajištění bezproblémového fungování soudního systému by mělo být členským státům prostřednictvím zvláštních předpisů dovoleno vyhradit přístup k nejvyšším soudům specializovaným advokátům, aniž by tím bránily zařazení advokátů z jiných členských států, kteří splnili nezbytné požadavky;
(12) vzhledem k tomu, že advokát zapsaný v hostitelském členském státě pod profesním označením udělovaným v domovském státě musí být nadále zapsán u příslušného orgánu v domovském členském státě, pokud si má zachovat postavení advokáta a má se na něj vztahovat tato směrnice; že z tohoto důvodu je nepostradatelná úzká spolupráce mezi příslušnými orgány, zejména pokud jde o kárné řízení;
(13) vzhledem k tomu, že advokáti, na které se vztahuje tato směrnice, ať již jsou osobami v pracovním poměru nebo osobami samostatně výdělečně činnými v domovském členském státě, mohou vykonávat činnost v hostitelském státě jako osoby v pracovním poměru, pokud daný členský stát dává tuto možnost svým vlastním advokátům;
(14) vzhledem k tomu, že účelem této směrnice v tom smyslu, že umožňuje advokátům vykonávat činnost v jiném členském státě pod profesním označením udělovaným v domovském státě, je také usnadnit jim získání profesního označení tohoto hostitelského členského státu; že podle článků 48 a 52 Smlouvy, jak je vykládá Soudní dvůr, musí hostitelský členský stát brát v úvahu odbornou praxi získanou na jeho území; že je možné v přiměřené míře předpokládat, že advokát poté, co fakticky a pravidelně vykonával činnost v hostitelském členském státě v oblasti práva tohoto státu včetně práva Společenství po dobu tří let, dosáhl úrovně způsobilosti nezbytné pro úplné zařazení do profesního stavu v tomto státě; že na konci tohoto období by měl mít advokát, který může prokázat svou odbornou způsobilost v hostitelském členském státě, jež bude ověřena, možnost získat profesní označení udělované hostitelským členským státem; že v případě, kdy období faktické a pravidelné odborné činnosti vykonávané nejméně po dobu tří let zahrnuje kratší období činnosti v oblasti práva hostitelského členského státu, příslušný orgán vezme v úvahu také jakoukoliv další znalost práva tohoto státu, která může být ověřena v pohovoru; že v případě, že není prokázáno splnění těchto podmínek, musí být rozhodnutí příslušného orgánu hostitelského státu neudělit profesní označení tohoto státu podle zjednodušeného postupu spojeného s těmito podmínkami odůvodněno a musí proti němu podle vnitrostátních právních předpisů existovat opravný prostředek k soudu;
(15) vzhledem k tomu, že hospodářský a profesionální vývoj ve Společenství ukazuje patrnou snahu advokátů vykonávat činnost společně, mimo jiné ve formě sdružení; že skutečnost, že advokáti jsou členy skupiny v domovském členském státě, by neměla být využívána jako záminka k tomu, aby jim bylo zabráněno usadit se v hostitelském členském státě; že členským státům by však mělo být dovoleno, aby přijaly odpovídající opatření s oprávněným cílem chránit nezávislost tohoto povolání; že v členských státech, které povolují společný výkon advokacie, by měly být poskytnuty určité záruky,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Účel, oblast působnosti a definice
1. Účelem této směrnice je usnadnit trvalý výkon povolání advokáta jako osoby samostatně výdělečně činné nebo jako osoby v pracovním poměru v jiném členském státě než v tom, ve kterém byla získána odborná kvalifikace.
2. Pro účely této směrnice se rozumí:
a) "advokátem" každá osoba, která je státním příslušníkem členského státu a která je oprávněna vykonávat profesní činnost pod jedním z níže uvedených profesních označení: Belgie: _BAR_ Avocat/Advocaat/Rechtsanwalt _BAR_ Dánsko: _BAR_ Advokat _BAR_ Německo: _BAR_ Rechtsanwalt _BAR_ Řecko: _BAR_ Δικηγοροζ _BAR_ Španělsko: _BAR_ Abogado/Advocat/Avogado/Abokatu _BAR_ Francie: _BAR_ Avocat _BAR_ Irsko: _BAR_ Barrister/Solicitor _BAR_ Itálie: _BAR_ Avvocato _BAR_ Lucembursko: _BAR_ Avocat _BAR_ Nizozemsko: _BAR_ Advocaat _BAR_ Rakousko: _BAR_ Rechtsanwalt _BAR_ Portugalsko: _BAR_ Advogado _BAR_
Finsko: _BAR_ Asianajaja/Advokat _BAR_
Spojené království: _BAR_ Advocate/Barrister/Solicitor _BAR_ b) "domovským členským státem" členský stát, v němž advokát získal právo používat jedno z profesních označení uvedených v písmenu a) předtím, než začal vykonávat povolání advokáta v jiném členském státě;
c) "hostitelským členským státem" členský stát, v němž advokát vykonává činnost podle této směrnice;
d) "profesním označením udělovaným v domovském státě" profesní označení používané v členském státě, v němž advokát získal právo toto profesní označení používat předtím, než začal vykonávat povolání advokáta v jiném členském státě;
e) "skupinou" jednotka, ať již s postavením právnické osoby, či nikoliv, vytvořená podle práva členského státu, v němž advokáti vykonávají profesní činnost společně pod společným jménem;
f) "odpovídajícím profesním označením" nebo "odpovídajícím povoláním" profesní označení nebo povolání pod kontrolou příslušného orgánu, u kterého je advokát zapsán podle článku 3, a "příslušným orgánem" tento orgán.
3. Tato směrnice se vztahuje jak na advokáty vykonávající činnost jako osoby samostatně výdělečně činné, tak na advokáty vykonávající činnost jako osoby v pracovním poměru v domovském členském státě a s výhradou článku 8 v hostitelském členském státě.
4. Výkon povolání advokáta ve smyslu této směrnice nezahrnuje poskytování služeb, na které se vztahuje směrnice 77/249/EHS.
Článek 2
Právo vykonávat činnost pod profesním označením udělovaným v domovském státě
Každý advokát má právo trvale vykonávat činnosti uvedené v článku 5 v každém jiném členském státě pod profesním označením udělovaným v domovském státě.
Zařazení do profesního stavu v hostitelském členském státě se řídí článkem 10.
Článek 3
Zápis u příslušného orgánu
1. Advokát, který si přeje vykonávat činnost v jiném členském státě než v tom, ve kterém získal odbornou kvalifikaci, je povinen se zapsat u příslušného orgánu v tomto státě.
2. Příslušný orgán v hostitelském členském státě advokáta zapíše po předložení průkazu oprávnění potvrzujícího jeho zápis u příslušného orgánu v domovském členském státě.
Může požadovat, aby průkaz oprávnění příslušného orgánu domovského členského státu nebyl při předložení starší než tři měsíce.
O zápisu vyrozumí příslušný orgán domovského členského státu.
3. Pro účely odstavce 1
- advokáti ve Spojeném království a Irsku vykonávající činnost pod jiným profesním označením než profesní označení používané ve Spojeném království nebo Irsku se zapíší buď u orgánu příslušného pro povolání "barrister" nebo "advocate", nebo u orgánu příslušného pro povolání "solicitor",
- ve Spojeném království je orgánem příslušným pro představitele povolání "barrister" pocházejícího z Irska orgán příslušný pro povolání "barrister" nebo "advocate" a orgánem příslušným pro představitele povolání "solicitor" pocházejícího z Irska je orgán příslušný pro povolání "solicitor",
- v Irsku je orgánem příslušným pro představitele povolání "barrister" nebo "advocate" pocházejícího ze Spojeného království orgán příslušný pro povolání "barrister" a orgánem příslušným pro představitele povolání "solicitor" pocházejícího ze Spojeného království je orgán příslušný pro povolání "solicitor".
4. Pokud příslušný orgán v hostitelském členském státě zveřejňuje jména advokátů, kteří jsou zapsáni, zveřejní rovněž jména advokátů zapsaných podle této směrnice.
Článek 4
Výkon činnosti pod profesním označením udělovaným v domovském státě
1. Advokát vykonávající činnost v hostitelském členském státě pod profesním označením udělovaným v domovském státě používá označení, které musí být vyjádřeno v úředním jazyce nebo v jednom z úředních jazyků domovského členského státu srozumitelným způsobem a tak, aby se zabránilo záměně s profesním označením udělovaným v hostitelském členském státě.
2. Pro účely použití odstavce 1 může hostitelský členský stát požadovat, aby advokát vykonávající činnost pod profesním označením udělovaným v domovském státě uvedl stavovskou organizaci, jíž je členem v domovském členském státě, nebo soud, u kterého je oprávněn vykonávat činnost podle předpisů domovského členského státu.
Hostitelský členský stát může také požadovat, aby advokát vykonávající činnost pod profesním označením udělovaným v domovském státě uvedl příslušný orgán tohoto státu, u kterého je zapsán.
Článek 5
Oblast činnosti
1. S výhradou odstavců 2 a 3 advokát vykonávající činnost pod profesním označením udělovaným v domovském státě vykonává stejnou profesní činnost jako advokát vykonávající svou činnost pod odpovídajícím profesním označením udělovaným v hostitelském členském státě a může, mimo jiné, poskytovat právní rady v oblasti práva svého domovského členského státu, práva Společenství, mezinárodního práva a práva hostitelského členského státu.
V každém případě dodržuje procesní předpisy platné u vnitrostátních soudů.
2. Členské státy, které povolují, aby na jejich území určitá kategorie advokátů připravovala listiny opravňující ke správě majetku zesnulých osob nebo k vytvoření nebo převodu věcných práv k nemovitostem, které jsou v jiných členských státech vyhrazeny jiným povoláním než povolání advokáta, mohou ve vztahu k takovým činnostem vyloučit z výkonu povolání advokáty vykonávající činnost pod profesním označením udělovaným v domovském státě, pokud bylo toto označení uděleno v jednom z členských států, v nichž je tato činnost vyhrazena jiným povoláním.
3. Pro účely výkonu činností týkajících se zastupování nebo obhajoby klienta v soudním řízení a do té míry, do jaké právo hostitelského členského státu takovou činnost vyhrazuje pro advokáty vykonávající činnost pod profesním označením udělovaným v tomto státě, může hostitelský členský stát požadovat, aby advokáti vykonávající činnost pod profesním označením udělovaným v domovském státě pracovali buď ve spojení s advokátem, který vykonává činnost u daného soudu a který by v případě potřeby nesl odpovědnost vůči tomuto soudu, nebo s "avoué" činným u tohoto soudu.
K zajištění řádného fungování soudního systému však mohou členské státy stanovit zvláštní předpisy pro přístup k nejvyšším soudům, například připustit k nim pouze specializované advokáty.
Článek 6
Pravidla pro výkon povolání
1. Bez ohledu na pravidla pro výkon povolání, jimž advokát vykonávající činnost pod profesním označením udělovaným v domovském státě podléhá v domovském členském státě, podléhá tento advokát stejným pravidlům pro výkon povolání jako advokáti vykonávající činnost pod odpovídajícím profesním označením udělovaným v hostitelském členském státě ve vztahu ke všem činnostem, které na území tohoto státu vykonává.
2. Advokátům vykonávajícím činnost pod profesním označením udělovaným v domovském státě se dostane odpovídajícího zastoupení v profesních sdruženích hostitelského členského státu.
Toto zastoupení představuje alespoň právo hlasovat při volbách do orgánů těchto sdružení.
3. Hostitelský členský stát může požadovat, aby si advokát vykonávající činnost pod profesním označením udělovaným v domovském státě sjednal pojištění odpovědnosti za škodu vzniklou z výkonu povolání nebo aby se stal členem profesního záručního fondu podle předpisů, které tento stát stanoví pro profesní činnost vykonávanou na jeho území.
Advokát vykonávající činnost pod profesním označením udělovaným v domovském státě se však této povinnosti zprostí, pokud prokáže, že je podle předpisů domovského členského státu kryt pojištěním nebo zárukou, pokud je takové pojištění nebo záruka rovnocenná co do podmínek a rozsahu krytí.
Pokud jsou rovnocenné pouze zčásti, může příslušný orgán v hostitelském členském státě požadovat, aby bylo sjednáno doplňkové pojištění nebo doplňková záruka k pokrytí částí, které nejsou pokryty pojištěním nebo zárukou sjednanou podle předpisů domovského členského státu.
Článek 7
Kárné řízení
1. Pokud advokát vykonávající činnost pod profesním označením udělovaným v domovském státě poruší své povinnosti v hostitelském členském státě, použijí se procesní předpisy, sankce a opravné prostředky platné v hostitelském členském státě.
2. O kárném řízení proti advokátovi vykonávajícímu činnost pod profesním označením udělovaným v zemi původu vyrozumí příslušný orgán hostitelského členského státu před jeho zahájením příslušný orgán v domovském členském státě a poskytne mu veškeré příslušné údaje.
První pododstavec se použije obdobně, pokud kárné řízení zahájí příslušný orgán domovského členského státu, který o něm vyrozumí odpovídajícím způsobem příslušný orgán jednoho nebo více hostitelských členských států.
3. Aniž jsou dotčeny rozhodovací pravomoci příslušného orgánu hostitelského členského státu, spolupracuje tento orgán v průběhu celého kárného řízení s příslušným orgánem domovského členského státu.
Hostitelský členský stát zejména přijme nezbytná opatření, aby se zajistilo, že příslušný orgán v domovském členském státě může podat vyjádření orgánům příslušným pro rozhodování o opravném prostředku.
4. Příslušný orgán v domovském členském státě rozhoduje podle vlastních procesních a hmotněprávních předpisů, jak postupovat v případě rozhodnutí příslušného orgánu v hostitelském členském státě proti advokátovi vykonávajícímu činnost pod profesním označením udělovaným v domovském státě.
5. Dočasné nebo trvalé odnětí povolení k výkonu povolání příslušným orgánem domovského členského státu vede bez dalšího k tomu, že dotyčnému advokátovi je dočasně nebo trvale v hostitelském členském státě zakázán výkon povolání pod profesním označením udělovaným v domovském státě; není to však nezbytný předpoklad pro rozhodnutí příslušného orgánu hostitelského členského státu.
Článek 8
Výkon povolání v pracovním poměru
Advokát zapsaný v hostitelském členském státě pod profesním označením udělovaným v domovském státě může vykonávat činnost jako osoba v pracovním poměru u jiného advokáta, sdružení nebo právní firmy, veřejného nebo soukromého podniku do té míry, do jaké to hostitelský členský stát povoluje advokátům zapsaným pod profesním označením udělovaným v tomto státě.
Článek 9
Odůvodnění a opravné prostředky
Rozhodnutí neprovést zápis uvedený v článku 3 nebo rozhodnutí o vyškrtnutí ze seznamu a rozhodnutí, kterým se ukládá kárné opatření, musejí být odůvodněna.
Proti těmto rozhodnutím je přípustné podat opravný prostředek k soudu podle vnitrostátních předpisů.
Článek 10
Shodné zacházení jako s advokátem hostitelského členského státu
1. Advokátu vykonávajícímu činnost pod profesním označením udělovaným v jeho domovském státě, který fakticky a pravidelně vykonává činnost v hostitelském členském státě nejméně po dobu tří let v oblasti práva tohoto státu včetně práva Společenství, se s ohledem na přijetí do povolání advokáta v hostitelském členském státě udělí výjimka z podmínek uvedených v čl. 4 odst. 1 písm. b) směrnice 89/48/EHS. "Faktickým a pravidelným výkonem činnosti" se rozumí skutečný výkon činnosti bez jakéhokoliv přerušení s výjimkou přerušení vyplývajících z běžných událostí každodenního života.
Je na příslušném advokátovi, aby příslušnému orgánu v hostitelském členském státě prokázal takový faktický a pravidelný výkon činnosti nejméně po dobu tří let v oblasti práva hostitelského členského státu.
K tomuto účelu
a) poskytne advokát příslušnému orgánu v hostitelském členském státě veškeré související informace a dokumentaci, zejména o počtu případů, kterými se zabýval, a o jejich povaze;
b) může příslušný orgán hostitelského členského státu ověřit, zda je vykonávaná činnost skutečně faktické a pravidelné povahy, a v případě potřeby může požádat, aby advokát poskytl ústní nebo písemné vysvětlení nebo další údaje k informacím a dokumentaci uvedené v písmenu a).
Rozhodnutí příslušného orgánu v hostitelském členském státě neudělit výjimku v případě, že není prokázáno, že byly splněny požadavky stanovené v prvním odstavci, musí být odůvodněno a musí proti němu podle vnitrostátního práva existovat opravný prostředek k soudu.
2. Advokát vykonávající činnost v hostitelském členském státě pod profesním označením udělovaným v jeho domovském státě může kdykoliv požádat o uznání diplomu podle směrnice 89/48/EHS, aby mohl být přijat do povolání advokáta v hostitelském členském státě a vykonávat tuto činnost pod profesním označením odpovídajícím tomuto povolání v daném členském státě.
3. Advokát vykonávající činnost pod profesním označením udělovaným v domovském státě, který fakticky a pravidelně vykonával odbornou činnost v hostitelském členském státě nejméně po dobu tří let, ale po kratší dobu v oblasti práva tohoto členského státu, může dosáhnout u příslušného orgánu tohoto státu přijetí do povolání advokáta v hostitelském členském státě a práva vykonávat povolání advokáta pod profesním označením odpovídajícím tomuto povolání v daném členském státě, aniž by musel splnit podmínky uvedené v čl.
4 odst. 1 písm. b) směrnice 89/48/EHS, za níže uvedených podmínek tímto postupem:
a) Příslušný orgán hostitelského členského státu vezme v úvahu faktickou a pravidelnou profesní činnost vykonávanou během výše uvedeného období, znalosti a praxi ve vztahu k právu hostitelského členského státu a návštěvu přednášek nebo seminářů o právu hostitelského členského státu, včetně pravidel pro výkon povolání.
b) Advokát poskytne příslušnému orgánu hostitelského členského státu veškeré související informace a dokumentaci, zejména o záležitostech, kterými se zabýval.
Hodnocení faktické a pravidelné činnosti advokáta v hostitelském členském státě a hodnocení jeho schopnosti pokračovat v činnosti, kterou vykonával, se provede formou pohovoru s příslušným orgánem hostitelského členského státu k ověření toho, zda byla vykonávaná činnost skutečně faktické a pravidelné povahy.
Rozhodnutí příslušného orgánu v hostitelském členském státě neudělit povolení v případě, že není prokázáno, že byly splněny požadavky stanovené v prvním pododstavci, musí být odůvodněno a musí proti němu existovat opravný prostředek k soudu podle vnitrostátního práva.
4. Příslušný orgán hostitelského státu může odůvodněným rozhodnutím, proti kterému lze podat opravný prostředek k soudu, odepřít advokátovi výhody plynoucí z ustanovení tohoto článku, pokud má za to, že by to bylo v rozporu s veřejným pořádkem, zejména vzhledem ke kárným řízením, stížnostem nebo případům jiného typu.
5. Zástupci příslušného orgánu pověření posouzením žádosti zachovají obdržené informace v tajnosti.
6. Advokát, který je přijat do povolání advokáta v hostitelském členském státě podle odstavců 1, 2 a 3, je oprávněn používat profesní označení udělované v jeho domovském státě vyjádřené v úředním jazyce nebo v jednom z úředních jazyků domovského členského státu spolu s profesním označením odpovídajícím povolání advokáta v hostitelském členském státě.
Článek 11
Společný výkon advokacie
Je-li povolen společný výkon advokacie advokátů vykonávajících činnost s použitím odpovídajících profesních označení udělovaných v hostitelském členském státě, platí následující ustanovení pro advokáty, kteří chtějí vykonávat činnost s použitím tohoto profesního označení nebo kteří se zapisují u příslušného orgánu:
1. Jeden nebo více advokátů, kteří patří k jedné skupině v domovském členském státě a kteří vykonávají v hostitelském členském státě činnost pod profesním označením udělovaným v zemi původu, mohou vykonávat svou profesní činnost v pobočce nebo zastoupení své skupiny v hostitelském členském státě. Pokud jsou však zásadní pravidla vztahující se na tuto skupinu v domovském členském státě v rozporu se zásadními pravidly stanovenými právními nebo správními předpisy v hostitelském členském státě, použijí se předpisy hostitelského státu, pokud je jeho dodržení oprávněno veřejným zájmem na ochraně klientů a třetích stran.
2. Každý členský stát umožní dvěma nebo více advokátům ze stejné skupiny nebo ze stejného domovského členského státu, kteří vykonávají činnost na jeho území pod profesním označením udělovaným v jejich domovském státě, přístup k formě společného výkonu advokacie.
Pokud dává hostitelský členský stát svým advokátům možnost výběru mezi několika formami společného výkonu advokacie, musí mít stejné formy k dispozici i výše uvedení advokáti.
Způsob, jakým tito advokáti společně vykonávají činnost v hostitelském členském státě, se řídí právními a správními předpisy tohoto státu.
3. Hostitelský členský stát přijme opatření nezbytná k tomu, aby byl povolen společný výkon advokacie také
a) několika advokátům z různých členských států, kteří vykonávají činnost pod profesním označením udělovaným v jejich domovských státech;
b) jednomu nebo více advokátům spadajícím pod písmeno a) a jednomu nebo více advokátům z hostitelského členského státu.
Způsob, jakým tito advokáti společně vykonávají činnost v hostitelském členském státě, se řídí právními a správními předpisy tohoto státu.
4. Advokát, který chce vykonávat činnost pod profesním označením udělovaným v domovském státě, informuje příslušný orgán v hostitelském členském státě o skutečnosti, že je členem skupiny v domovském členském státě, a poskytne veškeré příslušné informace o této skupině.
5. Odchylně od bodů 1 až 4 může hostitelský členský stát advokátovi zapsanému pod profesním označením udělovaným v domovském státě odmítnout povolit vykonávat činnost na svém území jako členu skupiny, a to do té míry, do jaké zakazuje advokátům vykonávajícím činnost pod odpovídajícím profesním označením udělovaným v tomto státě vykonávat povolání advokáta v rámci skupiny, jejíž někteří členové nejsou členy stavovské obce.
Má se za to, že skupina má členy, kteří nejsou členy stavovské obce, pokud
- základní kapitál skupiny zcela nebo částečně drží nebo
- označení, pod kterým vykonává činnost, používají nebo
osoby, které nemají postavení advokáta ve smyslu čl. 1 odst. 2.
Pokud jsou zásadní pravidla týkající se skupiny advokátů v domovském členském státě v rozporu s pravidly platnými v hostitelském členském státě nebo s prvním pododstavcem, může hostitelský členský stát odmítnout otevření pobočky nebo zastoupení na jeho území bez omezení uvedených v bodě 1.
Článek 12
Označení skupiny
Bez ohledu na způsob, jakým advokáti vykonávají v hostitelském členském státě činnost pod profesním označením udělovaným v domovském státě, mohou používat název jakékoliv skupiny, jejíž jsou členy v členském státě původu.
Hostitelský členský stát může požadovat, aby byla kromě jména uvedeného v prvním pododstavci uvedena právní forma skupiny v domovském členském státě anebo jména všech členů skupiny, kteří vykonávají činnost v hostitelském členském státě.
Článek 13
Spolupráce mezi příslušnými orgány hostitelského členského státu a domovského členského státu a zachování důvěrnosti
K usnadnění použití této směrnice a k zabránění tomu, aby byla její ustanovení zneužívána čistě za účelem obcházení pravidel platných v hostitelském členském státě, spolupracují příslušné orgány v hostitelském členském státě a příslušné orgány v domovském členském státě úzce a navzájem si poskytují pomoc.
Zachovávají důvěrnost vyměňovaných informací.
Článek 14
Určení příslušných orgánů
Členské státy určí do 14. března 2000 příslušné orgány oprávněné přijímat žádosti a přijímat rozhodnutí, které jsou uvedeny v této směrnici.
Tyto informace sdělí ostatním členským státům a Komisi.
Článek 15
Zpráva Komise
Nejpozději deset let po vstupu této směrnice v platnost podá Komise zprávu Evropskému parlamentu a Radě o stavu uplatňování této směrnice.
Po ukončení všech nezbytných konzultací Komise při této příležitosti předloží své závěry a veškeré návrhy na změny, které by mohly být provedeny ve stávajícím systému.
Článek 16
Provedení
1. Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 14. března 2000.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 17
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 16. února 1998 o ochraně spotřebitelů při označování cen výrobků nabízených spotřebiteli
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 129a odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy [3]
s ohledem na společný návrh schválený dohodovacím výborem dne 9. prosince 1997,
(1) vzhledem k tomu, že transparentní fungování trhu a správné informace jsou přínosem pro ochranu spotřebitele a zdravou soutěž podniků a výrobků;
(2) vzhledem k tomu, že spotřebiteli musí být zaručena vysoká míra ochrany; že by k ní Společenství mělo přispívat konkrétními činy, které podporují a doplňují politiku členských států týkající se poskytování přesných, transparentních a jednoznačných informací spotřebitelům o cenách výrobků, které jsou jim nabízeny;
(3) vzhledem k tomu, že v usnesení Rady ze dne 14. dubna 1975 o předběžném programu Evropského hospodářského společenství pro politiku ochrany a informovanosti spotřebitele [4] a v usnesení Rady ze dne 19. května 1981 o druhém programu EHS pro politiku ochrany a informovanosti spotřebitele [5] se stanoví společné zásady pro označování cen;
(4) vzhledem k tomu, že tyto zásady byly stanoveny směrnicí 79/581/EHS o označování cen potravin [6] a směrnicí 88/314/EHS o označování cen nepotravinářských výrobků [7];
(5) vzhledem k tomu, že vazba mezi označením jednotkové ceny výrobků a jejich hotovým balením v předem stanovených množstvích nebo objemech, které odpovídají hodnotám kategorií přijatým na úrovni Společenství, se ukázala jako příliš složitá pro používání v praxi; že je proto nezbytné v zájmu spotřebitelů upustit od této vazby ve prospěch nového zjednodušeného mechanismu, aniž jsou dotčena ustanovení upravující normalizaci balení;
(6) vzhledem k tomu, že povinnost označovat prodejní cenu a jednotkovou cenu významně přispívá k lepší informovanosti spotřebitelů, neboť je to nejsnadnější způsob, jak umožnit spotřebitelům, aby posoudili a porovnali ceny výrobků optimálním způsobem, a mohli se tak na základě jednoduchého porovnání kvalifikovaně rozhodnout;
(7) vzhledem k tomu, že by proto měla existovat obecná povinnost označit jak prodejní cenu, tak jednotkovou cenu u všech výrobků s výjimkou výrobků volně ložených, kdy prodejní cenu nelze stanovit, dokud spotřebitel neuvede, jaké množství daného výrobku požaduje;
(8) vzhledem k tomu, že je třeba vzít v úvahu, že některé výrobky jsou obvykle prodávány v jiných množstvích než jeden kilogram, jeden litr, jeden metr čtvereční nebo jeden metr krychlový; že by proto bylo vhodné umožnit členským státům, aby mohly schválit, že se jednotková cena vztahuje na jinou jednu jednotku množství, a to s přihlédnutím k povaze výrobku a množství, v jakém se v daném členském státě obvykle prodává;
(9) vzhledem k tomu, že povinnost označit jednotkovou cenu může být za jistých okolností pro některé drobné maloobchodní podniky nepřiměřenou zátěží; že by proto členské státy měly mít možnost tuto povinnost po přiměřené přechodné období neuplatňovat;
(10) vzhledem k tomu, že členské státy by dále měly mít možnost osvobodit od povinnosti označit jednotkovou cenou ty výrobky, u nichž by takové označení ceny nebylo vhodné nebo by mohlo vést k záměně, například pokud označení množství není z hlediska porovnání ceny významné, nebo pokud jsou různé výrobky uváděny na trh ve stejném balení;
(11) vzhledem k tomu, že u nepotravinářských výrobků mají členské státy z důvodu usnadnění používání zaváděné úpravy možnost sestavit seznam výrobků nebo kategorií výrobků, na které se i nadále bude vztahovat povinnost označit jednotkovou cenu;
(12) vzhledem k tomu, že režim na úrovni Společenství může zajistit jednotné a transparentní informace ve prospěch všech spotřebitelů v rámci vnitřního trhu; že nový zjednodušený přístup je z hlediska dosažení tohoto cíle nezbytný a dostatečný;
(13) vzhledem k tomu, že členské státy musejí zajistit, aby daný režim byl účinný; že by transparentnost režimu měla být zachována i po zavedení eura; že by k tomuto účelu měl být omezen maximální počet označených cen;
(14) vzhledem k tomu, že by měla být věnována zvláštní pozornost drobným maloobchodním podnikům a že by Komise ve své zprávě o uplatňování této směrnice, kterou je třeba předložit do tří let ode dne uvedeného v čl.
11 odst. 1, měla přihlédnout zejména ke zkušenostem získaným při používání této směrnice drobnými maloobchodními podniky, které se týkají mimo jiné technologického vývoje a zavedení jednotné měny; že by k této zprávě měl být s přihlédnutím k přechodnému období podle článku 6 připojen i návrh,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Účelem této směrnice je stanovit označování prodejní ceny a jednotkové ceny výrobků nabízených obchodníky spotřebitelům, aby se tak zlepšila informovanost spotřebitelů a usnadnilo porovnávání cen.
Článek 2
Pro účely této směrnice se:
a) "prodejní cenou" rozumí konečná cena za jednotku nebo za dané množství výrobku, která zahrnuje DPH a všechny ostatní daně;
b) "jednotkovou cenou" rozumí konečná cena včetně DPH a všech ostatních daní za jeden kilogram, jeden litr, jeden metr, jeden metr čtvereční nebo jeden krychlový metr výrobku nebo za jinou jednu jednotku množství obecně a běžně užívanou v daném členském státě při prodeji konkrétních výrobků;
c) "výrobky volně loženými" rozumějí výrobky, které nejsou v hotovém balení a které se měří v přítomnosti spotřebitele;
d) "obchodníkem" rozumí fyzická nebo právnická osoba, která prodává nebo nabízí k prodeji výrobky spadající do její obchodní nebo pracovní činnosti;
e) "spotřebitelem" rozumí fyzická osoba, která kupuje výrobek pro účely nespadající do její obchodní nebo pracovní činnosti.
Článek 3
1. Prodejní cena a jednotková cena musí být označeny u všech výrobků stanovených v článku 1, přičemž na označení jednotkové ceny se vztahuje článek 5.
Jednotkovou cenu není třeba uvádět, pokud je shodná s cenou prodejní.
2. Členské státy se mohou rozhodnout, že nepoužijí odstavec 1 u
- výrobků dodávaných během poskytování služby,
- dražeb a prodejů uměleckých děl a starožitností.
3. U výrobků volně ložených musí být označena pouze jednotková cena.
4. V kterékoli reklamě, jež uvádí prodejní cenu výrobku podle článku 1, je třeba označit rovněž jednotkovou cenu podle článku 5.
Článek 4
1. Prodejní cena a jednotková cena musí být jednoznačné, snadno rozpoznatelné a dobře čitelné.
Členské státy mohou stanovit, že maximální počet cen, které mají být označeny, bude omezen.
2. Jednotková cena se vztahuje na množství uvedené v souladu s předpisy jednotlivých členských států a Společenství.
Vyžadují-li předpisy členských států nebo Společenství u některých výrobků v hotovém balení označení čisté hmotnosti a čisté odkapané hmotnosti, postačí uvést jednotkovou cenu čisté odkapané hmotnosti.
Článek 5
1. Členské státy mohou osvobodit od povinnosti označovat jednotkovou cenou výrobky, u kterých to není vzhledem k povaze nebo účelu výrobků vhodné nebo kde by to mohlo vést k záměně.
2. S ohledem na uplatňování odstavce 1 mohou členské státy v případě nepotravinářských výrobků vypracovat seznam výrobků nebo kategorií výrobků, na něž se i nadále vztahuje povinnost označit jednotkovou cenu.
Článek 6
Pokud by povinnost označit jednotkovou cenu představovala pro určité drobné maloobchodní podniky nadměrné zatížení vzhledem k počtu prodávaných výrobků, k prodejní ploše, k povaze místa prodeje a ke zvláštním podmínkám prodeje, kdy výrobek není spotřebiteli přímo dostupný, anebo k některým formám podniku, jako některé druhy podomního prodeje, mohou členské státy na přechodné období ode dne uvedeného v čl. 11 odst. 1 stanovit, že se na výrobky prodávané v uvedených jednotkách s výjimkou výrobků volně ložených a s výhradou článku 12 nevztahuje povinnost označit jednotkovou cenu.
Článek 7
Členské státy přijmou vhodná opatření, aby uvědomily všechny dotčené osoby o vnitrostátních předpisech přijatých k provedení této směrnice.
Článek 8
Členské státy určí sankce za porušování vnitrostátních předpisů přijatých k provedení této směrnice a přijmou veškerá opatření nezbytná k zajištění jejich prosazování.
Tyto sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Článek 9
1. Přechodné devítileté období podle článku 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/58/ES ze dne 29. listopadu 1995, kterou se mění směrnice 79/581/EHS o ochraně spotřebitele při označování cen potravin a směrnice 88/314/EHS o ochraně spotřebitele při označování cen nepotravinářských výrobků [8], se prodlužuje do dne uvedeného v čl. 11 odst. 1 této směrnice.
2. Směrnice 79/581/EHS a 88/314/EHS se zrušují s účinkem ode dne uvedeného v čl. 11 odst. 1 této směrnice.
Článek 10
Tato směrnice nebrání členským státům přijmout nebo zachovat ustanovení, která jsou z hlediska informovanosti spotřebitelů a porovnání cen výhodnější, aniž jsou dotčeny jejich povinnosti plynoucí ze Smlouvy.
Článek 11
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 18. března 2000.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Přijaté předpisy se použijí od uvedeného dne.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních předpisů, které přijaly v oblasti působnosti této směrnice.
3. Členské státy informují o předpisech týkajících se sankcí podle článku 8 a o všech jejich pozdějších změnách.
Článek 12
Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě nejpozději do tří let ode dne uvedeného v čl. 11 odst. 1 komplexní zprávu o uplatňování této směrnice, zejména článku 6, spolu s připojeným návrhem.
Evropský parlament a Rada přezkoumají na tomto základě článek 6 a usnesou se v souladu se Smlouvou do tří let od předložení návrhu Komise podle prvního odstavce.
Článek 13
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 14
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 16.února 1998, kterou se mění směrnice 87/102/EHS o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se spotřebitelského úvěru
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise[1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru[2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy[3],
vzhledem k tomu, že za účelem podpory vytvoření a fungování vnitřního trhu a k zajištění vysokého stupně ochrany spotřebitele je žádoucí, aby se v celém Společenství používal jednotný způsob výpočtu roční sazby v procentech za spotřebitelský úvěr;
vzhledem k tomu, že článek 5 směrnice Rady 87/102/EHS[4] stanoví, že ve Společenství dojde k zavedení společného způsobu nebo způsobů výpočtu roční sazby v procentech;
vzhledem k tomu, že pro zavedení tohoto jediného způsobu je žádoucí sestavit jediný matematický vzorec pro výpočet roční sazby v procentech a pro stanovení nákladových položek úvěru, jichž se použije pro tento výpočet, tím, že se uvedou položky, ke kterým se nesmí přihlížet;
vzhledem k tomu, že příloha II směrnice 87/102 zavedla matematický vzorec pro výpočet roční sazby v procentech a čl. 1a odst. 2 této směrnice stanoví výdaje, které jsou vyňaty z výpočtu "celkových nákladů úvěru pro spotřebitele";
vzhledem k tomu, že v průběhu tříletého přechodného období od 1. ledna 1993 ty členské státy, které před 1. březnem 1990 uplatňovaly právní předpisy, jež povolovaly používání jiného matematického vzorce pro výpočet roční sazby v procentech, mohly tyto právní předpisy nadále uplatňovat;
vzhledem k tomu že Komise předložila Radě zprávu, která vzhledem ke zkušenostem umožňuje zavedení ve Společenství jediného matematického vzorce pro výpočet roční sazby v procentech;
vzhledem k tomu, že žádný členský stát nevyužil ustanovení čl. 1a odst. 3 směrnice 87/102/EHS, kterým byly určité náklady vyloučeny z výpočtu roční sazby v procentech v určitých členských státech, stává se bezpředmětným;
vzhledem k tomu, že je nezbytná přesnost alespoň na jedno desetinné místo;
vzhledem k tomu, že se má za to, že rok má 365 dní nebo 365,25 dní nebo (u přestupných let) 366 dní, 52 týdnů nebo 12 stejných stejně dlouhých měsíců; že se má za to, že měsíc má 30,41666 dní;
vzhledem k tomu, že je žádoucí, aby spotřebitelé byli schopni rozeznat pojmy užívané v různých členských státech, které udávají "roční sazbu v procentech";
vzhledem k tomu, že je vhodné bez odkladu zkoumat, v jakém rozsahu je nezbytný další stupeň sjednocení výdajových položek spotřebitelského úvěru, aby evropský spotřebitel získal postavení, kdy může lépe porovnat současnou sazbu v procentech nabízenou ústavy v různých členských státech, a tak zajistit soulad ve fungování vnitřního trhu,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 87/102/EHS se mění takto:
a) čl.1a odst.1 písm. a) se nahrazuje tímto:
- v řeckém znění směrnice:
" (, ) () , .";
- v anglickém znění směrnice:
"The annual percentage rate of charge which shall be that rate, on an annual basis which equalizes the present value of all commitments (loans, repayments and charges), future or existing, agreed by the creditor and the borrower, shall be calculated in accordance with the mathematical formula set out in Annex II.";
b) čl. 1a odst. 3 se zrušuje;
c) čl. 1a odst. 5 se zrušuje;
d) článek 3 se nahrazuje tímto:
"Aniž jsou dotčena ustanovení směrnice Rady 84/450/EHS ze dne 10. září 1984 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se klamavé reklamy* a pravidla a zásady týkající se nekalé reklamy, musí každá reklama nebo každá nabídka vystavená v provozních prostorách, v nichž nějaká osoba nabízí úvěr nebo zprostředkování smlouvy o úvěru, a ve které je uvedena úroková míra nebo jakékoliv číselné údaje týkající se nákladů úvěru, také obsahovat údaj o roční sazbě v procentech, a to ve formě názorného příkladu, pokud není možno použít jiných způsobů.";
(*) Úř. věst. L 250, 19.9.1984, s.
17. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí 97/55/EC (Úř. věst.
L 280, 23.10.1997, s. 18).";
e) příloha II se nahrazuje přílohou I této směrnice;
f) příloha III se nahrazuje přílohou II této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do dvou let od vstupu této směrnice v platnost.
Uvědomí o tom Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 16. února 1998 o uvádění biocidních přípravků na trh
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem podle článku 189b Smlouvy [3] na základě společného textu schváleného dohodovacím výborem dne 16. prosince 1997,
(1) vzhledem k tomu, že Rada a zástupci vlád členských států zasedající v Radě ve svém usnesení ze dne 1. února 1993 o programu politiky a opatření Společenství v oblasti životního prostředí a udržitelného rozvoje [4] schválili obecný přístup a strategii programu předloženého Komisí, ve kterém se zdůrazňuje potřeba řízení rizika nezemědělských pesticidů;
(2) vzhledem k tomu, že v roce 1989 po přijetí osmého dodatku [5] ke směrnici Rady 76/769/EHS ze dne 27. července 1976 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se omezení uvádění na trh a používání některých nebezpečných látek a přípravků [6] a během projednávání směrnice 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin [7] na trh v Radě vyjádřila Rada znepokojení nad nedostatkem harmonizovaných předpisů Společenství pro biocidy, dříve známé jako nezemědělské pesticidy, a vyzvala Komisi, aby přezkoumala situaci v členských státech a možnost přijetí opatření na úrovni Společenství;
(3) vzhledem k tomu, že biocidní přípravky jsou potřebné pro regulaci organismů, které jsou škodlivé pro zdraví člověka a zvířat, a pro regulaci organismů, které způsobují poškození přírodních nebo vyráběných produktů; že biocidní přípravky mohou pro člověka, zvířata a životní prostředí představovat různá rizika vznikající v důsledku jejich vnitřních vlastností a s nimi souvisejících způsobů použití;
(4) vzhledem k tomu, že přezkoumání Komise odhalilo rozdíly v právní úpravě předpisů v členských státech; že tyto rozdíly mohou představovat překážky nejen pro obchod s biocidními přípravky, ale také pro obchod s produkty jimi ošetřenými, což má vliv na fungování vnitřního trhu; že Komise proto navrhla vypracování rámce pravidel týkajících se uvádění biocidních přípravků na trh za účelem jejich použití, přičemž podmínkou je vysoký stupeň ochrany člověka, zvířat a životního prostředí; že s ohledem na zásadu subsidiarity by měla být rozhodnutí přijímaná na úrovni Společenství omezena na rozhodnutí nezbytná pro řádné fungování společného trhu a za účelem předcházení duplicitě činnosti členských států; že směrnice o biocidních přípravcích je nejvhodnějším prostředkem ke stanovení takového rámce;
(5) vzhledem k tomu, že rámec pravidel má zajistit, aby biocidní přípravky nebyly uváděny na trh za účelem jejich použití, pokud nevyhověly příslušným postupům této směrnice;
(6) vzhledem k tomu, že s přihlédnutím ke specifické povaze některých biocidních přípravků a rizik souvisejících s jejich navrženým použitím je vhodné stanovit zjednodušené postupy povolování včetně registrace;
(7) vzhledem k tomu, že je vhodné, aby žadatel předložil dokumentaci, která obsahuje informace nezbytné pro hodnocení rizik vyplývajících z navrženého použití přípravku; že společný soubor základních údajů o účinných látkách a biocidních přípravcích, které tyto látky obsahují, je nezbytný k tomu, aby se pomohlo jak žadatelům o povolení, tak těm, kteří provádějí hodnocení za účelem rozhodnutí o povolení; že je dále potřebné vypracovat požadavky na specifické údaje pro každý typ přípravku, na který se vztahuje tato směrnice;
(8) vzhledem k tomu, že při povolování biocidních přípravků je nezbytné se ujistit, že v případě správného použití pro zamýšlený účel jsou dostatečně účinné a nemají nepřijatelný účinek na cílové organismy, např. rezistenci nebo nepřijatelnou toleranci, a v případě obratlovců nezpůsobují zbytečné utrpení a bolest, a nemají na základě současných vědeckých a technických poznatků nepřijatelný účinek na životní prostředí, a zejména na zdraví lidí nebo zvířat;
(9) vzhledem k tomu, že je nezbytné pro hodnocení a povolování biocidních přípravků stanovit společné zásady, aby byl zajištěn harmonizovaný přístup členských států;
(10) vzhledem k tomu, že by se členským státům nemělo bránit v kladení dodatečných požadavků na používání biocidních přípravků, pokud jsou tyto dodatečné požadavky v souladu s právem Společenství, a zejména pokud nejsou v rozporu s ustanoveními této směrnice; že smyslem takových opatření je ochrana životního prostředí a zdraví lidí a zvířat takovými prostředky, jako je např. tlumení epidemií a ochrana potravin a krmiv;
(11) vzhledem k tomu, že z hlediska rozmanitosti účinných látek a dotyčných biocidních přípravků by měly požadavky na údaje a zkoušení vyhovovat individuálním okolnostem a měly by vést k celkovému posouzení rizika;
(12) vzhledem k tomu, že je nezbytné vytvořit seznam Společenství obsahující účinné látky, které jsou povoleny pro použití v biocidních přípravcích; že musí být stanoven postup Společenství pro hodnocení toho, zda účinná látka má nebo nemá být zařazena do seznamu Společenství; že musí být stanoveny informace, které musí zúčastněné strany předložit s ohledem na zařazení účinné látky do seznamu; že účinné látky uvedené v seznamu by měly být pravidelně přezkoumávány a v případě potřeby za zvláštních podmínek vzájemně porovnávány s ohledem na vývoj vědy a techniky;
(13) vzhledem k tomu, že vezmou-li se náležitě v úvahu přípravky, které představují pouze nízké riziko, jejich účinné látky by se měly zařadit do zvláštní přílohy; že látky, jejichž hlavním použitím není ochrana rostlin, které se však v malé míře používají jako biocidy buď přímo, nebo jako součást přípravku obsahujícího účinnou látku v jednoduchém ředidle, by měly být zařazeny do samostatné zvláštní přílohy;
(14) vzhledem k tomu, že je-li účinná látka hodnocena za účelem jejího zařazení do příslušných příloh směrnice nebo jiného uvedení v nich, je nezbytné, aby se takové hodnocení v případě potřeby týkalo týchž aspektů, jako jsou aspekty zahrnuté v hodnocení podle směrnice 92/32/EHS ze dne 30. dubna 1992, kterou se po sedmé mění směrnice 67/548/EHS o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek [8], a podle nařízení Rady (EHS) č.
793/93 ze dne 23. března 1993 o hodnocení a kontrole rizik existujících látek [9]; že rizika spojená s výrobou, používáním a zneškodňováním účinné látky a jí ošetřených materiálů musí být proto uvážena podobným způsobem, jako jsou uvážena ve výše zmíněných právních předpisech;
(15) vzhledem k tomu, že je v zájmu volného oběhu biocidních přípravků, jakož i materiálů jimi ošetřených, aby povolení udělené jedním členským státem bylo uznáno ostatními členskými státy, s výhradou zvláštních podmínek uvedených v této směrnici;
(16) vzhledem k tomu, že navzdory předpokladu, že mají být stanoveny harmonizované předpisy pro všechny typy biocidních přípravků včetně přípravků určených pro regulaci obratlovců, může skutečné používání těchto typů vyvolávat obavy; že by členským státům mělo být s výhradou dodržení Smlouvy povoleno odchýlit se od zásady vzájemného uznávání biocidních přípravků náležejících k jednomu ze tří určitých typů biocidů pokaždé, když jsou určeny k regulaci určitých druhů obratlovců, pokud jsou takové odchylky odůvodněné a neohrožují účel této směrnice;
(17) vzhledem k tomu, že je tudíž žádoucí, aby byl zaveden systém vzájemné výměny informací a aby si členské státy a Komise na požádání poskytovaly podrobné údaje a vědeckou dokumentaci předloženou v souvislosti s žádostmi o povolení biocidních přípravků;
(18) vzhledem k tomu, že členské státy by měly mít možnost povolit na omezenou dobu biocidní přípravky, které nesplňují výše uvedené podmínky, zejména v případě nepředvídaného nebezpečí ohrožujícího lidi, zvířata nebo životní prostředí, kterému není možné zabránit jinými prostředky; že postup Společenství by neměl členským státům bránit v tom, aby povolily na omezenou dobu k použití na jejich území biocidní přípravky obsahující účinné látky dosud ještě nezařazené do seznamu Společenství za předpokladu, že byla předložena dokumentace splňující požadavky Společenství a dotyčný členský stát se domnívá, že účinná látka a biocidní přípravek splňují pro ně stanovené podmínky Společenství;
(19) vzhledem k tomu, že je nezbytné, aby tato směrnice pomohla minimalizovat počet zkoušek na zvířatech a aby zkoušení bylo závislé na účelu a použití přípravku;
(20) vzhledem k tomu, že by měla být zabezpečena úzká koordinace s ostatními právními předpisy Společenství a zvláště se směrnicí 91/414/EHS, směrnicemi týkajícími se ochrany vod a směrnicemi týkajícími se uzavřeného nakládání a záměrného uvolňování geneticky modifikovaných organismů;
(21) vzhledem k tomu, že Komise má vypracovat technické poznámky k pokynům, zvláště pro provádění postupů povolování, pro zařazení účinných látek do příslušných příloh, příloh týkajících se požadavků na údaje a příloh týkajících se společných zásad;
(22) vzhledem k tomu, že by členské státy měly stanovit vhodná kontrolní a inspekční opatření, aby se zajistilo splnění požadavků stanovených pro povolené biocidní přípravky při jejich uvedení na trh;
(23) vzhledem k tomu, že provedení této směrnice, přizpůsobení jejích příloh rozvoji technických a vědeckých poznatků a zařazení účinných látek do příslušných příloh vyžaduje úzkou spolupráci mezi Komisí, členskými státy a žadateli; že v případech, ve kterých se má uplatnit postup Stálého výboru pro biocidní přípravky, představuje tento postup vhodný základ pro takovou spolupráci;
(24) vzhledem k tomu, že dne 20. prosince 1994 bylo dosaženo dohody mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o modu vivendi týkajícím se prováděcích opatření k aktům přijatým v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy o ES [10];
(25) vzhledem k tomu, že Komise uplatní modus vivendi na prováděcí opatření vyplývající z této směrnice, která má v úmyslu přijmout, včetně těch opatření, která se týkají příloh I A a I B;
(26) vzhledem k tomu, že úplné provedení této směrnice, a zvláště programu přezkoumání, nebude dokončeno dříve než za několika let, poskytuje směrnice 76/769/EHS rámec, v němž se vypracovávaný pozitivní seznam doplní o omezení týkající se uvádění na trh a používání některých účinných látek a přípravků nebo jejich skupin;
(27) vzhledem k tomu, že program přezkoumání účinných látek bude vyžadovat, aby byly vzaty v úvahu ostatní pracovní programy v rámci jiných právních předpisů Společenství týkajících se přezkoumávání nebo povolování látek a přípravků nebo v rámci příslušných mezinárodních úmluv;
(28) vzhledem k tomu, že je třeba, aby náklady na postupy související s prováděním směrnice byly uhrazeny těmi, kdo usilují o uvedení biocidních přípravků na trh nebo je uvádějí na trh, a těmi, kdo podporují zařazení účinných látek do příslušných příloh;
(29) vzhledem k tomu, že ve směrnicích o ochraně zdraví a bezpečnosti při práci jsou stanovena minimální pravidla týkající se používání biocidních přípravků při práci; že je žádoucí vypracovat v této oblasti další pravidla,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1 Oblast působnosti
1. Tato směrnice se týká:
a) povolování a uvádění biocidních přípravků na trh pro použití v členských státech;
b) vzájemné uznávání povolení v rámci Společenství;
c) vytvoření pozitivního seznamu účinných látek na úrovni Společenství, které mohou být použity v biocidních přípravcích.
2. Tato směrnice se vztahuje na biocidní přípravky definované v čl. 2 odst. 1 písm. a), avšak s výjimkou přípravků, které jsou definovány nebo spadají do oblasti působnosti níže uvedených směrnic pro účely těchto směrnic:
a) směrnice Rady 65/65/EHS ze dne 26. ledna 1965 o sbližování právních a správních předpisů týkajících se hromadně vyráběných léčivých přípravků [11];
b) směrnice Rady 81/851/EHS ze dne 28. září 1981 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se veterinárních léčivých přípravků [12];
c) směrnice Rady 90/677/EHS ze dne 13. prosince 1990, kterou se rozšiřuje oblast působnosti směrnice 81/851/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se veterinárních léčivých přípravků a kterou se stanoví doplňující ustanovení pro imunologické léčivé přípravky [13];
d) směrnice Rady 92/73/EHS ze dne 22. září 1992, kterou se rozšiřuje oblast působnosti směrnic 65/65/EHS a 75/319/EHS o sbližování právních a správních předpisů týkajících se léčivých přípravků a kterou se stanoví doplňující ustanovení pro homeopatické léčivé přípravky [14];
e) směrnice Rady 92/74/EHS ze dne 22. září 1992, kterou se rozšiřuje oblast působnosti směrnice 81/851/EHS o sbližování právních a správních předpisů týkajících se léčivých přípravků a kterou se stanoví doplňující ustanovení pro homeopatické veterinární léčivé přípravky [15];
f) nařízení Rady (EHS) č. 2309/93 ze dne 22. července 1993, kterým se stanoví postupy Společenství pro registraci a dozor nad humánními a veterinárními léčivými přípravky a kterým se zakládá Evropská agentura pro hodnocení léčivých přípravků [16];
g) směrnice Rady 90/385/EHS ze dne 20. června 1990 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se aktivních implantabilních zdravotnických prostředků [17];
h) směrnice Rady 93/42/EHS ze dne 14. června 1993 o zdravotnických prostředcích [18];
i) směrnice Rady 89/107/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se potravinářských přídatných látek povolených pro použití v potravinách určených k lidské spotřebě [19], směrnice Rady 88/388/EHS ze dne 22. července 1988 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se látek určených k aromatizaci pro použití v potravinách a výchozích materiálů pro jejich výrobu [20] a směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/2/ES ze dne 20. února 1995 o potravinářských přídatných látkách jiných než barviva a náhradní sladidla [21];
j) směrnice Rady 89/109/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se materiálů a předmětů určených pro styk s potravinami [22];
k) směrnice Rady 92/46//EHS ze dne 16. června 1992 o hygienických předpisech pro produkci syrového mléka, tepelně ošetřeného mléka a mléčných výrobků a jejich uvedení na trh [23];
l) směrnice Rady 89/437/EHS ze dne 20. června 1989 o hygienických a zdravotních otázkách produkce vaječných výrobků a jejich uvádění na trh [24];
m) směrnice Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [25];
n) směrnice Rady 90/167/EHS ze dne 26. března 1990, kterou se stanoví podmínky pro přípravu, uvádění na trh a používání medikovaných krmiv ve Společenství [26];
o) směrnice Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech [27], směrnice Rady 82/471/EHS ze dne 30. června 1982 o určitých produktech používaných ve výživě zvířat [28] a směrnice Rady 77/101/EHS ze dne 23. listopadu 1976 o uvádění krmných surovin na trh [29];
p) směrnice Rady 76/768/EHS ze dne 27. července 1976 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se kosmetických prostředků [30];
q) směrnice Rady 95/5/EHS ze dne 27. února 1995, kterou se mění směrnice 92/120/EHS o podmínkách udělování dočasných a omezených odchylek od zvláštních hygienických předpisů Společenství pro produkci a uvádění některých výrobků živočišného původu na trh [31];
r) směrnice Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [32].
3. Aniž jsou dotčeny příslušné předpisy Společenství nebo opatření přijatá v souladu s nimi, vztahuje se tato směrnice zejména na:
a) směrnici Rady 76/769/EHS ze dne 27. července 1976 o sbližování právních a správních opatření členských států týkajících se omezení uvádění na trh a používání některých nebezpečných látek a přípravků [33];
b) směrnici Rady 79/117/EHS ze dne 21. prosince 1978, kterou se zakazuje uvádění na trh a používání přípravků na ochranu rostlin obsahujících určité účinné látky [34];
c) nařízení Rady (EHS) č. 2455/92 ze dne 23. července 1992 o vývozu a dovozu určitých nebezpečných chemických látek [35];
d) směrnici Rady 80/1107/EHS ze dne 27. listopadu 1980 o ochraně pracovníků před riziky spojenými s expozicí chemickým, fyzikálním a biologickým činitelům při práci [36], směrnici Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci [37] a na jednotlivé směrnice vycházející z těchto směrnic;
e) směrnici Rady 84/450/EHS ze dne 10. září 1984 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se klamavé reklamy [38].
4. Článek 20 se nevztahuje na přepravu biocidních přípravků po železnici, silnici, vnitrozemských vodních cestách, po moři nebo letecky.
Článek 2 Definice
1. Pro účely této směrnice se použijí tyto definice:
a) Biocidní přípravky
Účinné látky a přípravky obsahující jednu nebo více účinných látek, ve formě, v níž jsou dodávány uživateli, určené k ničení, odpuzování, zneškodňování, zabránění účinku nebo dosažení jiného regulačního účinku na jakýkoliv škodlivý organismus chemickým anebo biologickým způsobem.
Úplný seznam 23 typů přípravků s názorným popisem každého typu je uveden v příloze V.
b) Biocidní přípravek s nízkým rizikem
Biocidní přípravek, který obsahuje jako účinnou látku (látky) pouze jednu nebo více látek uvedených v příloze I A a který neobsahuje žádnou sledovanou látku (látky).
Tento biocidní přípravek představuje při dodržení podmínek použití pouze nízké riziko pro lidi, zvířata a životní prostředí.
c) Základní látka
Látka uvedená v příloze I B, jejímž hlavním použitím není ochrana rostlin, ale která je v malé míře používána jako biocid buď přímo, nebo jako součást přípravku obsahujícího tuto látku v jednoduchém ředidle, a která sama není sledovanou látkou a není uváděna na trh přímo pro biocidní použití.
Látky, které by mohly být potenciálně zařazeny do přílohy I B v souladu s postupem stanoveným v článcích 10 a 11, jsou mimo jiné tyto látky:
- oxid uhličitý,
- dusík,
- ethanol,
- 2-propanol,
- kyselina octová,
- křemelina.
d) Účinná látka
Látka nebo mikroorganismus včetně virů nebo hub, které mají obecný nebo specifický účinek na škodlivé organismy nebo proti nim.
e) Sledovaná látka
Každá látka jiná než účinná látka, která může svými vlastnostmi nepříznivě působit na lidi, zvířata nebo životní prostředí a je přítomna nebo vzniká v biocidním přípravku v dostatečné koncentraci, aby způsobovala takový účinek.
Takovou látkou, pokud nejsou jiné důvody pro sledování, by za normálních okolností byla látka klasifikovaná jako nebezpečná podle směrnice Rady 67/548/EHS ze dne 27. června 1967 o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek [39], a přítomná v biocidním přípravku v takové koncentraci, že se přípravek považuje za nebezpečný ve smyslu článku 3 směrnice Rady 88/379/EHS ze dne 7. června 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných přípravků [40].
f) Škodlivý organismus
Každý organismus, jehož přítomnost je nežádoucí nebo který má nepříznivý účinek na člověka, jeho činnosti nebo předměty, které užívá nebo vyrábí, nebo na zvířata nebo na životní prostředí.
g) Rezidua
Jedna nebo více látek přítomných v biocidním přípravku, včetně metabolitů těchto látek a jejich rozkladných nebo reakčních produktů, které po jeho použití přetrvávají.
h) Uvedení na trh
Jakékoliv předání, za úplatu nebo bezúplatně, nebo následné skladování jiné než skladování, po němž následuje odeslání z celního prostoru Společenství nebo zneškodnění.
Dovoz biocidního přípravku na celní území Společenství se pro účely této směrnice považuje za uvedení na trh.
i) Povolení
Správní úkon, jímž příslušný orgán členského státu na základě žádosti předložené žadatelem povoluje uvedení biocidního přípravku na trh na svém území nebo na jeho části.
j) Rámcové složení
Specifikace pro skupinu biocidních přípravků, které mají stejné použití a druh uživatelů.
Tato skupina přípravků musí obsahovat stejné účinné látky shodných specifikací a jejich složení musí vykazovat pouze takové odchylky od dříve povoleného biocidního přípravku, které neovlivňují úroveň rizika souvisejícího s přítomností těchto látek a jejich účinnost.
V této souvislosti se odchylkou rozumí povolené snížení procentuálního obsahu účinné látky anebo změna procentuálního složení jedné nebo více látek jiných než účinných a/nebo nahrazení jednoho nebo několika pigmentů, barviv, aromatických látek jinými látkami, které představují stejné nebo nižší riziko a které nesnižují účinnost přípravku.
k) Registrace
Správní úkon, jímž příslušný orgán členského státu na základě žádosti podané žadatelem a po ověření, že dokumentace splňuje příslušné požadavky této směrnice, povolí uvedení přípravku s nízkým rizikem na trh na svém území nebo na jeho části.
l) Potvrzení o přístupu
Dokument podepsaný vlastníkem nebo vlastníky příslušných údajů chráněných podle ustanovení této směrnice, ve kterém se prohlašuje, že tyto údaje mohou být použity příslušným orgánem za účelem udělení povolení nebo registrace biocidního přípravku podle této směrnice.
2. Pro účely této směrnice se použijí definice:
a) látky,
b) přípravku,
c) vědeckého výzkumu a vývoje,
d) aplikovaného výzkumu a vývoje,
stanovené v článku 2 směrnice Rady 67/548/EHS. Článek 3
Povolení k uvedení biocidních přípravků na trh 1. Členské státy stanoví, že biocidní přípravky nesmějí být uvedeny na trh a používány na jejich území, pokud nebyly povoleny v souladu s touto směrnicí.
2. Odchylně od odstavce 1:
i) Členské státy povolí pod podmínkou registrace uvést na trh a používat biocidní přípravky s nízkým rizikem za předpokladu, že byla v souladu s čl. 8 odst. 3 předložena dokumentace a že byla ověřena příslušnými orgány.
Pokud není uvedeno jinak, všechna ustanovení týkající se povolování podle této směrnice se použijí též pro registraci.
ii) Členské státy povolí uvést na trh a používat pro biocidní účely komoditní látky poté, co byly zařazeny do přílohy I B.
3. i) O každé žádosti o povolení se rozhodne bez zbytečného prodlení.
ii) O žádostech pro biocidní přípravky, které vyžadují registraci, rozhodne příslušný orgán do 60 dnů.
4. Členské státy na požádání stanoví nebo mohou z vlastního podnětu a v případě potřeby stanovit rámcové složení a sdělí jej žadateli při vydávání povolení pro určitý biocidní přípravek.
Aniž jsou dotčeny články 8 a 12 a za předpokladu, že žadatel má právo přístupu k rámcovému složení potvrzením o přístupu, pokud je žádost o povolení nového biocidního přípravku podložena tímto rámcovým složením, rozhodne příslušný orgán o této žádosti do 60 dnů.
5. Členské státy stanoví, že biocidní přípravky musí být klasifikovány, baleny a označovány v souladu s touto směrnicí.
6. Aniž je dotčen čl. 7 odst. 1, povolení se udělují nejvýše na dobu 10 let od data prvního nebo obnoveného zařazení účinné látky do přílohy I nebo I A pro daný typ přípravku, aniž je překročen konečný termín stanovený pro účinnou látku v příloze I nebo I A; povolení mohou být obnovena poté, co se ověří, že podmínky uložené v čl. 5 odst. 1 a 2 jsou dosud plněny. Obnovení může být uděleno v případě potřeby pouze na dobu, která je nezbytná k tomu, aby příslušné orgány členských států měly možnost takového ověření, pokud byla žádost o obnovení podána.
7. Členské státy stanoví, že biocidní přípravky musí být používány správným způsobem.
Správné použití zahrnuje dodržování podmínek stanovených v článku 5 a specifikovaných v ustanoveních této směrnice, která se týkají označování.
Správné použití zahrnuje rovněž racionální použití kombinace fyzikálních, biologických, chemických nebo jiných opatření podle potřeby, přičemž použití biocidních přípravků je omezeno pouze na nezbytné minimum.
Pokud se biocidní přípravky používají v pracovním prostředí, musí být jejich použití též v souladu s požadavky směrnic o ochraně pracovníků.
Článek 4 Vzájemné uznávání povolení
1. Aniž je dotčen článek 12, biocidní přípravek, který byl již povolen nebo registrován v jednom členském státě, bude v jiném členském státě povolen do 120 dnů nebo registrován do 60 dnů od obdržení žádosti tímto členským státem za předpokladu, že účinná látka biocidního přípravku je zahrnuta do přílohy I nebo I A a vyhovuje požadavkům v nich uvedeným. Pro účely vzájemného uznávání povolení musí žádost obsahovat souhrnnou dokumentaci požadovanou podle čl. 8 odst. 2 písm. a) a podle přílohy II B oddílu X a ověřenou kopii prvního uděleného povolení. Pro účely vzájemného uznávání registrace biocidních přípravků s nízkým rizikem musí žádost zahrnovat požadavky na údaje podle čl. 8 odst. 3, s výjimkou údajů o účinnosti, pro něž postačuje souhrnná dokumentace.
Povolení může podléhat ustanovením vyplývajícím z provádění jiných opatření v souladu s právními předpisy Společenství, které se týkají podmínek distribuce a používání biocidních přípravků zaměřených na ochranu zdraví dotyčných distributorů, uživatelů a pracovníků.
Tento postup vzájemného uznávání je zaměřen na ochranu zdraví pracovníků, aniž jsou dotčena opatření přijatá členskými státy podle práva Společenství.
2. Jestliže členský stát v souladu s článkem 5 zjistí, že:
a) cílový druh není přítomen ve škodlivých množstvích;
b) je prokázána nepřijatelná tolerance nebo rezistence cílového organismu vůči biocidnímu přípravku nebo
c) příslušné podmínky používání, jako je podnebí nebo období rozmnožování cílového druhu, se významně liší od podmínek v členském státě, kde byl biocidní přípravek poprvé povolen, a nezměněné povolení může tudíž představovat nepřijatelná rizika pro člověka nebo životní prostředí,
může členský stát požádat, aby některé podmínky uvedené v čl. 20 odst. 3 písm. e), f), h), j) a l) byly přizpůsobeny odlišným podmínkám používání tak, aby byly splněny podmínky pro vydání povolení stanovené v článku 5.
3. V případě, že se členský stát domnívá, že biocidní přípravek s nízkým rizikem, který byl registrován jiným členským státem, nevyhovuje definici stanovené v čl. 2 odst. 1 písm. b), může dočasně jeho registraci odmítnout a neprodleně sdělit své obavy příslušnému orgánu odpovědnému za ověření dokumentace.
Pokud není v maximální lhůtě 90 dnů dosaženo dohody mezi dotyčnými orgány, předá se věc k rozhodnutí Komisi v souladu s postupem stanoveným v odstavci 4.
4. Aniž jsou dotčeny odstavce 2 a 3, pokud se členský stát domnívá, že biocidní přípravek povolený jiným členským státem nemůže splňovat podmínky stanovené v čl. 5 odst. 1, a v důsledku toho navrhuje povolení či registraci odmítnout nebo povolení za jistých podmínek omezit, oznámí to Komisi, ostatním členským státům a žadateli a poskytne jim písemné vysvětlení obsahující název přípravku a jeho specifikaci a uvede důvody, na jejichž základě navrhuje povolení odmítnout nebo omezit.
Komise vypracuje návrh rozhodnutí o těchto záležitostech podle článku 27 v souladu s postupem stanoveným v čl. 28 odst. 2.
5. Pokud se v rámci postupu uvedeného v odstavci 4 potvrdí odmítnutí druhé nebo další registrace některým členským státem, členský stát, který v minulosti provedl registraci biocidního přípravku s nízkým rizikem, vezme – v případě, že to stálý výbor považuje za vhodné – toto odmítnutí v úvahu a přezkoumá svou registraci podle článku 6.
Jestliže se v rámci tohoto postupu potvrdí původní registrace, členský stát, který postup zahájil, dotyčný biocidní přípravek s nízkým rizikem zaregistruje.
6. Odchylně od odstavce 1 mohou členské státy s výhradou Smlouvy odmítnout vzájemné uznávání povolení udělených pro přípravky typu 15, 17 a 23 v příloze V za předpokladu, že takové omezení může být zdůvodněno a neohrožuje účel této směrnice.
Členské státy informují ostatní členské státy a Komisi o každém rozhodnutí přijatém v této věci a uvedou důvody takového rozhodnutí.
Článek 5 Podmínky pro vydání povolení
1. Členské státy povolí biocidní přípravek pouze v případě, že
a) účinná látka (látky) v něm obsažená je uvedena v přílohách I nebo I A a všechny požadavky uvedené v těchto přílohách jsou splněny;
b) je zjištěno na základě nejnovějších vědeckých a technických poznatků a je zřejmé z hodnocení dokumentace podle článku 8 v souladu s všeobecnými zásadami hodnocení dokumentace stanovenými v příloze VI, že při použití přípravku odpovídajícím povolení a s ohledem na:
- všechny běžné podmínky, za kterých může být biocidní přípravek používán,
- způsob, jakým může být používán materiál jím ošetřený,
- důsledky používání a zneškodňování,
tento biocidní přípravek:
i) je dostatečně účinný;
ii) nemá nepřijatelné účinky na cílové organismy, jako je nepřijatelná rezistence nebo křížová rezistence nebo zbytečné utrpení a bolest obratlovců;
iii) nemá sám nebo v důsledku svých reziduí nepřijatelné účinky na zdraví člověka nebo zvířat přímo nebo nepřímo (např. prostřednictvím pitné vody, potravin nebo krmiva, vzduchu ve vnitřních prostorách nebo důsledků pro pracovní prostředí) nebo na povrchové a podzemní vody;
iv) nemá sám nebo v důsledku svých reziduí nepřijatelné účinky na životní prostředí, zvláště s ohledem na:
- jeho rozpad a distribuci v životním prostředí; obzvláště kontaminaci povrchových vod (včetně ústí řek a mořské vody), podzemních vod a pitné vody,
- jeho dopad na necílové organismy;
c) je možné podle příslušných požadavků uvedených v přílohách II A, II B, III A, III B, IV A nebo IV B stanovit povahu a množství jeho účinných látek a v případě potřeby všech toxikologicky nebo environmentálně významných nečistot a formulačních přísad a jejich reziduí významných z hlediska toxikologického nebo environmentálního, které jsou důsledkem povolených použití;
d) jsou stanoveny jeho fyzikální a chemické vlastnosti a považují se za přijatelné pro účely vhodného použití, skladování a přepravy přípravku.
2. Biocidní přípravek klasifikovaný podle čl. 20 odst. 1 jako toxický, vysoce toxický nebo jako karcinogen kategorie 1 nebo 2 nebo jako mutagenní kategorie 1 nebo 2 nebo jako toxický pro reprodukci kategorie 1 nebo 2 nesmí být povolen pro prodej široké veřejnosti nebo používání širokou veřejností.
3. Povolení může podléhat podmínkám týkajícím se prodeje a používání přípravku a musí tyto podmínky nezbytné k zajištění souladu s ustanoveními odstavce 1 vymezovat.
4. Pokud ostatní předpisy Společenství ukládají požadavky vztahující se k podmínkám pro vydání povolení a pro používání biocidního přípravku, a zejména pokud se těmito požadavky chrání zdraví distributorů, uživatelů, pracovníků a spotřebitelů nebo zdraví zvířat nebo životní prostředí, příslušný orgán k těmto požadavkům přihlédne při vydávání povolení a v případě nutnosti vydá povolení pod podmínkou splnění těchto požadavků.
Článek 6 Přezkoumání povolení
Během období, pro které bylo povolení uděleno, může být povolení kdykoli přezkoumáno, např. po obdržení informací podle článku 14, pokud existují náznaky, že některá z podmínek uvedených v článku 5 přestala být plněna.
V takových případech mohou členské státy požadovat, aby držitel povolení nebo žadatel, jemuž byla povolena změna povolení v souladu s článkem 7, předložil další informace nezbytné pro přezkoumání.
Povolení může být v případě potřeby prodlouženo pouze na dobu nezbytnou pro dokončení přezkoumání, ale musí být prodlouženo na dobu nezbytnou pro poskytnutí dalších informací.
Článek 7 Zrušení nebo změna povolení
1. Povolení se zruší, jestliže:
a) účinná látka již není obsažena v příloze I nebo I A, jak to vyžaduje čl. 5 odst. 1 písm. a);
b) podmínky ve smyslu čl. 5 odst. 1 pro získání povolení již nejsou plněny;
c) se zjistí, že byly předloženy nepravdivé nebo zavádějící údaje týkající se skutečností, na jejichž základě bylo povolení uděleno.
2. Povolení může být rovněž zrušeno, jestliže o to požádá jeho držitel a uvede pro zrušení důvody.
3. Pokud členský stát zamýšlí zrušit povolení, uvědomí o tom držitele povolení a zjistí jeho stanovisko.
Při zrušení povolení může členský stát poskytnout lhůtu na zneškodnění nebo uskladnění, prodej a použití stávajících zásob, jejíž délka závisí na důvodech zrušení, aniž je dotčena lhůta stanovená rozhodnutím přijatým na základě směrnice 76/769/EHS nebo v souvislosti s odst. 1 písm. a).
4. Pokud to členský stát považuje za nezbytné, změní podmínky použití povolení, a zejména způsob použití nebo používaná množství s ohledem na vývoj vědeckých a technických poznatků a ochranu zdraví a životního prostředí.
5. Povolení může být rovněž změněno, jestliže o to požádá jeho držitel a uvede pro změnu důvody.
6. Pokud se navrhovaná změna týká rozsahu používání, rozšíří členský stát povolení za zvláštních podmínek platných pro účinnou látku uvedenou v příloze I nebo I A.
7. Pokud navrhovaná změna povolení vyžaduje změny zvláštních podmínek platných pro účinnou látku uvedenou v příloze I nebo I A, mohou být takové změny provedeny až teprve po zhodnocení účinné látky s ohledem na navrhované změny v souladu s postupy stanovenými v článku 11.
8. Změny se povolí pouze tehdy, pokud se prokáže, že podmínky ve smyslu článku 5 jsou i nadále plněny.
Článek 8 Požadavky na udělení povolení
1. Žádost o povolení podává osoba odpovědná za první uvedení biocidního přípravku na trh v určitém členském státě nebo osoba jednající jejím jménem, a to u příslušného orgánu tohoto členského státu.
Každý žadatel musí mít trvalé sídlo na území Společenství.
2. Členské státy požadují, aby žadatel o povolení biocidního přípravku předložil příslušnému orgánu:
a) dokumentaci týkající se biocidního přípravku, která podle současných vědeckých a technických poznatků splňuje požadavky stanovené v příloze IV B nebo II B a – tam, kde je to uvedeno – v příslušných částech přílohy III B, nebo potvrzení o přístupu a
b) dokumentaci týkající se každé účinné látky v biocidním přípravku, která podle současných vědeckých a technických poznatků splňuje požadavky stanovené v příloze II A a – tam, kde je to uvedeno – v příslušných částech přílohy III A, nebo potvrzení o přístupu.
3. Odchylně od odst. 2 písm. a) požadují členské státy dokumentaci týkající se biocidního přípravku s nízkým rizikem, která obsahuje tyto údaje:
i) žadatel:
1.1 jméno a adresa;
1.2 výrobci biocidního přípravku a účinných látek
(jména a adresy, včetně místa podnikání výrobce účinné látky);
1.3 v případě potřeby potvrzení o přístupu ke všem příslušným potřebným údajům;
ii) identita biocidního přípravku:
2.1 obchodní název;
2.2 celkové složení biocidního přípravku;
2.3 fyzikální a chemické vlastnosti podle čl. 5 odst. 1 písm. d);
iii) zamýšlená použití:
3.1 typ přípravku (příloha V) a oblast použití;
3.2 kategorie uživatelů;
3.3 způsob použití;
iv) údaje o účinnosti;
v) analytické metody;
vi) klasifikace, balení a označování, včetně návrhu etikety, podle článku 20;
vii) bezpečnostní list vypracovaný v souladu s článkem 10 směrnice Rady 88/379/EHS ze dne 7. června 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek [41] nebo v souladu s článkem 27 směrnice 67/548/EHS.
4. Dokumentace musí obsahovat podrobný a úplný popis provedených studií a použitých metod nebo bibliografické odkazy na tyto metody. Informace obsažené v předložené dokumentaci podle čl. 8 odst. 2 musí být dostatečné pro hodnocení účinků a vlastností uvedených v čl. 5 odst. 1 písm. b), c) a d), které má být provedeno. Tyto informace se předloží příslušnému orgánu ve formě technické dokumentace obsahující informace a výsledky studií uvedených v přílohách IV A a IV B nebo přílohách II A a II B a – tam, kde je to uvedeno – v příslušných částech příloh III A a III B.
5. Informace, které nejsou s ohledem na povahu biocidního přípravku nebo na jeho navržená použití nezbytné, nemusí být poskytnuty.
Stejně tak je tomu i v případě, že není vědecky nezbytné nebo technicky možné tyto informace poskytnout.
V takových případech musí být předloženo zdůvodnění, které je přijatelné pro příslušný orgán.
Takovým zdůvodněním může být existence rámcového složení, k němuž má žadatel právo přístupu.
6. Pokud hodnocení dokumentace ukáže, že pro hodnocení rizik biocidního přípravku jsou nezbytné další informace, včetně údajů a výsledků dalšího zkoušení, požádá příslušný orgán žadatele, aby takové informace předložil.
Lhůta pro hodnocení dokumentace započne teprve poté, co je dokumentace úplná.
7. Název účinné látky musí být uveden tak, jak je zapsán v seznamu, který je součástí přílohy I směrnice 67/548/EHS, nebo (pokud v něm název není zahrnut) tak, jak je uveden v Evropském seznamu existujících obchodovaných chemických látek (EINECS), nebo (pokud v něm název není zahrnut) musí být účinná látka uvedena pod obecným názvem podle Mezinárodní organizace pro normalizaci (ISO).
Jestliže takový název není k dispozici, musí být látka označena jejím chemickým názvem podle pravidel Mezinárodní unie pro čistou a užitou chemii (IUPAC).
8. Zkoušky musí být zpravidla prováděny podle metod popsaných v příloze V směrnice 67/548/EHS.
V případě, že metoda není vhodná nebo není popsána, použijí se jiné metody, které by měly být pokud možno vždy mezinárodně uznané a jejich použití musí být odůvodněné.
V případě potřeby musí být zkoušky prováděny v souladu s předpisy stanovenými ve směrnici Rady 86/609/EHS ze dne 24. listopadu 1986 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se ochrany zvířat používaných pro pokusné a jiné vědecké účely [42] a ve směrnici Rady 87/18/EHS ze dne 18. prosince 1986 o harmonizaci právních a správních předpisů týkajících se používání zásad správné laboratorní praxe a ověřování jejich používání při zkouškách chemických látek [43].
9. Pokud existují údaje ze zkoušek, které byly získány před přijetím této směrnice pomocí jiných metod, než jsou metody uvedené v příloze V směrnice 67/548/EHS, musí se o přijatelnosti takových údajů pro účely této směrnice a o potřebě provedení nových zkoušek podle přílohy V rozhodnout případ od případu, přičemž se mimo jiné přihlíží k potřebě minimalizace zkoušení na obratlovcích.
10. Příslušné orgány uvedené v článku 26 zajistí, aby byl ke každé žádosti založen spis.
Každý spis musí obsahovat alespoň kopii žádosti, evidenci správních rozhodnutí přijatých členským státem, která se týkají žádosti a dokumentací předložených v souladu s odstavcem 2, včetně shrnutí dokumentací.
Členské státy na požádání zpřístupní ostatním příslušným orgánům a Komisi spisy stanovené v tomto odstavci; na požádání jim poskytnou všechny informace nezbytné k úplnému porozumění žádostem a zajistí, aby žadatelé – pokud jsou o to požádáni – poskytli kopii technické dokumentace stanovené v odstavci 2.
11. Členské státy mohou požadovat, aby jim byly poskytnuty vzorky přípravku a jeho složek.
12. Členské státy mohou požadovat, aby žádosti o povolení byly předloženy v jejich národních nebo úředních jazycích nebo v jednom z těchto jazyků.
Článek 9 Uvádění účinných látek na trh
Členské státy stanoví, že v případě, že je látka účinnou látkou pro použití v biocidních přípravcích, nesmí být uvedena na trh pro takové použití, pokud:
a) nebyla účinná látka uvedena na trh před datem uvedeným v čl. 34 odst. 1 a členskému státu byla poskytnuta dokumentace, která splňuje požadavky uvedené v čl. 11 odst. 1, a k této dokumentaci je přiloženo prohlášení, že účinná látka má být použita v biocidním přípravku. To se netýká látek určených pro použití podle článku 17;
b) je klasifikována, balena a označena v souladu s ustanoveními směrnice 67/548/EHS.
Článek 10 Zařazení účinné látky do příloh I, I A nebo I B
1. Na základě současných vědeckých a technických poznatků se účinná látka zařadí do přílohy I, přílohy I A nebo I B pro počáteční období nepřesahující 10 let, pokud lze očekávat, že:
- biocidní přípravky obsahující účinnou látku,
- biocidní přípravky s nízkým rizikem vyhovující definici uvedené v čl. 2 odst. 1 písm. b),
- komoditní látky vyhovující definici uvedené v čl. 2 odst. 1 písm. c)
splní podmínky stanovené v čl. 5 odst. 1 písm. b), c) a d), přičemž se vezmou v úvahu případné kumulativní účinky při používání biocidních přípravků obsahujících tytéž účinné látky.
Účinná látka nemůže být zařazena do přílohy I A, je-li podle směrnice 67/548/EHS klasifikována jako:
- karcinogenní,
- mutagenní,
- toxická pro reprodukci,
- senzibilizující nebo
- má schopnost hromadit se v životním prostředí a obtížně se rozkládá.
V případě potřeby obsahuje zařazení účinné látky do přílohy I A odkaz na rozsah koncentrací, ve kterých se látka může používat.
2. Zařazení účinné látky do přílohy I, I A nebo I B může být případně podmíněno:
i) požadavky na:
a) minimální stupeň čistoty účinné látky;
b) povahu a maximální obsah určitých nečistot;
c) typ přípravku, ve kterém se může účinná látka používat;
d) způsob a oblast použití;
e) vymezení kategorií uživatelů (např. průmysloví, profesionální nebo neprofesionální);
f) jiné zvláštní podmínky vyplývající z hodnocení informací, které se objevily v souvislosti s touto směrnici;
ii) stanovením:
a) přijatelné úrovně expozice obsluhy (AOEL) v případě nutnosti;
b) přijatelného denního příjmu pro člověka (ADI) a maximálního limitu reziduí (MRL) v případě potřeby;
c) rozpadu a chování v životním prostředí a dopadu na necílové organismy.
3. Zařazení účinné látky do přílohy I, I A nebo I B se omezí na typy přípravků uvedené v příloze V, pro které byly předloženy příslušné údaje v souladu s článkem 8.
4. Zařazení účinné látky do přílohy I, I A nebo I B se může obnovit jednou nebo vícekrát na období nepřesahující 10 let.
Počáteční zařazení stejně tak jako obnovené zařazení může být kdykoliv přezkoumáno, pokud existuje podezření, že některý z požadavků uvedených v odstavci 1 již není plněn.
Obnovení může být v případě nutnosti uděleno pouze na minimální dobu nezbytnou k dokončení přezkoumání, pokud o takové obnovení bylo požádáno, a uděluje se na dobu nezbytnou k poskytnutí dalších informací požadovaných v souladu s čl. 11 odst.
5. i) Zařazení účinné látky do přílohy I a v případě potřeby do přílohy I A nebo I B může být odmítnuto nebo zrušeno,
- jestliže z hodnocení účinné látky v souladu s čl. 11 odst. 2 vyplývá, že za běžných podmínek, za kterých se látka smí používat v povolených biocidních přípravcích, rizika pro zdraví a životní prostředí vyvolávají i nadále obavy, a
- jestliže se v příloze I vyskytuje jiná účinná látka pro stejný typ přípravku, která na základě vědeckých nebo technických poznatků představuje podstatně menší riziko pro zdraví nebo životní prostředí.
Zvažuje-li se takové odmítnutí nebo zrušení, zhodnotí se alternativní účinná látka nebo látky, aby se prokázalo, zda se mohou používat s podobným účinkem na cílový organismus bez významných ekonomických a praktických nevýhod pro uživatele a bez zvýšení rizika pro zdraví nebo pro životní prostředí.
Hodnocení se rozešle podle postupů uvedených v čl. 11 odst. 2 pro rozhodování v souladu s postupy stanovenými v článku 27 a čl. 28 odst. 3.
ii) Odmítnutí nebo zrušení zařazení do přílohy I, případně do přílohy I A nebo I B, se provede za těchto podmínek:
1. chemická rozmanitost účinných látek by měla dostačovat k tomu, aby se minimalizoval výskyt rezistence cílového organismu;
2. mělo by se vztahovat pouze na účinné látky, které představují za obvyklých podmínek použití v povolených biocidních přípravcích podstatně vyšší úroveň rizika;
3. mělo by se vztahovat pouze na účinné látky používané v přípravcích stejného typu přípravku;
4. mělo by se použít teprve poté, co bylo umožněno získat v případě nutnosti poznatky z praktického použití, pokud ještě takové poznatky nejsou k dispozici;
5. úplné dokumentace s údaji o hodnocení, které slouží nebo posloužily k zařazení do přílohy I, I A nebo I B, se poskytnou výboru uvedenému v čl. 28 odst. 3.
iii) Rozhodnutí zrušit zařazení do přílohy I nemá bezprostřední účinek, ale tento účinek se odkládá na dobu nejvýše čtyř let ode dne tohoto rozhodnutí.
Článek 11 Postup zařazení účinné látky do přílohy I, I A nebo I B
1. Zařazení nebo následné změny týkající se zařazení účinné látky do přílohy I, I A nebo I B se zvažují tehdy, pokud:
a) žadatel předložil příslušnému orgánu jednoho z členských států:
i) dokumentaci týkající se účinné látky vyhovující požadavkům přílohy IVA nebo požadavkům přílohy II A a – pokud je to uvedeno – příslušných částí přílohy III A;
ii) dokumentaci pro nejméně jeden biocidní přípravek obsahující účinnou látku vyhovující podmínkám článku 8, s výjimkou odstavce 3 téhož článku;
b) příslušný orgán, který obdržel dokumentaci, tuto dokumentaci ověřil a považuje ji za vyhovující požadavkům přílohy IV A a přílohy IV B nebo požadavkům přílohy II A a přílohy II B a v případě potřeby požadavkům přílohy III A a III B, přijme ji a povolí žadateli, aby předal shrnutí dokumentací Komisi a ostatním členským státům.
2. Příslušný orgán, který obdržel dokumentaci, provede do 12 měsíců od přijetí dokumentace její zhodnocení.
Kopii hodnocení zašle příslušný orgán Komisi, ostatním členským státům a žadateli společně s doporučením ohledně zařazení nebo nezařazení účinné látky do přílohy I, I A nebo I B.
Pokud při hodnocení dokumentace vyjde najevo, že jsou pro úplné hodnocení potřebné další informace, příslušný orgán, který obdržel dokumentaci, požádá žadatele, aby takové informace předložil.
Dvanáctiměsíční lhůta se přeruší na dobu ode dne vznesení požadavku příslušným orgánem do dne obdržení informace.
Příslušný orgán uvědomí o přijatém opatření ostatní členské státy a Komisi v okamžiku, kdy informuje žadatele.
3. Aby se předešlo hodnocení dokumentace pouze několika členskými státy, může být hodnocení provedeno jinými členskými státy, než je stát, který přijal dokumentaci.
O takové hodnocení se žádá se v okamžiku přijetí dokumentace a rozhodnutí se přijímá v souladu s postupem stanoveným v čl. 28 odst.
2. Rozhodnutí se přijme nejpozději do jednoho měsíce po obdržení žádosti Komisí.
4. Komise v souladu s postupem podle článku 27 vypracuje neprodleně po obdržení hodnocení návrh rozhodnutí v souladu s postupem stanoveným v čl. 28 odst. 3. Rozhodnutí se přijme nejpozději do 12 měsíců ode dne, kdy Komise obdržela hodnocení uvedené v odstavci 2.
Článek 12 Použití údajů v držení příslušných orgánů pro jiné žadatele
1. Členské státy nepoužijí informace uvedené v článku 8 ve prospěch druhého nebo dalšího žadatele:
a) pokud druhý nebo další žadatel nemá písemný souhlas prvního žadatele ve formě potvrzení o přístupu, že lze tyto informace použít; nebo
b) v případě, že účinná látka není na trhu ke dni uvedenému v čl. 34 odst. 1, po dobu 15 let ode dne prvního zařazení do přílohy I nebo I A; nebo
c) v případě, že účinná látka je již na trhu ke dni uvedenému v čl. 34 odst. 1:
i) po dobu 10 let ode dne uvedeného v čl. 34 odst. 1, pokud se jedná o všechny informace předložené pro účely této směrnice, s výjimkou případu, kdy jsou takové informace již chráněny podle stávajících vnitrostátních předpisů týkajících se biocidních přípravků. V takových případech jsou informace v daném členském státě i nadále chráněny podle vnitrostátních předpisů do uplynutí zbývající lhůty pro ochranu údajů, nejvýše však po dobu 10 let ode dne uvedeného v čl. 34 odst. 1;
ii) po dobu 10 let ode dne zařazení účinné látky do přílohy I nebo I A, pokud se jedná o informace předložené poprvé jako podklad pro první zařazení buď účinné látky, nebo dodatečného typu přípravku pro tuto účinnou látku do přílohy I nebo I A;
d) v případě jakékoliv další informace předložené poprvé pro některý z těchto případů:
i) změna požadavků na zařazení látky do přílohy I nebo I A;
ii) zachování zařazení do přílohy I nebo I A
po dobu pěti let ode dne rozhodnutí po obdržení dalších informací, pokud pětileté období neuplyne před obdobím uvedeným v odst. 1 písm. b) a c); v tomto případě se období pěti let prodlouží tak, aby skončilo ve stejný den jako uvedená období.
2. Členské státy nepoužijí informace uvedené v článku 8 ve prospěch druhého nebo dalšího žadatele:
a) pokud druhý nebo další žadatel nemá písemný souhlas prvního žadatele ve formě potvrzení o přístupu, že lze tyto informace použít, nebo
b) v případě, že biocidní přípravek obsahující účinnou látku není na trhu ke dni uvedenému v čl. 34 odst. 1, po dobu 10 let ode dne prvního povolení v kterémkoliv členském státě nebo
c) v případě, že biocidní přípravek obsahující účinnou látku je již na trhu ke dni uvedenému v čl. 34 odst. 1:
i) po dobu 10 let ode dne uvedeného v čl. 34 odst. 1, pokud se jedná o všechny informace předložené pro účely této směrnice, s výjimkou případu, kdy jsou údaje již chráněny podle stávajících vnitrostátních předpisů týkajících se biocidních přípravků; v tomto případě budou takové údaje chráněny v daném členském státě do uplynutí zbývající lhůty pro ochranu údajů stanovené podle uvedených vnitrostátních předpisů, nejvýše však po dobu 10 let ode dne uvedeného v čl. 34 odst. 1;
ii) po dobu 10 let ode dne zařazení účinné látky do přílohy I nebo I A, pokud se jedná o informace předložené poprvé jako podklad pro první zařazení buď účinné látky nebo dodatečného typu přípravku pro uvedenou účinnou látku do přílohy I nebo I A;
d) v případě jakýchkoliv údajů předložených poprvé pro některý z těchto případů:
i) změna podmínek povolení biocidního přípravku;
ii) předložení údajů nezbytných k zachování zařazení účinné látky do přílohy I nebo I A
po dobu pěti let ode dne prvního obdržení dalších informací, pokud pětileté období neuplyne před obdobím uvedeným v písmene b) a c); v tomto případě se období pěti let prodlouží tak, aby skončilo ve stejný den jako uvedená období.
3. Komise, vědecké výbory uvedené v článku 27 a členské státy mohou pro rozhodnutí přijatá v souladu s čl. 10 odst. 5 použít informace uvedené v odstavcích 1 a 2.
Článek 13 Spolupráce při využití údajů pro druhou a další žádost o povolení
1. Aniž jsou dotčeny závazky uložené podle článku 12, může příslušný orgán v případě biocidního přípravku, který již byl povolen v souladu s články 3 a 5, souhlasit, aby se druhý nebo další žadatel o povolení odvolal na údaje poskytnuté prvním žadatelem, pokud druhý nebo další žadatel může prokázat, že biocidní přípravek je podobný a jeho účinné látky jsou stejné jako již dříve povolené látky, včetně stupně čistoty a druhu nečistot.
2. Bez ohledu na čl. 8 odst. 2:
a) žadatel o povolení biocidních přípravků se před provedením pokusů na obratlovcích informuje u příslušných orgánů členského státu, u kterých zamýšlí podat žádost:
- zda biocidní přípravek, pro který hodlá podat žádost, je podobný biocidnímu přípravku, pro který mu bylo uděleno povolení, a
- o jménu a adrese držitele nebo držitelů povolení.
Dotaz musí být podložen důkazem o tom, že potenciální žadatel má v úmyslu požádat o povolení ve svém vlastním zájmu a že jsou k dispozici další informace stanovené v čl. 8 odst. 2;
b) pokud má příslušný orgán členského státu za prokázané, že žadatel hodlá podat žádost, poskytne jméno a adresu držitele nebo držitelů dřívějších příslušných povolení a současně uvědomí držitele povolení o jménu a adrese žadatele.
Držitel nebo držitelé dřívějších povolení a žadatel učiní všechny přiměřené kroky, aby dosáhly dohody ohledně sdílení informací, s cílem pokud možno předejít opakování zkoušek na obratlovcích.
Příslušné orgány členských států vyzvou držitele údajů ke spolupráci při poskytování požadovaných údajů s cílem omezit opakování zkoušek na obratlovcích.
Pokud ani poté není možné dosáhnout dohody o sdílení údajů mezi žadatelem a držiteli dřívějších povolení téhož přípravku, mohou členské státy zavést vnitrostátní opatření, která žadatele a držitele dřívějších povolení usazené na území těchto států přinutí sdílet údaje s cílem předejít opakování zkoušek na obratlovcích a stanovit jak postup pro využívání informací, tak přiměřenou rovnováhu zájmů dotyčných stran.
Článek 14 Nové informace
1. Členské státy stanoví, že držitel povolení biocidního přípravku neprodleně oznámí příslušnému orgánu informace týkající se účinné látky nebo biocidního přípravku obsahujícího tuto látku, které jsou mu známy nebo o kterých lze rozumně předpokládat, že jsou mu známy, a které by mohly ovlivnit další trvání povolení.
Zejména se oznámí tyto informace:
- nové poznatky nebo informace o účincích účinné látky nebo biocidního přípravku na člověka nebo na životní prostředí,
- změny v původu nebo ve složení účinné látky,
- změny ve složení biocidního přípravku,
- vývoj rezistence,
- změny administrativního rázu nebo jiné aspekty, např. způsob balení.
2. Členské státy neprodleně oznámí ostatním členským státům a Komisi všechny takové informace, které obdržely a které se týkají potenciálně škodlivých účinků na člověka nebo na životní prostředí nebo nového složení biocidního přípravku, jeho účinných látek, nečistot, formulačních přísad nebo reziduí.
Článek 15 Odchylky od požadavků
1. Odchylně od článků 3 a 5 může členský stát dočasně povolit na dobu nepřesahující 120 dnů uvedení biocidních přípravků, které nevyhovují ustanovením této směrnice pro omezené a kontrolované použití, na trh, jestliže se takové opatření ukáže jako nezbytné v důsledku nepředvídaného nebezpečí, které není možno zvládnout jinými prostředky.
V takovém případě dotyčný členský stát neprodleně uvědomí ostatní členské státy a Komisi o přijatém opatření a jeho důvodech. Komise předloží návrh a v souladu s postupem stanoveným v čl.
28 odst. 2 se neprodleně rozhodne, zda je možné opatření přijaté členským státem prodloužit na určené období, zopakovat nebo zrušit, a pokud ano, za jakých podmínek.
2. Odchylně od čl. 5 odst. 1 písm. a) a do doby, než je účinná látka uvedena v příloze I nebo I A, může členský stát dočasně povolit na dobu nepřesahující tři roky uvedení biocidního přípravku, který obsahuje účinnou látku neuvedenou v příloze I nebo I A a který dosud nebyl ke dni uvedenému v čl. 34 odst. 1 na trhu, na trh pro jiné účely než ty, které jsou definovány v čl. 2 odst. 2 písm. c) a d). Takové povolení může být vydáno pouze v případě, že se členský stát po zhodnocení dokumentací v souladu s článkem 11 domnívá, že:
- účinná látka vyhovuje požadavkům článku 10 a
- lze očekávat, že biocidní přípravek vyhoví podmínkám čl. 5 odst. 1 písm. b), c) a d),
a žádný jiný členský stát na základě souhrnu, který obdržel, neuplatní v souladu s čl. 18 odst. 2 oprávněné námitky vůči úplnosti dokumentace. V případě, že je uplatněna námitka, přijme se neprodleně rozhodnutí o úplnosti dokumentace v souladu s postupem stanoveným v čl. 28 odst. 2.
Jestliže se po provedení postupů uvedených v článku 27 a čl. 28 odst. 2 rozhodne, že účinná látka nevyhovuje požadavkům stanoveným v článku 10, členský stát zajistí zrušení dočasného povolení.
V případech, ve kterých není hodnocení dokumentací pro účely zařazení účinné látky do přílohy I nebo I A po uplynutí tří let dokončeno, může příslušný orgán i nadále dočasně povolit přípravek na dobu nepřesahující jeden rok za předpokladu, že existují dobré důvody k přesvědčení, že účinná látka vyhoví požadavkům článku 10.
Členské státy o tomto přijatém opatření uvědomí ostatní členské státy.
Článek 16 Přechodná opatření
1. Odchylně od čl. 3 odst. 1, čl. 5 odst. 1, čl. 8 odst. 2 a čl. 8 odst. 4 a aniž jsou dotčeny odstavce 2 a 3, může členský stát po dobu 10 let ode dne uvedeného v čl. 34 odst. 1 pokračovat v používání svého současného systému nebo praxe uvádění biocidních přípravků na trh. Může podle svých vnitrostátních předpisů zejména povolit uvedení biocidního přípravku obsahujícího účinnou látku neuvedenou pro tento typ přípravku v příloze I nebo I A na trh na svém území. Takové účinné látky musí být na trhu ke dni uvedenému v čl. 34 odst. 1 jako účinné látky biocidních přípravků pro jiné účely než účely definované v čl. 2 odst. 2 písm. c) a d).
2. Po přijetí této směrnice zahájí Komise desetiletý pracovní program systematického přezkoumání všech účinných látek, které jsou již na trhu ke dni uvedenému v čl. 34 odst. 1 jako účinné látky biocidních přípravků pro jiné účely, než jsou účely definované v čl. 2 odst. 2 písm. c) a d). Nařízením přijatým postupem podle čl. 28 odst. 3 se stanoví všechna pravidla nezbytná pro vytyčení a provádění programu včetně stanovení priorit pro hodnocení různých účinných látek a harmonogramu. Nejpozději do dvou let před dokončením pracovního programu předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o pokroku dosaženém v rámci tohoto programu.
Během tohoto desetiletého období a ode dne uvedeného v čl. 34 odst. 1 je možné podle postupu stanoveného v čl. 28 odst. 3 rozhodnout o tom, že se účinná látka zařadí do přílohy I, I A nebo I B a za jakých podmínek, nebo o tom, že se uvedená účinná látka nezařadí do přílohy I, I A nebo I B v případech, kdy nejsou splněny požadavky článku 10 nebo požadované informace a údaje nebyly předloženy v předepsané lhůtě.
3. Po tomto rozhodnutí o zařazení nebo nezařazení účinné látky do přílohy I, I A či I B členský stát zajistí, aby byla povolení nebo případně registrace biocidních přípravků obsahujících účinné látky a vyhovujících ustanovením této směrnice podle příslušného rozhodnutí uděleny, změněny nebo zrušeny.
4. Pokud se po přezkoumání účinné látky dospěje k závěru, že látka nesplňuje požadavky článku 10 a nemůže být proto zařazena do přílohy I, I A nebo I B, předloží Komise návrhy na omezení prodeje a používání této látky v souladu se směrnicí 76/769/EHS.
5. Ustanovení směrnice Rady 83/189/EHS ze dne 28. března 1983 o postupu při poskytování informací v oblasti technických norem a předpisů [44] jsou během přechodného období uvedeného v odstavci 2 i nadále použitelná.
Článek 17 Výzkum a vývoj
1. Odchylně od článku 3 členské státy stanoví, že se neuskuteční žádný pokus nebo zkouška pro účely výzkumu nebo vývoje, které by měly za následek uvedení nepovoleného biocidního přípravku nebo účinné látky určené výhradně pro použití v biocidním přípravku na trh, pokud:
a) v případě vědeckého výzkumu a vývoje dotyčné osoby nevedou a neuchovávají písemné záznamy podrobně uvádějící identitu biocidního přípravku nebo účinné látky, údaje o označování, dodávaná množství, jména a adresy osob, které obdržely biocidní přípravek nebo účinnou látku, a pokud nesestaví dokumentaci obsahující všechny dostupné údaje o možných účincích na zdraví člověka nebo zvířat nebo o dopadu na životní prostředí.
Tyto informace se poskytnou příslušnému orgánu, jestliže o ně požádá;
b) v případě aplikovaného výzkumu a vývoje nejsou informace požadované v písmenu a) oznámeny příslušnému orgánu členského státu, v němž má k uvedení na trh dojít, a to ještě před tímto uvedením na trh, a příslušnému orgánu členského státu, v němž mají být pokusy nebo zkoušky provedeny.
2. Členské státy stanoví, že nepovolený biocidní přípravek nebo účinná látka určená pro výhradní použití v biocidním přípravku nesmějí být uvedeny na trh pro účely jakéhokoli pokusu nebo zkoušky, které by mohly mít za následek nebo způsobit únik přípravku do životního prostředí, pokud příslušný orgán neposoudí dostupné údaje a nevydá pro tento účel povolení, kterým se omezí množství, která mají být použita, a prostory, které mají být ošetřeny; tento orgán může uložit další podmínky.
3. V případě, že se jakýkoliv pokus nebo zkouška uskuteční v jiném členském státě, než je členský stát, v němž má dojít k uvedení na trh, musí žadatel obdržet povolení k provedení pokusů nebo zkoušek od příslušného orgánu členského státu, na jehož území se mají pokusy nebo zkoušky provádět.
Jestliže navrhované pokusy nebo zkoušky uvedené v odstavcích 1 a 2 mohou mít škodlivé účinky na zdraví člověka nebo zvířat nebo nepřijatelný nepříznivý vliv na životní prostředí, může je dotyčný členský stát zakázat nebo je povolit pouze za takových podmínek, které považuje za nezbytné k zabránění uvedeným následkům.
4. Odstavec 2 se nepoužije, jestliže členský stát udělil dotyčné osobě oprávnění provést určité pokusy a zkoušky a určil podmínky, za kterých mají být pokusy a zkoušky provedeny.
5. Obecné podmínky pro použití tohoto článku, zejména maximální množství účinných látek nebo biocidních přípravků, které mohou být během pokusů uvolněny, a minimální údaje, které mají být předloženy v souladu s odstavcem 2, se přijmou v souladu s postupem stanoveným v čl. 28 odst. 2.
Článek 18 Výměna informací
1. Během jednoho měsíce od konce každého čtvrtletí členské státy informují ostatní členské státy a Komisi o všech biocidních přípravcích, které byly povoleny nebo registrovány na jejich území nebo pro které byly povolení nebo registrace zamítnuty, změněny, obnoveny nebo zrušeny, a uvedou alespoň tyto údaje:
a) jméno nebo obchodní jméno žadatele o povolení nebo registraci nebo držitele povolení nebo registrace;
b) obchodní název biocidního přípravku;
c) název a množství každé účinné látky, kterou biocidní přípravek obsahuje, jakož i název a množství každé nebezpečné látky ve smyslu čl. 2 odst. 2 směrnice 67/548/EHS a jejich klasifikaci;
d) typ přípravku a použití, pro které nebo pro která je povolen;
e) typ formulace přípravku;
f) všechny navržené limity reziduí, které byly stanoveny;
g) podmínky povolení, případně důvody změny nebo zrušení povolení;
h) sdělení, zda je přípravek speciálním typem přípravku (např. přípravek s rámcovým složením, biocidní přípravek s nízkým rizikem).
2. V případě, že členský stát obdrží souhrn dokumentací v souladu s čl. 11 odst. 1 písm. b) a čl. 15 odst. 2 a má oprávněné důvody domnívat se, že dokumentace je neúplná, oznámí neprodleně tuto skutečnost příslušnému orgánu odpovědnému za hodnocení dokumentace a neprodleně uvědomí Komisi a ostatní členské státy o této záležitosti.
3. Každý členský stát vypracovává každoročně seznam biocidních přípravků povolených nebo registrovaných na jeho území a předá jej ostatním členským státům a Komisi.
4. V souladu s postupem stanoveným v čl. 28 odst. 2 se zřídí standardizovaný informační systém s cílem usnadnit použití odstavců 1 a 2.
5. Komise vypracuje zprávu o provádění této směrnice a zejména o fungování zjednodušených postupů (rámcová složení, biocidní přípravky s nízkým rizikem a komoditní látky) po uplynutí sedmi let ode dne uvedeného v čl. 34 odst. 1. Komise předloží zprávu Radě, k níž se v případě potřeby připojí návrhy.
Článek 19 Důvěrnost
1. Aniž je dotčena směrnice Rady 90/313/EHS ze dne 7. června 1990 o svobodě přístupu k informacím o životním prostředí [45], může žadatel příslušnému orgánu označit informace, které považuje za obchodně citlivé a jejichž zveřejnění by jej mohlo průmyslově nebo obchodně poškodit a které si proto přeje uchovat jako důvěrné před všemi osobami s výjimkou příslušných orgánů a Komise.
Ve všech případech se požaduje podrobné zdůvodnění.
Aniž jsou dotčeny informace uvedené v odstavci 3 a ustanovení směrnic 67/548/EHS a 88/379/EHS, učiní členské státy nezbytné kroky k zajištění důvěrnosti úplného složení formulací přípravků, jestliže o to žadatel požádá.
2. Příslušné orgány, které obdržely žádost, rozhodnou na základě písemných důkazů předložených žadatelem, které informace jsou důvěrné ve smyslu odstavce 1.
S informacemi, které byly uznány příslušným orgánem, který obdržel žádost, za důvěrné, nakládají ostatní příslušné orgány, členské státy a Komise jako s důvěrnými informacemi.
3. Poté, co bylo povolení uděleno, se důvěrnost v žádném případě nevztahuje na:
a) jméno a adresu žadatele;
b) jméno a adresu výrobce biocidního přípravku;
c) jméno a adresu výrobce účinné látky;
d) názvy a obsah účinné látky nebo účinných látek v biocidním přípravku a název biocidního přípravku;
e) názvy jiných látek, které se považují za nebezpečné podle směrnice 67/548/EHS a přispívají ke klasifikaci přípravku;
f) fyzikální a chemické údaje týkající se účinné látky a biocidního přípravku;
g) způsoby zneškodňování účinné látky nebo biocidního přípravku;
h) shrnutí výsledků zkoušek požadovaných podle článku 8 za účelem stanovení účinnosti látky nebo přípravku a jejich účinků na člověka, zvířata a životní prostředí a v případě potřeby jejich schopnost podporovat rezistenci;
i) doporučené metody a opatření pro snížení nebezpečí při manipulaci, skladování, přepravě a používání přípravku, jakož i nebezpečí požáru nebo jiných rizik;
j) bezpečnostní listy;
k) analytické metody uvedené v čl. 5 odst. 1 písm. c);
l) způsoby zneškodňování přípravku a jeho obalů;
m) postupy dodržované a opatření přijatá v případě rozlití, rozsypání nebo úniku;
n) první pomoc a lékařská pomoc, které mají být poskytnuty v případě zranění osob.
Pokud žadatel, výrobce nebo dovozce biocidního přípravku nebo účinné látky později zveřejní dříve důvěrné informace, je povinen o tom informovat příslušný orgán.
4. O opatřeních a formě, ve které budou informace zveřejněny, a o provádění tohoto článku se rozhodne v souladu s postupy stanovenými v čl. 28 odst. 2.
Článek 20 Klasifikace, balení a označování biocidních přípravků
1. Biocidní přípravky se klasifikují v souladu s ustanoveními o klasifikaci ve směrnici 88/379/EHS.
2. Biocidní přípravky se balí v souladu s článkem 6 směrnice 88/379/EHS.
Kromě toho:
a) přípravky, které mohou být mylně považovány za potravinu, nápoj nebo krmivo, se balí tak, aby se zmenšila pravděpodobnost takové záměny;
b) přípravky dostupné široké veřejnosti, které mohou být zaměněny za potravinu, nápoj nebo krmivo, musí obsahovat složky, které odrazují od jejich požití.
3. Biocidní přípravky se označují v souladu s ustanoveními o označování ve směrnici 88/379/EHS.
Etikety nesmějí být klamavé nebo budit přehnaný dojem o přípravku a v žádném případě na nich nesmějí být uvedeny nápisy "biocidní přípravek s nízkým rizikem", "netoxický", "neškodný" nebo podobné nápisy.
Kromě toho musí být na etiketě zřetelně a nesmazatelně uvedeny tyto údaje:
a) název každé účinné látky a její koncentraci v metrických jednotkách;
b) číslo povolení přidělené biocidnímu přípravku příslušným orgánem;
c) typ přípravku (např. kapalný koncentrát, granulát, prášek, pevná látka atd.);
d) použití, pro která je biocidní přípravek povolen (např. ochrana dřeva, dezinfekce, povrchový biocid, ochrana proti hnilobě, atd.);
e) návod k použití a dávkování vyjádřené v metrických jednotkách pro každé použití stanovené v rámci povolení;
f) údaje o pravděpodobných přímých nebo nepřímých nepříznivých vedlejších účinků a pokyny pro první pomoc;
g) věta "Před použitím čtěte přiložené pokyny", je-li k přípravku přiložen příbalový leták;
h) pokyny pro bezpečné zneškodnění biocidního přípravku a jeho obalu, včetně zákazu opětovného použití obalu tam, kde je to potřebné;
i) číslo nebo označení šarže přípravku a datum použitelnosti za normálních podmínek skladování;
j) časové období potřebné pro biocidní účinek, interval, který se má dodržet mezi aplikacemi biocidního přípravku nebo mezi aplikací a následným použitím ošetřeného produktu, nebo pro další vstup člověka nebo zvířat do prostorů, kde byl použit biocidní přípravek, včetně údajů o dekontaminačních prostředcích a opatřeních a včetně doby nezbytného větrání ošetřených prostorů; údaje o přiměřeném čištění zařízení; údaje o předběžných opatřeních během používání, skladování a přepravy (např. osobní ochranné oblečení a prostředky, opatření na ochranu proti požáru, zakrytí nábytku, odstranění potravin a krmiv a pokyny pro ochranu zvířat před expozicí);
a v případě potřeby:
k) kategorie uživatelů, na které je použití biocidního přípravku omezeno;
l) informace o jakémkoliv specifickém nebezpečí pro životní prostředí, zvláště pokud jde o necílové organismy a zabránění znečištění vody;
m) u biocidních přípravků obsahujících mikroorganismy požadavky na označování podle směrnice 90/679/EHS ze dne 26. listopadu 1990 o ochraně zaměstnanců před riziky spojenými s expozicí biologickým činitelům při práci [46].
Členské státy požadují, aby byly údaje podle odst. 3 písm. a), b), d) a případně písm. g) a k) vždy uvedeny na etiketě přípravku.
Členské státy povolí, aby byly údaje podle odst. 3 písm. c), e), f), h), i), j) a l) uvedeny jinde na obalu nebo v příbalovém letáku, který je součástí obalu.
Tyto informace se považují pro účely této směrnice za informace uvedené na etiketě.
4. V případě, že biocidní přípravek identifikovaný jako insekticid, akaricid, rodenticid, avicid nebo moluskocid je povolen podle této směrnice a podléhá rovněž klasifikaci, balení a označování podle směrnice Rady 78/631/EHS ze dne 26. června 1978 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných přípravků (pesticidů) [47], povolí členské státy na základě ostatních předpisů Společenství změny v balení a označování daného přípravku, které si mohou vyžádat tyto předpisy, pokud tyto změny nejsou v rozporu s podmínkami povolení vydaného podle této směrnice.
5. Členské státy mohou požadovat poskytnutí vzorků, vzorů nebo návrhů obalů, etiket a příbalových letáků.
6. Členské státy povolí uvedení biocidních přípravků na trh na jejich území pod podmínkou, že jsou označeny v jejich národním jazyce nebo jazycích.
Článek 21 Bezpečnostní listy
Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby byl zřízen systém specifických informací, který umožní profesionálním a průmyslovým uživatelům a v případě potřeby též jiným uživatelům biocidních přípravků přijmout nezbytná opatření na ochranu životního prostředí a zdraví, jakož i na ochranu zdraví a bezpečnosti na pracovišti.
Toho se dosáhne formou bezpečnostních listů poskytovaných osobami odpovědnými za uvedení přípravku na trh.
Bezpečnostní listy se vypracovávají:
- pro biocidní přípravky klasifikované jako nebezpečné v souladu s článkem 10 směrnice 88/379/EHS,
- pro účinné látky používané výhradně v biocidních přípravcích v souladu s požadavky uvedenými v článku 27 směrnice 67/548/EHS.
Článek 22 Reklama
1. Členské státy požadují, aby ke každé reklamě na biocidní přípravek byly připojeny věty "Používejte biocidy bezpečně.
Před použitím si vždy přečtěte etiketu a informace o přípravku".
Tyto věty musí být v porovnání s celou reklamou výrazně odlišeny.
Členské státy stanoví, že inzerenti mohou nahradit slovo "biocidy" v předepsaných větách přesným popisem typu přípravku, který je inzerován, například přípravek na ochranu dřeva, dezinfekční přípravek, povrchový biocidy, protihnilobný přípravek atd.
2. Členské státy požadují, aby reklamy na biocidní přípravky neinformovaly o přípravku způsobem, který je klamavý s ohledem na rizika přípravku pro člověka nebo pro životní prostředí.
Za žádných okolností nesmí reklama na biocidní přípravek uvádět nápisy "biocidní přípravek s nízkým rizikem", "netoxický", "neškodný" nebo jiné podobné nápisy.
Článek 23 Kontrola otrav
Členské státy jmenují subjekt nebo subjekty odpovědné za příjímání informací o biocidních přípravcích, které byly uvedeny na trh, včetně informací o chemickém složení těchto přípravků, a za zpřístupnění těchto informací v případech vzniku podezření na otravu biocidními přípravky.
Tyto informace mohou být použity pouze k zodpovězení lékařských žádostí prostřednictvím formulace preventivních a léčebných opatření, zejména v akutních případech.
Členské státy zajistí, aby informace nebyly použity pro jiné účely.
Členské státy přijmou nezbytné kroky k zajištění toho, aby jmenované subjekty poskytly všechny požadované záruky pro zachování důvěrnosti získaných informaci.
Členské státy zajistí, aby jmenované subjekty měly od výrobců nebo osob odpovědných za prodej k dispozici všechny informace potřebné k plnění úkolů, za které jsou odpovědné.
Pro biocidní přípravky, které jsou již na trhu ke dni uvedenému v čl. 34 odst. 1, přijmou členské státy do tří let ode dne uvedeného v čl. 34 odst. 1 opatření nezbytná pro dosažení souladu s tímto článkem.
Článek 24 Splnění požadavků
Členské státy přijmou opatření nezbytná pro sledování biocidních přípravků, které byly uvedeny na trh, aby se zjistilo, zda splňují požadavky této směrnice.
34 odst. 1 předloží členské státy do 30. listopadu třetího roku Komisi zprávu o opatřeních přijatých v těchto záležitostech společně s informacemi o všech otravách způsobených biocidními přípravky.
Komise do jednoho roku od obdržení těchto informací vypracuje a zveřejní souhrnnou zprávu.
Článek 25 Poplatky
Členské státy zavedou systémy ukládající osobám, které uvedly biocidní přípravky na trh nebo se o takové uvedení pokoušejí, a osoby, které podporují zařazení účinných látek do příloh I, I A nebo I B, povinnost zaplatit poplatky pokud možno odpovídající nákladům členských států na provedení všech různých postupů souvisejících s ustanoveními této směrnice.
Článek 26 Příslušné orgány
1. Členské státy jmenují příslušný orgán nebo příslušné orgány odpovědné za plnění povinností uložených členským státům na základě této směrnice.
2. Členské státy nejpozději do dne uvedeného v čl. 34 odst. 1 uvědomí Komisi o totožnosti jejich příslušného orgánu nebo příslušných orgánů.
Článek 27 Postupy Komise
1. Jakmile Komise obdrží od členského státu:
a) buď hodnocení a doporučení týkající se účinné látky podle čl. 11 odst. 2 a/nebo posouzení podle čl. 4 odst. 4, nebo
b) návrh na odmítnutí povolení nebo registrace a vysvětlující dokument podle čl. 4 odst. 4,
poskytne lhůtu 90 dnů, během níž mohou ostatní členské státy a žadatel podat písemné připomínky.
2. Na konci této lhůty pro podání připomínek Komise na základě:
- dokumentů obdržených od členského státu hodnotícího dokumentace a
- všech stanovisek získaných od poradních vědeckých výborů,
- připomínek obdržených od ostatních členských států a žadatelů a
- jakýchkoliv jiných relevantních informací
vypracuje návrh rozhodnutí v souladu s příslušnými postupy stanovenými v čl. 28 odst. 2 nebo čl. 28 odst. 3. 3. Komise požádá žadatele a/nebo jeho zplnomocněného zástupce, aby k návrhu podal připomínky, pokud se neočekává kladné rozhodnutí.
Článek 28 Výbory a postupy
1. Komisi je nápomocen Stálý výbor pro biocidní přípravky (stálý výbor).
Stálý výbor se skládá ze zástupců členských států a předsedá mu zástupce Komise.
Stálý výbor přijme svůj jednací řád.
2. V případě záležitostí postoupených stálému výboru na základě článku 4, čl. 11 odst. 3, článků 15, 17, 18, 19, čl. 27 odst. 1 písm. b), článků 29 a 33 a zpracování specifických údajů podle typu přípravku uvedených v příloze V, které se odvodí z příloh III A a III B a v případě potřeby z příloh IV A a IV B, předloží zástupce Komise výboru návrh opatření, která mají být přijata. Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl. 148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise. Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku. Předseda nehlasuje.
Komise přijme zamýšlená opatření, která mají okamžitou účinnost.
Pokud však tato opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru, sdělí je Komise neprodleně Radě.
V takovém případě:
Komise odloží účinnost opatření, o kterých rozhodla, o tři měsíce ode dne sdělení.
Rada může kvalifikovanou většinou ve lhůtě stanovené v předchozím odstavci přijmout jiné rozhodnutí.
3. V případě záležitostí postoupených stálému výboru na základě článku 10, čl. 11 odst. 4, článku 16, čl. 27 odst. 1 písm. a) a odst. 2 a článku 32, předloží zástupce Komise výboru návrh opatření, která mají být přijata. Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl. 148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise. Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku. Předseda nehlasuje.
Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese ve lhůtě tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise s výjimkou případů, kdy se Rada proti opatřením vysloví prostou většinou.
Článek 29
Přizpůsobení technickému pokroku Změny nezbytné pro přizpůsobení příloh II A, II B, III A, III B, IV A a IV B, a popisů typů přípravků v příloze V technickému pokroku a pro specifikování požadavků na údaje pro každý z těchto typů přípravků se přijmou v souladu s postupem stanoveným v čl. 28 odst. 2.
Článek 30
Změna nebo přizpůsobení příloh V a VI Rada a Evropský parlament změní nebo přizpůsobí technickému pokroku názvy typů přípravků v příloze V a ustanovení přílohy VI na základě návrhu Komise v souladu s postupy stanovenými ve Smlouvě.
Článek 31 Občanskoprávní a trestněprávní odpovědnost
Udělením povolení a všemi ostatními opatřeními přijatými v souladu s touto směrnici není v členských státech dotčena obecná občanskoprávní a trestněprávní odpovědnost výrobce a popřípadě osoby odpovědné za uvedení biocidního přípravku na trh nebo za jeho použití.
Článek 32 Ochranná doložka
Pokud má členský stát oprávněné důvody domnívat se, že biocidní přípravek, který povolil, registroval nebo který je zavázán povolit nebo registrovat podle článku 3 nebo 4, představuje nepřijatelné riziko pro zdraví člověka nebo zvířat nebo pro životní prostředí, může dočasně omezit nebo zakázat použití nebo prodej uvedeného přípravku na svém území.
Neprodleně o tom uvědomí Komisi a ostatní členské státy a uvede důvody pro své rozhodnutí.
Rozhodnutí o této věci se přijme do 90 dnů v souladu s postupem stanoveným v čl. 28 odst.
Článek 33 Technické poznámky k pokynům
V souladu s postupem stanoveným v čl. 28 odst. 2 Komise vypracuje technické poznámky k pokynům s cílem usnadnit každodenní provádění této směrnice.
Tyto technické poznámky budou zveřejněny v řadě "C"Úředního věstníku Evropských společenství.
Článek 34 Provádění směrnice
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnici nejpozději do 24 měsíců od vstupu této směrnice v platnost.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
3. Členské státy sdělí Komisi znění ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 35
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení.
Článek 36
Tato směrnice je určena členským státům.
kterou se provádí směrnice Rady 92/75/EHS, pokud jde o uvádění spotřeby energie na energetických štítcích zdrojů světla pro domácnost (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/75/EHS ze dne 22. září 1992 o uvádění spotřeby energie a jiných zdrojů na energetických štítcích spotřebičů pro domácnost a v normalizovaných informacích o výrobku [1], a zejména na články 9 a 12 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že podle směrnice 92/75/EHS je Komise povinna přijmout prováděcí směrnice týkající se spotřebičů pro domácnost, včetně zdrojů světla;
vzhledem k tomu, že využití elektrické energie představuje u zdrojů světla významnou část celkové poptávky Společenství po elektrické energii; že od snižování spotřeby energie těchto spotřebičů lze očekávat značné úspory;
vzhledem k tomu, že Společenství na důkaz svého zájmu o mezinárodní normalizační systém schopný vytvářet normy skutečně používané všemi partnery v mezinárodním obchodu a splňovat požadavky politiky Společenství vyzývá evropské normalizační organizace, aby pokračovaly ve své spolupráci s mezinárodními normalizačními organizacemi;
vzhledem k tomu, že Evropský výbor pro normalizaci (CEN) a Evropský výbor pro normalizaci v elektrotechnice (CENELEC) jsou orgány uznané jako příslušné přijímat harmonizované normy v souladu s obecnými řídicími zásadami spolupráce mezi Komisí a těmito dvěma orgány podepsanými dne 13. listopadu 1984; že ve smyslu této směrnice je harmonizovanou normou technická specifikace (evropská norma nebo harmonizační dokument) vypracovaná CENELEC na základě zadání (pověření) Komise v souladu s ustanoveními směrnice Rady 83/189/EHS ze dne 28. března 1983 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů [2], naposledy pozměněné rozhodnutím Komise 96/139/ES [3], a na základě těchto obecných řídicích zásad;
vzhledem k tomu, že opatření stanovená v této směrnici jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 10 směrnice 92/75/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Tato směrnice se vztahuje na elektrické zdroje světla pro domácnost napájené z elektrické sítě (žárovky a integrální kompaktní zářivky) a na zářivky pro domácnost (včetně lineárních a neintegrálních kompaktních zářivek), i když jsou prodávány pro jiné účely, než k použití v domácnosti.
Jestliže zařízení, jehož součástí je světelný zdroj, může být konečným uživatelem rozebráno, je pro účely této směrnice "zdrojem světla" ta část (ty části), která (které) vyzařuje (vyzařují) světlo.
2. Z působnosti této směrnice jsou vyňaty tyto zdroje světla:
a) zdroje světla se světelným tokem vyšším než 6500 lumenů;
b) zdroje světla s příkonem nižším než 4 watty;
c) reflektorové žárovky;
d) zdroje světla, které jsou uváděny na trh nebo jsou předmětem obchodu s prvotním určením k použití s jinými zdroji energie, např. bateriemi;
e) zdroje světla, které nejsou uváděny na trh nebo nejsou předmětem obchodu s prvotním určením pro vytváření světla ve viditelné části spektra (400 až 800 nm);
f) zdroje světla, které jsou uváděny na trh nebo jsou předmětem obchodu s prvotním účelem jiným než osvětlování.
Pokud je však zdroj světla nabízen k prodeji, k pronájmu, ke koupi na splátky nebo vystaven samostatně, např. jako náhradní díl, musí být zahrnut do oblasti působnosti této směrnice.
3. U zdrojů světla uvedených v odstavci 2 mohou být energetické štítky a informační listy provedeny v souladu s touto směrnicí za předpokladu, že pro měření těchto zdrojů světla byly přijaty harmonizované normy použitelné pro tyto zdroje světla a zveřejněné v souladu s odstavcem 4.
4. Informace požadované touto směrnicí musí být zjišťovány v souladu s harmonizovanými normami, jejichž referenční čísla byla zveřejněna v Úředním věstníku Evropských společenství a ke kterým členské státy zveřejnily referenční čísla odpovídajících vnitrostátních norem přejímajících tyto harmonizované normy.
5. Harmonizované normy uvedené v odstavci 4 musí být vypracovány na základě pověření Komise v souladu se směrnicí 83/189/EHS.
6. Pokud kontext nevyžaduje jinak, mají výrazy v této směrnici stejný význam jako výrazy ve směrnici 92/75/EHS.
Článek 2
1. Technická dokumentace uvedená v čl. 2 odst. 3 směrnice 92/75/EHS musí obsahovat:
a) jméno, ochrannou známku a adresu dodavatele;
b) obecný popis zdroje světla postačující pro jeho jednoznačnou identifikaci;
c) informace, popřípadě doplněné výkresy, týkající se hlavních znaků konstrukce modelu, a zejména součástí, které mají znatelný vliv na jeho spotřebu energie;
d) protokoly o příslušných měřeních prováděných na modelu za použití zkušebních metod podle harmonizovaných norem uvedených v čl. 1 odst. 4;
e) návod k použití (pokud existuje).
Energetický štítek podle čl. 2 odst.
1 směrnice 92/75/EHS musí odpovídat příloze I této směrnice. Musí být umístěn, vytištěn nebo upevněn na vnějším povrchu samostatného obalu zdroje světla.
Viditelnost energetického štítku nesmí být znemožněna nebo snížena umístěním, vytištěním nebo upevněním čehokoli jiného na vnějším povrchu samostatného obalu zdroje světla.
V příloze I je uvedeno, jaké může mít energetický štítek provedení v případě velmi malého obalu.
3. Informační list uvedený v čl. 2 odst.1 směrnice 92/75/EHS musí odpovídat příloze II této směrnice.
4. Za okolností uvedených v článku 5 směrnice 92/75/EHS a je-li spotřebič nabízen k prodeji, k pronájmu nebo ke koupi na splátky prostřednictvím tiskovin, např. katalogu, musí tyto tiskoviny obsahovat všechny informace uvedené v příloze III této směrnice.
5. Třída energetické účinnosti zdroje světla uvedená na energetickém štítku a v informačním listu se stanovuje v souladu s přílohou IV.
Článek 3
Členské státy přijmou všechna nezbytná opatření k tomu, aby všichni dodavatelé a obchodníci usazení na jejich území plnili závazky, které pro ně vyplývají z této směrnice.
Článek 4
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu s touto směrnicí do 15. června 1999.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Použijí tyto předpisy ode dne 1. července 1999.
Členské státy však musí do 31. prosince 2000 umožnit:
- uvedení na trh, prodej a/nebo nabízení výrobků a
- distribuci brožur u výrobků uvedených v čl. 3 odst. 2 směrnice 92/75/EHS a tiskovin uvedených v čl. 2 odst. 4 této směrnice,
které neodpovídají této směrnici.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 5
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 71/320/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se brzdových zařízení určitých kategorií motorových vozidel a jejich přípojných vozidel (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [1], naposledy pozměněnou směrnicí Evropského parlamentu a Rady 92/27/ES [2], a zejména na čl. 13 odst. 2 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 71/320/EHS ze dne 26. července 1971 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se brzdových zařízení určitých kategorií motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [3], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 91/422/EHS [4], a zejména na článek 5 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že směrnice 71/320/EHS je jednou ze zvláštních směrnic týkajících se postupu ES schvalování typu zavedeného směrnicí Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel; že se proto ustanovení směrnice 70/156/EHS týkající se systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků vozidel vztahují i na směrnici 71/320/EHS;
vzhledem k tomu, že podle čl. 3 odst. 4 a čl. 4 odst. 3 směrnice 70/156/EHS je zejména nutné, aby byl ke každé zvláštní směrnici připojen informační dokument obsahující odpovídající body přílohy I a certifikát schválení typu podle přílohy VI uvedené směrnice;
vzhledem k tomu, že trh náhradních brzdových obložení mimo síť oficiálních koncesionářů je takový, že k udržení úrovně bezpečnosti a spolehlivosti se nyní požaduje stanovit jakost a vlastnosti náhradních brzdových obložení na trhu prostřednictvím této směrnice;
vzhledem k tomu, že je žádoucí uznávat rovnocennost mezinárodních předpisů, zvláště předpisů Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů, a zvláštních směrnic; že z tohoto důvodu bylo považováno za nutné uvést ustanovení směrnice 71/320/EHS do souladu s předpisem EHK OSN č.
13 o brzdění a předpisem č. 90 o náhradních brzdových obloženích;
vzhledem k počtu za sebou následujících revizí původního znění směrnice 71/320/EHS je nyní vhodné sloučit všechny tyto revize do jediné směrnice v úplném znění;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování technickému pokroku, zřízeného směrnicí 70/156/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Články směrnice 71/320/EHS se mění takto:
- v článku 1 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Pro účely této směrnice se "vozidlem"; rozumí každé vozidlo podle definice v článku 2 směrnice 70/156/EHS.
Kategorie vozidel jsou definovány v příloze II části A směrnice 70/156/EHS.";
písmena a), b) a c) se zrušují;
odstavce 3 a 5 se zrušují a dosavadní odstavec 4 se označuje jako odstavec 3;
- v článku 2 se slova "v přílohách I až VIII a XI až XII" nahrazují slovy "v odpovídajících přílohách";
- v článku 2a se slova "v přílohách I až VIII" nahrazují slovy "v odpovídajících přílohách";
- v článku 5 se slova "směrnice Rady ze dne 6. února 1970" nahrazují slovy "směrnice Rady 70/156/EHS".
2. Přílohy směrnice 71/320/EHS se nahrazují seznamem příloh a přílohami této směrnice.
Článek 2
1. Od 1. ledna 1999 nesmějí členské státy z důvodů týkajících se brzdových systémů vozidla
- odmítnout udělit ES schválení typu nebo vnitrostátního schválení typu pro typ vozidla, ani
- zakázat registraci, prodej nebo uvedení do provozu vozidla, ani
- zakázat prodej nebo uvedení do provozu náhradních brzdových obložení,
pokud toto vozidla nebo tato náhradní brzdová obložení splňují požadavky směrnice 71/320/EHS ve znění této směrnice.
2. Od 1. října 1999 členské státy
- nesmějí již udělit ES schválení typu a
- mohou odmítnout udělit vnitrostátní schválení typu
pro nový typ vozidla z důvodů týkajících se brzdového systému vozidla a pro nový typ brzdových obložení, pokud nejsou splněny požadavky směrnice 71/320/EHS ve znění této směrnice.
3. Od 31. března 2001 členské státy
- považují prohlášení o shodě doprovázející nová vozidla podle směrnice 70/156/EHS za neplatná pro účely čl. 7 odst. 1 uvedené směrnice
a - mohou odmítnout registraci, prodej nebo uvedení do provozu nového vozidla
z důvodů týkajících se brzdových systémů, pokud nejsou splněny požadavky směrnice 71/320/EHS ve znění této směrnice.
4. Od 31. března 2001 se pro účely čl. 7 odst. 2 směrnice 70/156/EHS použijí požadavky směrnice 71/320/EHS pro náhradní brzdová obložení jako samostatné technické celky.
5. Aniž jsou dotčeny odstavce 2 a 4, povolí členské státy pro účely náhradních dílů prodej nebo uvedení do provozu náhradních brzdových obložení určených k montáži na typy vozidel, pro která byla udělena schválení typu před vstupem této směrnice v platnost, pokud jsou tato náhradní brzdová obložení v souladu s předchozím zněním směrnice 71/320/EHS použitelném ke dni uvedení těchto vozidel do provozu.
V žádném případě nesmějí tato brzdová obložení obsahovat azbest.
6. Od 1. října 1999 členské státy zakáží uvádět do provozu vozidla s brzdovými obloženími obsahujícími azbest.
Avšak schválení typu udělená podle směrnice 91/422/EHS pro vozidla s brzdovými obloženími, která neobsahují azbest, zůstávají v platnosti do 31. března 2001.
Článek 3
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. ledna 1999.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
3. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstoupí v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 5
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 6. února 1998, kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 70/156/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel
(Text s významem pro EHP) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [1], naposledy pozměněnou směrnicí Rady 97/27/ES [2], a zejména na čl. 13 odst. 2 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 92/53/EHS ze dne 18. června 1992, kterou se mění směrnice 70/156/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [3], a zejména na článek 3 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že směrnice 92/53/EHS vyzývá Komisi, aby na základě zprávy, která měla být sepsána do 31. prosince 1994, navrhla změny potřebné pro zdokonalení postupu schvalování typu a pro usnadnění uvádění vozidel do provozu v členských státech;
vzhledem k tomu, že podle článku 9 směrnice 70/156/EHS má být uznávána rovnocennost mezinárodních předpisů Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů (EHK OSN) uvedených v části II přílohy IV zmíněné směrnice s odpovídajícími zvláštními směrnicemi; že je třeba odpovídající přílohu a tabulku rovnocenností změnit a aktualizovat, aby byla zachována průhlednost vztahů mezi předpisy a směrnicemi;
vzhledem k tomu, že na členských státech, které udělí schválení typu, požaduje článek 10 směrnice 70/156/EHS, aby ověřil, že byla přijata nezbytná opatření stanovená v příloze X k zajištění shody vyráběných vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků se schváleným typem;
vzhledem k tomu, že je důležité, aby byly harmonizovány požadavky na kontrolu shodnosti výroby vykonávanou schvalovacími orgány; že je proto nezbytné stanovit zvláštní návod pro postup k zajištění jednotného používání a výkladu;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování technickému pokroku,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 70/156/EHS se mění takto:
1. V článku 3 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Žádost o schválení typu vozidla podává výrobce schvalovacímu orgánu členského státu.
K žádosti musí být přiložena dokumentace výrobce, která obsahuje informace požadované přílohou III, a certifikáty schválení typu podle každé použitelné zvláštní směrnice v souladu s přílohou IV nebo XI.
Schvalovací orgán musí mít rovněž do dne udělení nebo zamítnutí schválení typu k dispozici schvalovací dokumentaci pro schvalování typu systémů a samostatných technických celků pro každou zvláštní směrnici."
2. Ustanovení čl. 4 odst. 1 se mění takto:
a) v písmenu c) se slova "odpovídající zvláštní směrnice" nahrazují slovy "odpovídající zvláštní směrnice uvedené v příloze IV nebo XI";
b) v písmenu d) se slova "odpovídající zvláštní směrnicí" nahrazují slovy "odpovídající zvláštní směrnicí uvedené v příloze IV nebo XI";
c) doplňují se nové pododstavce, které znějí:
"Při schvalování typu vozidla podle přílohy XI nebo podle čl. 8 odst. 2 písm. c) nebo při schvalování typu systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku podle přílohy XI nebo podle čl. 8 odst. 2 písm. c), kdy existují omezení nebo odchylky od některých ustanovení odpovídající zvláštní směrnice, je třeba v certifikátu schválení typu zaznamenat tato omezení jeho platnosti i udělené odchylky a certifikátu je třeba přidělit zvláštní číslo schválení typu podle přílohy VII.
Jestliže údaje v dokumentaci výrobce, které se vztahují k písmenům a), b), c) a d), obsahují ustanovení pro vozidla zvláštního určení podle odpovídajících sloupců přílohy XI a jejích dodatků, musí být tato ustanovení a odchylky rovněž uvedeny v certifikátu schválení typu."
3. Článek 5 se nahrazuje tímto:
"Článek 5
Změny schválení typu vozidla
1. Členský stát, který udělí schválení typu, přijme nezbytná opatření, aby byl informován o každé změně údajů uváděných ve schvalovací dokumentaci.
2. Žádost o změnu schválení typu musí být podána výlučně členskému státu, který udělil původní schválení typu.
3. Pokud se v případě schválení typu systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku změní údaje uvedené ve schvalovací dokumentaci, vydá schvalovací orgán dotyčného členského státu podle potřeby revidované stránky schvalovací dokumentace a na každé revidované stránce zřetelně vyznačí povahu změny a datum jejího nového vydání; za splnění tohoto požadavku se také považuje vydání sjednocené a aktualizované verze schvalovací dokumentace spolu s podrobným popisem změny.
Při každém vydání revidovaných stránek nebo sjednocené a aktualizované verze musí být současně upraven i seznam schvalovací dokumentace (který se přikládá k certifikátu schválení typu) tak, aby uváděl datum posledních změn nebo datum vydání sjednocené a aktualizované verze.
Byl-li kromě toho změněn jakýkoli údaj na certifikátu schválení typu (s výjimkou jeho příloh) nebo se ode dne uvedeného ve schválení typu změnily požadavky směrnice, považuje se tato změna za "rozšíření"; a schvalovací orgán daného členského státu vydá revidovaný certifikát schválení typu označený číslem rozšíření, který zřetelně uvede důvod rozšíření a datum svého vydání.
Pokud schvalovací orgán příslušného členského státu shledá, že změna schvalovací dokumentace vyžaduje nové zkoušky nebo nová ověření, informuje o tom výrobce a dokumenty uvedené v prvním, druhém a třetím pododstavci vydá, pouze pokud nové zkoušky nebo ověření proběhnou s vyhovujícími výsledky.
4. Pokud se v případě vozidla schváleného jako typ změní údaje, které jsou uváděny ve schvalovací dokumentaci, vydá schvalovací orgán dotyčného členského státu podle potřeby revidované stránky schvalovací dokumentace a na každé revidované stránce zřetelně vyznačí povahu změny a datum jejího nového vydání; za splnění tohoto požadavku se také považuje vydání sjednocené a aktualizované verze schvalovací dokumentace spolu s podrobným popisem změny.
Při každém vydání revidovaných stránek nebo sjednocené a aktualizované verze musí být současně upraven i seznam schvalovací dokumentace (který se přikládá k certifikátu schválení typu) tak, aby uváděl datum posledních změn nebo datum vydání sjednocené a aktualizované verze.
Je-li kromě toho potřebné jakékoli nové přezkoušení nebo byl-li změněn jakýkoli údaj na certifikátu schválení typu (s výjimkou jeho příloh) nebo pokud se ode dne uvedeného ve schválení typu změnily požadavky kterékoli zvláštní směrnice použitelné ke dni, od kterého je zakázáno první uvedení do provozu, považuje se tato změna za "rozšíření"; a schvalovací orgán příslušného členského státu vydá revidovaný certifikát schválení typu označený číslem rozšíření, který zřetelně uvede důvod rozšíření a datum svého vydání.
Pokud schvalovací orgán příslušného členského státu shledá, že změna schvalovací dokumentace vyžaduje nové kontroly, informuje o tom výrobce a dokumenty uvedené v prvním, druhém a třetím pododstavci vydá pouze po vykonání nových kontrol s vyhovujícími výsledky.
Všechny revidované dokumenty musí být zaslány všem ostatním schvalovacím orgánům do jednoho měsíce.
5. Je-li zřejmé, že schválení typu vozidla brzy pozbude platnosti, protože jedna nebo více zvláštních směrnic uvedených ve schvalovací dokumentaci pozbývají platnosti nebo protože do části I přílohy IV byla včleněna nová zvláštní směrnice, sdělí to schvalovací orgán členského státu, který schválení typu udělil, nejpozději jeden měsíc před koncem platnosti schválení typu vozidla schvalovacím orgánům ostatních členských států spolu s uvedením data nebo identifikačního čísla posledního vozidla vyrobeného ve shodě se starým certifikátem schválení typu.
6. U kategorií vozidel, kterých se změna požadavků zvláštních směrnic nebo této směrnice netýká, se změna schválení typu nepožaduje.";
4. V čl. 6 odst. 1 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Prohlášení o shodě musí být vyhotoveno tak, aby byla vyloučena jakákoli možnost jeho padělání.
Z tohoto důvodu musí být tištěno na papíru chráněném barevnou grafikou nebo vodotiskem s identifikačním označením výrobce."
5. Ustanovení čl. 8 odst. 2 se mění takto:
a) písmeno b) se mění takto:
i) v bodě 1 se zrušuje slovo "početních";
ii) bod 2 se nahrazuje tímto:
"2. Aby mohl být bod 1 použit na jeden nebo více typů dané kategorie, musí výrobce podat při uvádění takových typů vozidel do provozu žádost příslušnému orgánu každého členského státu, kterého se to týká.
Žádost musí uvádět technické nebo ekonomické důvody, na kterých je založena.
Tyto členské státy rozhodnou do tří měsíců, zda a jaký počet celků daného typu vozidla povolí k registraci na svém území.
Každý členský stát, kterého se uvádění do provozu takového typu týká, zajistí, aby výrobce dodržoval přílohu XII část B.
Členské státy sdělí každý rok Komisi seznam udělených výjimek.";
b) písmeno c) se nahrazuje tímto:
"c) Vozidla, konstrukční části nebo samostatné technické celky, které vzhledem ke zvláštním použitým technickým řešením nebo koncepcím nemohou plnit jeden nebo více požadavků jedné nebo více zvláštních směrnic
V tomto případě může členský stát udělit schválení typu s platností omezenou na své vlastní území; do jednoho měsíce od takového rozhodnutí musí zaslat kopii certifikátu schválení typu a jeho příloh schvalovacím orgánům ostatních členských států a Komisi.
Současně podá Komisi žádost o oprávnění udělit schválení typu podle této směrnice.
Tato žádost musí být doložena dokumentací obsahující tyto údaje:
- důvody, proč dotyčná technická řešení nebo koncepce brání vozidlu, konstrukční části nebo samostatnému technickému celku ve splnění požadavků jedné nebo více odpovídajících zvláštních směrnic,
- popis oblastí ochrany bezpečnosti a životního prostředí, kterých se neplnění požadavků týká, a přijatých opatření,
- popis zkoušek a jejich výsledků, které dokládají, že je zajištěna alespoň minimální úroveň ochrany bezpečnosti a životního prostředí, která je dána požadavky jedné nebo více odpovídajících zvláštních směrnic,
- návrhy změn odpovídajících zvláštních směrnic nebo popřípadě návrhy nových zvláštních směrnic.
Komise předloží do tří měsíců ode dne, kdy celou dokumentaci obdrží, návrh rozhodnutí výboru uvedeného v článku 13.
Komise rozhodne postupem podle článku 13, zda členskému státu povolí nebo nepovolí, aby udělil schválení typu podle této směrnice.
Pouze žádost o udělení schválení typu a návrh rozhodnutí se členským státům předávají v jejich jazyce nebo jazycích, avšak členské státy mohou požadovat všechny části dokumentace v původním jazyce jako nezbytný předpoklad k tomu, aby bylo přijato rozhodnutí postupem podle článku 13.
Je-li přijato rozhodnutí, kterým se žádost schvaluje, může členský stát udělit schválení typu podle této směrnice.
V tom případě musí rozhodnutí také stanovit případná omezení jeho platnosti (např. na dobu určitou).
V žádném případě nesmí být doba platnosti schválení typu kratší než 36 měsíců.
Pokud byly určité zvláštní směrnice přizpůsobeny technickému pokroku tak, že vozidla, konstrukční části nebo samostatné technické celky, kterým byla udělena schválení typu podle tohoto písmene, jsou v souladu s pozměňovacími směrnicemi, přemění členské státy taková schválení typu na běžná schválení typu s tím, že poskytnou potřebné úlevy na potřebnou dobu, např. k tomu, aby výrobci změnili označení schválení typu na konstrukčních částech.
Tento postup zahrne vypuštění veškerých odkazů na omezení nebo na odchylky a nahrazení zvláštních čísel schválení typu běžnými čísly schválení typu.
Pokud nebyla přijata opatření nezbytná k úpravě zvláštních směrnic, je možné prodloužit platnost schválení typu udělených podle tohoto písmene dalším rozhodnutím přijatým postupem podle článku 13 na žádost členského státu, který udělil schválení typu."
6. V čl. 10 odst. 2 se druhá věta nahrazuje tímto:
"Ověřování, že se výrobky shodují se schváleným typem, se omezuje na postupy stanovené v bodech 2 a 3 přílohy X a ve zvláštních směrnicích, které takové zvláštní požadavky obsahují."
7. V článku 13 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"5. Přijme-li Komise změny některé zvláštní směrnice, přijme na základě těchto změn vhodné změny odpovídajících příloh této směrnice."
8. Přílohy se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. září 1998.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
3. Členské státy použijí předpisy uvedené v odstavci 1 na nové typy vozidel od 1. října 1998.
Na žádost výrobce však může být předchozí vzor prohlášení o shodě užíván ještě 12 měsíců po tomto dni pro úplná vozidla a 18 měsíců pro vozidla dokončená po vícestupňovém schválení typu.
4. Tato směrnice neruší žádná schválení typu, která byla udělena před vstupem této směrnice v platnost, ani nebrání v rozšiřování takových schválení typu v souladu se směrnicemi, podle kterých byla původně udělena.
Po 12 měsících ode dne stanoveného v odstavci 3 pro úplná vozidla a po 18 měsících pro vozidla dokončená po vícestupňovém schválení typu však musí veškerá prohlášení o shodě vydávaná výrobcem odpovídat vzoru uvedenému v příloze IX směrnice 70/156/EHS ve znění této směrnice.
5. Co se týče schvalování typu vozidel, použijí členské státy tuto směrnici pouze pro vozidla kategorie M1 se spalovacím motorem, dokud nebudou přijaty změny příloh určené k rozšíření oblasti působnosti na vozidla kategorie M1 poháněná jinými než spalovacími motory a na jiné kategorie vozidel.
Mezitím se na schvalování typu ostatních kategorií vozidel použije článek 10 směrnice 70/156/EHS ve znění směrnice 87/403/EHS [4].
6. Členské státy použijí čl. 4 odst. 1 směrnice 70/156/EHS ve znění této směrnice pouze na žádost výrobce pro vozidla zvláštního určení podle přílohy XI do dne nebo dnů stanovených ve změně této směrnice směřující k zahrnutí vozidel kategorií jiných, než je kategorie M1.
Mezitím udělují členské státy těmto vozidlům nebo konstrukčním částem a samostatným technickým celkům vnitrostátní schválení typu a povolují jejich registraci, prodej a uvádění do provozu podle článku 10 směrnice 70/156/EHS.
7. Do 31. prosince 1997 pro úplná vozidla, do 31. prosince 1999 pro vozidla dokončená po vícestupňovém schválení typu a do dnů uvedených v odstavci 6 pro vozidla zvláštního určení podle přílohy XI se nepoužije čl. 7 odst. 1 a 2 směrnice 70/156/EHS ve znění této směrnice na vozidla, konstrukční části a samostatné technické celky typu, kterým bylo uděleno vnitrostátní schválení typu před 1. lednem 1996 v případě úplných vozidel nebo před 1. lednem 1998 v případě vozidel dokončených po vícestupňovém schválení typu, ani na vozidla zvláštního určení přede dnem uvedeným v odstavci 6, ani na vozidla typu, který členský stát povolil registrovat, prodávat nebo uvádět do provozu před 1. lednem 1996 v případě úplných vozidel nebo před 1. lednem 1998 v případě vozidel dokončovaných po vícestupňovém schválení typu nebo přede dny uvedenými v odstavci 6.
8. Schválení typu, která tvoří část postupu vnitrostátního schvalování typu, která jsou uvedena výše v odstavcích 6 a 7 a která byla udělena podle zvláštních směrnic, zůstanou v platnosti po dnech stanovených v odstavcích 6 a 7, pokud neplatí některá z podmínek stanovených v čl. 5 odst. 3 druhém pododstavci směrnice 70/156/EHS ve znění této směrnice.
9. Dokud v členských státech nebudou harmonizovány systémy registrace a zdanění pro vozidla podle této směrnice, mohou členské státy pro zjednodušení registrace a zdanění na svém území užívat vlastního vnitrostátního kódovacího systému.
Pro tento účel mohou členské státy dále dělit verze uvedené v části II přílohy III za předpokladu, že jsou informace, kterých je k dělení užíváno, výslovně uvedeny ve schvalovací dokumentaci nebo je možné je z této dokumentace odvodit jednoduchým výpočtem.
Členské státy mohou také požadovat, aby v prohlášení o shodě byl uveden vnitrostátní číselný kód nebo kódy.
10. Dokud nebude směrnice 70/156/EHS změněna tak, aby se vztahovala i na vozidla kategorií jiných než M1, mohou členské státy pro vozidla zvláštního určení uvedená v příloze XI po vícestupňovém schválení typu udělovat schválení typu vozidel na základě certifikátů schválení typu, které byly uděleny výrobci základního nebo nedokončeného vozidla pro tyto kategorie, pokud příloha XI umožňuje vozidlu splnit požadavky té kategorie, do které patří základní nebo nedokončené vozidlo.
Pro následný postup registrace musí navíc výrobce základního nebo nedokončeného vozidla jiné kategorie než M1 vydat písemné prohlášení podle přílohy XV.
11. S výhradou čl. 8 odst. 2 písm. a) a b) směrnice 70/156/EHS ve znění této směrnice nejsou na základě odstavců 6 a 7 tohoto článku členské státy oprávněny odchýlit se od kteréhokoli z těch ustanovení zvláštní směrnice nebo této směrnice, která stanoví požadavky založené na úplné harmonizaci z hlediska schválení typu a prvního uvedení do provozu vozidel, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků.
12. Ustanovení čl. 8 odst. 2 písm. b), s výjimkou slov "podle čl. 5 odst. 5" a odst. 1 druhé odrážky, se vztahuje na vozidla kategorie M1 se spalovacím motorem, která byla registrována po dnech uvedených v odstavci 7 tohoto článku a která nemají platné prohlášení o shodě.
13. Platnost schválení typu udělených dříve podle čl. 8 odst. 2 písm. c) směrnice 70/156/EHS se bez dalšího prodlužuje o jednorázovou dobu 12 měsíců ode dne skončení jejich platnosti.
Článek 3
1. Na základě užitečných informací od příslušných schvalovacích orgánů vypracuje Komise nejpozději do 31. prosince 2000 zprávu o uplatňování postupů evropského schvalování typu se zvláštním ohledem, nikoli však výlučně, na jejich dopad na malé a střední podniky zapojené do vícestupňové stavby, a případně navrhne změny ke zlepšení harmonizačního procesu.
2. Nejpozději do 31. prosince 2000 vypracuje Komise zprávu o podmínkách uplatňování bodu 1 části B přílohy II směrnice 70/156/EHS ve znění této směrnice v členských státech a případně navrhne zjednodušení těchto požadavků.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
kterou se mění směrnice Rady 91/271/EHS s ohledem na určité požadavky stanovené v příloze I uvedené směrnice (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici 91/271/EHS ze dne 21. května 1991 o čištění městských odpadních vod [1], a zejména na čl. 5 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že požadavky na vypouštění z čistíren městských odpadních vod v citlivých oblastech, které podléhají eutrofizaci podle tabulky 2 přílohy I směrnice 92/271/EHS, vedly k problémům výkladu, jež je nezbytně nutné vyjasnit; že je v této souvislosti třeba doplnit tabulku 2 přílohy I uvedené směrnice;
vzhledem k tomu, že opatření podle této směrnice jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 18 směrnice 91/271/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice 91/271/EHS se mění, jak je uvedeno v příloze této směrnice.
Článek 2
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. září 1998.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 5. března 1998, kterou se přizpůsobují technickému pokroku přílohy II, III, VI a VII směrnice Rady 76/768/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se kosmetických prostředků
(Text s významem pro EHP) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 76/768/EHS ze dne 27. července 1976 [1] o sbližování právních předpisů členských států týkajících se kosmetických prostředků, naposledy pozměněnou směrnicí Komise 97/45/ES [2], a zejména na čl. 8 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že se jako předběžné opatření směrnicí Komise 97/1/ES [3] dočasně zakázalo použití tkání a tekutin z mozku, míchy a očí skotu, ovcí a koz a z nich pocházejících přísad; že uvedená směrnice měla být přezkoumána po ukončení zkoumání prvků, na nichž se zakládala, a obecně změněna ve světle vývoje vědeckých znalostí;
vzhledem k tomu, že se v rozhodnutí Komise 97/534/ES ze dne 30. července 1997 o zákazu použití materiálů představujících nebezpečí z hlediska přenosných spongiformních encefalopatií [4] vymezují určité rizikové materiály, stanoví se jejich likvidace u zdroje a zakazuje se jejich dovoz do Společenství;
vzhledem k tomu, že směrnice 76/768/EHS požaduje, aby členské státy zajistily, aby mohly být v EU uváděny na trh pouze ty kosmetické prostředky, které jsou v souladu s ustanoveními uvedené směrnice, a zejména že členské státy zakáží uvádění kosmetických prostředků obsahujících látky uvedené v příloze II na trh;
vzhledem k tomu, že tyto předpisy se vztahují na veškeré kosmetické prostředky, které mají být uvedeny na trh ve Společenství bez ohledu na původ výrobku nebo surovin v něm obsažených; že je tedy kontrolován a sledován soulad s právními předpisy Společenství kosmetických prostředků, výchozích materiálů a meziproduktů, které jsou dováženy do Společenství pro použití při výrobě kosmetických prostředků;
vzhledem k tomu, že by měla být směrnice 76/768/EHS změněna tak, aby seznam zakázaných materiálů zvířecího původu odpovídal seznamu obsaženému v rozhodnutí 97/534/ES;
vzhledem k tomu, že se ve stanovisku Vědeckého výboru pro kosmetologii ze dne 24. června 1997 stanoví, že tukové deriváty jako mastné kyseliny, glycerin, estery mastných kyselin a mýdla používané při výrobě kosmetických prostředků jsou považovány za bezpečné za předpokladu, že byly přinejmenším získány pomocí určitých stanovených metod, které byly přísně ověřeny, a že jiné tukové deriváty, jako mastné alkoholy a mastné amidy vyrobené z výše uvedených derivátů a následně zpracované, jsou považovány za bezpečné;
vzhledem k tomu, že je podle tohoto vědeckého stanoviska možné udělit výjimku pro tukové deriváty; že se tato výjimka vztahuje také na jiné tukové deriváty, jako mastné alkoholy, mastné aminy a mastné amidy, a na materiály vyrobené z výše uvedených látek, které byly vyrobeny podle metod uvedených v příloze a jsou následně dodatečně zpracovány;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobení směrnic týkajících se odstranění technických překážek obchodu v sektoru kosmetických prostředků technickému pokroku;
vzhledem k tomu, že členské státy mají právo ponechat do 1. dubna 1998 v platnosti opatření přijatá podle směrnice 97/1/ES,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 76/768/EHS se mění způsobem uvedeným v příloze.
Článek 2
Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zajistily, že od 1. dubna 1998 nebude možné uvádět na trh kosmetické prostředky obsahující látky uvedené v příloze.
To se nevztahuje na výrobky vyrobené před 1. dubnem 1998.
Článek 3
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. dubna 1998.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí takový odkaz být učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 17. března 1998 o bezpečnostních pravidlech a normách pro osobní lodě
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 84 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189c Smlouvy [3],
(1) vzhledem k tomu, že v rámci společné dopravní politiky musí být přijata další opatření, aby se zvýšila bezpečnost v námořní dopravě;
(2) vzhledem k tomu, že Společenství je vážně znepokojeno nedávnými nehodami osobních lodí, které vedly k hromadným ztrátám na životech; že osoby, které používají ve Společenství osobní lodě a vysokorychlostní osobní plavidla mají právo očekávat a spolehnout se na odpovídající úroveň bezpečnosti na palubě lodí;
(3) vzhledem k tomu, že pracovní vybavení a osobní ochranné pomůcky pracovníků nejsou upraveny touto směrnicí, neboť ustanovení směrnice Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavedení opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci [4] a odpovídající ustanovení samostatných směrnic k ní jsou použitelná pro toto vybavení na osobních lodích provozujících vnitrostátní plavbu;
(4) vzhledem k tomu, že provozování námořní osobní dopravy mezi členskými státy již bylo liberalizováno nařízením (EHS) č.
4055/86 [5]; že uplatňování zásady volného pohybu služeb v námořní dopravě v členských státech (námořní kabotáž) stanovené v nařízení (EHS) č. 3577/92 [6] bude ve Společenství dosaženo v následujících několika letech;
(5) vzhledem k tomu, že k dosažení vysoké úrovně bezpečnosti a odstranění překážek obchodu je nutné vytvořit harmonizované normy bezpečnosti na přiměřené úrovni pro osobní lodě a plavidla provozující vnitrostátní plavbu; že normy pro plavidla mezinárodní plavby zpracovává Mezinárodní námořní organizace (IMO); že tato směrnice zavádí postupy, jak požádat IMO o opatření, aby byly normy pro mezinárodní plavbu uvedeny do souladu s normami této směrnice;
(6) vzhledem k tomu, že jak navrhla Komise ve své zprávě "Společná politika na bezpečných mořích", vyzvaly Rada ve svém usnesení ze dne 8. června 1993 o společné politice bezpečnosti na moři [7] a Evropský parlament mimo jiné ve svém usnesení o bezpečnosti na moři ze dne 27. října 1994 [8] Komisi, aby co nejdříve předložila formální návrh pravidel bezpečnosti pro osobní lodě provozující vnitrostátní plavbu;
(7) vzhledem k tomu, že jediný možný způsob, jak vytvořit společnou úroveň bezpečnosti pro lodě ve Společenství, je opatření na úrovni Společenství, a to s přihlédnutím zejména k významu vnitřního trhu námořní osobní dopravy;
(8) vzhledem k tomu, že s přihlédnutím k zásadě proporcionality je směrnice Rady odpovídající právní nástroj, protože poskytuje rámec pro jednotné a závazné uplatňování norem bezpečnosti členskými státy, a přitom každému členskému státu ponechává právo rozhodnout o nástrojích, které jsou nejvhodnější pro uplatňování v jeho vnitrostátním systému;
(9) vzhledem k tomu, že s cílem zvýšit bezpečnost a zamezit narušování hospodářské soutěže by se měly ve Společenství uplatňovat společné požadavky na bezpečnost osobních lodí a vysokorychlostních osobních plavidel provozujících vnitrostátní plavbu, a to nezávisle na tom, pod jakou vlajkou plují; že je však nutné vyloučit určité kategorie lodí, pro než nejsou pravidla této směrnice technicky vhodná nebo ekonomicky životaschopná;
(10) vzhledem k tomu, že se lodě musí rozdělit do různých tříd v závislosti na sektoru a podmínkách námořních oblastí, v nichž jsou provozovány; že vysokorychlostní osobní plavidla musí být rozdělena do kategorií podle Mezinárodního předpisu o vysokorychlostních plavidlech vypracovaného IMO;
(11) vzhledem k tomu, že hlavním vymezujícím rámcem pro normy bezpečnosti musí být Úmluva o bezpečnosti lidského života na moři z roku 1974 v platném znění, která obsahuje mezinárodně dohodnuté normy pro osobní lodě a vysokorychlostní osobní plavidla provozující mezinárodní plavbu a také odpovídající rezoluce IMO a ostatní opatření doplňující a vykládající uvedenou úmluvu;
(12) vzhledem k tomu, že různé třídy jak nových, tak i stávajících osobních lodí si vyžadují odlišný přístup při stanovení požadavků na bezpečnost, zaručující rovnocennou úroveň bezpečnosti s ohledem na specifické potřeby a omezení těchto různých tříd; že je vhodné rozlišovat požadavky na bezpečnost, které se mají dodržovat na nových a stávajících lodích, neboť zavedení pravidel platných pro nové lodě na stávajících lodích by vyvolalo rozsáhlé strukturální změny, které by způsobily, že nebudou ekonomicky životaschopné;
(13) vzhledem k tomu, že finanční a technické důsledky vyplývající z modernizace stávajících lodí na úrovně stanovené směrnicí si vyžadují určitá přechodná období; že s ohledem na značný počet ostrovů v Řecku a nutnost udržet stálá a četná námořní spojení mezi nimi a významný dopad na dopravní podniky a související zaměstnanost, který by se dnem 1. října 2000 projevil okamžitým uplatňováním hlavních zdokonalených požadavků na stávající lodě starší 27 let, je vhodné poskytnout zmírnění těchto požadavků pro plavidla provozovaná výlučně mezi přístavy v Řecku, jejichž plavba bude zastavena v celé vnitrostátní plavbě ve Společenství nejpozději dnem, kdy dosáhnou stáří 35 let;
(14) vzhledem k tomu, že s ohledem na značné rozdíly v navrhování, stavbě a využívání vysokorychlostních osobních plavidel ve srovnání s tradičními osobními loděmi se musí vyžadovat, aby tato plavidla dodržovala zvláštní pravidla;
(15) vzhledem k tomu, že zařízení námořních lodí vyhovující ustanovením směrnice Rady 96/98/ES ze dne 20. prosince 1996 o námořním zařízení [9] by nemělo podléhat při instalaci na osobní lodi dodatečným zkouškám, protože se na něj již vztahují normy a postupy této směrnice;
(16) vzhledem k tomu, že s cílem zabezpečit plné uplatňování této směrnice by měly členské státy stanovit systém sankcí za porušování vnitrostátních právních předpisů přijatých na základě této směrnice a mohou kontrolovat dodržování této směrnice na základě ustanovení směrnice Rady 95/21/ES ze dne 19. června 1995 o uplatňování mezinárodních norem pro bezpečnost lodí, zabránění znečištění a životní a pracovní podmínky na lodích, které využívají přístavy Společenství a plují ve výsostných vodách členských států (státní přístavní inspekce) [10];
(17) vzhledem k tomu, že by členské státy s výhradou kontroly postupem projednávání ve výboru měly přijmout další požadavky na bezpečnost, pokud je to odůvodněno místními poměry, dovolit používání rovnocenných norem nebo za určitých provozních podmínek povolit odchylky od z této směrnice, nebo za zvlášť nebezpečných okolností přijmout ochranná opatření;
(18) vzhledem k tomu, že je nezbytné, aby byl Komisi při účinném uplatňování této směrnice nápomocen výbor složený ze zástupců členských států; že tento úkol může převzít výbor zřízený článkem 12 směrnice Rady 93/75/EHS ze dne 13. září 1993 o minimálních požadavcích na plavidla směřující do přístavů Společenství nebo opouštějící přístavy Společenství a přepravující nebezpečné nebo znečišťující věci [11];
(19) vzhledem k tomu, že některá ustanovení této směrnice a přílohy I může výbor upravit s přihlédnutím k rozvoji na mezinárodní úrovni, a zejména změnám a dodatkům mezinárodních úmluv;
(20) vzhledem k tomu, že pro kontrolu účinného uplatňování a dodržování této směrnice se musí na nových a stávajících osobních lodích a plavidlech uskutečňovat prohlídky; že shoda s touto směrnicí musí být potvrzena správou státu vlajky nebo jejím jménem,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1 Účel
Účelem této směrnice je zavést jednotnou úroveň bezpečnosti lidského života a majetku na nových a stávajících osobních lodích a vysokorychlostních osobních plavidlech, provozují-li tyto lodě a plavidla vnitrostátní plavbu, a stanovit postupy pro projednávání harmonizace pravidel pro osobní lodě provozující mezinárodní plavbu na mezinárodní úrovni.
Článek 2 Definice
Pro účely této směrnice a jejich příloh se rozumí:
a) "mezinárodními úmluvami" Mezinárodní úmluva o bezpečnosti lidského života na moři z roku 1974 (úmluva SOLAS 1974) a Mezinárodní úmluva o nákladové značce z roku 1996 s jejich protokoly, změnami a dodatky, které jsou platné ke dni přijetí této směrnice;
b) "předpisem o stabilitě v neporušeném stavu""Předpis o stabilitě v neporušeném stavu pro všechny typy lodí uváděné v dokumentech IMO", obsažený v rezoluci IMO A.749 (18) ze dne 4. listopadu 1993, ve znění platném ke dni přijetí této směrnice;
c) "předpisem HSC" Mezinárodní předpis pro bezpečnost vysokorychlostních plavidel obsažený v rezoluci Výboru pro námořní bezpečnost IMO (MSC) 36(63) ze dne 20. května 1994, ve znění platném ke dni prijetí této směrnice;
d) "GMDS" Globální systém pro předcházení nebezpečí a bezpečnost na moři stanovený v kapitole IV úmluvy SOLAS 1974, ve znění platném ke dni přijetí této směrnice;
e) "osobní lodí" loď, která přepravuje více než 12 cestujících;
f) "vysokorychlostním plavidlem" vysokorychlostní plavidlo vymezené v pravidle 1 kapitoly X úmluvy SOLAS 1974 ve znění platném ke dni přijetí této směrnice, které přepravuje více než 12 cestujících; osobní lodě tříd B, C nebo D provozující vnitrostátní plavbu v námořních oblastech se nepovažují za vysokorychlostní osobní plavidla, pokud je
- jejich výtlak odpovídající hlavní vodorysce menší než 500 m3 a
- jejich maximální rychlost vymezná v bodě 1.4.30 předpisu HSC nižší než 20 uzlů;
g) "novou lodí" loď, jejíž kýl byl položen nebo která byla v podobném stadiu stavby ke dni stanovenému v čl. 14 odst. 1 nebo později. Podobným stádiem stavby se rozumí stádium, v němž
i) započala stavba ztotožnitelná s konkrétní lodě nebo
ii) započala montáž této lodě zahrnující nejméně 50 tun nebo 1 % odhadované hmoty všeho stavebního materiálu, podle toho, která hodnota je nižší;
h) "stávající lodí" loď, která není novou lodí;
i) "cestujícím" každá osoba jiná než
i) velitel lodi a členové posádky nebo jiné osoby zaměstnané nebo působící na palubě lodi v jakékoli funkci pro potřeby této lodi a
ii) dítě mladší jednoho roku;
j) "délkou lodě", není-li výslovně stanoveno jinak, 96 % celkové délky na hlavní vodorysce při boční výšce nejméně 85 % měřeno od čáry kýlu, nebo délky od přední strany přídě k ose kormidelního pně na této vodorysce, pokud je tato hodnota větší. U plavidel postavených se sklonem kýlu musí být vodoryska, na které se délka měří, souběžná s hlavní vodoryskou;
k) "výškou přídě" výška přídě definovaná v pravidle 39 Mezinárodní úmluvy o nákladové značce jako svislá vzdálenost na přední svislici mezi vodoryskou odpovídající nosnosti k volnému okraji a konstrukčnímu náklonu a horní hranou otevřené paluby na boku lodi;
l) "lodí s plnou palubou" loď s plnou palubou vystavenou nepřízni počasí na moři, která má stálé prostředky pro uzávěr všech otvorů v části vystavené nepřízni počasí a pod nimiž jsou všechny otvory po stranách lodě vybaveny minimálně stálými prostředky vodotěsných uzávěrů.
Celá paluba může být vodotěsná nebo rovnocenné konstrukce pozůstávající z paluby, která není vodotěsná, ale je úplně zakrytá vodotěsnou konstrukcí odpovídající pevnosti, aby se zachovala vodotěsná odolnost, a která je vybavená prostředky s vodotěsnými uzávěry;
m) "mezinárodní plavbou" plavba po moři z přístavu členského státu do přístavu mimo tento členský stát nebo opačně;
n) "vnitrostátní plavbou" plavba v námořních oblastech z přístavu členského státu do stejného přístavu nebo jiného přístavu tohoto členského státu;
o) "námořní oblastí" oblast stanovená podle čl. 4 odst. 2.
Pro účely uplatňování ustanovení o radiokomunikacích se však použije definice námořní oblasti obsažená v pravidle 2 kapitole IV úmluvy SOLAS 1974;
p) "oblastí přístavu" oblast kromě námořní oblasti, jak ji vymezují členské státy, jež dosahuje k nejvzdálenějším trvalým přístavním hrázím, které tvoří součást soustavy přístavu, nebo k hranicím vymezeným přírodními zeměpisnými znaky, které chrání ústí řeky nebo podobnou chráněnou oblast;
q) "útočištěm" jakákoli přirozeně nebo uměle chráněná oblast, kterou loď nebo plavidlo může použít jako útočiště za podmínek, které mohou ohrozit jejich bezpečnost;
r) "správou státu vlajky" příslušné orgány státu, pod jehož vlajkou je loď nebo plavidlo oprávněno plout;
s) "hostitelským státem" členský stát, do jehož přístavu nebo přístavů nebo z nich loď nebo plavidlo plující pod jinou vlajkou, než je vlajka tohoto členského státu, uskutečňuje vnitrostátní plavbu;
t) "uznaným subjektem" subjekt uznaný v souladu s článkem 4 směrnice Rady 94/57/ES ze dne 22. listopadu 1994, kterou se stanoví společná pravidla a normy pro subjekty pověřené inspekcemi a prohlídkami lodí a pro související činnosti námořní správy [12];
u) "mílí"1852 metrů;
v) "značnou výškou vln" průměrná výška nejvyšší jedné třetiny vln zaznamenaných během určitého období.
Článek 3 Oblast působnosti
1. Tato směrnice se vztahuje na
a) nové osobní lodě,
b) stávající osobní lodě o délce nejméně 24 m,
c) vysokorychlostní osobní plavidla,
bez ohledu na jejich vlajku, provozují-li vnitrostátní plavbu.
Každý členský stát v postavení hostitelského státu zabezpečí, aby osobní lodě a vysokorychlostní osobní plavidla plující pod vlajkou státu, který není členským státem, plně vyhověly požadavkům této směrnice, než budou moci provozovat vnitrostátní plavbu tohoto členského státu.
2. Tato směrnice se nevztahuje na
a) tyto osobní lodě:
- válečné lodě a lodě pro dopravu vojsk,
- plavidla nepoháněná mechanickými prostředky,
- plavidla postavená z jiného materiálu než ocel nebo rovnocenný materiál, na která se nevztahují normy týkající se vysokorychlostních plavidel (rezoluce MSC 36(63)) nebo dynamicky poháněných plavidel (rezoluce A.373 (X)),
- dřevěná plavidla primitivní konstrukce,
- původní historické osobní lodě postavené před rokem 1965 nebo jejich napodobeniny postavené převážně z původních materiálů,
- rekreační jachty, pokud nejsou obsazeny posádkou a nepřepravují více než 12 cestujících pro obchodní účely,
- plavidla provozovaná výlučně v oblastech přístavů;
b) tato vysokorychlostní osobní plavidla:
- válečné loděmi a lodě pro dopravu vojsk,
- rekreační plavidla, pokud nejsou obsazena posádkou a nepřepravují více než 12 cestujících pro obchodní účely, a
- plavidla provozovaná výlučně v oblastech přístavů.
Článek 4 Třídy osobních lodí
1. Osobní lodě jsou rozděleny do následujících tříd podle námořních oblastí, v nichž jsou provozovány:
"Třída A" _BAR_ osobní loď provozující vnitrostátní plavbu, kromě plavby zajišťované loděmi tříd B, C a D. _BAR_
Seznam námořních oblastí bude sestaven a aktualizován na základě oznámení, která učiní členské státy postupem podle článku 9. Členské státy oznámí nejpozději do šesti měsíců před vstupem v platnost uvedeným v čl.
14 odst. 1 námořní oblasti spadající do jejich výsostvích vod s vymezením oblastí, v nichž mohou být lodě jednotlivých tříd provozovány celoročně nebo s omezením na určitou část roku podle kritérií uvedených v odstavci 1.
Seznam bude zveřejněn v Úředním věstníku Evropských společenství.
3. U vysokorychlostních plavidel se použijí třídy vymezené v kapitole 1 bodech 1.4.10 a 1.4.11 předpisu HSC.
Článek 5 Uplatňování
1. Nové i stávající osobní lodě a vysokorychlostní osobní plavidla musí při provozování vnitrostátní plavby vyhovovat odpovídajícím pravidlům bezpečnosti stanoveným v této směrnici.
2. Členské státy na základě této směrnice nebrání v provozování vnitrostátní plavby osobním lodím nebo vysokorychlostním osobním plavidlům, která vyhovují požadavkům této směrnice včetně případných doplňujících požadavků kladených členským státem v souladu s čl. 7 odst. 1.
Každý členský stát v postavení hostitelského státu uzná osvědčení o bezpečnosti vysokorychlostního plavidla a povolení k provozu vydané jiným členským státem pro plavidla provozující vnitrostátní plavbu nebo osvědčení o bezpečnosti osobní lodě uvedené v článku 11 vydané jiným členským státem pro osobní lodě provozující vnitrostátní plavbu.
3. Hostitelský stát může provádět inspekce osobní lodě nebo vysokorychlostního osobního plavidla provozujícího vnitrostátní plavbu a prověřovat jejich doklady v souladu se směrnicí 95/21/ES.
4. U veškerého námořního zařízení lodě, které je uvedeno v příloze A(bodě 1 směrnice 96/98/ES a vyhovuje jejím ustanovením, se má za to, že vyhovuje této směrnici, bez ohledu na to, zda příloha I požaduje aby zařízení bylo schváleno a bylo podrobeno zkouškám, aby vyhovělo správě státu vlajky.
Článek 6 Požadavky na bezpečnost
1. Pokud jde o nové a stávajících osobní lodě tříd A, B, C a D:
a) stavba a udržování trupu lodě, hlavního a pomocného strojního zařízení, elektrických a automatických zařízení musí vyhovovat normám stanoveným pro klasifikaci v pravidlech uznaného subjektu nebo rovnocenných pravidlech uplatňovaných správou podle čl. 14 odst. 2 směrnice 94/57/ES;
b) použije se kapitola IV, včetně změn týkajícíh se GMDSS z roku 1988, a kapitoly V a VI úmluvy SOLAS 1974 ve znění platném ke dni přijetí této směrnice;
c) pro ustanovení o navigačním zařízení na námořních lodích se použije pravidlo 12, kapitola V úmluvy SOLAS 1974 ve znění platném ke dni přijetí této směrnice.
U navigačního zařízení na námořních lodích uvedeného v příloze A bodě 1 směrnice 96/98/ES vyhovujícího ustanovením uvedené směrnice se má za to, že je v souladu s požadavky na schválení typu obsažené v pravidle V/12 písm. r) úmluvy SOLAS 1974.
2. Pokud jde o nové osobní lodě:
a) obecné požadavky:
i) nové osobní lodě třídy A musí plně vyhovovat požadavkům úmluvy SOLAS 1974 ve znění platném ke dni přijetí této směrnice a odpovídajícím zvláštním požadavkům stanoveným v této směrnicí a její příloze I. U pravidel, u nichž úmluva SOLAS ponechává výklad na uvážení správy, použije správa státu vlajky výklad obsažený v příloze I;
ii) nové osobní lodě tříd B, C a D musí vyhovovat odpovídajícím zvláštním požadavkům stanoveným v této směrnici a její příloze I;
b) požadavky na nákladovou značku:
i) všechny osobní lodě o délce nejméně 24 m musí vyhovovat Mezinárodní úmluvě o nákladové značce z roku 1966;
ii) kritéria zajišťující úroveň bezpečnosti rovnocennou úrovni podle Úmluvy o nákladové značce z roku 1966 se použijí, pokud jde o délku a třídu, u nových osobních lodí o délce menší než 24 m;
iii) bez ohledu na na body i) a ii) jsou osobní lodě třídy D osvobozeny od požadavku na minimální výšku přídě stanovenou v Úmluvě o nákladové značce z roku 1966;
iv) nové osobní lodě tříd A, B, C a D musí mít uzavřenou palubu.
3. Pokud jde o stávající osobní lodě:
a) stávající osobní lodě třídy A musí vyhovovat pravidlům pro stávající lodě stanoveným v úmluvě SOLAS 1974 ve znění platném ke dni přijetí této směrnice a odpovídajícím zvláštním požadavkům stanoveným v této směrnici a její příloze II.
U pravidel, u nichž úmluva SOLAS ponechává výklad na uvážení správy, použije správa státu vlajky výklad obsažený v příloze I;
b) stávající osobní lodě třídy C musí vyhovovat odpovídajícím zvláštním požadavkům stanoveným v této směrnici a její příloze I;
c) stávající osobní lodě tříd C a D musí vyhovovat odpovídajícím požadavkům stanoveným v této směrnici a kapitole III její přílohy I a v případě oblastí nezahrnutých do těchto požadavků musí vyhovovat pravidlům správy státu vlajky.
Tato pravidla musí zajišťovat úroveň bezpečnosti rovnocennou úrovni bezpečnosti podle kapitol II-1 a II-2 přílohy Ia přitom přihlížet ke zvláštním místním provozním podmínkám v námořních oblastech, v nichž mohou být lodě této třídy provozovány.
Správa státu vlajky musí obdržet souhlas hostitelského státu s těmito pravidly, než budou moci stávající lodě tříd C a D provozovat linkovou vnitrostátní plavbu v hostitelském státě.
d) domnívá-li se členský stát, že pravidla vyžadovaná správou hostitelského státu podle písmene c) nejsou přiměřená, oznámí to neprodleně Komisi.
Komise přijme opatření nezbytná k rozhodnutí postupem podle článku 9;
e) opravy, změny a přeměny většího rozsahu a s tím související úpravy musí vyhovovat požadavkům na nové lodě stanoveným v bodě 2 písm. a) Změny uskutečněné na stávající lodi, jejichž záměrem je dosáhnout jen prodloužení životnosti, nejsou považovány za změny většího rozsahu;
f) písmeno a), pokud úmluva SOLAS 1974 nestanoví kratší lhůty, a písmena b) a c), pokud příloha I nestanoví kratší lhůty, se nepoužijí na loď, jejíž kýl byl položen nebo která byla v podobném stádiu stavby
i) v období před 1. lednem 1940: do 1. července 2006;
ii) od 1. ledna 1940 do 31. prosince 1962: do 1. července 2007;
iii) od 1. ledna 1963 do 31. prosince 1974: do 1. července 2008;
iv) od 1. ledna 1975 do 31. prosince 1984: do 1. července 2009;
v) od 1. ledna 1985 do dne uvedeného v čl. 14 odst. 1: do 1. července 2010;
g) odchylně mohou být stávající osobní lodě tříd A a B provozující před 1. lednem 1996 výlučně vnitrostátní plavbu mezi přístavy v Řecku osvobozeny od požadavků pravidel II-1/B/8-1, II-1/B/8-2 úmluvy SOLAS 1974 nebo přílohy I této směrnice a pravidla II-2/B/16 přílohy I, pokud splní všechny následující podmínky:
i) dne 1. října 2000 jejich stáří počítané ode dne položení lodního kýlu nebo ode dne, kdy loď byla v podobném stádiu stavby, jak je to stanoveno čl. 2 písm. g), přesáhne 27 let,
ii) jejich provoz zůstane omezen jenom na vnitrostátní plavbu mezi přístavy Řecka a
iii) jejich provoz ve vnitrostátní plavbě bude zastaven nejpozději ke dni, kdy dosáhnou stáří 35 let.
Kromě toho mohou stávající osobní lodě tříd A a B plující pod vlajkou Řecka a převedené na vnitrostátní plavbu mezi přístavy v Řecku přede dnem vstupu této směrnice v platnost být rovněž osvobozeny od těchto požadavků, pokud v době převedení plně vyhovují odpovídajícím mezinárodním normám a splňují podmínky i), ii) a iii).
Pro účely této odchylky zašle Řecko Komisi nejpozději do tří měsíců ode dne přijetí této směrnice úplný seznam všech stávajících osobních lodí tříd A a B splňujících výše uvedené podmínky včetně všech údajů o každé lodi týkajících se jména lodi, rozlišovacího čísla nebo písmen, rejstříkového přístavu, nejvyššího počtu cestujících, čísla IMO (pokud existuje), třídy a data položení lodního kýlu nebo data, kdy loď byla v podobném stádiu stavby.
Seznam se zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství.
Odchylka udělená těmto lodím bude výslovně uvedena v jejich osvědčení o bezpečnosti osobní lodě.
4. Pokud jde o vysokorychlostní osobní plavidla:
a) vysokorychlostní osobní plavidla postavená ke dni 1. ledna 1996 nebo později nebo na nichž byly k tomuto dni nebo později uskutečněny opravy, změny nebo přeměny většího rozsahu, musí vyhovět požadavkům pravidla X/3 úmluvy SOLAS 1974, pokud
- jejich kýl nebyl položen nebo loď nebyla v podobném stádiu stavby nejpozději ke dni vstupu této směrnice v platnost a
- dodání a uvedení do provozu se má uskutečnit nejpozději do šesti měsíců po vstupu této směrnice v platnost a
- plně vyhovují požadavkům Předpisu o bezpečnosti pro dynamicky poháněná plavidla (předpis DSG) obsaženého v rezoluci shromáždění IMO A.373(X) ze dne 14. listopadu 1977, ve znění rezoluce Výboru pro námořní bezpečnost (MSC) 37(63) ze dne 19. května 1994;
b) vysokorychlostní osobní plavidla postavená před 1. lednem 1996 vyhovující požadavkům předpisu HSC budou dále v provozu na základě osvědčení podle uvedeného předpisu.
Vysokorychlostní osobní plavidla postavená před 1. lednem 1996 nevyhovující požadavkům předpisu HSC nemohou provozovat ve vnitrostátní plavbu, pokud ke dni vstupu této směrnice v platnost již neprovozovala vnitrostátní plavbu v členském státě, a v takovém případě mohou být dále oprávněna provozovat vnitrostátní plavbu v tomto členském státě.
Tato plavidla musí vyhovět požadavkům předpisu DSG v platném znění;
c) stavba a údržba vysokorychlostního osobního plavidla a jeho vybavení musí vyhovovat pravidlům pro klasifikaci vysokorychlostního plavidla uznaného subjektu nebo rovnocenným pravidlům uplatňovaným správou v souladu s čl. 14 odst. 2 směrnice 94/57/ES.
Článek 7 Dodatečné bezpečnostní požadavky, rovnocenné požadavky, výjimky a ochranná opatření
1. Dodatečné bezpečnostní požadavky:
Domnívá-li se členský stát nebo skupina členských států, že použitelné požadavky na bezpečnost by měly být za určité situace kvůli zvláštním místním podmínkám zpřísněny a prokáže-li takovou nutnost, může přijmout opatření pro zpřísnění bezpečnostních požadavků postupem podle odstavce 4.
2. Rovnocenné požadavky:
Členský stát může postupem podle odstavce 4 přijmout opatření připouštějící rovnocenné požadavky namísto pravidel obsažených v příloze I, pokud budou nejméně tak účinné jako tato pravidla.
3. Výjimky
Nesníží-li se úroveň bezpečnosti, může členský stát postupem podle odstavce 4 přijmout opatření, aby byla plavidla osvobozena od některých zvláštních požadavků této směrnice ve vnitrostátní plavbě uskutečňované v tomto státě, včetně jeho oblastí ostrovního moře chráněných před vlivy otevřeného moře, za určitých provozních podmínek plavby, jako je menší značná výška vln, omezené období roku, plavba pouze za denního světla nebo za jiných vhodných klimatických nebo povětrnostních podmínek, omezené trvání cesty nebo blízkost záchranných služeb.
4. Členský stát, který využije odstavce 1, 2 nebo 3, postupuje takto:
a) oznámí Komisi opatření, které zamýšlí přijmout, včetně údajů nutných k potvrzení, že bezpečnost je zachována na dostatečné úrovni;
b) je-li do šesti měsíců od oznámení postupem podle článku 9 rozhodnuto, že navržená opatření nejsou zdůvodněna, je uvedený členský stát požádán, aby návrhy opatření změnil nebo je nepřijal;
c) přijatá opatření musí být vymezena v odpovídajících vnitrostátních právních předpisech a sdělena Komisi, která informuje ostatní členské státy o jejich podrobnostech;
d) všechna tato opatření se uplatňují na všechny osobní lodě stejné třídy nebo plavidla provozovaná za stejných zvláštních podmínek bez diskriminace na základě vlajky, státní příslušnosti nebo místa usazení provozovatele;
e) opatření uvedená v odstavci 3 se použijí, pouze pokud je loď nebo plavidlo provozováno za stanovených podmínek.
5. Ochranná opatření:
Domnívá-li se členský stát, že osobní loď nebo plavidlo provozující vnitrostátní plavbu v tomto státě sice vyhovuje této směrnici, ale vytváří riziko vážného ohrožení bezpečnosti života nebo majetku nebo životního prostředí, může provoz této lodě nebo plavidla pozastavit nebo mohou být nařízena další opatření pro bezpečnost do doby, než je toto nebezpečí odstraněno.
V tom případě se použije tento postup:
a) členský stát neprodleně uvědomí Komisi a ostatní členské státy o svém rozhodnutí a řádně je odůvodní,
b) Komise prošetří, zda je pozastavení provozu nebo jiné opatření oprávněné z důvodu vážného ohrožení bezpečnosti a životního prostředí,
c) postupem podle článku 9 se rozhodne, zda je rozhodnutí členského státu pozastavit provoz této lodě nebo plavidla nebo uložení dalších opatření odůvodněné vážným ohrožením bezpečnosti života nebo majetku nebo životního prostředí nebo zda tomu tak není, jestliže je pozastavení nebo opatření bezdůvodné, je dotyčný členský stát vyzván, aby odvolal toto pozastavení provozu nebo opatření.
Článek 8 Úpravy
Postupem podle článku 9
a) mohou být upraveny s cílem vzít v úvahu rozvoj na mezinárodní úrovni, a zejména v IMO
i) definice v čl. 2 písm. a), b), c) d) a t) a
ii) ustanovení týkající se postupu a směrnic pro prohlídky uvedené v článku 10;
b) příloha I může být změněna, aby zahrnula odpovídající změny mezinárodních úmluv pro účely této směrnice.
Článek 9 Výbor
Komisi je nápomocen výbor zřízený podle čl. 12 odst.
1 směrnice 93/75/ES. Výbor jedná postupem podle odstavců 2 a 3 uvedeného článku.
Článek 10 Prohlídky
1. Každá nová osobní loď podléhá níže uvedeným prohlídkám vykonávaným správou státu vlajky:
a) prohlídka před uvedením lodě do provozu,
b) pravidelná prohlídka jednou za 12 měsíců,
c) další prohlídky podle potřeby.
2. Každá stávající osobní loď podléhá níže uvedeným prohlídkám vykonávaným správou státu vlajky:
a) počáteční prohlídka před uvedením lodě do provozu ve vnitrostátní plavbě v hostitelském státě nebo u stávajících lodí provozujících vnitrostátní plavbu v členském státě, pod jehož vlajkou jsou oprávněny plout, do 12 měsíců ode dne vstupu této směrnice v platnost podle čl. 14 odst. 1,
b) pravidelná prohlídka jednou za 12 měsíců,
c) další prohlídky podle potřeby.
3. Každé vysokorychlostní osobní plavidlo, které musí podle čl. 6 odst. 4 vyhovět požadavkům předpisu HSC, podléhá prohlídkám vykonávaným správou státu vlajky vyžadovaným v předpisu HSC.
Vysokorychlostní osobní plavidlo, které musí podle čl. 6 odst. 4 vyhovět požadavkům předpisu DSC v platném znění, podléhá prohlídkám vykonávaným správou státu vlajky vyžadovaným v předpisu DSC.
4. U prohlídek se dodržují odpovídající postupy a směrnice pro prohlídky za účelem vydání osvědčení o bezpečnosti osobní lodě uvedeného v rezoluci IMO A.746(18) ze dne 4. listopadu 1993 o pokynech pro prohlídky podle harmonizovaného systému prohlídek a vydávání osvědčení, ve znění platném ke dni přijetí této směrnice, nebo postupy umožňující dosažení stejného cíle.
5. Prohlídky uvedené v odstavcích 1, 2 a 3 vykonávají výlučně inspektoři správy státu vlajky, uznané subjekty nebo členský stát pověřený státem vlajky vykonávat prohlídky s cílem zabezpečit, aby byly dodrženy všechny použitelné požadavky této směrnice.
Článek 11 Osvědčení
1. Všechny nové a stávající osobní lodě musí mít osvědčení o bezpečnosti osobní lodě v souladu s touto směrnicí. Osvědčení se vystavuje podle vzoru stanoveného v příloze II. Toto osvědčení vydává správa státu vlajky po provedení počáteční prohlídky podle čl. 10 odst. 1 písm. a) a odst. 2 písm. a).
2. Osvědčení o bezpečnosti osobní lodě se vydává na dobu nejdéle 12 měsíců.
Správa státu vlajky může prodloužit dobu platnosti osvědčení až o jeden měsíc ode dne, kdy končí platnost uvedená v osvědčení.
V případě prodloužení začíná nová doba platnosti osvědčení uplynutím doby platnosti stávajícího osvědčení před jeho prodloužením.
Nové osvědčení o bezpečnosti osobní lodě se vydává po vykonání pravidelné prohlídky podle čl. 10 odst. 1 písm. b) a odst. 2 písm b.
3. U vysokorychlostních osobních plavidel vyhovujících požadavkům předpisu HSC vydává osvědčení o bezpečnosti vysokorychlostního plavidla a povolení k provozu vysokorychlostního plavidla správa státu vlajky v souladu s předpisem HSC.
U vysokorychlostních osobních plavidel vyhovujících požadavkům předpisu DSC v platném znění vydává správa státu vlajky v souladu s předpisem DSC osvědčení DSC o bezpečnosti konstrukce a zařízení a povolení DSC k provozu vysokorychlostního plavidla.
Před vydáním osvědčení k provozu pro vysokorychlostní osobní plavidla ve vnitrostátní plavbě hostitelského státu dohodne správa státu vlajky s hostitelským státem všechny provozní podmínky spojené s provozem plavidla v hostitelském státě.
Správa státu vlajky uvede všechny tyto podmínky v povolení k provozu.
4. Výjimky udělené lodím nebo plavidlu podle čl. 7 odst. 3 se zaznamenají do osvědčení lodi nebo plavidla.
Článek 12 Pravidla úmluvy SOLAS
Co se týče osobních lodí provozujících mezinárodní plavbu:
1. Po vstupu této směrnice v platnost předloží Společenství žádost organizaci IMO, aby
a) urychlila práce probíhající v IMO na revizi pravidel kapitoly II-1, II-2 a III úmluvy SOLAS 1974 obsahující otázky ponechané na uvážení správ, zpracovala jednotný výklad těchto pravidel a přijala k nim odpovídající změny a dodatky;
b) přijala opatření pro závazné uplatňování zásad obsažených v oběžníku Výboru pro námořní bezpečnost (MSC) 606 o souhlasu přístavních států s výjimkami udělenými na základě úmluvy SOLAS.
2. Žádost uvedenou v odstavci 1 podá předsednictví Rady a Komise na základě harmonizovaných pravidel uvedených v příloze I této směrnice.
Každý členský stát vyvine co největší úsilí s cílem zajistit, aby IMO urychleně vypracovala uvedená pravidla a opatření.
Článek 13 Sankce
Členské státy vytvoří systém sankcí za porušení vnitrostátních předpisů přijatých na základě této směrnice a přijmou veškerá opatření nezbytná k zajištění, aby byly tyto sankce uplatňovány.
Takto stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Článek 14 Uplatňování
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. července 1998.
2. Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
3. Členské státy neprodleně sdělí Komisi znění všech vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Komise o nich uvědomí ostatní členské státy.
Článek 15 Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 16 Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 18. března 1998, kterou se mění směrnice Rady 70/524/EHS o doplňkových látkách v krmivech (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 97/72/ES [2], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že podle článku 11 směrnice 70/524/EHS členský stát může povolení k používání některé doplňkové látky uvedené v příloze I dočasně pozastavit, pokud na základě podrobného zdůvodnění v důsledku nových údajů nebo nového vyhodnocení stávajících údajů, k němuž došlo po přijetí dotčených ustanovení, konstatuje, že tato doplňková látka představuje nebezpečí pro zdraví lidí nebo zvířat nebo pro životní prostředí;
vzhledem k tomu, že Německo dne 19. ledna 1996 zakázalo používání ronidazolu v krmivu pro krůty na svém území; že v souladu s ustanoveními směrnice 70/524/EHS sdělilo dne 15. dubna 1996 ostatním členským státům a Komisi podrobné zdůvodnění svého rozhodnutí;
vzhledem k tomu, že Německo ve svém sdělení vyjadřuje podezření, že ronidazol má mutagenní, karcinogenní a genotoxické vlastnosti; že vzhledem k riziku pro zdraví spotřebitelů tento členský stát pokládá za vhodné zakázat používání této látky ve výživě zvířat v celém Společenství;
vzhledem k tomu, že Německo ve své podrobné zprávě dochází k závěru, že při používání ronidazolu jako doplňkové látky ve výživě zvířat zůstávají ve zvířecí tkáni rezidua, i když je dodržena šestidenní ochranná lhůta podle právních předpisů; že vzhledem k mutagenním a karcinogenním vlastnostem mateřské substance ronidazol a vzhledem k možnému uvolňování nitroimidazolové struktury mateřské substance z vázaných reziduí nelze ani při dodržení ochranné lhůty vyloučit riziko pro zdraví spotřebitelů;
vzhledem k tomu, že Komise konzultovala Vědecký výbor pro výživu zvířat; že po důkladném prozkoumání situace výbor ve stanovisku vydaném dne 26. září 1997 a potvrzeném dne 5. listopadu 1997 konstatoval, že ronidazol sice jednoznačně vykazuje mutagenní aktivitu u prokaryotických buněk, že však nejsou k dispozici žádné údaje o případném genotoxickém účinku na eukaryotické buňky; že není možné přesvědčivě vyhodnotit mechanismu karcinogeneze, jelikož nebyly k dispozici hrubé údaje z těchto karcinogenetických experimentů; že riziko pro spotřebitele proto nelze hodnotit; že údaje pro ronidazol nelze odvozovat z hodnot pro metronidazol, jelikož chemické látky téže skupiny mohou vykazovat naprosto rozdílné toxikologické vlastnosti; že chyběly určité údaje o metabolismu ronidazolu u krůt, jako například druh metabolitů ve fekáliích nebo rozptýlení v různých tkáních po uplynutí ochranné lhůty; že je však třeba poznamenat, že podstatné údaje získané u prasat lze po odpovídajícím přizpůsobení přiměřeně aplikovat i na krůty; že naproti tomu malé množství údajů o výskytu nitroimidazolové sloučeniny chemicky uvolňované z vázaných reziduí vede k závěru o možnosti analytického artefaktu;
vzhledem k tomu, že Vědecký výbor pro výživu zvířat nakonec dospěl k názoru, že vědecké argumenty uvedené Německem sice nemohou být ke zdůvodnění zákazu ronidazolu akceptovány jako celek, že jsou ale některé důležité otázky nevyjasněné a že při nedostatku dalších údajů není možno stanovit přípustnou denní dávku reziduí ronidazolu pro zaručení bezpečnosti spotřebitelů;
vzhledem k tomu, že trvá nejistota ohledně nezávadnosti ronidazolu, mělo by se v zájmu ochrany zdraví spotřebitelů používání ronidazolu jako doplňkové látky ve výživě krůt zakázat;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro krmiva,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice 70/524/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy nejpozději do 31. května 1998 přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Budou tyto předpisy používat od 1. června 1998.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 30. března 1998, kterou se mění směrnice 92/14/EHS o omezení provozu letadel uvedených v části II kapitoly 2 svazku 1 přílohy 16 k Úmluvě o mezinárodním civilním letectví, druhé vydání (1988)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství a zejména na čl. 84 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189c Smlouvy [3],
(1) vzhledem k tomu, že hlavním účelem směrnice 92/14/EHS [4] je omezit provoz určitých typů civilních podzvukových proudových letadel;
(2) vzhledem k tomu, že definice klíčových prvků směrnice má zabránit dvojznačnosti cílů a oblasti působnosti směrnice;
(3) vzhledem k tomu, že tato směrnice nezbavuje jednotlivé členské státy možnosti odvolat se na odpovídající ustanovení nařízení Rady (EHS) č. 2408/92 ze dne 23. července 1992 o přístupu leteckých dopravců Společenství na letecké trasy uvnitř Společenství [5];
(4) vzhledem k tomu, že na základě výjimečné historické situace letišť sloužících berlínské aglomeraci a umístění letišť Berlín Tegel a Berlín Tempelhof blízko středu města je odůvodněné vynětí těchto dvou letišť z působnosti určitých ustanovení směrnice 92/14/EHS;
(5) vzhledem k tomu, že je nezbytné dodržet původní záměr spočívající v udělení výjimek pro letadla registrovaná v rozvojových zemích; že odpovídající ustanovení uvedené směrnice mají být proto za tímto účelem vyjasněna;
(6) vzhledem k tomu, že výjimka udělená letadlu registrovanému v rozvojové zemi má být ku prospěchu pouze této zemi;
(7) vzhledem k tomu, že je nezbytné vyjasnit možnost udělení výjimek udělených z hospodářských důvodů,
(8) vzhledem k tomu, že by mělo být upřesněno, že členský stát může stanovit harmonogram pro postupné vyřazování nevyhovujících letadel pouze ve vztahu k letadlům registrovaným v tomto členském státě;
(9) vzhledem k tomu, že některé členské státy mají dohodu s dopravci třetích zemí, která jim uděluje výjimku z vyřazení letadel podle hlavy 2 obdobnou výjimce, která je udělena leteckým dopravcům Společenství; že je účelné tyto dohody nerušit;
(10) vzhledem k tomu, že je zcela nezbytné aktualizovat a včas měnit přílohu směrnice 92/14/EHS; že proto by měla změny vypracovávat Komise ve spolupráci s výborem regulativní povahy;
(11) vzhledem k tomu, že článek 3 směrnice 92/14/EHS stanoví výjimky pro letadla registrovaná v rozvojových zemích a že taková letadla byla uvedena v příloze uvedené směrnice;
(12) vzhledem k tomu, že je třeba změnit přílohu k směrnici 92/14/EHS tak, aby byla doplněna o určitá letadla, kterým lze udělit výjimku, nezahrnutá v době přijetí uvedené směrnice; že je rovněž nezbytné vypustit všechny zmínky o letadlech vyřazených z provozu, zničených nebo jinak nezpůsobilých k udělení výjimky;
(13) vzhledem k tomu, že je nutné zabránit chybnému užívání registrací; že příloha k této směrnici obsahuje pro každé letadlo odkaz na jeho výrobní číslo;
(14) vzhledem k tomu, že je důležité stanovit, že porušování práva Společenství bude podléhat sankcím za podmínek, za kterých je sankce účinná, přiměřená a odrazující;
(15) vzhledem k tomu, že podle aktu o přistoupení má Rakousko dosáhnout souladu se směrnicí 92/14/EHS od 1. dubna 2002,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Změny
Směrnice 92/14/EHS se mění takto:
1. V článku 1 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"3. Pro účely této směrnice se:
"leteckým dopravcem" rozumí letecký dopravní podnik s platnou provozní licencí;
"provozní licencí" rozumí oprávnění udělované podniku, které povoluje, aby podnik prováděl pro cizí potřebu leteckou přepravu cestujících, poštovních zásilek nebo nákladu;
"leteckým dopravcem Společenství" rozumí letecký dopravce s platnou provozní licencí udělenou členským státem v souladu s nařízením Rady (EHS) č. 2407/92 ze dne 23. července 1992 o vydávání licencí leteckým dopravcům [6];
"celkovým leteckým parkem civilních podzvukových proudových letadel" rozumí celkový letecký park civilních podzvukových letadel, která jsou k dispozici leteckému dopravci na základě vlastnictví nebo jakékoliv formy dohody o pronájmu na dobu nejméně jednoho roku."
2. V článku 2 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"4. Před datem uvedeným v odstavci 2 lze na letištích Berlín Tegel a Berlín Tempelhof omezit nebo vyloučit provoz civilních podzvukových proudových letadel, která nevyhovují ustanovení odst. 1 písm. a)."
3. Ustanovení čl. 3 písm. b) se nahrazuje tímto:
"b) tato letadla byla v referenčním roce zapsána v registru rozvojové země uvedené pro toto letadlo v příloze a jsou nadále přímo nebo na základě jakékoliv formy dohody o pronájmu provozována fyzickými nebo právnickými osobami se sídlem v této zemi."
4. V článku 3 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"Výjimka uvedená v předchozím pododstavci se nevztahuje na letadla pronajatá fyzickou nebo právnickou osobou se sídlem v jiné zemi, než která je v příloze pro tato letadla uvedena."
5. V článku 4, v čl. 5 písm. c) a d) a v článku 6 se slova "letecká dopravní společnost" nahrazují slovy "letecký dopravce", v článku 4 se slovo "její" nahrazuje slovem "jeho" a v článku 6 se slovo "přijala" nahrazuje slovem "přijal".
6. Článek 7 se nahrazuje tímto:
"Článek 7
1. Členské státy mohou omezit vyškrtnutí ze svých registrů každé zmínky o letadlech, která nejsou v souladu s normami hlavy 3 přílohy 16, na roční počet nejvýše 10 % z celkového leteckého parku podzvukových proudových letadel leteckých dopravců Společenství.
2. Členské státy nepoužijí čl. 2 odst. 1 na letadla vedená v registru členského státu v souladu s odstavcem 1.
3. Pokud členský stát před vstupem této směrnice v platnost udělí výjimku rovnocennou výjimce uvedené v odstavcích 1 a 2 pro letadla registrovaná ve třetí zemi a létající do tohoto členského státu, lze tuto výjimku nadále uznávat s výhradou, že letecký dopravce dodrží požadované podmínky."
7. Vkládají se nové články, které znějí:
"Článek 9a
Změny přílohy, které se mohou ukázat nezbytné s cílem zajistit plnou shodu s kritérii stanovenými v článku 3, se přijímají postupem podle čl. 9b odst. 2.
Článek 9b
1. Komisi je nápomocen výbor nařízením Rady (EHS) č. 3922/91 ze dne 16. prosince o harmonizaci technických požadavků a správních postupů v oblasti civilního letectví [7], který jedná postupem stanoveným v odstavci 2.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená podle čl. 148 odst.
2 Smlouvy. Předseda nehlasuje.
3. a) Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
b) Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese do dvou měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise."
8. Příloha se nahrazuje přílohou této směrnice.
Článek 2
Systém sankcí
Členské státy stanoví systém sankcí za porušení vnitrostátních právních předpisů přijatých v souladu s touto směrnicí a přijmou veškerá opatření nezbytná k zajištění, aby tyto sankce byly uplatňovány.
Takto stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Členské státy oznámí tyto předpisy Komisi nejpozději do 1. března 1999 a jakékoliv následné změny oznámí co nejdříve.
Článek 3
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. března 1999.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. V souladu s článkem 168 aktu o přistoupení z roku 1994 a přílohy XIX (III) k uvedenému aktu uvede Rakousko opatření nezbytná k dosažení souladu s touto směrnicí v účinnost do 1. dubna 2002.
Článek 4
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
kterou se mění směrnice 93/16/EHS o usnadnění volného pohybu lékařů a vzájemného uznávání jejich diplomů, osvědčení a jiných dokladů o dosažené kvalifikaci (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 49, čl. 57 odst. 1 a 2 první a druhou větu a článek 66 této smlouvy,
s ohledem na směrnici Rady 93/16/EHS ze dne 5. dubna 1993 o usnadnění volného pohybu lékařů a vzájemného uznávání jejich diplomů, osvědčení a jiných dokladů o dosažené kvalifikaci [1], naposledy pozměněnou směrnicí Evropského parlamentu a Rady 97/50/EHS [2], a zejména na článek 44a uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že Nizozemsko podalo odůvodněnou žádost o změnu označení pracovního lékařství v seznamu lékařských odborností společných dvěma a více členským státům pro tento členský stát;
vzhledem k tomu, že Belgie a Lucembursko podaly odůvodněnou žádost o zařazení pracovního lékařství na seznam lékařských odborností společných dvěma a více členským státům pro tyto členské státy;
vzhledem k tomu, že Švédsko podalo odůvodněnou žádost o zařazení hygieny a epidemiologie na seznam lékařských odborností společných dvěma a více členským státům pro tento členský stát;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru vyšších úředníků pro veřejné zdraví, zřízeného rozhodnutím Rady 75/365/EHS [3],
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Ustanovení čl. 7 odst. 2 směrnice 93/16/EHS se mění takto:
a) V odrážce "pracovní lékařství" se doplňují tyto údaje:
"Belgie: médecine du travail/arbeidsgeneeskunde
Lucembursko: médecine du travail".
b) V odrážce "médecine du travail" se označení "arbeids- en bedrijfsgeneeskunde" uvedené v záhlaví "Nizozemsko" nahrazuje označením "arbeid en gezondheid".
c) V odrážce "hygiena a epidemiologie" se doplňuje tento údaj:
"Švédsko: Socialmedicin".
Článek 2
1. Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. prosince 1998.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musejí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 15. dubna 1998, kterou se stanoví ve Společenství minimální podmínky pro provádění rostlinolékařských kontrol rostlin, rostlinných produktů nebo jiných předmětů, pocházejících ze třetích zemí, na jiných inspekčních místech než jsou místa určení
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 77/93/EHS ze dne 21. prosince 1976, o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do členských států a proti jejich rozšiřování na území Společenství [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 98/2/ES [2], a zejména na čl. 12 odst.
6 předposlední pododstavec uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že pro zaručení účinnosti opatření pro rostlinolékařské kontroly rostlin, rostlinných produktů nebo jiných předmětů, uvedených v příloze V části B směrnice 77/93/EHS, jež pocházejí ze třetích zemí, by měly být stanoveny harmonizované minimální podmínky provádění těchto kontrol v inspekčních místech jiných, než jsou místa určení;
vzhledem k tomu, že minimální podmínky stanovené pro provádění takových rostlinolékařských kontrol musí brát v úvahu technické předpoklady platné pro odpovědné úřední subjekty uvedené v čl. 2 odst. 1 písm. g) směrnice 77/93/EHS, vykonávající inspekční činnost, a předpisy vztahující se k vybavení, nástrojům a zařízení umožňujícím výše uvedeným odpovědným úředním subjektům provádět požadované rostlinolékařské kontroly;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého fytosanitárního výboru,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Členské státy zajistí, aby rostlinolékařské kontroly podle čl. 12 odst. 6 čtvrtého pododstavce směrnice 77/93/EHS rostlin, rostlinných produktů nebo jiných předmětů, uvedených v příloze V, části B uvedené směrnice, pocházejících ze třetích zemí, prováděné v inspekčních místech jiných než jsou místa určení, splňovaly alespoň minimální podmínky stanovené v příloze této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. října 1998.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí neprodleně Komisi všechna ustanovení vnitrostátního práva, která přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Komise o nich uvědomí ostatní členské státy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
ze dne 7. dubna 1998, kterou se oblast působnosti směrnice 97/81/ES o Rámcové dohodě o částečném pracovním úvazku uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS rozšiřuje na Spojené království Velké Británie a Severního Irska
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
vzhledem k tomu, že Rada přijala směrnici 97/81/ES [3] v souladu s dohodou o sociální politice připojenou k protokolu (č. 14) o sociální politice připojenému ke Smlouvě, a zejména s čl.
4 odst. 2 uvedené dohody; že v důsledku toho se výše zmíněná směrnice nevztahuje na Spojené království Velké Británie a Severního Irska;
vzhledem k tomu, že Evropská rada na zasedání v Amsterodamu ve dnech 16. a 17. června 1997 přijala s uspokojením shodu mezivládní konference na zahrnutí dohody o sociální politice do Smlouvy; že upozornila, že je nutno nalézt prostředek, jak udělit právní účinky přání Spojeného království Velké Británie a Severního Irska přijmout směrnice již přijaté na základě výše zmíněné dohody a ty, které by mohly být přijaty před vstupem nové smlouvy v platnost;
vzhledem k tomu, že se během zasedání Rady dne 24. července 1997 Rada a Komise dohodly na provedení závěrů přijatých na zasedání Evropské rady v Amsterodamu; že se také dohodly používat obdobně stejný postup pro budoucí směrnice přijaté na základě dohody o sociální politice; že tato směrnice usiluje o dosažení tohoto cíle rozšířením oblasti působnosti směrnice 97/81/ES na Spojené království;
vzhledem k tomu, že skutečnost, že se směrnice 97/81/ES nevztahuje na Spojené království Velké Británie a Severního Irska, přímo ovlivňuje fungování vnitřního trhu; že provádění rámcové dohody, která tvoří přílohu uvedené směrnice, a zejména zásady zákazu diskriminace mezi pracovníky na částečný úvazek a pracovníky na plný úvazek ve všech členských státech zlepší fungování vnitřního trhu;
vzhledem k tomu, že přijetím této směrnice se směrnice 97/81/ES začne vztahovat na Spojené království; že ode dne, kdy vstupuje tato směrnice v platnost, by pojem "členské státy" ve směrnici 97/81/ES měl zahrnovat Spojené království;
vzhledem k tomu, že Spojenému království by měla být poskytnuta stejná lhůta dvou let, jaká byla přiznána ostatním členským státům pro uvedení v účinnost nezbytných ustanovení pro dosažení souladu se směrnicí 97/81/ES,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Aniž je dotčen článek 2, směrnice 97/81/ES se vztahuje na Spojené království Velké Británie a Severního Irska.
Článek 2
V článku 2 směrnice 97/81/ES se vkládá nový odstavec, který zní:
"1a. Pokud jde o Spojené království Velké Británie a Severního Irska, nahrazuje se den 20. ledna 2000 v odstavci 1 dnem 7. dubna 2000."
Článek 3
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 7. dubna 1998 o bezpečnosti a ochraně zdraví zaměstnanců před riziky spojenými s chemickými činiteli používanými při práci (čtrnáctá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 118a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1], vypracovaný po konzultaci s Poradním výborem pro bezpečnost, hygienu a ochranu zdraví při práci,
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189c Smlouvy [3],
(1) vzhledem k tomu, že článek 118a Smlouvy stanoví, že Rada přijímá směrnice určující minimální požadavky na podporu zlepšování zejména pracovního prostředí a k zabezpečení vyšší úrovně ochrany bezpečnosti a zdraví pracovníků;
(2) vzhledem k tomu, že podle uvedeného článku by tyto směrnice neměly ukládat žádná správní, finanční ani právní omezení bránící zakládání a rozvoji malých a středních podniků;
(3) vzhledem k tomu, že zlepšení bezpečnosti, hygieny a ochrany zdraví pracovníků při práci je cíl, který nesmí být podřízen úvahám ryze ekonomické povahy;
(4) vzhledem k tomu, že cílem dodržování minimálních požadavků na ochranu zdraví a bezpečnosti zaměstnanců před riziky spojenými s chemickými činiteli je zajistit nejen ochranu zdraví a bezpečnost každého jednotlivého zaměstnance, ale také zajistit takovou úroveň minimální ochrany pro všechny zaměstnance ve Společenství, která zamezí možnému narušení hospodářské soutěže;
(5) vzhledem k tomu, že pro Společenství jako celek musí být zavedena jednotná úroveň ochrany před riziky spojenými s chemickými činiteli; že tato úroveň ochrany musí být stanovena ne jednotlivými předpisy, ale rámcem obecných zásad umožňujících členským státům používat minimální předpisy jednotně;
(6) vzhledem k tomu, že při pracovních činnostech s chemickými činiteli mohou být zaměstnanci vystaveni riziku;
(7) vzhledem k tomu, že směrnice Rady 80/1107/EHS ze dne 27. listopadu 1980 o ochraně zaměstnanců před riziky spojenými s expozicí chemickým, fyzikálním a biologickým činitelům při práci [4], směrnice Rady 82/605/EHS ze dne 28. července 1982 o ochraně zaměstnanců před riziky spojenými s expozicí olovu a jeho solím při práci (první samostatná směrnice ve smyslu článku 8 směrnice 80/1107/EHS) [5] a směrnice Rady 88/364/EHS ze dne 9. června 1988 o ochraně zaměstnanců zákazem některých specifických činitelů nebo pracovních činností (čtvrtá samostatná směrnice ve smyslu článku 8 směrnice 80/1107/EHS) [6] by měly být za účelem důslednosti a jasnosti, jakož i z technických důvodů, přepracovány a spojeny do jediné směrnice, která stanoví minimální požadavky na ochranu zdraví a bezpečnosti zaměstnanců při pracovních činnostech s chemickými činiteli; že uvedené směrnice mohou být zrušeny;
(8) vzhledem k tomu, že tato směrnice je samostatnou směrnicí ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci [7];
(9) vzhledem k tomu, že uvedená směrnice se použije v plném rozsahu na expozici zaměstnanců chemickým činitelům, aniž jsou dotčena přísnější nebo zvláštní ustanovení této směrnice;
(10) vzhledem k tomu, že přísnější nebo zvláštní ustanovení týkající se přepravy nebezpečných chemických činitelů jsou obsažena v závazných mezinárodních dohodách a úmluvách převzatých do předpisů Společenství o přepravě nebezpečných látek na silnicích, po železnici, vodní nebo vzdušnou cestou;
(11) vzhledem k tomu, že ve směrnicích 67/548/EHS [8] a 88/379/EHS [9] o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných chemických látek a přípravků stanovila Rada systém kritérií pro klasifikaci nebezpečných chemických látek a přípravků;
(12) vzhledem k tomu, že definice nebezpečných chemických činitelů by měla zahrnovat všechny chemické látky, které odpovídají těmto kritériím a také všechny chemické látky, které sice těmto kritériím neodpovídají, ale které na základě svých fyzikálně-chemických, chemických nebo toxikologických vlastností a na základě způsobu použití nebo přítomnosti na pracovišti, představují riziko pro bezpečnost a zdraví zaměstnanců;
(13) vzhledem k tomu, že ve směrnici 90/492/EHS [10] Komise vymezila a stanovila systém informování o nebezpečných látkách a jejich přípravcích ve formě bezpečnostních listů, které jsou určeny především pro profesionální uživatele, aby jim umožnily přijmout opatření nezbytná k zajištění bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců; že směrnice Rady 92/58/EHS ze dne 24. června 1992 o minimálních požadavcích na bezpečnostní nebo zdravotní značky na pracovišti (devátá samostatná směrnice ve smyslu čl.
16 odst. 1 směrnice 89/391/ES) [11] zavádí systém značení nádob a potrubí používaných na nebezpečné chemické látky nebo přípravky při práci;
(14) vzhledem k tomu, že zaměstnavatel by měl zhodnotit všechna rizika pro bezpečnost a zdraví zaměstnanců vyplývající z přítomnosti nebezpečných chemických činitelů na pracovišti, aby mohl přijmout nezbytná preventivní a ochranná opatření uvedená v této směrnici;
(15) vzhledem k tomu, že preventivní opatření zjištěná hodnocením rizik a přijatá zaměstnavatelem by měla být v souladu s potřebou chránit veřejné zdraví a životní prostředí;
(16) vzhledem k tomu, že pro doplnění informací dostupných zaměstnancům, aby byla zajištěna vyšší úroveň ochrany, je nezbytné, aby zaměstnanci a jejich zástupci byli informováni o rizicích pro jejich zdraví a bezpečnost vyplývajících z používání chemických činitelů a o nezbytných opatření pro omezení nebo vyloučení těchto rizik, a aby mohli kontrolovat, zda byla nezbytná ochranná opatření přijata;
(17) vzhledem k tomu, že zdravotní dohled nad zaměstnanci, u kterých výsledky uvedeného posouzení odhalily riziko pro zdraví, může přispět k preventivním a ochranným opatřením, která má zaměstnavatel přijmout;
(18) vzhledem k tomu, že zaměstnavatel musí pravidelně provádět hodnocení a měření a musí být informován o novém technickém vývoji za účelem zlepšení ochrany bezpečnosti a zdraví zaměstnanců;
(19) vzhledem k tomu, že by nejnovější vědecké údaje měli hodnotit nezávislí vědečtí pracovníci, aby pomohli Komisi při stanovení limitních hodnot expozice na pracovišti;
(20) vzhledem k tomu, že vědecké poznatky v některých případech neumožní stanovit úroveň expozice chemickému činiteli, pod kterou přestávají existovat zdravotní rizika, nicméně snížení expozice těmto chemickým činitelům tato rizika sníží;
(21) vzhledem k tomu, že Komise ve směrnicích 91/322/EHS [12] a 96/94/ES [13] stanoví směrné limitní hodnoty ve smyslu směrnice 80/1107/EHS; že tyto směrnice by měly být zachovány jako část platného právního rámce;
(22) vzhledem k tomu, že nezbytná technická přizpůsobení této směrnici by měla být vypracována ve spolupráci s výborem zřízeným směrnicí 89/391/EHS pro pomoc Komisi při technickém přizpůsobení samostatných směrnic přijatých v rámci naposledy uvedené směrnice; že by Komise po konzultaci Poradního výboru pro bezpečnost, hygienu a ochranu zdraví při práci v souladu s rozhodnutím 74/325/EHS [14] měla také vypracovat praktické zásady pro uplatňování této směrnice;
(23) vzhledem k tomu, že zrušení směrnice 80/1107/EHS nesmí mít za následek snížení současných norem ochrany zaměstnanců s ohledem na chemické, fyzikální a biologické činitele; že normy vyplývající ze stávajících směrnic o biologických činitelích, navrhované směrnice o fyzikálních činitelích, z této směrnice a z jakýchkoli změn těchto textů by měly odrážet a alespoň zachovávat normy stanovené v uvedené směrnici;
(24) vzhledem k tomu, že tato směrnice představuje konkrétní příspěvek k vytvoření sociálního rozměru vnitřního trhu,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
ODDÍL I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Účel a oblast působnosti
1. Tato směrnice, která je čtrnáctou samostatnou směrnicí ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS, stanoví minimální požadavky na ochranu zaměstnanců před riziky pro jejich bezpečnost a zdraví, které vznikají nebo které by mohly vzniknout z účinků chemických činitelů, které se nacházejí na pracovišti, nebo v důsledku jakékoli pracovní činnosti zahrnující chemické činitele.
2. Požadavky této směrnice se použijí ve všech případech, kdy se na pracovišti nacházejí nebo by se mohly nacházet nebezpečné chemické činitele, aniž jsou dotčeny předpisy o chemických činitelích, na které se vztahují opatření na ochranu před ozářením na základě směrnic přijatých v rámci Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii.
3. Tato směrnice se vztahuje na karcinogeny na pracovišti, aniž jsou dotčena přísnější nebo zvláštní ustanovení směrnice Rady 90/394/EHS ze dne 28. června 1990 o ochraně zaměstnanců před riziky spojenými s expozicí karcinogenům při práci (šestá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS) [15].
4. Směrnice 89/391/EHS se vztahuje v plném rozsahu na celou oblast uvedenou v tomto článku, aniž jsou dotčena přísnější nebo zvláštní ustanovení této směrnice.
5. Tato směrnice se vztahuje na přepravu nebezpečných chemických činitelů, aniž jsou dotčena přísnější nebo zvláštní ustanovení obsažená ve směrnici 94/55/ES [16], směrnici 96/49/ES [17], v předpisu IMDG, předpisu IBC a předpisu IGC, jak jsou vymezeny v článku 2 směrnice 93/75/EHS [18], v Evropské úmluvě o mezinárodní přepravě nebezpečných věcí po vnitřních vodních cestách a v nařízení o přepravě nebezpečných látek po Rýnu, jak jsou převzaty do právních předpisů Společenství, a v technických pokynech pro bezpečnou přepravu nebezpečných věcí vydaných ke dni vstupu této směrnice v platnost Mezinárodní organizací pro civilní letectví.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice:
a) "chemickým činitelem" se rozumí každý chemický prvek nebo sloučenina, samostatné nebo ve směsi, které se vyskytují v přirozeném stavu nebo jsou vyrobeny, použity nebo uvolněny, včetně vyloučení ve formě odpadu, jakoukoli pracovní činností, bez ohledu na to, zda byly vyrobeny záměrně nebo neúmyslně a zda byly uvedeny na trh;
b) "nebezpečným chemickým činitelem" se rozumí:
i) každý chemický činitel, který splňuje kritéria pro zařazení mezi nebezpečné látky podle přílohy VI směrnice 67/548/EHS, bez ohledu na to, zda tato látka byla zařazena podle uvedené směrnice, s výjimkou látek, které splňují pouze kritéria pro zařazení mezi látky nebezpečné pro životní prostředí;
ii) každý chemický činitel, který splňuje kritéria pro zařazení mezi nebezpečné přípravky ve smyslu směrnice 88/379/EHS, bez ohledu na to, zda byl tento přípravek zařazen podle uvedené směrnice, s výjimkou přípravků, které splňují pouze kritéria pro zařazení mezi přípravky nebezpečné pro životní prostředí;
iii) každý chemický činitel, který nesplňuje kritéria pro zařazení jako nebezpečný v souladu s body i) a ii), ale který může z důvodu svých fyzikálně-chemických, chemických nebo toxických vlastností a způsobu, jakým je na pracovišti používán nebo přítomen, představovat riziko pro bezpečnost a zdraví zaměstnanců, včetně všech chemických činitelů, jimž byla na základě článku 3 přidělena limitní hodnota expozice na pracovišti;
c) "činností zahrnující chemické činitele" rozumí každá práce, při které se používají nebo mají používat chemické činitele v rámci jakéhokoli procesu včetně výroby, manipulace, skladování, dopravy, odstranění a úpravy, nebo při které tyto chemické činitele vznikají;
d) "limitní hodnotou expozice na pracovišti" se rozumí, pokud není uvedeno jinak, limit časově váženého průměru koncentrace chemického činitele ve vzduchu v oblasti dýchání pracovníka ve vztahu k určenému referenčnímu období;
e) "biologickou limitní hodnotou" se rozumí limit koncentrace v odpovídajícím biologickém materiálu pro činitele, jeho metabolity nebo indikátoru zatížení;
f) "zdravotním dohledem" se rozumí posouzení zdravotního stavu jednotlivého zaměstnance ve vztahu k expozici některým chemickým činitelům při práci;
g) "nebezpečím" se rozumí vnitřní vlastnost chemického činitele, která by mohla způsobit škodu;
h) "rizikem" se rozumí pravděpodobnost, že k možné škodě za daných podmínek použití nebo expozice dojde.
Článek 3
Limitní hodnoty expozice na pracovišti a biologické limitní hodnoty
1. Komise posoudí vzájemný vztah mezi zdravotními účinky nebezpečných chemických činitelů a úrovní expozice při práci na základě nezávislého vědeckého posouzení nejnovějších dostupných vědeckých údajů.
2. Na základě hodnocení popsaného v odstavci 1 navrhne Komise po předchozí konzultaci s Poradním výborem pro bezpečnost, hygienu a ochranu zdraví při práci evropské cíle ochrany zaměstnanců před riziky chemických činitelů formou směrných limitních hodnot expozice na pracovišti, které budou stanoveny na úrovni Společenství.
Tyto limitní hodnoty se zavádějí nebo mění postupem podle článku 17 směrnice 89/391/EHS s přihlédnutím k dostupným metodám měření.
Členské státy pravidelně informují organizace zaměstnanců a zaměstnavatelů o směrných limitních hodnotách expozice na pracovištích stanovených na úrovni Společenství.
3. Pro každý chemický činitel, pro který byla na úrovni Společenství zavedena směrná limitní hodnota expozice na pracovišti, zavedou členské státy s přihlédnutím k limitní hodnotě Společenství vlastní limitní hodnotu expozice na pracovišti určenou v souladu s vnitrostátními právními předpisy a zvyklostmi.
4. Na úrovni Společenství mohou být vypracovány závazné limitní hodnoty expozice na pracovišti, které mimo faktorů, které byly podkladem pro zavedení směrných limitních hodnot expozice na pracovišti, odrážejí i faktory uskutečnitelnosti při zachování cíle zajištění ochrany zdraví zaměstnanců při práci.
Takové limitní hodnoty se zavádějí v souladu s článkem 118a Smlouvy a jsou stanoveny v příloze I této směrnice.
5. Pro každý chemický činitel, pro který je zavedena závazná limitní hodnota expozice na pracovišti, zavedou členské státy vlastní odpovídající závaznou limitní hodnotu expozice na pracovišti, založenou na limitní hodnotě Společenství, ale nepřesahující ji.
6. Na úrovni Společenství mohou být na základě hodnocení popsaného v odstavci 1 a dostupných metod měření vypracovány závazné biologické limitní hodnoty, které odrážejí faktory uskutečnitelnosti při zachování cíle zajištění ochrany zdraví zaměstnanců při práci.
Tyto limitní hodnoty se zavádějí postupem podle článku 118a Smlouvy a jsou stanoveny spolu s ostatními údaji důležitými pro zdravotní dohled v příloze II této směrnice.
7. Pro každý chemický činitel, pro který je zavedena závazná biologická limitní hodnota na pracovišti, zavedou členské státy vlastní odpovídající závaznou biologickou limitní hodnotu, založenou na limitní hodnotě Společenství, ale nepřesahující ji.
8. Pokud členský stát zavede nebo změní svou limitní hodnotu expozice na pracovišti nebo svou biologickou limitní hodnotu pro určitý chemický činitel, uvědomí o tom Komisi a ostatní členské státy a předloží jim odpovídající vědecké a technické údaje.
Komise přijme vhodná opatření.
9. Na základě zpráv předložených členskými státy podle článku 15 hodnotí Komise způsob, jakým jednotlivé členské státy vzaly při zavádění vlastních odpovídajících limitních hodnot expozice v úvahu směrné limitní hodnoty Společenství.
10. Standardizované postupy měření a hodnocení koncentrace ovzduší na pracovišti ve vztahu k limitním hodnotám expozice na pracovišti budou vypracovány v souladu s čl. 12 odst. 2.
ODDÍL II
POVINNOSTI ZAMĚSTNAVATELE
Článek 4
Zjištění a hodnocení rizika nebezpečných chemických činitelů
1. V rámci svých povinností stanovených v čl. 6 odst. 3 a čl. 9 odst. 1 směrnice 89/391/EHS zaměstnavatel nejprve zjistí, zda se na pracovišti nacházejí nebezpečné chemické činitele. Pokud tomu tak je, zhodnotí všechna rizika pro bezpečnost a zdraví zaměstnanců vyplývající z přítomnosti těchto chemických činitelů, s přihlédnutím k:
- jejich nebezpečným vlastnostem,
- informacím o vlivu látek na bezpečnost a zdraví zaměstnanců, které poskytne dodavatel například na příslušném bezpečnostním listu v souladu se směrnicí 67/548/EHS nebo směrnicí 88/379/EHS,
- úrovni, typu a trvání expozice,
- podmínkám, za kterých probíhá práce zahrnující tyto činitele, včetně jejich množství,
- všem limitním hodnotám expozice na pracovišti nebo biologickým limitním hodnotám zavedeným na území daného členského státu,
- vlivu preventivních opatření, která byla nebo která budou přijata,
- pokud jsou k dispozici, závěrům vyplývajícím z již uskutečněného zdravotního dohledu.
Zaměstnavatel získá od dodavatele nebo z jiných dostupných zdrojů dodatečné informace, které jsou nutné pro hodnocení rizika.
Tyto informace případně zahrnují zvláštní hodnocení týkající se rizika pro uživatele, vypracované na základě právních předpisů Společenství o chemických činitelích.
2. Zaměstnavatel musí mít k dispozici hodnocení rizika podle článku 9 směrnice 89/391/EHS a musí určit opatření, která musí být přijata v souladu s články 5 a 6 této směrnice.
Hodnocení rizika je dokumentováno vhodnou formou podle vnitrostátních právních předpisů a zvyklostí a může zahrnovat odůvodnění zaměstnavatele, že další podrobné hodnocení rizika není z důvodů povahy a množství rizik spojených s chemickými činiteli nezbytné.
Hodnocení rizika je aktualizováno, zejména dojde-li k podstatným změnám, které je mohou činit zastaralým, nebo pokud se to na základě výsledků zdravotního dohledu jeví nezbytné.
3. Hodnocení rizika zahrnuje určité činnosti v podniku nebo v závodě, jako například údržbové práce, při nichž se předpokládá, že i po přijetí všech technických opatření existuje možnost značné expozice nebo že z jiných důvodů může dojít ke škodlivým účinkům na bezpečnost a zdraví.
4. V případě činností zahrnujících expozici několika nebezpečným chemickým činitelům je riziko hodnoceno na základě rizika představovaného všemi těmito chemickými činiteli dohromady.
5. V případě nové činnosti zahrnující nebezpečné chemické činitele mohou být práce zahájeny až po vyhodnocení rizika a po provedení všech potřebných preventivních opatření.
6. Praktické pokyny pro určení a hodnocení rizik a pro jejich přezkoumávání, a je-li to nezbytné, pro jejich přizpůsobování, budou vypracovány v souladu s čl. 12 odst. 2.
Článek 5
Obecné zásady pro prevenci rizik v souvislosti s nebezpečnými chemickými činiteli a pro uplatňování této směrnice ve vztahu k hodnocení rizik
1. V rámci své povinnosti zajistit ochranu zdraví a bezpečnost zaměstnanců při všech činnostech zahrnujících nebezpečné chemické činitele přijme zaměstnavatel nezbytná preventivní opatření stanovená v čl. 6 odst. 1 a 2 směrnice 89/391/EHS a zahrne do nich také opatření stanovená v této směrnici.
2. Rizika pro bezpečnost a zdraví zaměstnanců při práci zahrnující nebezpečné chemické činitele jsou vyloučena nebo snížena na minimum:
- úpravou pracoviště a organizace práce,
- zajištěním vhodných pracovních prostředků pro práci s chemickými činiteli a postupy údržby, které zajistí ochranu zdraví a bezpečnost zaměstnanců při práci,
- omezením počtu exponovaných zaměstnanců nebo zaměstnanců, kteří mohou být exponováni, na minimum,
- omezením trvání a intenzity expozice na minimum,
- vhodnými hygienickými opatřeními,
- omezením množství chemických činitelů přítomných na pracovišti na minimum nezbytné pro dotyčný typ práce,
- vhodnými pracovními postupy zahrnujícími opatření pro bezpečnou manipulaci, skladování a dopravu nebezpečných chemických činitelů a odpadů obsahujících takové chemické činitele na pracovišti.
Praktické pokyny pro preventivní opatření k omezení rizik budou vypracovány v souladu s čl. 12 odst. 2.
3. Pokud výsledky hodnocení podle čl. 4 odst. 1 odhalí rizika pro bezpečnost a zdraví zaměstnanců, použijí se zvláštní ochranná, preventivní a kontrolní opatření stanovená v článcích 6, 7 a 10.
4. Pokud výsledky hodnocení rizika uvedeného v čl. 4 odst. 1 ukáží, že v důsledku množství nebezpečného chemického činitele přítomného na pracovišti existuje pouze nepatrné riziko pro bezpečnost a zdraví zaměstnanců a že opatření přijatá v souladu s odstavci 1 a 2 jsou dostačující pro snížení tohoto rizika, články 6, 7 a 10 se nepoužijí.
Článek 6
Zvláštní ochranná a preventivní opatření
1. Zaměstnavatel zajistí, aby riziko, které představuje nebezpečný chemický činitel pro bezpečnost a zdraví zaměstnanců při práci, bylo vyloučeno nebo sníženo na minimum.
2. Pro účely odstavce 1 se dává přednost nahrazení, to znamená, že zaměstnavatel vyloučí použití nebezpečného chemického činitele jeho nahrazením jiným chemickým činitelem nebo postupem, které za podmínek použití nejsou nebezpečné nebo jsou případně méně nebezpečné pro bezpečnost a zdraví zaměstnance.
Pokud povaha činnosti neumožňuje, aby bylo riziko vyloučeno nahrazením, s ohledem na činnost a hodnocení rizika podle článku 4, zajistí zaměstnavatel, aby bylo riziko sníženo na minimum použitím ochranných a preventivních opatření, v souladu s hodnocením rizika podle článku 4.
K těmto opatřením patří v udaném pořadí:
a) návrh vhodných pracovních postupů a technických kontrol a použití vhodných pracovních prostředků a materiálů, aby se vyloučilo nebo omezilo na minimum uvolňování nebezpečných chemických činitelů, které mohou představovat riziko pro bezpečnost a zdraví zaměstnanců na pracovišti;
b) použití kolektivních ochranných opatření u zdroje rizika, například přiměřené větrání a vhodná organizační opatření;
c) pokud není možné zabránit expozici jinými prostředky, použití opatření individuální ochrany včetně osobních ochranných prostředků.
Praktické pokyny pro ochranná a preventivní opatření k omezení rizika budou vypracována v souladu s čl. 12 odst. 2.
3. Opatření uvedená v odstavci 2 jsou doplněna zdravotním dohledem v souladu s článkem 10, pokud je to odůvodněno povahou rizika.
4.
Pokud zaměstnavatel dalšími prostředky hodnocení jasně neprokáže, že je v souladu s odstavcem 2 zajištěna dostatečná prevence a ochrana, provádí pravidelně a kdykoli se změní podmínky, které mohou ovlivnit expozici zaměstnance chemickým činitelům, nezbytná měření chemických činitelů, které mohou představovat riziko pro zdraví zaměstnance na pracovišti, zejména ve vztahu k limitním hodnotám expozice na pracovišti.
5. Zaměstnavatel bere při plnění povinností stanovených v článku 4 nebo z něho vyplývajících v úvahu výsledky postupů uvedených v odstavci 4 tohoto článku.
V každém případě, dojde-li k překročení limitní hodnoty expozice na pracovišti stanovené na území některého členského státu, učiní zaměstnavatel neprodleně vše potřebné k nápravě situace provedením preventivních a ochranných opatření s přihlédnutím k povaze uvedené limitní hodnoty.
6. Na základě celkového hodnocení rizik a obecných zásad prevence stanovených v článcích 4 a 5 přijme zaměstnavatel technická nebo organizační opatření odpovídající povaze operace, včetně skladování, manipulace a oddělení neslučitelných chemických činitelů, aby zajistil ochranu zaměstnanců před nebezpečím vyplývajícím z fyzikálně-chemických vlastností chemických činitelů.
Zvláště přijme opatření v udaném pořadí, aby:
a) zabránil výskytu nebezpečných koncentrací hořlavých látek nebo nebezpečného množství chemicky nestálých látek na pracovišti, nebo pokud to nedovoluje povaha práce;
b) vyloučil přítomnost zápalných zdrojů, které by mohly vést k požárům a výbuchům, nebo nepříznivých podmínek, za nichž by chemicky nestálé látky nebo směsi těchto látek mohly mít nebezpečné fyzikální účinky;
c) zmírnil škodlivé účinky na zdraví a bezpečnost zaměstnanců v případě požáru nebo výbuchu na základě vznícení hořlavých látek nebo nebezpečné fyzikální účinky vyplývající z chemicky nestálých látek nebo směsí látek.
Pracovní prostředky a ochranné systémy zajištěné zaměstnavatelem pro ochranu zaměstnanců musí být v souladu s odpovídajícími předpisy Společenství o návrzích, výrobě a dodávkách s ohledem na zdraví a bezpečnost.
Technická nebo organizační opatření přijatá zaměstnavatelem musí přihlížet k roztřídění jednotlivých skupin zařízení do kategorií vymezených v příloze I směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/9/ES o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zařízení a ochranných systémů pro použití ve výbušném prostředí [19] a musí být v souladu s tímto tříděním.
Zaměstnavatel přijme opatření k zajištění dostatečné kontroly jednotlivých zařízení, přístrojů a strojů nebo zajistí zařízení pro ochranu proti výbuchu nebo zařízení pro snižování tlaku.
Článek 7
Opatření pro případ nehod, mimořádných událostí nebo nouze
1. Aniž jsou dotčeny povinnosti stanovené v článku 8 směrnice 89/391/EHS, stanoví zaměstnavatel za účelem ochrany bezpečnosti a zdraví zaměstnanců pro případ nehody, mimořádné události nebo nouze, spojené s výskytem nebezpečných chemických činitelů na pracovišti, postupy (akční plány), které mohou být použity, když nastane taková událost, aby byla uskutečněna vhodná opatření.
Tyto postupy zahrnují všechna příslušná praktická cvičení, která musí být uskutečňována v pravidelných časových intervalech, a poskytnutí vhodných prostředků pro první pomoc.
2. Dojde-li k některé události uvedené v odstavci 1, učiní zaměstnavatel neprodleně opatření ke zmírnění účinků této události a k informování dotyčných zaměstnanců.
Pro obnovení běžného stavu:
- provede zaměstnavatel co nejdříve vhodná opatření k nápravě situace,
- je v zasažené oblasti povoleno pracovat pouze zaměstnancům, jejichž přítomnost je důležitá pro provádění oprav a ostatních nezbytných prací.
3. Zaměstnanci, kterým je povoleno pracovat v zasažené oblasti, musí být vybaveni vhodným ochranným oděvem, osobními ochrannými prostředky, zvláštními ochrannými prostředky a zařízeními, které musí používat, dokud tento stav trvá; uvedená situace nesmí být trvalá.
V zasažené oblasti se nesmí zdržovat nechráněné osoby.
4. Aniž je dotčen článek 8 směrnice 89/391/EHS, přijme zaměstnavatel nezbytná opatření, aby zajistil varovné a jiné komunikační systémy vyžadované pro upozornění na zvýšené riziko pro bezpečnost a zdraví, pro umožnění vhodné odpovědi a v případě potřeby pro neprodlené přijetí nápravných, evakuačních a záchranných operací.
5. Zaměstnavatel zajistí, aby byly k dispozici informace o nouzových opatřeních týkajících se nebezpečných chemických činitelů.
K těmto informacím mají přístup příslušné vnitřní a externí záchranné a havarijní služby.
Tyto informace zahrnují:
- předběžné upozornění na nebezpečí při práci, na opatření ke zjišťování nebezpečí, na zajištění a postupy, aby si havarijní služby mohly připravit vlastní zásahová a preventivní opatření,
- všechny dostupné informace o zvláštních nebezpečích, která se vyskytují nebo mohou vyskytovat v případě nehody nebo nouze, včetně informací o postupech připravených na základě tohoto článku.
Článek 8
Informování a školení zaměstnanců
1. Aniž jsou dotčeny články 10 a 12 směrnice 89/391/EHS, zajistí zaměstnavatel, aby zaměstnanci nebo jejich zástupci obdrželi:
- údaje získané podle článku 4 této směrnice a další informace, pokud na základě větších změn na pracovišti dojde ke změně těchto údajů,
- informace o nebezpečných chemických činitelích vyskytujících se na pracovišti, jako například názvy těchto činitelů, rizika pro bezpečnost a zdraví, která způsobují, odpovídající limitní hodnoty expozice na pracovišti a ostatní ustanovení právních předpisů,
- školení a informace o vhodných preventivních opatřeních a opatřeních, která musí zaměstnanec učinit k vlastní ochraně i k ochraně ostatních zaměstnanců na pracovišti,
- přístup ke všem bezpečnostním listům poskytnutých dodavatelem v souladu s článkem 10 směrnice 88/379/EHS a článkem 27 směrnice 92/32/EHS [20]
a aby informace
- byly poskytnuty ve vhodné formě s přihlédnutím k výsledkům hodnocení rizika podle článku 4 této směrnice. Forma informování se může pohybovat od ústní informace až k individuálním pokynům a školení, které může být spojeno s písemnou informací, podle povahy a stupně rizika odhaleného hodnocením vyžadovaným uvedeným článkem,
- byly aktualizovány pro vzetí v úvahu případných nových okolností.
2. Pokud nádoby a potrubí používané pro nebezpečné chemické činitele nejsou označeny v souladu s příslušnými právními předpisy Společenství o značení chemických činitelů a o bezpečnostních značkách na pracovišti, zajistí zaměstnavatel, aniž jsou dotčeny odchylky stanovené uvedenými právními předpisy, aby bylo možno určit obsah nádob a potrubí, povahu jeho obsahu a všechna nebezpečí, která z něj vyplývají.
3. Členské státy mohou přijmout nezbytná opatření k zajištění toho, aby zaměstnavatel mohl od výrobce nebo dodavatele přednostně na žádost získat všechny informace o nebezpečných chemických činitelích, které jsou nutné pro použití čl. 4 odst. 1 této směrnice, pokud povinnost poskytnout informace nestanoví směrnice 67/548/EHS a 88/379/EHS.
ODDÍL III
RŮZNÁ USTANOVENÍ
Článek 9
Zákazy
1. Na ochranu zaměstnanců před zdravotními riziky představovanými některými chemickými činiteli nebo některými činnostmi zahrnujícími chemické činitele se zakazuje výroba, zpracování nebo použití při práci chemických činitelů a činností vymezených v příloze III, v rozsahu v této příloze vymezené.
2. Členské státy mohou povolit odchylky od požadavků odstavce 1:
- pro výhradní účely vědeckého výzkumu a testování, včetně analýzy,
- pro činnosti určené k odstranění chemických činitelů, které jsou přítomny ve formě vedlejších nebo odpadových produktů,
- pro výrobu chemických činitelů uvedených v odstavci 1 určených jako meziprodukty a pro jejich použití jako meziproduktů.
Expozici zaměstnanců chemickým činitelům uvedeným v odstavci 1 je nutno zabránit, zejména zajištěním toho, aby výroba a co nejkratší použití těchto chemických činitelů jako meziproduktů probíhaly v jediném uzavřeném systému, ze kterého mohou být uvedené chemické činitele odebrány pouze v míře nezbytné pro kontrolu procesu nebo údržbu systému.
Členské státy mohou stanovit systémy individuálních povolení.
3. Pokud jsou povoleny odchylky na základě odstavce 2, vyžádá si příslušný orgán od zaměstnavatele tyto informace:
- důvod žádosti o odchylku,
- množství chemického činitele, které bude ročně použito,
- zahrnuté činnosti nebo reakce nebo postupy,
- počet zaměstnanců, kteří by mohli být dotčení,
- preventivní opatření k zajištění bezpečnosti a ochrany zdraví těchto zaměstnanců,
- technická a organizační opatření přijatá k zabránění expozici zaměstnanců.
4. Rada může postupem podle článku 118a Smlouvy změnit seznam zákazů podle odstavce 1 tohoto článku připojením dalších chemických činitelů nebo činností.
Článek 10
Zdravotní dohled
1. Aniž je dotčen článek 14 směrnice 89/391/EHS, přijmou členské státy opatření pro provádění přiměřeného zdravotního dohledu nad zaměstnanci, u kterých výsledky hodnocení podle článku 4 této směrnice odhalí zdravotní riziko.
Tato opatření, včetně upřesněných požadavků pro zdravotní záznamy a záznamy expozice a jejich dostupnost, se zavádějí v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo zvyklostmi.
Zdravotní dohled, jehož výsledky se berou v úvahu při použití preventivních opatření na specifickém pracovišti, je přiměřený, pokud:
- může expozice zaměstnance nebezpečnému chemickému činiteli souviset s výskytem určitelné nemoci nebo zdraví škodlivého účinku,
- existuje pravděpodobnost, že nemoc nebo škodlivý účinek je důsledkem zvláštních pracovních podmínek zaměstnance a
- technické vyšetření představuje pro zaměstnance nepatrné riziko.
Navíc musí existovat platné postupy pro odhalení nemoci nebo účinku.
Pokud byla podle přílohy II stanovena závazná limitní biologická hodnota, je zdravotní dohled povinným požadavkem pro práci s dotyčným nebezpečným činitelem v souladu s postupy popsanými v uvedené příloze.
Zaměstnanci jsou o tomto požadavku informováni předtím, než je jim přidělena práce zahrnující riziko expozice uvedenému nebezpečnému chemickému činiteli.
2. Členské státy přijmou opatření k zajištění toho, aby se o každém zaměstnanci, který podléhá zdravotnímu dohledu v souladu s požadavky odstavce 1, vedly a aktualizovaly osobní zdravotní záznamy a záznamy expozice.
3. Zdravotní záznamy a záznamy expozice obsahují shrnutí výsledků prováděného zdravotního dohledu a výsledků sledování údajů představujících expozici jednotlivce.
Součástí zdravotního dohledu může být i biologické sledování a související požadavky.
Zdravotní záznamy a záznamy expozice jsou vedeny vhodným způsobem, aby později mohl být jejich obsah konzultován, s přihlédnutím k lékařskému tajemství.
Příslušnému orgánu musí být na žádost poskytnuta kopie odpovídajících záznamů.
Zaměstnanci mají na svou žádost přístup ke zdravotním záznamům a záznamům expozice, které se jich osobně týkají.
Pokud podnik ukončí svou činnost, předá zdravotní záznamy a záznamy expozice příslušnému orgánu.
4. Pokud výsledky zdravotního dohledu ukáží, že:
- zaměstnanec trpí určitelnou nemocí nebo se u něj projevil zdraví škodlivý účinek, který je podle názoru lékaře nebo závodního lékaře důsledkem expozice nebezpečnému chemickému činiteli, nebo
- byla překročena závazná biologická limitní hodnota,
je zaměstnanec informován lékařem nebo jinou kvalifikovanou osobou o výsledcích, které se jej osobně týkají, a obdrží informace a poradenství o zdravotním dohledu, kterému by se měl podrobit po ukončení expozice,
a zaměstnavatel
- přezkoumá hodnocení rizika provedené podle čl. 4 odst. 1,
- přezkoumá opatření stanovená za účelem vyloučení nebo snížení rizik na základě článků 5 a 6,
- vezme v úvahu doporučení závodního lékaře nebo jiné kvalifikované osoby nebo příslušného orgánu při provádění všech opatření vyžadovaných k vyloučení nebo snížení rizika v souladu s článkem 6, včetně možnosti převést zaměstnance na jiné pracovní místo, na kterém není riziko další expozice a
- učiní opatření pro stálý zdravotní dohled a stanoví vyšetření zdravotního stavu všech ostatních zaměstnanců, kteří byli podobně exponováni.
V těchto případech může příslušný lékař, lékař specializovaný na pracovní lékařství nebo příslušný orgán navrhnout, aby se exponované osoby podrobily lékařské prohlídce.
Článek 11
Projednání se zaměstnanci a jejich účast
V souladu s článkem 11 směrnice 89/391/EHS projednávají zaměstnavatelé se zaměstnanci nebo jejich zástupci záležitosti, na které se vztahuje tato směrnice, včetně přílohy, a umožňují jejich účast.
Článek 12
Úpravy příloh, příprava a přijetí technických pokynů
1. Úpravy příloh čistě technického rázu v souvislosti s:
- přijetím směrnic v oblasti technické harmonizace a normalizace týkající se chemických činitelů, nebo
- technickým rozvojem, změnami v mezinárodních předpisech či specifikacích nebo poznatcích týkajících se chemických činitelů,
se přijímají postupem podle článku 17 směrnice 89/391/EHS.
2. Komise vypracuje nezávazné praktické pokyny.
Tyto pokyny se týkají zejména otázek uvedených v článcích 3, 4, 5 a 6 a v příloze II oddíle 1.
Komise nejprve konzultuje Poradní výbor pro bezpečnost, hygienu a ochranu zdraví při práci v souladu s rozhodnutím 74/325/EHS.
V souvislosti s uplatňováním této směrnice přihlížejí členské státy co nejvíce k těmto pokynům při vypracovávání svých politik na ochranu zdraví a bezpečnosti zaměstnanců.
Článek 13
Zrušení a změna předchozích směrnic
1. Směrnice 80/1107/EHS, 82/605/EHS a 88/364/EHS se zrušují ke dni uvedenému v čl. 14 odst. 1.
2. Směrnice Rady 83/477/EHS ze dne 19. září 1983 o ochraně zaměstnanců před riziky spojenými s expozicí azbestu při práci (druhá samostatná směrnice ve smyslu článku 8 směrnice 80/1107/EHS) [21] se mění takto:
a) v první větě čl. 1 odst. 1 se zrušují slova:
"která je druhou samostatnou směrnicí ve smyslu článku 8 směrnice 80/1107/EHS";
b) v článku 9 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Úpravy nezbytné pro přizpůsobení příloh této směrnice technickému pokroku se provádějí postupem podle článku 17 směrnice Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci [22]."
c) v čl.
15 odst. 1 druhém pododstavci se slova
"postupem podle článku 10 směrnice 80/1107/EHS" nahrazují tímto:
"postupem podle článku 17 směrnice 89/391/EHS".
3. Směrnice Rady 86/188/EHS ze dne 12. května 1989 o ochraně zaměstnanců před riziky spojenými s expozicí hluku na pracovišti [23] se mění takto:
a) v čl. 1 odst. 1 se zrušují slova:
"která je třetí samostatnou směrnicí ve smyslu směrnice 80/1107/EHS";
b) v čl. 12 odst. 2 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Přílohy I a II se přizpůsobují technickému pokroku postupem podle článku 17 směrnice Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci [24]."
4. Všechny ostatní odkazy na směrnici 80/1107/EHS ve směrnicích 83/477/EHS a 86/188/EHS se nepoužijí ode dne zrušení této směrnice.
5. Směrnice 91/322/EHS a 96/94/ES zůstávají v platnosti.
ODDÍL IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 14
1. Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 5. května 2001.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijaly nebo přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 15
Každých pět let předloží členské státy Komisi zprávu o praktickém provádění této směrnice a uvedou stanoviska sociálních partnerů.
Komise uvědomí Evropský parlament, Radu a Hospodářský a sociální výbor.
Článek 16
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 17
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 27. dubna 1998, kterou se mění směrnice 95/21/ES o uplatňování mezinárodních norem pro bezpečnost lodí, zabránění znečištění a životní a pracovní podmínky na lodích, které využívají přístavy Společenství a plují ve výsostných vodách členských států (státní přístavní inspekce)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 84 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189c Smlouvy [3],
(1) vzhledem k tomu, že čl.
2 bod 1 směrnice 95/21/ES [4] vymezuje jako "úmluvy" úmluvy citované v uvedeném článku, které byly v platnosti ke dni přijetí uvedené směrnice; že čl.
2 bod 2 vymezuje "Pařížské memorandum" jako Pařížské memorandum o porozumění o státní přístavní inspekci, podepsané v Paříži dne 26. ledna 1982, ve znění platném ke dni přijetí uvedené směrnice;
(2) vzhledem k tomu, že od přijetí směrnice 95/21/ES vstoupily v platnost změny úmluvy SOLAS 74, úmluvy MARPOL 73/78 a úmluvy STCW 78; že poslední změny Pařížského memoranda vstoupily v platnost dne 14. ledna 1998; že pro účely této směrnice je vhodné uplatnit tyto změny;
(3) vzhledem k tomu, že Mezinárodní předpis pro bezpečné řízení lodí a pro zabránění znečištění (předpis ISM), přijatý Mezinárodní námořní organizací dne 4. listopadu 1993 a zavedený jako závazný prostřednictvím nové kapitoly IX úmluvy SOLAS, určuje systém řízení bezpečnosti použitelný jak na lodi, tak na pevnině, společností odpovídající za provoz lodě a ověřený správou země, ve které společnost vykonává svou činnost;
(4) vzhledem k tomu, že předpis ISM je zásadním příspěvkem k námořní bezpečnosti a k ochraně mořského prostředí ve vodách Společenství;
(5) vzhledem k tomu, že předpis ISM vstupuje v platnost na mezinárodní úrovni dnem 1. července 1998 pro všechny osobní lodě a pro ropné tankery, chemické tankery, lodě přepravující plyn, lodě pro přepravu hromadných nákladů a vysokorychlostní plavidla o hrubé prostornosti nejméně 500 tun;
(6) vzhledem k tomu, že nařízení Rady (ES) č. 3051/95 ze dne 8. prosince 1995 o řízení bezpečnosti osobních lodí typu ro-ro [5] tanoví uspíšené a povinné uplatňování předpisu ISM na všechny lodě typu ro-ro, bez ohledu na jejich vlajku, plující do přístavů Společenství nebo z nich;
(7) vzhledem k tomu, že prodlení při mezinárodním provádění ustanovení předpisů ISM společnostmi a správami by mohlo zadat příčinu k obavám s ohledem na námořní bezpečnost a ochranu životního prostředí;
(8) vzhledem k tomu, že je proto nezbytné stanovit zvláštní opatření Společenství, která by řešila případy, kdy loď nemá osvědčení ISM; že tato opatření musí zahrnovat zadržení všech lodí bez osvědčení vydaných v souladu s předpisem ISM;
(9) vzhledem k tomu, že pokud nejsou jiné závažné nedostatky opravňující k zadržení plavidla, členský stát by měl mít možnost povolit zrušení příkazu k zadržení lodě, je-li to nezbytné v zájmu vyhnout se zahlcení provozu v přístavu;
(10) vzhledem k tomu, že v tom případě musí členské státy v souladu s článkem 11 směrnice 95/21/ES přijmout sladěná opatření k zajištění, aby lodím, které jsou oprávněny opustit přístav bez řádného osvědčení ISM, byl odmítnut přístup do všech přístavů uvnitř Společenství, dokud jim nejsou vydána platná osvědčení podle předpisu ISM, aniž by tím byl dotčen odstavec 6 uvedeného článku;
(11) vzhledem k tomu, že pouze zadržující členský stát může odvolat odepření přístupu do přístavů uvnitř Společenství; že tento stát může přijmout případně jakoukoliv informaci od jiného členského státu, která je považována za důkaz, že loď má platná osvědčení vydaná v souladu s předpisem ISM;
(12) vzhledem k tomu, že by mělo být umožněno zjednodušeným postupem upravit směrnici 95/21/ES tak, aby brala ohled na změny mezinárodních úmluv a memoranda o porozumění o státní přístavní inspekci, které jsou zmíněny v článku 2 uvedené směrnice; že postup podle článku 18 uvedené směrnice se zdá vhodnější pro tyto změny; že by proto článek 19 měl být doplněn,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 95/21/ES se mění takto:
1. Článek 2 se mění takto:
a) v bodě 1 se slova "v platnosti ke dni přijetí této směrnice" nahrazují slovy "v platnosti ke dni 1. července 1998";
b) v bodě 2 se slova "ve znění platném ke dni přijetí této směrnice" nahrazují slovy "ve znění platném ke dni 14. ledna 1998".
2. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 9a
Postup použitelný v případě, kdy nejsou osvědčení ISM:
1. Jestliže inspekce zjistí, že na lodi, pro kterou uvnitř Společenství ke dni inspekce platí Mezinárodní předpis pro bezpečné řízení lodí a zabránění znečištění (předpis ISM), chybí kopie dokladu o shodě nebo osvědčení o řízení bezpečnosti vydaného v souladu s předpisem ISM, zajistí příslušný orgán, aby tato loď byla zadržena.
2. Jestliže bez ohledu na chybějící doklady uvedené v odstavci 1 inspekce zjistí, že žádné jiné nedostatky neopravňují k zadržení lodě, může příslušný orgán v zájmu zabránění zahlcení provozu v přístavu odvolat příkaz k jejímu zadržení.
Pokud je toto rozhodnutí přijato, uvědomí o tom příslušný orgán neprodleně příslušné orgány ostatních členských států.
3. Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění, aby všem lodím, které jsou oprávněny opustit přístav v členském státě za okolností uvedených v odstavci 2, byl odmítnut přístup do všech přístavů uvnitř Společenství, vyjma situace uvedené v čl. 11 odst. 6, dokud vlastník nebo provozovatel plavidla neprokáže, že v souladu s požadavkem příslušného orgánu členského státu, ve kterém bylo zadržení nařízeno, má tato loď platná osvědčení vydaná v souladu s předpisem ISM. Jestliže jsou zjištěny závady ve smyslu čl. 9 odst. 2 a nemohou být v přístavu zadržení napraveny, použijí se rovněž odpovídající ustanovení článku 11."
3. V článku 19 se doplňuje nové písmeno, které zní:
"c) upravit údaje v článku 2 s cílem vzít v úvahu změny, které vstoupily v platnost a týkají se úmluv a Pařížského memoranda zmíněných v uvedeném článku, s výjimkou protokolů k těmto úmluvám."
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. července 1998.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Směrnice Evropského parlamentu A Rady 98/26/ES ze dne 19. května 1998 o neodvolatelnosti zúčtování v platebních systémech a v systémech vypořádání obchodů s cennými papíry
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského měnového institutu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy [4],
(1) vzhledem k tomu, že Lamfalussyho zpráva z roku 1990 guvernérům centrálních bank skupiny G-10 ukázala závažné systémové riziko vlastní platebním systémům, které fungují na základě několika právních typů vzájemného započtení (nettingu), zejména mnohostranného vzájemného započtení; že omezení právních rizik spojených s účastí v systémech zúčtování jednotlivých plateb v reálném čase má klíčový význam s přihlédnutím k zrychlujícímu se rozvoji těchto systémů;
(2) vzhledem k tomu, že je také nanejvýše důležité omezit riziko spojené s účastí v systémech vypořádání obchodů s cennými papíry, zejména tam, kde je úzké spojení mezi těmito systémy a platebními systémy;
(3) vzhledem k tomu, že účelem této směrnice je přispět k účinnému a nákladově efektivnímu systému zúčtování přeshraničních plateb a vypořádání obchodů s cennými papíry ve Společenství, který posílí volný pohyb kapitálu na vnitřním trhu; že tím tato směrnice sleduje pokrok dosažený ve vytváření vnitřního trhu, zejména ve směru svobody podnikání a liberalizace pohybu kapitálu, se zřetelem na uskutečnění hospodářské a měnové unie;
(4) vzhledem k tomu, že je žádoucí, aby právní předpisy členských států měly za cíl minimalizovat narušení systému, způsobené úpadkovým řízením proti účastníkovi tohoto systému;
(5) vzhledem k tomu, že návrh směrnice o reorganizaci a likvidaci úvěrových institucí, předložený v roce 1985 a doplněný dne 8. února 1988, Rada dosud projednává; že Úmluva o úpadkovém řízení, navržená dne 23. listopadu 1995 členskými státy, na zasedání v Radě, výslovně vylučuje pojišťovací instituce, úvěrové instituce a investiční podniky;
(6) vzhledem k tomu, že účelem této směrnice je zahrnout domácí i přeshraniční platební systémy a systémy vypořádání obchodů s cennými papíry; že se tato směrnice vztahuje na systémy Společenství a na zajištění poskytnuté jejich účastníky ze Společenství i ze třetích zemí v souvislosti s jejich účastí v těchto systémech;
(7) vzhledem k tomu, že členské státy mohou uplatnit ustanovení této směrnice na své vnitrostátní instituce, které se přímo účastní v systémech třetích zemí, a na zajištění poskytnuté v souvislosti s účastí v těchto systémech;
(8) vzhledem k tomu, že členským státům by mělo být dovoleno označit systém, jehož hlavní činností je vypořádání obchodů s cennými papíry, jako systém, na který se vztahuje tato směrnice, i když tento systém v omezeném rozsahu zahrnuje i vypořádání obchodů s komoditními derivativy;
(9) vzhledem k tomu, že omezení systémového rizika vyžaduje zejména neodvolatelnost zúčtování a vypořádání a vynutitelnost zajištění; že zajištěním se rozumějí veškeré prostředky poskytnuté účastníkem jiným účastníkům v platebních systémech nebo v systémech vypořádání obchodů s cennými papíry k zajištění práv a povinností vyplývajících z tohoto systému, včetně dohod o zpětném odkupu, zástavních práv ze zákona a fiduciárních převodů; že úprava druhů zajištění, které lze použít, vnitrostátními předpisy by neměla být ovlivněna definicí zajištění v této směrnici;
(10) vzhledem k tomu, že tato směrnice tím, že zahrnuje zajištění poskytované v souvislosti s operacemi centrálních bank členských států jako takových včetně operací měnové politiky, napomáhá Evropskému měnovému institutu v jeho úkolu podporovat účinnost mechanismů přeshraničních plateb vzhledem k přípravě třetí etapy hospodářské a měnové unie a přispívá k vytvoření nezbytného právního rámce, v němž může budoucí Evropská centrální banka rozvíjet svou politiku;
(11) vzhledem k tomu, že převodní příkazy a vzájemné započtení by měly být právně vymahatelné ve všech členských státech a závazné pro třetí osoby;
(12) vzhledem k tomu, že pravidla o neodvolatelnosti vzájemného započtení by neměla bránit systémovému ověřování před provedením vyrovnání, zda příkazy, které byly zadány do systému, odpovídají pravidlům systému a zda umožňují provedení zúčtování v daném systému;
(13) vzhledem k tomu, že nic v této směrnici by nemělo bránit účastníkovi nebo třetí osobě ve výkonu jakéhokoli práva nebo uplatnění nároku vyplývajícího z uzavřené transakce, které mají ze zákona za účelem vymáhání nebo odškodnění v souvislosti s převodním příkazem, jenž byl dán do systému, například v případě podvodu nebo technické chyby, pokud to nevede ke zrušení vzájemného započtení ani k odvolání převodního příkazu v systému;
(14) vzhledem k tomu, že je nezbytné zajistit, aby převodní příkazy nemohly být odvolávány po okamžiku vymezeném pravidly systému;
(15) vzhledem k tomu, že je nutné, aby členský stát okamžitě vyrozuměl ostatní členské státy o zahájení úpadkového řízení proti účastníkovi systému;
(16) vzhledem k tomu, že úpadkové řízení by nemělo mít zpětný účinek na práva a povinnosti účastníků systému;
(17) vzhledem k tomu, že v případě zahájení úpadkového řízení proti účastníkovi systému má tato směrnice dále za cíl určit, které úpadkové právo se vztahuje na práva a povinnosti dotyčného účastníka vyplývající z jeho účasti v systému;
(18) vzhledem k tomu, že zajištění by nemělo být dotčeno použitím předpisů o úpadku na účastníka v platební neschopnosti, který zajištění poskytl;
(19) vzhledem k tomu, že čl. 9 odst. 2 by se měl vztahovat pouze na registr, účet nebo systém centralizované evidence, který prokazuje existenci vlastnických práv k cenným papírům nebo práv na dodání nebo převod těchto cenných papírů;
(20) vzhledem k tomu, že čl. 9 odst. 2 má za cíl zajistit, že má-li účastník, centrální banka členského státu nebo budoucí Evropská centrální banka platné a účinné zajištění podle právních předpisů členského státu, kde je umístěn příslušný rejstřík, účet nebo systém centralizované evidence, měla by být platnost a vymahatelnost zajištění vůči tomuto systému (a jeho provozovateli) a vůči každé jiné osobě, která uplatňuje nárok přímo nebo nepřímo jeho prostřednictvím, stanovena výlučně podle právních předpisů uvedeného členského státu;
(21) vzhledem k tomu, že čl. 9 odst. 2 nemá za cíl předjímat výkon a účinek právních předpisů členského státu, podle jehož práva jsou cenné papíry vydány, nebo právních předpisů členského státu, kde cenné papíry mohou být jinak umístěny (včetně právních předpisů týkajících se vzniku, vlastnictví nebo převodu těchto cenných papírů nebo práv s nimi spojených, a to bez omezení), a neměl by být vykládán tak, že jakékoli zajištění bude přímo vymahatelné nebo uznáno v kterémkoli členském státě jinak než podle právních předpisů uvedeného členského státu;
(22) vzhledem k tomu, že je žádoucí, aby členské státy usilovaly o vytvoření dostatečných vazeb mezi všemi systémy vypořádání obchodů s cennými papíry, na které se tato směrnice vztahuje, s cílem podporovat co nejvyšší průhlednost a právní jistotu u operací týkajících se cenných papírů;
(23) vzhledem k tomu, že přijetí této směrnice představuje nejvhodnější prostředek dosažení výše uvedených cílů a nepřekračuje to, co je k jejich dosažení nezbytné,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
ODDÍL I OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE
Článek 1
Ustanovení této směrnice se vztahují na:
a) každý systém, jak je vymezen v čl. 2 písm. a), který podléhá právním předpisům některého členského státu a který je provozován v jakékoli měně, v ECU nebo v různých měnách, které systém navzájem převádí;
b) každého účastníka takového systému;
c) zajištění poskytnutá v souvislosti
- s účastí v systému nebo
- s operacemi centrálních bank členských států při plnění funkcí centrálních bank.
Článek 2
Pro účely této směrnice se:
a) "systémem" rozumí formální dohoda:
- mezi třemi nebo více účastníky, nepočítaje v to případného zúčtovatele, případnou ústřední protistranu, případnou clearingovou instituci nebo případného nepřímého účastníka, se společnými pravidly a standardizovaným postupem provádění převodních příkazů mezi účastníky,
- která se řídí právem členského státu, jež si účastníci zvolili; účastníci si však mohou zvolit pouze právo toho členského státu, v němž alespoň jeden z nich má své ústředí,
- označená za systém, aniž jsou dotčeny jiné obecně použitelné přísnější podmínky stanovené vnitrostátními právními předpisy a oznámená Komisi členským státem, jehož právem se dohoda řídí, poté, co se členský stát ujistí o přiměřenosti pravidel systému.
Za podmínek uvedených v prvním pododstavci může členský stát označit za systém formální dohodu, která spočívá v provádění převodních příkazů, jak jsou vymezeny v písm. i) druhé odrážce, a která v omezeném rozsahu vykonává příkazy týkající se jiných finančních nástrojů, pokud daný členský stát uzná, že toto označení je oprávněné z důvodů systémového rizika.
Členský stát také může v jednotlivých případech označit za systém formální dohodu mezi dvěma účastníky, nepočítaje v to případného zúčtovatele, případnou ústřední protistranu, případnou clearingovou instituci nebo případného nepřímého účastníka, shledá-li, že je toto označení oprávněné z důvodů systémového rizika;
b) "institucí" rozumí:
- úvěrová instituce, jak je vymezena v čl. 1 první odrážce směrnice 77/780/EHS [5], včetně institucí vyjmenovaných v čl. 2 odst. 2 zmíněné směrnice, nebo
- investiční podnik, jak je vymezen v čl. 1 bodu 2 směrnice 93/22/EHS [6], s výjimkou institucí vyjmenovaných v čl. 2 odst. 2 písm. a) až k) výše uvedené směrnice nebo
- veřejné orgány a podniky s veřejnou zárukou nebo
- jakýkoli podnik, jehož ústředí se nachází mimo Společenství a jehož činnost odpovídá činnosti úvěrových institucí nebo investičních podniků Společenství, jak jsou vymezeny v první a druhé odrážce,
který se účastní systému a který odpovídá za plnění finančních závazků vyplývajících z převodních příkazů v rámci tohoto systému.
Podléhá-li systém dohledu podle vnitrostátních právních předpisů a provádí-li pouze převodní příkazy, jak jsou vymezeny v písm. i) druhé odrážce, a platby vyplývající z těchto příkazů, může členský stát rozhodnout, že podniky, které se účastní v tomto systému a nesou odpovědnost za plnění finančních závazků vyplývajících z převodních příkazů v rámci tohoto systému, budou pokládány za instituce, pokud alespoň tři účastníci příslušného systému spadají do kategorií uvedených v prvním pododstavci a pokud je toto rozhodnutí oprávněné z důvodů systémového rizika;
c) "ústřední protistranou" rozumí subjekt, který je prostředníkem mezi institucemi v systému a který funguje jako výlučná protistrana těchto institucí, pokud se jedná o jejich převodní příkazy;
d) "zúčtovatelem" rozumí subjekt, který vede institucím a/nebo ústřední protistraně účastnícím se na systému účty pro zúčtování, jejichž prostřednictvím jsou převodní příkazy zúčtovány v rámci těchto systémů, a případně poskytuje těmto institucím a/nebo ústřední protistraně úvěr za účelem zúčtování;
e) "clearingovou institucí" rozumí subjekt odpovědný za zápočet vzájemných pohledávek a závazků institucí, případné ústřední protistrany a/nebo případného zúčtovatele;
f) "účastníkem" rozumí instituce, ústřední protistrana, zúčtovatel nebo clearingová instituce.
Podle pravidel systému může být týž účastník zároveň též ústřední protistranou, zúčtovatelem nebo clearingovou institucí anebo provádět část těchto úkolů nebo všechny.
Členský stát se může rozhodnout, že pro účely této směrnice je nepřímý účastník pokládán za účastníka, je-li to oprávněné z důvodů systémového rizika a pokud systém umožňuje postavení nepřímého účastníka;
g) "nepřímým účastníkem" rozumí úvěrová instituce, jak je vymezena v písm. b) první odrážce, se smluvním vztahem k instituci účastnící se systému, který provádí převodní příkazy, jak jsou vymezeny v písm. i) první odrážce, přičemž tento vztah umožňuje uvedené úvěrové instituci provádět převodní příkazy prostřednictvím systému;
h) "cennými papíry" rozumějí veškeré nástroje uvedené v části B přílohy směrnice 93/22/EHS;
i) "převodním příkazem" rozumí:
- pokyn účastníka, aby určitá peněžní částka byla dána k dispozici příjemci pomocí účetního záznamu v účetnictví úvěrové instituce, centrální banky nebo zúčtovatele, anebo jiný pokyn, který vede k převzetí nebo plnění platební povinnosti vymezené pravidly systému, nebo
- pokyn účastníka k převodu vlastnického práva k jednomu nebo více cenným papírům nebo k převodu nároku na ně prostřednictvím účetního záznamu v rejstříku nebo jinak;
j) "úpadkovým řízením" rozumí opatření na základě právních předpisů členského státu nebo třetí země směřující k likvidaci účastníka nebo k jeho reorganizaci, přičemž toto opatření zahrnuje zastavení nebo omezení převodů plateb;
k) "vzájemným započtením" (nettingem) rozumí přepočtení pohledávek a závazků vyplývajících z převodních příkazů, které účastník nebo účastníci vydají ve prospěch jednoho nebo více účastníků nebo je od nich obdrží, na jednu čistou pohledávku nebo čistý závazek s tím důsledkem, že lze požadovat pouze čistou pohledávku a dlužit pouze čistý závazek;
l) "účtem pro zúčtování" rozumí účet u centrální banky, zúčtovatele nebo ústřední protistrany, který je využíván k držení prostředků a cenných papírů a k zúčtování a vypořádání transakcí mezi účastníky systému;
m) "zajištěním" (kolaterálem) rozumějí veškerá realizovatelná aktiva poskytnutá jako zástava (včetně peněžních prostředků poskytnutých do zástavy), dohoda o zpětném odkupu nebo podobná dohoda anebo jako jiné zajištění za účelem zajištění práv a závazků případně vznikajících v souvislosti se systémem, anebo realizovatelná aktiva poskytnutá centrálními bankami členských států nebo budoucí Evropskou centrální bankou.
ODDÍL II VZÁJEMNÉ ZAPOČTENÍ A PŘEVODNÍ PŘÍKAZY
Článek 3
1. Převodní příkazy a vzájemné započtení jsou právně vymahatelné a jsou i v případě úpadkového řízení proti účastníku závazné pro třetí osoby za předpokladu, že převodní příkazy byly vloženy do systému před okamžikem zahájení úpadkového řízení, jak je vymezeno v čl. 6 odst. 1.
Jsou-li výjimečně převodní příkazy vloženy do systému po okamžiku zahájení úpadkového řízení a provedeny v den zahájení úpadkového řízení, jsou právně vymahatelné a závazné pro třetí osoby pouze tehdy, jestliže po provedení zúčtování mohou zúčtovatel, ústřední protistrana nebo clearingová instituce doložit, že jim zahájení úpadkového řízení nebylo ani nemohlo být známo.
2. Žádný právní předpis, žádná pravidla nebo praxe upravující prohlášení smluv a transakcí uzavřených před okamžikem zahájení úpadkového řízení, jak je vymezeno v čl. 6 odst. 1, za neplatné, nesmějí vést ke zpětným procesům v rámci vzájemného započtení.
3. Okamžik vstupu převodního příkazu do systému vymezí pravidla daného systému.
Stanoví-li vnitrostátní právní předpisy upravující systém podmínky ohledně okamžiku vstupu, musí být pravidla systému v souladu s těmito podmínkami.
Článek 4
Členské státy mohou stanovit, že zahájení úpadkového řízení proti účastníku neovlivní použití peněžních prostředků nebo cenných papírů, které jsou k dispozici na účtu pro zúčtování tohoto účastníka, ke splnění povinností tohoto účastníka v systému v den zahájení úpadkového řízení.
Členské státy mohou také stanovit, že úvěr účastníka vzniklý v souvislosti se systémem může být použit proti dostupnému stávajícímu zajištění ke splnění závazků tohoto účastníka v systému.
Článek 5
Účastník systému nebo třetí osoba nesmějí převodní příkaz odvolat od okamžiku vymezeného pravidly systému.
ODDÍL III USTANOVENÍ TÝKAJÍCÍ SE ÚPADKOVÉHO ŘÍZENÍ
Článek 6
1. Pro účely této směrnice se okamžikem zahájení úpadkového řízení rozumí okamžik, kdy příslušný soudní nebo správní orgán vydá rozhodnutí.
2. Po vydání rozhodnutí podle odstavce 1 o něm příslušný soudní nebo správní orgán okamžitě vyrozumí příslušný orgán určený členským státem.
3. Členský stát uvedený v odstavci 2 okamžitě uvědomí ostatní členské státy.
Článek 7
Úpadkové řízení nemá zpětný účinek na práva a povinnosti účastníka vyplývající z jeho účasti v systému, nebo v souvislosti s ní, v době před okamžikem zahájení tohoto řízení, jak je vymezen v čl. 6 odst. 1.
Článek 8
Je-li zahájeno úpadkové řízení proti účastníkovi systému, určuje práva a povinnosti vyplývající z účasti v systému, nebo v souvislosti s ní, právo, jímž se tento systém řídí.
ODDÍL IV OCHRANA PRÁV DRŽITELŮ ZAJIŠTĚNÍ PŘED NÁSLEDKY PLATEBNÍ NESCHOPNOSTI POSKYTOVATELE ZAJIŠTĚNÍ
Článek 9
1. Práva
- účastníka na zajištění poskytnuté v souvislosti se systémem a
- centrálních bank členských států nebo budoucí Evropské centrální banky na zajištění, které jim bylo poskytnuto,
nejsou ovlivněna úpadkovým řízením proti účastníkovi ani proti protistraně centrálních bank členských států nebo budoucí Evropské centrální banky, kteří poskytli zajištění.
Zajištění může být realizováno k uspokojení těchto práv.
2. Jsou-li cenné papíry (včetně práv s nimi spojených) poskytnuty jako zajištění účastníkům a/nebo centrálním bankám členských států nebo budoucí Evropské centrální bance, jak je uvedeno v odstavci 1, a právo těchto bank (nebo právo zmocněnce, zástupce nebo třetí osoby jednající jejich jménem) k cenným papírům je zaneseno v registru, na účtu nebo v systému centralizované evidence nacházejícím se v některém členském státě, vztahují se na určení práv těchto subjektů jako držitelů zajištění ve vztahu k těmto cenným papírům právní předpisy uvedeného členského státu.
ODDÍL V ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 10
Členské státy určí systémy, které spadají do oblasti působnosti této směrnice, oznámí je Komisi a sdělí jí, které orgány byly určeny v souladu s čl. 6 odst. 2.
Systém oznámí členskému státu, jehož právními předpisy se řídí, účastníky systému, včetně případných nepřímých účastníků, i jakékoli změny účastníků.
Kromě oznamovací povinnosti uvedené v druhém pododstavci mohou členské státy podrobit systémy spadající do jejich pravomoci dohledu nebo schvalování.
Kdokoli prokáže právní zájem, může požádat, aby jej určitá instituce informovala o systémech, v nichž je účastníkem, a aby mu poskytla informace o hlavních pravidlech fungování těchto systémů.
Článek 11
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 11. prosince 1999.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Přijímají-li členské státy tato opatření, musí v nich být učiněn odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
V tomto sdělení zašlou členské státy tabulku vykazující shodu ustanovení stávajících nebo přijímaných vnitrostátních předpisů s jednotlivými články této směrnice.
Článek 12
Nejpozději do tří let ode dne uvedeného v čl. 11 odst. 1 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování této směrnice, případně doplněnou návrhy změn.
Článek 13
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 14
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 19. května 1998 o žalobách na zdržení se jednání v oblasti ochrany zájmů spotřebitelů
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy [3],
(1) vzhledem k tomu, že určité směrnice uvedené v příloze této směrnice stanoví pravidla na ochranu zájmů spotřebitelů;
(2) vzhledem k tomu, že stávající mechanismy jak na vnitrostátní úrovni, tak na úrovni Společenství, které zajišťují dodržování těchto směrnic, neumožňují vždy včas odstranit protiprávní jednání poškozující kolektivní zájmy spotřebitelů; že kolektivní zájmy představují zájmy, u kterých se nejedná pouze o nahromadění zájmů jednotlivců, kterým byla protiprávním jednáním způsobena újma; že tímto zůstávají nedotčeny samostatné návrhy jednotlivců, kteří byli poškozeni protiprávním jednáním;
(3) vzhledem k tomu, že s ohledem na účel zabránit praktikám, které jsou v rozporu s platným vnitrostátním právem, pokud se tyto praktiky projevují v jiném členském státě, než odkud pocházejí, může být omezena účinnost vnitrostátních opatření transponujících uvedené směrnice, včetně ochranných opatření, která přesahují rámec požadovaný těmito směrnicemi a která jsou slučitelná se Smlouvou a přípustná podle uvedených směrnic;
(4) vzhledem k tomu, že tyto potíže mohou narušit plynulé fungování vnitřního trhu v důsledku toho, že stačí přemístit zdroj protiprávní praktiky do jiného státu, aby se dostal mimo dosah jakéhokoli způsobu uplatnění práva; že toto způsobuje narušení hospodářské soutěže;
(5) vzhledem k tomu, že uvedené potíže mohou snížit důvěru spotřebitelů ve vnitřní trh a omezit pole působnosti spotřebitelských organizací, které zastupují kolektivní zájmy spotřebitelů, nebo nezávislých veřejnoprávních subjektů, které jsou odpovědné za ochranu kolektivních zájmů spotřebitelů, jsou-li tyto zájmy nepříznivě ovlivněny praktikami, jež narušují právo Společenství;
(6) vzhledem k tomu, že takové praktiky přesahují často hranice mezi členskými státy; že je tudíž naléhavě třeba sbližovat v určitém rozsahu vnitrostátní předpisy o zamezení takových nedovolených praktik nezávisle na tom, ve které zemi se projevují; že s ohledem na soudní pravomoc zůstávají nedotčeny předpisy mezinárodního práva soukromého, jakož i platné dohody mezi členskými státy, přičemž je třeba dodržovat obecné závazky členských států vyplývající ze Smlouvy, zejména závazky související s plynulým fungováním vnitřního trhu;
(7) vzhledem k tomu, že cíle určeného opatření lze dosáhnout jen prostřednictvím Společenství; že je proto Společenství povinno jednat;
(8) vzhledem k tomu, že podle čl.
3b třetího pododstavce Smlouvy nepřekročí Společenství rámec toho, co je nezbytné pro dosažení cílů Smlouvy; že na základě článku 3b je třeba co nejvíce přihlížet ke zvláštnostem vnitrostátních právních řádů tak, že se členským státům poskytne možnost vybrat si z různých variant se stejným účinkem; že soudy nebo správní orgány, které jsou příslušné vést řízení ve smyslu článku 2 této směrnice, by měly být oprávněny přezkoumávat účinky dřívějších rozhodnutí;
(9) vzhledem k tomu, že jedna možnost by měla spočívat v požadavku, kdy by jeden nebo více nezávislých veřejnoprávních subjektů výhradně pověřených ochranou kolektivních zájmů spotřebitelů uplatňovaly touto směrnicí stanovené právo jednat; že další možnost by měla zajistit, aby tyto subjekty, jejichž cílem je ochrana kolektivních zájmů spotřebitelů, uplatňovaly tato práva v souladu s kritérii podle vnitrostátního práva;
(10) vzhledem k tomu, že členské státy by měly mít možnost rozhodnout se pro kteroukoli z možností nebo kombinovat obě tyto možnosti a na vnitrostátní úrovni pověřit subjekty nebo organizace příslušné pro účely této směrnice;
(11) vzhledem k tomu, že v případech protiprávních jednání uvnitř Společenství by měla pro tyto subjekty nebo organizace platit zásada vzájemného uznávání; že členské státy by měly na žádost svých vnitrostátních subjektů sdělit Komisi název a účel svých vnitrostátních subjektů, které jsou v jejich zemi oprávněné podat návrh podle ustanovení této směrnice;
(12) vzhledem k tomu, že je věcí Komise zveřejnit seznam těchto oprávněných subjektů v Úředním věstníku Evropských společenství; že dokud se nezveřejní prohlášení, které je s tím v rozporu, považuje se oprávněný subjekt za příslušný k podání návrhu, jestliže je jeho název uveden v tomto seznamu;
(13) vzhledem k tomu, že členské státy by měly mít možnost požadovat předchozí konzultaci se stranou, která hodlá podat žalobu na zdržení se jednání, aby tak žalované straně umožnila ukončit sporné protiprávní jednání; že členské státy by měly mít možnost požadovat, aby se tato předchozí konzultace konala za účasti nezávislého jimi pověřeného veřejnoprávního subjektu;
(14) vzhledem k tomu, že když členské státy stanoví předchozí konzultaci, měla by se určit lhůta dvou týdnů po obdržení žádosti o konzultaci, a pokud se v této lhůtě nedosáhne zastavení protiprávního jednání, je žalující strana oprávněna bez dalšího odkladu podat návrh u příslušného soudu nebo správního orgánu;
(15) vzhledem k tomu, že je vhodné, aby Komise předložila zprávu o uplatňování této směrnice, a zejména o její oblasti působnosti a o provádění předchozí konzultace;
(16) vzhledem k tomu, že uplatňováním této směrnice by nemělo být dotčeno uplatnění pravidel hospodářské soutěže Společenství,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Oblast působnosti
1. Cílem této směrnice je sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se žalob na zdržení se jednání ve smyslu článku 2, kterými jsou chráněny kolektivní zájmy spotřebitelů v působnosti směrnice uvedené v příloze, aby se tak zajistilo řádné fungování vnitřního trhu.
2. Pro účely této směrnice se protiprávním jednáním rozumí každé jednání, které je v rozporu se směrnicemi uvedenými v příloze, tak jak byly provedeny ve vnitrostátním právním řádu členských států, a které narušuje kolektivní zájmy spotřebitelů podle odstavce 1.
Článek 2
Žaloby na zdržení se jednání
1. Členské státy určí soudy nebo správní orgány příslušné k tomu, aby vedly řízení ve věcech zahájených na návrh oprávněných subjektů ve smyslu článku 3, která jsou zaměřena na:
a) co možná nejpohotovější zastavení nebo zákaz protiprávního jednání, případně vydaný v rámci zkráceného řízení;
b) případná opatření, jako je vhodnou formou zveřejněné rozhodnutí v plném nebo částečném znění nebo uveřejnění opravného prohlášení s cílem zastavit pokračující účinek protiprávního jednání;
c) je-li to v souladu s právním řádem členského státu, příkaz žalované straně, která prohrála a odmítla výkon rozhodnutí ve lhůtě stanovené soudy nebo správními orgány, zaplatit do veřejné pokladny nebo oprávněné osobě určené podle vnitrostátního práva pevnou částku za každý den prodlení nebo jinou částku stanovenou soudy nebo správními orgány, aby se zajistil výkon rozhodnutí.
2. V rámci uplatňovaného práva se tato směrnice použije, aniž jsou dotčena pravidla mezinárodního práva soukromého, takže se obvykle uplatní buď právo členského státu, ve kterém má protiprávní jednání původ, nebo právo členského státu, ve kterém se účinky protiprávního jednání projeví.
Článek 3
Subjekty oprávněné podat návrh
Pro účely této směrnice se "oprávněným subjektem" rozumí každý subjekt nebo organizace, které byly zřízeny řádně podle práva členského státu a mají oprávněný zájem zajistit dodržování ustanovení v článku 1, zejména:
a) jeden nebo více nezávislých veřejnoprávních subjektů, které jsou výhradně odpovědné za ochranu zájmů podle článku 1, v členských státech, ve kterých takové orgány existují, nebo
b) organizace, jejichž cílem je hájit zájmy uvedené v článku 1 v souladu s kritérii, která jsou stanovena předpisy vnitrostátního práva.
Článek 4
Protiprávní jednání uvnitř Společenství
1. Každý členský stát přijme opatření nezbytná k tomu, aby se v případě protiprávního jednání, které má původ na jeho území, kterýkoli oprávněný subjekt jiného členského státu, ve kterém jsou zájmy chráněné tímto oprávněným subjektem dotčeny protiprávním jednáním, mohl po předložení seznamu zmíněného v odstavci 3 obrátit na soud nebo správní orgán příslušný podle článku 2.
Soudy nebo správní orgány přijímají tento seznam jako doklad o způsobilosti oprávněného subjektu podat návrh, aniž je dotčeno právo přezkoumat, zda účel oprávněného subjektu jej opravňuje k podání návrhu v daném případě.
2. Za účelem potírání protiprávních jednání uvnitř Společenství a aniž jsou dotčena práva příslušející jiným subjektům podle vnitrostátního práva, sdělí členské státy na žádost svých oprávněných subjektů Komisi, že tyto subjekty jsou oprávněny podat návrh podle článku 2.
Členské státy sdělí Komisi název a účel těchto oprávněných subjektů.
3. Komise sestaví seznam oprávněných subjektů podle odstavce 2 a upřesní v něm jejich účel.
Tento seznam se zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství; změny tohoto seznamu se neprodleně zveřejní, přičemž aktualizovaný seznam se zveřejňuje každých šest měsíců.
Článek 5
Předchozí konzultace
Členské státy mohou zavést nebo ponechat v platnosti předpisy, podle kterých může strana, která hodlá podat žalobu na zdržení se jednání, zahájit toto řízení teprve poté, co se pokusila dosáhnout zastavení protiprávního jednání při konzultacích se žalovanou stranou nebo se žalovanou stranou a některým z oprávněných subjektů ve smyslu čl. 3 písm. a) členského státu, ve kterém je podána žaloba na zdržení se jednání.
Členskému státu přísluší rozhodnutí, zda strana, která hodlá podat žalobu na zdržení se jednání, musí konzultovat oprávněný subjekt.
Pokud se do dvou týdnů po obdržení žádosti o konzultaci nedosáhne zastavení protiprávního jednání, může postižená strana podat bez dalšího žalobu na zdržení se jednání.
2. Pravidla týkající se předchozí konzultace, která přijmou členské státy, se oznámí Komisi a zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 6
Zprávy
1. Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě každé tři roky a poprvé nejpozději pět let po vstupu této směrnice v platnost zprávu o jejím uplatňování.
2. Ve své první zprávě přezkoumá Komise zejména:
- oblast působnosti této směrnice vzhledem k ochraně kolektivních zájmů osob, které provozují obchod, živnost, řemeslo nebo svobodné povolání,
- oblast působnosti této směrnice, jak je určen směrnicemi uvedenými v příloze,
- zda předchozí konzultace podle článku 5 přispěla k účinné ochraně spotřebitele.
V případě potřeby se ke zprávě připojí návrhy na změnu této směrnice.
Článek 7
Ustanovení poskytující rozsáhlejší oprávnění
Tato směrnice nebrání členským státům přijímat nebo ponechat v platnosti ustanovení, která poskytují oprávněným subjektům, jakož i jiným dotčeným osobám na vnitrostátní úrovni rozsáhlejší oprávnění podávat návrhy.
Článek 8
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději 30 měsíců po vstupu této směrnice v platnost.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 9
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 98/28/ES ze dne 29. dubna 1998, kterou se stanoví odchylka od některých ustanovení směrnice 93/43/EHS o hygieně potravin, pokud jde o přepravu surového cukru bez obalu po moři
(Text s významem pro EHP) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 93/43/EHS ze dne 14. června 1993 o hygieně potravin [1], a zejména na čl. 3 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že informace ukazují, že uplatňování kapitoly IV bodu 2 druhého pododstavce přílohy směrnice 93/43/EHS týkající se přepravy potravin bez obalu v tekutém nebo granulovaném stavu nebo v prášku v přepravních nádobách nebo kontejnerech/cisternách vyhrazených k přepravě potravin je obtížně proveditelné a v případě přepravy surového cukru, který je přepravován po moři a který bez úplné a účinné rafinace není určen k použití jako potravina ani jako složka potraviny, představuje pro potravinářské podniky neúměrné náklady;
vzhledem k tomu, že je však nezbytné zajistit, aby rovnocenná úroveň ochrany veřejného zdraví byla zajištěna připojením podmínek k udělené odchylce;
vzhledem k tomu, že nádoby nebo kontejnery/cisterny vyhrazené k přepravě potravin po moři nejsou v dostatečné míře dostupné pro běžné obchodováním se surovým cukrem, který bez úplné a účinné rafinace není určen k použití jako potravina ani jako složka potraviny;
vzhledem k tomu, že zkušenosti získané v minulých letech ukázaly, že rafinovaný cukr není znečištěn, když se nebalený v surové formě přepravuje po moři v nádobách nebo kontejnerech/cisternách, které nejsou vyhrazeny k přepravě potravin; že na druhé straně by mělo být zajištěno, aby nádoby nebo kontejnery/cisterny, které byly předtím použity k přepravě, byly účinně vyčištěny a aby postup čištění byl považován za kritický bod pro obecnou bezpečnost a hygienickou nezávadnost rafinovaného cukru;
vzhledem k tomu, že podle článku 8 je povinností členských států směrnice 93/43/EHS vykonávat dozor, aby zajistily dodržování uvedené směrnice;
vzhledem k tomu, že touto zvláštní odchylkou nejsou dotčena obecná ustanovení směrnice 93/43/EHS;
vzhledem k tomu, že byl konzultován Vědecký výbor pro potraviny;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potraviny,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Tato směrnice stanoví odchylku od kapitoly IV bodu 2 druhého pododstavce přílohy směrnice 93/43/EHS a stanoví rovnocenné podmínky pro zajištění ochrany veřejného zdraví a bezpečnost a hygienickou nezávadnost dotyčných potravin.
Článek 2
1. Povoluje se námořní přeprava surového cukru bez obalu, který není určen bez úplné a účinné rafinace k použití jako potravina ani jako složka potraviny, po moři v nádobách nebo kontejnerech/cisternách, které nejsou používány výhradně k přepravě potravin.
2. Na nádoby nebo kontejnery/cisterny uvedené v odstavci 1 se vztahují tyto podmínky:
- před naložením surového cukru musí být nádoby nebo kontejnery/cisterny účinně vyčištěny, aby se odstranily zbytky předchozího nákladu a jiné nečistoty, a musí být prohlídkou potvrzeno, že tyto zbytky byly účinně odstraněny,
- nákladem, který předcházel nákladu surového cukru, nesmí být přepravovaná tekutina bez obalu.
Článek 3
1. Podnik provádějící přepravu surového cukru bez obalu musí vést podrobnou dokumentaci, ve které je přesně a podrobně popsán náklad, který byl bezprostředně předtím přepravován v dotyčné nádobě nebo kontejneru/cisterně, a způsob a účinnost procesu čištění použitého před přepravou surového cukru.
2. Tato dokumentace musí doprovázet zásilku během celé přepravy do rafinérie a její kopie musí být ponechána v rafinérii.
V dokumentaci musí být zřetelně a nesmazatelně uvedeno v jednom nebo více jazycích Společenství: "Tento výrobek musí být před použitím k lidské spotřebě rafinován".
3. Podnik provádějící přepravu surového cukru nebo za postup rafinace musí na požádání orgánů příslušných pro úřední dozor nad potravinami předložit dokumentaci uvedenou v odstavcích 1 a 2.
Článek 4
1. Předtím, než lze surový cukr přepravovaný po moři v nádobách nebo kontejnerech/cisternách, které nejsou vyhrazeny výhradně k přepravě potravin, považovat za vhodný k použití jako potravina nebo jako složka potraviny, musí být podroben úplnému a účinnému postupu rafinace.
2. Podnik provádějící přepravu surového cukru a za postup rafinace musí s přihlédnutím k povaze předchozího nákladu přepravovaného v nádobě nebo kontejneru/cisterně považovat postup čištění před naložením surového cukru za kritický bod pro bezpečnost a hygienickou nezávadnost rafinovaného cukru ve smyslu čl. 3 odst. 2 směrnice 93/43/EHS.
Článek 5
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. srpna 1998.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 6
Tato směrnice vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
ze dne 7. května 1998 o harmonizaci hlavních ustanovení týkajících se pojištění vývozních úvěrů pro operace se střednědobým a dlouhodobým krytím
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
(1) vzhledem k tomu, že střednědobé a dlouhodobé pojištění vývozních úvěrů hraje stěžejní úlohu v mezinárodním obchodě a představuje důležitý nástroj obchodní politiky;
(2) vzhledem k tomu, že střednědobé a dlouhodobé pojištění vývozních úvěrů hraje důležitou úlohu v obchodě s rozvojovými zeměmi, a podporuje tak jejich integraci do světového hospodářství, což je cílem rozvojové politiky Společenství;
(3) vzhledem k tomu, že rozdíly mezi oficiálními systémy pojištění střednědobých a dlouhodobých vývozních úvěrů používanými v současné době v členských státech mohou z hlediska hlavních součástí pojistného krytí, pojistného a pojišťovací politiky vést k narušování hospodářské soutěže mezi podniky uvnitř Společenství;
(4) vzhledem k tomu, že je vhodné, aby opatření stanovená touto směrnicí nepřekročila rámec toho, co je nezbytné pro harmonizaci, která zajistí, že vývozní politika bude založena na jednotných zásadách a že nedojde k narušení hospodářské soutěže mezi podniky uvnitř Společenství;
(5) vzhledem k tomu, že za účelem omezení současného narušování hospodářské soutěže je žádoucí, aby se odlišné oficiální systémy pojištění vývozních úvěrů harmonizovaly, jak stanoví článek 112 Smlouvy, a to na základě jednotných zásad a takovým způsobem, aby vytvořily nedílnou součást společné obchodní politiky;
(6) vzhledem k tomu, že vládami (nebo vládou řízenými zvláštními institucemi) poskytované záruky za vývozní úvěry nebo programy pojištění, jejichž sazby pojistného nejsou přiměřené k pokrytí dlouhodobých provozních nákladů a ztrát těchto programů, považuje Dohoda o subvencích a vyrovnávacích opatřeních uzavřená v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání (1986 až 1994) [1], zejména čl. 3 odst. 1 písm. a) a j) přílohy, za zakázané vývozní subvence;
(7) vzhledem k tomu, že pojistné, které pojistitel úvěrů účtuje, by mělo odpovídat pojišťovanému riziku;
(8) vzhledem k tomu, že by harmonizace podpořila spolupráci mezi pojistiteli úvěrů jednajícími jménem státu nebo s jeho podporou a zlepšila spolupráci mezi podniky uvnitř Společenství, jak stanoví článek 130 Smlouvy;
(9) vzhledem k tomu, že harmonizace i spolupráce jsou důležité a stěžejní faktory konkurenceschopnosti vývozců Společenství na trzích mimo Společenství;
(10) vzhledem k tomu, že bílá kniha Komise o dotvoření vnitřního trhu, kterou přijala Evropská rada v červnu 1985, zdůrazňuje význam prostředí podporujícího spolupráci mezi podniky Společenství;
(11) vzhledem k tomu, že podle rozhodnutí ze dne 27. září 1960 [2] Rada zřídila Pracovní skupinu pro koordinaci politiky v oblasti pojištění úvěrů, úvěrových záruk a finančních úvěrů;
(12) vzhledem k tomu, že dne 15. května 1991 výše uvedená skupina pro koordinaci politiky pověřila odborníky z každého členského státu, kteří jako odborná skupina pro jednotný trh 1992 předložili ve dnech 27. března 1992, 11. června 1993 a 9. února 1994 zprávy obsahující řadu návrhů;
(13) vzhledem k tomu, že podle rozhodnutí č. 93/112/EHS [3] Rada do právních předpisů Společenství začlenila dohodu OECD o pokynech pro státem podporované vývozní úvěry;
(14) vzhledem k tomu, že by tato směrnice měla nahradit směrnici Rady 70/509/EHS ze dne 27. října 1970 o zavedení společné pojistné smlouvy pro pojištění úvěrů u střednědobých a dlouhodobých operací s veřejnoprávními odběrateli [4] a směrnici Rady 70/510/EHS ze dne 27. října 1970 o zavedení společné pojistné smlouvy pro pojištění úvěrů u střednědobých a dlouhodobých operací se soukromými odběrateli [5];
(15) vzhledem k tomu, že tuto počáteční harmonizaci pojištění vývozního úvěru je třeba pokládat za krok směrem ke sblížení odlišných systémů členských států,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Oblast působnosti
Tato směrnice se použije na krytí operací vztahujících se k vývozu zboží nebo služeb pocházejících z některého členského státu, pokud je tato podpora poskytována přímo nebo nepřímo na účet jednoho nebo více členských států nebo s jejich podporou a zahrnuje celkovou dobu trvání rizika v rozsahu dvou let nebo delší, tj. dobu splácení včetně doby výroby.
Tato směrnice se nevztahuje na krytí záruk za trvání nabídky, záruk za vrácení záloh, záruk za splnění závazků nebo záruk poskytnutých namísto zádržného.
Nevztahuje se ani na pojistné krytí rizik týkajících se stavebního zařízení a materiálu, pokud se v určitém místě používá k plnění obchodní smlouvy.
Článek 2
Povinnosti členských států
Členské státy zajistí, aby každá instituce, která na účet členského státu nebo s jeho podporou poskytuje přímo nebo nepřímo krytí formou pojištění vývozního úvěru, záruk nebo refinancování a která zastupuje přímo samotnou vládu nebo je řízena vládou nebo jedná na základě pravomocí vlády poskytující pojistné krytí (dále jen "pojistitelé"), poskytovala pojistné krytí operací souvisejících s vývozem zboží nebo služeb podle ustanovení obsažených v příloze, pokud jsou určeny pro země mimo Společenství a financovány odběratelským nebo dodavatelským úvěrem nebo placeny v hotovosti.
Článek 3
Přijímání rozhodnutí
Rozhodnutí uvedená v bodě 46 přílohy přijímá Komise postupem podle článku 4.
Článek 4
Výbor
Komisi je nápomocen výbor složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor k návrhu zaujme stanovisko ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
Komise přijme opatření, která jsou okamžitě použitelná.
Pokud však tato opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru, sdělí je Komise neprodleně Radě.
V tomto případě:
- Komise odloží použití opatření, o kterých rozhodla, na dobu, která nesmí přesáhnout jeden měsíc ode dne tohoto sdělení,
- Rada může ve lhůtě stanovené v první odrážce přijmout kvalifikovanou většinou jiné rozhodnutí.
Článek 5
Zpráva a přezkum
Komise předloží do 31. prosince 2001 Radě zprávu o zkušenostech získaných při používání této směrnice a o dosaženém sblížení.
Článek 6
Vztah k jiným postupům
Postupy stanovené touto směrnicí doplňují postupy uvedené v rozhodnutí 73/391/EHS [6].
Článek 7
Zrušení
Zrušují se směrnice 70/509/EHS a směrnice 70/510/EHS.
Článek 8
Provedení
Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. dubna 1999.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 9
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 98/30/ES ze dne 22. června 1998 o společných pravidlech pro vnitřní trh se zemním plynem
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 57 odst. 2, 66 a 100a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise1,
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru2,
v souladu s postupem podle článku 189b Smlouvy 3,
(1) vzhledem k tomu, že podle článku 7a Smlouvy vnitřní trh zahrnuje prostor bez vnitřních hranic, v němž je zajištěn volný pohyb zboží, osob, služeb a kapitálu; že je třeba přijmout opatření umožňující pokračovat v dotváření vnitřního trhu;
(2) vzhledem k tomu, že podle článku 7c Smlouvy je třeba vzít v úvahu rozdílný stupeň vývoje některých hospodářství, avšak výjimky musí být jen dočasné a co nejméně narušovat fungování společného trhu;
(3) vzhledem k tomu, že vytvoření konkurenčního trhu se zemním plynem je důležitým krokem k dotvoření vnitřního trhu s energií;
(4) vzhledem k tomu, že směrnice Rady 91/296/EHS ze dne 31. května 1991 o přepravě zemního plynu přepravními soustavami4 a směrnice Rady 90/377/EHS ze dne 29. června 1990 o postupu Společenství pro zvýšení transparentnosti cen plynu a elektřiny účtovaných konečným průmyslovým velkoodběratelům5 tvoří první fázi dotvoření vnitřního trhu se zemním plynem;
(5) vzhledem k tomu, že je nyní nezbytné učinit další opatření s cílem vytvořit vnitřní trh se zemním plynem;
(6) vzhledem k tomu, že by touto směrnicí nemělo být dotčeno plné uplatňování Smlouvy, zejména ustanovení týkajících se volného pohybu zboží na vnitřním trhu a pravidel hospodářské soutěže, a nijak se nedotýkají pravomocí svěřených Smlouvou Komisi;
(7) vzhledem k tomu, že vnitřní trh se zemním plynem musí být vytvářen postupně, aby se průmysl mohl pružně a spořádaně přizpůsobit novému prostředí a aby byly vzaty v úvahu různé tržní struktury v členských státech;
(8) vzhledem k tomu, že vytvoření vnitřního trhu v odvětví zemního plynu by mělo napomoci, například prostřednictvím slučitelných vlastností plynu, propojenosti a interoperabilitě sítí;
(9) vzhledem k tomu, že by měl být stanoven určitý počet společných pravidel pro organizaci a provoz odvětví zemního plynu; že v souladu se zásadou subsidiarity představují tato pravidla jen obecné zásady poskytující rámec, jehož podrobné provádění by mělo být ponecháno k úpravě členským státům, které by tak mohly zachovat nebo zvolit si režim, který nejlépe odpovídá jeho konkrétní situaci, zejména s ohledem na schvalování a dohled nad smlouvami o dodávkách;
(10) vzhledem k tomu, že vnější dodávky zemního plynu jsou důležité zejména pro nákup zemního plynu v členských státech značně závislých na dovozu plynu;
(11) vzhledem k tomu, že podnikům v odvětví zemního plynu musí být obecně umožněno vykonávat jejich činnost bez jakékoliv diskriminace;
(12) vzhledem k tomu, že pro některé členské státy může být ukládání povinností služeb veřejného zájmu nezbytné k zajištění bezpečnosti zásobování a ochrany spotřebitele a životního prostředí, což podle jejich názoru volná hospodářská soutěž sama zaručit nemůže;
(13) vzhledem k tomu, že dlouhodobé plánování může být jedním z prostředků plnění těchto povinností služeb veřejného zájmu, s přihlédnutím k možnosti třetích osob požádat o přístup do sítě; že členské státy, za účelem sledování aktuálního stavu dodávek, mohou kontrolovat uzavřené smlouvy "ber nebo plať";
(14) vzhledem k tomu, že čl. 90 odst. 1 Smlouvy ukládá členským státům zejména povinnost, aby dodržovaly tato pravidla, pokud se vztahují na podniky veřejného práva a podniky se zvláštními nebo výlučnými právy;
90 odst. 2 Smlouvy podléhají podniky pověřené poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu těmto pravidlům za zvláštních podmínek; že provádění této směrnice bude mít dopad na činnost takových podniků; že podle čl.
3 odst. 3 členské státy nemusí zejména používat článek 4 na jejich distribuční infrastrukturu, aby právně nebo fakticky nebránily plnění závazků obecného ekonomického zájmu uložených plynárenským podnikům;
(16) vzhledem k tomu, že členské státy tedy musí při ukládání povinností služeb veřejného zájmu podnikům v odvětví zemního plynu dodržovat odpovídající ustanovení Smlouvy podle výkladu Soudního dvora;
(17) vzhledem k tomu, že by měla být stanovena základní kritéria a postupy týkající se oprávnění, která členské státy mohou udělit pro výstavbu nebo provoz důležitých zařízení v rámci jejich vnitrostátního systému; že tato ustanovení by neměla být v rozporu s příslušnými ustanoveními vnitrostátních právních předpisů, která podmiňují výstavbu nebo provoz důležitých zařízení obdržením oprávnění; že takový požadavek by však neměl omezovat hospodářskou soutěž mezi podniky tohoto odvětví;
(18) vzhledem k tomu, že rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1254/96/ES ze dne 5. června 1996, kterým se stanoví řada základních směrů pro transevropské energetické sítě6, přispívá k rozvoji propojených infrastruktur v odvětví zemního plynu;
(19) vzhledem k tomu, že technická pravidla pro provoz sítí a přímých vedení musí být průhledná a musí zajišťovat interoperabilitu sítí;
(20) vzhledem k tomu, že je třeba stanovit základní pravidla, pokud jde o podniky zabývající se přepravou, skladováním a zkapalněným zemním plynem, jakož i podniky zabývající se distribucí a dodávkou;
(21) vzhledem k tomu, že je rovněž nezbytné, aby měly příslušné orgány přístup k vnitřním účtům podniků, přičemž musí být zaručena důvěrnost;
(22) vzhledem k tomu, že účetnictví všech propojených plynárenských podniků by mělo mít vysoký stupeň průhlednosti; že pro různé činnosti musí být vedeno samostatné účetnictví, pokud je to nezbytné k zabránění diskriminaci, vzájemnému subvencování a jiným narušením hospodářské soutěže, s přihlédnutím v určitých případech k tomu, že přeprava pro účely účetnictví zahrnuje obnovu plynových soustav; že samostatné účetnictví nemusí být vyžadováno u právních subjektů, jako jsou burzy cenných papírů nebo termínových obchodů, které kromě této obchodní činnosti neplní žádné funkce plynárenského podniku; že integrované účetnictví pro výrobu uhlovodíků a související činnosti může tvořit součást dokumentů požadovaných touto směrnicí pro účetnictví neplynárenských činností; že užitečné informace uvedené v čl.
23 odst.
3 by měly v případě potřeby zahrnovat účetní informace o těžebních plynovodních sítích;
(23) vzhledem k tomu, že přístup do sítě by měl být v souladu s touto směrnicí otevřený a měl by vést k dostatečné a popřípadě srovnatelné úrovni otevření trhů v různých členských státech; že otevření trhů by však nemělo vytvářet zbytečnou nerovnováhu v konkurenční situaci podniků v různých členských státech;
(24) vzhledem k tomu, že s ohledem na rozmanitost struktur a zvláštní vlastnosti soustav v členských státech by měly být stanoveny různé postupy pro přístup do sítě, které budou řízeny objektivními, průhlednými a nediskriminačními kritérii;
(25) vzhledem k tomu, že k vytvoření konkurenčního trhu se zemním plynem by měl být stanoven přístup k těžebním plynovodním sítím; že je třeba pro tento přístup k těžebním plynovodním sítím stanovit různou úpravu zejména se zřetelem k ekonomickým, technickým a provozním vlastnostem takových sítí; že touto směrnicí nejsou nijak dotčeny vnitrostátní daňové předpisy;
(26) vzhledem k tomu, že by mělo být upraveno povolování výstavby a využívání přímých vedení;
(27) vzhledem k tomu, že by měly být upraveny záruky a postupy urovnávání sporů;
(28) vzhledem k tomu, že by se mělo zabránit jakémukoli zneužívání dominantního postavení nebo dravému chování;
(29) vzhledem k tomu, že některé členské státy mohou mít zvláštní potíže při přizpůsobování svých sítí, a proto by měly být stanoveny přechodné odchylky;
(30) vzhledem k tomu, že dlouhodobé smlouvy "ber nebo plať" jsou tržní realitou pro zajištění dodávek plynu členským státům; že by měly být stanoveny zejména výjimky z některých ustanovení této směrnice v případě plynárenského podniku, který se dostal nebo by se mohl dostat do vážných ekonomických problémů v důsledku svých závazků vyplývajících ze smluv "ber nebo plať"; že by tyto výjimky neměly být na újmu účelu této směrnice, spočívajícímu v uvolnění vnitřního trhu se zemním plynem; že smlouvy "ber nebo plať" uzavřené nebo obnovené po vstupu této směrnice v platnost by měly být uzavřeny s obezřetností tak, aby nebránily výraznému otevření trhu; že tyto odchylky proto musí být časově a co do působnosti omezeny a musí být udělovány průhledným způsobem pod dozorem Komise;
(31) vzhledem k tomu, že jsou nezbytná zvláštní ustanovení pro trhy a investice v jiných oblastech, které zatím nedosáhly rozvinutého stádia; že odchylky pro takové trhy a oblasti musí být časově a co do působnosti omezeny; že v zájmu průhlednosti a jednotnosti musí Komise při udělování těchto odchylek hrát důležitou roli;
(32) vzhledem k tomu, že tato směrnice představuje další fázi liberalizace; že po vstupu v platnost nicméně zůstanou některé překážky obchodu se zemním plynem mezi členskými státy zachovány; že tedy mohou být s přihlédnutím ke zkušenostem předloženy návrhy na zlepšení fungování vnitřního trhu se zemním plynem; že by tedy Komise měla předložit Radě a Evropskému parlamentu zprávu o uplatňování této směrnice,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I OBLAST PůSOBNOSTI A DEFINICE
Článek 1
Tato směrnice stanoví společná pravidla pro přepravu, distribuci, dodávku a skladování zemního plynu.
Definuje podmínky týkající se organizace a fungování odvětví zemního plynu, včetně zkapalněného zemního plynu (LNG), přístupu na trh a provozu sítí, jakož i kritérií a postupů vztahujících se k udělování oprávnění pro přepravu, distribuci, dodávku a skladování zemního plynu.
Článek 2
Pro účely této směrnice se rozumí:
1. "plynárenským podnikem" fyzická nebo právnická osoba, která se zabývá alespoň jednou z následujících činností: výroba, přeprava, distribuce, dodávka, nákup nebo skladování zemního plynu, včetně LNG, a která zajišťuje obchodní, technické nebo údržbářské úkoly související s těmito funkcemi, s výjimkou konečných spotřebitelů;
2. "těžební plynovodní sítí" jakékoli potrubí nebo síť potrubí provozovaných nebo zkonstruovaných jako součást projektu na výrobu ropy nebo plynu nebo používaných k přepravě zemního plynu z jednoho nebo více výrobních míst tohoto typu do zpracovatelského závodu nebo terminálu anebo konečného přístavního terminálu;
3. "přepravou" přeprava zemního plynu pomocí vysokotlaké potrubní sítě jiné než těžební plynovodní sítě za účelem jeho dodání zákazníkům;
4. "přepravním podnikem" jakákoli fyzická nebo právnická osoba, která provádí přepravu;
5. "distribucí" přeprava zemního plynu pomocí místních nebo oblastních potrubních sítí za účelem jeho dodání zákazníkům;
6. "distribučním podnikem" jakákoli fyzická nebo právnická osoba, která provádí distribuci;
7. "zásobováním" dodávka nebo prodej zemního plynu, včetně LNG, zákazníkům;
8. "zásobovacím podnikem" jakákoli fyzická nebo právnická osoba, která provádí zásobování;
9. "skladovacím zařízením" zařízení používané pro skladování zemního plynu, které patří plynárenskému podniku nebo je provozováno plynárenským podnikem, s výjimkou části používané pro výrobní činnosti;
10. "skladovacím podnikem" fyzická nebo právnická osoba, která provádí skladování;
11. "zařízením LNG" terminál, který se používá pro zkapalnění zemního plynu nebo vyložení, skladování a přezplynování LNG;
12. "sítí" jakákoli přepravní nebo distribuční soustava nebo zařízení LNG, které patří plynárenskému podniku nebo jsou provozovány plynárenským podnikem, včetně jeho zařízení poskytujících pomocné služby a zařízení příbuzných podniků nezbytných pro zajištění přístupu k přepravě a distribuci;
13. "propojenou sítí" několik soustav, které jsou navzájem propojeny;
14. "přímým vedením" potrubí pro přepravu zemního plynu doplňující propojenou síť;
15. "propojeným plynárenským podnikem" vertikálně nebo horizontálně propojený podnik;
16. "vertikálně propojeným podnikem" plynárenský podnik zajišťující alespoň dvě z následujících činností: výroba, přeprava, distribuce, dodávky nebo skladování zemního plynu;
17. "horizontálně propojeným podnikem" podnik zajišťující alespoň jednu z následujících činností: výroba, přeprava, distribuce, dodávky nebo skladování zemního plynu a další neplynárenskou činnost;
18. "příbuzným podnikem" přidružený podnik ve smyslu článku 41 sedmé směrnice Rady 83/349/EHS ze dne 13. června 1983, založené na čl. 54 odst. 3 písm. g) Smlouvy, o konsolidovaných účetních závěrkách7 nebo sdružené podniky ve smyslu čl. 33 odst. 1 uvedené směrnice nebo podniky, které patří stejným akcionářům;
19. "uživatelem soustavy" fyzická nebo právnická osoba napájející soustavu nebo zásobovaná z ní;
20. "zákazníky" velkoodběratelé nebo koneční spotřebitelé zemního plynu a plynárenské podniky, které nakupují zemní plyn;
21. "konečným spotřebitelem" zákazník nakupující zemní plyn pro vlastní potřebu;
22. "velkoodběratelem" fyzická nebo právnická osoba, pokud členské státy uznávají její existenci, která nakupuje nebo prodává zemní plyn, ale nezabývá se jeho přepravou nebos distribucí uvnitř sítě nebo mimo ni na území, kde je usazena;
23. "dlouhodobým plánováním" dlouhodobé plánování zásobovací a přepravní kapacity plynárenských podniků s cílem pokrýt poptávku po zemním plynu v soustavě, diverzifikovat zdroje a zajistit zásobování zákazníků;
24. "vznikajícím trhem" členský stát, ve kterém byla uskutečněna první dodávka na základě dlouhodobé obchodní smlouvy o dodávkách zemního plynu před méně než deseti lety;
25. "bezpečností" bezpečnost zásobování a dodávek a technická bezpečnost.
KAPITOLA II OBECNÁ PRAVIDLA ORGANIZACE ODVĚTVÍ
Článek 3
1. Členské státy zajistí na základě svého institucionálního uspořádání, při zohlednění zásady subsidiarity a aniž je dotčen odstavec 2, aby byly plynárenské podniky provozovány v souladu se zásadami této směrnice a s cílem dosažení konkurenčního trhu se zemním plynem, a zdrží se diskriminace těchto podniků, pokud jde o jejich práva a povinnosti.
2. S plným ohledem na odpovídající ustanovení Smlouvy, zejména na článek 90, mohou členské státy uložit z důvodů obecného hospodářského zájmu podnikům působícím v odvětví zemního plynu povinnosti služeb veřejného zájmu, které se mohou týkat bezpečnosti, včetně bezpečnosti zásobování, pravidelnosti, jakosti a cen dodávek a ochrany životního prostředí.
Takové povinnosti musí být jasně vymezeny, být průhledné, nediskriminační a kontrolovatelné; jejich obsah i případné změny musí být zveřejněny a neprodleně oznámeny členským státem Komisi.
Jako prostředek plnění výše uvedených povinností služeb veřejného zájmu mohou členské státy, pokud si to přejí, zavést provádění dlouhodobého plánování s přihlédnutím k tomu, že o přístup do sítě by mohly požádat třetí osoby.
3. Členské státy se mohou rozhodnout neuplatňovat pro distribuci článek 4, pokud by jeho použití právně nebo fakticky bránilo plnění povinností uložených plynárenským podnikům z důvodů obecného hospodářského zájmu a pokud by byl rozvoj obchodu ovlivněn do té míry, že by to bylo v rozporu se zájmy Společenství.
Zájmy Společenství mimo jiné zahrnují hospodářskou soutěž s ohledem na potenciální zákazníky v souladu s touto směrnicí a článkem 90 Smlouvy.
Článek 4
1. V případech, kdy se k výstavbě nebo provozu zařízení pro zemní plyn vyžaduje oprávnění (např. licence, povolení, koncese, souhlas nebo schválení), udělí členské státy nebo jakýkoli příslušný orgán, který určí, oprávnění k výstavbě nebo k provozu těchto zařízení, potrubních vedení a souvisejících vybavení na svém území v souladu s odstavci 2 až 4.
Členské státy nebo příslušný orgán, který určí, mohou na stejném základě rovněž udělit oprávnění k dodávkám zemního plynu a pro velkoodběratele.
2. Členské státy, které mají systém udělování oprávnění, stanoví objektivní a nediskriminační kritéria, která musí podnik žádající o oprávnění k výstavbě nebo k provozu zařízení pro zemní plyn nebo žádající o povolení k dodávkám zemního plynu splňovat.
Nediskriminační kritéria a postupy udělování oprávnění se zveřejní.
3. Členské státy dbají o to, aby důvody pro zamítnutí udělení povolení byly objektivní a nediskriminační a byly sděleny žadateli.
Odůvodnění takového zamítnutí se pro informaci zašle Komisi.
Členské státy stanoví postup umožňující žadateli odvolat se proti takovému zamítnutí.
4. Vzhledem k rozvoji nově zásobovaných oblastí a účinného provozu obecně, a aniž je dotčen článek 20, mohou členské státy odepřít udělení dalšího oprávnění k výstavbě a provozu distribučních potrubních sítí v určité oblasti, jakmile jsou v této oblasti sítě vybudovány nebo navrženy k vybudování a pokud stávající nebo navrhovaná kapacita není naplněna.
Článek 5
Členské státy zajistí, aby byla vypracována a zpřístupněna technická pravidla, která stanoví minimální technické požadavky na návrh a provoz přípojení na síť zařízení LNG, skladovacích zařízení, jiných přepravních nebo distribučních soustav a přímých vedení.
Tato technická pravidla musí zajistit interoperabilitu sítí a být objektivní a nediskriminační.
Oznamují se Komisi v souladu s článkem 8 směrnice Rady 83/189/EHS ze dne 28. března 1983 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů8.
KAPITOLA III PŘEPRAVA, SKLADOVÁNÍ A LNG
Článek 6
Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby podniky zabývající se přepravou, skladováním a LNG jednaly v souladu s články 7 a 8.
Článek 7
1. Každý podnik zabývající se přepravou, skladováním nebo LNG provozuje, udržuje a rozvíjí za přijatelných ekonomických podmínek bezpečná, spolehlivá a účinná přepravní, skladovací nebo LNG zařízení s patřičným ohledem na životní prostředí.
2. Podnik zabývající se přepravou, skladováním nebo LNG nesmí v žádném případě diskriminovat uživatele soustavy nebo kategorie uživatelů soustavy, zejména ve prospěch svých příbuzných podniků.
3. Každý podnik zabývající se přepravou, skladováním nebo LNG poskytne ostatním podnikům zabývajícím se přepravou, skladováním nebo distribucí dostatečné informace k tomu, aby se doprava a skladování zemního plynu mohly uskutečnit způsobem slučitelným s bezpečným a účinným provozem propojené sítě.
Článek 8
1. Aniž je dotčen článek 12 nebo jakákoli jiná povinnost vyplývající z právních předpisů, která se týká poskytování informací, zachovává každý podnik zabývající se přepravou, skladováním nebo LNG důvěrnost informací, které mají z obchodního hlediska citlivou povahu a které se dozví při výkonu své činnosti.
2. Podniky zabývající se přepravou nezneužijí při prodeji nebo nákupu zemního plynu, uskutečňovaného jimi samotnými nebo příbuzným podnikem, informace, které mají z obchodního hlediska citlivou povahu a které obdrží od třetích osob v rámci poskytování nebo sjednávání přístupu do sítě.
KAPITOLA IV DISTRIBUCE A DODÁVKA
Článek 9
1. Členské státy zajistí, aby distribuční podniky jednaly v souladu s články 10 a 11.
2. Členské státy mohou distribučním podnikům nebo zásobovacím podnikům nařídit, aby zásobovaly zákazníky v určité oblasti nebo zákazníky určité kategorie nebo obojí.
Sazby za takové dodávky mohou být regulovány, například proto, aby bylo těmto zákazníkům zajištěno rovné zacházení.
Článek 10
1. Každý distribuční podnik provozuje, udržuje a rozvíjí za ekonomicky přijatelných podmínek bezpečnou, spolehlivou a účinnou síť s patřičným ohledem na životní prostředí.
2. Distribuční podnik nesmí v žádném případě diskriminovat uživatele soustavy nebo kategorie uživatelů soustavy, zejména ve prospěch svých příbuzných podniků.
3. Každý distribuční podnik poskytne ostatním distribučním podnikům nebo podnikům zabývajícím se přepravou nebo skladováním dostatečné informace k tomu, aby se přeprava plynu mohla uskutečnit způsobem slučitelným s bezpečným a účinným provozem propojené sítě.
Článek 11
1. Aniž je dotčen článek 12 nebo jakákoli jiná povinnost vyplývající z právních předpisů, která se týká poskytování informací, zachovává každý distribuční podnik důvěrnost informací, které mají z obchodního hlediska citlivou povahu a které se dozví při výkonu své činnosti.
2. Distribuční podniky nezneužijí při prodeji nebo nákupu zemního plynu, uskutečňovaného jimi samotnými nebo příbuzným podnikem, informace, které mají z obchodního hlediska citlivou povahu a které obdrží od třetích osob v rámci poskytování nebo sjednávání přístupu do sítě.
KAPITOLA V ODDĚLENÍ A PRŮHLEDNOST ÚČETNICTVÍ
Článek 12
Členské státy nebo jimi určený příslušný orgán a smírčí orgány uvedené v čl. 21 odst. 2 a čl. 23 odst. 3 mají právo přístupu k účtům plynárenských podniků uvedených v článku 13, pokud je to nezbytné k plnění jejich úkolů. Členské státy a jimi určené příslušné orgány a smírčí orgány zachovávají důvěrnost informací, které mají z obchodního hlediska citlivou povahu. Členské státy mohou stanovit výjimky z povinnosti důvěrnosti, pokud je to nezbytné k tomu, aby příslušné orgány mohly plnit své úkoly.
Článek 13
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby účetnictví plynárenských podniků bylo vedeno v souladu s odstavci 2 až 5.
2. Plynárenské podniky bez ohledu na režim vlastnictví nebo právní formu vypracují, předloží k auditu a zveřejní své roční účetní závěrky v souladu s vnitrostátními právními předpisy o ročních účetních závěrkách společností s ručením omezeným přijatými podle čtvrté směrnice Rady 78/660/EHS ze dne 25. července 1978, založené na čl. 54 odst. 3 písm. g) Smlouvy, o ročních účetních závěrkách některých forem společností9.
Podniky, které nemusí zveřejňovat své roční účetní závěrky, uchovávají jedno vyhotovení k dispozici pro veřejnost ve svém ústředí.
3. Propojené plynárenské podniky vedou ve vnitřním účetnictví oddělené účty pro přepravu, distribuci a skladování zemního plynu, a popřípadě konsolidované účty pro neplynárenské činnosti tak, jak by to bylo požadováno, kdyby dotyčné činnosti prováděly samostatné podniky, s cílem zabránit diskriminaci, vzájemnému subvencování a narušování hospodářské soutěže.
Toto vnitřní účetnictví musí zahrnovat rozvahu a výsledovku pro každou z činností.
Pokud se použije článek 16 a přístup do sítě se uskutečňuje za jednotný poplatek za přepravu i distribuci, mohou být účty pro přepravu a distribuci sloučeny.
4. Podniky uvedou ve svém vnitřním účetnictví pravidla pro rozdělení aktiv a pasiv a výdajů a příjmů a pro odpisy, aniž jsou dotčeny platné vnitrostátní účetní předpisy, kterými se řídí vedení oddělených účtů uvedených v odstavci 3.
Tato pravidla lze změnit pouze ve výjimečných případech.
Takové změny musí být vyznačeny a řádně odůvodněny.
5. Roční účetní závěrky v příloze uvádějí každou transakci určité velikosti s příbuznými podniky.
KAPITOLA VI PŘÍSTUP DO SÍTĚ
Článek 14
Pro organizaci přístupu do sítě mohou členské státy zvolit jeden nebo druhý postup uvedený v článcích 15 a 16, popřípadě oba.
Oba postupy se řídí objektivními, průhlednými a nediskriminačními kritérii.
Článek 15
1. V případě smluvního přístupu do sítě přijmou členské státy nezbytná opatření, aby plynárenské podniky a potenciální zákazníci, buď na území pokrytém sítí, nebo mimo ně, mohli sjednat přístup do sítě a uzavřít smlouvy o dodávkách na základě dobrovolných obchodních dohod.
Strany jsou povinny sjednávat přístup do sítě v dobré víře.
2. Smlouvy o přístupu do sítě musí být sjednány s odpovídajícími plynárenskými podniky.
Členské státy vyžadují, aby plynárenské podniky zveřejnily své hlavní obchodní podmínky používání sítě během prvního roku po provedení této směrnice a poté každý rok.
Článek 16
Členské státy, které zvolily postup regulovaného přístupu, přijmou nezbytná opatření pro to, aby poskytly plynárenským podnikům a potenciálním zákazníkům, buď na území pokrytém sítí, nebo mimo ně, právo přístupu do sítě na základě zveřejněných sazeb nebo jiných podmínek a závazků pro používání dané soustavy.
Toto právo přístupu může být potenciálním zákazníkům dáno tím, že se jim umožní uzavřít smlouvy o dodávkách s konkurenčními plynárenskými podniky jinými než vlastníkem nebo provozovatelem soustavy nebo příbuzným podnikem.
Článek 17
1. Plynárenské podniky mohou odmítnout přístup do sítě pro nedostatek kapacity nebo tehdy, jestliže by jim přístup do sítě bránil plnit povinnosti služeb veřejného zájmu, uvedené v čl. 3 odst. 2, které jsou jim uloženy, anebo z důvodu vážných ekonomických a finančních obtíží vyplývajících ze smluv "ber nebo plať", s přihlédnutím ke kritériím a postupům uvedeným v článku 25 a k řešení zvolenému členským státem podle odstavce 1 zmíněného článku. Toto odmítnutí musí být řádně odůvodněno.
2. Členské státy mohou přijmout nezbytná opatření, aby plynárenský podnik, který odmítne přístup do sítě pro nedostatek kapacity nebo neexistenci přípojky, učinil nezbytná zlepšení, pokud je to ekonomické nebo pokud je potenciální zákazník ochoten za ně zaplatit. Pokud členské státy uplatňují čl. 4 odst. 4, přijmou tato opatření.
Článek 18
1. Členské státy určí potenciální zákazníky, tj. zákazníky usazené na jejich území, kteří mají právní způsobilost k uzavírání smluv o dodávkách zemního plynu nebo k jeho nákupu v souladu s články 15 a 16 s tím, že musí být zahrnuti všichni zákazníci uvedení v odstavci 2 tohoto článku.
2. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zajistily, že alespoň následující zákazníci budou označeni jako potenciální zákazníci:
- výrobci elektřiny na základě plynu, bez ohledu na jejich roční spotřebu; k zachování rovnováhy trhu s elektřinou však mohou členské státy stanovit pro způsobilost sdružených výrobců práh, který nesmí překročit úroveň stanovenou pro ostatní konečné spotřebitele.
Tyto prahy se oznamují Komisi,
- ostatní koneční spotřebitelé se spotřebou více než 25 miliónů metrů krychlových plynu ročně podle spotřebního místa.
3. Členské státy dbají na to, aby vymezení potenciálních zákazníků uvedených v odstavci 1 vedlo k otevření trhu odpovídajícímu alespoň 20 % celkové roční spotřeby plynu na vnitrostátním trhu s plynem.
4. Po pěti letech od vstupu této směrnice v platnost se procentní podíl uvedený v odstavci 3 zvýší na 28 % celkové roční spotřeby plynu na vnitrostátním trhu se zemním plynem a po deseti letech od tohoto vstupu v platnost na 33 % uvedené spotřeby.
5. Pokud bude mít vymezení potenciálních zákazníků uvedených v odstavci 1 za následek otevření trhu odpovídajícímu více než 30 % celkové roční spotřeby plynu na vnitrostátním trhu se zemním plynem, může dotčený členský stát pozměnit toto vymezení, pokud se otevření trhu nesníží pod 30 % uvedené spotřeby.
Členské státy pozměňují vymezení potenciálních zákazníků vyváženým způsobem, který nevytváří zvláštní nevýhody pro určité druhy nebo kategorie potenciálních zákazníků, ale přihlíží ke stávajícím tržním strukturám.
6. Členské státy přijmou následující opatření k zajištění toho, aby se otevření jejich trhu se zemním plynem za dobu deseti let zvýšilo:
- práh stanovený v druhé odrážce odstavce 2 pro potenciální zákazníky, s výjimkou výrobců elektřiny na základě plynu, se po pěti letech od vstupu této směrnice v platnost sníží na 15 miliónů metrů krychlových ročně na spotřební místo a po deseti letech od vstupu v platnost na 5 miliónů metrů krychlových ročně na spotřební místo;
- po pěti letech od vstupu této směrnice v platnost se procentní podíl uvedený v odstavci 5 zvýší na 38 % celkové roční spotřeby plynu na vnitrostátním trhu se zemním plynem a po deseti letech od tohoto vstupu v platnost na 43 % uvedené spotřeby.
7. Pokud jde o vznikající trhy, postupné otevírání trhů uvedené v tomto článku začne platit po uplynutí platnosti odchylky stanovené v čl. 26 odst. 2.
8. Distribuční podniky, pokud již nejsou určeny jako potenciální zákazníci podle odstavce 1, mají právní způsobilost uzavírat smlouvy na dodávky zemního plynu v souladu s články 15 a 16 na takový objem zemního plynu, který jejich zákazníci určení jako potenciální spotřebovávají v jejich distribuční soustavě určené k zásobování těchto zákazníků.
Členské státy zveřejní do do 31. ledna každého roku kritéria pro vymezení potenciálních zákazníků uvedených v odstavci 1. Tato informace je společně s dalšími užitečnými informacemi odůvodňujícími otevření trhu podle tohoto článku zaslána Komisi ke zveřejnění v Úředním věstníku Evropských společenství.
Komise může požádat členský stát, aby změnil své vymezení, pokud tvoří překážku řádného uplatňování této směrnice, pokud jde o řádné fungování vnitřního trhu se zemním plynem.
Nevyhoví-li dotyčný členský stát této žádosti ve lhůtě tří měsíců, bude přijato konečné rozhodnutí postupem I v článku 2 rozhodnutí Rady 87/373/EHS ze dne 13. července 1987 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi10.
Článek 19
1. Aby se zabránilo nerovnováze při otevírání trhů se zemním plynem během období uvedeného v článku 28,
a) nejsou smlouvy o dodávkách plynu podle článků 15, 16 a 17 uzavřené s potenciálním zákazníkem v síti jiného členského státu zakázány, pokud je zákazník považován za potenciálního zákazníka v obou dotyčných sítích;
b) v případech, kdy jsou transakce uvedené v písmenu a) odmítnuty, protože zákazník je potenciálním zákazníkem pouze v jedné z obou sítí, může Komise s přihlédnutím k situaci na trhu a k obecnému zájmu nařídit, aby odmítající strana vykonala požadovanou dodávku zemního plynu na žádost členského státu, v němž se potenciální zákazník nachází.
2. Souběžně s postupem a časovým rozvrhem uvedeným v článku 28 a nejpozději po polovině období stanoveného v uvedeném článku posoudí Komise na základě vývoje trhu a s přihlédnutím k obecnému zájmu uplatňování odst. 1 písm. b) tohoto článku. S přihlédnutím k získaným zkušenostem zhodnotí Komise situaci a vypracuje zprávu o případné nerovnováze v otevírání trhů se zemním plynem s ohledem na odst. 1 písm. b).
Článek 20
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby umožnily
- plynárenským podnikům působícím na jejich území zásobovat zákazníky vymezené v článku 18 této směrnice prostřednictvím přímého vedení,
- každému potenciálnímu zákazníkovi tohoto druhu usazenému na jejich území, aby byl plynárenským podnikem zásobován prostřednictvím přímého vedení.
2. Je-li pro výstavbu nebo provoz přímých vedení požadováno oprávnění (např. licence, povolení, koncese, souhlas nebo schválení), členské státy nebo jimi určený příslušný orgán stanoví kritéria pro udělování oprávnění k výstavbě nebo k provozu těchto vedení na jejich území.
Tato kritéria musí být objektivní, průhledná a nediskriminační.
3. Členské státy mohou podmínit oprávnění k výstavbě přímého vedení buď odmítnutím přístupu do sítě na základě článku 17, anebo zahájením smírčího řízení podle článku 21.
Článek 21
1. Členské státy zajistí, aby strany sjednávaly přístup do sítě v dobré víře a aby žádná z nich nezneužila své vyjednávací postavení k tomu, aby zabránila úspěšnému výsledku jednání.
2. Členské státy určí příslušný orgán, který musí být na stranách nezávislý, k rychlému urovnání sporů týkajících se uvedeného jednání.
Tento orgán musí zejména urovnávat spory týkající se jednání a odmítnutí přístupu v oblasti působnosti této směrnice.
Příslušný orgán předloží své závěry neprodleně nebo, je-li to možné, do 12 týdnů poté, kdy mu byl spor předložen.
Zahájením řízení u tohoto orgánu zůstává nedotčen výkon opravných prostředků podle práva Společenství.
3. V případě přeshraničních sporů je smírčím orgánem orgán, do jehož působnosti spadá síť plynárenského podniku, který odmítá využití nebo přístup do sítě.
Pokud v přeshraničních sporech síť spadá do působnosti více orgánů, tyto orgány se navzájem konzultují s cílem zajistit shodné uplatňování této směrnice.
Článek 22
Členské státy vytvoří vhodné a účinné mechanismy pro regulaci, kontrolu a průhlednost, aby zabránily zneužívání dominantního postavení, zejména poškozujícího zákazníky, a jakémukoli dravému chování.
Tyto mechanismy musí přihlížet k ustanovením Smlouvy, a zejména jejímu článku 86.
Článek 23
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby plynárenské podniky a potenciální zákazníci podle článku 18, bez ohledu na to, kde se nacházejí, mohli získat v souladu s tímto článkem přístup do těžebních plynovodních sítí, včetně zařízení poskytujících technické služby související s tímto přístupem, s výjimkou těch částí sítí a zařízení, které jsou používány pro místní výrobní činnosti v místě, kde je plyn vyráběn.
Tato opatření se oznamují Komisi v souladu s článkem 29.
2. Přístup uvedený v odstavci 1 je umožněn způsobem stanoveným členským státem v souladu s odpovídajícími právními nástroji.
Členské státy uplatňují takové cíle, jako je spravedlivý a otevřený přístup, vytvoření konkurenčního trhu se zemním plynem a ochrana před zneužíváním dominatního postavení, s přihlédnutím k bezpečnosti a pravidelnosti dodávek, objemu, který je nebo může být celkově dostupný, a ochraně životního prostředí.
Následující skutečnosti mohou být vzaty v úvahu:
a) potřeba odmítnout přístup, pokud existuje neslučitelnost technických vlastností, kterou nelze rozumným způsobem překonat;
b) potřeba zabránit obtížím, které nelze rozumným způsobem překonat a které by mohly nepříznivě ovlivnit účinnost současné a plánované budoucí výroby uhlovodíků, včetně oblastí s nízkou hospodářskou životaschopností;
c) potřeba respektovat řádně odůvodněné a přiměřené potřeby vlastníka nebo provozovatele těžební plynovodní sítě ohledně dopravy a zpracování plynu a zájmy všech ostatních uživatelů těžební plynovodní sítě nebo souvisejících zpracovatelských nebo manipulačních zařízení, které by mohly být dotčeny; a
d) potřeba uplatňovat jejich právní předpisy a správní postupy týkající se udělování oprávnění k výrobě nebo rozvoji těžby, v souladu s právem Společenství.
3. Členské státy zajistí, aby byl zaveden smírčí postup, včetně orgánu nezávislého na stranách s přístupem ke všem užitečným informacím, který umožní rychlé vyřešení sporů týkajících se přístupu k těžebním plynovodním sítím, s přihlédnutím ke kritériím uvedeným v odstavci 2 a k počtu stran, které mohou být zapojeny do sjednávání přístupu k těmto sítím.
4. V případě přeshraničních sporů se použije smírčí postup toho členského státu, do jehož působnosti spadá těžební plynovodní síť, která odmítá přístup.
Pokud v přeshraničních sporech daná síť spadá do působnosti více členských států, tyto státy se navzájem konzultují s cílem zajistit shodné uplatňování této směrnice.
KAPITOLA VII ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 24
1. V případě náhlé krize na trhu s energií nebo ohrožení fyzické bezpečnosti osob, přístrojů, zařízení nebo celistvosti sítě může členský stát dočasně přijmout nezbytná ochranná opatření.
2. Tato opatření musí narušovat řádné fungování vnitřního trhu v co nejmenší míře a nesmějí mít širší působnost, než je nezbytně nutné pro vyřešení náhle vzniklých obtíží.
3. Dotyčný členský stát tato opatření neprodleně oznámí ostatním členským státům a Komisi, která může rozhodnout, že je daný členský stát musí změnit nebo zrušit, pokud narušují hospodářskou soutěž a nepříznivě ovlivňují obchod způsobem, který je v rozporu s obecným zájmem.
Článek 25
1. Pokud se plynárenský podnik dostal nebo se domnívá, že by se mohl dostat, do vážných hospodářských a finančních obtíží v důsledku závazků "ber nebo plať" převzatých na základě jedné nebo více smluv o nákupu plynu, může podat příslušnému členskému státu nebo určenému příslušnému orgánu žádost o udělení dočasné výjimky z článku 15 nebo 16.
Podle volby členského státu jsou žádosti podávány podle jednotlivých případů buď před, nebo po odmítnutí přístupu do sítě.
Členské státy mohou rovněž volbu ponechat na plynárenském podniku, zda podá žádost před, nebo po odmítnutí přístupu do sítě.
Pokud plynárenský podnik odmítl přístup, musí být žádost podána neprodleně.
K žádosti musí být přiloženy veškeré potřebné informace o povaze a rozsahu obtíží a o úsilí vynaloženém plynárenským podnikem k jejich vyřešení.
Pokud není dostupné žádné jiné přiměřené řešení a s přihlédnutím k odstavci 3 může členský stát nebo určený příslušný orgán rozhodnout o udělení výjimky.
2. Členský stát nebo určený příslušný orgán neprodleně oznámí Komisi své rozhodnutí o udělení výjimky spolu se všemi potřebnými informacemi.
Tyto informace mohou být předloženy Komisi v souhrnné formě, která umožní Komisi vyjádřit se se znalostí věci.
Ve lhůtě čtyř týdnů od doručení tohoto oznámení může Komise požádat, aby členský stát nebo určený příslušný orgán změnil nebo zrušil rozhodnutí o udělení výjimky.
Pokud členský stát nebo určený příslušný orgán nevyhoví tomuto požadavku ve lhůtě čtyř týdnů, bude neprodleně přijato konečné rozhodnutí postupem I uvedeným v článku 2 rozhodnutí 87/373/EHS.
Komise zajistí zachování důvěrnosti informací, které mají z obchodního hlediska citlivou povahu.
3. Při rozhodování o výjimkách uvedených v odstavci 1 přihlíží členský stát nebo určený příslušný orgán a Komise zejména k následujícím kritériím:
a) cíli, spočívajícímu v dosažení konkurenčního trhu s plynem;
b) potřebě plnit povinnosti služeb veřejného zájmu a zajistit bezpečnost zásobování;
c) postavení plynárenského podniku na trhu s plynem a skutečnému stavu hospodářské soutěže na tomto trhu;
d) závažnosti hospodářských a finančních obtíží, na které narážejí plynárenské podniky a podniky zabývající se přepravou nebo potenciální zákazníci;
e) datu podpisu a podmínkám smlouvy nebo smluv, včetně toho, do jaké míry umožňují přihlížet k vývoji trhu;
f) úsilí vynaloženému při řešení problému;
g) míře, v jaké podnik při převzetí závazků "ber nebo plať" mohl, s ohledem na ustanovení této směrnice, rozumným způsobem předvídat, že vážné obtíže pravděpodobně nastanou;
h) úrovni propojení soustavy s ostatními soustavami a stupni interoperability těchto soustav a
i) důsledkům, jaké by mělo udělení výjimky na řádné uplatňování této směrnice, pokud jde o řádné fungování vnitřního trhu se zemním plynem.
Rozhodnutí o žádosti o výjimku týkající se smluv "ber nebo plať" uzavřených před nabytím účinnosti této směrnice nesmí vést k situaci, v níž je nemožné nalézt jiná hospodářsky životaschopná odbytiště.
V každém případě se obtíže nepovažují za závažné, pokud prodej zemního plynu neklesne pod úroveň záruk minimálního odběru obsažených ve smlouvách o nákupu plynu "ber nebo plať" anebo pokud daná smlouva o nákupu plynu "ber nebo plať" může být změněna nebo plynárenský podnik je schopen nalézt jiná odbytiště.
4. Plynárenské podniky, kterým nebyla udělena výjimka uvedená v odstavci 1, nesmějí odmítnout nebo nesmějí nadále odmítat přístup do sítě v důsledku závazků "ber nebo plať" převzatých ve smlouvě o nákupu plynu.
Členské státy dbají o dodržování odpovídajících ustanovení kapitoly VI.
5. Každá výjimka udělená na základě výše uvedených ustanovení musí být řádně odůvodněna.
Komise zveřejní rozhodnutí v Úředním věstníku Evropských společenství.
6. Do pěti let od vstupu této směrnice v platnost předloží Komise hodnotící zprávu o zkušenostech získaných s uplatňováním tohoto článku, aby Evropský parlament a Rada mohly následně posoudit nebytnost jeho úpravy.
Článek 26
1. Členské státy, které nejsou přímo spojeny s propojenou sítí jiného členského státu a které mají pouze jednoho hlavního vnějšího dodavatele, se mohou odchýlit od článku 4, čl.
18 odst. 1, 2, 3, 4 a 6 nebo článku 20 této směrnice.
Za hlavního dodavatele se považuje dodavatel, jehož podíl na trhu je vyšší než 75 %. Tato odchylka bez dalšího skončí v okamžiku, kdy alespoň jedna z těchto podmínek přestane platit.
Každá taková odchylka musí být oznámena Komisi.
Členský stát, který má právo na přiznání statutu vznikajícího trhu a který by se v důsledku provádění této směrnice dostal do vážných obtíží, jež nesouvisejí se smluvními závazky "ber nebo plať" uvedenými v článku 25, se může odchýlit od článku 4, čl. 18 odst.
1, 2, 3, 4 a 6 nebo článku 20 této směrnice. Tato odchylka bez dalšího skončí v okamžiku, kdy členský stát pozbude práva na přiznání statutu vznikajícího trhu.
Každá taková odchylka musí být oznámena Komisi.
3. Pokud by provádění této směrnice způsobilo vážné obtíže v omezené části území členského státu, zejména pokud jde o rozvoj přepravní infrastruktury, mohou členské státy požádat Komisi o udělení dočasné odchylky od článku 4, čl. 18 odst. 1, 2, 3, 4, a 6 nebo článku 20, aby podnítily investice a zlepšily situaci v této oblasti.
4. Komise může udělit odchylku uvedenou v odstavci 3 s přihlédnutím zejména k následujícím kritériím:
- potřebě investic do infrastruktury, jejíž provoz by nebyl ekonomický v konkurenčním tržním prostředí,
- úrovni a perspektivám návratnosti vyžadovaných investic,
- velikosti a vyspělosti plynárenské sítě v dané oblasti,
- perspektivám daného trhu s plynem,
- rozloze a vlastnostem dané části území nebo oblasti a
- sociálně ekonomickým a demografickým faktorům.
Odchylku lze udělit pouze tehdy, jestliže v této oblasti není vytvořena žádná plynárenská infrastruktura, nebo byla vytvořena před méně než deseti lety.
Dočasná odchylka nesmí trvat déle než deset let od první dodávky plynu do této oblasti.
5. Než Komise přijme rozhodnutí v souladu s odstavcem 4, informuje členské státy o žádostech podaných na základě odstavce 3 při zachování důvěrnosti.
Toto rozhodnutí a odchylky uvedené v odstavcích 1 a 2 budou zveřejněny v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 27
1. Před uplynutím prvního roku po vstupu této směrnice v platnost předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o nezbytných harmonizačních opatřeních, které nesouvisejí s touto směrnicí.
V případě potřeby připojí Komise ke zprávě návrhy na harmonizaci nezbytné pro účinné fungování vnitřního trhu se zemním plynem.
2. Evropský parlament a Rada se k těmto návrhům vyjádří ve lhůtě dvou let od jejich předložení.
Článek 28
Komise posoudí uplatňování této směrnice a předloží zprávu o zkušenostech získaných z fungování vnitřního trhu se zemním plynem a o uplatňování obecných pravidel uvedených v článku 3, aby mohly Evropský parlament a Rada, s přihlédnutím k získaným zkušenostem, včas posoudit možnost přijetí předpisů k dalšímu zdokonalení vnitřního trhu se zemním plynem, které by byly účinné po deseti letech od vstupu této směrnice v platnost.
Článek 29
Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbyné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do dvou let ode dne uvedeného v článku 30.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 30
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 31
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 22. června 1998, kterou se mění směrnice Rady 93/6/EHS o kapitálové přiměřenosti investičních podniků a úvěrových institucí
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na první a třetí větu čl. 57 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise, [1]
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru, [2]
s ohledem na stanovisko Evropského měnového institutu [3]
souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy, [4]
(1) vzhledem k tomu, že rizika spojená s obchodováním s komoditami a komoditními deriváty jsou v současné době předmětem směrnice Rady 89/647/EHS ze dne 18. prosince 1989 o ukazateli kapitálové přiměřenosti úvěrových institucí; [5] že tržní rizika spojená s dotyčnými pozicemi nejsou však směrnicí 89/647/EHS přesně zachycena; že je nezbytné rozšířit koncepci "obchodního portfolia" na pozice v komoditách nebo komoditních derivátech, které jsou drženy k obchodním účelům a jsou vystaveny zejména tržním rizikům; že ohledně krytí komoditních rizik z celkové podnikatelské činnosti institucí musí této směrnici dotyčné instituce vyhovovat; že Společenství zaznamenává se vzrůstajícím znepokojením případy závažných podvodů, za které odpovídají někteří obchodníci s komoditními termínovými smlouvami a které ohrožují nahlížení veřejnosti na termínové obchody a jejich integritu; že je žádoucí, aby Komise zvážila vymezení příslušného právního rámce pro dohled, aby se těmto podvodným praktikám v budoucnu zabránilo;
(2) vzhledem k tomu, že směrnice Rady 93/6/EHS ze dne 15. března 1993 o kapitálové přiměřenosti investičních podniků a úvěrových institucí [6] stanoví standardizovanou metodu výpočtu kapitálových požadavků pro tržní rizika investičních podniků a úvěrových institucí; že instituce vyvinuly své vlastní systémy řízení rizika (interní modely), kterými lze tržní rizika investičních podniků a úvěrových institucí měřit přesněji než standardizovanými metodami; že použití přesnějších metod měření rizika by se mělo podporovat;
(3) vzhledem k tomu, že použití takových interních modelů pro účely výpočtu kapitálových požadavků vyžaduje přísné interní kontrolní mechanismy a mělo by podléhat úřednímu schválení a dohledu příslušných orgánů; vzhledem k tomu, že trvalá spolehlivost výsledků výpočtů na základě interního modelu by měla být ověřena zpětným testováním;
(4) vzhledem k tomu, že je vhodné, aby příslušné orgány směly povolovat požadavky marže pro termínové obchody a opce obchodované na burze, a na přechodné období i na mimoburzovních (OTC) trzích, přičemž tyto požadavky by byly použity náhradou za kapitálové požadavky vypočítané pro uvedené nástroje v souladu s touto směrnicí, pokud by to nemělo za následek kapitálový požadavek nižší než kapitálový požadavek vypočítaný podle jiných metod předepsaných touto směrnicí; použití tohoto ustanovení nevyžaduje, aby instituce používající toto ustanovení musely rovnocennost požadavků marže a kapitálových požadavků vypočítaných podle ostatních metod této směrnice průběžně prověřovat;
(5) vzhledem k tomu, že pravidla přijatá na širší mezinárodní úrovni mohou na podporu používání propracovanějších metod řízení rizika založených na interních modelech snížit kapitálové požadavky pro úvěrové instituce třetích zemí; že tyto úvěrové instituce konkurují investičním podnikům a úvěrovým institucím se sídlem ve členských státech; že pro investiční podniky a úvěrové instituce se sídlem ve členských státech může podobné podněty pro vývoj a používání interních modelů poskytnout pouze pozměněné znění směrnice 93/6/EHS;
(6) vzhledem k tomu, že pro účely výpočtu kapitálových požadavků ve vztahu k tržnímu riziku by pozice ve zlatě a derivátech zlata měly být posuzovány jako pozice devizové;
(7) vzhledem k tomu, že emise podřízeného dluhu by neměla automaticky vyloučit emitentovy akcie ze zahrnutí do portfolia, jehož specifické vážené riziko je 2 % podle přílohy I bodu 33 ke směrnici 93/6/EHS;
(8) vzhledem k tomu, že je tato směrnice v souladu s prací mezinárodního fóra bankovního dohledu pro výkon dohledu nad tržními riziky a pozicemi v komoditách a komoditních derivátech;
(9) vzhledem k tomu, že pro zajištění harmonického provádění této směrnice je nezbytné opatřit volitelný přechodný kapitálový režim pro investiční podniky a úvěrové instituce, které se podílejí významným způsobem na komoditních obchodech, mají diverzifikované portfolio komodit a které ještě nejsou schopny používat modely výpočtu kapitálových požadavků souvisejících s komoditním rizikem;
(10) vzhledem k tomu, že tato směrnice je nejvhodnějším prostředkem k dosažení zamýšlených cílů a k dosažení těchto cílů nepřesahuje nezbytné hranice,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 93/6/EHS se mění takto:
1. Článek 2 se mění takto:
a) bod 6 písmeno a) a bod 6 písmeno b) úvodní věty a podbody i) a ii) se nahrazují tímto:
"a) z jejích vlastnických pozic ve finančních nástrojích, komoditách a komoditních derivátech, které jsou drženy pro opětovný prodej a/nebo které jsou institucí převzaty se záměrem krátkodobě využít skutečných a/nebo očekávaných rozdílů mezi kupní a prodejní cenou nebo jiných výkyvů v ceně či úrokové sazbě, a z pozic ve finančních nástrojích, komoditách a komoditních derivátech, které jsou výsledkem porovnaných makléřských transakcí pro příkazce (matched principal broking), nebo z pozic, jimiž jsou zajišťovány jiné části obchodního portfolia;
b) z rizik plynoucích z nevyrovnaných transakcí, neúplných dodávek a mimoburzovních (OTC) odvozených nástrojů uvedených v příloze II odstavcích 1, 2, 3 a 5, z rizik plynoucích z dohod o zpětném odkoupení a půjček cenných papírů a komodit, které se týkají cenných papírů nebo komodit zahrnutých podle písm. a) v obchodním portfoliu a uvedených v příloze II odstavci 4, a — za předpokladu souhlasu příslušných orgánů — z rizik plynoucích z dohod o zpětném odprodeji a z výpůjček cenných papírů a komodit uvedených v příloze II odstavci 4, které splňují buď následující podmínky podbodů i), ii), iii) a v), nebo následující podmínky iv) a v):
i) rizikové pozice jsou denně hodnoceny v tržních cenách postupem stanoveným v příloze II;
ii) záruka se v souladu s pravidly, s nimiž souhlasí příslušné orgány, upraví tak, aby zohledňovala podstatné změny v hodnotě cenných papírů nebo komodit, které jsou předmětem dotyčných transakcí či smluv";
b) body 15 a 16 se nahrazují tímto:
"15. "opční list (warrant)"; je cenný papír, který držitele opravňuje k zakoupení podkladových aktiv za smluvenou cenu, a to až do doby uplynutí platnosti opčního listu, včetně posledního dne jeho platnosti.
Může být likvidován dodáním dotyčných podkladových aktiv nebo platbou v hotovosti;
16. "financování kapitálu"; jsou pozice, u nichž byl fyzický kapitál prodán termínově (forwards) a náklady financování byly zablokovány až do data termínovaného prodeje";
c) v bodu 17 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"17. "dohoda o zpětném odkoupení"; a "dohoda o zpětném odprodeji"; je jakákoli dohoda, ve které instituce nebo druhá smluvní strana převádí cenné papíry nebo komodity nebo ručené právní nároky na cenné papíry nebo komodity, pokud je tato záruka poskytována uznávanou burzou, která je držitelem práv na tyto cenné papíry nebo komodity, a pokud dohoda instituci nedovoluje současně převést nebo zastavit určitý cenný papír nebo komoditu najednou více než jedné straně, a to s ohledem na závazek zpětného odkupu těchto cenných papírů nebo komodit (nebo náhradních cenných papírů či komodit stejného druhu) za stanovenou cenu a k datu určenému nebo které má být určeno převodcem, přičemž u instituce, jež cenné papíry či komodity zcizuje, jde o dohodu o zpětném odkoupení, a u instituce, na niž jsou cenné papíry či komodity převáděny, jde o dohodu o zpětném odprodeji";
d) bod 18 se nahrazuje tímto:
"18. "půjčky cenných papírů nebo komodit" a "výpůjčky cenných papírů nebo komodit" jsou jakékoli transakce, jimiž instituce nebo druhá smluvní strana převádí cenné papíry nebo komodity coby protihodnotu odpovídajících záruk, a tento převod je spojen se závazkem vypůjčitele vrátit k nějakému budoucímu datu nebo na požádání převodce cenné papíry či komodity stejné hodnoty, přičemž u instituce převádějící cenné papíry či komodity jde o půjčku cenných papírů či komodit a u instituce, na kterou jsou cenné papíry či komodity převáděny, jde o výpůjčku cenných papírů či komodit.
Výpůjčka cenných papírů nebo komodit se považuje za profesionální transakci mezi podniky finančního sektoru, pokud druhá smluvní strana podléhá koordinovanému dohledu na úrovni Společenství nebo jde o úvěrovou instituci zóny A ve smyslu směrnice 89/647/EHS nebo je uznávaným investičním podnikem třetí země nebo když je transakce uzavřena s uznávanou institucí zajišťující zúčtování nebo burzou."
2. V čl. 4 odst. 1 prvním pododstavci se body i) a ii) nahrazují tímto:
"i) kapitálových požadavků vypočítaných podle příloh I, II a VI, a popřípadě podle přílohy VIII pro jejich obchody zahrnuté v obchodním portfoliu;
ii) kapitálových požadavků vypočítaných podle příloh III a VII, a popřípadě podle přílohy VIII pro všechny jejich obchodní činnosti"
3. V čl. 5 se odst. 2 nahrazuje tímto:
"2. Odchylně od odstavce 1, instituce, které vypočítávají kapitálové požadavky pro své obchody zahrnuté v obchodním portfoliu podle příloh I a II, a popřípadě podle přílohy VIII, sledují a řídí svou velkou úvěrovou angažovanost v souladu se směrnicí Rady 92/121/EHS s výhradou změn uvedených v příloze VI této směrnice."
4. V čl. 7 odst. 10 a čl. 7 odst. 11 se úvodní věty nahrazují tímto:
"10. V případech, kde není využito práva nevyžadovat splnění požadavků, uvedeného v odstavcích 7 a 9, mohou příslušné orgány za účelem výpočtu kapitálových požadavků stanovených v přílohách I a VIII a výpočtu rizik vůči klientům stanovených v příloze VI na konsolidovaném základě povolit, aby pozice v obchodním portfoliu jedné instituce kompenzovaly pozice v obchodním portfoliu jiné instituce podle pravidel stanovených v přílohách I, VI a VIII.
Mohou rovněž povolit, aby devizové pozice v jedné instituci kompenzovaly devizové pozice v jiné instituci podle pravidel stanovených v příloze III a/nebo příloze VIII.
Mohou rovněž povolit, aby komoditní pozice v jedné instituci kompenzovaly komoditní pozice v jiné instituci podle pravidel stanovených v příloze VII a/nebo příloze VIII.
11. Příslušné orgány mohou také povolit kompenzaci pozic obchodního portfolia a devizových nebo komoditních pozic podniků se sídlem ve třetích zemích, pokud jsou současně splněny následující podmínky:"
5. V čl. 8 se odst. 5 nahrazuje tímto:
"5. Příslušné orgány uloží institucím, aby jim okamžitě oznámily jakýkoliv případ, kdy jejich smluvní strany v dohodách o zpětném odkoupení a o zpětném odprodeji nebo v transakcích zahrnujících půjčky a výpůjčky cenných papírů a komodit neplní své závazky.
O takových případech a jejich důsledcích na posuzování transakcí uvedených v této směrnici podá Komise Radě zprávu nejpozději do tří let po datu stanoveném v článku 12. Tato zpráva bude také popisovat způsob, jakým instituce plní ty z podmínek bodů i) až v) čl.
2 odst. 6 písm. b), které se na ně vztahují, zejména podmínku uvedenou v bodě v).
V této zprávě se rovněž uvedou podrobnosti o jakýchkoli změnách v relativním objemu dosavadních půjček institucí a jejich půjček v rámci dohod o zpětném odkoupení a o zpětném odprodeji a v rámci výpůjček cenných papírů nebo komodit.
Jestliže Komise dospěje na základě této zprávy a jiných informací k závěru, že jsou potřebná další ochranná opatření proti zneužití, předloží příslušné návrhy."
6. Vkládá se nový článek 11a, který zní:
"Článek 11a
Až do 31. prosince 2006 mohou členské státy povolovat svým institucím použití minimálních sazeb rozdílových (spread-rate), držení (carry-rate) a přímých (outright-rate), jak jsou stanoveny v následující tabulce, namísto sazeb uvedených v příloze VII odstavcích 13, 14, 17 a 18, pokud podle názoru příslušných orgánů tyto instituce:
i) se ve významném měřítku účastní obchodu s komoditami,
ii) mají diverzifikované komoditní portfolio a
iii) ještě nejsou schopny používat interní modely pro účely výpočtu kapitálového požadavku ke komoditnímu riziku v souladu s přílohou VIII. Tabulka
Sazba rozdílová (%) _BAR_ 8 _BAR_ 10 _BAR_ 12 _BAR_ 15 _BAR_
Členské státy sdělí Komisi, jak tento článek využívají." 7. Přílohy I, II, III a V se mění v souladu s přílohou této směrnice a vkládají se nové přílohy VII a VIII.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 24 měsíců po dni jejího vstupu v platnost.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 22. června 1998, kterou se mění článek 12 směrnice Rady 77/780/EHS o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přístupu k činnosti úvěrových institucí a jejího výkonu, články 2, 5, 6, 7, 8 a přílohy II a III směrnice Rady 89/647/EHS o ukazateli kapitálové přiměřenosti úvěrových institucí a článek 2 a příloha II směrnice Rady 93/6/EHS o kapitálové přiměřenosti investičních podniků a úvěrových institucí
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 57 odst. 2 první a třetí větu této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise1,
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru2,
v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy3,
(1) vzhledem k tomu, že první směrnice Rady 77/780/EHS ze dne 12. prosince 1977 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přístupu k činnosti úvěrových institucí a jejího výkonu4 umožňuje výměnu informací mezi příslušnými orgány a některými jinými úřady nebo orgány uvnitř členského státu anebo mezi členskými státy; že zmíněná směrnice dále umožňuje, aby členské státy uzavíraly dohody o spolupráci s ustanoveními o výměně informací s příslušnými orgány třetích zemí; že z důvodů konzistence by toto oprávnění uzavírat dohody o výměně informací se třetími zeměmi mělo být rozšířeno tak, aby zahrnovalo výměnu informací s některými jinými úřady nebo orgány v těchto zemích za předpokladu, že sdělené informace budou předmětem přiměřených záruk obchodního tajemství;
(2) vzhledem k tomu, že směrnice Rady 89/647/EHS ze dne 18. prosince 1989 o ukazateli kapitálové přiměřenosti úvěrových institucí5 oceňuje aktiva a podrozvahové položky podle jejich stupně úvěrového rizika;
(3) vzhledem k tomu, že církve a náboženské společnosti, které mají formu právnické osoby podle veřejného práva a vybírají příspěvky v souladu se zákony, které jim takovéto právo poskytují, představují úvěrové riziko podobné úvěrovému riziku orgánů regionální a místní správy; že stejně tak je logické poskytnout příslušným orgánům možnost nakládat s pohledávkami vůči církvím a náboženským společnostem stejným způsobem jako s pohledávkami vůči orgánům regionální a místní správy, pokud tyto církve a náboženské společnosti vybírají příspěvky; že právo vybírat příspěvky nicméně samo o sobě není dostatečným důvodem k tomu, aby možnost uplatnit rizikovou váhu 0 % na pohledávky vůči orgánům regionální a místní správy byla rozšířena na pohledávky vůči církvím a náboženským společnostem;
(4) vzhledem k tomu, že směrnice Komise 94/7/ES ze dne 15. března 1994, kterou se technicky upravuje směrnice Rady 89/647/EHS o ukazateli kapitálové přiměřenosti úvěrových institucí, pokud se jedná o definici "mnohostranných rozvojových bank"6, zahrnula do této definice Evropský investiční fond; že tento Fond představuje novou a jedinečnou strukturu spolupráce v Evropě, jež má přispívat k posilování vnitřního trhu, k podpoře hospodářské obnovy v Evropě a k prohlubování hospodářské a sociální soudržnosti;
(5) vzhledem k tomu, že ve smyslu čl. 6 odst. 1 písm. d) bodu 7 směrnice 89/647/EHS by se na nesplacenou část základního kapitálu Evropského investičního fondu upsaného úvěrovými ústavy měla uplatňovat riziková váha 100 %;
(6) vzhledem k tomu, že základní kapitál Evropského investičního fondu vyhrazený pro úpis finančními institucemi je omezen na 30 %, ze kterých má být zaplaceno 20 % na začátku ve čtyřech ročních splátkách po 5 %; že tudíž 80 % nemá být splaceno a zůstává jako případný závazek na členech fondu; že s ohledem na záměr uvedený Evropskou radou při vytváření fondu, tj. povzbuzení obchodních bank k účasti, by taková účast neměla být sankcionována a že by proto bylo vhodnější ocenit nesplacenou část základního kapitálu rizikovou vahou 20 %;
(7) vzhledem k tomu, že příloha I směrnice 89/647/EHS, která se týká klasifikace podrozvahových položek, klasifikuje některé položky jako vysoké riziko a v důsledku toho stanoví rizikovou váhu 100 %; že čl.
6 odst. 4 výše uvedené směrnice stanoví, že "jsou-li podrozvahové položky kryty výslovnými zárukami, ocení se tyto položky stejně, jako kdyby byly získány pro ručitele a nikoliv protistranu.
Je-li případná úvěrová angažovanost vzniklá z obchodování s podrozvahovými položkami plně a zcela zajištěna ke spokojenosti příslušných orgánů kteroukoliv aktivní položkou uznanou za jistotu v odst. 1 písm. a) bodu 7 nebo písm. b) bodu 11, použijí se rizikové váhy 0 % nebo 20 % podle druhu dotyčné jistoty";
(8) vzhledem k tomu, že mimoburzovní zúčtování (OTC) obchodovaných derivátových nástrojů, uskutečňované clearingovými institucemi jednajícími jako ústřední protistrana, hraje v některých členských státech důležitou úlohu; že je vhodné uznat výhody takového zúčtování a snížit úvěrové riziko a související systémové riziko při posuzování úvěrového rizika z hlediska obezřetnosti; že je nutné nově zajistit současná i možná budoucí rizika plynoucí ze zúčtovaných kontraktů OTC derivátových nástrojů, aby byly plně zajištěny, a odstranit nebezpečí, že by se rizika pro clearingovou instituci nahromadila tak, až by přesáhla tržní hodnotu připsané záruky, to vše za tím účelem, aby se zúčtovaným OTC derivátovým nástrojům dostalo pro přechodné období stejného režimu z hlediska obezřetnosti jako derivátovým nástrojům obchodovaným na burze; že příslušné orgány musí být uspokojeny co do požadované úrovně počátečních marží a variantních marží a kvality a úrovně ochrany poskytované složenou zárukou;
(9) vzhledem k tomu, že by také měl být vzat v úvahu případ, kdy zárukou je nemovitostní jistota ve smyslu čl. 6 odst. 1 písm. c) bodu 1 ve vztahu k podrozvahovým položkám, které jsou jistotami nebo zárukami majícími povahu úvěrové náhrady;
(10) vzhledem k tomu, že ve smyslu bodů 2, 4 a 7 čl. 6 odst. 1 písm. a) směrnice 89/647/EHS se aktiva představující pohledávky vůči ústředním vládám a centrálním bankám zóny A nebo aktiva jimi výslovně zaručená a aktiva zajištěná jistotou v podobě cenných papírů ústřední vlády nebo centrální banky zóny A oceňují nulovou rizikovou vahou; že ve smyslu čl. 7 odst. 1 výše uvedené směrnice mohou členské státy za určitých podmínek ocenit nulovou rizikovou vahou aktiva představující pohledávky vůči svým vlastním orgánům regionální a místní správy a pohledávky vůči třetím stranám a podrozvahové položky držené jménem třetích stran a zaručené těmito orgány regionální nebo místní správy;
(11) vzhledem k tomu, že čl. 8 odst. 1 směrnice 89/647/EHS stanoví, že členské státy mohou ocenit rizikovou vahou 20 % položky aktiv, které jsou zajištěny ke spokojenosti příslušných orgánů jistotou v podobě cenných papírů vydaných orgány regionální nebo místní správy zóny A; že záruka v podobě cenných papírů vydaných orgány regionální nebo místní správy členských států by měla být považována za zaručenou uvedenými orgány regionální nebo místní správy ve smyslu čl. 7 odst. 1, aby se příslušným orgánům umožnilo ocenit nulovou rizikovou vahou aktiva a podrozvahové položky zajištěné takovou zárukou, opět s výhradou podmínek stanovených v tomto odstavci;
(12) vzhledem k tomu, že příloha II směrnice 89/647/EHS stanoví, jak nakládat s podrozvahovými položkami obecně nazývanými OTC derivátové nástroje na úrokové sazby a měnové kurzy v souvislosti s výpočtem kapitálových požadavků na úvěrové instituce;
(13) vzhledem k tomu, že čl. 2 odst. 1 písm. a), čl. 2 odst. 2, čl. 2 odst. 3 písm. b) a čl. 2 odst. 6 a čl. 3 odst. 1 a 2 této směrnice a její přílohy jsou v souladu s prací mezinárodního fóra bankovního dohledu o zpřesněném a v některých rysech zpřísněném vztahu k úvěrovým rizikům obsaženým v OTC derivátových nástrojích, obzvláště rozšíření povinného kapitálového krytí na OTC derivátové nástroje týkající se jiných závazků než smluv na úrokové sazby a měnové kurzy, a o možnosti vzít v úvahu snížení rizika pomocí dohod o vypořádání ("nettingu"), uznaných příslušnými orgány při výpočtu kapitálových požadavků, pro možná budoucí úvěrová rizika obsažená v OTC derivátových nástrojích;
(14) vzhledem k tomu, že pro mezinárodně působící úvěrové instituce a skupiny úvěrových institucí v celé řadě třetích zemí, které konkurují úvěrovým institucím Společenství, vyústí pravidla přijatá na širší mezinárodní úrovni ve zpřesněný přístup obezřetnostního dohledu k OTC derivátovým nástrojům; že toto zpřesnění má za následek přiměřenější povinné kapitálové krytí beroucí v úvahu, že dohody o vypořádání uznané obezřetnostním dohledem vedou ke snížení možných budoucích úvěrových rizik;
(15) vzhledem k tomu, že u úvěrových institucí Společenství může být dosaženo podobného zpřesnění vztahu obezřetnostního dohledu k OTC derivátovým nástrojům, včetně možnosti vzít v úvahu snížení možných budoucích úvěrových rizik pomocí dohod o vypořádání, pouze pozměněním směrnice 89/647/EHS;
(16) vzhledem k tomu, že k zajištění stejných podmínek činnosti pro úvěrové instituce a investiční firmy konkurující si v rámci Společenství je nezbytná konzistence při vykonávání dohledu nad jejich příslušnou činností v oblasti OTC derivátových nástrojů a že této nezbytné konzistence může být dosaženo pouze úpravou směrnice Rady 93/6/EHS ze dne 15. března 1993 o kapitálové přiměřenosti investičních podniků a úvěrových institucí7;
(17) vzhledem k tomu, že přijetí této směrnice představuje nejvhodnější prostředek dosažení výše uvedených cílů a nepřekračuje to, co je k jejich dosažení nezbytné,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
V článku 12 směrnice 77/780/EHS se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. Členské státy mohou uzavírat dohody o spolupráci, upravující výměnu informací s příslušnými orgány třetích zemí nebo s úřady či orgány třetích zemí, jak jsou vymezeny v odstavcích 5 a 5a, pouze tehdy, pokud je ochrana sdělených informací zaručena obchodním tajemstvím alespoň tak, jak je uvedeno v tomto článku.
Účelem této výměny informací musí být plnění úkolů obezřetnostního dohledu zmíněných úřadů nebo orgánů.
Pocházejí-li informace z jiného členského státu, nesmějí být sděleny bez výslovného souhlasu příslušných orgánů, které je poskytly, a popřípadě výhradně pro účely, ke kterým tyto orgány daly svůj souhlas."
Článek 2
Směrnice 89/647/EHS se mění takto:
1. Článek 2 se mění takto:
a) v odstavci 1 se doplňuje nová odrážka, která zní:
"- "uznávanými burzami" se rozumějí burzy uznávané příslušnými orgány, které
i) fungují pravidelně;
ii) mají pravidla vydaná nebo schválená příslušnými orgány domovské země burzy, které vymezují podmínky, za nichž burza působí, podmínky přístupu na burzu a rovněž podmínky, jež musí kontrakt splňovat, aby ji burza mohla účinně zpracovat;
iii) mají clearingový mechanismus, který stanoví, že kontrakty uvedené v příloze III musí splňovat požadavky na denní krytí poskytující řádnou ochranu podle názoru příslušných orgánů.";
b) v odstavci 2 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Příslušné orgány mohou do pojmu orgánů regionální a místní správy zahrnout rovněž církve a náboženské společnosti ve formě právnické osoby podle veřejného práva, pokud vybírají příspěvky v souladu s právními předpisy, které je k tomu opravňují.
V takovém případě se však nepoužije možnost podle článku 7."
2. V čl. 5 odst. 3 se první věta nahrazuje tímto:
"3. U podrozvahových položek uvedených v čl. 6 odst. 3 se vypočítají případné náklady na náhradu smluv v případě nedodržení závazku protistranou jednou ze dvou metod uvedených v příloze II."
3. Článek 6 se mění takto:
a) v odstavci 2 se doplňuje nová věta, která zní:
"Část nesplaceného základního jmění upsaného Evropskému investičnímu fondu lze ocenit rizikovou vahou 20 &.;quot%;
b) odstavec 3 se nahrazuje tímto:
"3. Metody uvedené v příloze II se používají na podrozvahové položky, jejichž seznam je uveden v příloze III, kromě:
- kontraktů obchodovaných na uznávaných burzách,
- devizových kontraktů (kromě kontraktů týkajících se zlata) s původní splatností alespoň 14 kalendářních dnů.
Do 31. prosince 2006 mohou příslušné orgány členských států udělovat výjimky z použití metod uvedených v příloze II pro mimoburzovní (OTC) kontrakty zúčtované clearingovou institucí, kde tato instituce jedná jako právní protistrana a všichni účastníci plně a každodenně zaručují riziko, jež pro clearingovou instituci představují, takže pokrývají jak současná rizika, tak i případná budoucí rizika.
Příslušné orgány musí být ubezpečeny, že složená záruka poskytuje stejnou úroveň ochrany jako záruka vyhovující odst. 1 písm. a) bodu 7 a že je vyloučeno nebezpečí, že by se rizika pro clearingovou instituci nahromadila a přesáhla tržní hodnotu složené záruky.
Členské státy uvědomí Komisi o tom, jak této možnosti využívají.";
c) v odstavci 4 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Členské státy mohou ocenit rizikovou vahou 50 % podrozvahové položky, které jsou jistotami nebo zárukami, mající povahu úvěrových náhrad a které jsou plně zaručeny ke spokojenosti příslušných orgánů hypotékami splňujícími podmínky uvedené v odst. 1 písm. c) bodu 1, jestliže má ručitel přímé právo k takové záruce."
4. Článek 7 se mění takto:
a) v odstavci 1 se za slova "místní správy" doplňují slova:
"nebo zajištěné ke spokojenosti dotyčných orgánů jistotou v podobě cenných papírů vydaných těmito orgány regionální nebo místní správy";
b) v odstavci 2 se za slova "těmito orgány" doplňují slova:
",včetně jistoty v podobě cenných papírů".
5. V článku 8 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Aniž je dotčen čl. 7 odst. 1, mohou členské státy použít rizikovou váhu 20 % na aktivní položky, které jsou zajištěny ke spokojenosti příslušných orgánů jistotou v podobě cenných papírů vydaných orgány regionální nebo místní správy zóny A, vklady uloženými u jiných úvěrových institucí zóny A, než je půjčující instituce, nebo vkladovými listy či podobnými nástroji, vydanými těmito úvěrovými institucemi."
6. Přílohy II a III se mění nebo nahrazují v souladu s částmi A a B přílohy této směrnice.
Článek 3
Směrnice 93/6/EHS se mění takto:
1. V článku 2 se bod 10 nahrazuje tímto:
"10. "mimoburzovními (OTC) derivátovými nástroji" se rozumějí podrozvahové položky, na které se podle čl.
6 odst. 3 prvního pododstavce směrnice 89/647/EHS použijí metody uvedené v příloze II zmíněné směrnice".
2. V příloze II se bod 5 nahrazuje tímto:
"5. Pro výpočet kapitálového požadavku na své OTC derivátové nástroje použijí instituce přílohu II směrnice 89/647/EHS. Rizikové váhy, jež se použijí na příslušné protistrany, se určí v souladu s čl. 2 odst. 9 této směrnice.
Do 31. prosince 2006 mohou příslušné orgány členských států udělovat výjimky z použití metod uvedených v příloze II pro OTC kontrakty zúčtované clearingovou institucí, kde tato instituce jedná jako právní protistrana a všichni účastníci plně a každodenně zaručují riziko, jež pro clearingovou instituci představují, takže pokrývají jak současná rizika, tak i případná budoucí rizika. Příslušné orgány musí být ubezpečeny, že složená záruka poskytuje stejnou úroveň ochrany jako záruka vyhovující čl.
6 odst. 1 písm. a) bodu 7 směrnice 89/647/EHS a že je vyloučeno nebezpečí, že by se rizika pro clearingovou instituci nahromadila a přesáhla tržní hodnotu složené záruky.
Členské státy uvědomí Komisi o tom, jak této možnosti využívají."
Článek 4
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 24 měsíců od vstupu této směrnice v platnost.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 5
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Směrnice Evropského Parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 100a, 213 a 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy [3],
(1) vzhledem k tomu, že směrnice Rady 83/189/EHS ze dne 28. března 1983 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů [4] byla různým a podstatným způsobem měněna; že z důvodů srozumitelnosti a přehlednosti by měla být tato směrnice kodifikována;
(2) vzhledem k tomu, že vnitřní trh představuje prostor bez vnitřních hranic, ve kterém je zajištěn volný pohyb zboží, osob, služeb a kapitálu; že zákaz kvantitativních omezení pohybu zboží a zákaz opatření s rovnocenným účinkem je jednou ze základních zásad Společenství;
(3) vzhledem k tomu, že v zájmu hladkého fungování vnitřního trhu by měla být zajištěna co možná největší transparentnost národních iniciativ při zavádění norem nebo technických předpisů;
(4) vzhledem k tomu, že překážky obchodu, které vyplývají z technických předpisů týkajících se výrobků, jsou přípustné jen tehdy, jsou-li nezbytné ke splnění základních požadavků a je-li jejich cílem veřejný zájem, jehož jsou hlavní zárukou;
(5) vzhledem k tomu, že je nezbytně nutné, aby Komise měla před přijetím technických předpisů k dispozici potřebné informace; že v důsledku toho musí členské státy, které mají usnadňovat práci Komise při plnění jejích úkolů podle článku 5 Smlouvy, oznamovat Komisi své návrhy v oblasti technických předpisů;
(6) vzhledem k tomu, že všechny členské státy musí být informovány o technických předpisech připravovaných kterýmkoli jiným členským státem;
(7) vzhledem k tomu, že cílem vnitřního trhu je vytvořit prostředí vedoucí ke konkurenceschopnosti podniků; že zvyšování informovanosti je jedním ze způsobů, jak pomoci podnikům lépe využívat výhod vlastních tomuto trhu; že je tedy nezbytné umožnit hospodářským subjektům posoudit dopad vnitrostátních technických předpisů navrhovaných jinými členskými státy pravidelným zveřejňováním názvů oznámených návrhů a opatřeními týkajícími se důvěrnosti těchto návrhů;
(8) vzhledem k tomu, že je v zájmu právní jistoty vhodné, aby členské státy veřejně oznamovaly přijetí vnitrostátního technického předpisu v souladu s pravidly stanovenými touto směrnicí;
(9) vzhledem k tomu, že jedná-li se o technické předpisy pro dané výrobky, zahrnují opatření navržená pro zajištění řádného fungování trhu nebo jeho trvalého rozvoje větší transparentnost vnitrostátních záměrů a rozšíření kritérií a podmínek pro posuzování možného vlivu navrhovaných předpisů na trh;
(10) vzhledem k tomu, že je nezbytné posuzovat všechny požadavky kladené na výrobek a zvažovat vývoj vnitrostátní praxe v oblasti právní úpravy týkající se výrobků;
(11) vzhledem k tomu, že požadavky na spotřební cyklus výrobku po jeho uvedení na trh jiné než technické specifikace mají vliv na volný pohyb tohoto výrobku nebo brání řádnému fungování vnitřního trhu;
(12) vzhledem k tomu, že je nezbytné vysvětlit pojem technického předpisu de facto; že zejména předpisy, v nichž orgán veřejné moci odkazuje na technické specifikace nebo jiné požadavky nebo vyzývá k jejich dodržování, a předpisy vztahující se na výrobky, s nimiž je orgán veřejné moci ve veřejném zájmu spjat, vedou ve svém důsledku k větší závaznosti těchto požadavků nebo specifikací, než by tomu jinak bylo na základě jejich vlastního původu;
(13) vzhledem k tomu, že Komise a členské státy musí mít navíc dostatek času pro navržení změn předpokládaného opatření, aby byly odstraněny nebo zmenšeny jakékoli překážky, které by toto opatření mohlo vytvořit volnému pohybu zboží;
(14) vzhledem k tomu, že dotyčný členský stát musí při formulování konečného znění předpokládaného opatření brát tyto pozměňovací návrhy v úvahu;
(15) vzhledem k tomu, že vnitřní trh předpokládá, že zejména tam, kde členské státy nemohou zavést zásadu vzájemného uznávání, Komise přijímá nebo navrhuje přijetí závazných právních předpisů Společenství; že bylo stanoveno zvláštní období pro dočasné pozastavení prací, které brání tomu, aby zavedení vnitrostátních opatření neohrozilo přijetí závazných právních předpisů Společenství Radou nebo Komisí v téže oblasti;
(16) vzhledem k tomu, že v obou výše uvedených případech musí dotyčný členský stát v souladu s obecnými povinnostmi stanovenými v článku 5 Smlouvy odložit zavedení předpokládaného opatření o dobu postačující ke společnému přezkoumání navrhovaných změn nebo k vypracování návrhu závazného právního předpisu Rady nebo přijetí závazného právního předpisu Komise; že lhůty stanovené dohodou zástupců vlád členských států, zasedajících v Radě, dne 28. května 1969, o pozastavení prací a oznamování Komisi [5], ve znění dohody ze dne 5. března 1973 [6], se v daných případech ukázaly jako nedostatečné, a je tedy nezbytné je přiměřeně prodloužit;
(17) vzhledem k tomu, že postup týkající se úpravy pozastavení prací a oznamování Komisi obsažený ve výše uvedené dohodě ze dne 28. května 1969 se nadále používá pro výrobky, které jsou předmětem tohoto postupu, na který se tato směrnice nevztahuje;
(18) vzhledem k tomu, že v zájmu snazšího přijímání opatření Společenství Radou by se členské státy měly zdržet přijímání technických předpisů poté, co Rada přijme společné stanovisko k návrhu Komise pro příslušné odvětví;
(19) vzhledem k tomu, že v praxi mohou mít národní technické normy stejné účinky na volný pohyb zboží jako technické předpisy;
(20) vzhledem k tomu, že by v důsledku toho vznikla potřeba informovat Komisi o návrzích norem za podobných podmínek, jaké platí pro technické předpisy; že podle článku 213 Smlouvy může Komise v mezích a za podmínek stanovených Radou v souladu s ustanoveními Smlouvy shromažďovat jakékoli informace a provádět jakákoli šetření potřebná pro splnění úkolů, které jí byly svěřeny;
(21) vzhledem k tomu, že je rovněž nutné, aby členské státy a normalizační orgány byly informovány o normách připravovaných normalizačními orgány ostatních členských států;
(22) vzhledem k tomu, že systematické oznamování je skutečně nezbytné pouze v případě nových předmětů normalizace a jen do té míry, může-li úprava těchto předmětů na národní úrovni způsobit rozdíly v národních normách, které ve svém důsledku mohou narušit fungování trhu; že každá následné oznámení nebo sdělení o postupu národních činností musí vyplývat ze zájmu o tyto činnosti vyjádřeného těmi, kterým byl tento nový předmět již sdělen;
(23) vzhledem k tomu, že však Komise musí mít možnost vyžadovat sdělení celých národních normalizačních programů nebo jejich částí, aby tak mohla kontrolovat vývoj činnosti v oblasti normalizace v jednotlivých hospodářských odvětvích;
(24) vzhledem k tomu, že evropský systém pro normalizaci musí být organizován zainteresovanými stranami a v jejich prospěch na základě soudržnosti, transparentnosti, otevřenosti, vzájemné shody, nezávislosti na dílčích zájmech, účinnosti a rozhodování na základě národních zastoupení;
(25) vzhledem k tomu, že fungování systému normalizace ve Společenství musí být založeno na takových základních právech národních normalizačních orgánů, jako jsou možnost obdržet návrhy norem, být informován o opatřeních přijatých jako reakce na předložené připomínky, být zapojen do národních normalizačních činností nebo mít možnost požadovat vypracování evropských norem namísto norem národních; že je úkolem členských států, aby v rámci své pravomoci přijaly vhodná opatření zajišťující dodržování těchto práv jejich normalizačními orgány;
(26) vzhledem k tomu, že opatření týkající se pozastavení prací použitá pro národní normalizační orgány v době, kdy je evropská norma ve stadiu přípravy, musí být uvedena do souladu s příslušnými opatřeními přijatými normalizačními orgány, které působí v rámci evropských normalizačních orgánů;
(27) vzhledem k tomu, že je nezbytné zřídit stálý výbor, jehož členy jmenují členské státy a jehož úkolem je pomáhat Komisi při zkoumání návrhů národních norem a napomáhat jí v jejím úsilí snižovat všechny nepříznivé dopady těchto norem na volný pohyb zboží;
(28) vzhledem k tomu, že stálý výbor má být konzultován o návrzích požadavků na normalizaci uvedených v této směrnici;
(29) vzhledem k tomu, že tato směrnice nesmí mít vliv na povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení směrnic stanovených v příloze III části B,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Pro účely této směrnice se rozumí:
1. "výrobkem" každý průmyslově vyrobený výrobek a každý zemědělský produkt včetně produktů rybolovu;
2. "technickou specifikací" specifikace obsažená v dokumentu, který stanoví požadované charakteristiky výrobku jako jsou úrovně jakosti, ukazatele vlastností, bezpečnost nebo rozměry, včetně požadavků na výrobek, jako jsou obchodní název, terminologie, symboly, zkoušení a zkušební metody, balení, označování výrobků nebo jejich opatřování štítkem s jmenovitými údaji a postupy posuzování shody.
Výraz "technická specifikace" zahrnuje rovněž výrobní metody a postupy používané v souvislosti se zemědělskými produkty podle čl. 38 odst. 1 Smlouvy, s výrobky určenými pro lidskou spotřebu a pro spotřebu zvířat a v souvislosti s léčivými přípravky podle článku 1 směrnice 65/65/EHS [7], jakož i výrobní metody a postupy týkající se jiných výrobků, mají-li vliv na jejich charakteristiky;
3. "jiným požadavkem" požadavek jiný než technická specifikace kladený na výrobek zejména z důvodu ochrany spotřebitelů nebo životního prostředí, který má vliv na jeho spotřební cyklus po jeho uvedení na trh, jako jsou podmínky použití, recyklace, opětovného používání nebo zneškodňování, pokud tyto podmínky mohou významně ovlivnit složení nebo charakter výrobku nebo jeho uvedení na trh;
4. "normou" technická specifikace přijatá uznaným normalizačním orgánem k opakovanému nebo trvalému použití, jejíž dodržování není závazné a která patří do jedné z těchto kategorií:
- mezinárodní norma: norma přijatá mezinárodním normalizačním orgánem a veřejně dostupná,
- evropská norma: norma přijatá evropským normalizačním orgánem a veřejně dostupná,
- národní norma: norma přijatá národním normalizačním orgánem a veřejně dostupná;
5. "normalizačním programem" plán prací uznaného normalizačního orgánu obsahující seznam předmětů normalizačních prací;
6. "návrhem normy" dokument, který obsahuje znění technických specifikací týkajících se daného předmětu a který se připravuje k přijetí v souladu s postupem národní normalizace jako výsledek přípravných prací a který se předkládá k veřejnému připomínkovému řízení nebo posouzení;
7. "evropským normalizačním orgánem" orgán uvedený v příloze I;
8. "národním normalizačním orgánem" orgán uvedený v příloze II;
9. "technickým předpisem" technické specifikace a jiné požadavky včetně příslušných správních předpisů, jejichž dodržování je při uvedení na trh nebo při používání v členském státě nebo na jeho větší části závazné de iure nebo de facto, jakož i právní a správní předpisy členských států zakazující výrobu, dovoz, prodej nebo používání určitého výrobku s výjimkou předpisů uvedených v článku 10.
Technické předpisy de facto zahrnují:
- právní a správní předpisy členského státu, které odkazují na technické specifikace nebo jiné požadavky nebo profesní pravidla nebo pravidla správné praxe, které samy obsahují odkaz na technické specifikace nebo na jiné požadavky, přičemž soulad s nimi předpokládá shodu s povinnostmi uloženými uvedenými právními nebo správními předpisy,
- dobrovolné dohody, v nichž je smluvní stranou orgán veřejné moci a které ve veřejném zájmu stanovují shodu s technickými specifikacemi nebo s jinými požadavky s výjimkou specifikací pro nabídková řízení při zadávání veřejných zakázek,
- technické specifikace nebo jiné požadavky, které souvisejí s daňovými nebo finančními opatřeními ovlivňujícími spotřebu výrobků tím, že vyzývají ke shodě s těmito technickými specifikacemi nebo jinými požadavky; to však neplatí pro technické specifikace nebo jiné požadavky, které se týkají národních systémů sociálního zabezpečení.
Jedná se o technické předpisy přijaté orgány, které členské státy jmenovaly a které jsou uvedeny v seznamu vypracovaném Komisí před 1. červencem 1995 v rámci výboru uvedeného v článku 5.
Stejný postup se použije pro změnu tohoto seznamu;
10. "návrhem technického předpisu" znění technické specifikace nebo jiného požadavku včetně správních předpisů, které je vypracováno se záměrem vydat tuto specifikaci nebo ji v konečném stadiu vydat jako technický předpis, které je ve stadiu přípravy, kdy ještě mohou být provedeny zásadní změny.
Tato směrnice se nevztahuje na opatření, která členské státy považují podle Smlouvy za nezbytná pro ochranu osob, zejména pracovníků, při používání výrobků, pokud tato opatření nemají na výrobky vliv.
Článek 2
1. Komise a normalizační orgány uvedené v přílohách I a II musí být informovány o nových předmětech, u nichž národní orgány uvedené v příloze II rozhodly jejich začleněním do svého normalizačního programu o vypracování normy nebo o její změně, nejde-li o identické nebo ekvivalentní převzetí mezinárodní nebo evropské normy.
2. Ve zprávě podle odstavce 1 se uvede zejména, zda daná norma
- přejímá mezinárodní normu, aniž se jedná o ekvivalentní převzetí,
- bude novou národní normou, nebo
- bude změnou národní normy.
Po konzultaci s výborem uvedeným v článku 5 může Komise za účelem snazšího vyhodnocení těchto zpráv vypracovat pravidla pro jejich jednotné vypracovávání, jakož i plán a kritéria jejich předávání a vyhodnocování.
3. Komise může vyžadovat předložení celých normalizačních programů nebo jejich částí.
Tyto informace zpřístupní Komise členským státům ve formě, která umožní posouzení a porovnání rozdílných programů.
4. Komise v případě potřeby změní přílohu II na základě sdělení členských států.
5. Rada rozhoduje na základě návrhu Komise o každé změně přílohy I.
Článek 3
Normalizačním orgánům uvedeným v přílohách I a II, jakož i Komisi budou na vyžádání zaslány všechny návrhy norem.
Tyto orgány budou průběžně informovány dotyčným orgánem o opatřeních, která byla přijata na základě jejich případných připomínek k návrhům.
Článek 4
1. Členské státy přijmou všechna nezbytná opatření zajišťující, aby jejich normalizační orgány:
- sdělovaly informace v souladu s články 2 a 3,
- zveřejňovaly návrhy norem tak, aby své připomínky k nim mohly vyjádřit i strany usazené v jiných členských státech,
- umožňovaly ostatním orgánům uvedeným v příloze II zapojit se pasivně nebo aktivně (vysláním pozorovatele) do předpokládaných činností,
- neměly námitky proti tomu, aby se předmět normalizace obsažený v jejich pracovním programu projednával na evropské úrovni v souladu s pravidly stanovenými evropskými normalizačními orgány, a nevyvíjely žádnou činnost, která by mohla být na újmu rozhodnutí v tomto směru.
2. Členské státy se zejména zdrží uznání, schválení nebo použití národní normy přijaté v rozporu s články 2 a 3 a odstavcem 1 tohoto článku.
Článek 5
Zřizuje se stálý výbor složený ze zástupců jmenovaných členskými státy, kteří si mohou přizvat ke spolupráci odborníky nebo poradce; výboru předsedá zástupce Komise.
Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 6
1. Výbor se schází nejméně dvakrát ročně se zástupci normalizačních orgánů uvedených v přílohách I a II.
2. Komise předkládá výboru zprávu o zavádění a používání postupů uvedených v této směrnici a návrhy na odstranění existujících nebo pravděpodobných překážek obchodu.
3. Výbor se vyjádří ke sdělením a návrhům uvedeným v odstavci 2 a v této souvislosti může Komisi navrhovat zejména, aby
- požádala evropské normalizační orgány o vypracování evropské normy ve stanovené lhůtě,
- zajistila, aby dotyčné členské státy tam, kde to bude nezbytné k zamezení vzniku překážek obchodu, rozhodli nejprve mezi sebou o vhodných opatřeních,
- přijala všechna vhodná opatření,
- určila oblasti, v nichž je nezbytné provést harmonizaci, a popřípadě přijala odpovídající opatření k provedení harmonizace v daném odvětví.
4. Komise musí konzultovat s výborem:
a) před provedením jakékoli změny seznamů v přílohách I a II (čl. 2 odst. 1);
b) při vypracovávání pravidel pro jednotné vypracovávání zpráv, jakož i plánů a kritérií pro předkládání normalizačních programů (čl. 2 odst. 2);
c) při výběru konkrétního systému výměny informací podle této směrnice a při jakékoli jeho změně;
d) při ověřování fungování systému vytvořeného podle této směrnice;
e) o žádostech určených normalizačním orgánům podle odst. 3 první odrážky.
5. Komise může konzultovat s výborem každý jí předložený předběžný návrh technického předpisu.
6. Výboru může být na žádost jeho předsedy nebo na žádost členského státu předložena jakákoli otázka týkající se provádění této směrnice.
7. Jednání výboru a jemu předkládané informace jsou důvěrné.
Výbor a národní orgány však mohou za účelem získání odborného stanoviska a při dodržení nezbytných bezpečnostních opatření konzultovat fyzické nebo právnické osoby včetně osob ze soukromého sektoru.
Článek 7
1. Členské státy přijmou všechna vhodná opatření k zajištění toho, aby během přípravy evropské normy podle čl. 6 odst. 3 první odrážky nebo po jejím schválení nepřijímaly jejich normalizační orgány žádná opatření, která by mohla poškodit zamýšlenou harmonizaci, a zejména aby v dané oblasti nezveřejňovaly žádnou novou nebo revidovanou národní normu, která by nebyla plně v souladu s existující evropskou normou.
2. Odstavec 1 se nevztahuje na práce normalizačních orgánů prováděné na žádost orgánů veřejné moci s cílem vypracovat technické specifikace nebo normu pro určité výrobky za účelem přijetí technického předpisu pro tyto výrobky.
Členské státy v souladu s čl. 8 odst. 1 sdělí Komisi všechny žádosti uvedené v předchozím pododstavci jako návrhy technických předpisů a uvedou důvody pro jejich přijetí.
Článek 8
1. S výhradou článku 10, členské státy sdělí neprodleně Komisi každý návrh technického předpisu s výjimkou případu, kdy takový předpis pouze přejímá úplné znění mezinárodní nebo evropské normy a kdy postačí informace o dotyčné normě; členské státy současně Komisi sdělí důvody, pro které je nezbytné takový technický předpis přijmout, pokud již nebyly uvedeny v samotném návrhu.
Je-li to vhodné a nebylo-li tak již učiněno s předchozím sdělením, oznámí současně členské státy znění základních právních nebo správních předpisů, které jsou zásadně a přímo dotčeny, pokud je znalost těchto znění nezbytná pro posouzení účinků navrhovaného technického předpisu.
Členské státy musí v souladu s výše uvedenými podmínkami znovu sdělit návrh technického předpisu, provedou-li v něm změny, které zásadně změní oblast jeho působnosti, zkrátí původně předpokládanou dobu jeho zavedení, doplní specifikace nebo požadavky nebo zpřísní požadavky.
Zejména tam, kde se návrh snaží omezit uvedení chemické látky, přípravku nebo výrobku na trh nebo jejich používání z důvodu ochrany veřejného zdraví, ochranu spotřebitele a životního prostředí, předají členské státy rovněž buď přehled všech příslušných údajů o příslušné látce, přípravku nebo výrobku a o známých a dostupných náhražkách, nebo odkazy na ně, jsou-li takové údaje dostupné, a sdělí předpokládané účinky opatření na veřejné zdraví a ochranu spotřebitele a životního prostředí společně s analýzou rizik provedenou odpovídajícím způsobem v souladu s obecnými zásadami hodnocení rizik chemických látek uvedenými v čl. 10 odst. 4 nařízení (EHS) 793/93 [8] u existující látky nebo v čl. 3 odst. 2 směrnice 67/548/EHS [9] u látky nové.
Komise neprodleně oznámí ostatním členským státům návrh a všechny dokumenty, které jí byly předány.
Komise rovněž může tento návrh předložit výboru uvedenému v článku 5, a popřípadě výboru odpovědnému za danou oblast, aby se k němu vyjádřily.
U technických specifikací nebo jiných požadavků uvedených v čl. 1 odst. 9 druhém pododstavci třetí odrážce se podrobné připomínky nebo stanoviska Komise nebo členských států mohou týkat pouze toho hlediska opatření, které může bránit obchodu, nikoli jeho hlediska daňového nebo finančního.
2. Komise a členské státy mohou členskému státu, který předložil návrh technického předpisu, předat připomínky, které tento členský stát vezme v co největší míře v úvahu při následné přípravě technického předpisu.
3. Členské státy neprodleně sdělí konečné znění technického předpisu Komisi.
4. Informace poskytnuté podle tohoto článku nejsou považovány za důvěrné, pokud o to oznamující členský stát výslovně nepožádá.
Každá taková žádost musí být odůvodněna.
Byla-li přijata nezbytná ochranná opatření, mohou si výbor uvedený v článku 5 a národní správní orgány v podobných případech vyžádat znalecký posudek od fyzických nebo právnických osob činných v soukromém sektoru.
5. Jsou-li navrhované technické předpisy součástí opatření, jejichž sdělení Komisi ve stadiu návrhu vyžaduje jiný závazný akt Společenství, mohou členské státy provést sdělení v souladu s čl. 8 odst. 1 této směrnice podle tohoto jiného právního předpisu, pokud výslovně uvedou, že uvedené sdělení je rovněž sdělením pro účely této směrnice.
Nečinnost Komise ve věci návrhu technického předpisu podle této směrnice nemá vliv na žádné rozhodnutí, které by mohlo být přijato podle jiných právních předpisů Společenství.
Článek 9
1. Členské státy odloží přijetí návrhu technického předpisu o tři měsíce ode dne, kdy Komise obdrží sdělení podle čl. 8 odst. 1.
2. Členské státy odloží
- o čtyři měsíce přijetí návrhu technického předpisu, který má formu dobrovolné dohody ve smyslu čl. 1 odst. 9 druhé odrážky,
- aniž jsou dotčeny odstavce 3, 4 a 5, přijetí jakéhokoli jiného návrhu technického předpisu o šest měsíců
ode dne, kdy Komise obdrží sdělení podle čl. 8 odst. 1, zaujme-li Komise nebo jiný členský stát do tří měsíců od tohoto dne podrobné stanovisko, z něhož vyplývá, že předpokládané opatření může vytvořit překážky volného pohybu zboží na vnitřním trhu.
Dotyčný členský stát předloží Komisi zprávu o opatřeních, která na základě těchto podrobných stanovisek hodlá přijmout.
Komise se k těmto opatřením vyjádří.
3. Členské státy odloží přijetí návrhu technického předpisu o 12 měsíců ode dne, kdy Komise obdržela sdělení podle čl. 8 odst. 1, oznámí-li Komise do tří měsíců od tohoto data svůj záměr navrhnout nebo přijmout směrnici, nařízení nebo rozhodnutí v této věci v souladu s článkem 189 Smlouvy.
4. Členské státy odloží přijetí návrhu technického předpisu o 12 měsíců ode dne, kdy Komise obdržela sdělení podle čl. 8 odst. 1, oznámí-li Komise do tří měsíců od tohoto data své zjištění, že se návrh technického předpisu týká věci, která je v působnosti návrhu směrnice, nařízení nebo rozhodnutí předloženého Radě v souladu s článkem 189 Smlouvy.
5. Přijme-li Rada společný postoj podle odstavců 3 a 4 v období pozastavení prací, prodlouží se tato doba kromě výjimek uvedených v odstavci 6 na 18 měsíců.
6. Povinnosti uvedené v odstavcích 3, 4 a 5 zanikají,
- informuje-li Komise členské státy, že již nemá v úmyslu navrhnout nebo přijmout závazný právní předpis Společenství,
- informuje-li Komise členské státy, že svůj návrh nebo záměr vzala zpět,
- jakmile Komise nebo Rada přijala závazný právní předpis Společenství.
7. Odstavce 1 až 5 se nepoužijí, je-li členský stát z naléhavých důvodů způsobených vážnými a nepředvídatelnými okolnostmi, které souvisejí s ochranou veřejného zdraví nebo s bezpečností, s ochranou živočichů nebo rostlin, nucen ve velmi krátké lhůtě připravit technické předpisy tak, aby byly neprodleně vydány a provedeny, aniž by byly možné jakékoli konzultace.
Ve sdělení podle článku 8 odůvodní členský stát naléhavost příslušných opatření.
Komise se neprodleně k tomuto sdělení vyjádří.
V případech nesprávného použití tohoto postupu přijme Komise vhodná opatření.
Komise pravidelně informuje Evropský parlament.
Článek 10
1. Ustanovení článků 8 a 9 se nepoužijí pro právní a správní předpisy členských států nebo dobrovolné dohody, jimiž členské státy:
- plní závazné právní předpisy Společenství, které vedou k přijetí technických specifikací,
- plní závazky vyplývající z mezinárodních dohod, které vedou k přijetí společných technických specifikací ve Společenství,
- využívají ochranných doložek obsažených v závazných právních předpisech Společenství,
- používají čl. 8 odst. 1 směrnice Rady 92/59/EHS [10]
- se omezují pouze na výkon rozsudku Soudního dvora Evropských společenství,
- se omezují v souladu se žádostí Komise pouze na změnu technického předpisu uvedeného v čl. 1 odst. 9 této směrnice se záměrem odstranit překážky obchodu.
2. Článek 9 se nepoužije pro právní a správní předpisy zakazující výrobu, pokud nebrání volnému pohybu zboží.
3. Ustanovení čl. 9 odst. 3 až 6 se nepoužijí pro dobrovolné dohody uvedené v čl. 1 odst. 9 druhé odrážce.
4. Článek 9 se nepoužije pro technické specifikace nebo jiné požadavky uvedené v čl. 1 odst. 9 třetí odrážce.
Článek 11
Komise předloží každé dva roky Evropskému parlamentu, Radě a Hospodářskému a sociálnímu výboru zprávu o výsledcích dosažených při používání této směrnice.
Seznamy normalizačních prací svěřených evropským normalizačním orgánům podle této směrnice, jakož i statistické údaje o přijatých oznámeních, budou každoročně zveřejněny v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 12
Technický předpis přijatý členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jeho úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 13
1. Směrnice a rozhodnutí uvedené v příloze III části A se zrušují, aniž jsou dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení směrnic uvedených v příloze III části B.
2. Odkazy na zrušené směrnice a rozhodnutí se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze IV.
Článek 14
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníkuEvropských společenství.
Článek 15
Tato směrnice je určena členským státům.
kterou se mění směrnice 96/5/ES o obilných a ostatních příkrmech pro kojence a malé děti (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/398/EHS ze dne 3. května 1989 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se potravin určených pro zvláštní výživu [1], ve znění směrnice 96/84/ES [2], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedené směrnice,
po konzultaci s Vědeckým výborem pro potraviny, pokud jde o předpisy, které mohou mít vliv na veřejné zdraví,
vzhledem k tomu, že základní kritéria pro složení obilných příkrmů a příkrmech pro kojence a malé děti jsou uvedena v přílohách I a II směrnice Komise 96/5/ES [3];
vzhledem k tomu, že z důvodu zvláštního složení živin a chemických, fyzikálních a organoleptických vlastností sýra platí, že pokud byly výrobky vyráběné ze sýra a jiných složek vyrobeny tak, aby splňovaly požadavky na bílkoviny uvedené v příloze II směrnice 96/5/ES, mohly by mít příliš vysoký obsah tuku a byly by pro kojence a malé děti chuťově nepříjemné;
vzhledem k tomu, že by tedy měl být u těchto výrobků nově vymezen požadavek na bílkoviny;
vzhledem k tomu, že rozdílné stravovací návyky ve Společenství vedly k tomu, že jsou uváděny na trh omáčky používané jako příloha k pokrmu, které jsou organolepticky důležité, ale nejsou významné z hlediska svého přínosu k výživě; že by tedy tyto omáčky měly být vyňaty z požadavků na bílkoviny uvedených v příloze II;
vzhledem k tomu, že v přílohách směrnice 96/5/ES jsou stanovena nejvyšší množství některých látek přidávaných z výživových účelů; že článek 5 směrnice 96/5/ES stanoví, že v případě potřeby by měly být stanoveny maximální hodnoty jako doplněk hodnot již stanovených;
vzhledem k tomu, že by proto směrnice 96/5/ES měla být změněna;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potraviny,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Přílohy směrnice 96/5/ES se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. prosince 1998.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto právní a správní předpisy se použijí tak, aby
- umožnily nejpozději od 1. ledna 1999 obchodování s výrobky, které jsou v souladu s touto směrnicí,
- zakázaly od 1. ledna 2000 obchodování s výrobky, které nejsou v souladu s touto směrnicí.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 22. června 1998 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se strojních zařízení
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [1],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy [2],
(1) vzhledem k tomu, že směrnice Rady 89/392/EHS ze dne 14. června 1989 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se strojních zařízení [3] byla opakovaně a podstatně změněna; že z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti měla být uvedená směrnice kodifikována;
(2) vzhledem k tomu, že vnitřní trh je tvořen prostorem bez vnitřních hranic, v němž je zajištěn volný pohyb zboží, osob, služeb a kapitálu;
(3) vzhledem k tomu, že oblast strojních zařízení je velmi důležitou součástí strojírenského průmyslu a je jednou z hlavních průmyslových opor hospodářství Společenství;
(4) vzhledem k tomu, že sociální náklady vyvolané vysokým počtem úrazů přímo způsobených použitím strojních zařízení lze snížit návrhem bezpečné konstrukce strojních zařízení a řádnou instalací a údržbou;
(5) vzhledem k tomu, že členské státy jsou na svém území odpovědné za zajištění bezpečnosti a zdraví osob, a případně domácích zvířat a majetku, ale především pracovníků, před nebezpečím plynoucím z používání strojních zařízení;
(6) vzhledem k tomu, že systémy právních předpisů týkající se prevence úrazů se v členských státech značně liší; že příslušné závazné předpisy obvykle ve skutečnosti doplňované závaznými technickými specifikacemi a/nebo nezávaznými normami nemusí vést k rozdílným úrovním ochrany zdraví a bezpečnosti, přesto však vzhledem ke své odlišnosti vytvářejí překážky obchodu v rámci Společenství; že se navíc značně liší osvědčování shody a vnitrostátní certifikační systémy pro strojní zařízení;
(7) vzhledem k tomu, že existující vnitrostátní předpisy na ochranu zdraví a bezpečnost, které chrání před riziky způsobenými strojními zařízeními, musí být přizpůsobeny tak, aby se zajistil volný pohyb strojních zařízení na trhu bez snížení existující právní úrovně ochrany v členských státech; že ustanovení této směrnice týkající se návrhu a konstrukce strojních zařízení nezbytných pro bezpečnější pracovní prostředí jsou doplněna zvláštními ustanoveními týkajícími se prevence určitých rizik, kterým mohou být pracovníci při práci vystaveni, ale i ustanoveními založenými na organizaci péče o bezpečnost pracovníků v pracovním prostředí;
(8) vzhledem k tomu, že právní předpisy Společenství ve své současné formě odchylně od jednoho ze základních pravidel Společenství, jmenovitě pravidla volného pohybu zboží, stanoví, že překážky pohybu uvnitř Společenství vyplývající z rozdílů vnitrostátních právních předpisů týkajících se obchodu s výrobky musí být akceptovány, pokud lze dané předpisy uznat za nezbytné pro zabezpečení naléhavých požadavků;
(9) vzhledem k tomu, že body 65 a 68 Bílé knihy o dotvoření vnitřního trhu přijaté Evropskou radou v červnu 1985 zajišťují nový přístup k harmonizaci právních předpisů; že harmonizace právních předpisů tedy musí být v tomto případě omezena pouze na ty předpisy, které jsou nezbytné pro zabezpečení naléhavých a základních požadavků na ochranu zdraví a na bezpečnost vztahujících se na strojní zařízení; že tyto požadavky musí nahradit příslušné vnitrostátní právní předpisy, protože jsou základní;
(10) vzhledem k tomu, že udržování nebo zvyšování úrovně bezpečnosti dosažené v členských státech tvoří jeden ze základních cílů této směrnice a zásady bezpečnosti, jak je definována v základních požadavcích;
(11) vzhledem k tomu, že oblast působnosti této směrnice musí být založena na obecné definici výrazu "strojní zařízení", aby byl umožněn technický rozvoj výrobků; že vývoj komplexních funkčních celků a s nimi spojená rizika jsou stejné povahy a že jejich výslovné zahrnutí do této směrnice je tedy oprávněné;
(12) vzhledem k tomu, že je rovněž nutné zabývat se bezpečnostními součástmi, které se uvádějí na trh samostatně, a o jejichž bezpečné funkci vydává prohlášení výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství;
(13) vzhledem k tomu, že musí být možné vystavovat strojní zařízení, která nejsou v souladu s touto směrnicí, na obchodních veletrzích, výstavách apod.; že by však zúčastněné strany měly být náležitě informovány o tom, že tato strojní zařízení nejsou ve shodě s touto směrnicí a jako taková nemohou být odkoupena;
(14) vzhledem k tomu, že musí být zachovány základní požadavky na ochranu zdraví a bezpečnost, aby byla zajištěna bezpečnost strojních zařízení; že tyto požadavky musí být uplatňovány rozumně a s ohledem na stav techniky při výrobě a na technické a ekonomické požadavky;
(15) vzhledem k tomu, že uvedení strojního zařízení do provozu v souladu s touto směrnicí se může vztahovat pouze na takové použití strojního zařízení, jaké určil výrobce; že to nevylučuje určení jiných podmínek pro použití strojního zařízení, pokud tím nedojde ke změně strojního zařízení, která není specifikována v této směrnici;
(16) vzhledem k tomu, že je nezbytné nejen zajistit volný pohyb strojních zařízení opatřených označením CE a ES certifikátem shody a jejich uvádění do provozu, ale rovněž zajistit volný pohyb strojních zařízení, která nejsou opatřena označením CE, pokud mají být začleněna do jiného strojního zařízení nebo souboru s jinými strojními zařízeními k vytvoření komplexního funkčního celku;
(17) vzhledem k tomu, že tato směrnice definuje pouze obecné základní požadavky na ochranu zdraví a na bezpečnost doplněné řadou zvláštních požadavků pro určité kategorie strojních zařízení; že pro usnadnění prokazování shody výrobcům se základními požadavky a aby bylo možné ověřit shodu s těmito základními požadavky, je žádoucí mít na evropské úrovni harmonizované normy týkající se prevence rizik, která vyplývají z návrhu a konstrukce strojních zařízení, aby výrobky vyhovující těmto harmonizovaným normám bylo možno považovat za výrobky vyhovující základním požadavkům; že tyto normy harmonizované na evropské úrovni, jsou zpracovávány soukromoprávními subjekty a musí si zachovat charakter nezávazných znění; že pro tento účel jsou Evropský výbor pro normalizaci (CEN) a Evropský výbor pro normalizaci v elektrotechnice (CENELEC) uznány za subjekty oprávněné k přijímání harmonizovaných norem v souladu s obecnými řídicími zásadami pro spolupráci mezi Komisí a těmito dvěma subjekty, které byly podepsány dne 13. listopadu 1984; že ve smyslu této směrnice je harmonizovaná norma technickou specifikací (evropská norma nebo harmonizační dokument) přijatou jedním nebo oběma uvedenými subjekty na základě pověření Komise v souladu se směrnicí 83/189/EHS [4] a v souladu s výše uvedenými obecnými řídicími zásadami;
(18) vzhledem k tomu, že bylo shledáno nezbytným zlepšit rámec právních předpisů tak, aby se zajistila efektivní a odpovídající účast zaměstnavatelů i zaměstnanců na normalizačním procesu;
(19) vzhledem k tomu, že odpovědnost členských států za bezpečnost a ochranu zdraví, jakož i další hlediska, na která se vztahují základní požadavky na jejich území, musí být uznána v ochranné doložce, která stanovuje odpovídající postupy ochrany ve Společenství;
(20) vzhledem k tomu, že podle běžné praxe v členských státech jsou výrobci odpovědni za osvědčování shody svých strojních zařízení s příslušnými základními požadavky; že shoda s harmonizovanými normami vytváří předpoklad shody s příslušnými základními požadavky; že se ponechává na rozhodnutí výrobce, zda dá své výrobky přezkoušet a certifikovat třetí stranou;
(21) vzhledem k tomu, že pro určité druhy strojních zařízení s vyšší mírou rizik jsou žádoucí přísnější postupy certifikace; že po ES přezkoušení typu může výrobce vydat ES prohlášení o shodě, aniž by byl požadován přísnější systém např. záruka jakosti, ES ověřování nebo ES dozor;
(22) vzhledem k tomu, že je nezbytné, aby před vydáním ES prohlášení o shodě vypracoval výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství konstrukční a výrobní dokumentaci; že však není nutné, aby veškerá dokumentace byla trvale a fakticky na místě, avšak musí být k dispozici na vyžádání; že nemusí obsahovat detailní plány částí použitých při výrobě strojů, pokud však není jejich znalost nezbytná pro zjišťování shody se základními požadavky na bezpečnost;
(23) vzhledem k tomu, že Komise ve svém sdělení ze dne 15. června 1989 o globálním přístupu k certifikaci a zkoušení [5] navrhla, aby byla vypracována společná pravidla týkající se jednotného provedení označení shody CE; že Rada ve svém usnesení ze dne 21. prosince 1989 o globálním přístupu k posuzování shody [6] schválila jako řídicí zásadu přijetí shodného přístupu např. přístupu týkajícího se použití označení CE; že dva základní prvky nového přístupu, které musí být použity, jsou proto základními požadavky a postupy posuzování shody;
(24) vzhledem k tomu, že ti, kterým je určeno každé rozhodnutí přijaté v souladu s touto směrnicí, musí být informováni o důvodech takového rozhodnutí a o dostupných opravných prostředcích;
(25) vzhledem k tomu, že tato směrnice nesmí ovlivnit povinnosti členských států týkající se konečných termínů provedení a uplatňování směrnic uvedených v příloze VIII B,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I OBLAST PŮSOBNOSTI, UVÁDĚNÍ NA TRH A VOLNÝ POHYB ZBOŽÍ
Článek 1
1. Tato směrnice se vztahuje na strojní zařízení a stanoví základní požadavky na ochranu zdraví a na bezpečnost uvedené v příloze I.
Tato směrnice se rovněž vztahuje na bezpečnostní součásti uváděné na trh samostatně.
2. Pro účely této směrnice se rozumí:
a) "strojním zařízením":
- soubor sestavený z částí nebo součástí, z nichž alespoň jedna je pohyblivá, z příslušných pohonných jednotek, ovládacích a silových obvodů apod., vzájemně spojených za účelem přesně stanoveného použití, zejména zpracování, úpravy, přesunu nebo balení materiálu,
- soubor strojů, které jsou za účelem dosažení stejného výsledku uspořádány a ovládány tak, aby pracovaly jako integrovaný celek,
- vyměnitelné přídavné zařízení pozměňující funkci stroje, které se uvádí na trh za účelem připojení ke stroji nebo k řadě různých strojů nebo k traktoru samotnou obsluhou, přičemž toto zařízení není náhradní díl ani nástroj;
b) "bezpečnostními součástmi" součást za předpokladu, že nejde o vyměnitelné přídavné zařízení, kterou výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství uvádí na trh, aby při používání plnila bezpečnostní funkci a jejíž selhání nebo chybná funkce ohrožuje bezpečnost nebo zdraví ohrožených osob.
3. Tato směrnice se nevztahuje na:
- strojní zařízení, jejichž jediným zdrojem energie je přímo vynaložená lidská síla, pokud se nejedná o stroj pro zdvihání nebo spouštění břemen,
- strojní zařízení pro zdravotnické použití v přímém kontaktu s pacienty,
- zvláštní zařízení určená k použití na výstavištích a/nebo v zábavních parcích,
- parní kotle, nádrže a tlakové nádoby,
- strojní zařízení tvláště navrhované nebo uváděné do provozu pro jaderné účely, jejichž porucha může způsobit únik radioaktivity,
- radioaktivní zdroje tvořící část stroje,
- palné zbraně,
- skladovací nádrže a potrubí na benzín, motorovou naftu, hořlavé kapaliny a nebezpečné látky,
- dopravní prostředky, tj. vozidla a jejich přípojná vozidla, určené výhradně k přepravě osob letecky nebo po silničních, železničních nebo vodních cestách a rovněž dopravní prostředky, které jsou určeny k přepravě zboží letecky nebo po veřejných silničních, železničních nebo vodních cestách; vozidla používaná v těžebním průmyslu nejsou vyloučena,
- námořní plavidla a mobilní pobřežní jednotky společně s palubním vybavením těchto plavidel nebo jednotek,
- zařízení pro dopravu na laně, včetně pozemních lanovek, určená pro veřejnou nebo neveřejnou dopravu osob,
- zemědělské a lesnické traktory, které jsou definovány v čl. 1 odst. 1 směrnice 74/150/EHS [7],
- stroje zvláště konstruované a vyráběné pro vojenské nebo policejní účely,
- výtahy, jejichž klece se trvale pohybují mezi pevně stanovenými úrovněmi budov a staveb mezi vodítky, která jsou pevná a odklonění od vodorovné roviny v úhlu větším než 15º, určené k přepravě:
i) osob;
ii) osob a nákladů;
iii) pouze nákladů, pokud je klec přístupná, to znamená, že do ní lze bez obtíží vstoupit, a je opatřena ovládacím zařízením uvnitř klece nebo v dosahu osoby nacházející se uvnitř klece,
- prostředky pro přepravu osob používající vozidla s pohonem ozubnicí,
- důlní těžní zařízení,
- jevištní výtahy,
- stavební výtahy určené pro dopravu osob nebo osob a nákladů.
4. Jsou-li rizika u strojních zařízení nebo bezpečnostních součástí uvedená v této směrnici obsažena zcela nebo částečně ve zvláštních směrnicích Společenství, pak se tato směrnice od doby provedení zvláštních směrnic na tato strojní zařízení nebo bezpečnostní součásti a na tato rizika nepoužije nebo se od jejího uplatnění upustí.
5. Na strojní zařízení, jehož rizika jsou převážně elektrického původu, se vztahuje výhradně směrnice 73/23/EHS [8].
Článek 2
1. Členské státy přijmou všechna nezbytná opatření, aby strojní zařízení nebo bezpečnostní součásti, na něž se vztahuje tato směrnice, mohly být uváděny na trh a do provozu pouze tehdy, neohrozí-li zdraví a bezpečnost osob, případně domácích zvířat nebo majetku, jsou-li náležitě instalována a udržována a jsou-li používána k určeným účelům.
2. Tato směrnice se netýká oprávnění členských států, v souladu se Smlouvou, ukládat takové požadavky, jež mohou pokládat za nezbytné, aby osoby, zvláště pak dělníci, byly chráněny při používání těchto strojních zařízení nebo bezpečnostních součástí, za předpokladu, že to neznamená změnu strojního zařízení a bezpečnostní součásti způsobem neuvedeným v této směrnici.
3. Členské státy nesmějí na veletrzích, výstavách a při předvádění bránit předvádění strojních zařízení nebo bezpečnostních součástí, které nejsou ve shodě této směrnici za předpokladu, že viditelné označení zřetelně udává, že tato strojní zařízení nebo bezpečnostní součásti směrnici nevyhovují a že nejsou určeny k prodeji, dokud nebudou výrobcem nebo jeho zplnomocněným zástupcem usazeným ve Společenství uvedeny do shody s touto směrnicí.
V průběhu předvádění musí být přijata přiměřená bezpečnostní opatření pro zajištění bezpečnosti osob.
Článek 3
Strojní zařízení a bezpečnostní součásti, na které se vztahuje tato směrnice, musí splňovat základní požadavky týkající se ochrany zdraví a bezpečnosti uvedené v příloze I.
Článek 4
1. Členské státy nesmějí na svém území zakazovat, omezovat nebo bránit uvádění na trh a do provozu těch strojních zařízení nebo bezpečnostních součástí, které splňují ustanovení této směrnice.
2. Členské státy nesmějí zakazovat, omezovat nebo bránit uvádění na trh strojních zařízení, které jsou podle prohlášení výrobce nebo jeho zplnomocněného zástupce usazeného ve Společenství v souladu s přílohou II B, pokud jsou tato strojní zařízení určena do jiného strojního zařízení nebo sestavena spolu s jiným strojním zařízením tak, že vznikne strojní zařízení, na něž se tato směrnice vztahuje. To neplatí, jsou-li tato strojní zařízení schopna samostatné funkce.
"Vyměnitelné přídavné zařízení" ve smyslu třetí odrážky čl. 1 odst. 2 písm. a) musí být ve všech případech opatřeno označením CE a ES prohlášením o shodě podle přílohy II části A.
3. Členské státy nesmějí zakazovat, omezovat nebo bránit uvádění na trh bezpečnostních součástí definovaných v čl. 1 odst. 2, jsou-li výrobcem nebo jeho zplnomocněným zástupcem usazeným ve Společenství opatřeny ES prohlášením o shodě podle přílohy II části C.
Článek 5
1. Členské státy pokládají za vyhovující všem ustanovením této směrnice včetně postupů pro posuzování shody podle kapitoly II:
- strojní zařízení opatřená označením CE a ES prohlášením o shodě podle přílohy II části A,
- bezpečnostní součásti opatřené ES prohlášením o shodě podle přílohy II části C
Pokud nejsou k dispozici harmonizované normy, členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zúčastněné strany byly informovány o existujících vnitrostátních normách a technických specifikacích, které pokládají za důležité nebo užitečné pro správnou realizaci základních požadavků na ochranu zdraví a na bezpečnost, uvedených v příloze I.
2. Pokud se vnitrostátní norma přejímající harmonizovanou normu zveřejněnou v Úředním věstníku Evropských společenství vztahuje na jeden nebo na několik základních požadavků na bezpečnost, platí předpoklad, že strojní zařízení nebo bezpečnostní součásti vyrobené v souladu s touto normou splňují příslušné základní požadavky.
Členské státy zveřejní odkazy na vnitrostátní normy použité pro přejímání harmonizovaných norem.
3. Členské státy zajistí přijetí vhodných opatření, která umožní sociálním partnerům ovlivňovat na vnitrostátní úrovni proces přípravy a sledování harmonizovaných norem.
Článek 6
1. Pokud má členský stát nebo Komise za to, že harmonizované normy podle čl. 5 odst. 2 nesplňují zcela základní požadavky uvedené v článku 3, Komise nebo dotyčný členský stát předloží celou záležitost s udáním důvodu výboru zřízenému směrnicí 83/189/EHS. Výbor neprodleně zaujme stanovisko.
Na základě stanoviska výboru Komise uvědomí členské státy, zda je či není nutné stáhnout tyto normy ze zveřejnění podle čl. 5 odst. 2.
2. Zřizuje se stálý výbor složený ze zástupců jmenovaných členskými státy, kterému předsedá zástupce Komise.
Stálý výbor vypracuje svůj jednací řád.
Každá záležitost týkající se provádění a praktického použití této směrnice může být předložena stálému výboru v souladu s níže uvedeným postupem:
Zástupce Komise předloží stálému výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k tomuto návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci, případně hlasováním.
Stanovisko je uvedeno do zápisu; kromě toho má každý členský stát právo požádat, aby byl v tomto zápisu uveden jeho postoj.
Komise přihlíží co nejvíce ke stanovisku stálého výboru.
Sdělí výboru způsob, jakým vzala toto stanovisko na vědomí.
Článek 7
1. Shledá-li členský stát, že:
- strojní zařízení opatřené označením CE nebo
- bezpečnostní součásti opatřené ES prohlášením o shodě
užívané v souladu s jejich určeným účelem mohou ohrozit bezpečnost osob, případně domácích zvířat nebo majetku, přijme veškerá vhodná opatření pro stažení těchto strojních zařízení nebo bezpečnostních součástí z trhu nebo pro zákaz jejich uvádění na trh nebo do provozu či omezení jejich volného pohybu.
Členský stát neprodleně uvědomí Komisi o takovém opatření a uvede důvody svého rozhodnutí, zejména,zda je neshoda způsobena:
a) zanedbáním základních požadavků podle článku 3,
b) nesprávným použitím norem uvedených podle čl. 5 odst. 2,
c) nedostatky v samotných normách podle čl. 5 odst. 2.
2.
Komise co nejdříve zahájí konzultace se zúčastněnými stranami.
Jestliže Komise po těchto konzultacích zjistí, že opatření je oprávněné, neprodleně o tom uvědomí členský stát, který opatření přijal, a ostatní členské státy.
Jestliže Komise po těchto konzultacích zjistí, že opatření je neoprávněné, neprodleně o tom uvědomí členský stát, který opatření přijal, a výrobce nebo jeho zplnomocněného zástupce usazeného ve Společenství.
Pokud rozhodnutí podle odstavce 1 vyplývá z nedostatku v normách a trvá-li členský stát nadále na svém původním rozhodnutí, Komise neprodleně uvědomí výbor za účelem zahájení postupu podle čl. 6 odst.
3. Jestliže je:
- strojní zařízení, které nesplňuje požadavky, opatřeno označením CE,
- bezpečnostní součást, která nesplňuje požadavky, opatřena ES prohlášením o shodě,
přijme příslušný členský stát vhodná opatření proti tomu, kdo výrobek tímto označením opatřil nebo kdo vydal toto prohlášení, a uvědomí Komisi a ostatní členské státy.
4. Komise zajistí, aby byly členské státy stále informovány o průběhu a výsledcích tohoto postupu.
KAPITOLA II POSTUPY POSUZOVÁNÍ SHODY
Článek 8
1. K osvědčení shody strojních zařízení a bezpečnostních součástí s touto směrnicí musí výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství vypracovat pro všechna vyrobená strojní zařízení a bezpečnostní součásti ES prohlášení o shodě podle vzoru uvedeného v příloze II části A, případně části C.
Výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství kromě toho opatří stroj označením CE.
2. Před uvedením na trh výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství:
a) vypracuje dokumentaci podle přílohy V pro strojní zařízení, která nejsou uvedena v příloze IV;
b) předloží vzorek strojního zařízení k ES přezkoušení typu podle přílohy VI pro strojní zařízení, která jsou uvedena v příloze IV, která však nejsou vyrobena podle norem uvedených v čl. 5 odst. 2 nebo která jsou podle nich vyrobena pouze částečně nebo pro něž takové normy neexistují;
c) pro strojní zařízení uvedená v příloze IV a vyrobená v souladu s normami podle čl. 5 odst. 2:
- buď vypracuje dokumentaci podle přílohy VI a zašle ji oznámenému subjektu, který co nejdříve potvrdí její přijetí a uloží ji,
- nebo předloží dokumentaci podle přílohy VI oznámenému subjektu, který pouze ověří, zda byly normy podle čl. 5 odst. 2 správně použity, a vydá pro dokumentaci certifikát přiměřenosti,
- nebo předloží vzor strojního zařízení k ES přezkoušení typu podle přílohy VI.
3. Použije-li se první odrážka odst. 2 písm. c) tohoto článku, použijí se i ustanovení první věty odstavce 5 a 7 přílohy VI.
Použije-li se druhá odrážka odst. 2 písm. c) tohoto článku, použijí se i ustanovení odstavce 5, 6 a 7 přílohy VI.
4. Použije-li se odst. 2 písm. a) a první a druhá odrážka odst. 2 písm. c), je ES prohlášením o shodě výhradně potvrzena shoda se základními požadavky této směrnice.
Použije-li se odst. 2 písm. b) a třetí odrážka odst. 2 písm. c), je ES prohlášením o shodě potvrzena shoda se vzorkem, který byl podroben ES přezkoušení typu.
5. Bezpečnostní součásti se podrobí postupům certifikace použitelným pro strojní zařízení podle odstavců 2, 3 a 4.
Kromě toho během ES přezkoušení typu oznámený subjekt ověří vhodnost bezpečnostní součásti k plnění bezpečnostních funkcí stanovených výrobcem.
6. a) Pokud se na strojní zařízení vztahují jiné směrnice, které se týkají jiných hledisek a v nichž se rovněž stanoví připojení označení CE, pak toto označení vyjadřuje, že u daných strojních zařízení je předpoklad shody také s ustanoveními těchto jiných směrnic.
b) Pokud však jedna nebo několik takových směrnic výrobci dovoluje, aby v průběhu přechodného období zvolil, který režim použije, pak označení CE vyjadřuje shodu pouze se směrnicemi, které výrobce použil.
V tomto případě musí být v dokumentech, upozorněních nebo návodech vyžadovaných těmito směrnicemi, které jsou ke strojnímu zařízení přiloženy, uveden odkaz na tyto směrnice, jak byly zveřejněny v Úředním věstníku Evropských společenství.
7. Pokud výrobce ani jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství neplní povinnosti v odstavcích 1 až 6, jsou tyto povinnosti přeneseny na kohokoli, kdo uvádí na trh ve Společenství strojní zařízení nebo bezpečnostní součást.
Tytéž povinnosti platí pro každého, kdo sestavuje strojní zařízení nebo jeho části nebo bezpečnostní součásti různého původu nebo vyrábí strojní zařízení nebo bezpečnostní součásti pro svou vlastní potřebu.
8. Povinnosti uvedené v odstavci 7 se nevztahují na osoby, které ke stroji nebo k traktoru připojují vyměnitelné přídavné zařízení podle článku 1 za předpokladu, že jsou tyto části slučitelné a každá z těchto částí tvořících sestavený stroj je opatřena označením CE a ES prohlášením o shodě.
Článek 9
1. Členské státy oznámí Komisi a ostatním členským státům, které subjekty jmenovaly pro provádění postupů podle článku 8, s uvedením zvláštních úkolů, k jejichž provádění byly tyto subjekty jmenovány, a identifikačních čísel, která jim byla Komisí již dříve přidělena.
Komise zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství seznam oznámených subjektů, spolu s jejich čísly a úkoly, kterými byly pověřeny.
Komise zajistí, aby tento seznam byl aktualizován.
2. Členské státy musí při posuzování subjektů, které jsou oznámeny, uplatňovat kritéria stanovená v příloze VII.
Subjekty, které splňují kritéria pro posouzení stanovená v příslušných harmonizovaných normách, jsou považovány za subjekty, které tato kritéria splňují.
3. Členský stát, který takový subjekt jmenoval, toto oznámení odvolá, pokud zjistí, že tento subjekt již nesplňuje kritéria uvedená v příloze VII.
Neprodleně o tom uvědomí Komisi a ostatní členské státy.
KAPITOLA III OZNAČENÍ CE
Článek 10
1. Označení shody CE se skládá z iniciál "CE".
Vzor označení, který se má použít, je uveden v příloze III.
2. Strojní zařízení musí být zřetelně a viditelně opatřeno označením CE, a to v souladu s bodem 1.7.3 přílohy I.
3. Je zakázáno připojovat na strojní zařízení označení, která by mohla třetí osoby uvést v omyl, pokud jde o význam a tvar označení CE.
Jakékoliv jiné označení může být ke strojnímu zařízení připojeno za předpokladu, že tím nebude snížena viditelnost a čitelnost označení CE.
4. Aniž je dotčen článek 7:
a) pokud členský stát zjistí, že označení CE bylo připojeno neoprávněně, výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství uvede výrobek do shody s ustanoveními týkajícími se označení CE a ukončí porušování předpisů za podmínek určených tímto členským státem;
b) pokud neshoda trvá, členský stát přijme veškerá vhodná opatření, aby omezil nebo zakázal uvádění daného výrobku na trh nebo zajistil jeho stažení z trhu v souladu s postupy stanovenými v článku 7.
KAPITOLA IV ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 11
Každé rozhodnutí přijaté na základě této směrnice, které omezuje uvedení strojního zařízení nebo bezpečnostní součásti na trh nebo do provozu, musí být přesně odůvodněno.
Toto rozhodnutí musí být oznámeno při nejbližší příležitosti straně, které se týká, společně s informacemi o opravných prostředcích dostupných podle platných právních předpisů daného členského státu a o lhůtách, kterým tyto opravné prostředky podléhají.
Článek 12
Komise přijme nezbytná opatření, aby informace o všech příslušných rozhodnutích vztahujících se k plnění této směrnice byly dostupné.
Článek 13
1. Členské státy sdělí Komisi znění ustanovení vnitrostátních právních a správních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
2. Komise přezkoumá do 1. ledna 1994 postup normalizačních prací vztahujících se k této směrnici a navrhne příslušná opatření.
Článek 14
1. Směrnice uvedené v příloze VIII části A se tímto zrušují, aniž jsou dotčeny povinnosti členských států týkající se konečných termínů provedení a uplatňování směrnic uvedených v příloze VIII části B.
2. Odkazy na zrušené směrnice se považují za odkazy na tuto směrnici a použijí se v souladu s tabulkou uvedenou v příloze IX.
Článek 15
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 16
Tato směrnice je určena členským státům.
kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 74/151/EHS o některých konstrukčních částech a vlastnostech kolových zemědělských a lesnických traktorů (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 74/150/EHS ze dne 4. června 1974 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu kolových zemědělských a lesnických traktorů [1], naposledy pozměněnou směrnicí 97/54/ES Evropského parlamentu a Rady [2], a zejména na článek 13 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 74/151/EHS ze dne 4. března 1974 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se určitých konstrukčních částí a vlastností kolových zemědělských a lesnických traktorů [3], naposledy pozměněnou směrnicí 97/54/ES, a zejména na článek 4 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že se zřetelem k nabytým zkušenostem a technickému pokroku je nyní vhodné upravit požadavky na konstrukční části a vlastnosti uvedené v článku 2 směrnice 74/151/EHS;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování směrnic technickému pokroku zřízeného směrnicí 74/150/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Přílohy I až VI směrnice 74/151/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Od 1. května 1999 nesmějí členské státy
- odmítnout udělit ES schválení typu nebo vydat doklad uvedený v čl. 10 odst. 1 poslední odrážce směrnice 74/150/EHS nebo udělit vnitrostátní schválení typu pro typ traktoru, ani
- zakázat první uvedení traktoru do provozu,
pokud tento typ traktoru nebo tyto traktory splňují požadavky směrnice 74/151/EHS ve znění této směrnice.
2. Od 1. října 1999 členské státy
- nesmějí již vydat doklad uvedený v čl. 10 odst. 1 poslední odrážce směrnice 74/150/EHS pro typ traktoru, který nesplňuje požadavky směrnice 74/151/EHS ve znění této směrnice, a
- mohou odmítnout udělit vnitrostátního schválení typu pro typ traktoru, který nesplňuje požadavky směrnice 74/151/EHS ve znění této směrnice.
Článek 3
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. května 1999.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice nabývá účinnosti dvacátým dnem po vyhlášení
kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 75/321/EHS týkající se mechanismu řízení kolových zemědělských a lesnických traktorů (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 75/321/EHS ze dne 20. května 1975 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se mechanismu řízení kolových zemědělských a lesnických traktorů [1], naposledy pozměněnou směrnicí Rady 97/54/ES [2], a zejména na článek 4 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že je nyní potřebné považovat poruchu motoru za potenciální příčinu selhání zvláštního zařízení, což může způsobit zablokování řízení;
vzhledem k tomu, že v důsledku toho je potřebné změnit směrnici 75/321/EHS;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování technickému pokroku zřízeného směrnicí 74/150/EHS [3], naposledy pozměněnou směrnicí 97/54/ES,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
V příloze směrnice 75/321/EHS se první věta bodu 2.2.4.1.2 nahrazuje tímto:
"Jestliže má traktor mechanismus strojního řízení ve smyslu bodu 1.2.1.3 a má-li tento mechanismus plně hydraulický převod, musí být možné v případě poruchy zvláštního zařízení nebo motoru vykonat dva manévry stanovené v bodě 2.2.1.3 s použitím zvláštního doplňkového zařízení."
Článek 2
1. Od 1. května 1999 nesmějí členské státy
- odmítnout udělit ES schválení typu nebo vydat doklad uvedený v čl. 10 odst. 1 třetí odrážce směrnice 74/150/EHS nebo udělit vnitrostátní schválení typu pro typ traktoru, ani
- zakázat první uvedení traktorů do provozu,
pokud tento typ traktoru nebo tyto traktory splňují požadavky směrnice 75/321/EHS ve znění této směrnice.
2. Od 1. října 1999 členské státy
- nesmějí již vydat doklad uvedený v čl. 10 odst. 1 třetí odrážce směrnice 74/150/EHS pro typ traktoru, který nesplňuje požadavky směrnice 75/321/EHS ve znění této směrnice, a
- mohou odmítnout udělit vnitrostátní schválení typu pro typ traktoru, který nesplňuje požadavky směrnice 75/321/EHS ve znění této směrnice.
Článek 3
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. dubna 1999.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 74/346/EHS o zpětných zrcátkách kolových zemědělských a lesnických traktorů (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici 74/346/EHS ze dne 25. června 1974 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zpětných zrcátek kolových zemědělských a lesnických traktorů [1], naposledy pozměněnou směrnicí 97/54/ES Evropského parlamentu a Rady [2], a zejména na článek 4 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že na základě rostoucí rozmanitosti prací prováděných traktory by měla být věnována pozornost zpětným zrcátkům používaným ke sledování nářadí, která nejsou určena pro silniční použití;
vzhledem k tomu, že v zájmu zvýšení bezpečnosti by měly být podrobně stanoveny podmínky, za kterých řidič zpětná zrcátka seřizuje; že by proto směrnice 76/346/EHS měla být změněna;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování technickému pokroku zřízeného směrnicí Rady 74/150/EHS [3], naposledy pozměněnou směrnicí 97/54/ES,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha ke směrnici 74/346/EHS se mění takto:
1.
V bodě 1.1 se doplňuje nová věta, která zní: "U přídavných zrcátek a zpětných zrcátek, která jsou určena ke sledování nářadí při práci na polích, se nepožaduje bezpodmínečně schválení typu konstrukční části, musí však být umístěna v souladu s požadavky na montáž podle bodů 2.3.3 až 2.3.5."
2. V bodě 2.4.2 se první věta nahrazuje tímto:
"Řidič musí být schopen seřizovat vnější zpětné zrcátko, aniž by opustil jízdní polohu."
Článek 2
1. Od 1. května 1999 nesmějí členské státy
- odmítnout udělit EHS schválení typu nebo vydat doklad uvedený v čl. 10 odst. 1 třetí odrážce směrnice 74/150/EHS nebo udělit vnitrostátní schválení typu pro typ traktoru, ani
- zakázat první uvedení traktorů do provozu,
pokud tento typ traktoru nebo tyto traktory splňují požadavky směrnice 74/346/EHS ve znění této směrnice.
2. Od 1. října 1999 členské státy
- nesmějí již vydat doklad uvedený v čl. 10 odst. 1 třetí odrážce směrnice 74/150/EHS pro typ traktoru, který nesplňuje požadavky směrnice 74/346/EHS ve znění této směrnice, a
- mohou odmítnout udělit vnitrostátní schválení pro typ traktoru, který nesplňuje požadavky směrnice 74/346/EHS ve znění této směrnice.
Článek 3
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. dubna 1999.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 18. června 1998 o registraci osob na palubách osobních lodí provozujících dopravu do přístavů členských států Společenství nebo z nich
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 84 odst. 2 této Smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189c Smlouvy [3],
(1) vzhledem k tomu, že v rámci společné dopravní politiky musí být přijata další opatření k posílení bezpečnosti v námořní dopravě;
(2) vzhledem k tomu, že Společenství se vážně zabývá nehodami lodní dopravy, týkajícími se osobních lodí, jejichž výsledkem jsou značné ztráty na životech, zejména nehodami lodí Herald of Free Enterprise a Estonia; že osoby užívající v celém Společenství osobní lodě a rychlá osobní plavidla mají právo očekávat a být schopny se spoléhat na přiměřenou úroveň bezpečnosti a na přiměřený informační systém, který usnadní pátrání, záchranu a účinné vyrovnání se s následky každé možné nehody;
(3) vzhledem k tomu, že je nezbytné zajistit, aby počet cestujících na osobní lodi nepřekročil počet, pro který bylo lodi a jejímu bezpečnostnímu zařízení vydáno osvědčení; že společnosti musí být schopny informovat pátrací a záchranné služby o počtu osob postižených nehodou;
(4) vzhledem k tomu, že o cestujících a posádce musí být shromážděny informace v zájmu usnadnění pátrání, záchrany a účinného vyrovnání se s následky nehody, tj. identifikace daných osob, poskytnutí jasnějších informací o souvisejících právních otázkách a přispění k vhodnější lékařské péči o zachráněné osoby; že tyto informace mají zabránit zbytečným obavám se strany příbuzných a ostatních dočených osob ve vztahu k osobám na osobní lodi postiženým nehodou ve vodách, které jsou v územní působnosti členských států podle Mezinárodní úmluvy o pátrání a záchraně na moři (dále jen "úmluva SAR");
(5) vzhledem k tomu, že cestující mají být z tohoto důvodu spočítáni a registrováni před odjezdem každé lodi;
(6) vzhledem k tomu, že kapitola III Mezinárodní úmluvy o bezpečnosti života na moři (dále jen "úmluva SOLAS") od 1. července 1997 a dále od 1. ledna 1999 stanoví spočítání a registraci všech osob na všech osobních lodích plujících v mezinárodních vodách, přičemž povoluje státním správám osvobodit osobní lodě plující v chráněných vodách od těchto požadavků a od požadavků registrace, pokud pravidelné cesty těchto lodí prakticky neumožňují vypracovávat tyto záznamy; že výše uvedená kapitola úmluvy SOLAS se nevztahuje na domácí cesty a ponechává důležitá hlediska výkladu na vůli jednotlivých členských států;
(7) vzhledem k tomu, že tato směrnice je v souladu s právem členských států zavést pro osobní lodě plující do jejích přístavů nebo z nich vyplouvajících povinnost plnit určité požadavky, které jsou přísnější než ty, které jsou stanoveny v úmluvě SOLAS;
(8) vzhledem k tomu, že zejména z hlediska rozsahu trhu mezinárodní námořní přepravy osob je akce na úrovni Společenství nejúčinnějším způsobem zavedení společné minimální úrovně bezpečnosti pro lodě v celém Společenství;
(9) vzhledem k tomu, že s ohledem na zásadu proporcionality je směrnice Rady přiměřeným právním nástrojem, protože poskytuje členským státům rámec pro jednotné a povinné uplatnění bezpečnostních norem, přičemž ponechává každém členskému státu právo rozhodnout, které prováděcí nástroje jsou pro vnitřní systém nejvhodnější;
(10) vzhledem k tomu, že členský stát může zajistit soulad s bezpečnostními pravidly použitelnými ze strany osobních lodí plujících pod jejich vlajkou a ze strany společností tyto lodě provozující; že tato pravidla se nemají vztahovat na lodě provozující dopravu mezi přístavy ve třetích zemích; že na tyto cesty se vztahují ustanovení úmluvy SOLAS;
(11) vzhledem k tomu, že jedinou cestou pro členské státy, jak zajistit bezpečné a účinné vyrovnání se s následky nehod osobních lodí bez ohledu na stát vlajky, které plují nebo si přejí plout z jejich přístavů, je požadovat účinné dodržování příslušných pravidel jako podmínek vyplouvání z jejich přístavů; že udělování výjimek z těchto pravidel nemůže být ponecháno výlučně na státu vlajky, protože jenom stát přístavu může určovat požadavky pro nejlépe možné pátrací a záchranné činnosti pro osobní lodě plující do přístavu nebo z něj;
(12) vzhledem k tomu, že za účelem harmonizace ochrany bezpečnosti a předcházení narušení hospodářské soutěže by členské státy neměly z jiných důvodů než uvedených v této směrnici udělovat odchylky od příslušných ustanovení úmluvy SOLAS o "informacích o cestujících" pro cesty, které v přístavech Společenství začínají nebo končí;
(13) vzhledem k tomu, že z důvodů praktičnosti a předcházení narušení hospodářské soutěže by měl být zaveden jednotný přístup k určování cest, kde bude registrace všech cestujících na lodi povinná; že hranice 20 mil je výsledkem zohlednění obecných zásad a specifických problémových záležitostí, na kterých se shodují všechny členské státy;
(14) vzhledem k tomu, že ze zvláštních provozních důvodů by mohlo být sčítání osob na osobních lodí plavících se přes Messinskou úžinu po určitou časově omezenou dobu prováděno jednodušším způsobem než sčítáním jednotlivců; že členské státy mají využívat možnosti udělovat některé výjimky z povinnosti sdělovat na pobřeží počet osob v případech osobních lodí provozujících liniovou dopravu trvající krátkou dobu a vykonávanou výlučně v chráněných mořských oblastech, které představují menší nebezpečí, a tyto lodě mají proto mít možnost získat výjimku; že za určitých zvláštních okolností může být pro lodní společnosti neproveditelné registrovat osoby na lodi, a proto by měla být odchylka od povinnosti registrace povolena za zvláštních okolností a přesně stanovených podmínek;
(15) vzhledem k tomu, že shromažďování a zpracovávání údajů o jednotlivcích uvedených jménem má být prováděno v souladu se zásadami ochrany údajů stanovenými směrnicí 95/46/ES [4]; že zejména jednotlivci mají být v době shromažďování údajů plně informováni o účelech, pro které jsou údaje požadovány, a údaje mají být uchovány pouze po krátkou dobu, která v žádném případě nemá být delší, než je nezbytně nutné pro účely této směrnice;
(16) vzhledem k tomu, že je nezbytné, aby při účinném uplatňování této směrnice spolupracoval s Komisí výbor složený ze zástupců členských států; že tento úkol může vykonávat výbor zřízený článkem 12 směrnice 93/75/EHS [5];
(17) vzhledem k tomu, že některá ustanovení této směrnice mohou být tímto výborem měněna v zájmu promítnutí budoucích změn úmluvy SOLAS, jakmile vstoupí v platnost,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Účelem této směrnice je zvýšit bezpečnost a možnosti záchrany cestujících a posádky na palubách osobních lodí provozujících dopravu do přístavů členských států Společenství nebo z nich a zajistit, aby pátrání, záchrana a vyrovnání se s následky každé možné nehody mohly být provedeny účinněji.
Článek 2
Pro účely této směrnice se:
- "osobami" rozumí všichni lidé na palubě lodi bez ohledu na věk,
- "osobní lodí" rozumí námořní loď nebo námořní rychlé plavidlo, které přepravuje více než 12 cestujících,
- "rychlým plavidlem" rozumí rychlé plavidlo podle definice v pravidlu 1 kapitoly X úmluvy SOLAS z roku 1974, ve znění platném ke dni přijetí této směrnice,
- "společností" vlastník lodě nebo jakýkoli jiný subjekt nebo osoba, jako je správce nebo nájemce lodě, který převzal odpovědnost za provoz lodě od vlastníka lodě,
- "předpisem ISM" rozumí Mezinárodní předpis pro bezpečné řízení provozu lodí a pro zabránění znečišťování, přijatý Mezinárodní námořní organizací (IMO) na základě rezoluce jejího shromáždění A.741(18) ze dne 4. listopadu 1993,
- "registrátorem cestujících" rozumí odpovědná osoba jmenovaná na břehu a určená společností k plnění závazků předpisu ISM, nebo osoba jmenovaná na břehu a určená společností ke shromažďování údajů osobách, které se nalodí na palubu lodi společnosti;
- "určeným orgánem" rozumí příslušný orgán členského státu, který je příslušný pro pátrání a záchranu nebo který se účastní při vyrovnání se s následky nehody,
- "mílí" rozumí 1852 metrů,
- "chráněnou mořskou oblastí" rozumí mořská oblast chráněná před vlivy otevřeného moře, kdy loď není nikdy vzdálená více než šest mil od místa chráněného úkrytu, kam mohou být trosečníci dopraveni a kde je zajištěna blízkost pátracích a záchranných zařízení,
- "liniovou dopravou" rozumí série plaveb lodí provozovaných tak, aby sloužily dopravě mezi dvěma nebo více stejnými přístavy buď
a) podle zveřejněného jízdního řádu, nebo
b) s plavbami tak pravidelnými nebo tak četnými, že tvoří zřejmou systematickou řadu,
- "třetí zemí" rozumí každá země, která není členským státem.
Článek 3
Tato směrnice se vztahuje na osobní lodě s výjimkou
- válečných lodí a lodí pro přepravu vojska a
- rekreačních plavidel, pokud jsou nebo budou vybaveny posádkou a přepravují více než dvanáct cestujících za obchodním účelem.
Článek 4
1. Všechny osoby na palubě jakékoli osobní lodi, která vyplouvá z přístavu nacházejícího se v některém členském státě, jsou spočítány před vyplutím.
2. Před vyplutím osobní lodě je počet osob na lodi sdělen veliteli osobní lodi a registrátoru cestujících společnosti nebo systému společnosti zřízenému na břehu, který plní stejnou funkci.
Článek 5
1. Pro každou osobní loď vyplouvající z přístavu nacházejícího se v některém členském státě s cílem podniknout cestu delší než dvacet mil od místa vyplutí se zaznamenávají tyto informace:
- příjmení osob na palubě lodi,
- křestní jména nebo počáteční písmena křestních jmen osob na palubě lodi,
- pohlaví osob na palubě lodi,
- věková kategorie (dospělý, dítě nebo kojenec), ke které každá osoba patří, nebo věk nebo rok narození,
- požádá-li o to cestující, také informace o zvláštní péči nebo pomoci v nouzových situacích.
2. Tyto informace jsou shromažďovány před vyplutím a nejpozději 30 minut po vyplutí lodi sděleny registrátoru cestujících společnosti nebo systému společnosti zřízenému na břehu, který plní stejnou funkci.
Článek 6
1. U každé osobní lodi plující pod vlajkou některého členského státu vyplouvající z přístavu nacházejícího se mimo Společenství a směřující do přístavu nacházejícího se ve Společenství požaduje tento členský stát, aby společnost zabezpečila získání informací uvedených v čl. 4 odst. 1 a čl. 5 odst. 1, jak je stanoveno v čl. 4 odst. 2 a čl. 5 odst. 2.
2. U každé osobní lodi plující pod vlajkou třetí země vyplouvající z přístavu nacházejícího se mimo Společenství a směřující do přístavu nacházejícího se ve Společenství může každý členský stát požadovat, aby společnost zabezpečila shromažďování a uchovávání informací uvedených v čl. 4 odst. 1 a čl. 5 odst. 1 tak, aby byly dostupné určenému orgánu v případě potřeby pro účely pátrání a záchrany a vyrovnání se s následky nehody.
3. Pokud podle použitelného ustanovení úmluvy SOLAS členský stát udělí výjimku nebo odchylku ve vztahu k informacím o cestujících na palubě lodi plující pod jeho vlajkou a přijíždějící z přístavu nacházejícího se mimo Společenství do přístavu nacházejícího se ve Společenství, musí přitom dodržet podmínky stanovené pro výjimky nebo odchylky v této směrnici.
Článek 7
Před vyplutím osobní lodě z přístavu nacházejícího se v členském státě zajistí velitel této lodě, aby počet osob na lodi nepřekročil povolený počet osob pro přepravu.
Článek 8
V případech, kdy to požadují články 4 a 5, každá společnost odpovědná za provozování osobní lodě:
- zavede systém registrace informací o cestujících.
Systém musí splňovat kritéria stanovená v článku 11,
- jmenuje registrátora cestujících odpovídajícího za uchovávání a předávání těchto informací při mimořádných událostech nebo při vyrovnávání se s následky nehody.
Společnost zajišťuje, aby při mimořádných událostech nebo při vyrovnávání se s následky nehody byly informace požadované podle této směrnice pro účely pátrání a záchrany kdykoliv pohotově dostupné pro předání určenému orgánu.
Osobní údaje shromážděné v souladu s článkem 5 nesmějí být uchovávány déle, než je pro účely této směrnice nezbytné.
Společnost zajišťuje, aby informace o osobách, které vyjádřily potřebu zvláštní péče nebo pomoci v mimořádných událostech, byly řádně zaznamenány a sděleny veliteli osobní lodě před jejím vyplutím.
Článek 9
1. U osobní lodě vyplouvající z přístavu členského státu může tento stát snížit hranici 20 mil stanovenou v článku 5.
Každé rozhodnutí o snížení hranice pro cesty mezi dvěma přístavy v různých členských státech musí být učiněno společně těmito členskými státy.
4 odst. 1 může Italská republika pro liniovou dopravu přes Messinskou úžinu přijmout opatření pro výpočet maximálního počtu osob povoleného pro přepravu na osobní lodi přepravující jízdní soupravy a silniční vozidla na základě maximálního počtu cestujících oprávněných k přepravě jízdními soupravami a ostatními vozidly na lodi, nelze-li tyto osoby nelze z provozních důvodů spočítat jednotlivě.
Použití tohoto opatření je omezeno na dobu čtyř roků.
O případném prodloužení se rozhodne v souladu s odstavcem 3 na základě získaných zkušeností.
b) U osobní lodě vyplouvající z přístavu některého členského státu může tento stát osobní loď, provozující výlučně v chráněných mořských oblastech liniovou dopravu trvající méně než jednu hodinu mezi přístavy, kde loď zastavuje, osvobodit od povinnosti stanovené v čl. 4 odst. 2 sdělovat počet osob na lodi registrátoru cestujících společnosti nebo systému společnosti zřízenému na břehu, který plní stejnou funkci.
c) U osobní lodě plující výlučně v chráněných mořských oblastech a mezi dvěma přístavy nebo ze stejného přístavu bez mezipřistání může členský stát tuto loď osvobodit od povinností stanovených v článku 5.
3. Za okolností stanovených v odstavci 2 platí tento postup:
a) členský stát bez odkladu informuje Komisi o svém rozhodnutí udělit výjimku nebo odchylku od příslušných ustanovení článků 4 a 5, přičemž rozhodnutí řádně odůvodní;
b) posoudí-li Komise toto rozhodnutí do šesti měsíců od oznámení jako neodůvodněné nebo mající možné nepříznivé důsledky pro hospodářskou soutěž, může postupem podle článku 13 požádat členský stát o změnu nebo o odvolání jeho rozhodnutí.
4. U liniové dopravy v oblasti s roční pravděpodobností méně než 10 %, že významná výška vln přesáhne dva metry a
- nepřesahuje-li cesta přibližně 30 mil od místa vyplutí nebo
- je-li prvotním účelem dopravy zajistit pravidelné obvyklé spojení do odlehlých společenství,
může členský stát u osobních lodí provozujících domácí cesty a vyplouvajících z jeho přístavu nebo dva členské státy, mezi jejichž přístavy jsou osobní lodě provozovány, požádat Komisi, aby zcela nebo částečně upustila od požadavku zaznamenávat informace stanovené v čl. 5 odst. 1, považují-li uvedené členské státy za neproveditelné, aby společnosti tyto informace zaznamenávaly.
Za tímto účelem musí být poskytnut důkaz neproveditelnosti.
Navíc musí být prokázáno, že v oblasti, kde jsou tyto lodě provozovány, je z pobřeží poskytováno navigační vedení a spolehlivé meteorologické předpovědi a jsou k dispozici přiměřená a uspokojivá pátrací a záchranná zařízení.
Odchylky udělené podle tohoto odstavce nesmějí mít nepříznivé účinky na hospodářskou soutěž.
Rozhodnutí se přijímá postupem podle článku 13.
5. Podle ustanovení této směrnice nesmí členský stát udělit výjimky nebo odchylky pro žádnou osobní loď plující z jeho přístavů a pod vlajkou třetí země, která je smluvní stranou úmluvy SOLAS a která podle příslušných ustanovení SOLAS nesouhlasí s uplatněním těchto výjimek.
Článek 10
Registrační systémy zřízené v souladu s článkem 8 musí být schváleny členskými státy.
Členské státy provádějí alespoň namátkové kontroly řádné činnosti registračních systémů zřízených na jejich území podle této směrnice.
Každý členský stát určí orgán, kterému společnosti uvedené v článku 8 sdělí informace požadované touto směrnicí.
Článek 11
1. Pro účely této směrnice musí registrační systém splňovat tato funkční kritéria:
i) čitelnost:
požadované údaje musí mít snadno čitelnou formu,
ii) dostupnost:
z požadovaných údajů musí být určeným orgánům snadno dostupné ty informace, které jsou v systému obsaženy jako významné,
iii) usnadnění:
systém musí být vytvořen takovým způsobem, aby pro cestující nastupující na plavidlo a/nebo vystupující z plavidla nepředstavoval nepatřičné zdržování,
iv) bezpečnost:
údaje musí být vhodně chráněny proti náhodnému nebo nezákonnému zničení nebo ztrátě, neoprávněné změně, prozrazení nebo neoprávněnému přístupu k nim.
2. Je třeba se vyhnout velkému počtu systémů na stejných nebo podobných trasách.
Článek 12
Tato směrnice může být změněna postupem podle článku 13, aniž jsou tím dotčeny postupy pro změnu úmluvy SOLAS, jejichž cílem je zajistit uplatnění návazných změn úmluvy SOLAS vztahujících se k registračnímu systému, které vstoupí v platnost po přijetí této směrnice, pokud jde o změny prováděné pro účely této směrnice bez rozšiřování její oblasti působnosti.
Článek 13
Komise spolupracuje s výborem zřízeným čl. 12 odst.
1 směrnice 97/75/EHS. Výbor jedná postupem stanoveným v odstavcích 2 a 3 uvedeného článku.
Článek 14
Členské státy stanoví systém sankcí za porušení vnitrostátních předpisů přijatých na základě této směrnice a přijmou veškerá opatření nezbytná k zajištění, aby tyto sankce byly uplatňovány.
Takto stanovené sankce musí být účinné, úměrné a odrazující.
Článek 15
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. ledna 1999. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 5 se použije nejpozději od 1. ledna 2000.
2. Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
3. Členské státy sdělí Komisi znění všech vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Komise o nich uvědomí ostatní členské státy
Článek 16
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
kterou se mění směrnice Rady 95/21/ES o uplatňování mezinárodních norem pro bezpečnost lodí, zabránění znečištění a životní a pracovní podmínky na lodích, které využívají přístavy Společenství a plují ve výsostných vodách členských států (státní přístavní inspekce) (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 95/21/ES ze dne 19. června 1995 o uplatňování mezinárodních norem pro bezpečnost lodí, zabránění znečištění a životní a pracovní podmínky na lodích, které využívají přístavy Společenství a plují ve výsostných vodách členských států (státní přístavní inspekce) [1], ve znění směrnice 98/25/ES [2], a zejména na článek 19 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že je nezbytné přihlédnout ke změnám úmluv, protokolů, předpisů a rezolucí Mezinárodní námořní organizace (IMO), které vstoupily v platnost, a na vývoj a úvahy v rámci Pařížského memoranda o porozumění;
vzhledem k tomu, že od přijetí směrnice 95/21/ES je vyvíjena další snaha o vypracování dokonalejšího systému zaměřování; že systém cílových kritérií vypracovaný v rámci Pařížského memoranda o porozumění by měl být začleněn do uvedené směrnice;
vzhledem k tomu, že seznam osvědčení a dokumentů uvedený v příloze II směrnice 95/21/ES by měl být upraven tak, aby vzal v úvahu změny mezinárodních právních předpisů, které vstoupily v platnost;
vzhledem k tomu, že seznam "zřejmých důvodů" pro podrobnou inspekci uvedený v příloze III zmíněné směrnice by měl být změněn ve smyslu úplnějšího seznamu obsaženého v rezoluci IMO A.787(19);
vzhledem k tomu, že příloha IV zmíněné směrnice, postupy pro inspekci lodí a pokyny, které mají být inspektorem dodržovány, jsou popsány v rezolucích IMO A.466(XII) v platném znění, A.542(13), MEPC.26(23) a A.742(18); že zmíněná příloha IV by měla být změněna s ohledem na zrušení těchto rezolucí rezolucí IMO A.787(19); že postupy popsané v rezoluci A.787(19) jsou začleněny do přílohy I "Postupy státní přístavní inspekce" Pařížského memoranda o porozumění;
vzhledem k tomu, že k rozhodnutí, zda by loď měla být zadržena, má inspektor používat kritéria stanovená v příloze VI zmíněné směrnice; že by však nebylo vhodné zadržovat plavidlo na základě náhodně způsobeného poškození, pokud jsou dodrženy určité podmínky;
vzhledem k tomu, že zmíněná příloha VI by měla být rovněž změněna s ohledem na ustanovení zahrnutá do rezoluce IMO A.787(19), zejména pokud jde o oblasti spadající do působnosti Mezinárodní úmluvy o normách výcviku, kvalifikace a strážní služby námořníků (STCW) z roku 1978;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 12 směrnice Rady 93/75/EHS [3] naposledy pozměněné směrnicí Komise 97/34/ES [4],
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 95/21/ES se mění takto:
1. V článku 5 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Při výběru lodě pro inspekci dává příslušný orgán přednost lodím uvedeným v příloze I části I. Při určování pořadí pro inspekci ostatních lodí uvedených v příloze I užívá příslušný orgán celková cílová kritéria uvedená v příloze I části II."
2. Přílohy I, II, III, IV a VI se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. září 1998.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici, nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 6. července 1998 o právní ochraně biotechnologických vynálezů
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem uvedeným v článku 189b Smlouvy [3],
(1) vzhledem k tomu, že biotechnologie a genetické inženýrství hrají stále důležitější úlohu v mnoha odvětvích průmyslu a že ochrana biotechnologických vynálezů bude mít jistě zásadní význam pro průmyslový rozvoj ve Společenství;
(2) vzhledem k tomu, že nezbytné investice do výzkumu a vývoje, zejména v oblasti genetického inženýrství, jsou zvláště vysoké a zvláště riskantní a že možnost návratnosti těchto investic lze účinně zaručit jen prostřednictvím odpovídající právní ochrany;
(3) vzhledem k tomu, že účinná a harmonizovaná ochrana ve všech členských státech je pro udržení a podporu investic do oblasti biotechnologie nezbytná;
(4) vzhledem k tomu, že poté, co Evropský parlament zamítl společné znění směrnice Evropského parlamentu a Rady o právní ochraně biotechnologických vynálezů [4] schválené dohodovacím výborem, zjistil Evropský parlament a Rada, že právní ochrana biotechnologických vynálezů vyžaduje objasnění;
(5) vzhledem k tomu, že právní ochrana biotechnologických vynálezů podle právních předpisů a praxe členských států je rozdílná; že tyto rozdíly by mohly tvořit překážky obchodu i vytváření a náležitého fungování vnitřního trhu;
(6) vzhledem k tomu, že tyto rozdíly v právní ochraně by se mohly zvětšovat s tím, jak by členské státy přijímaly nové a odlišné právní předpisy a zaváděly novou správní praxi nebo jak by se odlišně vyvíjela vnitrostátní judikatura, která tyto předpisy vykládá;
(7) vzhledem k tomu, že nekoordinovaný vývoj vnitrostátních právních předpisů o právní ochraně biotechnologických vynálezů ve Společenství by mohl vést k vytvoření nových překážek obchodu na úkor průmyslového rozvoje těchto vynálezů a na úkor hladkého fungování vnitřního trhu;
(8) vzhledem k tomu, že právní ochrana biotechnologických vynálezů nevyžaduje vytvoření samostatného práva, které by nahradilo předpisy vnitrostátních právních předpisů o patentech; že vnitrostátní právní předpisy o patentech zůstávají nezbytnou základnou pro právní ochranu biotechnologických vynálezů; musí však být v určitých ohledech přizpůsobeny nebo doplněny, aby plně braly v úvahu vývoj technologií obsahujících biologický materiál, který rovněž splňuje podmínky patentovatelnosti;
(9) vzhledem k tomu, že v určitých případech, pokud jde o vyloučení odrůd rostlin, plemen zvířat a převážně biologických způsobů pro pěstování rostlin a chov zvířat z patentovatelnosti, vedly určité pojmy ve vnitrostátních právních předpisech opírající se o mezinárodní smlouvy o patentech a odrůdách rostlin k nejistotě ohledně ochrany biotechnologických a některých mikrobiologických vynálezů; že je v zájmu objasnění této nejistoty nezbytná harmonizace;
(10) vzhledem k potenciálu rozvoje biotechnologie pro životní prostředí a zejména k užitečnosti této technologie pro rozvoj kultivačních metod, které by méně znečišťovaly a byly by hospodárnější při užívání půdy; že na podporu výzkumu těchto postupů a jejich využívání by měl sloužit i patentový systém;
(11) vzhledem k významu rozvoje biotechnologie pro rozvojové země, a to jak v oblasti zdraví a boje proti největším epidemiím a endemickým chorobám, tak i v boji proti hladu ve světě; že k podpoře výzkumu v těchto oblastech by měl být užíván i patentový systém; že by se měly podporovat mezinárodní postupy šíření těchto technologií ve třetím světě ve prospěch dotyčného obyvatelstva;
(12) vzhledem k tomu, že vstoupila v platnost dohoda o obchodních aspektech práv k duševnímu vlastnictví (TRIPs) [5] podepsaná Evropským společenstvím a jeho členskými státy, která stanoví, že by měla být zaručena patentová ochrana pro výrobky a postupy ve všech oblastech technologií;
(13) vzhledem k tomu, že právní rámec ochrany biotechnologických vynálezů ve Společenství může být omezen na stanovení určitých zásad pro patentovatelnost biologického materiálu jako takového, přičemž tyto zásady by měly zejména určit rozdíly mezi vynálezy a objevy s ohledem na patentovatelnost některých prvků lidského původu, na vymezení rozsahu ochrany vyplývající z patentu na biotechnologický vynález, na právo využívat ukládací systém spolu s písemnými popisy a konečně na možnost získat nevýlučnou nucenou licenci v souvislosti se vzájemnou závislostí mezi odrůdami rostlin a vynálezy;
(14) vzhledem k tomu, že patent na vynález neopravňuje majitele k využívání tohoto vynálezu, nýbrž jej pouze opravňuje zakázat třetím osobám, aby jej využívaly pro průmyslové a obchodní účely; že v důsledku toho hmotné patentové právo nemůže sloužit k tomu, aby nahrazovalo nebo činilo nadbytečným vnitrostátní, evropské nebo mezinárodní právo, které může ukládat omezení a zákazy nebo které se týká kontroly výzkumu a využití nebo uvádění na trh jeho výsledků, zejména z hlediska požadavků na veřejné zdraví, bezpečnost, ochranu zvířat, zachování genetické různorodosti a zachovávání určitých etických norem;
(15) vzhledem k tomu, že ve vnitrostátním ani v evropském patentovém právu (Mnichovská úmluva) neexistuje žádný zákaz nebo výjimka bránící ze zásady patentovatelnosti biologického předmětu;
(16) vzhledem k tomu, že patentové právo musí být uplatňováno tak, aby byly dodržovány základní zásady zachování důstojnosti a nedotknutelnosti osoby; že je důležité prosazovat zásadu, že lidské tělo v jakémkoli stadiu vzniku či vývoje včetně zárodečných buněk ani pouhý objev některého z jeho prvků nebo jeho produktů včetně sekvence nebo dílčí sekvence lidského genu, nelze patentovat; že tyto zásady jsou v souladu s kritérii patentovatelnosti vlastními patentovém právu, podle nichž pouhý objev nelze patentovat;
(17) vzhledem k tomu, že při léčení nemocí již bylo díky léčivům odvozeným z prvků izolovaných z lidského těla a/nebo jinak vyrobeným dosaženo významného pokroku, tato léčiva, která jsou výsledkem technických procesů směřujících k získání prvků s podobnou strukturou jako prvky přirozeně existující v lidském těle, a že v důsledku toho by měl patentový systém podporovat výzkum směřující k získávání a izolaci takových prvků vhodných pro výrobu léčiv;
(18) vzhledem k tomu, že patentový systém není dostatečný pro podporu výzkumu a výroby biotechnologických léků, které jsou nezbytné pro boj se vzácnými chorobami, a proto má Společenství a členské státy povinnost reagovat odpovídajícím způsobem na tento problém;
(19) vzhledem k tomu, že bylo přihlédnuto ke stanovisku č. 8 skupiny poradců o etických dopadech biotechnologií vydanému Evropské komisi;
(20) vzhledem k tomu by tedy mělo být poukázáno na to, že vynález spočívající v prvku izolovaném z lidského těla nebo jinak získaném technickým postupem, který je průmyslově využitelný, není vyloučen z patentovatelnosti, i když struktura tohoto prvku je totožná se strukturou prvku přírodního, přičemž práva vyplývající z patentu se netýkají lidského těla a jeho prvků v jejich přirozeném prostředí;
(21) vzhledem k tomu, že takový prvek izolovaný z lidského těla nebo jinak získaný není vyloučen z patentovatelnosti, protože je například výsledkem technického postupu použitého k jeho identifikaci, čištění, určení a reprodukci mimo lidské tělo, což jsou postupy, jejichž uskutečnění je schopna pouze lidská bytost a příroda sama je provést nemůže;
(22) vzhledem k tomu, že diskuse o patentovatelnosti sekvencí nebo dílčích sekvencí genů je sporná; že podle této směrnice by udělení patentu na vynálezy, které se týkají těchto sekvencí nebo dílčích sekvencí, mělo vyžadovat použití stejných kritérií, jako ve všech ostatních odvětvích technologie: novosti, vynálezecké činnosti a průmyslové využitelnosti; že průmyslová využitelnost sekvence nebo dílčí sekvence musí být popsána v patentové přihlášce při podání;
(23) vzhledem k tomu, že pouhá sekvence DNA bez uvedení funkce neobsahuje technickou informaci a není tedy patentovatelným vynálezem;
(24) vzhledem k tomu, že aby bylo splněno kritérium průmyslové využitelnosti, musí se v případech, kde je sekvence nebo dílčí sekvence genu použita k výrobě proteinu nebo části proteinu, určit, jaký protein nebo část proteinu se vyrábí nebo jakou funkci plní;
(25) vzhledem k tomu, že pro účely výkladu práv vyplývajících z patentu se tam, kde se sekvence překrývají jen v částech, které nejsou pro vynález podstatné, každá sekvence bude z hlediska patentového práva považovat za nezávislou sekvenci;
(26) vzhledem k tomu, že je-li vynález založen na biologickém materiálu lidského původu a je-li podána patentová přihláška, pak osoba, z jejíhož těla je materiál získán, musí mít příležitost vyjádřit s tím podle vnitrostátních právních předpisů svobodný a vědomý souhlas;
(27) vzhledem k tomu, že je-li vynález založen na biologickém materiálu rostlinného nebo zvířecího původu nebo používá-li se takový materiál, měla by patentová přihláška popřípadě obsahovat informaci o zeměpisném původu takového materiálu, je-li znám; že tím není dotčeno projednávání patentových přihlášek nebo platnost práv vyplývajících z udělených patentů;
(28) vzhledem k tomu, že touto směrnicí není dotčena podstata platného patentového práva, podle něhož lze udělit patent na každé nové použití patentovaného výrobku;
(29) vzhledem k tomu, že touto směrnicí není dotčeno vyloučení odrůd rostlin a plemen zvířat z patentovatelnosti; že na druhé straně vynálezy, které se týkají rostlin nebo zvířat, jsou obecně vzato patentovatelné, pokud využití vynálezu není technicky omezeno na jedinou odrůdu rostlin nebo plemeno zvířat;
(30) vzhledem k tomu, že pojem "odrůda rostlin" je vymezen v právních předpisech chránících nové odrůdy, podle kterých je odrůda vymezena celým genomem a vyznačuje se tedy individualitou a lze ji jasně odlišit od jiných odrůd;
(31) vzhledem k tomu, že skupina rostlin, která je charakterizována určitým genem (a ne celým svým genomem) nespadá do ochrany nových odrůd rostlin, a není tedy vyloučena z patentovatelnosti, i když obsahuje nové odrůdy rostlin;
(32) vzhledem k tomu, že pokud však vynález spočívá pouze v genetické úpravě určité odrůdy rostlin a je-li vypěstována nová odrůda rostlin, je stále vyloučen z patentovatelnosti, i když je genetická úprava výsledkem nikoli v podstatě biologického postupu, nýbrž biotechnologického postupu;
(33) vzhledem k tomu, že je nutné vymezit pro účely této směrnice, kdy je postup při šlechtění zvířat a rostlin v podstatě biologický;
(34) vzhledem k tomu, že touto směrnicí nejsou dotčeny pojmy vynález a objev vymezené vnitrostátním, evropským nebo mezinárodním patentovým právem;
(35) vzhledem k tomu, že touto směrnicí nejsou dotčeny vnitrostátní právní předpisy upravující patenty, podle kterých jsou způsoby chirurgického a terapeutického léčení lidského nebo zvířecího těla a diagnostické metody používané na lidském nebo zvířecím těle vyloučeny z patentovatelnosti;
(36) vzhledem k tomu, že dohoda TRIPs stanoví možnost, aby členové Světové obchodní organizace vyloučili z patentovatelnosti vynálezy, jejichž obchodní využití na jejich území musí být zakázáno v zájmu ochrany veřejného pořádku nebo morálky, včetně ochrany života a zdraví lidí, zvířat nebo rostlin, nebo k zabránění vážnému poškození životního prostředí, pokud toto vyloučení není stanoveno pouze proto, že jejich právní předpisy toto využití zakazují;
(37) vzhledem k tomu, že zásada, podle které musí být vynálezy vyloučeny z patentovatelnosti, pokud je jejich obchodní využití v rozporu s veřejným pořádkem nebo morálkou, musí být zdůrazněna i v této směrnici;
(38) vzhledem k tomu, že hlavní část této směrnice by měla také obsahovat nevyčerpávající výčet vynálezů, které jsou vyloučeny z patentovatelnosti, aby se poskytlo vnitrostátním soudům a patentovým úřadům vodítko k výkladu odkazu na veřejný pořádek a morálku; že tento výčet nemůže být vyčerpávající; že postupy, jejichž užití je v rozporu s lidskou důstojností, jakým je například postup při výrobě hybridních bytostí ze zárodečných buněk a totipotentních buněk lidských či zvířecích, jsou také vyloučeny z patentovatelnosti;
(39) vzhledem k tomu, že morálka odpovídá zejména etickým či morálním zásadám obecně uznávaným v členském státě a že je zvláště důležité, aby byly tyto zásady dodržovány v oblasti biotechnologie z hlediska možného rozsahu vynálezů v této oblasti a jejich neodmyslitelného vztahu k živé hmotě; že tyto etické a morální zásady doplňují obvyklou právní kontrolu v patentovém právu bez ohledu na technickou oblast vynálezu;
(40) vzhledem k tomu, že Společenství je jednotné v názoru, že zásahy do lidské zárodečné linie a klonování lidských bytostí je v rozporu s veřejným pořádkem a morálkou; že je proto důležité vyloučit jednoznačně z patentovatelnosti způsoby zásahu do zárodečných linií lidských bytostí a způsoby klonování lidských bytostí;
(41) vzhledem k tomu, že způsob klonování lidských bytostí lze vymezit jako způsob určený k vytvoření lidské bytosti se stejnou jadernou genetickou informací, jakou má jiná živá či mrtvá lidská bytost, včetně postupu ke štěpení embrya;
(42) vzhledem k tomu, že kromě toho musí být vyloučeno z patentovatelnosti také použití lidských embryí pro průmyslové či obchodní účely; že se toto vyloučení v žádném případě nedotýká vynálezů k terapeutickému či diagnostickému účelu, které jsou používány na lidském embryu a jsou pro ně prospěšné;
(43) vzhledem k tomu, že podle čl. F odst. 2 Smlouvy o Evropské unii uznává Unie základní práva tak, jak jsou zaručena Evropskou úmluvou o ochraně základních lidských práv a svobod podepsanou v Římě dne 4. listopadu 1950 a jak vyplývají z ústavních tradic společných členským státům, jakožto základní zásady práva Společenství;
(44) vzhledem k tomu, že Komisí vytvořená Evropská skupina pro etiku ve vědě a nových technologiích hodnotí všechny etické aspekty biotechnologie; že je třeba v této souvislosti zdůraznit, že tato skupina může být konzultována pouze tehdy, má-li být biotechnologie hodnocena na úrovni základních zásad etiky včetně případů, kdy je konzultována z hlediska patentového práva;
(45) vzhledem k tomu, že způsoby modifikace genetické identity zvířat, které jim mohou způsobit utrpení, aniž by to přinášelo podstatný prospěch pro lékařství z hlediska výzkumu, prevence, diagnostiky nebo terapie člověku či zvířeti, a také zvířata, která jsou výsledkem takových způsobů, musí být vyloučena z patentovatelnosti;
(46) vzhledem k tomu, že z hlediska skutečnosti, že funkcí patentu je odměnit vynálezce za jeho tvořivé úsilí udělením výlučného, ale časově omezeného práva, a tím způsobem podporovat vynálezecké činnosti, měl by být majitel patentu oprávněn zakázat využití patentovaného samoreprodukovatelného materiálu v situacích podobných těm, kde by mu bylo umožněno zakázat takové užití patentovaných, samonereprodukovatelných výrobků, zejména ve vztahu k výrobě samotného patentovaného výrobku;
(47) vzhledem k tomu, že je nezbytné stanovit první výjimku z práv majitele patentu tam, kde je reproduktovatelný materiál obsahující chráněný vynález prodán majitelem patentu nebo s jeho souhlasem zemědělci pro potřeby pěstování; že tato první výjimka musí opravňovat zemědělce, aby používal výrobek své sklizně pro další reprodukci nebo rozmnožování na svém vlastním hospodářství; že rozsah a podmínky této výjimky musí být omezeny v souladu s rozsahem a podmínkami stanovenými v nařízení rady (ES) č.
2100/94 ze dne 24. července o odrůdových právech Společenství [6];
(48) vzhledem k tomu, že od zemědělce lze požadovat jen poplatek, který je stanoven podle práva Společenství jako podmínka pro použití výjimky z ochrany odrůd rostlin ve Společenství;
(49) vzhledem k tomu, že však majitel patentu může bránit svá práva proti zemědělci, který výjimku zneužívá, nebo proti šlechtiteli, který vyvinul odrůdu rostlin zahrnující chráněný vynález, pokud tento šlechtitel neplní své povinnosti;
(50) vzhledem k tomu, že druhá výjimka z práv majitele patentu musí poskytnout zemědělci oprávnění používat chráněný živý inventář pro zemědělské účely;
(51) vzhledem k tomu, že rozsah a podmínky této druhé výjimky musí být stanoveny vnitrostátními právními a správními předpisy, neboť neexistují předpisy Společenství o právech ke plemenům zvířat;
(52) vzhledem k tomu, že v oblasti využívání nových vlastností rostlin vyplývajících z genetického inženýrství, musí být v členském státě po zaplacení poplatku zaručen přístup formou nucené licence tam, kde s ohledem na příslušný druh nebo rod představuje odrůda rostlin významný technický pokrok značného hospodářského zájmu ve srovnání s vynálezem chráněným patentem;
(53) vzhledem k tomu, že v oblasti využívání nových vlastností rostlin vyplývajících z nových odrůd rostlin v genetickém inženýrství, musí být zaručen přístup za poplatek ve formě nucené licence tam, kde vynález představuje významný technický pokrok značného hospodářského zájmu;
(54) vzhledem k tomu, že článek 34 dohody TRIPs obsahuje podrobná ustanovení o důkazním břemenu, které zavazuje všechny členské státy; že tedy takové ustanovení v této směrnici není nezbytné;
(55) vzhledem k tomu, že podle rozhodnutí 93/626/EHS [7] je Společenství smluvní stranou Úmluvy o biologické rozmanitosti ze dne 5. června 1992; že proto členské státy musí při uvádění právních a správních předpisů nezbytných k provedení této směrnice v platnost, přikládat zvláštní váhu článku 3, čl. 8 písm. j), čl. 16 odst. 2 druhé větě a čl. 16 odst. 5 výše uvedené úmluvy;
(56) vzhledem k tomu, že Třetí konference smluvních států Úmluvy o biologické rozmanitosti, která se konala v listopadu roku 1996, konstatovala v rozhodnutí III/17, že je nezbytná další práce, která by pomohla rozvíjet obecné uznání vztahu mezi právy k duševnímu vlastnictví a příslušnými ustanoveními dohody TRIPs a Úmluvou o biologické rozmanitosti, zejména v otázkách týkajících se převodu technologií a zachování a udržitelného využívání biologické rozmanitosti, spravedlivého podílu na užitcích plynoucích z užívání genetických zdrojů, včetně ochrany poznatků, inovací i praxe domorodých a místních společenství ztělesňujících tradiční životní styl významný pro zachování a udržitelné využívání biologické rozmanitosti,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I Patentovatelnost
Článek 1
1. Členské státy chrání biotechnologické vynálezy podle vnitrostátního patentového práva.
Členské státy upraví v případě nutnosti vnitrostátní patentové právo tak, aby přihlíželo k ustanovením této směrnice.
2. Touto směrnicí nejsou dotčeny povinnosti členských států vyplývající z mezinárodních smluv, zejména dohody TRIPs a Úmluvy o biologické rozmanitosti.
Článek 2
1. Pro účely této směrnice se rozumí:
a) "biologickým materiálem" jakýkoli materiál obsahující genetickou informaci a schopný samoreprodukce nebo reprodukce v biologickém systému;
b) "mikrobiologickým postupem" jakýkoli postup, při kterém je použit mikrobiologický materiál nebo prováděný na mikrobiologickém materiálu nebo jehož výsledkem je mikrobiologický materiál.
2. Způsob pěstování rostlin nebo chovu zvířat je vymezen jako v podstatě biologický, je-li zcela založen na přírodním úkazu, jako je křížení a selekce.
3. Pojem "odrůda rostlin" je vymezen v článku 5 nařízení (ES) č. 2100/94.
Článek 3
1. Pro účely této směrnice vynálezy, které jsou nové, zahrnují vynálezeckou činnost a jsou průmyslově využitelné, jsou patentovatelné, i když se týkají výrobku, který se skládá z biologického materiálu nebo obsahuje biologický materiál nebo se týkají způsobu, kterým se vyrábí, zpracovává nebo využívá biologický materiál.
2. Biologický materiál, který je izolován ze svého přirozeného prostředí nebo vyráběn technickým způsobem, může být předmětem vynálezu, i když se již v přírodě vyskytl.
Článek 4
1. Patentovatelné nejsou:
a) odrůdy rostlin a plemena zvířat
b) v podstatě biologické způsoby pěstování rostlin a chovu zvířat.
2. Vynálezy, které se týkají rostlin nebo zvířat, jsou patentovatelné, není-li technická proveditelnost vynálezu omezena na určitou odrůdu rostliny nebo plemeno zvířete.
3. Odst. 1 písm. b) není dotčena patentovatelnost vynálezů, které se týkají mikrobiologického nebo jiného technického způsobu nebo výrobku získaného tímto způsobem.
Článek 5
1. Lidské tělo, v různých stadiích vzniku či vývoje a pouhé objevení některého z jeho prvků včetně sekvence nebo dílčí sekvence genu, nemohou být patentovatelnými vynálezy.
2. Prvek izolovaný z lidského těla nebo jinak vyrobený technickým způsobem včetně sekvence nebo dílčí sekvence genu může být patentovatelným vynálezem, i když struktura tohoto prvku je totožná se strukturou přírodního prvku.
3. Průmyslová využitelnost sekvence nebo dílčí sekvence genu musí být v patentové přihlášce objasněna.
Článek 6
1. Vynálezy se považují za nepatentovatelné, pokud by jejich obchodní využití bylo v rozporu s veřejným pořádkem nebo morálkou; využití se však za takové nepovažuje jen proto, že je zakázáno právním nebo správním předpisem.
2. Podle odstavce 1 se za nepatentovatelné považují zejména:
a) postupy pro klonování lidských bytostí;
b) způsoby modifikace zárodečné linie genetické identity lidských bytostí;
c) použití lidských embryí pro průmyslové nebo obchodní účely;
d) postupy pro úpravy genetické identity zvířat, které jim mohou způsobit utrpení bez podstatného lékařského užitku pro člověka nebo zvíře, a také zvířata, která jsou výsledkem takových způsobů.
Článek 7
Komisí zřízená Evropská skupina pro etiku ve vědě a nových technologiích hodnotí všechny etické aspekty biotechnologie.
KAPITOLA II Rozsah ochrany
Článek 8
1. Ochrana vyplývající z patentu na biologický materiál, který má v důsledku vynálezu určité vlastnosti, se vztahuje i na každý biologický materiál odvozený z tohoto biologického materiálu reprodukcí nebo rozmnožováním v totožné nebo odchylné formě a mající stejné vlastnosti.
2. Ochrana vyplývající z patentu pro postup, který umožňuje výrobu biologického materiálu majícího v důsledku vynálezu určité vlastnosti, se vztahuje i na biologický materiál přímo získaný tímto způsobem i na každý jiný biologický materiál odvozený z biologického materiálu přímo získaného reprodukcí nebo rozmnožováním v totožné nebo odchylné formě a mající stejné vlastnosti.
Článek 9
Ochrana vyplývající z patentu na výrobek obsahující genetickou informaci nebo spočívající v genetické informaci se vztahuje s výhradou čl. 5 odst. 1 i na veškerý materiál, ve kterém je výrobek zahrnut a ve kterém je obsažena a plní svou funkci genetická informace.
Článek 10
Ochrana uvedená v článcích 8 a 9 se nevztahuje na biologický materiál získaný reprodukcí nebo rozmnožováním biologického materiálu uváděného na trh na území členského státu majitelem patentu nebo s jeho souhlasem, vyplývá-li reprodukce nebo rozmnožování nezbytně z použití, ke kterému byl biologický materiál uváděn na trh, pokud získaný materiál není následně používán pro další reprodukci nebo rozmnožování.
Článek 11
1. Odchylně od článků 8 a 9, prodej nebo jiná forma uvádění reprodukčního materiálu na trh majitelem patentu nebo s jeho souhlasem zemědělci pro zemědělské použití zahrnuje i oprávnění pro zemědělce, aby on sám na své farmě užíval produkt své sklizně pro reprodukci nebo rozmnožování, přičemž rozsah a postup této odchylky odpovídají článku 14 nařízení (ES) č. 2100/94.
2. Odchylně od článků 8 a 9, prodej nebo jiná forma uvádění chovných zvířat nebo jiného reprodukčního materiálu na trh majitelem patentu nebo s jeho souhlasem zemědělci zahrnuje i oprávnění pro zemědělce, aby užíval chráněný materiál pro zemědělské účely.
To znamená i zpřístupnění zvířete nebo jiného zvířecího reprodukčního materiálu za účelem provádění zemědělské činnosti, ale nikoli prodej v rámci nebo za účelem obchodní reprodukční činnosti.
3. Rozsah a podmínky odchylky uvedené v odstavci 3 stanoví vnitrostátní právní a správní předpisy a praxe.
KAPITOLA III Nucená křížová licence
Článek 12
1. Nemůže-li šlechtitel získat nebo využívat právo k odrůdě rostlin, aniž by porušoval starší patent, může požádat o nucenou licenci na nevýlučné užívání vynálezu chráněného patentem s podmínkou placení odpovídajícího poplatku, pokud je licence nezbytná k využívání odrůdy rostlin, která má být chráněna.
Členské státy stanoví, že v případě udělení takové licence má majitel patentu právo na křížovou licenci za přijatelných podmínek užívat chráněnou odrůdu.
2. Nemůže-li majitel patentu na biotechnologický vynález tento patent využívat, aniž by porušoval starší právo k odrůdě rostlin, může požádat o nucenou licenci na nevýlučné využívání odrůdy rostlin chráněné tímto právem, s podmínkou placení odpovídajícího poplatku.
Členské státy stanoví, že v případě udělení licence má majitel práva k odrůdě právo na křížovou licenci užívat za přijatelných podmínek chráněný vynález.
3. Žadatelé o licence uvedené v odstavcích 1 a 2 musí prokázat, že
a) neúspěšně žádali majitele patentu nebo práva k odrůdě rostlin o poskytnutí smluvní licence;
b) odrůda rostlin nebo vynález představuje významný technický pokrok značného hospodářského významu ve srovnání s vynálezem chráněným patentem nebo s chráněnou odrůdou rostlin.
4. Každý členský stát určí orgán nebo orgány příslušné k udělování licence. Může-li licenci na odrůdu rostlin udělit pouze Odrůdový úřad Společenství, použije se článek 29 nařízení (ES) č. 2100/94. KAPITOLA IV
Uložení biologického materiálu, přístup k němu a nové uložení biologického materiálu
Článek 13
1. Obsahuje-li vynález použití biologického materiálu nebo týká-li se biologického materiálu, který není přístupný veřejnosti a který nelze popsat v patentové přihlášce tak, aby odborník mohl vynález uskutečnit, považuje se popis pro potřeby patentového práva za dostatečný pouze tehdy, pokud:
a) nejpozději ke dni podání přihlášky byl uložen biologický materiál u uznávané ukládací instituce.
Uznány jsou přinejmenším ty mezinárodní ukládací instituce, které získaly toto postavení podle článku 7 Budapešťské smlouvy ze dne 28. dubna 1977 o mezinárodním uznávání uložení mikroorganismů k účelům patentového řízení, dále jen "Budapešťská smlouva";
b) přihláška v tom znění, jak byla podána, obsahuje příslušné informace o vlastnostech uloženého biologického materiálu, které měl přihlašovatel k dispozici;
c) patentová přihláška uvádí jméno ukládací instituce a pořadové číslo.
2. Přístup k uloženému biologickému materiálu se uskuteční v podobě poskytnutí vzorku:
a) až do prvního zveřejnění patentové přihlášky jen těm osobám, které jsou k tomu oprávněny podle vnitrostátního patentového práva;
b) mezi prvním zveřejněním přihlášky a udělením patentu komukoli, kdo o to požádá, nebo na žádost přihlašovatele pouze nezávislému odborníkovi;
c) po udělení patentu a bez ohledu na pozdější zrušení patentu nebo jeho prohlášení za neplatný, každému, kdo o to požádá.
3. Vzorek se poskytne jen tehdy, pokud se žadatel zaváže, že po dobu platnosti patentu:
a) vzorek ani jakýkoli materiál z něj odvozený nezpřístupní třetí osobě a
b) vzorek nebo jakýkoli z něj odvozený materiál bude užívat pouze pro účely pokusu, ledaže jej majitel patentu nebo popřípadě přihlašovatel výslovně tohoto závazku zprostí.
4. Na žádost přihlašovatele v případě zamítnutí nebo vzetí zpět přihlášky bude přístup k uloženému materiálu omezen po dobu dvaceti let ode dne podání patentové přihlášky pouze na nezávislého odborníka.
V tomto případě se použije odstavec 3.
5. Přihlašovatel může podat žádost uvedenou v odst. 2 písm. b) a v odstavci 4 pouze do dne, ke kterému se technické přípravy ke zveřejnění patentové přihlášky považují za dokončené.
Článek 14
1. Pokud biologický materiál uložený podle článku 15 přestane být dostupným u uznávané ukládací instituce, je přípustné nové uložení tohoto materiálu za podmínek stanovených v Budapešťské smlouvě.
2. Každé nové uložení se doloží prohlášením podepsaným ukladatelem a osvědčujícím, že nově uložený biologický materiál, je stejný jako materiál, který byl uložen původně.
KAPITOLA V Závěrečná ustanovení
Článek 15
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. července 2000.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Přijímají-li členské státy tato opatření, musí v nich být učiněn odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 16
Komise zašle Evropskému parlamentu a Radě:
a) každých pět let ode dne uvedeného v čl. 15 odst. 1 zprávu o případných problémech, které se vyskytnou ve vztahu mezi touto směrnicí a mezinárodními smlouvami na ochranu lidských práv, ke kterým členské státy přistoupily nebo na kterých se podílely;
b) do dvou let od vstupu této směrnice v platnost zprávu hodnotící dopady nezveřejnění nebo pozdního zveřejnění pojednání o předmětech, které by mohly být patentovatelné;
c) každoročně ode dne uvedeného v čl. 15 odst. 1 zprávu o vývoji a dopadech patentového práva v oblasti biotechnologie a genetického inženýrství.
Článek 17
Tato směrnice vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
ze dne 24. června 1998, kterou se mění směrnice 91/67/EHS o veterinárních předpisech pro uvádění živočichů pocházejících z akvakultury a produktů akvakultury na trh
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že směrnice 91/67/EHS [4] stanovila pravidla Společenství pro uvádění živočichů pocházejících z akvakultury na trh, zejména aby zabránila šíření určitých závažných chorob;
vzhledem k tomu, že choroby uvedené v příloze A seznamu III uvedené směrnice, včetně gyrodaktylózy, mohou mít vážný hospodářský dopad, pokud propuknou v oblasti, ve které se předtím nevyskytovaly;
vzhledem k tomu, že je proto nezbytné zabránit šíření těchto chorob posílením ustanovení uplatňovaných v současné době;
vzhledem k tomu, že je nutné zajistit, aby uváděním ryb z neschválených oblastí na trh nebyl dotčen nákazový status nezasažených hospodářství z neschválených oblastí; že tohoto lze dosáhnout vydáváním osvědčení o zásilkách určených pro vnitřní trh Společenství;
vzhledem k tomu, že je žádoucí přizpůsobit určitá ustanovení mezinárodním normám, pokud jde o frekvenci kontrol, odběru vzorků a testování na choroby ryb,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 91/67/EHS se mění takto:
1. V článku 13 se odstavce 1 a 2 nahrazují tímto:
"1. Jestliže je členský stát toho názoru, že se na jeho celém území nebo jeho části nevyskytuje některá z chorob uvedených v příloze A sloupci 1 seznamu III, předloží Komisi příslušné důkazy, v nichž uvede zejména:
- druh choroby a její předchozí výskyt v členském státu,
- výsledky testování výskytu choroby, které jsou případně založeny na sérologických, virologických, mikrobiologických nebo patologických šetřeních nebo na identifikaci parazitů a na oznamovací povinnosti výskytu choroby příslušným úřadům,
- období, po které bylo testování prováděno,
- kontrolní předpisy pro ověření, zda se na dotyčném území choroba nevyskytuje.
Komise stanoví postupem podle článku 26 obecná kritéria pro zajištění jednotného uplatňování tohoto odstavce.
2. Komise posoudí důkazy předložené členským státem a postupem podle článku 26 určí ty oblasti, které se považují za prosté dotyčné nákazy, a druhy, které jsou k dotyčné nákaze náchylné, a stanoví dodatečné obecné nebo vymezené záruky, které mohou být vyžadovány pro umístění živočichů pocházejících z akvakultury a produktů akvakultury do zmíněných oblastí.
K zásilce živých ryb, měkkýšů nebo korýšů a případně jejich jiker a gamet umístěných do těchto oblastí musí být přiložen přepravní doklad, jehož vzor se stanoví postupem podle článku 26, který potvrzuje, že zásilka splňuje tyto dodatečné záruky."
2. V čl. 16 odst. 1 se doplňuje nová věta, která zní:
"Kromě toho vypracuje Komise postupem podle článku 26 vzory osvědčení, které musejí být přiloženy k zásilkám živočichů pocházejících z akvakultury, jejich jiker a gamet určených k obchodování mezi neschválenými oblastmi v rámci vnitřním trhu Společenství, pokud jde o choroby uvedené v příloze A seznamu II, a rozhodne o opatřeních, kterými se rozšíří počítačová síť propojující příslušné úřady "ANIMO" na trh s uvedenými živočichy a produkty."
3. V příloze B:
a) oddíle I písm. B se první věta bodu 2 nahrazuje tímto:
"2. všechna hospodářství v kontinentální oblasti jsou pod dohledem úředního útvaru.
Během posledních dvou let byly prováděny dvě hygienické inspekce ročně.";
b) V oddíle I písm. C se bod 2 nahrazuje tímto:
"2. každé hospodářství musí projít dvěma hygienickými inspekcemi ročně podle písm. B bodu 2, s výjimkou hospodářství bez generačních ryb, které musejí být kontrolovány jednou ročně.
Vzorky se v každém roce odebírají střídavě v 50 procentech všech hospodářství v kontinentální oblasti;".
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. července 1999.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 24. června 1998, kterou se mění přílohy A, D (kapitola I) a F směrnice 64/432/EHS o veterinárních otázkách obchodu se skotem a prasaty uvnitř Společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na směrnici Rady 64/432/EHS ze dne 26. června 1964 o veterinárních otázkách obchodu se skotem a prasaty uvnitř Společenství [1], a zejména na čl. 16 odst. 1 písm. a) uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Komise [2],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [3],
vzhledem k tomu, že článek 16 směrnice 64/432/EHS stanoví, že Komise vypracuje návrhy na změnu příloh A, D (kapitola I) a F uvedené směrnice, zejména pokud se týká jejich přizpůsobení technologickému vývoji;
vzhledem k tomu, že ve stejném článku je stanoveno, že Rada má rozhodnout o těchto návrzích kvalifikovanou většinou do 1. ledna 1998;
vzhledem k tomu, že v poslední době vývoj veterinárních administrativních postupů týkajících se spravování stád, kontroly pohybu zvířat, identifikace zvířat a zpracování informací ve vztahu ke tlumení nákaz vyžaduje, aby v některých přílohách směrnice 64/432/EHS byly provedeny změny,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Přílohy A, D (kapitola I) a F směrnice 64/432/EHS se nahrazují přílohami této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. července 1999.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 20. července 1998, kterou se mění směrnice 98/34/ES o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100a a 213 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy [3],
(1) vzhledem k tomu, že v zájmu hladkého fungování vnitřního trhu by měla být změnou směrnice 98/34/ES [4] zajištěna co možná největší transparentnost budoucích vnitrostátních pravidel a předpisů upravujících služby informační společnosti;
(2) vzhledem k tomu, že široké spektrum služeb ve smyslu článků 59 a 60 Smlouvy bude využívat možností, které nabízí informační společnost, které umožňují poskytování těchto služeb na dálku, elektronicky a na individuální žádost jejich příjemce;
(3) vzhledem k tomu, že prostor bez vnitřních hranic, který vnitřní trh představuje, umožňuje poskytovatelům těchto služeb, aby rozvíjeli své přeshraniční aktivity a zvyšovali tak svou konkurenceschopnost a zároveň se tím občanům otevírají nové možnosti pro šíření a získávání informací bez ohledu na hranice a spotřebitelům nové formy přístupu ke zboží a službám;
(4) vzhledem k tomu, že rozšíření oblasti působnosti směrnice 98/34/ES by nemělo členským státům bránit, aby vzaly v úvahu rozdílné sociální, společenské a kulturní důsledky spojené s nástupem informační společnosti; že zejména používání procedurálních pravidel stanovených pro služby informační společnosti výše uvedenou směrnicí by nemělo mít vliv na opatření v oblasti kulturní politiky, především v audiovizuální oblasti, která by mohly členské státy v souladu s právem Společenství přijmout s přihlédnutím ke své jazykové rozmanitosti, národním a regionálním zvláštnostem a kulturnímu dědictví; že rozvoj informační společnosti by měl v každém případě zajišťovat náležitý přístup evropských občanů k evropskému kulturnímu dědictví poskytovanému v digitálním prostředí;
(5) vzhledem k tomu, že záměrem směrnice 98/34/ES není její uplatňování ve vnitrostátních právních předpisech týkajících se základních práv, jako jsou ústavní předpisy o svobodě projevu a zejména o svobodě tisku; že rovněž není záměrem její uplatňování v obecném trestním právu; že se navíc nevztahuje na soukromoprávní dohody mezi úvěrovými institucemi, zejména na dohody o provádění plateb mezi nimi;
(6) vzhledem k tomu, že Evropská rada zdůraznila potřebu vytvořit přehledný a ustálený právní rámec na úrovni Společenství za účelem podpory rozvoje informační společnosti; že právo Společenství a zejména předpisy upravující vnitřní trh, včetně zásad obsažených ve Smlouvě a v sekundárních právních předpisech, jež tvoří základní právní rámec pro rozvoj těchto služeb;
(7) vzhledem k tomu, že by mělo být umožněno upravit existující vnitrostátní právní a správní předpisy vztahující se na služby poskytované v současnosti tím, že se vezmou v úvahu nové služby informační společnosti se záměrem lépe chránit veřejný zájem nebo se záměrem tyto právní a správní předpisy zjednodušit, je-li jejich používání nepřiměřené cílům, které sledují;
(8) vzhledem k tomu, že bez koordinace na úrovni Společenství by tato předpokládaná regulativní činnost na národní úrovni mohla vést k omezování volného pohybu služeb a svobody usazování, a tím k opětovnému rozdělení vnitřního trhu, nadměrné regulaci a právním rozporům;
(9) vzhledem k tomu, že pro zajištění skutečné a účinné ochrany cílů veřejného zájmu obsažených v rozvoji informační společnosti je pro otázky týkající se činností s tak vysoce nadnárodním významem, jakým jsou nové služby, nezbytný koordinovaný přístup na úrovni Společenství;
(10) vzhledem k tomu, že v případě telekomunikačních služeb již existuje harmonizace na úrovni Společenství nebo v některých případech režimy vzájemného uznávání a že platné právní předpisy Společenství předpokládají úpravy s přihlédnutím k technickému rozvoji a k poskytování nových služeb a že v důsledku toho většina vnitrostátních předpisů týkajících se telekomunikačních služeb nebude podléhat oznámení podle této směrnice, protože bude patřit mezi výjimky stanovené v čl. 10 odst.
1 nebo v čl. 1 bodu 5 směrnice 98/34/ES; že však některé vnitrostátní předpisy zaměřené specificky na otázky, které nejsou upraveny právními předpisy Společenství, mohou mít vliv na volný pohyb služeb informační společnosti, a musí tedy být oznamovány;
(11) vzhledem k tomu, že však pro ostatní, stále ještě málo známé oblasti informační společnosti by bylo předčasné koordinovat vnitrostátní předpisy rozsáhlou a vyčerpávající harmonizací hmotného práva na úrovni Společenství, protože ještě není dostatečně známa forma nebo druh nových služeb na národní úrovni, ještě v této oblasti neexistuje žádná zvláštní regulativní činnost a z hlediska vnitřního trhu nelze v tomto stadiu vymezit potřebu a obsah této harmonizace;
(12) vzhledem k tomu, že je tedy nezbytné udržet hladké fungování vnitřního trhu a odvrátit rizika jeho rozdělení stanovením postupu pro poskytování informací, konzultace a administrativní spolupráci, pokud jde o nové návrhy právních a správních předpisů; že tyto postupy mimo jiné pomohou zajistit, aby Smlouva, a zejména její články 52 a 59, byla účinně uplatňována, a případně zjistit jakoukoli potřebu ochrany veřejného zájmu na úrovni Společenství; že lepší uplatňování Smlouvy, které takový informační postup umožňuje, bude mít také vliv na snížení potřeby právní úpravy Společenství na úroveň zcela nezbytnou a přiměřenou z hlediska vnitřního trhu a ochrany cílů veřejného zájmu; že tento postup navíc umožní podnikům účinněji využívat výhod vnitřního trhu;
(13) vzhledem k tomu, že směrnice 98/34/ES sleduje tytéž cíle a že tento postup je účinný, neboť je pro dosahování těchto cílů nejpropracovanější; že zkušenosti získané při provádění této směrnice a postupy v ní stanovené se mohou uplatnit při navrhování předpisů pro služby informační společnosti; že směrnicí stanovený postup je již u národních orgánů dobře zaveden;
(14) vzhledem k tomu, že vnitřní trh navíc v souladu s článkem 7a Smlouvy představuje prostor bez vnitřních hranic, v němž je zajištěn volný pohyb zboží, osob, služeb a kapitálu, a že směrnice 98/34/ES stanoví pouze postupy spolupráce správních orgánů, a nikoli harmonizaci hmotného práva;
(15) vzhledem k tomu, že změna směrnice 98/34/ES rozšířením oblasti její působnosti o návrhy právních a správních předpisů o službách informační společnosti je tedy s ohledem na právní rámec těchto služeb nejvhodnější pro účinné uspokojení potřeby transparentnosti vnitřního trhu;
(16) vzhledem k tomu, že oznamování by se měla uskutečňovat zejména v případě předpisů, které se budou pravděpodobně dále vyvíjet; že u služeb, které se poskytují na dálku, elektronicky a na individuální žádost příjemce služeb (služby informační společnosti), bude pravděpodobně s ohledem na jejich rozmanitost a budoucí rozvoj největší potřeba nových právních a správních předpisů; že proto musí být přijato opatření pro oznámení návrhů právních a správních předpisů týkajících se těchto služeb;
(17) vzhledem k tomu, že zvláštní předpisy pro přístup ke službám a pro jejich poskytování způsobem popsaným výše by tedy měly být sdělovány, i kdyby byly součástí právních a správních předpisů zaměřených obecněji; že však obecné předpisy, které neobsahují žádná ustanovení zaměřená zvláště na tyto služby, není nutné oznamovat;
(18) vzhledem k tomu, že "předpisy pro přístup ke službám a pro jejich poskytování" se rozumějí předpisy stanovující požadavky na služby informační společnosti, jako jsou předpisy týkající se poskytovatelů služeb, služeb samotných a příjemců služeb a týkající se hospodářských činností, které lze poskytovat elektronicky, na dálku a na individuální žádost příjemce služeb; že jde například o předpisy týkající se usazování poskytovatelů služeb, a to zejména těch, kteří působí v rámci povolení nebo licencí; že ustanovení zaměřená zvláště na služby informační společnosti musí být považována zatakové předpisy, i když jsou součástí obecnějších předpisů; že do nich na druhé straně nemusí být zahrnuta opatření, která se přímo a individuálně týkají určitých specifických příjemců (jako jsou například licence v oblasti telekomunikací);
(19) vzhledem k tomu, že "službami" se podle článku 60 Smlouvy a v souladu s výkladem Soudního dvora rozumějí služby poskytované zpravidla za úplatu; že tato charakteristika chybí v případě činností, které stát vykonává bez hospodářských důvodů v rámci svých úkolů zejména v oblasti sociální, kulturní, vzdělávací a v oblasti soudnictví; že definice uvedená v článku 60 Smlouvy se nevztahuje na vnitrostátní předpisy týkající se těchto činností, a tyto předpisy proto nespadají do oblasti působnosti této směrnice;
(20) vzhledem k tomu, že tato směrnice se nedotýká oblasti působnosti směrnice Rady 89/552/EHS ze dne 3. října 1989 o koordinaci některých právních a správních předpisů členských států upravujících provozování televizního vysílání [5], ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/36/ES [6], nebo jejích případných budoucích změn;
(21) vzhledem k tomu, že do oblasti působnosti této směrnice v žádném případě nepatří návrhy vnitrostátních právních předpisů zaměřených na provedení platných směrnic Společenství nebo směrnic, jejichž přijetí se očekává, neboť tyto směrnice již podléhají zvláštnímu přezkoumání; že do oblasti její působnosti proto nepatří ani vnitrostátní právní a správní předpisy, kterými se provádí směrnice 89/552/EHS ve znění směrnice 97/36/ES, nebo její případné budoucí změny, ani vnitrostátní právní a správní předpisy, kterými se transponuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/13/ES ze dne 10. dubna 1997 o společném rámci pro obecná povolení a individuální licence v oblasti telekomunikačních služeb [7];
(22) vzhledem k tomu, že by navíc mělo být přijato opatření pro mimořádné případy, v nichž by měly být vnitrostátní právní a správní předpisy týkající se služeb informační společnosti přijaty neprodleně, a že je rovněž důležité to umožnit pouze z naléhavých důvodů spojených s vážnými a nepředvídatelnými okolnostmi, jako jsou okolnosti, které nejsou předem známy a jejichž původ nelze přičíst žádnému jednání ze strany orgánů příslušného členského státu a neohrozit přitom cíle předchozích konzultací a spolupráce správních orgánů vyplývající z této směrnice;
(23) vzhledem k tomu, že je pro členský stát vhodné odložit přijetí návrhu předpisu o službách o dvanáct měsíců – nebo případně o osmnáct měsíců, jde-li o společný postoj Rady – jen tehdy, týká-li se návrh předpisu záležitosti, která spadá do oblasti působnosti návrhu směrnice, nařízení nebo rozhodnutí, které Komise již předložila Radě; že povinnost pozastavit práce může být příslušnému členskému státu uložena Komisí pouze tehdy, jsou-li v návrhu vnitrostátního předpisu zahrnuta ustanovení, která nejsou obsahově v souladu s návrhem předloženým Komisí;
(24) vzhledem k tomu, že vymezení rámce pro poskytování informací a konzultací na úrovni Společenství stanovené touto směrnicí je předpokladem pro důslednou a účinnou účast Společenství na pracích týkajících se právní úpravy služeb informační společnosti na mezinárodní úrovni;
(25) vzhledem k tomu, že je vhodné, aby se v rámci uplatňování směrnice 98/34/ES sešel výbor uvedený v jejím článku 5, a to konkrétně za účelem přezkoumání otázek týkajících služeb informační společnosti;
(26) vzhledem k tomu, že ze stejného důvodu by se mělo uvést, že ve všech případech, kdy musí být vnitrostátní opatření oznamováno ve stadiu návrhu také na základě jiného právního předpisu Společenství, může tak příslušný členský stát učinit jedním sdělením v rámci tohoto jiného předpisu, přičemž uvede, že toto sdělení se rovněž považuje za sdělení pro účely této směrnice;
(27) vzhledem k tomu, že Komise bude pravidelně zkoumat vývoj na trhu nových služeb v oblasti informační společnosti, zejména z hlediska konvergence telekomunikací, informačních technologií a médií, a případně převezme iniciativu za účelem rychlého přizpůsobení předpisů pro podporu rozvoje nových služeb na evropské úrovni,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 98/34/ES se mění takto:
1. Název se nahrazuje tímto:
"Směrnice Evropského parlamentu a Rady o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů a předpisů pro služby informační společnosti".
2. Článek 1 se mění takto:
a) vkládá se nový bod, který zní:
"2. "službou"; jakákoli služba informační společnosti, tj. každá služba poskytovaná zpravidla za úplatu, na dálku, elektronicky a na individuální žádost příjemce služeb.
Pro účely této definice se rozumí:
- "službou poskytovanou na dálku"; služba poskytovaná bez současné přítomnosti stran,
- "službou poskytovanou elektronicky"; služba odeslaná z výchozího místa a přijatá v místě jejího určení prostřednictvím elektronického zařízení pro zpracování a uchovávání dat (včetně digitální komprese) a jako celek odeslaná, přenesená nebo přijatá drátově, rádiově, opticky nebo jinými elektromagnetickými prostředky,
- "službou na individuální žádost příjemce služeb"; služba poskytovaná přenosem dat na individuální žádost.
Příklady služeb, které nejsou zahrnuty do této definice, jsou uvedeny v příloze V.
Tato směrnice se nevztahuje na:
- služby rozhlasového vysílání,
- služby televizního vysílání podle čl. 1 písm. a) směrnice 89/552/EHS [8].";
b) dosavadní body 2 a 3 se označují jako body 3 a 4;
c) vkládá se nový bod, který zní:
"5. "předpisem pro služby"; požadavek obecného charakteru týkající se přístupu ke službám a jejich poskytování ve smyslu bodu 2, zejména ustanovení týkající se poskytovatele služeb, služeb samotných a příjemce služeb, s výjimkou předpisů, které se nezaměřují specificky na služby definované ve výše uvedeném bodu.
Tato směrnice se nevztahuje na předpisy týkající se záležitostí upravených právními předpisy Společenství v oblasti telekomunikačních služeb vymezených směrnicí 90/387/EHS [9].
Tato směrnice se nevztahuje na předpisy týkající se záležitostí upravených právními předpisy Společenství v oblasti finančních služeb, které jsou uvedeny ne zcela vyčerpávajícím způsobem v příloze VI této směrnice.
S výjimkou čl. 8 odst. 3 se tato směrnice nevztahuje na předpisy vydané regulovanými trhy nebo pro ně ve smyslu směrnice 93/22/EHS nebo jinými trhy nebo orgány provádějícími na těchto trzích clearingové nebo zúčtovací operace nebo na předpisy vydané pro tyto orgány.
Pro účely této definice:
- se předpis považuje za zaměřený výhradně na služby informační společnosti tehdy, je-li s ohledem na jeho odůvodnění a jeho znění konkrétním záměrem a cílem všech nebo některých jeho ustanovení regulovat tyto služby přímo a cíleně,
- předpis se nepovažuje za zaměřený specificky na služby informační společnosti, působí-li na tyto služby pouze nepřímo nebo náhodně.";
d) dosavadní body 4 až 8 se označují jako body 6 až 10;
e) dosavadní bod 9 se označuje jako bod 11 a nahrazuje se tímto:
"11. "technickým předpisem"; technické specifikace a jiné požadavky nebo předpisy pro služby včetně příslušných správních předpisů, jejichž dodržování je při uvedení na trh, při poskytování služby, při usazování poskytovatele služeb nebo při používání v členském státě nebo na jeho větší části závazné de iure nebo de facto, jakož i právní a správní předpisy členských států zakazující výrobu, dovoz, prodej nebo používání určitého výrobku nebo zakazující poskytování nebo využívání určité služby nebo usazování poskytovatele služeb s výjimkou předpisů stanovených v článku 10.
Technické předpisy de facto zahrnují:
- právní nebo správní předpisy členského státu, které odkazují na technické specifikace nebo jiné požadavky nebo profesní pravidla nebo pravidla správné praxe, které samy obsahují odkaz na technické specifikace nebo na jiné požadavky nebo na předpisy pro služby, přičemž soulad s nimi předpokládá shodu s povinnostmi uloženými uvedenými právními nebo správními předpisy,
- dobrovolné dohody, v nichž je smluvní stranou orgán veřejné moci a které ve veřejném zájmu stanoví shodu s technickými specifikacemi nebo s jinými požadavky nebo s předpisy pro služby s výjimkou specifikací pro nabídková řízení při zadávání veřejných zakázek,
- technické specifikace nebo jiné požadavky nebo předpisy pro služby, které souvisejí s daňovými nebo finančními opatřeními ovlivňujícími spotřebu výrobků nebo služeb tím, že vyzývají ke shodě s těmito technickými specifikacemi nebo jinými požadavky nebo předpisy pro služby; to však neplatí pro technické specifikace nebo jiné požadavky nebo předpisy pro služby, které se týkají národních systémů sociálního zabezpečení.
Jedná se o technické předpisy přijaté orgány, které členské státy jmenovaly a které jsou uvedeny v seznamu vypracovaném Komisí před 5. srpnem 1999 v rámci výboru uvedeného v článku 5.
Stejný postup se použije pro změnu tohoto seznamu.";
f) dosavadní bod 10 se označuje jako bod 12 a první pododstavec se nahrazuje tímto:
"12. "návrhem technického předpisu". znění technické specifikace nebo jiného požadavku nebo předpisu pro služby včetně správních předpisů, které je vypracováno se záměrem vydat tuto specifikaci nebo ji v konečném stadiu vydat jako technický předpis, které je ve stadiu přípravy, kdy ještě mohou být provedeny zásadní změny;".
3. Článek 6 se mění takto:
a) v odstavci 1 se doplňuje pododstavec, který zní:
"Výbor se schází ve zvláštním složení za účelem přezkoumání otázek týkajících se služeb informační společnosti.";
b) doplňuje se nový odstavec, který zní:
"8. V souvislosti s předpisy pro služby může Komise a výbor konzultovat fyzické nebo právnické osoby z průmyslu nebo z akademického prostředí, případně zastupitelské orgány, schopné vypracovat odborné stanovisko o sociálních a společenských cílech a důsledcích jakéhokoli návrhu předpisu pro služby a vzít v úvahu jejich stanovisko, je-li od nich vyžádáno."
4. V čl. 8 odst. 1 se šestý pododstavec nahrazuje tímto:
"U technických specifikací nebo jiných požadavků nebo předpisů pro služby uvedených v čl. 1 odst. 11 druhém pododstavci třetí odrážce se podrobné připomínky nebo stanoviska Komise nebo členských států mohou týkat pouze toho hlediska opatření, které může bránit obchodu nebo v případě předpisů pro služby volnému pohybu služeb nebo svobodě usazování poskytovatelů služeb, nikoli jeho hlediska daňového nebo finančního."
5. Článek 9 se mění takto:
a) odstavce 2 a 3 se nahrazují tímto:
"2. Členské státy odloží
- o čtyři měsíce přijetí návrhu technického předpisu, který má formu dobrovolné dohody ve smyslu čl. 1 odst. 11 druhého pododstavce druhé odrážky,
- aniž jsou dotčeny odstavce 3, 4 a 5, přijetí jakéhokoli jiného návrhu technického předpisu (s výjimkou návrhu předpisu pro služby) o šest měsíců
ode dne, kdy Komise obdrží sdělení podle čl. 8 odst. 1, zaujme-li Komise nebo jiný členský stát do tří měsíců od tohoto dne podrobné stanovisko, z něhož vyplývá, že předpokládané opatření může vytvořit překážky volného pohybu zboží na vnitřním trhu,
- aniž jsou dotčena ustanovení odstavců 4 a 5, přijetí jakéhokoli návrhu předpisu pro služby o čtyři měsíce ode dne, kdy Komise obdrží sdělení podle čl. 8 odst. 1, zaujme-li Komise nebo jiný členský stát do tří měsíců od tohoto dne podrobné stanovisko, z něhož vyplývá, že předpokládané opatření může vytvořit překážky volného pohybu služeb nebo svobody usazování poskytovatelů služeb v rámci vnitřního trhu.
Podrobná stanoviska Komise nebo členských států k návrhům předpisů pro služby nesmí mít vliv na opatření v oblasti kulturní politiky, zejména v audiovizuální oblasti, která by členské státy mohly v souladu s právem Společenství přijmout s přihlédnutím ke své jazykové rozmanitosti, národním a regionálním zvláštnostem a kulturnímu dědictví.
Dotyčný členský stát podá Komisi zprávu o opatřeních, která na základě těchto podrobných stanovisek hodlá přijmout.
Komise se k těmto opatřením vyjádří.
V souvislosti s předpisy pro služby uvede dotyčný členský stát v případě potřeby důvody, pro které nemůže podrobná stanoviska vzít v úvahu.
3. S výjimkou návrhu předpisů týkajících se služeb odloží členské státy přijetí návrhu technického předpisu o 12 měsíců ode dne, kdy Komise obdržela sdělení podle čl. 8 odst. 1, zveřejní-li Komise do tří měsíců od tohoto dne svůj záměr navrhnout nebo přijmout směrnici, nařízení nebo rozhodnutí v této věci v souladu s článkem 189 Smlouvy.";
b) odstavec 7 se nahrazuje tímto:
"7. Odstavce 1 až 5 se nepoužijí, je-li
- členský stát z naléhavých důvodů způsobených vážnými a nepředvídatelnými okolnostmi, které souvisejí s ochranou veřejného zdraví nebo bezpečnosti, s ochranou živočichů nebo rostlin a v případě předpisů pro služby také s veřejným pořádkem, zejména s ochranou mládeže, nucen ve velmi krátké lhůtě připravit technické předpisy tak, aby byly neprodleně vydány a provedeny, aniž by byly možné jakékoli konzultace, nebo
- členský stát z naléhavých důvodů způsobených vážnými okolnostmi, které souvisejí s ochranou bezpečnosti a integrity finančního systému, zejména s ochranou vkladatelů, investorů a pojištěnců, nucen neprodleně vydat a provést předpisy pro finanční služby.
Ve sdělení podle článku 8 odůvodní členský stát naléhavost příslušných opatření.
Komise se neprodleně k tomuto sdělení vyjádří.
V případech nesprávného použití tohoto postupu přijme Komise vhodná opatření.
Komise pravidelně informuje Evropský parlament."
6. Článek 10 se mění takto:
a) v odstavci 1 se první a druhá odrážka nahrazují tímto:
"— plní závazné právní předpisy Společenství, které vedou k přijetí technických specifikací nebo předpisů pro služby,
— plní závazky vyplývající z mezinárodních dohod, které vedou k přijetí společných technických specifikací nebo předpisů pro služby ve Společenství,";
b) v odstavci 1 se šestá odrážka nahrazuje tímto:
"— se omezují v souladu se žádostí Komise pouze na změnu technického předpisu ve smyslu čl. 1 bodu 11 této směrnice se záměrem odstranit překážky obchodu nebo v případě předpisů pro služby překážky volného pohybu služeb nebo svobody usazování poskytovatelů služeb.";
c) odstavce 3 a 4 se nahrazují tímto:
"3. Ustanovení čl. 9 odst. 3 až 6 se nepoužijí pro dobrovolné dohody uvedené v čl. 1 odst. 11 druhém pododstavci druhé odrážce.
4. Článek 9 se nepoužije pro technické specifikace nebo jiné požadavky nebo předpisy pro služby uvedené v čl. 1 odst. 11 druhém pododstavci třetí odrážce."
7. Vkládají se přílohy V a VI, které jsou uvedeny v příloze této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 5. srpna 1999.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Nejpozději do dvou let ode dne uvedeného v čl. 2 odst. 1 prvním pododstavci předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě vyhodnocení provádění směrnice 98/34/ES, zejména s přihlédnutím k technickému rozvoji a k vývoji trhu, pro služby uvedené v čl. 1 bodu 2. Nejpozději do tří let ode dne uvedeného v čl. 2 odst. 1 prvním pododstavci předloží v případě potřeby Komise Evropskému parlamentu a Radě návrh na revizi uvedené směrnice.
Komise přitom vezme v úvahu všechny připomínky, které jí v případě potřeby sdělí členské státy.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 5
Tato směrnice je určena členským státům
Směrnice Rady 98/49/ES ze dne 29. června 1998 o ochraně nároků zaměstnanců a samostatně výdělečně činných osob, kteří se pohybují ve Společenství, na penzijní připojištění
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 51 a 235 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
(1) vzhledem k tomu, že jednou ze základních svobod Společenství je volný pohyb osob; že Smlouva stanoví, že Rada jednomyslně přijme v oblasti sociálního zabezpečení opatření, která jsou nezbytná k zajištění volného pohybu pracovníků;
(2) vzhledem k tomu, že sociální ochrana pracovníků je zajištěna zákonnými systémy sociálního zabezpečení doplněnými doplňkovými systémy sociálního zabezpečení;
(3) vzhledem k tomu, že právní předpisy, které Rada již přijala na ochranu nároků na sociální zabezpečení pracovníků a jejich rodinných příslušníků pohybujících se ve Společenství, totiž nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství [4] a nařízení Rady (EHS) č. 574/72 ze dne 21. března 1972, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 1408/71 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství [5], se týkají pouze zákonných systémů důchodového zabezpečení; že systém koordinace stanovený ve zmíněných nařízeních se nevztahuje na systémy penzijního připojištění s výjimkou těch, které spadají pod pojem "právní předpisy" vymezený v čl. 1 písm. j) prvním pododstavci nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 nebo které jsou předmětem prohlášení členského státu podle zmíněného článku;
(4) vzhledem k tomu, že Rada má rozsáhlou pravomoc uvážení, pokud jde o výběr nejvhodnějších opatření pro dosažení cíle článku 51 Smlouvy; že systém koordinace stanovený nařízením (EHS) č. 1408/71 a nařízením (EHS) č. 574/72, zejména pravidla pro sčítání, není přizpůsoben pro systémy penzijního připojištění, s výjimkou systémů, na které se vztahuje pojem "právní předpisy" vymezený v čl. 1 písm. j) prvním pododstavci nařízení (EHS) č. 1408/71 nebo které jsou předmětem prohlášení členského státu podle zmíněného článku, a proto by pro ně měla platit zvláštní opatření, prvním z nichž je tato směrnice, aby se přihlédlo k jejich zvláštní povaze a k rozdílnosti těchto systémů uvnitř jednotlivých členských států a mezi nimi;
(5) vzhledem k tomu, že na žádný důchod nebo dávku by se neměla vztahovat tato směrnice a zároveň nařízení (EHS) č. 1408/71 a nařízení (EHS) č. 574/72, a proto žádný systém penzijního připojištění, na který se vztahují zmíněná nařízení na základě prohlášení členského státu podle čl. 1 písm. j) nařízení (EHS) č. 1408/71, nemůže být upraven touto směrnicí;
(6) vzhledem k tomu, že v doporučení 92/442/EHS ze dne 27. července 1992 o konvergenci cílů a politik v oblasti sociální ochrany [6] doporučila Rada členským státům "je-li to nezbytné, podporovat změny podmínek upravujících získání nároku na starobní důchod, zejména na penzijní připojištění s cílem odstranit překážky mobility zaměstnaných pracovníků";
(7) vzhledem k tomu, že k tomuto cíli lze přispět, pokud se pracovníkům, kteří se pohybují z jednoho členského státu do druhého nebo jejichž místo výkonu práce je přeloženo do jiného členského státu, zajistí stejné zacházení při ochraně jejich nároků na penzijní připojištění jako těm pracovníkům, kteří zůstávají ve stejném členském státě nebo jejichž místo výkonu práce se mění ve stejném členském státě;
(8) vzhledem k tomu, že volný pohyb osob, který je jedním ze základních práv vyjádřených ve Smlouvě, se neomezuje na zaměstnané osoby, ale vztahuje se rovněž na samostatně výdělečně činné osoby;
(9) vzhledem k tomu, že Smlouva kromě článku 235 nestanoví jiné pravomoci k přijetí vhodných opatření v oblasti sociálního zabezpečení pro samostatně výdělečně činné osoby;
(10) vzhledem k tomu, že má-li být umožněn účinný výkon práva volného pohybu, měli by mít pracovníci a jiné oprávněné osoby určité záruky rovného zacházení, pokud jde o zachování jejich nároků na důchod nabytých v souvislosti se systémy penzijního připojištění;
(11) vzhledem k tomu, že členské státy by měly přijmout nezbytná opatření, aby zajistily na základě systému penzijního připojištění platby dávek současným a bývalým účastníkům, jakož i dalším osobám oprávněným z těchto systémů ve všech členských státech, s ohledem na to, že jsou podle článku 73b Smlouvy zakázána veškerá omezení volného pohybu kapitálu a plateb;
(12) vzhledem k tomu, že pro usnadnění výkonu práva volného pohybu musí být vnitrostátní právní předpisy, je-li to nezbytné, přizpůsobeny, aby bylo možné dále platit příspěvky do schváleného systému penzijního připojištění zřízeného v jednom členském státě pracovníky, kteří jsou v souladu s hlavou II nařízení (EHS) č. 1408/71 vysláni do jiného členského státu, nebo jejich jménem;
(13) vzhledem k tomu, že Smlouva nevyžaduje pouze zrušení veškeré diskriminace založené na státní příslušnosti mezi pracovníky členských států, ale rovněž odstranění všech vnitrostátních opatření, která by mohla pracovníkům bránit ve výkonu základních svobod zaručených Smlouvou a vyložených Evropským soudním dvorem v následných rozsudcích nebo tento výkon pro ně učinit méně přitažlivý;
(14) vzhledem k tomu, že pracovníky, kteří vykonávají své právo volného pohybu, by zaměstnavatelé, správci nebo jiné osoby odpovědné za správu systémů penzijního připojištění měli odpovídajícím způsobem informovat o možnostech a výběru, které jsou jim nabízeny;
(15) vzhledem k tomu, že touto směrnicí nejsou dotčeny právní předpisy členských států týkající se kolektivních opatření na obranu profesních zájmů;
(16) vzhledem k tomu, že z důvodu různorodosti doplňkových systémů sociálního zabezpečení by se Společenství mělo omezit pouze na stanovení obecného rámce pro cíle, kterých má být dosaženo, a že vhodným právním nástrojem je proto směrnice;
(17) vzhledem k tomu, že v souladu se zásadami subsidiarity a proporcionality vymezenými v článku 3b Smlouvy nemůže být cílů této směrnice dosaženo uspokojivě na úrovni členských států, a proto, z důvodů rozsahu či účinků navrhované činnosti, jich může být lépe dosaženo na úrovni Společenství; že tato směrnice nepřekračuje rámec toho, co je pro dosažení těchto cílů nezbytné,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I
ÚČEL A OBLAST PŮSOBNOSTI
Článek 1
Účelem této směrnice je chránit nároky účastníků systémů penzijního připojištění, kteří se pohybují z jednoho členského státu do druhého, a přispět tak k odstranění překážek volného pohybu zaměstnaných osob a osob samostatně výdělečně činných ve Společenství.
Tato ochrana se týká nároku na důchod na základě dobrovolných i povinných systémů penzijního připojištění, s výjimkou systémů upravených nařízením (EHS) č. 1408/71.
Článek 2
Tato směrnice se vztahuje na účastníky systému penzijního připojištění a na jiné osoby oprávněné z tohoto systému, kteří nabyli nebo nabývají nárok v jednom nebo v několika členských státech.
KAPITOLA II
DEFINICE
Článek 3
Pro účely této směrnice se rozumí:
a) "penzijním připojištěním" starobní důchod a invalidní a pozůstalostní důchod, pokud je upravují předpisy o systémech penzijního připojištění zřízených podle vnitrostátních právních předpisů a zvyklostí, které mají doplňovat nebo nahrazovat dávky poskytované zákonnými systémy sociálního zabezpečení pro stejné pojistné události;
b) "systémem penzijního připojištění" jakýkoli profesní systém zřízený podle vnitrostátních právních předpisů a zvyklostí, jako jsou smlouva o skupinovém pojištění nebo soustava přerozdělování pojistného uzavřená v jednom nebo několika odvětvích nebo oblastech podnikání, systém průběžného financování, fondový systém nebo přislíbený důchod zaručený rezervami podniků na důchodové zabezpečení nebo jakákoli společná nebo srovnatelná úprava, která má poskytovat doplňkové platby zaměstnancům nebo osobám samostatně výdělečně činným;
c) "nároky na důchod" jakékoli dávky, na které má účastník nebo jiná oprávněná osoba nárok na základě pravidel systému penzijního připojištění a případných vnitrostátních právních předpisů;
d) "nabytými nároky na důchod" jakékoli nároky na dávky, které vzniknou po splnění podmínek podle pravidel systému penzijního připojištění a případných vnitrostátních předpisů;
e) "vyslaným pracovníkem" pracovník vyslaný, aby pracoval v jiném členském státě, který podle kapitoly II nařízení (EHS) č. 1408/71 nadále podléhá právním předpisům členského státu původu; "vyslání" je vykládáno obdobně;
f) "příspěvkem" jakékoli platby, které byly uskutečněny nebo které se považují za uskutečněné do systému penzijního připojištění.
KAPITOLA III
OPATŘENÍ NA OCHRANU NÁROKU NA PENZIJNÍ PŘIPOJIŠTĚNÍ PRACOVNÍKŮ, KTEŘÍ SE POHYBUJÍ VE SPOLEČENSTVÍ
Článek 4
Rovné zacházení při zachování nároků na důchod
Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zajistily zachování nabytých nároků na důchod pro účastníky systému penzijního připojištění, za které v důsledku jejich pohybu z jednoho členského státu do druhého již nejsou hrazeny příspěvky do tohoto systému, a to ve stejném rozsahu jako pro účastníky, za které již nejsou hrazeny příspěvky, ale kteří zůstávají ve stejném členském státě.
Tento článek se rovněž použije na ostatní osoby oprávněné na základě dotčeného systému penzijního připojištění.
Článek 5
Přeshraniční platby
Členské státy zajistí, že systémy penzijního připojištění v ostatních členských státech hradí účastníkům systému penzijního připojištění a ostatním oprávněným osobám veškeré dávky splatné podle těchto systémů po odpočtu daní a poplatků za zpracování, které se uplatňují.
Článek 6
Příspěvky do systému penzijního připojištění hrazené vyslanými pracovníky nebo jejich jménem
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby příspěvky do systému penzijního připojištění zřízeného v některém členském státě mohly být i nadále hrazeny vyslanými pracovníky, kteří se účastní tohoto systému, nebo jejich jménem po dobu jejich vyslání do jiného členského státu.
2. Jsou-li podle odstavce l nadále hrazeny příspěvky do systému penzijního připojištění zřízeného v některém členském státě, je vyslaný pracovník a případně jeho zaměstnavatel osvobozen od povinnosti hradit příspěvky do systému penzijního připojištění v jiném členském státě.
Článek 7
Informování účastníků
Členské státy přijmou opatření, aby zajistily, že zaměstnavatelé, správci nebo jiné osoby příslušné pro správu systému penzijního připojištění informují účastníky odpovídajícím způsobem o jejich nárocích na dávky a na možnosti volby, které jim nabízejí právní systémy, pokud se vydají do jiného členského státu.
Poskytované informace odpovídají alespoň informacím poskytovaným účastníkům, za něž tyto příspěvky již nejsou hrazeny, kteří však zůstávají v témž členském státě.
KAPITOLA IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 8
Členské státy mohou stanovit, že se článek 6 vztahuje pouze na vyslání, ke kterým dojde po 25. červenci 2001.
Článek 9
Členské státy zavedou do svého právního řádu nezbytná opatření, aby umožnily každému, kdo se cítí poškozen neuplatněním této směrnice, dožadovat se svých nároků soudní cestou, poté co se případně obrátí na jiné příslušné orgány.
Článek 10
l. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 36 měsíců od jejího vstupu v platnost nebo dbají, aby sociální partneři nejpozději k uvedenému dni zavedli požadovaná ustanovení dohodou.
Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření, aby zaručily v jakémkoli okamžiku výsledky požadované touto směrnicí.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Oznámí Komisi názvy vnitrostátních orgánů, které jsou příslušné pro provádění této směrnice.
2. Nejpozději 25. ledna 2002 sdělí členské státy Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
3. Na základě informací poskytnutých členskými státy předloží Komise zprávu Evropskému parlamentu, Radě a Hospodářskému a sociálnímu výboru do šesti let od vstupu této směrnice v platnost.
Tato zpráva se týká uplatňování této směrnice a případně navrhne jakékoli změny, které se ukáží jako nezbytné.
Článek 11
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
kterou se stanoví některá opatření k provedení směrnice Rady 95/69/ES, kterou se stanoví podmínky a postupy pro schvalování a registraci některých provozoven a dodavatelů působících v krmivářském odvětví (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 95/69/ES ze dne 22. prosince 1995, kterou se stanoví podmínky a postupy pro schvalování a registraci některých provozoven a dodavatelů působících v krmivářském odvětví a kterou se mění směrnice 70/524/EHS, 74/63/EHS, 79/373/EHS a 82/471/EHS [1] (dále jen "směrnice 95/69/ES"), a zejména na článek 15 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že uvedená směrnice upravuje podmínky schvalování a registrace provozoven umístěných ve Společenství; že je třeba stejným způsobem upravit schvalování a registraci provozoven umístěných ve třetích zemích;
vzhledem k tomu, že pro volbu těchto zemí musí být stanovena všeobecná kritéria, jako jsou platné právní předpisy v oblasti výroby krmiv a organizace a pravomoci příslušných úřadů odpovědných za kontroly v této oblasti;
vzhledem k tomu, že je třeba zajistit, aby tyto provozovny umístěné ve třetích zemích splňovaly požadavky přinejmenším rovnocenné těm, které platí pro provozovny umístěné v členských státech, aby bylo zaručeno, že produkty pocházející ze třetích zemí nepředstavují žádné nebezpečí pro zdraví lidí nebo zvířat ani pro životní prostředí;
vzhledem k tomu, že je třeba umožnit odborníkům Komise a členských států, aby ověřili dodržování pravidel stanovených touto směrnicí ve třetích zemích;
vzhledem k tomu, že seznamy třetích zemí a jejich provozoven budou předmětem pozdějších prováděcích rozhodnutí;
vzhledem k tomu, že musí být přijata přechodná opatření pro přeměnu starého systému povolení dovozu na nový, aby nedošlo k přerušení obchodu se třetími zeměmi, dokud nový režim nebude plně funkční;
vzhledem k tomu, že až do vydání seznamu provozoven umístěných ve třetích zemích musejí členské státy předávat Komisi a ostatním členským státům údaje o provozovnách umístěných ve třetích zemích, které jsou oprávněny uvádět své produkty do oběhu ve Společenství a mají zástupce na jejich území;
vzhledem k tomu, že by měl být stanoven jednotný model jak pro registr schválených provozoven a dodavatelů, tak pro seznam registrovaných provozoven a dodavatelů;
vzhledem k tomu, že by rovněž měla být jednotně upravena struktura schvalovacího a registračního čísla provozoven a dodavatelů;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro krmiva,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I Definice
Článek 1
Pro účely této směrnice se "příslušným orgánem" rozumí orgán členského státu nebo třetí země pověřený prováděním úředních kontrol v oblasti výživy zvířat.
KAPITOLA II Seznam třetích zemí
Článek 2
Komise v souladu s postupem stanoveným v článku 16 směrnice 95/69/ES sestaví seznam třetích zemí podle čl. 15 písm. a) první odrážky uvedené směrnice.
Tento seznam lze stejným postupem změnit nebo doplnit.
2. Při rozhodování, zda některou zemi lze zahrnout do seznamu podle odstavce 1, se přihlíží zejména k:
a) vnitrostátním právním předpisům v oblasti krmiv, a zejména k ustanovením o výrobě produktů a látek určených k použití ve výživě zvířat a jejich uvádění do oběhu, jakož i k ustanovením o kontrole;
b) struktuře a organizaci příslušného orgánu a jeho pravomocím a zárukám, které je schopen poskytnout za uplatňování právních předpisů Společenství;
c) organizaci a provádění náležitých kontrol v oblasti krmiv;
d) zárukám, které třetí země může poskytnout za dodržování požadavků odpovídajících přinejmenším těm, jež jsou stanoveny v příloze směrnice 95/69/ES.
3. Rozhodnutí podle odstavce 1 se zveřejňují.
Každých pět let se zveřejňuje konsolidovaný seznam.
KAPITOLA III Schvalování provozoven umístěných ve třetích zemích
Článek 3
Seznamy schválených provozoven
1. Postupem podle článku 16 směrnice 95/69/ES a na základě sdělení příslušných orgánů třetích zemí podle čl. 2 odst. 1 Komise sestaví seznam provozoven umístěných ve třetích zemích, z nichž členské státy povolují dovoz produktů uvedených v čl. 2 písm. a), b), c) a d) uvedené směrnice. Seznam lze stejným postupem změnit:
- podle výsledků kontrol uvedených v článku 5,
- na základě neuspokojivých výsledků kontrol dovezených produktů nebo
- s ohledem na nové informace sdělené příslušným orgánem třetí země.
2. Provozovna může být zapsána do seznamu pouze, pokud
- se nachází v některé ze zemí uvedených v seznamu podle čl. 2 odst. 1,
- splňuje požadavky přinejmenším rovnocenné těm, které stanoví směrnice 95/69/ES.
3. Rozhodnutí podle odstavce 1 se zveřejňují.
Každých pět let se zveřejňuje konsolidovaný seznam.
KAPITOLA IV Registrace provozoven umístěných ve třetích zemích
Článek 4
Seznamy registrovaných provozoven
1. Postupem podle článku 16 směrnice 95/69/ES a na základě sdělení příslušných orgánů třetích zemí podle čl. 2 odst. 1 Komise sestaví seznam provozoven umístěných ve třetích zemích, z nichž členské státy povolují dovoz produktů uvedených v čl. 7 odst. 2 písm. a), b) a c) uvedené směrnice. Seznam lze stejným postupem změnit:
- podle výsledků kontrol uvedených v článku 5,
- na základě neuspokojivých výsledků kontrol dovezených produktů nebo
- s ohledem na nové informace sdělené příslušným orgánem třetí země.
2. Provozovna může být zapsána do seznamu pouze, pokud
- se nachází v některé ze zemí uvedených v seznamu podle čl. 2 odst. 1,
- splňuje požadavky přinejmenším rovnocenné těm, které stanoví směrnice 95/69/ES.
3. Rozhodnutí podle odstavce 1 se zveřejňují.
Každých pět let se zveřejňuje konsolidovaný seznam.
KAPITOLA V Společná ustanovení
Článek 5
Kontroly na místě
1. V případě potřeby mohou odborníci Komise a členských států provádět kontroly na místě za účelem ověření, zda ustanovení této směrnice, a zejména ustanovení čl. 2 odst. 2, čl. 3 odst. 2 druhé odrážky a čl. 4 odst. 2 druhé odrážky, jsou skutečně uplatňována.
Odborníky z členských států jmenuje Komise na návrh členských států.
2. Komise informuje členské státy o výsledcích kontrol podle odstavce 1.
KAPITOLA VI Přechodná ustanovení
Článek 6
1. Do přijetí rozhodnutí uvedených v čl. 2 odst. 1, čl. 3 odst. 1 a čl. 4 odst. 1 mohou členské státy povolit dovoz produktů uvedených v článcích 3 a 4 ze třetích zemí pouze z provozoven, které mají zástupce usazeného ve Společenství.
Jméno a adresa tohoto zástupce usazeného ve Společenství musejí být uvedeny v registru a v seznamu podle článku 8 vedle jména a adresy výrobce.
2. Zástupci uvedení v odstavci 1, kteří mají v úmyslu začít vykonávat tuto činnost, předloží od 1. ledna 1999 příslušnému orgánu členského státu, v němž jsou usazeni, prohlášení, ve kterém se zavazují, že
- zajistí, aby provozovna splňovala požadavky uvedené v čl. 3 odst. 2 druhé odrážce nebo v čl. 4 odst. 2 druhé odrážce,
- povedou registr produktů uvedených v článcích 3 a 4, které jimi zastupované provozovny uvedly ve Společenství do oběhu podle příslušných ustanovení přílohy směrnice 96/69/ES.
3. Zástupci uvedení v odstavci 1, kteří vykonávali činnost k 31. prosinci 1998, mohou ve své činnosti pokračovat za podmínky, že do 1. května 1999 předloží prohlášení podle odstavce 2.
4. Členské státy zakáží uvést do volného oběhu ve Společenství produkty pocházející z provozovny:
a) jestliže její zástupce ve Společenství nesplňuje podmínky stanovené v odstavci 2 nebo 3 nebo
b) jestliže provozovny či její zástupce ve Společenství přestanou splňovat některou podstatnou podmínku pro výkon své činnosti na základě výsledků:
- kontrol dovezených produktů nebo
- kontrol na místě uvedených ve článku 5
a nesplní tuto podmínku ani v přiměřené lhůtě.
Článek 7
1. Do přijetí rozhodnutí uvedených v čl. 2 odst. 1, čl. 3 odst. 1 a čl. 4 odst. 1 členské státy zašlou Komisi a ostatním členským státům poprvé do 30. června 1999 kopie registru a seznamu podle článku 8 s provozovnami uvedenými v čl. 6 odst. 1.
2. Každou změnu provedenou v registru nebo v seznamu uvedeném v odstavci 1 po 30. červnu 1999 zvlášť zašle ostatním členským státům a Komisi.
KAPITOLA VII Registr a seznam provozoven a dodavatelů; schvalovací a registrační číslo
Článek 8
Registr uvedený v čl. 5 odst. 1 a seznam uvedený v čl. 10 odst. 1 směrnice 95/69/ES musejí být sestaveny podle modelu popsaného v kapitole 1.1, resp. 1.2 přílohy této směrnice.
Článek 9
Schvalovací číslo podle čl. 5 odst. 1 a registrační číslo podle čl. 10 odst. 1 směrnice 95/69/ES musejí mít strukturu předepsanou v kapitole II přílohy této směrnice.
KAPITOLA VIII Závěrečná ustanovení
Článek 10
1. Členské státy nejpozději do 31. prosince 1998 přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Budou tyto předpisy používat od 1. ledna 1999.
Tato opatření musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 11
Tato směrnice vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 13. července 1998, kterou se oblast působnosti směrnice 97/80/ES o důkazním břemenu v případech diskriminace na základě pohlaví rozšiřuje na Spojené království Velké Británie a Severního Irska
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že Rada přijala směrnici 97/80/ES [4] v souladu s dohodou o sociální politice připojenou k protokolu č. 14 o sociální politice připojenému ke Smlouvě o ES, a zejména s čl.
2 odst. 2 uvedené dohody; že v důsledku toho se výše zmíněná směrnice nevztahuje na Spojené království Velké Británie a Severního Irska;
vzhledem k tomu, že Evropská rada na zasedání v Amsterodamu ve dnech 16. a 17. června 1997 přijala s uspokojením shodu mezivládní konference na zahrnutí dohody o sociální politice do Smlouvy a že upozornila, že je nutno nalézt prostředek, jak udělit právní účinky přání Spojeného království přijmout směrnice již přijaté na základě výše zmíněné dohody a ty, které by mohly být přijaty před vstupem Amsterodamské smlouvy v platnost;
vzhledem k tomu, že se během zasedání Rady dne 24. července 1997 Rada a Komise dohodly na provedení závěrů přijatých na zasedání Evropské rady v Amsterodamu; že se také dohodly používat obdobně stejný postup na budoucí směrnice přijaté na základě dohody o sociální politice; že tato směrnice usiluje o dosažení tohoto cíle rozšířením oblasti působnosti směrnice 97/80/ES na Spojené království;
vzhledem k tomu, že skutečnost, že se směrnice 97/80/ES nevztahuje na Spojené království Velké Británie a Severního Irska, přímo ovlivňuje fungování společného trhu; že účinné provádění zásady stejného zacházení s muži a ženami, především pokud jde o pravidla upravující důkazní břemeno v případech diskriminace na základě pohlaví, ve všech členských státech zlepší fungování společného trhu;
vzhledem k tomu, že přijetím této směrnice se směrnice 97/80/ES začne vztahovat na Spojené království; že ode dne, kdy vstupuje tato směrnice v platnost, by pojem "členské státy" ve směrnici 97/80/ES měl zahrnovat i Spojené království;
vzhledem k tomu, že Spojenému království by měla být poskytnuta lhůta tří let, aby přijalo předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí 97/80/ES, jaká byla přiznána ostatním členským státům,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Aniž je dotčen článek 2, směrnice 97/80/ES se vztahuje na Spojené království Velké Británie a Severního Irska.
Článek 2
V článku 7 se za první pododstavec směrnice 97/80/ES vkládá nový pododstavec, který zní:
"Pokud jde o Spojené království Velké Británie a Severního Irska, nahrazuje se den 1. ledna 2001 v prvním odstavci dnem 22. července 2001."
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 16. července 1998, kterou se stanoví metody odběru vzorků a metody analýzy pro úřední kontrolu množství určitých kontaminujících látek v potravinách
(Text s významem pro EHP) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 85/591/EHS ze dne 20. prosince 1985 o zavedení metod Společenství pro odběr vzorků a analýzu pro sledování potravin určených k lidské spotřebě [1], a zejména na článek 1 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č.
1525/98 ze dne 16. července 1998, kterým se mění nařízení Komise (ES) č. 194/97, kterým se stanoví maximální limity určitých kontaminujících látek v potravinách [2], stanoví maximální limity pro aflatoxiny v určitých potravinách;
vzhledem k tomu, že směrnice Rady 93/99/EHS ze dne 29. října 1993 o doplňujících opatřeních týkajících se úředního dozoru nad potravinami [3] zavádí systém norem jakosti pro laboratoře pověřené členskými státy úředním dozorem nad potravinami;
vzhledem k tomu, že odběr vzorků má rozhodující vliv na přesnost stanovení množství aflatoxinů, které je v šarži rozloženo velmi nestejnoměrně;
vzhledem k tomu, že se jeví nezbytným stanovit obecná kritéria, jež musí metody analýzy splňovat, aby bylo zajištěno, že laboratoře pověřené kontrolou budou používat metody analýzy se srovnatelnou účinností;
vzhledem k tomu, že předpisy týkající se metod odběru vzorků a analýzy byly vypracovány na základě současných znalostí a mohou být přizpůsobeny tak, aby byl zohledněn pokrok ve vědeckých a technických poznatcích;
vzhledem k tomu, že se metody odběru vzorků používané v současné době příslušnými orgány v jednotlivých členských státech podstatně liší; že příslušné orgány v určitých členských státech nejsou schopny v krátké době uplatňovat všechna ustanovení této směrnice; že je tedy zapotřebí stanovit přiměřenou lhůtu k uplatňování těchto ustanovení;
vzhledem k tomu, že členské státy budou muset postupně upravit své metody odběru vzorků, aby dosáhly souladu s přílohami této směrnice do dne, od kterého musí být tato směrnice používána; že je tedy vhodné s členskými státy pravidelně prověřovat uplatňování těchto ustanovení;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potraviny,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření, aby byly odběry vzorků pro úřední kontrolu množství aflatoxinů v potravinách prováděny v souladu s metodami popsanými v příloze I této směrnice.
Článek 2
Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření, aby příprava vzorků a metody analýzy použité pro úřední kontrolu množství aflatoxinů v potravinách splňovaly kritéria popsaná v příloze II této směrnice.
Článek 3
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. prosince 2000.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
kterou se mění směrnice 71/250/EHS, 72/199/EHS, 73/46/EHS a zrušuje směrnice 75/84/EHS (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/373//EHS ze dne 20. července 1970, kterou se zavádí metody odběru vzorků a analytické metody Společenství pro úřední kontrolu krmiv [1], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 2 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že směrnice 70/373/EHS stanoví, že úřední kontroly krmiv za účelem ověření souladu s požadavky stanovenými právními a správními předpisy týkajícími se jejich jakosti a složení musí být prováděny pomocí metod Společenství pro odběr vzorků a analýzu;
vzhledem k tomu, že první směrnice Komise 71/250/EHS ze dne 15. června 1971, kterou se stanoví analytické metody Společenství pro úřední kontrolu krmiv [2], naposledy pozměněná směrnicí 81/680/EHS [3], definuje mimo jiné analytické metody pro stanovení obsahu alkaloidů v lupině; že směrnice Rady 74/63/EHS ze dne 17. prosince 1973 o stanovení nejvyšších přípustných úrovní nežádoucích látek nebo produktů v krmivech [4], naposledy pozměněná směrnicí Komise 97/8/ES [5], nevyžaduje, aby byla krmiva úředně kontrolována na přítomnost alkaloidů v lupině; že analytická metoda Společenství pro úřední kontrolu obsahu alkaloidů v lupině tudíž není nezbytná a bylo by vhodné ji zrušit;
vzhledem k tomu, že třetí směrnice Komise 72/199/EHS ze dne 27. dubna 1972, kterou se stanoví analytické metody Společenství pro úřední kontrolu krmiv [6], naposledy pozměněná směrnicí 93/28/ES [7], definuje mimo jiné analytické metody pro zjišťování a identifikaci antibiotik ze skupiny tetracyklinů, pro stanovení obsahu chlortetracyklinu, oxytetracyklinu a tetracyklinu a pro stanovení obsahu oleandomycinu; že uvedené metody již nevyhovují účelům směrnice Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech [8], naposledy pozměněné směrnicí Komise 98/19/ES [9]; že popsané metody se již v důsledku vývoje vědeckých a technických poznatků nedají použít k jiným účelům; že je tudíž vhodné tyto metody zrušit;
vzhledem k tomu, že čtvrtá směrnice Komise 73/46/EHS ze dne 5. prosince 1972, kterou se stanoví analytické metodySpolečenství pro úřední kontrolu krmiv [10], naposledy pozměněná směrnicí 92/89/ES [11], definuje mimo jiné analytické metody pro stanovení obsahu thiaminu (vitamínu B1, aneurinu) a stanovení obsahu kyseliny askorbové a kyseliny dehydroaskorbové (vitamínu C); že uvedené metody již nevyhovují zamýšlenému účelu a v důsledku vývoje vědeckých a technických poznatků byly překonány; že je proto vhodné tyto metody zrušit;
vzhledem k tomu, že šestá směrnice Komise 75/84/EHS ze dne 20. prosince 1974, kterou se stanoví analytické metody Společenství pro úřední kontrolu krmiv [12], naposledy pozměněná směrnicí 81/680/EHS, definuje analytické metody pro stanovení obsahu buchinolátu, sulfaquinoxalinu a furazolidonu; že uvedené metody již nevyhovují účelům směrnice 70/524/EHS; že existují důvody domnívat se, že tyto metody na základě vývoje vědeckých a technických poznatků poskytují nesprávné výsledky; že je výhodnější raději nemít stanovenu žádnou analytickou metodu, než metodu, která poskytuje chybné výsledky; že je proto vhodné tyto metody zrušit;
vzhledem k tomu, že v souladu se směrnicí Rady 95/53/ES ze dne 25. října 1995, kterou se stanoví zásady organizace úředních kontrol v oblasti výživy zvířat [13], a zejména v souladu s článkem 18 uvedené směrnice, zajistí členské státy v případě neexistence metod Společenství pro odběr vzorků a analýzu, aby byly užívány analytické metody vyhovující normám, které uznávají mezinárodní orgány nebo, nejsou-li tyto k dispozici, metody vyhovující vědecky uznávaným pravidlům;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro krmiva,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 71/250/EHS se mění takto:
1. V článku 1 se zrušují slova "jakož i stanovení obsahu alkaloidů v lupině".
2. V příloze uvedené směrnice se zrušuje bod 15 "Stanovení obsahu alkaloidů v lupině".
Článek 2
Směrnice 72/199/EHS se mění takto:
1. V článku 2 se zrušují slova "stanovení a identifikaci tetracyklinových antibiotik, jakož i" a "chlortetracyklinu, oxytetracyklinu, tetracyklinu, oleandomycinu".
2. V příloze II uvedené směrnice se zrušují bod 1 "Stanovení a identifikace tetracyklinových antibiotik", bod 2 "Stanovení chlortetracyklinu, oxytetracyklinu a tetracyklinu" a bod 3 "Stanovení oleandomycinu".
Článek 3
Směrnice 73/46/EHS se mění takto:
1. V článku 2 se zrušují slova "thiaminu (aneurin, vitamín B1), askorbové a dehydroaskorbové kyseliny (vitamín C)".
2. V příloze II uvedené směrnice se zrušují bod 2 "Stanovení thiaminu (vitamín B1, aneurin)" a bod 3 "Stanovení kyseliny askorbové a dehydroaskorbové (vitamínu C)".
Článek 4
Zrušuje se směrnice 75/84/EHS.
Článek 5
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději šest měsíců od vstupu této směrnice v platnost.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 6
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 20. července 1998 o uvádění rozmnožovacího materiálu okrasných rostlin na trh
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
(1) vzhledem k tomu, že produkce okrasných rostlin zaujímá významné místo v zemědělství Společenství;
(2) vzhledem k tomu, že uspokojivé výsledky v pěstování okrasných rostlin závisí do značné míry na jakosti a rostlinolékařském stavu materiálu používaného k jejich rozmnožování;
(3) vzhledem k tomu, že požadavky harmonizované na úrovni Společenství zajistí, aby odběratel v celém Společenství obdržel rozmnožovací materiál, který je zdravý a má dobrou jakost;
(4) vzhledem k tomu, že tyto harmonizované požadavky, pokud jde o rostlinolékařský stav rostlin, musí odpovídat směrnici Rady 77/93/EHS ze dne 21. prosince 1976 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do členských států a proti jejich rozšiřování na území Společenství [4];
(5) vzhledem k tomu, že je vhodné stanovit pravidla Společenství pro všechny rody a druhy okrasných rostlin ve Společenství, s výjimkou těch, na které se vztahuje nařízení Rady (ES) č. 338/97 ze dne 9. prosince 1996 o ochraně druhů volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin regulováním obchodu s nimi [5];
(6) vzhledem k tomu, že není vhodné uplatňovat pravidla Společenství na uvádění rozmnožovacího materiálu na trh, aniž jsou dotčena ustanovení o rostlinolékařském stavu rostlin směrnice 77/93/EHS, je-li tento materiál prokazatelně určen k vývozu do třetích zemí, neboť v těchto zemích mohou platit nijiná pravidla, než která obsahuje tato směrnice;
(7) vzhledem k tomu, že zjištění rostlinolékařského stavu rostlin a norem jakosti jednotlivých rodů a druhů okrasných rostlin vyžaduje zdlouhavé a podrobné technické a vědecké zkoušky; že by tudíž měl být stanoven postup pro zjištění těchto norem;
(8) vzhledem k tomu, že zajistit, aby jejich produkty splňovaly podmínky této směrnice, je v prvé řadě povinností dodavatelů rozmnožovacího materiálu;
(9) vzhledem k tomu, že příslušné orgány členských států by měly při kontrolách a inspekcích dbát na to, aby dodavatelé splňovali tyto podmínky;
(10) vzhledem k tomu, že by měla být zavedena kontrolní opatření Společenství k zajištění jednotného uplatňování pravidel stanovených touto směrnicí ve všech členských státech;
(11) vzhledem k tomu, že je v zájmu odběratelů rozmnožovacího materiálu, aby byl znám název odrůdy nebo skupiny rostlin a byla zabezpečena jejich pravost;
(12) vzhledem k tomu, že zvláštní rysy odvětví okrasných rostlin jsou komplikujícím faktorem; že proto uvedený cíl může být nejlépe dosažen buď obecnou známostí odrůdy nebo zpřístupněním popisu odrůdy nebo skupiny rostlin, který vypracuje a uchovává dodavatel;
(13) vzhledem k tomu, že k zajištění pravosti a řádného uvádění rozmnožovacích materiálů na trh musí být stanovena pravidla Společenství pro rozlišování šarží a jejich označování; že označení by měla udávat podrobnosti požadované jak pro úřední zkoušky, tak pro informování pěstitelů;
(14) vzhledem k tomu, že by měla být stanovena pravidla, aby uvádění rozmnožovacího materiálu na trh podléhalo v případě přechodných zásobovacích potíží méně přísným požadavkům, než stanoví tato směrnice;
(15) vzhledem k tomu, že by mělo být upraveno povolení uvádět ve Společenství n trh rozmnožovací materiál vypěstovaný v třetích zemích za předpokladu, že poskytuje ve všech směrech rovnocenné záruky jako rozmnožovací materiál vypěstovaný ve Společenství a že je v souladu s předpisy Společenství;
(16) vzhledem k tomu, že pro harmonizaci technických zkušebních metod používaných v členských státech a k porovnání rozmnožovacího materiálu vypěstovaných ve Společenství s materiálem vypěstovaným v třetích zemích by měly být prováděny srovnávací zkoušky, aby se ověřilo, zda rozmnožovací materiál vyhovuje požadavkům této směrnice;
(17) vzhledem k tomu, že pro usnadnění účinného používání této směrnice by měla být Komise zmocněna přijmout opatření k jejímu provedení; že tato opatření by měla být přijata postupem zahrnujícím úzkou spolupráci mezi Komisí a členskými státy v rámci Stálého výboru pro rozmnožovací materiál okrasných rostlin;
(18) vzhledem k tomu, že směrnice Rady 91/682/EHS ze dne 19. prosince 1991 o uvádění rozmnožovacího materiálu okrasných rostlin a okrasných rostlin na trh [6] stanovila harmonizované podmínky na úrovni Společenství, aby se zajistilo, že kupující v celém Společenství obdrží rozmnožovací materiál a okrasné rostliny zdravé a v dobré jakosti;
(19) vzhledem k tomu, že členské státy se dostaly do obtíží při výkladu a provedení uvedené směrnice;
(20) vzhledem k tomu, že se jevilo za vhodné, aby uvedená směrnice byla zahrnuta do iniciativy SLIM (Simpler Legislation for the Internal Market – zjednodušení právních předpisů pro vnitřní trh), kterou Komise zahájila v květnu 1996;
(21) vzhledem k tomu, že pracovní skupina SLIM pro okrasné rostliny podala různá doporučení směřující ke zjednodušení uvedené směrnice; že uvedená doporučení jsou obsažena ve sdělení Komise Radě a Evropskému parlamentu o iniciativě SLIM;
(22) vzhledem k tomu, že uvedená doporučení se týkala osob, na které se mají vztahovat kontroly podle uvedené směrnice, druhů, na které se vztahuje uvedená směrnici, pravosti odrůd, souvislostí se směrnicí 77/93/EHS a rovnocennosti třetích zemí;
(23) vzhledem k tomu, že je po zvážení těchto doporučení žádoucí změnit některá ustanovení směrnice 94/682/EHS; že vzhledem k počtu těchto změn by se měla uvedená směrnice v zájmu jasnosti vydat nově,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
HLAVA I OBLAST PŮSOBNOSTI
Článek 1
1. Tato směrnice se vztahuje na uvádění rozmnožovacího materiálu okrasných rostlin na trh ve Společenství.
Nejsou jí dotčena pravidla o ochraně planě rostoucích rostlin podle nařízení (ES) č. 338/97, pravidla o obalech a obalovém odpadu podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/62/ES [7] ani, pokud tato směrnice nebo k jejímu provedení vydané předpisy nestanoví jinak, pravidel o rostlinolékařském stavu rostlin podle směrnice 77/93/EHS.
2. Tato směrnice se nevztahuje na
- materiál prokazatelně určený k vývozu do třetích zemí, který je jako takový označen a dostatečně oddělen,
- materiál, jehož produkty nejsou určeny k okrasným účelům, pokud se na něj vztahují jiné právní předpisy Společenství o uvádění tohoto materiálu na trh.
3. Postupem podle článku 17 může být rozhodnuto, že některé nebo všechny požadavky této směrnice se nevztahují na semena některých druhů nebo skupin rostlin určená pro přípravu dalšího rozmnožovacího materiálu, pokud neexistuje významná souvislost mezi jakostí těchto semen a jakostí materiálu, který z nich vyroste.
HLAVA II DEFINICE
Článek 2
Pro účely této směrnice se rozumí:
1. "rozmnožovacím materiálem" rostlinný materiál určený
- k rozmnožování okrasných rostlin, nebo
- k pěstování okrasných rostlin; avšak v případě pěstování z hotových rostlin platí tato definice jen tehdy, je-li výsledná okrasná rostlina určena k dalšímu uvádění na trh.
"rozmnožováním" rozmnožování vegetativní nebo jinou cestou.
2. "dodavatelem" každá fyzická nebo právnická osoba, která se profesionálně zabývá uváděním na trh nebo dovozem rozmnožovacího materiálu;
3. "uvedením na trh" prodej nebo dodání dodavatelem jiné osobě.
"Prodej" zahrnuje držení materiálu k dispozici nebo na skladě, jeho vystavování k prodeji a nabízení k prodeji.
4. "příslušným úředním subjektem":
a) orgán zřízený nebo určený členským státem pod dohledem vlády, který je příslušný pro otázky jakosti,
b) jakýkoliv státní orgán zřízený:
- na úrovni členského státu nebo
- na regionální úrovni pod dohledem celostátních orgánů v rámci omezení daných ústavou daného členského státu.
Uvedené subjekty mohou v souladu s vnitrostátními právními předpisy přenést úkoly dané touto směrnicí, které mají vykonávat a kontrolovat v rámci své pravomoci, na jakoukoli právnickou osobu veřejnoprávní nebo soukromoprávní povahy, která je v rámci svých úředně schválených stanov pověřována výhradně zvláštními úkoly veřejného zájmu, za předpokladu, že tato osoba ani její členové nemají osobní zájem na výsledku přijatých opatření.
Navíc mohou být postupem podle článku 17 schváleny i jiné právnické osoby zřízené subjektem zmíněným v písmeni a) a jednající v rámci jeho pravomoci a pod jeho dozorem, za předpokladu, že tyto osoby nemají osobní zájem na výsledku přijatých opatření.
Členské státy oznámí Komisi, které jsou jejich příslušné úřední subjekty.
Komise předá tuto informaci ostatním členským státům.
5. "šarží" určitý počet kusů určitého zboží, které se vyznačují stejnorodostí skladby a původu.
HLAVA III POŽADAVKY NA ROZMNOŽOVACÍ MATERIÁL
Článek 3
1. Dodavatelé smějí uvádět rozmnožovací materiál na trh pouze tehdy, pokud splňuje požadavky této směrnice.
2. Odstavec 1 se nevztahuje pro rozmnožovací materiál určený ke
a) k pokusům nebo vědeckým účelům,
b) ke šlechtění nebo
c) k uchování genetické rozmanitosti.
3.
Prováděcí pravidla k odstavci 2 mohou být přijata postupem podle článku 17.
Článek 4
Rozmnožovací materiál musí případně splňovat odpovídající podmínky pro rostlinolékařský stav rostlin stanovené ve směrnici 77/93/EHS.
Článek 5
1. Aniž by byla dotčeny články 1 a 4, musí rozmnožovací materiál při uvádění na trh
- být přinejmenším na pohled v podstatě prostý škodlivých organismů zhoršujících jakost, jejich známek či příznaků, které snižují jeho užitkovou hodnotu,
- být prostý jakýchkoli poškození, která by zhoršovala jeho jakost jako rozmnožovacího materiálu,
- mít dostatečnou růstovou schopnost a rozměry odpovídající jeho užitkové hodnotě jako rozmnožovacího materiálu,
- v případě osiva mít uspokojivou klíčivost,
- je-li uváděn na trh s odkazem na odrůdu podle článku 9, mít uspokojující odrůdovou pravost a čistotu.
2. Rozmnožovací materiál, který není na základě viditelných známek nebo příznaků dostatečně prostý škodlivých organismů, musí být řádně ošetřen a případně odstraněn.
3. V případě citrusového materiálu musí být splněny navíc tyto požadavky:
a) musí pocházet ze základního materiálu, který byl zkontrolován a nevykazoval žádné příznaky virů, virům podobných organismů nebo chorob,
b) byl zkontrolován a shledán v podstatě prostý virů, virům podobných organismů nebo chorob od počátku posledního vegetačního cyklu a
c) v případě roubování byl naroubován na podnože, které nejsou náchylné k virům podobným organismům.
4. V případě květinových cibulí musí být splněny navíc tyto požadavky:
- rozmnožovací materiál musí pocházet přímo z materiálu, který byl ve stadiu před sklizní zkontrolován a shledán v podstatě prostý škodlivých organismů a chorob nebo jejich známek a příznaků.
5. Postupem podle článku 18 může být pro určitý rod nebo druh vypracována tabulka s dodatečnými jakostními podmínkami, s nimiž musí být rozmnožovací materiál při uvádění na trh v souladu.
Rod nebo druh může být do tabulky zahrnut pouze tehdy, je-li prokázána potřeba těchto dodatečných předpisů.
Při určování této potřeby se použijí tato kritéria:
- výskyt obtíží s jakostí rozmnožovacího materiálu daného druhu nebo rodu, které lze úspěšně rozřešit jedině pomocí právních předpisů,
- hospodářský význam rozmnožovacího materiálu daného druhu nebo rodu,
- soulad s mezinárodními normami o kontrole nekaranténních škodlivých organismů.
HLAVA IV POŽADAVKY NA DODAVATELE ROZMNOŽOVACÍHO MATERIÁLU
Článek 6
1. Aniž je dotčen odstavec 2, jsou dodavatelé úředně registrováni pro výkon činností podle této směrnice.
Příslušné úřední subjekty mohou považovat dodavatele, kteří jsou již registrováni podle směrnice 77/93/EHS, za registrované pro účely této směrnice.
Tito dodavatelé však musí splňovat požadavky této směrnice.
2. Odstavec 1 se nevztahuje na dodavatele, kteří uvádějí materiál na trh pouze pro osoby, které se profesionálně nezabývají pěstováním nebo prodejem okrasných rostlin ani rozmnožovacího materiálu.
Tito dodavatelé však musí splňovat požadavky této směrnice.
Článek 7
1. Dodavatelé zabývající se pěstováním rozmnožovacího materiálu musí
- odhalovat a sledovat kritické body ve svém pěstebním procesu, které ovlivňují jakost materiálu,
- uchovávat informace o sledování podle první odrážky, aby je mohly příslušné úřední subjekty přezkoumat, pokud o to požádají,
- odebírat vzorky, pokud je to nutné pro analýzu v laboratoři s patřičným vybavením a odborností;
- zajistit, aby během pěstování byly šarže rozmnožovacího materiálu odděleně rozeznatelné.
2. Objeví-li se v prostorách dodavatele zabývajícího se pěstováním rozmnožovacího materiálu škodlivý organismus uvedený v seznamu ve směrnici 77/93/EHS nebo v opatřeních přijatých podle čl. 5 odst. 5, uvědomí o tom dodavatel příslušný úřední subjekt a provede všechna opatření, která tento subjekt stanoví.
3. Je-li rozmnožovací materiál uváděn na trh, uchovávají registrovaní dodavatelé záznamy o prodejích nebo nákupech po dobu nejméně 12 měsíců.
4. Prováděcí pravidla k odstavci 1 mohou být stanovena postupem podle článku 17.
HLAVA V UVÁDĚNÍ ROZMNOŽOVACÍHO MATERIÁLU NA TRH A JEHO OZNAČOVÁNÍ
Článek 8
1. Rozmnožovací materiál je uváděn na trh v šaržích.
Rozmnožovací materiál z různých šarží však může být uváděn na trh v jediné dodávce, pokud dodavatel vede záznamy o složení a původu jednotlivých šarží.
2. Při uvádění na trh musí být rozmnožovací materiál provázen návěskou nebo jiným dokumentem vystaveným dodavatelem.
3. Postupem podle článku 17 budou stanoveny požadavky týkající se návěsky nebo dokumentu uvedených v odstavci 2.
Jestliže rozmnožovací materiál uvádějí na trh osoby, které se profesionálně nezabývají pěstováním ani prodejem okrasných rostlin, mohou se požadavky na označení omezit na přiměřenou informaci o produktu.
Týmž postupem mohou být přijaty požadavky na balení rozmnožovacího materiálu.
4. Odstavec 1 se nevztahuje na rozmnožovací materiál, který je uváděn na trh osobami, které se profesionálně nezabývají pěstováním ani prodejem okrasných rostlin nebo rozmnožovacího materiálu.
Článek 9
1. Rozmnožovací materiál může být uváděn na trh s odkazem na odrůdu pouze tehdy, je-li tato odrůda
- právně chráněna ochranou odrůd rostlin v souladu s předpisy o ochraně nových odrůd nebo
- úředně registrována nebo
- obecně známá nebo
- zanesená v seznamu vedeném dodavatelem s podrobným popisem a názvem.
Tento seznam musí být vypracován v souladu s uznávanými mezinárodními zásadami, které se na něj vztahují.
Seznam je na požádání přístupný příslušnému úřednímu subjektu daného členského státu.
2. Každá odrůda je pokud možno označena stejným názvem ve všech členských státech v souladu s prováděcími pravidly, jež mohou být přijata postupem podle článku 17, a neexistují-li, v souladu s uznávanými mezinárodními zásadami.
3. Pokud je rozmnožovací materiál uváděn na trh s odkazem na skupinu rostlin a nikoli na odrůdu podle odstavce 1, označí dodavatel skupinu rostlin tak, aby nedošlo k záměně s názvem některé odrůdy.
4. Dodatečná prováděcí pravidla k odst. 1 čtvrté odrážce mohou být přijata postupem podle článku 17.
HLAVA VI MÉNĚ PŘÍSNÉ POŽADAVKY NA ROZMNOŽOVACÍ MATERIÁL
Článek 10
Pro případ přechodných zásobovacích obtíží u rozmnožovacího materiálu, který splňuje požadavky této směrnice, jež nemohou být překonány v rámci Společenství, mohou být postupem podle článku 17 přijata pravidla pro uvádění na trh rozmnožovacího materiálu, který splňuje méně přísné požadavky.
HLAVA VII ROZMNOŽOVACÍ MATERIÁL VYPĚSTOVANÝ V TŘETÍCH ZEMÍCH
Článek 11
1. Postupem podle článku 17 se rozhodne, zda rozmnožovací materiál vypěstovaný v třetí zemi poskytuje ve všech směrech rovnocenné záruky jako rozmnožovací materiál vypěstovaný ve Společenství v souladu s touto směrnicí.
2. Až do rozhodnutí podle odstavce 1 smí být rozmnožovací materiál ze třetí země dovážen jen tehdy, pokud dovážející dodavatel před dovozem zajistí, že dovážený materiál poskytuje ve všech směrech rovnocenné záruky jako rozmnožovací materiál vypěstovaný ve Společenství v souladu s touto směrnicí, zejména pokud jde o jakost, identifikaci a rostlinolékařský stav rostlin.
3. Dovozce uvědomí příslušný úřední subjekt o materiálu dovezeném podle odstavce 2 a uchová doklad o své smlouvě s dodavatelem v třetí zemi.
4. Prováděcí pravidla k tomuto postupu a dalším požadavkům, které má dovozce splňovat, mohou být stanovena postupem podle článku 17.
HLAVA VIII KONTROLNÍ OPATŘENÍ A VŠEOBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 12
1. Členské státy vyžadují, aby dodavatelé učinili všechna nutná opatření k zaručení souladu s požadavky této směrnice.
Za tímto účelem členské státy zajistí, aby byl rozmnožovací materiál úředně kontrolován
- alespoň namátkovými kontrolami a
- alespoň pokud jde o uvádění na trh pro osoby, které se profesionálně věnují pěstování nebo prodeji okrasných rostlin nebo rozmnožovacího materiálu,
aby se ověřila shoda s požadavky.
Členské státy mohou k ověření shody rovněž odebírat vzorky.
Při vykonávání dozoru a sledování mají příslušné úřední subjekty volný přístup do všech částí zařízení dodavatelů v kteroukoli rozumnou dobu.
Komise předloží do 31. prosince 2002 Radě zprávu o fungování kontrolních mechanismů podle tohoto článku spolu s vhodnými návrhy, které případně mohou zahrnovat návrhy na zrušení požadavků této směrnice pro maloobchod.
2. Prováděcí pravidla pro úřední inspekce podle této směrnice mohou být stanoveny postupem podle článku 17.
Článek 13
1. Pokud se během úřední inspekce podle článku 12 nebo při zkouškách podle článku 14 zjistí, že rozmnožovací materiál nevyhovuje požadavkům této směrnice, příslušný úřední subjekt zajistí, aby dodavatel učinil veškerá vhodná nápravná opatření, a není-li to možné, zakáže uvádění tohoto rozmnožovacího materiálu na trh ve Společenství.
2. Pokud se ukáže, že rozmnožovací materiál uvedený na trh určitým dodavatelem nevyhovuje požadavkům této směrnice, dotyčné členské státy zajistí, aby byla vůči tomuto dodavateli přijata odpovídající opatření.
3. Opatření přijatá podle odstavce 2 budou zrušena, jakmile se s dostatečnou jistotou prokáže, že rozmnožovací materiál určený dodavatelem pro uvedení na trh bude napříště vyhovovat požadavkům této směrnice.
Článek 14
1. Pokud je to vhodné, provádějí se v členských státech zkoušky nebo testy vzorků, aby se zjistilo, zda rozmnožovací materiál vyhovuje požadavkům a podmínkám této směrnice.
Komise může zajistit dohled nad těmito zkoušek prostřednictvím zástupců členských států a Komise.
2. Postupem podle článku 17 může být rozhodnuto, že je třeba provádět zkoušky nebo testy na úrovni Společenství ze stejných důvodů, jaké uvádí odstavec 1.
Komise může zajistit dohled nad zkouškami prostřednictvím zástupců členských států a Komise
3. Zkoušky nebo testy uvedené v odstavcích 1 a 2 se využívají ke sladění technických metod pro zkoušení rozmnožovacího materiálu.
Zprávy o postupu zkoušek nebo testů se zasílají Komisi a předkládají výboru uvedenému v článku 17.
4. Komise zajistí, aby byla v odpovídajících případech právní úprava koordinace a provádění zkoušek a dohledu nad nimi podle odstavců 1 a 2 a vyhodnocování jejich výsledků přijata v rámci výboru uvedeného v článku 17.
Pokud se objeví otázky týkající se organismů, na které se vztahuje směrnice 77/93/EHS, oznámí to Komise Stálému rostlinolékařskému výboru, s nímž jsou také konzultovány zprávy o zkouškách Společenství, pokud se týkají organismů, na které se vztahuje směrnice 77/93/EHS.
Do zkoušek může být rovněž zahrnut rozmnožovací materiál vypěstovaný v třetích zemích.
Článek 15
Uvádění na trh rozmnožovacího materiálu, který vyhovuje požadavkům této směrnice, nesmí podléhat žádným jiným omezením v souvislosti s dodavatelem, jakostí, rostlinolékařským stavem rostlin, označováním a balením, než jsou omezení stanovená v této směrnici.
Článek 16
Postupem podle článku 17 může být členský stát na vlastní žádost a za určitých podmínek plně nebo částečně zproštěn určitých povinností podle této směrnice, pokud jde o typy rozmnožovacího materiálu určitých rodů a druhů, jejichž pěstování má na jeho území malý hospodářský význam, pokud to není v rozporu s článkem 15.
HLAVA IX POSTUPY PROJEDNÁVÁNÍ VE VÝBORU
Článek 17
1. Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, je Komisi nápomocen Stálý výbor pro rozmnožovací materiál okrasných rostlin, kterému předsedá zástupce Komise.
2. Zástupce Komise předloží stálému výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Stálý výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, které má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
3. a) Komise přijme opatření a ihned je provede.
b) Pokud však tato opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru, sdělí je Komise neprodleně Radě.
V tomto případě
- může Komise nejvýše o jeden měsíc ode dne tohoto sdělení odložit účinnost opatření, o kterých rozhodla,
- může Rada kvalifikovanou většinou ve lhůtě stanovené v první odrážce přijmout jiné rozhodnutí.
4. Výbor může na žádost svého předsedy nebo některého z členských států posoudit jakoukoli otázku týkající se obsahu této směrnice.
Článek 18
1. Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, je Komisi nápomocen Stálý výbor pro rozmnožovací materiál okrasných rostlin, kterému předsedá zástupce Komise.
2. Zástupce Komise předloží stálému výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Stálý výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, které má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
3. a) Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
b) Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese ve lhůtě tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise.
HLAVA X ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 19
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. července 1999.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
3. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 20
1. Směrnice 91/682/EHS se zrušuje od 1. července 1999, aniž jsou dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt k provedení a použitelnosti uvedené v části A přílohy této směrnice.
2. Odkazy na zrušenou směrnici 91/682/EHS se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v části B přílohy této směrnice.
3. Prováděcí předpisy přijaté podle směrnice 91/682/EHS zůstávají v platnosti, dokud nejsou změněny nebo zrušeny novými prováděcími předpisy.
Článek 21
Tato směrnice je určena členským státům.
o ochraně proti Ralstonia solanacearum (Smith) Yabuuchi et al.
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že škodlivý organismus Ralstonia solanacearum (Smith) Yabuuchi et al. byl dříve znám pod názvem Pseudomonas solanacearum (Smith) Smith; že název Ralstonia solanacearum (Smith) Yabuuchi et al. se pravděpodobně stane obecně uznávaným označením pro tento škodlivý organismus; že v této směrnici by mělo být k tomuto vědeckému vývoji přihlédnuto;
vzhledem k tomu, že produkce brambor a rajčat zaujímá v zemědělství Společenství důležité místo; že výnosy brambor a rajčat jsou však stále ohrožovány škodlivými organismy;
vzhledem k tomu, že ochranou kultur brambor a rajčat proti takovým škodlivým organismům se má nejen zachovat produkční kapacita, nýbrž i zvýšit produktivita zemědělství;
vzhledem k tomu, že ochranná opatření proti zavlečení škodlivých organismů na území některého členského státu by měla jen omezený účinek, pokud by se v boji proti těmto organismům nepostupovalo současně a systematicky v celém Společenství a nebylo učiněno vše potřebné k zabránění jejich šíření;
vzhledem k tomu, že jedním z organismů škodlivých pro brambory a rajčata je patogen Ralstonia solanacearum (Smith) Yabuuchi et al. způsobující bakteriální hnědou hnilobu brambor a bakteriální vadnutí brambor a rajčat; že tato choroba se vyskytla v některých částech Společenství a dosud existují omezená ohniska infekce;
vzhledem k tomu, že pěstování brambor a rajčat je v celém Společenství silně ohroženo, pokud u těchto kultur nebudou přijata účinná opatření, aby se zjistilo místo výskytu a rozsah rozšíření tohoto organismu, zabránilo jeho výskytu a šíření a, v případě zjištění jeho výskytu, aby se zabránilo jeho šíření a byl potlačován s cílem jeho vyhubení;
vzhledem k tomu, že je proto třeba ve Společenství přijmout určitá opatření; že kromě toho musí být členským státům umožněno přijmout v nezbytných případech doplňující nebo přísnější opatření za předpokladu, že tím nebude bráněno pohybu brambor a rajčat uvnitř Společenství, kromě případů upravených směrnicí Rady 77/93/EHS ze dne 21. prosince 1976 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do členských států [4]; že tato opatření musí být oznámena ostatním členským státům a Komisi;
vzhledem k tomu, že u těchto opatření je třeba vzít v úvahu, že ke zjištění, kde se patogen vyskytuje, jsou nezbytné systematické úřední průzkumy; že tyto průzkumy by měly zahrnovat prohlídky a případně i odběry vzorků a testy, jelikož tento škodlivý organismus může za určitých podmínek latentně přežívat jak v porostech brambor, tak v uskladněných bramborových hlízách, aniž by byl objeven; že šíření tohoto patogenu uvnitř porostu není nejvýznamnějším faktorem, ale že se tento patogen může šířit i povrchovou vodou a prostřednictvím volně rostoucích rostlin z čeledi lilkovitých, a proto zavlažování porostů brambor a rajčat kontaminovanou vodou představuje nebezpečí infekce pro tyto kultury; že tento patogen může také přečkat zimu v plevelných rostlinách brambor a rajčat, což představuje zdroj infekce od jednoho vegetačního období k druhému; že k šíření tohoto patogenu dochází i kontaminací brambor po dotyku s infikovanými bramborami nebo se sázecími, sklízecími a přepravními zařízeními a skladovacími nebo přepravními kontejnery kontaminovanými předchozím dotykem s napadenými bramborami;
vzhledem k tomu, že šíření tohoto patogenu je možno omezit nebo mu zabránit dezinfikováním takových předmětů; že pokud se takto infikují sadbové brambory, hrozí značné nebezpečí, že se patogen rozšíří; obdobně latentní infekce sadbových brambor představuje značné nebezpečí rozšíření patogenu, kterému je možné se vyvarovat použitím sadbových brambor vyprodukovaných v rámci úředně schváleného programu, který zaručuje, že byly zkontrolovány a shledány prostými napadení;
vzhledem k tomu, že současné znalosti o biologii a epidemiologii Ralstonia solanacearum (Smith) Yabuuchi et al. jsou v podmínkách Evropy neúplné, takže již dnes lze předpokládat, že za několik let bude nutné navrhovaná opatření přezkoumat; že rovněž lze očekávat, že na základě dalších výzkumů budou zlepšovány testovací metody, zejména co do citlivosti a selektivity, tak, aby byly zvoleny a jednotně upraveny ty nejlepší z dostupných testovacích metod;
vzhledem k tomu, že pro stanovení podrobností těchto obecných opatření i pro přijetí přísnějších nebo doplňkových opatření členskými státy za účelem toho, aby zabránily zavlečení patogenu na jejich území, je žádoucí, aby členské státy úzce spolupracovaly s Komisí v rámci Stálého rostlinolékařského výboru (dále jen "výbor"),
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Tato směrnice upravuje opatření proti Ralstonia solanacearum (Smith) Yabuuchi et al., dříve známému pod názvem Pseudomonas solanacearum (Smith) Smith (dále jen "škodlivý organismus"), která je třeba v členských státech přijmout a jejichž cílem, pokud jde o hostitelské rostliny uvedené v příloze I oddíle 1 (dále jen "uvedený rostlinný materiál"), je:
a) zjistit místa výskytu a rozsah rozšíření organismu;
b) zabránit výskytu a šíření organismu a
c) v případě zjištění výskytu organismu zabránit jeho šíření a provádět ochranná opatření s cílem jeho vyhubení.
Článek 2
1. Členské státy provádějí každý rok systematické úřední průzkumy, zda se organismus vyskytuje v uvedeném rostlinném materiálu pocházejícím z jejich území.
Za účelem zjištění jiných možných zdrojů infekce ohrožujících produkci uvedeného rostlinného materiálu provedou členské státy v oblastech, v nichž je uvedený rostlinný materiál produkován, hodnocení rizika, a pokud při tomto hodnocení bude zjištěno nebezpečí šíření organismu, provedou cílené úřední průzkumy na rostlinách, které nepatří k uvedenému rostlinnému materiálu, včetně planých lilkovitých hostitelských rostlin, v povrchové vodě používané pro zavlažování nebo postřik uvedeného rostlinného materiálu a v odpadních vodách vypouštěných průmyslovými zařízeními pro zpracování nebo balírnami uvedeného rostlinného materiálu, které jsou používány k zavlažování nebo postřik uvedeného rostlinného materiálu.
Rozsah těchto cílených průzkumů se stanoví v závislosti na zjištěném riziku.
Členské státy mohou rovněž provádět úřední průzkumy organismu u jiného materiálu, jako je pěstební substrát, zemina a pevný odpad z průmyslových zařízení pro zpracování nebo z balíren.
2. Úřední průzkumy podle odstavce 1 se provádějí:
a) u uvedeného rostlinného materiálu podle přílohy I oddílu II bodu 1;
b) u hostitelských rostlin jiných než uvedený rostlinný materiál a u vody a odpadních vod pomocí vhodných postupů; případně se odeberou vzorky, které jsou podrobeny úřednímu nebo úředně kontrolovanému laboratornímu testování;
c) v případě potřeby u jiného materiálu pomocí vhodných postupů.
Další podrobnosti kontrolních prohlídek, počet, původ a složení vzorků, jakož i časový rozvrh jejich odběru v rámci těchto průzkumů stanoví příslušné úřední subjekty ve smyslu směrnice 77/93/EHS na základě uznávaných vědeckých a statistických zásad, biologie organismu a s přihlédnutím k produkčním systémům používaným v dotyčném členském státu pro uvedený rostlinný materiál, případně i pro jiné hostitelské rostliny.
3. Podrobnosti a výsledky úředních průzkumů uvedených v odstavci 1 se každoročně oznamují členským státům a Komisi v souladu s přílohou I oddílem II bodem 2.
Tato oznámení se předkládají do 1. června, kromě farmářské sadby brambor, u které se oznámení předkládá do 1. září.
Podrobnosti a výsledky týkající se porostů se musí vztahovat na produkci předchozího roku.
Podrobnosti oznámení mohou být předloženy výboru.
4. Postupem podle článku 16a směrnice 77/93/EHS se stanoví:
- vhodné metody průzkumů a laboratorní testování podle odst. 2 prvního pododstavce písm. b).
5. Postupem podle článku 16a směrnice 77/93/EHS je možno stanovit:
- vhodné metody průzkumů podle odst. 2 prvního pododstavce písm. c),
- další podrobnosti průzkumů podle odst. 2 druhého pododstavce, aby byla zaručena srovnatelná úroveň záruk mezi členskými státy.
Článek 3
Členské státy zajistí, že podezření z výskytu tohoto škodlivého organismu nebo jeho potvrzení na jejich území bude ohlášeno jejich příslušným úředním subjektům.
Článek 4
1. V případě podezření z výskytu zajistí příslušné úřední subjekty dotyčného členského státu, že uvedený rostlinný materiál bude podroben úřednímu nebo úředně kontrolovanému laboratornímu testování k potvrzení nebo vyvrácení podezření z výskytu, které budou provedeny podle příslušné metody popsané v příloze II a v souladu s podmínkami přílohy III bodem 1, a ve všech ostatních případech podle jiných úředně schválených metod.
Potvrdí-li se podezření, uplatní se požadavky stanovené v příloze III bodě 2.
2. Do potvrzení nebo vyvrácení podezření z výskytu podle odstavce 1 musí příslušné úřední subjekty členského státu v každém případu podezření, kdy:
i) byly zjištěny symptomy choroby způsobené tímto organismem a rychlý screeningový test podle přílohy II oddílu I bodu 1 a oddílu II byl pozitivní nebo
ii) výsledek screeningového testu podle přílohy II oddílu I bodu 2 a oddílu III byl pozitivní,
ve vztahu k vlastní produkci
a) zakázat přemísťování rostlin a hlíz ze všech porostů, partií nebo zásilek, ze kterých byly odebrány vzorky, ledaže by se přemísťování uskutečnilo pod jejich dohledem a pokud prokazatelně neexistuje nebezpečí rozšíření škodlivého organismu;
b) provést kroky ke zjištění původu podezřelého výskytu;
c) přijmout další vhodná preventivní opatření na základě odhadu rizika, zejména ve vztahu k produkci uvedeného rostlinného materiálu a k přemísťování jiných partií sadbových brambor než těch uvedených v písmenu a), které byly vyprodukovány v místě produkce, z kterého byly odebrány vzorky uvedené v písmenu a), aby se zabránilo šíření tohoto škodlivého organismu.
3. V případě podezření z výskytu, kdy existuje nebezpečí kontaminace uvedeného rostlinného materiálu nebo povrchové vody z jiného nebo do jiného členského státu, oznámí ten členský stát, ve kterém bylo podezření ohlášeno, druhému členskému státu resp. ostatním členským státům neprodleně podrobnosti týkající se tohoto podezření v souladu se zjištěným nebezpečím, a dotyčné členské státy budou vhodným způsobem spolupracovat.
Tímto způsobem informovaný(é) členský(é) stát(y) přijme(ou) preventivní opatření podle odst. 2 písm. c), případně i další opatření podle odstavců 1 a 2.
4. Postupem podle článku 16a směrnice 77/93/EHS je možno stanovit:
- opatření uvedená v odst. 2 písm. c).
Článek 5
1. Potvrdí-li se úředním nebo úředně kontrolovaným testováním, které bylo provedeno u uvedeného rostlinného materiálu podle příslušné metody popsané v příloze II, nebo ve všech ostatních případech podle jiných úředně schválených metod, výskyt tohoto organismu v jednom vzorku odebraném podle této směrnice, musí příslušné úřední subjekty členského státu s ohledem na uznávané vědecké zásady, biologii organismu a produkční, tržní a zpracovatelské systémy používané pro hostitelské rostliny organismu:
a) ohledně uvedeného rostlinného materiálu
i) zjistit rozsah a prvotní zdroje napadení podle přílohy IV a provést další testování podle čl. 4 odst. 1 alespoň u všech klonově příbuzných porostů sadbových brambor;
ii) prohlásit za napadený uvedený rostlinný materiál, zásilku a/nebo partii, z nichž byly odebrány vzorky, a stroje, dopravní prostředky, přepravní kontejnery, skladovací prostory nebo jejich části jakož i všechny ostatní předměty, včetně obalového materiálu, které přišly do styku s uvedeným rostlinným materiálem, z něhož byly odebrány vzorky; prohlásit rovněž za napadené, je-li to třeba, pole, jednotky s chráněnou produkcí plodin a místa produkce, ze kterých byl uvedený rostlinný materiál sklizen a ze kterých byly odebrány vzorky; u vzorků, které byly odebrány během vegetačního období, prohlásit pole, místa produkce a případně i jednotky s chráněnou produkcí plodin, ze kterých byly odebrány vzorky, za napadené;
iii) zjistit rozsah pravděpodobného napadení v důsledku kontaktu před nebo po sklizni, během produkce, zavlažování nebo postřiku anebo z důvodu klonové příbuznosti s materiálem prohlášeným za napadený podle přílohy V bodu 1;
iv) vymezit zónu podle přílohy V bodu 2 podbodu i) na základě prohlášení o napadení podle bodu ii), zjištění rozsahu pravděpodobného napadení podle bodu iii) a možného rozšíření tohoto organismu;
b) ohledně jiných porostů hostitelských rostlin než těch uvedených v písmenu a), jimiž by mohla být ohrožena produkce uvedeného rostlinného materiálu:
i) provést šetření podle písm. a) bodu i);
ii) prohlásit za napadené hostitelské rostliny tohoto organismu, ze kterých byl odebrán vzorek;
iii) zjistit rozsah pravděpodobného napadení podle písm. a) bodu iii) a vymezit zónu podle písm. a) bodu iv), pokud jde o produkci uvedeného rostlinného materiálu;
c) ohledně povrchové vody (včetně odpadních vod z průmyslových zařízení na zpracování nebo balíren uvedeného rostlinného materiálu) a volně rostoucích hostitelských rostlin z čeledi lilkovitých, kterými by při zavlažování, postřiku nebo zaplavení povrchovou vodou mohla být ohrožena produkce uvedeného rostlinného materiálu:
i) provést ve vhodných termínech na základě vzorků povrchové vody a případně volně rostoucích hostitelských rostlin z čeledi lilkovitých šetření, včetně úředního průzkumu, za účelem stanovení rozsahu napadení;
ii) prohlásit dle závažnosti a na základě šetření podle bodu i) povrchovou vodu za kontaminovanou;
iii) zjistit rozsah pravděpodobného napadení a vymezit zónu na základě prohlášení o napadení podle bodu ii) a možného rozšíření tohoto organismu podle přílohy V bodu 1 a bodu 2 podbodu ii).
2. Členské státy neprodleně oznámí ostatním členským státům a Komisi podle přílohy V bodu 3 každé prohlášení o napadení podle odst. 1 písm. a) bodu ii) a odst. 1 písm. c) bodu ii) a podrobné informace o vymezení zóny podle odst. 1 písm. a) bodu iv), případně podle odst. 1 písm. c) bodu iii). Podrobnosti oznámení podle tohoto odstavce mohou být předloženy výboru.
Současně členské státy předloží Komisi doplňkové oznámení podle přílohy V bodu 4.
Podrobnosti oznámení podle tohoto pododstavce se neprodleně předloží členům výboru.
3. Na základě oznámení podle odstavce 2 a v něm obsažených údajů provedou ostatní v oznámení uvedené členské státy šetření podle odst. 1 písm. a) bodu i), případně odst. 1 písm. c) bodu i) a přijmou další vhodná opatření v souladu s odstavci 1 a 2.
Článek 6
1. Členské státy stanoví, že uvedený rostlinný materiál, který byl podle čl. 5 odst. 1 písm. a) bodu ii) prohlášen za napadený, nesmí být vysázen a že pod dohledem a se schválením příslušných úředních subjektů je podroben některému z opatření uvedených v příloze VI bodu 1 tak, aby bylo zaručeno, že neexistuje žádné prokazatelné nebezpečí rozšíření organismu.
2. Členské státy stanoví, že uvedený rostlinný materiál, který byl podle čl. 5 odst. 1 písm. a) bodu iii) a písm. c) bodu iii) prohlášen za pravděpodobně napadený, včetně uvedeného rostlinného materiálu, u kterého bylo zjištěno riziko a který byl vyprodukován v místech produkce prohlášených za pravděpodobně napadená podle čl. 5 odst. 1 písm. a) bodu iii), nesmí být vysázen, a že pod dohledem příslušných úředních subjektů je vhodným způsobem použit nebo zlikvidován podle přílohy VI bodu 2 tak, aby bylo zaručeno, že neexistuje žádné prokazatelné nebezpečí rozšíření organismu.
3. Členské státy stanoví, že stroje, dopravní prostředky, přepravní kontejnery, skladovací prostory nebo jejich části, jakož i všechny ostatní předměty, včetně obalového materiálu, které byly podle čl. 5 odst. 1 písm. a) bodu ii) prohlášeny za napadené nebo podle čl. 5 odst. 1 písm. a) bodu iii) a písm. c) bodu iii) prohlášeny za pravděpodobně napadené, budou vhodným způsobem zničeny nebo dekontaminovány podle přílohy VI bodu 3. Po dekontaminaci se tyto předměty již nepovažují za napadané.
4. Aniž jsou dotčena opatření přijatá podle odstavců 1, 2 a 3, členské státy stanoví, že v zóně vymezené podle čl.
5 odst. 1 písm. a) bodu iv) a písm. c) bodu iii) bude přijat soubor opatření uvedených v příloze VI bodech 4.1 a 4.2.
Podrobnosti těchto opatření se každoročně sdělují ostatním členským státům a Komisi. Podrobnosti tohoto oznámení mohou být předloženy výboru.
Článek 7
1. Členské státy stanoví, že sadbové brambory musí splňovat požadavky směrnice 77/93/EHS a pocházet v přímé linii z materiálu brambor, který byl získán v rámci úředně schváleného programu a na základě úředního nebo úředně kontrolovaného testování podle příslušné metody popsané v příloze II byl shledán prostým tohoto organismu.
Členské státy provádějí toto testování:
a) v případech, kdy výskyt organismu ve vlastní produkci sadbových brambor byl potvrzen:
i) při testování předcházejících generací, včetně výchozího klonového materiálu a při systematickém testování klonů základního sadbového materiálu nebo
ii) v případech, ve kterých prokazatelně není žádná klonová příbuznost, při testování všech klonů základního sadbového materiálu nebo předcházejících generací, včetně výchozího klonového materiálu a
b) v jiných případech buď u každé rostliny výchozího klonového materiálu nebo u reprezentativních vzorků ze základního sadbového materiálu nebo předcházejících generací.
2. Postupem podle článku 16a směrnice 77/93/EHS je možno přijmout:
- prováděcí pravidla k odst. 1 druhému pododstavci písm. a),
- pravidla týkající se reprezentativních vzorků uvedených v odst. 1 druhém pododstavci písm. b).
Článek 8
Členské státy zakáží držení tohoto organismu a manipulaci s ním.
Článek 9
Aniž jsou dotčena ustanovení směrnice 77/93/EHS, mohou členské státy v souladu se směrnicí Komise 95/44/ES [5] pro pokusné nebo vědecké účely a pro práci ve šlechtění odrůd povolit odchylky z opatření uvedených v článcích 6 a 8 této směrnice.
Článek 10
Členské státy mohou pro svou vlastní produkci přijmout doplňující nebo přísnější opatření k boji proti tomuto organismu nebo k zabránění jeho rozšíření, pokud budou v souladu s ustanoveními směrnice 77/93/EHS.
Podrobnosti těchto opatření se každoročně oznamují ostatním členským státům a Komisi.
Podrobnosti tohoto oznámení mohou být předloženy výboru.
Článek 11
Změny příloh této směrnice, nezbytné s ohledem na vývoj vědeckých a technických poznatků, se přijímají postupem podle článku 16a směrnice 77/93/EHS.
Pokud jde o metody popsané v příloze II a opatření uvedená v příloze VI bodech 4.1 a 4.2 této směrnice, vypracuje Komise zprávu o přezkoumání těchto metod a opatření na základě získaných zkušeností a předloží ji výboru do 1. ledna 2002.
Článek 12
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 21. srpna 1999.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy neprodleně sdělí Komisi hlavní ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Komise o nich uvědomí ostatní členské státy.
Článek 13
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 20. července 1998 o ochraně zvířat chovaných pro hospodářské účely
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že všechny členské státy ratifikovaly Evropskou úmluvu o ochraně zvířat chovaných pro hospodářské účely (dále jen "Bumluva"); že Společenství tuto úmluvu rovněž schválilo rozhodnutím 78/923/EHS [4] a uložilo listiny o schválení;
vzhledem k tomu, že Společenství jako smluvní strana je povinno účinně uplatňovat zásady stanovené v této úmluvě;
vzhledem k tomu, že tyto zásady se týkají ustájení, výživy a péče odpovídajícím fyziologickým a etologickým potřebám zvířat v souladu s dosaženými zkušenostmi a vědeckými poznatky;
vzhledem k tomu, že je rovněž vhodné, aby Společenství dbalo na jednotné uplatňování úmluvy a doporučení přijatá na jejím základě a aby přijalo zvláštní předpisy týkající se uplatňování této směrnice;
vzhledem k tomu, že Evropský parlament v usnesení ze dne 20. února 1987 o opatřeních k zajištění dobrých životních podmínek hospodářských zvířat [5] vyzval Komisi, aby předložila návrhy předpisů Společenství o obecných hlediscích chovu hospodářských zvířat;
vzhledem k tomu, že prohlášení č. 24 připojené k závěrečnému aktu Smlouvy o Evropské unii vyzývá evropské orgány a členské státy, aby při přípravě a používání právních předpisů Společenství, zejména v oblasti společné zemědělské politiky, věnovaly plnou pozornost požadavkům na dobré životní podmínky zvířat;
vzhledem k tomu, že rozdíly, které mohou narušit podmínky hospodářské soutěže, brání řádnému fungování organizace trhu se zvířaty;
vzhledem k tomu, že je tedy nezbytné stanovit společné minimální normy pro ochranu zvířat chovaných pro hospodářské účely, aby byl zajištěn racionální rozvoj produkce a usnadněna organizace trhu se zvířaty; že za tímto účelem je vhodné vzít v úvahu také opatření pro zajištění dobrých životních podmínek zvířat, která již byla vyjádřena v předpisech Společenství;
vzhledem k tomu, že je vhodné provést srovnávací přezkum opatření pro zajištění dobrých životních podmínek zvířat uplatňovaných ve Společenství a v některých třetích zemích, doplněný jejich vyhodnocením s cílem stanovit povahu budoucích iniciativ Společenství, které povedou k odstranění narušení hospodářské soutěže,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Tato směrnice stanoví minimální normy týkající se ochrany zvířat chovaných pro hospodářské účely.
2. Nevztahuje se na:
a) volně žijící zvířata;
b) zvířata chovaná pro účast v soutěžích, na výstavách, na kulturních nebo sportovních akcích či činnostech;
c) pokusná nebo laboratorní zvířata;
d) bezobratlé živočichy.
3. Tato směrnice se použije, aniž jsou dotčeny zvláštní předpisy Společenství uvedené jinde, a zejména směrnice 88/166/EHS [6], 91/629/EHS [7] a 91/630/EHS [8], které se použijí i nadále.
Článek 2
Pro účely této směrnice se použijí následující definice:
1) "zvíře": jakékoli zvíře (včetně ryb, plazů nebo obojživelníků) chované nebo držené pro výrobu potravin, vlny, kůže nebo kožešin nebo pro jiné hospodářské účely;
2) "vlastník" nebo „držitel “: jakákoli fyzická nebo právnická osoba, která je odpovědná za zvířata nebo je má na starosti, trvale nebo dočasně;
3) "příslušný orgán": příslušný orgán ve smyslu čl. 2 bodu 6 směrnice Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [9].
Článek 3
Členské státy přijmou opatření k tomu, aby vlastníci nebo držitelé přijali všechna vhodná opatření s cílem zajistit dobré životní podmínky zvířat, která jsou v jejich péči, a aby tato zvířata nebyla vystavena žádné zbytečné bolesti, utrpení nebo poškození.
Článek 4
Členské státy zajistí, aby podmínky, ve kterých jsou zvířata (jiná než ryby, plazi nebo obojživelníci) chována nebo držena, s ohledem na jejich druh, stupeň vývoje, přizpůsobení a zdomácnění a na jejich fyziologické a etologické potřeby v souladu s dosaženými zkušenostmi a vědeckými poznatky, odpovídaly ustanovením stanoveným v příloze.
Článek 5
1. Komise předloží Radě veškeré návrhy nezbytné pro jednotné provádění Evropské úmluvy o ochraně zvířat chovaných pro hospodářské účely a na základě vědeckého hodnocení veškerá doporučení přijatá k provedení této úmluvy, jakož i veškerá další zvláštní pravidla.
2. Kromě toho každých pět let a poprvé pět let po dni, kdy tato směrnice vstoupila v platnost, Komise předloží Radě na základě zkušeností získaných od zavedení této směrnice, zejména pokud jde o opatření zmíněná v odstavci 1 a vědeckotechnický vývoj, zprávu popřípadě doplněnou vhodnými návrhy vyplývajícími ze závěrů této zprávy.
3. Rada se o těchto návrzích usnáší kvalifikovanou většinou.
Článek 6
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby příslušné orgány prováděly inspekce k zajištění dodržování této směrnice.
Tyto inspekce mohou být prováděny zároveň s kontrolami pro jiné účely.
2. Ode dne, který bude určen postupem podle odstavce 3, předloží členské státy Komisi zprávy o inspekcích uvedených v odstavci 1. Komise předloží shrnutí těchto zpráv Stálému veterinárnímu výboru.
3. Komise předloží do 1. července 1999 postupem podle článku 9 návrhy na harmonizování:
a) inspekcí požadovaných podle odstavce 1;
b) formy, obsahu a frekvence předkládání zpráv podle odstavce 2.
Článek 7
1. Je-li to nezbytné pro jednotné uplatňování požadavků této směrnice, mohou veterinární znalci Komise ve spolupráci s příslušnými orgány:
a) prověřovat, zda členské státy plní uvedené požadavky;
b) provádět kontroly na místě, aby bylo zajištěno, že se inspekce provádějí v souladu s touto směrnicí.
2. Členský stát, na jehož území se provádí inspekce, poskytne veterinárním znalcům z Komise veškerou pomoc nezbytnou pro splnění jejich úkolu.
Výsledek provedených kontrol musí být projednán s příslušným orgánem dotyčného členského státu, než bude vypracována a vydána závěrečná zpráva.
3. Příslušný orgán dotyčného členského státu přijme všechna opatření, která jsou nezbytná k tomu, aby výsledky kontroly byly vzaty v úvahu.
4. Prováděcí pravidla k tomuto článku se podle potřeby stanoví postupem podle článku 9.
Článek 8
1. Komise předloží Radě do 30. června 1999 zprávu o:
- srovnání ustanovení pro zajištění dobrých životních podmínek zvířat ve Společenství a v třetích zemích, které jsou dodavateli do Společenství,
- možnosti dosáhnout toho, aby zásady pro zajištění dobrých životních podmínek zvířat stanovené v této směrnici byly rovněž přijaty i na mezinárodní úrovni, a
- rozsahu, v jakém mohou být cíle Společenství pro zajištění dobrých životních podmínek zvířat poškozeny následkem konkurence z třetích zemí, které neuplatňují obdobné normy.
2. Zpráva uvedená v odstavci 1 bude doplněna nezbytnými návrhy s cílem odstranit narušení hospodářské soutěže.
Článek 9
1. Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, přednese věc neprodleně Stálému veterinárnímu výboru zřízenému podle směrnice 68/361/EHS [10] (dále jen "výbor") jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce některého členského státu.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh na opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k tomuto návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou podle čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Při hlasování ve výboru je hlasům členských států přidělena váha stanovená ve zmíněném článku.
Předseda nehlasuje.
3. a) Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
b) Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, Komise neprodleně předloží Radě návrh opatření, která mají být přijata.
Pokud se Rada neusnese ve lhůtě tří měsíců od předložení věci Radě, přijme navrhovaná opatření Komise a ihned je provede s výjimkou případů, kdy se Rada proti zmíněným opatřením vysloví prostou většinou.
Článek 10
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní přepisy, včetně všech případných sankcí, nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. prosince 1999, ledaže Rada rozhodne na základě zprávy uvedené v článku 8 jinak.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy však mohou, pokud jde o ochranu zvířat pro hospodářské účely, za dodržování obecných ustanovení Smlouvy, po 31. prosinci 1999 zachovat nebo používat na svém území přísnější předpisy, než jaká stanoví tato směrnice.
Uvědomí Komisi o všech těchto opatřeních.
3. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 11
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 12
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 20. července 1998 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se hromadného propouštění
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
(1) vzhledem k tomu, že je třeba z důvodů přehlednosti a racionality přistoupit ke kodifikaci směrnice Rady 75/129/EHS ze dne 17. února 1975 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se hromadného propouštění [3];
(2) vzhledem k tomu, že je důležité posílit ochranu zaměstnanců v případě hromadného propouštění a současně přihlédnout k potřebě vyváženého hospodářského a sociálního rozvoje uvnitř Společenství;
(3) vzhledem k tomu, že přes rostoucí sjednocování stále přetrvávají rozdíly mezi předpisy platnými v členských státech, které se týkají způsobů a postupů hromadného propouštění, jakož i mezi opatřeními ke zmírnění následků těchto propouštění pro zaměstnance;
(4) vzhledem k tomu, že tyto rozdíly mohou mít přímý dopad na fungování společného trhu;
(5) vzhledem k tomu, že usnesení Rady ze dne 21. ledna 1974 o sociálním akčním programu [4] předpokládalo přijetí směrnice o sbližování právních předpisů členských států týkajících se hromadného propouštění;
(6) vzhledem k tomu, že Charta Společenství základních sociálních práv pracovníků, přijatá na zasedání Evropské rady ve Štrasburku dne 9. prosince 1989 hlavami států nebo předsedy vlád jedenácti členských států, prohlašuje jmenovitě v bodě 7 prvním pododstavci první větě a druhém pododstavci, v bodě 17 prvním pododstavci a v bodě 18 třetí odrážce zejména:
"7. Dotvoření vnitřního trhu musí vést ke zlepšení životních a pracovních podmínek pracovníků v Evropském společenství (…).
Toto zlepšení musí být tam, kde je to nezbytné, spojeno s rozvojem určitých hledisek právní úpravy zaměstnanosti, jako jsou postupy pro hromadné propouštění a postupy v případě konkurzu.
(…)
17. Informování, projednání se zaměstnanci a jejich účast musí být rozvíjeny vhodnými způsoby, s ohledem na stávající praxi v jednotlivých členských státech.
(…)
18. Informování, projednání a účast musí být prováděny v přiměřené době, zejména v následujících případech:
( —…)
( —…)
- při hromadném propouštění,
( —…)";
(7) vzhledem k tomu, že je proto nezbytné podporovat toto sbližování při udržení zvýšené úrovně ve smyslu článku 117 Smlouvy;
(8) vzhledem k tomu, že pro stanovení počtu propuštěných zaměstnanců uvedeného v definici hromadného propouštění podle této směrnice je třeba za propouštění považovat i další formy skončení pracovního poměru ze strany zaměstnavatele, je-li propuštěných zaměstnanců nejméně pět;
(9) vzhledem k tomu, že je třeba stanovit, že tato směrnice se v zásadě rovněž vztahuje na hromadná propouštění zejména v důsledku skončení činnosti podniku na základě soudního rozhodnutí;
(10) vzhledem k tomu, že je třeba umožnit členským státům, aby stanovily, že se zástupci zaměstnanců mohou z důvodu odborné složitosti otázek, které by mohly být předmětem informování a projednání, obracet na odborníky;
(11) vzhledem k tomu, že je třeba zajistit, aby se povinnosti zaměstnavatele v oblasti informování, projednání a oznamování uplatňovaly nezávisle na skutečnosti, zda rozhodnutí o hromadném propouštění vydal zaměstnavatel nebo podnik, který zaměstnavatele kontroluje;
(12) vzhledem k tomu, že by členské státy měly dbát na to, aby zástupci zaměstnanců nebo zaměstnanci mohli k zajištění dodržování povinností stanovených touto směrnicí využívat správní nebo soudní řízení;
(13) vzhledem k tomu, že touto směrnicí nesmí být dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení směrnic uvedených v příloze I části B,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
ODDÍL I
Definice a oblast působnosti
Článek 1
1. Pro účely této směrnice se rozumí:
a) "hromadným propouštěním" propouštění ze strany zaměstnavatele z jednoho nebo několika důvodů, které nesouvisí s osobou zaměstnance, pokud počet propuštěných zaměstnanců činí podle volby členských států:
i) buď v období 30 dnů
- alespoň 10 v podnicích, které obvykle zaměstnávají více než 20 a méně než 100 zaměstnanců,
- alespoň 10 % z počtu zaměstnanců v podnicích, které obvykle zaměstnávají alespoň 100, ale méně než 300 zaměstnanců,
- alespoň 30 v podnicích, které obvykle zaměstnávají alespoň 300 zaměstnanců;
ii) nebo v období 90 dnů alespoň 20 bez ohledu na počet zaměstnanců, kteří jsou obvykle zaměstnáni v dotyčných podnicích;
b) "zástupci zaměstnanců" zástupci zaměstnanců podle právních předpisů nebo zvyklostí členských států.
Pro stanovení počtu propouštěných zaměstnanců podle prvního pododstavce písm. a) lze za propouštění považovat i další formy skončení pracovního poměru ze strany zaměstnavatele, z jednoho nebo několika důvodů, které se netýkají osoby zaměstnance, je-li propuštěných zaměstnanců nejméně pět.
2. Tato směrnice se nevztahuje na:
a) hromadná propouštění na základě pracovních smluv uzavřených na dobu určitou nebo pro vykonání určitých prací, s výjimkou případů, kdy k těmto propouštěním dojde před uplynutím doby, na kterou byla smlouva uzavřena, nebo před skončením prací stanovených ve smlouvě;
b) zaměstnance orgánů veřejné správy nebo veřejnoprávních podniků (nebo v členských státech, které tento pojem neupravují, v odpovídajících subjektech);
c) posádky námořních lodí.
ODDÍL II
Informování a projednání
Článek 2
1. Pokud zaměstnavatel zamýšlí provést hromadné propouštění, musí včas zahájit projednání se zástupci zaměstnanců s cílem dosáhnout dohody.
2. Tato projednání se týkají alespoň možností, jak se vyhnout hromadnému propouštění nebo jak ho omezit, jakož i možností zmírnit jeho následky využitím doplňujících sociálních opatření, jež jsou zaměřena zejména na pomoc při přeřazení nebo při přeškolování propuštěných zaměstnanců.
Členské státy mohou stanovit, že zástupci zaměstnanců se mohou v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo praxí obracet na odborníky.
3. Aby zástupci zaměstnanců měli možnost předložit konstruktivní návrhy, je zaměstnavatel povinen jim včas během projednání
a) poskytnout veškeré související informace a
b) v každém případě písemně sdělit
i) důvody plánovaného propouštění,
ii) počet a kategorie zaměstnanců, kteří mají být propuštěni,
iii) počet a kategorie zaměstnanců, kteří jsou obvykle zaměstnáni,
iv) dobu, kdy se má propouštění uskutečnit,
v) kritéria navržená pro výběr zaměstnanců, kteří mají být propuštěni, pokud k tomu má zaměstnavatel na základě vnitrostátních právních předpisů nebo praxe pravomoc,
vi) předpokládanou metodu výpočtu všech případných odškodnění za propuštění, která nevyplývají z vnitrostátních právních předpisů nebo praxe.
Zaměstnavatel je povinen předat příslušnému orgánu veřejné moci alespoň jednu kopii písemného sdělení podle prvního pododstavce písm. b) bodů i) až v).
4. Povinnosti stanovené v odstavcích 1, 2 a 3 se uplatňují nezávisle na skutečnosti, zda rozhodnutí o hromadném propouštění činí zaměstnavatel nebo podnik, který zaměstnavatele kontroluje.
Je-li porušena povinnost informování, projednání a oznámení stanovená v této směrnici, není možné brát ohled na vysvětlení zaměstnavatele, že mu podnik, jenž přijal rozhodnutí o propouštění, neposkytl nezbytné informace.
ODDÍL III
Postup při hromadném propouštění
Článek 3
1. Zaměstnavatel je povinen písemně oznámit příslušnému orgánu veřejné moci veškeré návrhy na hromadné propouštění.
Členské státy mohou nicméně stanovit, že v případě návrhu na hromadné propouštění v důsledku skončení činnosti podniku na základě soudního rozhodnutí musí zaměstnavatel písemně oznámit tuto skutečnost příslušnému orgánu veřejné moci pouze na jeho žádost.
Oznámení musí obsahovat veškeré související údaje týkající se návrhu na hromadné propouštění a konzultací se zástupci zaměstnanců stanovených v článku 2, zejména důvody propouštění, počet zaměstnanců, kteří mají být propuštěni, počet zaměstnanců, kteří jsou obvykle zaměstnáni, a dobu, kdy se má propouštění uskutečnit.
2. Zaměstnavatel je povinen předat zástupcům zaměstnanců kopii oznámení uvedeného v odstavci 1.
Zástupci zaměstnanců mohou příslušnému orgánu veřejné moci zaslat své případné připomínky.
Článek 4
1. Hromadné propouštění, jehož návrh byl oznámen příslušnému orgánu veřejné moci, se stane účinným nejdříve 30 dní po oznámení uvedeném v čl. 3 odst. 1, aniž jsou dotčena ustanovení upravující individuální práva týkající se výpovědní lhůty.
Členské státy mohou udělit příslušnému orgánu veřejné moci pravomoc zkrátit lhůtu uvedenou v prvním pododstavci.
2. Příslušné orgány veřejné moci využijí lhůty uvedené v odstavci 1 k tomu, aby hledaly řešení obtíží vyplývajících z navrženého hromadného propouštění.
3. Pokud je původní lhůta stanovená v odstavci 1 kratší než 60 dnů, mohou členské státy udělit příslušnému orgánu veřejné moci pravomoc prodloužit původní lhůtu na 60 dnů po oznámení, jestliže hrozí, že problémy související s navrženým propouštěním nebude možné v původní lhůtě vyřešit.
Členské státy mohou udělit příslušnému orgánu veřejné moci širší pravomoci týkající se prodloužení lhůty.
Zaměstnavatel musí být informován o prodloužení a o jeho důvodech před uplynutím původní lhůty stanovené v odstavci 1.
4. Členské státy nemusí postupovat podle tohoto článku v případě hromadných propouštění v důsledku skončení činnosti podniku na základě soudního rozhodnutí.
ODDÍL IV
Závěrečná ustanovení
Článek 5
Tato směrnice se nedotýká práva členských států uplatňovat nebo přijímat právní a správní předpisy, které jsou pro zaměstnance příznivější, nebo umožňovat či podporovat uplatňování smluvních ustanovení příznivějších pro zaměstnance.
Článek 6
Členské státy dbají, aby zástupci zaměstnanců nebo zaměstnanci mohli využít správní nebo soudní řízení k zajištění dodržování povinností stanovených touto směrnicí.
Článek 7
Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které již přijaly nebo přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 8
1. Zrušují se směrnice uvedené v příloze I části A, aniž jsou dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt k provedení uvedených v příloze I části B.
2. Odkazy na zrušené směrnice se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou.
Článek 9
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 3. září 1998, kterou se přizpůsobují technickému pokroku přílohy II, III, VI a VII směrnice Rady 76/768/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se kosmetických prostředků
(Text s významem pro EHP) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 76/768/EHS ze dne 27. července 1976 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se kosmetických prostředků [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 98/16/ES [2], a zejména na čl. 8 odst. 2 uvedené směrnice,
po konzultaci s Vědeckým výborem pro kosmetologii,
vzhledem k tomu, že při neexistenci nových vědeckých údajů, zejména pokud jde o dlouhodobou toxicitu, doporučuje Vědecký výbor pro kosmetologii zakázat použití látek moskene a musk tibetene v kosmetických prostředcích, protože mohou představovat riziko pro zdraví spotřebitelů;
vzhledem k tomu, že se z dalšího toxikologického zhodnocení chloridu strontnatého založeného na nových údajích předložených průmyslem ukázalo, že jeho použití může být bez jakéhokoliv bezpečnostního rizika rozšířeno na šampony a prostředky pro péči o obličej za předpokladu, že nebude překročena maximální koncentrace;
vzhledem k tomu, že na základě nejnovějších vědeckých údajů může být povoleno použití látek benzalkoniumchlorid, bromid a sůl s cukernou kyselinou jako konzervačních přísad v kosmetických prostředcích při dodržení požadavků směrnice;
vzhledem k tomu, že na základě nejnovějšího vědeckého výzkumu a údajů může být látka 3-jodprop-2-yn-1-yl N-butylkarbamát (jodopropenyl butylkarbamát) za určitých podmínek týkajících se koncentrace a použití dočasně používána jako konzervační přísada v kosmetických prostředcích;
vzhledem k tomu, že na základě nejnovějších vědeckých údajů může být látka 2-(2 H-benzotriazolyl)6{[3(1,1,1,3,5,5, 5-heptamethyltrisiloxan-3-yl]2-methylpropyl}4-methylfenol při dodržení požadavků směrnice používána jako filtr ultrafialového záření;
vzhledem k tomu, že na základě nejnovějších vědeckých údajů může být látka bis(2-ethylhexyl)4,4′({6[4-(N-tercbutylkarbamoyl)anilino]1,3,5-triazin2,4-diyl}diimino)dibenzoát používána jako filtr ultrafialového záření v kosmetických prostředcích;
vzhledem k tomu, že na základě nejnovějšího vědeckého výzkumu a údajů mohou být látky ethoxylovaný ethyl-4-aminobenzoát, isopentyl-4-methoxycinnamát, N2,N4,N6tris[4-(2-ethylhexyloxy)fenyl]1,3,5-triazin2,4,6-triamin a 2-ethylhexyl salicylát při dodržení požadavků směrnice používány jako filtry ultrafialového záření v kosmetických prostředcích;
vzhledem k tomu, že na základě nejnovějšího vědeckého výzkumu a údajů mohou být látky 3-(4-methylbenzyliden)-d-lkafr a 3-benzylidenkafr používány jako filtry ultrafialového záření v kosmetických prostředcích;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobení směrnic týkajících se odstranění technických překážek obchodu v sektoru kosmetických prostředků technickému pokroku,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 76/768/EHS se mění způsobem uvedeným v příloze.
Článek 2
1. Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření, aby zajistily, že od 1. července 1999 v případě látek uvedených v příloze nebudou výrobci ani dovozci usazení ve Společenství uvádět na trh výrobky, které nesplňují požadavky této směrnice.
2. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zajistily, že od 30. června 2000 nebudou konečnému spotřebiteli prodávány ani jinak přenechávány výrobky uvedené v odstavci 1 obsahující látky uvedené v příloze, pokud nesplňují požadavky této směrnice.
Článek 3
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. června 1999.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí takový odkaz být učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
kterou se mění směrnice Rady 93/16/EHS o usnadnění volného pohybu lékařů a vzájemného uznávání jejich diplomů, osvědčení a jiných dokladů o dosažené kvalifikaci (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejménana článek 49, čl. 57 odst. 1 a 2 první a druhou větu a článek 66 této smlouvy,
s ohledem na směrnici Rady 93/16/EHS ze dne 5. dubna 1993 o usnadnění volného pohybu lékařů a vzájemného uznávání jejich diplomů, osvědčení a jiných dokladů o dosažené kvalifikaci [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 98/21/ES [2], a zejména na článek 44a uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že Spojené království podalo odůvodněnou žádost o změnu označení neurochirurgie, vnitřního lékařství, ortopedie, patologické anatomie a psychiatrie v seznamu lékařských odborností společných všem členským státům pro tento členský stát;
vzhledem k tomu, že Lucembursko podalo odůvodněnou žádost o zařazení označení klinické biologie, gastroenterologie, nukleární medicíny, maxilofaciální chirurgie a dentální, orální a maxilofaciální chirurgie v seznamu lékařských odborností společných dvěma a více členským státům pro tento členský stát;
vzhledem k tomu, že Řecko podalo odůvodněnou žádost o změnu označení radiační onkologie v seznamu lékařských odborností společných dvěma a více členským státům pro tento členský stát;
vzhledem k tomu, že Spojené království podalo odůvodněnou žádost o změnu označení lékařské mikrobiologie, kardiochirurgie, kardiologie, venerologie, radiologie a zobrazovacích metod, radiační onkologie, geriatrie, nefrologie, infekčního lékařství a hygieny a epidemiologie v seznamu lékařských odborností společných všem členským státům pro tento členský stát;
vzhledem k tomu, že Řecko podalo odůvodněnou žádost o zařazení označení cévní chirurgie a hygieny a epidemiologie na seznam lékařských odborností společných dvěma a více členským státům pro tento členský stát;
vzhledem k tomu, že Belgie, Irsko a Spojené království podaly odůvodněnou žádost o zařazení traumatologie a urgentní medicíny na seznam lékařských odborností společných dvěma a více členským státům pro tyto členské státy;
vzhledem k tomu, že Dánsko, Španělsko, Itálie, Irsko, Finsko, Švédsko a Spojené království podaly odůvodněnou žádost o zařazení neurofyziologie na seznam lékařských odborností společných dvěma a více členským státům pro tyto členské státy;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru vyšších úředníků pro veřejné zdraví, zřízeného rozhodnutím 75/365/EHS [3],
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Ustanovení čl. 5 odst. 3 směrnice 93/16/EHS se mění takto:
a) v odrážce "neurochirurgie" se označení "neurological surgery" v záhlaví "Spojené království" nahrazuje označením "neurosurgery";
b) v odrážce "vnitřní lékařství" se označení "general medicine" v záhlaví "Spojené království" nahrazuje označením "general (internal) medicine";
c) v odrážce "ortopedie" se označení "orthopaedic surgery" v záhlaví "Spojené království" nahrazuje označením "trauma and orthopaedic surgery";
d) v odrážce "patologická anatomie" se označení "morbid anatomy and histology" v záhlaví "Spojené království" nahrazuje označením "histopathology";
e) v odrážce "psychiatrie" se označení "psychiatry" pod záhlavím "Spojené království" nahrazuje označením "general psychiatry".
Článek 2
Ustanovení čl. 7 odst. 2 směrnice 93/16/EHS se mění takto: a) v odrážce
"klinická biologie" se doplňuje tento údaj:
"Lucembursko: biologie clinique";
b) v odrážce "lékařská mikrobiologie" se označení "medical microbiology" v záhlaví "Spojené království" nahrazuje označením "medical microbiology and virology";
c) v odrážce "kardiochirurgie" se označení "thoracic surgery" v záhlaví "Spojené království" nahrazuje označením "cardio-thoracic surgery"; d) v odrážce
"cévní chirurgie" se doplňuje následující údaj:
"Řecko: Αγγειοχειρουργικής";
e) v odrážce "kardiologie" se označení "cardiovascular diseases" v záhlaví "Spojené království" nahrazuje označením "cardiology";
f) v odrážce "venerologie" se označení "venereology" v záhlaví "Spojené království" nahrazuje označením "genito-urinary medicine";
g) v odrážce "radiologie a zobrazovací metody" se označení "diagnostic radiology" v záhlaví "Spojené království" nahrazuje označením "clinical radiology";
h) v odrážce "radiační onkologie" se označení "Ακτινοθεραπευτική" pod záhlavím "Řecko" nahrazuje označením "Ακτινοθεραπευτική — Ογκολογία" a označení "radiotherapy" v záhlaví "Spojené království" se nahrazuje označením "clinical radiology";
i) v odrážce "geriatrie" se označení "geriatrics" v záhlaví "Spojené království" nahrazuje označením "geriatric medicine";
j) v odrážce "nefrologie" se označení "renal diseases" v záhlaví "Spojené království" nahrazuje označením "renal medicine";
k) v odrážce "infekční lékařství" se označení "communicable diseases" v záhlaví "Spojené království" nahrazuje označením "infectious diseases";
l) v odrážce "hygiena a epidemiologie" se doplňuje údaj "Řecko: Κοινωνική Ιατρική" a označení "community medicine" v záhlaví "Spojené království" se nahrazuje označením "public health medicine"; m) v odrážce "gastroenterologická chirurgie"
se doplňuje tento údaj: "Lucembursko: chirurgie gastro-entérologique";
n) v odrážce "nukleární lékařství"
se doplňuje tento údaj: "Lucembursko: médecine nucléaire"; o) v odrážce
"maxilofaciální chirurgie"
(základní vzdělávání lékařů) se doplňuje tento údaj:
"Lucembursko: chirurgie maxillo-faciale";
p) v odrážce "dentální, orální a maxilofaciální chirurgie (základní vzdělávání lékařů a zubních lékařů)"
se doplňuje tento údaj:
q) doplňují se nové odrážky, které znějí:
"— traumatologie a urgentní medicína
Irsko: _BAR_ accident and emergency medicine _BAR_
— neurofyziologie
Irsko: _BAR_ neurophysiology _BAR_
Švédsko: _BAR_ klinisk neurofysiology _BAR_
Spojené království: _BAR_ clinical Neurophysiology". _BAR_
Článek 3
Článek 27 směrnice 93/16/EHS se mění takto: a) v odrážce
"první skupina (pět let)" se doplňuje nová odrážka, která zní:
"— traumatologie a urgentní medicína";
b) v odrážce "druhá skupina (čtyři roky)" se doplňuje nová odrážka, která zní:
"— neurofyziologie".
Článek 4
1. Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. června 1999.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 5
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
kterou se stanoví analytické metody Společenství pro stanovení aminokyselin, tuků a olachindoxu v krmivech a kterou se mění směrnice 71/393/EHS (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/373/EHS za dne 20. července 1970 o zavedení metod odběru vzorků a analytických metod Společenství pro úřední kontrolu krmiv [1], naposledy pozměněnou Aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 2 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že směrnice 70/373/EHS stanoví, že úřední kontrola krmiv za účelem kontroly, zda krmiva splňují požadavky vyplývající z právních a správních předpisů týkajících se jejich jakosti a složení, se provádí za použití metod odběru vzorků a analýzy platných ve Společenství;
vzhledem k tomu, že směrnice Rady 79/373/EHS ze dne 2. dubna 1979 o uvádění krmných směsí na trh [2], naposledy pozměněná směrnicí Komise 97/47/ES [3], a směrnice Rady 93/74/EHS ze dne 13. září 1993 o krmivech určených ke zvláštním účelům výživy [4], naposledy pozměněná směrnicí 96/25/ES [5], stanoví, že obsah aminokyselin a tuku musí být uvedeny na označení krmiv;
vzhledem k tomu, že směrnice Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech [6], naposledy pozměněná směrnicí Komise 98/19/ES [7], stanoví, že obsah olachindoxu musí být uveden na označení, pokud je tato látka přidána do krmných směsí;
vzhledem k tomu, že druhá směrnice Komise 71/393/EHS ze dne 18. listopadu 1971, kterou se stanoví analytické metody Společenství pro úřední kontrolu krmiv [8], naposledy pozměněná směrnicí Komise 84/4/EHS [9], stanoví metody analýzy mimo jiné i pro zjišťování obsahu tuku; že je vhodné uvedené metody upravit;
vzhledem k tomu, že musí být stanoveny analytické metody Společenství pro kontrolu těchto látek;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro krmiva,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Členské státy stanoví, že analýzy pro úřední kontrolu obsahu aminokyselin, tuku a obsahu olachindoxu v krmivech se provádějí za použití metod uvedených v příloze této směrnice.
Článek 2
V příloze směrnice Komise 71/393/EHS se bod "4. Stanovení obsahu tuku" nahrazuje částí B přílohy této směrnice.
Článek 3
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. prosince 1998.
Uvědomí o nich neprodleně Komisi.
Budou tyto předpisy používat od 1. ledna 1999.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
kterou se mění směrnice 95/31/ES, kterou se stanoví specifická kritéria pro čistotu náhradních sladidel pro použití v potravinách (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/107/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se potravinářských přídatných látek povolených pro použití v potravinách určených k lidské spotřebě [1], naposledy pozměněnou směrnicí Evropského parlamentu a Rady 94/34/ES [2], a zejména na čl. 3 odst. 3 písm. a) uvedené směrnice,
po konzultaci s Vědeckým výborem pro potraviny,
vzhledem k tomu, že směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/35/ES ze dne 30. června 1994 o náhradních sladidlech pro použití v potravinách [3], ve znění směrnice 96/83/ES [4], uvádí seznam látek, které mohou být použity jako náhradní sladidla v potravinách;
vzhledem k tomu, že směrnice Komise 95/31/ES ze dne 5. července 1995, kterou se stanoví specifická kritéria pro čistotu náhradních sladidel pro použití v potravinách [5], stanoví kritéria pro čistotu náhradních sladidel uvedených ve směrnici 94/35/ES;
vzhledem k tomu, že je ve světle vědeckého pokroku nezbytné změnit kritéria pro čistotu isomaltu (E 953), která jsou stanovena ve směrnici 95/31/ES; že je proto nezbytné uvedenou směrnici upravit;
vzhledem k tomu, že je nezbytné vzít v úvahu specifikace a analytické techniky pro náhradní sladidla, která jsou stanovena v Codex Alimentarius a která určil společný výbor odborníků FAO/WHO pro potravinářské přídatné látky (JECFA);
vzhledem k tomu, že by potravinářské přídatné látky připravené výrobními metodami nebo s použitím výchozích materiálů, které se významně liší od těch, jež jsou zahrnuty v hodnocení Vědeckého výboru pro potraviny nebo jež jsou uvedeny v této směrnici, měly být podrobeny hodnocení Vědeckým výborem pro potraviny se záměrem provést úplné hodnocení s důrazem na kritéria pro čistotu;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potraviny,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
V příloze směrnice 95/31/ES se znění týkající se látky E 953 – isomalt nahrazuje zněním uvedeným v příloze této směrnice.
Článek 2
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. července 1999.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí takový odkaz být učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 7. září 1998, kterou se mění směrnice 80/511/EHS, 82/475/EHS, 91/357/EHS a směrnice Rady 96/25/ES a zrušuje směrnice 92/87/EHS (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s o ohledem na směrnici Rady 79/373/EHS ze dne 2. dubna 1979 o oběhu krmných směsí [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 97/47/ES [2], a zejména na čl. 4 odst. 2 a čl. 10 písm. a) uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 96/25/ES ze dne 29. dubna 1996 o oběhu krmných surovin, kterou se mění směrnice 70/524/EHS, 74/63/EHS, 82/471/EHS a 93/74/EHS a zrušuje směrnice 77/101/EHS [3], a zejména na čl. 11 písm. b) uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že zavedením směrnice 96/25/ES se zrušují výrazy "jednotlivá krmiva" a "suroviny"; že tyto výrazy byly v právních předpisech Společenství, které se týkají krmiv, např. ve směrnici Rady 70/524/EHS [4] naposledy pozměněné směrnicí Komise 98/19/ES [5], 74/63/EHS [6] naposledy pozměněné směrnicí Komise 98/60/ES [7], 82/471/EHS [8] naposledy pozměněné směrnicí 96/25/ES a 93/74/EHS [9] naposledy pozměněné směrnicí 96/25/ES, nahrazeny výrazem "krmné suroviny"; že definice výrazu "krmné suroviny" se případně rovněž nahrazuje definicí směrnice 96/25/ES; že to má rovněž dopad na definici výrazu "krmná směs"; že směrnice Komise 80/511/EHS [10], 82/475/EHS [11] naposledy pozměněná směrnicí 91/334/EHS [12] a 91/357/EHS [13] naposledy pozměněná směrnicí 97/47/ES by měly být změněny ze stejných důvodů;
vzhledem k tomu, že směrnice Komise 92/87/EHS ze dne 26. října 1992, kterou se stanoví neúplný seznam hlavních surovin, které se běžně používají a uvádějí do oběhu pro účely přípravy krmných směsí určených pro jiná zvířata než domácí [14], stanoví pro účely označování seznam surovin krmných směsí; že však směrnice 96/25/ES shrnuje jednotlivá krmiva a suroviny společně do jedné kategorie – krmné suroviny – a stanoví nevýlučný seznam hlavních krmných surovin, které mohou být uvedeny do oběhu pouze za použití názvů uvedených v této směrnici a pod podmínkou, že jsou v souladu s popisem zde uvedeným; že směrnice 92/87/EHS je tímto překonána a musí být tudíž zrušena;
vzhledem k tomu, že je nezbytné zajistit, aby byly přílohy ke směrnici 96/25/ES neustále aktualizovány s přihlédnutím k poslednímu vývoji vědeckých a technických poznatků; že tyto úpravy budou muset být prováděny rychle postupem stanoveným v této směrnici tak, aby byla zajištěna úzká spolupráce mezi členskými státy a Komisí v rámci Stálého výboru pro krmiva;
vzhledem k tomu, že ustanovení týkající se určení označování a popisu krmných surovin, jak je stanoví tato směrnice, musí být použitelná, aniž jsou dotčena ustanovení veterinárních právních předpisů, a to zejména směrnice Rady 90/667/EHS ze dne 27. listopadu 1990 o hygienických předpisech pro zneškodňování a zpracování živočišných odpadů, jejich uvádění na trh a ochrany krmiv živočišného původu, též z ryb, proti patogenním původcům, kterou se zároveň mění směrnice 90/425/EHS [15] naposledy pozměněná aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska;
vzhledem k tomu, že za účelem ochrany přežvýkavců před zdravotními riziky vyplývajícími ze skutečnosti, že metody zpracování proteinů nemohou vždy zaručit úplnou inaktivaci původců bovinní spongiformní encefalopatie, přijala Komise rozhodnutí 94/381/ES ze dne 27. června 1994 o některých ochranných opatření vůči bovinní spongiformní encefalopatii a zkrmování proteinů získaných ze savčí tkáně [16], naposledy pozměněné rozhodnutím 95/60/ES [17], kterým se zakazuje zkrmovat přežvýkavcům proteiny získané ze savčí tkáně, s výjimkou některých produktů, které nepředstavují žádné zdravotní riziko;
vzhledem k tomu, že z praktických důvodů a v zájmu zajištění souladu právního systému zakazuje rozhodnutí Komise 97/582/ES ze dne 28. července 1997, kterým se mění rozhodnutí 91/516/EHS, kterým se stanoví seznam složek, jejichž použití v krmných směsích je zakázáno [18], používání proteinů získaných ze savčí tkáně v krmných směsích pro přežvýkavce;
vzhledem k tomu, že směrnice Rady 77/101/EHS ze dne 23. listopadu 1976 o uvádění krmných surovin na trh [19], naposledy pozměněná směrnicí Komise 97/47/ES a směrnice 79/373/EHS stanoví, že označování krmiv a původních krmných směsí obsahujících nebo sestávajících z proteinů získaných ze savčí tkáně musí uživatelům krmiv zabránit v tom, aby je přidávali do krmných směsí pro přežvýkavce z důvodu neznalosti předpisů o krmivech a veterinárních předpisů; že směrnice 96/25/ES musí být doplněna o příslušná opatření;
vzhledem k tomu, že předpisy o označování nejsou dotčeny přísnější předpisy, které mohou členské státy přijmout na základě čl. 1 odst. 2 směrnice 90/667/EHS;
vzhledem k tomu, že členské státy používající přísnější zákazy musí přizpůsobit ustanovení o označování tak, aby byly v souladu s právními předpisy těchto členských států;
vzhledem k tomu, že krmné suroviny jsou často upravovány chemickými látkami a mohou tudíž obsahovat některé chemické nečistoty vzniklé následkem použití technických pomocných látek uvedených ve směrnici 70/524/EHS během výroby; že za účelem zajištění, aby do oběhu byly uvedeny pouze krmné suroviny, které jsou řádné a uspokojivé obchodní jakosti, a za účelem zajištění hladkého fungování jednotného trhu, musí být přijata všeobecná pravidla týkající se chemické čistoty krmných surovin, podle kterých musí být, pokud to správná výrobní praxe umožňuje, tyto nečistoty odstraněny;
vzhledem k tomu, že musí být určeno přechodné období, během kterého by se průmysl mohl přizpůsobit ustanovením této směrnice; že krmné suroviny uvedené do oběhu před datem použití této směrnice mohou v oběhu zůstat až do konce tohoto přechodného období;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro krmiva,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
V čl. 1 odst. 2 písm. b) směrnice č. 80/511/EHS se výraz "komponenty" nahrazuje výrazem "krmné suroviny".
Článek 2
V názvu směrnice č. 82/475/EHS, v jejím článku 1 a v příloze k této směrnice se mluvnické tvary výrazu "komponenty" nahrazují odpovídajícími mluvnickými tvary výrazu "krmné suroviny".
Článek 3
V názvu směrnice č. 91/357/EHS, v jejím článku 1 a v příloze k této směrnici se mluvnické tvary výrazu "komponenty" nahrazují odpovídajícími mluvnickými tvary výrazu "krmné suroviny".
Článek 4
Příloha ke směrnici 96/25/ES se nahrazuje přílohou k této směrnici.
Článek 5
Zrušuje se směrnice 92/87/EHS.
Článek 6
Touto směrnicí nejsou dotčeny veterinární právní předpisy týkající se výživy zvířat.
Článek 7
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. prosince 1998.
Uvědomí o nich Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 8
Členské státy stanoví, že krmné suroviny uvedené do oběhu do 1. ledna 1999, které nejsou v souladu s touto směrnicí, mohou v oběhu zůstat do 31. prosince 1999.
Článek 9
Tato směrnice vstupuje v platnost dne 1. července 1998.
Článek 10
Tato směrnice je určena členským státům.
kterou se stanoví vzor dokumentu uvedeného v čl. 9 odst. 1 směrnice Rady 95/53/ES a určitá pravidla pro kontrolu krmiv dovezených ze třetích zemí při jejich vstupu do Společenství (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 95/53/ES ze dne 25. října 1995, kterou se stanoví zásady organizace úředních kontrol v oblasti výživy zvířat [1], a zejména na čl. 9 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že v případě produktů, které jsou dovezeny na celní území Společenství a nejsou propuštěny do volného oběhu na území členského státu, který provádí kontroly, vydá tento členský stát dotčené osobě dokument označující povahu a výsledky provedených kontrol;
vzhledem k tomu, že je třeba přijmout určitá pravidla ohledně vyhotovení a vydání výše zmíněného dokumentu;
vzhledem k tomu, že při stanovení úpravy dokumentu je třeba vzít v úvahu možnost zasílání informací obsažených v dokumentu elektronickou poštou;
vzhledem k tomu, že tento jednotný přístup umožňuje vyhotovení dokumentu pouze v jednom z úředních jazyků Společenství;
vzhledem k tomu, že musí být nastolena úzká spolupráce mezi celními orgány a příslušným orgánem v oblasti výživy zvířat, aby bylo zajištěno, že kontrolní řízení nebudou obcházena;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro krmiva,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Dokument uvedený v čl.
9 odst. 1 směrnice 95/53/ES musí být vyhotoven podle vzoru uvedeného v příloze A. Musí mít pouze jeden list.
2. Pro vyhotovení dokumentu podle vzoru uvedeného v příloze A jsou použitelná ustanovení přílohy B.
3. Dokument vyhotovený podle vzoru uvedeného v příloze A musí být vyhotoven v jednom z jazyků Společenství, který je přijatelný pro příslušný orgán členského státu, z něhož jsou produkty dovezené ze třetích zemí propuštěny na celní území Společenství.
Pokud je to nezbytné, může příslušný orgán členského státu určení požadovat na dotčené osobě uvedené v čl. 2 odst.
1 překlad dokumentu, vyhotoveného podle vzoru v příloze A a vyplněného v souladu s přílohou B, do jednoho z úředních jazyků výše zmíněného členského státu. Překlad nahrazuje odpovídající informace, které jsou obsaženy v dotyčném dokumentu.
4. Každá změna nebo škrty v dokumentu vyhotoveném podle vzoru v příloze A, které nejsou ověřeny příslušným orgánem, mají za následek jeho neplatnost.
Článek 2
1. Dokument vyhotovený podle vzoru uvedeného v příloze A vydá dotčené osobě příslušný orgán v místě vstupu v případech uvedených v čl. 9 odst. 1 směrnice 95/53/ES, a to zejména:
a) pokud předmětné produkty pocházejí přímo z třetí země a jsou určeny k uvedení do volného oběhu v jiném členském státu, než v tom, který provedl kontroly uvedené v článku 5 a případně v článku 7 směrnice 95/53/ES;
b) pokud produkty, které nepocházejí ze Společenství, opouštějí svobodné celní pásmo, svobodný celní sklad nebo celní sklad a jsou určeny k uvedení do volného oběhu v jiném členském státu, než v tom, kde se nachází svobodné celní pásmo, svobodný celní sklad nebo celní sklad.
2. Pokud je šarže rozdělena na několik částí, musí být dokument vyhotovený podle vzoru uvedeného v příloze A vydán pro každou z těchto částí.
3. Dokument vyhotovený podle vzoru v příloze A a vyplněný v souladu s přílohou B musí doprovázet výše zmíněnou šarži až do chvíle jejího uvedení do volného oběhu ve Společenství.
Tento dokument musí být předložen příslušnému orgánu členského státu, ve kterém jsou produkty uvedeny do oběhu, s úředně ověřenou kopií výsledků laboratorních rozborů.
4. Členské státy zajistí, aby celní orgány nepovolily uvedení produktů do volného oběhu na celním území Společenství, dokud se neujistily na základě dokumentu vyhotoveného v souladu se vzorem uvedeným v příloze A a vyplněným podle pravidel uvedených v příloze B a případných pozdějších kontrol provedených příslušnými orgány, že kontroly stanovené v článcích 5 a 7 směrnice 95/53/ES byly provedeny způsobem uspokojivým pro příslušný orgán členského státu, v němž jsou produkty uvedeny do volného oběhu.
5. Příslušný orgán členského státu, z něhož jsou produkty uváděny do volného oběhu na celním území Společenství, uschová dokument vyhotovený podle vzoru v příloze A případně spolu s kopií výsledků laboratorních rozborů nejméně po dobu osmnácti měsíců.
Článek 3
1. Členské státy nejpozději do 31. března 1999 přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Budou tyto předpisy používat od 1. dubna 1999.
Tato opatření musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 13. října 1998 o opatřeních proti znečišťování ovzduší emisemi z motorových vozidel a o změně směrnice 70/220/EHS
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÝCH SPOLEčENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise[1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru[2],
v souladu postupem podle článku 189b Smlouvy[3] s ohledem na společný návrh schválený 29. června 1998 dohodovacím výborem,
(1) vzhledem k tomu, že je nutné přijmout opatření v rámci vnitřního trhu;
(2) vzhledem k tomu, že první akční program Evropského společenství pro ochranu životního prostředí[4] schválený Radou dne 22. listopadu 1973 vyzval k využití nejnovějších vědeckých poznatků k boji proti znečišťování ovzduší plyny emitovanými z motorových vozidel a tomu odpovídajícím změnám dříve přijatých směrnic; že pátý akční program, jehož celkové zaměření schválila Rada usnesením ze dne 1. února 1993[5], stanoví další úsilí, které je nutné vynaložit k podstatnému snížení stávající úrovně emisí znečisťujících látek z motorových vozidel; že tento pátý program také stanovil cíle s ohledem na snížení znečištění různými emisemi s tím, že emise jak z mobilních, tak stacionárních zdrojů budou muset být sníženy;
(3) vzhledem k tomu, že směrnice 70/220/EHS[6] stanoví mezní hodnoty emisí oxidu uhelnatého a nespálených uhlovodíků z motorů těchto vozidel; že tyto mezní hodnoty byly poprvé sníženy směrnicí Rady 74/290/EHS[7] a dále doplněny směrnicí Komise 77/102/EHS[8] o mezní hodnoty pro přípustné emise oxidů dusíku; že mezní hodnoty těchto tří znečisťujících látek byly následně postupně sníženy směrnicí Komise 78/665/EHS[9] a směrnicemi Rady 83/351/EHS[10] a 88/76/EHS[11]; že směrnicí 88/436/EHS[12] byly zavedeny mezní hodnoty pro emise znečisťujících částic ze vznětových motorů a že přísnější evropské normy pro emise plynných znečisťujících látek z motorových vozidel se zdvihovým objemem motoru menším než 1 400 cm3 byly zavedeny směrnicí 89/458/EHS[13]; že tyto normy byly rozšířeny na všechny osobní automobily nezávisle na jejich zdvihovém objemu na základě zdokonalené evropské metodiky zkoušek zahrnující mimoměstský jízdní cyklus; že požadavky na snížení emisí způsobených vypařováním a na životnost konstrukčních částí vozidla snižujících emise a dále přísnější normy emisí znečisťujících částic z motorových vozidel se vznětovými motory byly zavedeny směrnicí Rady 91/441/EHS[14]; že směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/12/ES[15] zavedla mnohem přísnější mezní hodnoty pro všechny znečisťující látky a zavedla novou metodu kontrol shodnosti výroby; že pro osobní automobily určené k dopravě více než šesti osob a s maximální hmotností přesahující 2 500 kg, lehká nákladní vozidla a terénní automobily, na které se vztahuje směrnice 70/220/EHS a pro které do té doby platily méně přísné mezní hodnoty, zavedla směrnice Rady 93/59/EHS[16] a směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/69/ES[17] mezní hodnoty stejně přísné jako pro osobní automobily, s přihlédnutím ke specifickým podmínkám těchto vozidel;
(4) vzhledem k tomu, že je nutné vyvinout další úsilí k tomu, aby byla více uváděna na trh vozidla méně škodící životnímu prostředí; že v odvětví veřejné a hromadné dopravy osob a u vozidel zajišťujících městské zásobování by mělo být snahou zvýšit podíl vozidel šetrnějších k životnímu prostředí;
(5) vzhledem k tomu, že článek 4 směrnice 94/12/ES požaduje, aby Komise navrhla normy, které budou použitelné po roce 2000, podle nového vícestranného přístupu založeného na vyčerpávajícím stanovení nákladů a efektivity všech opatření směřujících ke snížení znečišťování ovzduší provozem na pozemních komunikacích; že návrh musí, kromě zpřísnění předpisů týkajících se emisí, zahrnovat taková doplňková opatření, jako je zlepšení jakosti paliva, zpřísnění programu kontrol a údržby motorových vozidel; že návrh by měl být založen na zajištění kritérií kvality ovzduší a s tím spojeném zamýšleném snížení emisí a vyhodnocení efektivnosti nákladů každého souboru opatření, přičemž je třeba vzít v úvahu potenciální přínos dalších opatření, jako je řízení dopravy, zlepšení městské veřejné dopravy, nové techniky pohonů nebo využívání alternativních paliv; že vzhledem k naléhavosti snížit na úrovni Společenství mezní hodnoty emisí z motorových vozidel jsou tyto návrhy také založeny na současných nebo očekávaných nejlepších dosažitelných technikách, které umožňují urychlit výměnu vozidel znečišťujících ovzduší;
(6) vzhledem k tomu, že odpovídající rámec opatření musí být vytvořen tak rychle, jak jen to bude možné, aby se mohla na trh urychleně uvést vozidla s inovovanými technikami pohonu a vozidla užívající alternativní paliva s menším dopadem na životní prostředí; že zavedení vozidel užívajících alternativní paliva může značně zlepšit kvalitu ovzduší ve městech;
(7) vzhledem k tomu, že ve snaze pomoci vyřešit problém znečišťování ovzduší je nezbytné zavést celkovou strategii využitím techniky, řízení a vlivu daní na rozvoj udržitelné mobility, při respektování odlišností evropských měst;
(8) vzhledem k tomu, že Komise provedla evropský program o kvalitě ovzduší, emisích způsobených provozem na pozemních komunikacích, palivech a technikách uplatněných při konstrukci motorů (program Auto-oil), aby byly splněny požadavky článku 4 směrnice 94/12/ES; že Komise provedla projekt APHEA, jenž odhadl vnější náklady na odstranění znečištění ovzduší vozidlovými motory na 0,4 % HDP Evropské unie a podle dalších analýz vnější náklady dosahují výše 3 % HDP Evropské unie; že Komise provedla akční plán "Vozidlo zítřka" určený k podpoře tohoto "vozidla zítřka", které bude čisté, bezpečné, úsporné a "inteligentní"; že tento akční plán stanoví opatření Společenství k podpoře výzkumu a vývoje čistého vozidla a že ani úsilí výzkumu a vývoje podniknuté v rámci akčního plánu "Vozidlo zítřka", ani hospodářská soutěž v automobilovém výzkumu a vývoji nesmějí být ohroženy; že evropský automobilový a ropný průmysl uskutečnil Evropský program o emisích, palivech a technikách motorů (EPEFE) k tomu, aby určil přínos, který mohou přinést jak budoucí vozidla, tak paliva, která je pohánějí; že programy Auto-oil a EPEFE usilují o to, aby návrhy směrnic pro emise znečisťujících látek dospěly k nejlepšímu řešení jak pro spotřebitele, tak pro hospodářství; že potřeba akce Společenství s blížícími se etapami 2000 a 2005 se stává naléhavou; že je zjevné, že další zlepšení technik pro omezení emisí z vozidel je nezbytné s ohledem na dosažení cílů kvality ovzduší v roce 2010 stanovených ve zprávě Komise o programu Auto-oil;
(9) vzhledem k tomu, že je důležité zohlednit takové faktory, jako jsou posuny v důsledku rozvoje hospodářské soutěže, skutečné rozdělení nákladů mezi zúčastněná odvětví průmyslu související s ročním snížení emisí, snížení nákladů v určité oblasti v důsledku investic do jiné oblasti a snížení hospodářské zátěže;
(10) vzhledem k tomu, že zpřísnění požadavků na nové osobní automobily a lehká nákladní vozidla ve směrnici 70/220/EHS představuje část důsledné globální strategie Společenství, která rovněž zahrnuje revizi předpisů pro lehká nákladní vozidla a těžká vozidla od roku 2000, zlepšení motorových paliv a přesnější stanovení emisí vozidel v provozu; že vedle těchto opatření budou nicméně potřebná dodatečná nákladově efektivní místní opatření k dosažení žádoucí kvality ovzduší v obzvláště znečištěných oblastech;
(11) vzhledem k tomu, že směrnice 70/220/EHS je jednou ze zvláštních směrnic týkajících se postupu schválení typu zavedeného směrnicí Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel[18]; že skutečného snížení úrovně znečisťujících emisí motorových vozidel nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, ale může jej být lépe dosaženo sbližováním právních předpisů členských států týkajících se opatření proti znečišťování ovzduší motorovými vozidly;
(12) vzhledem k tomu, že snížení mezních hodnot při zkoušce typu I použitelné od roku 2000 (odpovídající u osobních automobilů s benzinovými motory a lehkých nákladních vozidel s benzinovými motory snížení obsahu oxidů dusíku o 40 %, všech uhlovodíků o 40 %, oxidu uhelnatého o 30 %, u osobních automobilů se vznětovými motory s nepřímým vstřikem snížení obsahu oxidů dusíku o 20 %, sdružené hodnoty obsahu uhlovodíků a oxidů dusíku o 20 %, oxidu uhelnatého o 40 %, částic o 35 %, u osobních automobilů se vznětovými motory s přímým vstřikem snížení obsahu oxidů dusíku o 40 %, sdružené hodnoty obsahu uhlovodíků a oxidů dusíku o 40 %, oxidu uhelnatého o 40 %, částic o 50 % a u lehkých nákladních vozidel se vznětovým motorem snížení obsahu oxidů dusíku o 20 %, uhlovodíků o 65 %, oxidu uhelnatého o 40 %, částic o 35 %) se chápe jako klíčové opatření k dosažení uspokojivé kvality ovzduší ve střednědobém termínu; že tato snížení byla vztažena na uhlovodíky a oxidy dusíku za předpokladu, že oxidy dusíku představují 45 % a 80 % hmotnosti sdružené hodnoty naměřené u osobních automobilů se zážehovými a vznětovými motory splňujících směrnici 94/12/ES, popřípadě směrnici 96/69/ES; že nyní se pro vozidla s benzinovými motory běžně stanovují mezní hodnoty odděleně, aby se mohly sledovat emise obou znečisťujících látek; že mezní sdružená hodnota se zachovává pro vozidla se vznětovým motorem, pro která je úroveň mezních hodnot etapy 2000 nejnáročnější, aby bylo usnadněno navrhování budoucích motorů; že tato snížení budou brát v úvahu účinek změn zkušebního cyklu na skutečné emise se záměrem lépe reprezentovat emise po studeném startu ("vypuštění 40 s");
(13) vzhledem k tomu, že směrnice Komise 96/69/ES[19] sjednotila podmínky zkoušek uvedených ve směrnici 70/220/EHS s podmínkami zkoušek ve směrnici Rady 80/1268/EHS ze dne 16. prosince 1980 o emisích oxidu uhličitého a spotřebě paliva motorových vozidel[20], především pokud jde o vztah mezi referenční hmotností vozidla a odpovídající setrvačnou hmotností, která se použije; že je nyní vhodné sjednotit definice referenční hmotnosti vozidel kategorie N1 tříd I, II a III s definicemi směrnice 96/44/ES;
(14) vzhledem k tomu, že by měla zavedena nová ustanovení pro palubní diagnostické systémy (OBD), aby bylo možné okamžitě zjistit závadu na zařízení snižujícím emise vozidla, a tak podstatně zlepšit možnost udržet počáteční hodnoty emisí u vozidel v provozu při pravidelných nebo namátkových kontrolách; že palubní diagnostické systémy jsou zatím u vozidel se vznětovými motory v méně pokročilém vývojovém stadiu a nemohou být do všech těchto vozidel montovány před rokem 2005; že zabudování palubního měřicího systému (OBM) nebo jiného systému pro zjištění jakékoliv závady měřením jednotlivých emitovaných znečisťujících látek je přípustné za podmínky, že zachová neporušenost palubního diagnostického systému; že se musí zaznamenávat ujetá vzdálenost od zjištění závady, aby členské státy mohly zajistit, že majitelé vozidel odstraní ihned závady, které se objeví; že palubní diagnostický systém musí umožnit neomezený a normovaný přístup; že výrobci motorových vozidel musí poskytnout požadované informace pro diagnostiku, servis nebo opravy vozidel; že takový přístup a takové informace jsou požadovány k tomu, aby vozidla mohla být bez překážek kontrolována, udržována a opravována v celé Evropské unii a aby hospodářská soutěž na trhu dílů a oprav vozidel neznevýhodňovala výrobce dílů, nezávislé velkoobchodníky s díly, nezávislé opravny a spotřebitele; že výrobci náhradních dílů a dílů pro dodatečnou výbavu budou povinni vyrábět tyto díly tak, aby byly kompatibilní s palubním diagnostickým systémem z hlediska bezchybného provozu zajišťujícího ochranu uživatele před nesprávným fungováním;
(15) vzhledem k tomu, že zkouška typu IV umožňující určit emise způsobené vypařováním z vozidel se zážehovými motory může být zdokonalena tak, aby lépe reprezentovala skutečné emise způsobené vypařováním a stav měřicí techniky;
(16) vzhledem k tomu, že je třeba zavést nové zkoušky pro měření emisí za nízkých teplot, aby se chování systémů pro omezení emisí z výfuku zážehových motorů přizpůsobilo skutečným praktickým podmínkám;
(17) vzhledem k tomu, že vlastnosti referenčních paliv používaných k měření emisí musí odrážet vývoj vlastností paliv nabízených na trhu v souladu s právními předpisy o jakosti benzinů a motorových naft;
(18) vzhledem k tomu, že nová metoda kontroly shodnosti výroby na vozidlech v provozu byla shledána jako nákladově efektivní doplňující opatření a vkládá se do směrnice týkající se emisí s cílem jejího uplatňování od roku 2001;
(19) vzhledem k tomu, že zastaralá vozidla v provozu způsobují mnohonásobně větší znečišťování prostředí než vozidla nyní uváděná na trh a jsou významným zdrojem znečištění prostředí dopravou na pozemních komunikacích; že musí být nalezena opatření, která by podporovala rychlejší náhradu stávajících vozidel vozidly méně zatěžujícími životní prostředí;
(20) vzhledem k tomu, že členským státům by mělo být umožněno prostřednictvím daňových pobídek podpořit uvedení na trh vozidel, která splňují požadavky přijaté na úrovni Společenství, přičemž tyto pobídky musí vyhovovat ustanovením Smlouvy a splňovat určité podmínky umožňující vyhnout se narušení vnitřního trhu; že touto směrnicí není dotčeno právo členských států zahrnout emise znečisťujících látek a jiných látek do základu pro stanovení silniční daně pro motorová vozidla;
(21) vzhledem k tomu, že pro harmonický vývoj vnitřního trhu a ochranu zájmů spotřebitelů je současně nezbytný závazný dlouhodobý přístup; že je tedy třeba postupovat ve dvou etapách povinných mezních hodnot použitelných jednak od roku 2000 a jednak od roku 2005, což může být využito pro účely zavedení daňových pobídek podněcujících k rychlejšímu uvádění na trh vozidel s nejpokročilejšími zařízeními pro snižování emisí;
(22) vzhledem k tomu, že Komise bude pozorně sledovat rozvoj technik pro omezení emisí a tam, kde to bude potřebné, navrhovat přizpůsobování této směrnice; že Komise v současnosti provádí výzkumné projekty zabývající se nedořešenými otázkami, jejichž výsledky budou začleněny do návrhů budoucích právních předpisů po roce 2005;
(23) vzhledem k tomu, že členské státy mohou přijmout opatření pro povzbuzení snahy montovat dodatečně na starší vozidla zařízení a díly pro omezení emisí;
(24) vzhledem k tomu, že členské státy mohou zavést opatření podporující rychlejší výměnu stávajících vozidel za vozidla s nízkými emisemi;
(25) vzhledem k tomu, že článek 5 směrnice 70/220/EHS stanoví, že změny nezbytné pro přizpůsobení požadavků příloh technickému pokroku se přijímají postupem stanoveným v článku 13 směrnice 70/156/EHS; že mezitím bylo ke směrnici připojeno několik dalších příloh a je podstatné, aby všechny přílohy směrnice 70/220/EHS mohly být přizpůsobovány technickému pokroku uvedeným postupem;
(26) vzhledem k tomu, že se Evropský parlament, Rada a Komise dohodly 20. prosince 1994 na modu vivendi[21] o prováděcích opatřeních k aktům přijatým postupem podle článku 189b Smlouvy; že se tento modus vivendi vztahuje mimo jiné na opatření přijatá podle článku 13 směrnice 70/156/EHS;
(27) vzhledem k tomu, že směrnice 70/220/EHS by proto měla být v změněna,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 70/220/EHS se mění takto:
1. V článku 5 se slova "příloh I až VII" nahrazují slovy "příloh I až XI";
2. Přílohy se mění v souladu s přílohami této směrnice.
Článek 2
1. Od uplynutí devíti měsíců po vstupu této směrnice v platnost a s výhradou článku 7 nesmějí členské státy z důvodů týkajících se znečišťování ovzduší emisemi z motorových vozidel
- odmítnout udělit ES schválení typu podle čl. 4 odst. 1 směrnice 70/156/EHS, ani
( odmítnout udělit vnitrostátní schválení typu, ani
- zakázat registraci, prodej nebo uvedení do provozu vozidla podle článku 7 směrnice 70/156/EHS,
pokud tento typ nebo toto vozidlo splňuje požadavky směrnice 70/220/EHS ve znění této směrnice.
2. Aniž je dotčen článek 7, od 1. ledna 2000 pro vozidla kategorie M, která je definována v příloze II části A směrnice 70/156/EHS, kromě vozidel s maximální hmotností přesahující 2 500 kg, a pro vozidla kategorie N1 třídy I a od 1. ledna 2001 pro vozidla kategorie N1 tříd II a III, které jsou definovány v tabulce v bodu 5.3.1.4 přílohy I směrnice 70/220/EHS, a pro vozidla kategorie M s maximální hmotností přesahující 2 500 kg členské státy již nesmějí udělit
- ES schválení typu podle čl. 4 odst. 1 směrnice 70/156/EHS, ani
- vnitrostátní schválení typu, pokud se nepoužije čl. 8 odst. 2 směrnice 70/156/EHS,
pro nový typ vozidla z důvodů týkajících se znečišťování ovzduší emisemi, pokud toto vozidlo nesplňuje požadavky směrnice 70/220/EHS ve znění této směrnice.
Pro zkoušku typu I se použijí mezní hodnoty uvedené v řádku A tabulky v bodu 5.3.1.4 přílohy I směrnice 70/220/EHS.
3. Od 1. ledna 2001 pro vozidla kategorie M, kromě vozidel s maximální hmotností přesahující 2 500 kg, a pro vozidla kategorie N1 třídy I a od 1. ledna 2002 pro vozidla kategorie N1 tříd II a III, které jsou definovány v tabulce v bodu 5.3.1.4 přílohy I směrnice 70/220/EHS, a pro vozidla kategorie M, jejichž maximální hmotnost přesahuje 2 500 kg, členské státy
- považují prohlášení o shodě doprovázející nová vozidla podle směrnice 70/156/EHS za neplatná pro účely čl. 7 odst. 1 této směrnice a
- odmítnou registraci, prodej nebo uvedení do provozu nových vozidel, která nejsou doprovázena platným prohlášením o shodě podle směrnice 70/156/EHS, pokud se nepoužije čl. 8 odst. 2 směrnice 70/156/EHS,
z důvodů týkajících se znečišťování ovzduší emisemi, pokud tato vozidla nesplňují požadavky směrnice 70/220/EHS ve znění této směrnice.
Pro zkoušku typu I se použijí mezní hodnoty uvedené v řádku A tabulky v bodu 5.3.1.4 přílohy I směrnice 70/220/EHS.
4. Aniž je dotčen článek 7, od 1. ledna 2005 pro vozidla kategorie M, která je definována v příloze II části A směrnice 70/156/EHS, kromě vozidel s hmotností přesahující 2 500 kg, a pro vozidla kategorie N1 třídy I a od 1. ledna 2006 pro vozidla kategorie N1 tříd II a III, které jsou definovány v tabulce v bodu 5.3.1.4 přílohy I směrnice 70/220/EHS, a pro vozidla kategorie M s maximální hmotností přesahující 2 500 kg členské státy již nesmějí udělit
- ES schválení typu podle čl. 4 odst. 1 směrnice 70/156/EHS, ani
- vnitrostátní schválení typu, pokud se nepoužije čl. 8 odst. 2 směrnice 70/156/EHS,
pro nový typ vozidla z důvodů týkajících se znečišťování ovzduší emisemi, pokud tento typ vozidla nesplňuje požadavky směrnice 70/220/EHS ve znění této směrnice.
Pro zkoušku typu I se použijí mezní hodnoty uvedené v řádku B tabulky v bodu 5.3.1.4 přílohy I směrnice 70/220/EHS.
5. Od 1. ledna 2006 pro vozidla kategorie M, kromě vozidel s maximální hmotností přesahující 2 500 kg, a pro vozidla kategorie N1 třídy I a od 1. ledna 2007 pro vozidla kategorie N1 tříd II a III, které jsou definovány v tabulce v bodu 5.3.1.4 přílohy I směrnice 70/220/EHS, a pro vozidla kategorie M, jejichž maximální hmotnost přesahuje 2 500 kg, členské státy
- považují prohlášení o shodě doprovázející nová vozidla podle směrnice 70/156/EHS za neplatná pro účely čl. 7 odst. 1 této směrnice a
- odmítnou registraci, prodej nebo uvedení do provozu nových vozidel, která nejsou doprovázena platným prohlášením o shodě podle směrnice 70/156/EHS, pokud se nepoužije čl. 8 odst. 2 směrnice 70/156/EHS,
z důvodů týkajících se znečišťování ovzduší emisemi, pokud tato vozidla nesplňují požadavky směrnice 70/220/EHS ve znění této směrnice.
Pro zkoušku typu I se použijí mezní hodnoty uvedené v řádku B tabulky v bodu 5.3.1.4 přílohy I směrnice 70/220/EHS.
6. Do 1. ledna 2003 se vozidla kategorie M vybavená vznětovými motory, jejichž maximální hmotnost přesahuje 2 000 kg a která jsou
- určena pro více než šest osob včetně řidiče nebo
- terénními vozidly podle definice v příloze II směrnice 70/156/EHS,
pokládají pro účely odstavců 2 a 3 za vozidla kategorie N1.
7. Členské státy
- považují prohlášení o shodě pro vozidla schválená jako typ v souladu s poznámkou pod čarou 1 ve znění poznámek pod čarou 2 a 3 k tabulce vložené směrnicí 96/69/ES do bodu 5.3.1.4 přílohy I směrnice 70/220/EHS za neplatná a
- odmítnou registraci, prodej nebo uvedení do provozu nových vozidel:
a) od 1. ledna 2001 pro vozidla kategorie M1 a kategorie N1 třídy I, kromě vozidel určených pro přepravu více než šesti osob včetně řidiče a vozidel s maximální hmotností přesahující 2 500 kg, a
b) od 1. ledna 2002 pro vozidla kategorie N1 tříd II a III, vozidla určená pro přepravu více než šesti osob včetně řidiče a vozidla s maximální hmotností přesahující 2 500 kg.
8. Do dnů uvedených v odstavcích 2 a 3 smí být udíleno schválení typu a prováděna kontrola shodnosti výroby podle směrnice 70/220/EHS ve znění směrnice 96/69/ES.
Článek 3
1. Nejpozději do 31. prosince 1999 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě návrh k potvrzení nebo doplnění této směrnice.
Opatření obsažená v návrhu budou použitelná ode dne 1. ledna 2005.
Návrh musí obsahovat
- pro kategorii N1 tříd II a III mezní hodnoty pro studený start při nízké teplotě okolního vzduchu (266 K) (-7 °C),
- ustanovení Společenství pro zlepšení technických prohlídek,
- mezní prahové hodnoty pro palubní diagnostické systémy pro roky 2005 a 2006 u vozidel kategorií M1 a N1,
- přezkoumání zkoušky typu V, včetně možnosti jejího zrušení.
2. Po 31. prosinci 1999 musí Komise předložit další návrhy na právní předpisy, které vstoupí v platnost po roce 2005 a které budou brát v úvahu:
- změny požadavků na životnost, včetně rozšíření zkoušek životnosti,
- normy jakosti paliva, především s ohledem na stav techniky vozidel,
- přínos možných opatření, včetně opatření, která se týkají paliv a vozidel, k dosažení dlouhodobých cílů Společenství týkajících se kvality ovzduší, s ohledem na vývoj techniky a na výsledky nových výzkumů znečišťování ovzduší, včetně účinků znečisťujících částic na lidské zdraví,
- potenciál a proveditelnost místních opatření vedoucích ke snížení emisí vozidla. V této souvislosti by měl být zhodnocen přínos dopravy a dalších opatření, jako je řízení dopravy, městská veřejná doprava, zlepšená kontrola a údržba a programy na sešrotování vozidel,
- zvláštní situaci parků vozidel s určitým akčním rádiem a možnost snížení emisí tím, že se pro tyto vozidlové parky použijí paliva s velmi přísnými environmentálními vlastnostmi,
- možná snížení emisí, kterých se dosáhne stanovením environmentálních vlastností paliv určených pro zemědělské traktory, na které se vztahuje směrnice 74/150/EHS, a pro spalovací motory instalované na terénních pojízdných strojích, na které se vztahuje směrnice 97/68/ES,
- požadavky na činnost palubního měřicího systému (OBM).
3. Všechny návrhy musí přihlížet k následujícím obecným prvkům:
- vyhodnocení dopadu ustanovení této směrnice vyjádřením jejich příspěvku ke kvalitě ovzduší, zjištění možností technické proveditelnosti a efektivity nákladů, včetně vyhodnocení přínosu a dostupnosti pokročilejšího stavu techniky,
- slučitelnost s ostatními cíli Společenství, jako je dosažení cílů týkajících se kvality ovzduší a ostatních souvisejících cílů, jako je snížení kyselosti a eutrofizace rostlin a snížení emisí plynů se skleníkovým účinkem,
- emise znečisťujících látek ve Společenství způsobené dopravou a zdroji mimo dopravu a zhodnocení přínosu, kterým by mohla přispět ke zlepšení ovzduší stávající a očekávaná a potenciální opatření ke snížení emisí ze všech zdrojů,
- emise benzinových motorů s přímým vstřikem včetně částic,
- vývoj čištění výfukových plynů při plném zatížení,
- vývoj alternativních paliv a nových technik pohonů,
- pokrok k dosažení toho, aby byly průmyslově dostupné základní systémy k následnému snižování emisí, jako jsou katalyzátory a filtry DeNOx, a technická schůdnost lhůt pro jejich zavedení u vznětových motorů,
- zlepšení postupů měření malých částic,
- rafinační technologie a zásobovací situaci a jakost ropy, kterou má Společenství k dispozici,
- přínos, kterým by výběrová a diferencovaná daňová opatření mohla přispět ke snížení emisí z vozidel bez jakéhokoliv nepříznivého dopadu na fungování vnitřního trhu, se zřetelem na možné ztráty příjmů ve prospěch sousedních zemí.
Článek 4
1. Do 1. ledna 2000 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o vypracování standardního elektronického formátu pro informace v oblasti oprav, s ohledem na odpovídající mezinárodní normy.
Do 30. června 2002 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o vývoji palubních diagnostických systémů (OBD), v které zaujme stanovisko k potřebě rozšíření postupu palubní diagnostiky a k požadavkům na činnost palubního měřicího systému (OBM).
Na základě této zprávy předloží Komise návrh opatření, která vstoupí v platnost nejpozději 1. ledna 2005 a která budou zahrnovat technické požadavky a odpovídající přílohy, jež by upravily schvalování typu systémů OBM, a která zajistí přinejmenším úroveň kontroly jako palubní diagnostický systém a která jsou s těmito systémy kompatibilní.
Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu o rozšíření palubní diagnostiky tak, aby obsáhla jiné elektronické řídicí systémy vozidla související s aktivní a pasivní bezpečností, mimo jiné aby je pokryla způsobem kompatibilním se systémy pro regulaci emisí.
2. Do 1. ledna 2001 Komise přijme vhodná opatření, která zajistí, že na trh mohou být uvedeny náhradní nebo dodatečně montované díly.
Tato opatření musí zahrnovat vhodné schvalovací postupy umožňující co nejdříve definovat ty díly systému řídícího emise, jež jsou kritické pro správnou funkci palubního diagnostického systému.
3. Do 30. června 2000 zavede Komise vhodná opatření, která zajistí, že vývoj náhradních a dodatečně montovaných dílů, které jsou kritické pro správné fungování palubního diagnostického systému, nebude omezen nedostatkem potřebných informací, pokud tyto informace nejsou chráněny právy duševního vlastnictví nebo netvoří zvláštní know-how výrobců nebo dodavatelů, kteří jsou výrobci původního zařízení (OEM).
V tomto případě nesmí být odepření potřebných technických informací zneužíváno.
4. Kromě toho předloží Komise do 30. června 2000 vhodné návrhy, které zajistí, aby náhradní a dodatečně montované díly byly mimo jiné svými vlastnostmi kompatibilní s odpovídajícím palubním diagnostickém systémem tak, aby byla možná oprava, výměna a bezchybné fungování.
Jako základ k tomu slouží postup schválení typu stanovený v příloze této směrnice.
Článek 5
Členské státy mohou stanovit daňové pobídky pouze pro motorová vozidla ze sériové výroby splňující požadavky směrnice 70/220/EHS ve znění této směrnice.
Tyto pobídky musí být v souladu se Smlouvou a musí dále splňovat tyto podmínky:
- musí se vztahovat na všechna nová vozidla ze sériové výroby, která jsou uváděna na trh členského státu a která splňují v předstihu povinné mezní hodnoty stanovené v tabulce v řádku A bodě 5.3.1.4 přílohy I směrnice 70/220/EHS ve znění této směrnice, a dále od 1. ledna 2000 na vozidla kategorie M1 a kategorie N1 třídy I a od 1. ledna 2001 na vozidla kategorie N1, tříd II a III, která splňují mezní hodnoty řádku B téže tabulky,
- musí skončit dnem použitelnosti mezních hodnot stanovených v čl. 2 odst. 3 pro nová motorová vozidla nebo dnem stanoveným v čl. 2 odst. 4,
- ve vztahu ke každému typu motorového vozidla nesmějí převýšit dodatečné náklady na technická řešení potřebná pro dosažení hodnot stanovených v čl. 2 odst. 3 nebo čl. 2 odst. 5 a na jejich instalaci do vozidla.
Komise musí být včas informována o záměrech zavést nebo změnit daňové pobídky podle prvního pododstavce, aby mohla předložit své připomínky.
Členské státy smějí mimo jiné zavést daňové nebo finanční pobídky u nového vybavení vozidel v provozu tak, aby tato vozidla splňovala hodnoty stanovené touto směrnicí nebo předchozími změnami směrnice 70/220/EHS a aby tyto pobídky vedly k odstavení z provozu vozidel, jež nesplňují tyto požadavky.
Článek 6
Pravidla pro schvalování typu vozidel s alternativními systémy pohonu a vozidel užívajících alternativní paliva budou podle potřeby stanovena později.
Článek 7
Tato směrnice je použitelná od stejného dne a podle stejného časového rozvrhu jako opatření stanovená směrnicí 98/70/ES[22].
Článek 8
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do devíti měsíců po vstupu této směrnice v platnost.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 9
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/70/ES ze dne 13. října 1998 o jakosti benzinu a motorové nafty a o změně směrnice Rady 93/12/EHS
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1]
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy [3] s ohledem na společný návrh schválený dohodovacím výborem dne 29. června 1998,
(1) vzhledem k tomu, že rozdílnost právních předpisů nebo správních opatření přijatých členskými státy ve věci specifikací konvenčních a alternativních paliv užívaných vozidly vybavenými zážehovými a vznětovými motory vytváří překážky obchodu ve Společenství a může mít tudíž přímý vliv na vytváření a fungování vnitřního trhu a na mezinárodní konkurenceschopnost evropského automobilového a rafinérského průmyslu; že v souladu s ustanoveními článku 3b Smlouvy se tedy jeví nezbytným sblížit právní předpisy v této oblasti;
(2) vzhledem k tomu, že čl. 100a odst. 3 Smlouvy předpokládá, že Komise vychází v návrzích zaměřených na vytváření a fungování vnitřního trhu a týkajících se mimo jiné ochrany veřejného zdraví a ochrany životního prostředí z vysoké úrovně ochrany;
(3) vzhledem k tomu, že ve výfukových plynech a výparech z motorových vozidel je obsaženo značné množství primárních látek znečišťující ovzduší, jako jsou oxidy dusíku, nespálené uhlovodíky, škodliviny ve formě částic, oxid uhelnatý, benzeny a jiné toxické emise výfukových plynů a par paliva, které přispívají k vytváření sekundárních znečišťujících látek, jako například ozonu, a které představují značné přímé i nepřímé ohrožení lidského zdraví a životního prostředí;
(4) vzhledem k tomu, že přes zvyšující se přísnost mezních hodnot emisí motorových vozidel stanovených směrnicí Rady 70/220/EHS [4] a směrnicí Rady 88/77/EHS [5] je nezbytné přijmout další opatření ke snižování znečištění ovzduší způsobovaného vozidly a jinými zdroji, aby se dosáhlo uspokojivé kvality ovzduší;
(5) vzhledem k tomu, že článek 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/12/ES [6] zavádí novou koncepci politiky snižování emisí pro rok 2000 a následně a od Komise se vyžaduje, aby mimo jiné přezkoumala, jak by k omezení znečištění ovzduší mohlo přispět zlepšení jakosti benzinu, motorové nafty a jiných paliv;
(6) vzhledem k tomu, že kromě počáteční etapy specifikací paliv, která začíná v roce 2000, je třeba zabezpečit druhou fázi, aby nabyla účinnosti v roce 2005 tak, aby mohl průmysl uskutečnit investice nezbytné pro přizpůsobení svých výrobních plánů;
(7) vzhledem k tomu, že benzin a motorová nafta splňující specifikace stanovené v přílohách I, II, III a IV jsou již dostupné na trhu Evropského společenství;
(8) vzhledem k tomu, že evropský program "Auto — oil", který je podrobně rozveden ve sdělení Komise o budoucí strategii kontroly atmosférických emisí ze silniční dopravy, přispívá k vytváření vědecké, technické a hospodářské základny pro to, aby bylo možno na úrovni Společenství doporučit zavedení environmentální specifikace paliv pro benzin a motorovou naftu;
(9) vzhledem k tomu, že zavádění environmentálních specifikací paliv pro benzin a motorovou naftu představuje významnou část souboru hospodárných opatření zahrnujících celoevropská a vnitrostátní/regionální/místní opatření, která by měla být zavedena, přičemž každé jednotlivé opatření musí být posuzováno s patřičným zřetelem na jeho náklady a přínosy;
(10) vzhledem k tomu, že zavedení souboru celoevropských a vnitrostátních/regionálních/místních opatření ke snížení emisí z motorových vozidel je součástí celkové strategie Komise zaměřené na snížení znečištění ovzduší způsobované mobilními i stacionárními zdroji tak, aby bylo dosaženo vyvážených kritérií splňujících příznivý poměr vynaložených prostředků k celkovému přínosu;
(11) vzhledem k tomu, že je nezbytné v krátké době dosáhnout, zvláště v městských oblastech, snížení emisí z motorových vozidel, a to jak primárních znečišťujících látek jako například nespálených uhlovodíků a oxidu uhelnatého, tak i sekundárních znečišťujících látek jako například ozonu, toxických emisí jako benzenu a částic; že omezení znečištění způsobovaného emisemi z motorových vozidel v městských oblastech je možné dosáhnout okamžitě tím, že se změní složení používaných motorových paliv;
(12) vzhledem k tomu, že zavádění kyslíku a významné snížení obsahu aromátů, olefinů, benzenu a síry může vést z hlediska kvality ovzduší ke zlepšení jakosti paliv;
(13) vzhledem k tomu, že ustanovení směrnice Rady 92/81/EHS ze dne 19. října 1992 o harmonizaci struktury spotřebních daní z minerálních olejů [7], a zejména čl. 8 odst. 4 uvedené směrnice, odrazují členské státy a mohou jim zcela zabránit v uplatňování diferenciace spotřební daně, jejímž cílem je urychlené zvyšování jakosti paliv nad úroveň specifikací platných v rámci celého Společenství;
(14) vzhledem k tomu, že uplatňování diferencované spotřební daně členskými státy může motivovat zavádění pokrokovějších paliv v návaznosti na priority jednotlivých států a na jejich kapacitu a požadavky;
(15) vzhledem k tomu, že Komise předložila návrh směrnice pro výrobky odvětví energetiky; že cílem tohoto návrhu je mimo jiné umožnit členským státům aktivněji využívat daňových úlev prostřednictvím diferencované spotřební daně s cílem podpořit zavádění zdokonalených paliv;
(16) vzhledem k tomu, že specifikace paliv zaměřené na snižování výfukových plynů i emisí par paliv obecně chybí;
(17) vzhledem k tomu, že znečišťování ovzduší olovem vznikajícím při spalování olovnatých benzinů ohrožuje lidské zdraví i životní prostředí; že skutečnost, že do roku 2000 budou prakticky všechna vozidla poháněná benzinovými motory schopna provozu na bezolovnatý benzin, představuje velký krok vpřed, a že je proto vhodné přísně omezit prodej olovnatého benzinu;
(18) vzhledem k tomu, že nutnost snižování emisí motorových vozidel a dostupnost potřebných rafinérských technologií opravňuje ke stanovení environmentálních specifikací paliv pro obchodování s bezolovnatými benziny a motorovými naftami;
(19) vzhledem k tomu, že se jeví jako vhodné zajistit dostupnost dvou druhů paliva, tj. motorové nafty a benzinu, přičemž jedním by byla motorová nafta zvýšené jakosti a druhým benzin zvýšené jakosti; že je vhodné, aby toto palivo zvýšené jakosti, tj. nafta nebo benzin, nahradilo naftu a benzin nižší jakosti do roku 2005; že by však mělo být patřičným způsobem stanoveno, že toto nahrazení paliv nižší jakosti palivy vyšší jakosti může proběhnout i později, pokud by uplatnění termínu rok 2005 působil v členském státě vážné obtíže při uskutečňování potřebných změn v jeho výrobních zařízeních;
(20) vzhledem k tomu, že z důvodů ochrany lidského zdraví a/nebo životního prostředí v jednotlivých územních aglomeracích nebo ve specifických ekologicky citlivých oblastech se zvláštními problémy kvality ovzduší by členským státům při dodržení postupu stanoveného touto směrnicí mělo být dovoleno vyžadovat, aby paliva mohla být uváděna na trh pouze pokud budou splňovat specifikace přísnější než specifikace zavedené touto směrnicí; že tento postup se odchyluje od informačního postupu stanoveného směrnicí Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů a pravidel pro služby informační společnosti [8];
(21) vzhledem k tomu, že k zajištění shody s normami jakosti paliv požadované touto směrnicí by měly členské státy zavést příslušné sledovací systémy; že takové sledovací systémy by měly být založeny na jednotných postupech odběru vzorků a provádění zkoušek a že informace o jakosti paliv shromažďované členskými státy by měly být předávány Komisi v jednotné úpravě;
(22) vzhledem k tomu, že na základě důkladného posouzení má Komise předložit návrh doplňující závazné specifikace pro benzin a motorovou naftu uvedené v přílohách III a IV použitelné od 1. ledna 2005; že v tomto návrhu Komise mohou být podle potřeby rovněž stanoveny environmentální specifikace pro jiné druhy paliv, jako například pro zkapalněný ropný plyn, zemní plyn a biopaliva; že existují parky motorových vozidel pro vymezené oblasti (autobusy, taxi, užitková vozidla aj.), jejichž emise představují velký podíl na celkovém znečištění městských oblastí a mohlo by být prospěšné vydat pro ně zvláštní specifikace;
(23) vzhledem k tomu, že s přihlédnutím k vědeckému a technickému pokroku může být žádoucí další vývoj referenčních metod pro měření specifikací stanovených touto směrnicí, měla by být k dosažení tohoto cíle přijata ustanovení pro přizpůsobení příloh této směrnice technickému pokroku;
(24) vzhledem k tomu, že by směrnice Rady 85/210/EHS ze dne 20. března 1985 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se obsahu olova v benzinu [9], směrnice Rady 85/536/EHS ze dne 5. prosince 1985 o úsporách ropy pomocí využití náhradních palivových složek v benzinu [10] a čl. 1 odst. 1 písm. b) a čl. 2 odst. 1 směrnice Rady 93/12/EHS ze dne 23. března 1993 o obsahu síry v některých kapalných palivech [11], měly být v souvislosti s tím zrušeny;
(25) vzhledem k tomu, že přechodná opatření pro Rakousko uvedená v článku 69 aktu o přistoupení z roku 1994 zahrnují článek 7 směrnice 85/210/EHS; že uplatnění tohoto přechodného opatření by ze zvláštních důvodů ochrany životního prostředí mělo být prodlouženo do 1. ledna 2000;
(26) vzhledem k tomu, že mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí byl 20. prosince 1994 uzavřen modus vivendi týkající se prováděcích opatření k aktům přijatým v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy [12],
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1 Oblast působnosti
Tato směrnice stanoví na základě péče o zdraví a životní prostředí technické specifikace paliv určených pro motorová vozidla vybavená zážehovými a vznětovými motory.
Článek 2 Definice
Pro účely této směrnice se:
1. "benzinem" rozumí jakýkoliv těkavý ropný produkt kódů KN 27100027, 27100029, 27100032, 27100034 a 27100036 a určený k provozu zážehových spalovacích motorů s vnitřním spalováním, kterými jsou poháněny dopravní prostředky;
2. "motorovými naftami" rozumí plynové oleje kódu KN 27100066 a používané pro dopravní prostředky s vlastním pohonem ve smyslu směrnice 70/220/EHS a směrnice 88/77/EHS.
U plynových olejů určených pro motory nesilničních pojízdných strojů a pro motory zemědělských traktorů mohou členské státy vyžadovat dodržování stejných obsahů síry, jako jsou obsahy stanovené pro motorové nafty v této směrnici nebo stanovené pro motorové nafty ve směrnici 93/12/EHS.
Článek 3 Benzin
1. Nejpozději do 1. ledna 2000 členské státy na svém území zakážou prodej olovnatého benzinu.
2. a) Členské státy nejpozději do 1. ledna 2000 zajistí, aby mohl být na jejich uzemí prodáván bezolovnatý benzin pouze splňuje-li environmentální specifikace stanovené v příloze I.
b) Aniž jsou dotčena ustanovení písmene a), povolí členské státy od 1. ledna 2000 na svém území prodej bezolovnatého benzinu, který splňuje environmentální specifikace stanovené v příloze III.
c) Členské státy zajistí, aby na jejich území mohl být nejpozději od 1. ledna 2005 prodáván pouze bezolovnatý benzin splňující environmentální specifikace stanovené v příloze III.
3. Odchylně od ustanovení odstavce 1 může být členskému státu na základě žádosti předložené Komisi nejpozději do 31. srpna 1999 povoleno i nadále, nejpozději do 1. ledna 2005, umožňovat prodej olovnatého benzinu, pokud může prokázat, že zavedení zákazu by vedlo ke vzniku závažných sociálních a hospodářských problémů nebo že by celkově nemělo příznivé důsledky na životní prostředí nebo zdraví obyvatelstva, mimo jiné s ohledem na klimatickou situaci v daném členském státě.
Obsah olova v olovnatém benzinu nesmí překročit 0,15 g/litr a obsah benzenu musí splňovat specifikace uvedené v příloze I. Ostatní hodnoty specifikací mohou zůstat vůči současnému stavu nezměněny.
4. Bez ohledu na ustanovení odstavce 2 může být členskému státu na základě žádosti předložené Komisi nejpozději do 31. srpna 1999 povoleno i nadále, nejpozději do 1. ledna 2003, umožňovat na svém území prodej bezolovnatého benzinu s obsahem síry, který nesplňuje specifikaci obsahu síry uvedenou v příloze I, ale který nepřekročí současnou hodnotu, pokud může prokázat, že jeho průmyslu by při přizpůsobování výrobních zařízení v období mezi datem přijetí této směrnice a 1. lednem 2000 vznikly závažné obtíže.
5. Bez ohledu na ustanovení odstavce 2 může být členskému státu na základě jeho žádosti předložené Komisi nejpozději do 31. srpna 2003 povoleno i nadále, nejpozději do 1. ledna 2007, umožňovat na svém území prodej bezolovnatého benzinu, který nesplňuje specifikaci obsahu síry uvedenou v příloze III, ale je dodržen obsah podle přílohy I, pokud může prokázat, že jeho průmyslu by při přizpůsobování výrobních zařízení v období mezi datem přijetí této směrnice a 1. lednem 2005 vznikly závažné obtíže.
6.
Komise může povolit odchylky podle odstavců 3, 4 a 5 v souladu se Smlouvou.
Komise oznámí členským státům své rozhodnutí a uvědomí Radu a Evropský parlament.
7. Bez ohledu na odstavec 1 mohou členské státy i nadále povolovat prodej malých množství olovnatého benzinu podle specifikací uvedených v odst. 3 druhém pododstavci nejvýše do 0,5 % celkového prodeje pro použití ve starých vozidlech zvláštních vlastností a prodej tohoto benzinu prostřednictvím zvláštních zájmových skupin.
Článek 4 Motorová nafta
1. a) Členské státy zajistí, že nejpozději od 1. ledna 2000 může být na jejich území prodávána pouze motorová nafta splňující environmentální specifikace stanovené v příloze I.
b) Aniž jsou dotčena ustanovení písmene a), jsou členské státy povinny od 1. ledna 2000 povolit na svém území prodej motorové nafty splňující environmentální specifikace stanovené v příloze IV.
c) Členské státy rovněž zajistí, aby na jejich území mohla být nejpozději od 1. ledna 2005 prodávána pouze motorová nafta splňující environmentální specifikace stanovené v příloze IV.
2. Bez ohledu na ustanovení odstavce 1 může být členskému státu na základě jeho žádosti předložené Komisi nejpozději do 31. srpna 1999 povoleno i nadále, nejpozději do 1. ledna 2003, umožňovat na svém území prodej motorové nafty s obsahem síry, který nesplňuje specifikaci obsahu síry uvedenou v příloze II, ale který nepřekročí současnou hodnotu, pokud může prokázat, že jeho průmyslu by při přizpůsobování výrobních zařízení v období mezi datem přijetí této směrnice a 1. lednem 2000 vznikly závažné obtíže.
3. Bez ohledu na ustanovení odstavce 1 může být členskému státu na základě jeho žádosti předložené Komisi nejpozději do 31. srpna 2003 povoleno i nadále, nejpozději do 1. ledna 2007, umožňovat na svém území prodej motorové nafty s obsahem síry, který nesplňuje specifikaci obsahu síry uvedenou v příloze IV, ale splňuje specifikaci obsahu síry uvedenou v příloze II, pokud může prokázat, že jeho průmyslu by při přizpůsobování výrobních zařízení v období mezi datem přijetí této směrnice a 1. lednem 2005 vznikly závažné obtíže.
4. Komise může povolit odchylky podle odstavců 2 a 3 v souladu se Smlouvou.
Komise oznámí členským státům své rozhodnutí a informuje Radu a Evropský parlament.
Článek 5 Volný oběh
Žádný členský stát nesmí zakazovat, omezovat nebo bránit uvádění paliv, která splňují požadavky této směrnice, na trh.
Článek 6 Prodej paliv s přísnějšími environmentálními specifikacemi
1. Odchylně od ustanovení článků 3, 4 a 5 mohou členské státy požadovat, aby ve zvláštních oblastech směla být na trh uváděna pro celý vozový park nebo jeho část jen paliva splňující přísnější environmentální specifikace než jsou stanoveny touto směrnicí s cílem chránit zdraví obyvatelstva v určité aglomeraci nebo životní prostředí v určité ekologicky citlivé oblasti členského státu, jestliže atmosférické znečištění buď vytváří nebo lze rozumně očekávat, že bude vytvářet vážný a opakující se problém pro lidské zdraví nebo životní prostředí.
2. Členský stát, který si přeje využít odchylek ve smyslu ustanovení odstavce 1, musí Komisi předem podat žádost, včetně zdůvodnění.
Toto zdůvodnění musí obsahovat důkaz o tom, že odchylka zachovává zásadu úměrnosti, a že nenaruší volný pohyb osob a zboží.
3. Dotyčný členský stát poskytne Komisi údaje o kvalitě ovzduší v dané oblasti a o předvídaných účincích navržených opatření na kvalitu ovzduší.
4. Komise poskytne tyto informace neprodleně ostatním členským státům.
5. Členské státy mohou předložit své připomínky k této žádosti a jejímu zdůvodnění do dvou měsíců od poskytnutí informací Komisí.
6. Komise rozhodne o žádosti členských států do tří měsíců od data předání připomínek členskými státy.
Komise přihlédne k připomínkám členských států, oznámí jim své rozhodnutí a současně informuje Radu a Evropský parlament.
7. Každý členský stát může rozhodnutí Komise předložit Radě do jednoho měsíce od oznámení, nebo pokud Komise nerozhodne, může předat věc Radě do jednoho měsíce po uplynutí období uvedeného v odstavci 6.
8. Rada může do dvou měsíců od předání věci přijmout kvalifikovanou většinou jiné rozhodnutí.
Článek 7 Změny dodávek ropy
Pokud v důsledku výjimečných událostí vyústí náhlé změny v dodávkách ropy nebo ropných produktů v obtíže rafinérií členského státu s dodržením specifikací paliv požadovaných podle článků 3 a 4, členský stát o tom uvědomí Komisi.
Komise může, poté, co uvědomí ostatní členské státy, povolit v tomto členském státě vyšší mezní hodnoty pro jednu nebo více palivových složek na období nepřesahující šest měsíců.
Komise oznámí členským státům své rozhodnutí a uvědomí Radu a Evropský parlament.
Každý členský stát může Radě předložit rozhodnutí Komise do dvou měsíců od jeho oznámení.
Rada může do jednoho měsíce od předání věci přijmout kvalifikovanou většinou jiné rozhodnutí.
Článek 8 Sledování shody a podávání zpráv
1. Členské státy sledují shodu s požadavky článků 3 a 4 pomocí analytických metod uvedených v přílohách I a II.
2. Komise podporuje vývoj jednotného systému sledování jakosti paliv.
Za účelem vytvoření takového systému si Komise může vyžádat pomoc Evropského výboru pro normalizaci.
3. Komise vypracuje nejpozději do 30. června 2000 jednotný formulář pro předávání souhrnných údajů o jakosti paliv v jednotlivých státech.
4. Členské státy předloží každoročně do 30. června Komisi souhrnný přehled za předchozí kalendářní rok; poprvé ke 30. červnu 2002.
Článek 9 Přezkum
1. Komise pravidelně, poprvé nejpozději do 12 měsíců od data přijetí této směrnice, v každém případě však nejpozději do 31. prosince 1999, s ohledem na posouzení provedené v souladu s požadavky článku 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/69/ES ze dne 13. října 1998 o opatřeních proti znečišťování ovzduší emisemi z motorových vozidel a o změně směrnice 70/220/EHS [13], předkládá Evropskému parlamentu a Radě návrh na revizi této směrnice jakožto nedílnou součást strategie zaměřené na vyvolání takových účinků, kterými se dosáhne splnění požadavků norem Společenství na kvalitu ovzduší a s tím spojených cílů.
2. Návrh obsahuje environmentální specifikace doplňující závazné specifikace uvedené v příloze III pro benziny a v příloze IV pro motorové nafty, mimo jiné na základě nahromaděných znalostí o požadavcích na omezování emisí ve vztahu ke kvalitě ovzduší, k účinnému fungování nových technologií pro omezování znečišťování ovzduší a k vývoji ovlivňujícím mezinárodní trh paliv.
3. Kromě ustanovení odstavců 1 a 2 může Komise mimo jiné předkládat
- návrhy, které berou v úvahu konkrétní situaci skupin vozidel pro vymezené oblasti a potřebu navrhnout určité úrovně specifikací zvláštních paliv, která tato vozidla používají,
- návrhy na stanovení úrovní specifikací zkapalněného ropného plynu, zemního plynu a biopaliv.
Článek 10
Postup přizpůsobování technickému pokroku Jakékoliv změny, které jsou zapotřebí pro přizpůsobování zkušebních metod uvedených na pravé straně (s označením "zkoušky") příloh I, II, III a IV této směrnice technickému pokroku, přijme Komise za pomoci výboru zřízeného v souladu s článkem 12 směrnice 96/62/ES [14] a postupem podle článku 11 této směrnice.
Takové přizpůsobování nesmí vést k přímé ani nepřímé změně mezních hodnot určených touto směrnicí a rovněž nesmí měnit jejich data použitelnosti.
Článek 11 Postup práce výboru
1. Zástupce Komise předloží výboru uvedenému v článku 10 návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci.
Stanovisko se v případě rozhodnutí, které má Rada přijmout na návrh Komise, přijímá většinou podle čl. 148 odst.
2 Smlouvy. Hlasům členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
2. Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese ve lhůtě tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise.
Článek 12 Zrušení a změna směrnic o jakosti benzinu a motorové nafty
1. Směrnice 85/210/EHS, 85/536/EHS a 87/441/EHS se zrušují ode dne 1. ledna 2000.
2. Ve směrnici 93/12/EHS se zrušují čl. 1 odst. 1 písm. b) a čl. 2 odst. 1 ode dne 1. ledna 2000.
Článek 13 Provedení ve vnitrostátních právních předpisech
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. července 1999.
Neprodleně o tom uvědomí Komisi.
Členské státy budou uplatňovat tyto přepisy od 1. ledna 2000.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 14 Rakousko
Článek 7 směrnice 85/210/EHS se do 1. ledna 2000 nevztahuje na Rakousko, pokud jde o obsahu benzenu v benzinu podle článku 4 uvedené směrnice.
Článek 15 Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 16 Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/71/ES ze dne 13. října 1998 o právní ochraně (průmyslových) vzorů
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1]
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru, [2],
v souladu s postupem podle článku 189b Smlouvy [3] a na základě společného návrhu, schváleného Dohodovacím výborem dne 29. července 1998,
(1) vzhledem k tomu, že k cílům Společenství uvedeným ve Smlouvě patří položení základů ke stále těsnějšímu sjednocení evropských národů, podpora vytváření užších vztahů mezi členskými státy Společenství a zajištění hospodářského a sociálního pokroku zemí Společenství společnou činností směřující k odstranění bariér, které rozdělují Evropu; že Smlouva za tímto účelem předpokládá zřízení vnitřního trhu, který odstraní překážky volného pohybu zboží, a také vytvoření systému, který by zajišťoval, že nedojde k narušení hospodářské soutěže na tomto vnitřním trhu; že sbližování právních předpisů členských států v oblasti právní ochrany (průmyslových) vzorů by tyto cíle podpořilo;
(2) vzhledem k tomu, že rozdíly v právní ochraně (průmyslových) vzorů dané právními předpisy členských států přímo ovlivňují zřízení a fungování vnitřního trhu, pokud jde o zboží, u něhož je použito (průmyslových) vzorů; že tyto rozdíly mohou vést k narušení hospodářské soutěže na tomto trhu;
(3) vzhledem k tomu, že je tedy třeba pro hladké fungování trhu zharmonizovat právní předpisy členských států o ochraně (průmyslových) vzorů;
(4) vzhledem k tomu, že je přitom nezbytné brát v úvahu řešení a výhody, které systém ochrany (průmyslových) vzorů Společenství poskytne podnikům, které si přejí získat pro (průmyslové) vzory ochranu;
(5) vzhledem k tomu, že není třeba úplného sblížení právních předpisů členských států týkajících se ochrany (průmyslových) vzorů a že postačí omezit sbližování na ty vnitrostátní předpisy, které bezprostředně ovlivňují fungování vnitřního trhu; že předpisy o sankcích, opravných prostředcích a o výkonu rozhodnutí by měly být věcí vnitrostátních právních předpisů členských států; že stanovených cílů nelze spolehlivě dosáhnout, pokud budou členské státy tato omezení provádět samy;
(6) vhledem k tomu, že by tedy mělo být ponecháno na vůli členských států, jaké procesní předpisy stanoví pro zápis, obnovu a neplatnost práv k (průmyslovým) vzorům a jaké předpisy stanoví pro právní důsledky takové neplatnosti;
(7) vzhledem k tomu, že tato směrnice nevylučuje použití vnitrostátních právních předpisů nebo předpisů Společenství o ochraně (průmyslových) vzorů, které poskytují jinou ochranu než tu, která je (průmyslovému) vzoru poskytována jeho zápisem nebo zveřejněním, například právních předpisů o nezapsaných právech k (průmyslovým) vzorům, ochranným známkám, patentům a užitným vzorům, o nekalé soutěži nebo občanskoprávní odpovědnosti;
(8) vzhledem k tomu, že právní předpisy o autorských právech nejsou zharmonizovány, je důležité stanovit zásady pro kumulaci ochrany podle zvláštního právních předpisů o ochraně zapsaných (průmyslových) vzorů a podle právních předpisů o ochraně autorských práv, avšak ponechat členským státům možnost stanovit si rozsah ochrany autorských práv a podmínky, za kterých je taková ochrana poskytována;
(9) vzhledem k tomu, že k dosažení cílů vnitřního trhu je třeba, aby podmínky k získání zapsaného práva k (průmyslovému) vzoru byly stejné ve všech členských státech; že za tímto účelem je nezbytné jednotně vymezit pojem (průmyslového) vzoru a požadavků na novost a individuální povahu, jimž musí zapsaný (průmyslový) vzor odpovídat;
(10) vzhledem k tomu, že pro usnadnění volného pohybu zboží je nezbytné zajistit, aby zapsaná práva k (průmyslovému) vzoru zaručovala majiteli práva stejnou ochranu ve všech členských státech;
(11) vzhledem k tomu, že ochrana je udělována formou zápisu práva majitele na ochranu těch znaků (průmyslového) vzoru, ať již celého nebo jeho části, které jsou v přihlášce viditelně uvedeny a zpřístupněny veřejnosti zveřejněním nebo nahlédnutím do příslušného spisu;
(12) vzhledem k tomu, že ochrana by se neměla vztahovat na ty součásti, které nejsou viditelné během obvyklého používaní výrobku ani na ty znaky součásti, které nejsou při montáži této součásti viditelné nebo které samy o sobě nesplňují požadavky na novost a individuální povahu (průmyslového) vzoru; že znaky (průmyslového) vzoru vyloučené z tohoto důvodu z ochrany by neměly být brány v úvahu při posuzování, zda ostatní znaky (průmyslového) vzoru požadavky na ochranu splňují;
(13) vzhledem k tomu, že posouzení, zda má (průmyslový) vzor individuální povahu by mělo být založeno na tom, zda celkový dojem, který na informovaného uživatele pohled na nový (průmyslový) vzor učiní, jej významně odliší od dojmu, který na něj učiní existující (průmyslový) vzor jako celek s přihlédnutím k charakteru výrobku, pro který je (průmyslový) vzor použit nebo do něhož byl zapracován, a zvláště pak k (průmyslovému) odvětví, do něhož spadá, a stupni volnosti původce vzoru při vývoji (průmyslového) vzoru;
(14) vzhledem k tomu, že technologické inovaci by nemělo být bráněno poskytováním ochrany takovým znakům podmíněným pouze technickou funkcí; že se rozumí, že to nemusí nezbytně znamenat, že (průmyslový) vzor je kvalitní i po estetické stránce; že právě tak by nemělo být bráněno vzájemné propojitelnosti výrobků různých značek rozšiřováním ochrany (průmyslových) vzorů mechanických příslušenství; že znaky (průmyslového) vzoru, jež jsou z těchto důvodů z ochrany vyloučeny, by neměly být brány v úvahu při posuzování, zda ostatní znaky (průmyslového) vzoru požadavky na ochranu splňují;
(15) vzhledem k tomu, že mechanické příslušenství modulových výrobků může přesto představovat důležitý prvek inovačních znaků těchto výrobků a marketingový přínos, a měly by tedy být způsobilé pro ochranu;
(16) vzhledem k tomu, že neexistuje právo na ochranu (průmyslového) vzoru, pokud by byl (průmyslový vzor) v rozporu s veřejným pořádkem nebo s dobrými mravy; že tato směrnice neharmonizuje národní pojetí veřejného pořádku nebo dobrých mravů;
(17) vzhledem k tomu, že základem hladkého fungování vnitřního trhu je sjednocení doby ochrany poskytované zapsanými právy k (průmyslovým) vzorům;
(18) vzhledem k tomu, že ustanoveními této směrnice není dotčeno použití pravidel hospodářské soutěže podle článků 85 a 86 Smlouvy;
(19) vzhledem k tomu, že rychlé přijetí této směrnice je naléhavé pro řadu průmyslových odvětví; že v současné etapě nemůže být provedeno úplné sblížení právních předpisů jednotlivých členských států o použití chráněných (průmyslových) vzorů pro umožnění opravy složeného výrobku tak, aby byl obnoven jeho původní vzhled, pokud výrobek, který zahrnuje (průmyslový) vzor nebo pro který byl (průmyslový) vzor použit, představuje součást složeného výrobku, na němž je vzhled chráněného (průmyslového) vzoru závislý; že dosud plně nesblížené předpisy členských států o užívání chráněných (průmyslových) vzorů pro takové opravy složeného výrobku by neměly být překážkou pro sbližování ostatních vnitrostátních předpisů, které bezprostředně ovlivňují fungování vnitřního trhu; že členské státy by mezitím měly z tohoto důvodu zachovat v účinnosti veškeré předpisy, které jsou v souladu se Smlouvou a které se týkají užití (průmyslových) vzorů vztahujících se na součásti použité k opravě složeného výrobku, aby byl zachován jeho původní vzhled, nebo pokud vydají nové předpisy pro takové užití (průmyslového) vzoru, měla by být jejich účelem liberalizace trhu s těmito součástmi; že od těch členských států, které v den vstupu této směrnice v platnost neposkytují ochranu (průmyslovým) vzorům pro součásti, se nepožaduje zavedení zápisu (průmyslových) vzorů pro takové součásti; že by Komise měla po uplynutí tří let od lhůty stanovené pro provedení směrnice předložit rozbor důsledků jejích ustanovení pro průmysl Společenství, spotřebitele, hospodářskou soutěž a fungování vnitřního trhu; že rozbor by měl ve vztahu k součástem složeného výrobku uvažovat zejména o harmonizaci na základě možností včetně systému odškodnění a omezené doby výlučnosti; že nejpozději rok po předložení tohoto rozboru by měla Komise po konzultaci se stranami, jichž se to nejvíce týká, navrhnout Evropskému parlamentu a Radě změny této směrnice potřebné k dotvoření vnitřního trhu, pokud jde o součásti složených výrobků, jakož i jiné změny, které považuje za nezbytné;
(20) vzhledem k tomu, že přechodné ustanovení článku 14 týkající se (průmyslového) vzoru součásti použité k opravě složeného výrobku, aby byl zachován jeho původní vzhled nelze v žádném případě považovat za překážku pro volný pohyb výrobku, který takovou součást představuje;
(21) vzhledem k tomu, že věcné důvody pro zamítnutí zápisu v členských státech, které věcně přezkoumávají přihlášky před zápisem, a věcné důvody pro prohlášení neplatnosti zapsaných práv k (průmyslovému) vzoru ve všech členských státech musí být vyčerpávajícím způsobem vyjmenovány,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Vymezení pojmů
Pro účely této směrnice se:
a) "(průmyslovým) vzorem" rozumí vzhled výrobku jako celku nebo jeho části vyplývající z jeho znaků, zejména z linií, obrysů, barev, tvaru, struktury povrchu, a/nebo materiálu výrobku jako takového, a/nebo jeho dekoru;
b) "výrobkem" rozumí jakýkoliv průmyslově nebo řemeslně vyrobený předmět včetně součástek určených pro sestavení do jednoho složeného výrobku, obal, úprava, grafické symboly a typografické znaky, avšak s výjimkou počítačových programů;
c) "složeným výrobkem" rozumí výrobek sestávající z více součástí, které mohou být nahrazeny, takže výrobek může být rozebírán a opět sestavován.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Tato směrnice se vztahuje na:
a) práva k (průmyslovým) vzorům zapsaným u ústředních úřadů průmyslového vlastnictví jednotlivých členských států;
b) práva k (průmyslovým) vzorům zapsaným u Beneluxského úřadu pro vzory;
c) práva k (průmyslovým) vzorům zapsaným podle mezinárodních dohod, které mají účinek v některém členském státě;
d) přihlášky práv k (průmyslovým) vzorům uvedeným pod písmeny a), b) a c).
2. Pro účely této směrnice zahrnuje zápis (průmyslového) vzoru rovněž zveřejnění (průmyslového) vzoru po jeho přihlášení u úřadu průmyslového vlastnictví v členském státě, v němž toto zveřejnění zakládá právo k (průmyslovému) vzoru.
Článek 3
Podmínky ochrany
1. Členské země chrání (průmyslové) vzory zápisem a udělují výlučná práva jejich majitelům v souladu s ustanoveními této směrnice.
2. (Průmyslový) vzor je chráněn právem k (průmyslovému) vzoru, pokud je nový a má individuální povahu.
3. (Průmyslový) vzor použitý u některého výrobku nebo ztělesněný ve výrobku, který je součástí složeného výrobku, je uznán za nový a mající individuální povahu:
a) pokud součást, začleněná do složeného výrobku, zůstává při obvyklém používání složeného výrobku viditelná, a
b) pokud tyto viditelné znaky součásti samy splňují předpoklady novosti a individuální povahy.
4. "Obvyklým použitím" se ve smyslu odst. 3 písm. a) rozumí použití konečným uživatelem, s výjimkou údržby, servisu, nebo opravy.
Článek 4
Novost
(Průmyslový) vzor je považován za nový, pokud nebyl zpřístupněn veřejnosti shodný (průmyslový) vzor přede dnem podání přihlášky k zápisu, nebo, pokud je uplatněno právo přednosti, přede dnem vzniku práva přednosti.
(Průmyslový) vzor je pokládán za shodný, pokud se jeho znaky liší jen v nepodstatných podrobnostech.
Článek 5
Individuální povaha
1. (Průmyslový) vzor má individuální povahu, pokud se celkový dojem, který vyvolá u informovaného uživatele, liší od celkového dojmu vyvolaného u tohoto uživatele (průmyslovým) vzorem, který byl zpřístupněn veřejnosti přede dnem podání přihlášky k zápisu nebo, bylo-li uplatněno právo přednosti, přede dnem vzniku práva přednosti.
2. Při posuzování individuální povahy se bere v úvahu míra volnosti původce vzoru při vývoji (průmyslového) vzoru.
Článek 6
Zpřístupnění veřejnosti
1. Pro účely použití článků 4 a 5 je (průmyslový) vzor považován za zpřístupněný veřejnosti, pokud byl na základě zápisu zveřejněn nebo jinak oznámen, vystavován, obchodně použit nebo jiným způsobem uveden ve veřejnou známost, s výjimkou případů, kdy tyto skutečnosti nemohly vejít ve známost v odborných kruzích činných v rámci Společenství a specializovaných v daném oboru během obvyklých obchodních činností přede dnem podání přihlášky k zápisu, nebo, pokud bylo uplatněno právo přednosti, přede dnem vzniku práva přednosti.
(Průmyslový) vzor se však nepovažuje za zpřístupněný veřejnosti, pokud byl sdělen pouze třetí osobě pod výslovnou nebo mlčky předpokládanou podmínkou jeho utajení.
2. Ke zpřístupnění veřejnosti se nepřihlíží pro účely použití článků 4 a 5, pokud (průmyslový) vzor, pro nějž je požadována ochrana na základě zapsaných práv k (průmyslovému) vzoru členského státu, byl zpřístupněn veřejnosti:
a) původcem vzoru, jeho právním nástupcem nebo třetí osobou jako následek poskytnuté informace nebo jednáním přihlašovatele nebo jeho právního nástupce; a
b) během dvanácti měsíců před podáním přihlášky, nebo, pokud bylo uplatněno právo přednosti, ode dne vzniku práva přednosti.
3. Ustanovení odstavce 2 se použijí také v případě, kdy došlo ke zpřístupnění (průmyslového) vzoru veřejnosti v důsledku zneužití vůči původci vzoru nebo jeho právnímu nástupci.
Článek 7
(Průmyslové) vzory podmíněné jejich technickou funkcí a vzory vzájemného propojení
1. Právo k (průmyslovému) vzoru se nevztahuje na vzhledové znaky výrobku, které jsou podmíněny jejich technickou funkcí.
2. Právo k (průmyslovému) vzoru se nevztahuje na vzhledové znaky výrobku, které musí být nezbytně napodobeny v jejich přesném tvaru a rozměrech, aby výrobek, ve kterém je (průmyslový) vzor začleněn nebo pro který byl použit, mohl být mechanicky připojen na jiný výrobek nebo do něj vestavěn či jím obestavěn tak, aby oba výrobky plnily svou funkci.
3. Bez ohledu na ustanovení článku 2 se za podmínek stanovených v článcích 4 a 5 vztahuje právo k (průmyslovému) vzoru na (průmyslový) vzor umožňující sestavení nebo propojení několika vzájemně zaměnitelných výrobků v rámci jednoho stavebnicového systému.
Článek 8
(Průmyslové) vzory odporující veřejnému pořádku nebo dobrým mravům
Právo k (průmyslovému) vzoru nevznikne, pokud by bylo v rozporu s veřejným pořádkem nebo dobrými mravy.
Článek 9
Rozsah ochrany
1. Rozsah ochrany práva k (průmyslovému) vzoru se též vztahuje na jakýkoliv (průmyslový) vzor, který nezapůsobí na informovaného uživatele odlišným celkovým dojmem.
2. Při posuzování rozsahu ochrany se bere ohled na stupeň volnosti původce vzoru při vývoji jeho (průmyslového) vzoru.
Článek 10
Doba ochrany
Na základě zápisu je (průmyslový) vzor vyhovující podmínkám uvedeným v čl. 3 odst.
2, chráněn právem k (průmyslovému) vzoru po dobu jednoho nebo více období pěti let ode dne podání přihlášky. Majitel práva může nechat dobu ochrany obnovit na jedno nebo více období pěti let až do celkové doby 25 let ode dne podání přihlášky.
Článek 11
Neplatnost nebo zamítnutí zápisu
1. Zápis (průmyslového) vzoru se zamítne nebo, v případě, že (průmyslový) vzor byl již zapsán, je prohlášen neplatným:
a) pokud se nejedná o (průmyslový) vzor ve smyslu čl. 1 písm. a); nebo
b) pokud (průmyslový) vzor nesplňuje podmínky článků 3 až 8; nebo
c) pokud přihlašovatel nebo majitel práva k (průmyslovému) vzoru k tomu není podle právních předpisů dotyčného členského státu oprávněn; nebo
d) pokud je (průmyslový) vzor ve střetu se starším (průmyslovým) vzorem zpřístupněným veřejnosti po dni podání přihlášky, nebo v případě uplatnění práva přednosti po dni vzniku práva přednosti, a který je chráněn ode dne předcházejícího uvedenému dni zapsaným (průmyslovým) vzorem Společenství nebo přihláškou k zápisu (průmyslového) vzoru Společenství nebo právem k (průmyslovému) vzoru dotyčného členského státu nebo přihláškou k zápisu takového práva.
2. Kterýkoliv členský stát může stanovit, že se zamítne zápis (průmyslového) vzoru nebo již provedený zápis bude prohlášen neplatným:
a) pokud je v pozdějším (průmyslovém) vzoru použito rozlišovací označení a právo Společenství nebo právní předpisy dotyčného členského státu, které se na toto označení vztahují, poskytují majiteli označení právo zakázat takové užití; nebo
b) pokud (průmyslový) vzor představuje neoprávněné užití díla chráněného autorským právem podle právních předpisů dotyčného členského státu; nebo
c) pokud (průmyslový) vzor představuje nevhodné užití kteréhokoliv z prvků, uvedených v článku 6b Pařížské úmluvy na ochranu průmyslového vlastnictví nebo zneužití symbolických znaků, emblémů a erbů jiných než těch, které jsou uvedeny v článku 6b výše uvedené úmluvy, které jsou ve veřejném zájmu dotyčného členského státu.
3. Důvodu uvedeného v odst. 1 písm. c) se může dovolávat pouze osoba mající podle právních předpisů dotyčného členského státu na (průmyslový) vzor právo.
4. Důvodů uvedených v odst. 1 písm. d) a v odst. 2 písm. a) a b) se mohou dovolávat pouze přihlašovatelé nebo majitelé kolidujícího práva.
5. Důvodu uvedeného v odst. 2 písm. c) se může dovolávat pouze fyzická nebo právnická osoba, která je užitím (průmyslového) vzoru dotčena.
6. Odstavci 4 a 5 není dotčeno právo členských států stanovit, že důvodů uvedených v odst. 1 písm. d) a v odst. 2 písm. c) se mohou z vlastního podnětu dovolávat také příslušné orgány dotyčného členského státu.
Pokud byl podle odst. 1 písm. b) nebo podle odstavce 2 zamítnut zápis (průmyslového) vzoru nebo bylo právo k (průmyslovému) vzoru prohlášeno za neplatné, může být (průmyslový) vzor zapsán nebo právo k (průmyslovému) vzoru ponecháno v platnosti ve změněné formě, pokud tato forma vyhovuje podmínkám ochrany a pokud je zachována identita (průmyslového) vzoru.
Zápis nebo zachování (průmyslového) vzoru ve změněné formě může znamenat i zápis spojený s částečným vzdáním se práva k (průmyslovému) vzoru ze strany majitele nebo zapsání soudního rozhodnutí o částečné neplatnosti práva k (průmyslovému) vzoru do rejstříku (průmyslových) vzorů.
8. Každý členský stát může stanovit, že odchylně od ustanovení odstavců 1 až 7 se důvody k zamítnutí zápisu nebo k prohlášení neplatnosti platné v daném státě před vstupem předpisů nezbytných k provedení této směrnice v platnost použijí na přihlášky (průmyslových) vzorů podané před tímto dnem, jakož i na zápisy z nich vyplývající.
9. Právo k (průmyslovému) vzoru může být prohlášeno za neplatné i po jeho zániku nebo poté, co se ho majitel vzdal.
Článek 12
Práva vyplývající ze zápisu
1. Zápis (průmyslového) vzoru poskytuje jeho majiteli výlučné právo jej užívat a zabránit třetí osobě užívat (průmyslový) vzor bez jeho souhlasu.
Užívání (průmyslového) vzoru zahrnuje zejména výrobu, nabízení, uvádění na trh, dovoz, vývoz nebo používání výrobku, v němž je (průmyslový) vzor ztělesněn nebo u něhož je použit, jakož i skladování takového výrobku pro tyto účely.
2. Pokud by podle právních předpisů členského státu nemohlo být činnostem uvedeným v odstavci 1 zabráněno přede dnem vstupu předpisů nezbytných k provedení této směrnice v platnost, nelze práva k (průmyslovému) vzoru uplatnit za účelem zabránění jakékoliv osobě pokračovat v těchto činnostech, které započaly v době před uvedeným dnem.
Článek 13
Omezení práv vyplývajících ze zápisu
1. Práva vyplývajících ze zápisu (průmyslového) vzoru se nelze dovolávat u:
a) činností prováděných soukromě k neobchodním účelům;
b) činností prováděných k za účelem pokusů;
c) reprodukčních činností prováděných za účelem citací nebo výuky za předpokladu, že tyto činnosti jsou slučitelné s poctivou obchodní praxí, že se nedotknou obvyklého využívání (průmyslového) vzoru a že bude uváděn zdroj.
2. Práv vyplývajících ze zápisu (průmyslového) vzoru se navíc nelze dovolávat u:
a) zařízení na lodích a v letadlech zapsaných v jiné zemi, které se přechodně ocitly na území dotyčného členského státu;
b) dovozu náhradních dílů a příslušenství do dotyčného členského státu za účelem oprav těchto lodí nebo letadel;
c) provádění oprav těchto lodí nebo letadel.
Článek 14
Přechodná ustanovení
Do doby, než budou na základě návrhů Komise přijaty změny této směrnice podle článku 18, zachovají členské státy v účinnosti své stávající právní předpisy týkající se užití (průmyslového) vzoru vztahujícího se na součást použitou k opravě složeného výrobku, aby byl zachován jeho původní vzhled, a změní tyto předpisy pouze v zájmu liberalizace obchodu s těmito součástmi.
Článek 15
Vyčerpání práv
Práva vyplývající ze zápisu (průmyslového) vzoru se nevztahují na činnosti spojené s výrobkem, v němž je (průmyslový) vzor spadající do rozsahu ochrany ztělesněn nebo u něhož je použit, pokud byl výrobek na trh Společenství uveden majitelem práva k (průmyslovému) vzoru nebo s jeho souhlasem.
Článek 16
Vztah k jiným formám ochrany
Ustanoveními této směrnice nejsou dotčena žádná ustanovení práva Společenství nebo právních předpisů dotyčného členského státu týkající se nezapsaných práv k (průmyslovému) vzoru, ochranných známek nebo jiných označení, patentů a užitných vzorů, typografických znaků, občanskoprávní odpovědnosti nebo nekalé soutěže.
Článek 17
Vztah k autorskému právu
(Průmyslový) vzor chráněný podle této směrnice právem k (průmyslovému) vzoru, který je v členském státě zapsán, může požívat ochrany také podle právních předpisů o autorském právu takového státu, a to ode dne, kdy byl (průmyslový) vzor vytvořen nebo v jakékoliv formě zachycen.
Rozsah a podmínky, za kterých je taková ochrana poskytována včetně požadované úrovně původnosti stanoví každý jednotlivý členský stát.
Článek 18
Přezkum
Tři roky ode dne, ke kterému má být tato směrnice provedena podle článku 19, předloží Komise rozbor následků ustanovení této směrnice pro průmysl Společenství, zejména pro ta průmyslová odvětví, která jsou jimi nejvíce ovlivněna, a zejména pro výrobce složených výrobků a součástí, pro spotřebitele, pro hospodářskou soutěž a fungování vnitřního trhu.
Nejpozději rok poté navrhne Komise Evropskému parlamentu a Radě všechny změny této směrnice nezbytné k dotvoření vnitřního trhu, pokud jde o součásti složených výrobků, jakož i všechny ostatní změny, které považuje na základě svých konzultací se stranami, které jsou nejvíce dotčeny, za důležité.
Článek 19
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 28. října 2000.
Přijímají-li členské státy tato opatření, musí v nich být učiněn odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 20
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 15. října 1998, kterou se mění směrnice 95/2/ES o potravinářských přídatných látkách jiných než barviva a náhradní sladidla
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy [3],
s ohledem na směrnici Rady 89/107/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se potravinářských přídatných látek povolených pro použití v potravinách určených k lidské spotřebě [4], a zejména na čl.
3 odst. 2 uvedené směrnice;
vzhledem k tomu, že od přijetí směrnice 95/2/ES [5] došlo v oblasti potravinářských přídatných látek k technickému vývoji;
vzhledem k tomu, že by směrnice 95/2/ES měla být tomuto vývoji přizpůsobena;
vzhledem k tomu, že byl před přijetím předpisů, která mohou mít vliv na veřejné zdraví, konzultován Vědecký výbor pro potravin zřízený rozhodnutím 74/234/EHS [6];
vzhledem k tomu, že zvláštní ustanovení týkající se thiabendazolu byla stanovena ve směrnici Rady 95/38/ES ze dne 17. července 1995, kterou se mění přílohy I a II směrnice 90/642/EHS o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v některých produktech rostlinného původu, včetně ovoce a zeleniny, a na jejich povrchu, a kterou se stanoví seznam maximálních limitů [7]; že by proto měla nyní být položka týkající se thiabendazolu zrušena,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 95/2/ES se mění takto:
1. V článku 1 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Tato směrnice je zvláštní směrnicí tvořící součást souhrnné směrnice ve smyslu článku 3 směrnice 89/107/EHS a vztahuje se na přídatné látky jiné než barviva a náhradní sladidla.
Nevztahuje se na enzymy, které nejsou uvedeny v přílohách."
2. V článku 2 odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. V potravinách mohou být použity pro účely uvedené v čl. 1 odst. 3 a 4 pouze látky uvedené v přílohách I, III, IV a V."
3. V článku 2 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Potravinářské přídatné látky uvedené v příloze I jsou povoleny v potravinách, kromě potravin uvedených v příloze II, pro účely uvedené v čl. 1 odst. 3 a 4 podle zásady "quantum satis"."
4. V čl. 2 odst. 3 písm. a) se pátá odrážka nahrazuje tímto:
"— pasterované a sterilované (včetně UHT sterilace) mléko (včetně plnotučného, odtučněného a polotučného) a plnotučnou pasterovanou smetanu,".
5. V čl. 2 odst. 3 písm. a) se jedenáctá odrážka nahrazuje tímto:
"— sušené těstoviny, kromě bezlepkových těstovin nebo těstovin určených pro hypoproteinové diety podle směrnice 89/398/EHS,".
6. Tabulky obsažené v přílohách se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy změní v případě potřeby své právní a správní předpisy tak, aby
- povolily obchodování s výrobky, které jsou v souladu s touto směrnicí, nejpozději od 4. května 2000,
- zakázaly obchodování s výrobky, které nejsou v souladu s touto směrnicí, od 4. listopadu 2000. Výrobky uvedené na trh nebo označené před tímto dnem, které nejsou v souladu s touto směrnicí, mohou být uváděny na trh až do vyčerpání zásob.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům.
kterou se aktualizuje seznam subjektů, na které se vztahuje směrnice 90/547/EHS o přenosu elektřiny elektrizačními soustavami (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/547/EHS ze dne 29. října 1990 o přenosu elektřiny elektrizačními soustavami [1], naposledy pozměněnou rozhodnutím Komise 95/162/ES [2], a zejména na čl.
2 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že v příloze uvedené směrnice je obsažen seznam sítí vysokého a velmi vysokého napětí a subjektů, které jsou za ně odpovědné v členských státech a na které se vztahuje směrnice 90/547/EHS;
vzhledem k tomu, že Komise má tento seznam po konzultaci s dotyčnými členskými státy aktualizovat vždy v případě potřeby v souladu s cíli směrnice 90/547/EHS, a zejména s ohledem na čl.
2 odst. 1 písm. a) uvedené směrnice;
vzhledem k tomu, že z důvodu spojení subjektů nebo vytvoření nezávislých společností elektrizačních soustav v Dánsku, Německu, Portugalsku a Finsku a také kvůli žádosti o zahrnutí druhé sítě vysokého a velmi vysokého napětí
ze dne 1. října 1998, kterou se mění směrnice 96/26/ES o přístupu k povolání provozovatele silniční přepravy zboží a provozovatele silniční přepravy osob, jakož i o vzájemném uznávání diplomů, osvědčení a jiných dokladů o dosažené kvalifikaci, s cílem umožnit účinný výkon svobody usazování těchto dopravců v oblasti vnitrostátní a mezinárodní dopravy
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 75 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189c Smlouvy [3],
(1) vzhledem k tomu, že rozdíly mezi vnitrostátními úpravami přístupu k povolání provozovatele silniční dopravy a vzájemného uznávání diplomů, osvědčení a jiných dokladů o dosažené kvalifikaci by mohly způsobit narušení hospodářské soutěže;
(2) vzhledem k tomu, že by se v rámci fungování vnitřního trhu mělo v této oblasti pokračovat v procesu harmonizace tím, že budou posilována společná pravidla stanovená směrnicí 96/26/ES [4];
(3) vzhledem k tomu, že vývoj na trhu silniční přepravy zboží, jakož i požadavky fungování vnitřního trhu vyžadují, aby byla rozšířena oblast působnosti směrnice 96/26/ES na některé kategorie provozovatelů silniční přepravy zboží vykonávané na cizí účet s využitím vozidel o malé nosnosti, jako jsou například kurýrní služby s výhradou zvláštních odchylek pro podniky provozující přepravu zboží na místní úrovni na krátké vzdálenosti a používající vozidla o maximální povolené hmotnosti více než 3,5 tuny až 6 tun;
(4) vzhledem k tomu, že by měl být zpřísněn požadavek dobré pověsti, pokud jde o ochranu životního prostředí a profesní odpovědnost;
(5) vzhledem k tomu, že ve věci finanční způsobilosti je nezbytné stanovit vyšší minimální hodnotu dostupného jmění a rezerv, aby se tak předešlo nerovnováze na trhu, a každých pět let stanovit hodnotu euro v národních měnách členských států, které se neúčastní třetí etapy měnové unie;
(6) vzhledem k tomu, že ve věci profesní způsobilosti je nezbytné, aby uchazeči o provozování dopravy prokázali, že mají minimální harmonizovanou úroveň vzdělání ve stejných oborech a že jsou držiteli osvědčení vystaveného v souladu se srovnatelným vzorem, které potvrzuje, že jejich profesní způsobilost, zejména v obchodní oblasti, je na minimální harmonizované úrovni a na základě jednotných metod kontroly ve všech členských státech; že by měla být pro tento účel rovněž harmonizována některá hlediska pořádání zkoušek;
(7) vzhledem k tomu, že není dotčeno právo členských států pořádat pro uchazeče, kteří mají obvyklé bydliště na jejich území, povinné kurzy pro přípravu ke zkoušce, která umožní poprvé ověřit jejich profesní způsobilost;
(8) vzhledem k tomu, že v důsledku toho se úroveň znalostí, ke které se přihlíží při vydávání osvědčení o profesní způsobilosti v jednotlivých členských státech liší, aniž je dotčena směrnice 92/26/ES; že s ohledem na tyto rozdíly by se mohly vnitrostátní opatření v rámci vymezeném v příloze I zmíněné směrnice značně lišit, zejména pokud jde o kvalifikaci provozovatelů dopravy, kvalitu služeb a bezpečnost silničního provozu;
(9) vzhledem k tomu, že by bylo vhodné připustit, aby po omezenou dobu a po konzultaci Komise mohly členské státy požadovat vykonání doplňující zkoušky od osob, které nikdy předtím nezískaly osvědčení o profesní způsobilosti v některém členském státě, ale složily zkoušku profesní způsobilosti v některém členském státě, když měly obvyklé bydliště v jiném členském státě, kde zamýšlejí poprvé vykonávat povolání provozovatele silniční dopravy; že tato doplňující zkouška se musí vztahovat na oblasti, ve kterých se vnitrostátní hlediska povolání liší od hledisek členského státu, v němž tyto osoby složily zkoušku, a to zejména zvláštní vnitrostátní hlediska obchodní, sociální, daňové a technické povahy nebo hlediska související s organizací trhu a právem společností;
(10) vzhledem k tomu, že pro provedení směrnice 96/26/ES v Rakousku, Finsku a Švédsku je nezbytné přijmout přechodná opatření;
(11) vzhledem k tomu, že je nezbytné pravidelně kontrolovat, zda oprávnění provozovatelé dopravy stále splňují požadavky dobré pověsti, finanční způsobilosti a profesní způsobilosti;
(12) vzhledem k tomu, že členské státy by měly v zájmu fungování vnitřního trhu ukládat účinné, přiměřené a odrazující sankce,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 96/26/ES se mění takto:
1. V čl. 1 odst. 2:
- se první odrážka nahrazuje tímto:
- ""povoláním provozovatele silniční přepravy zboží" se rozumí činnost jakéhokoli podniku dopravujícího zboží na cizí účet buď motorovým vozidlem, nebo jízdní soupravou," - se doplňuje nová odrážka, která zní:
- ""obvyklým bydlištěm" rozumí místo, kde se určitá osoba obvykle zdržuje, tj. nejméně 185 dní v kalendářním roce z důvodů osobních a profesních vazeb nebo v případě osob bez profesních vazeb z důvodu osobních vazeb vyplývajících z úzkých vztahů mezi žadatelem a místem, kde bydlí.
Za obvyklé bydliště osoby, jejíž profesní vazby jsou jinde než osobní vazby a která tedy střídavě pobývá na různých místech ve dvou nebo více členských státech, se však považuje místo jejích osobních vazeb, pokud se tam pravidelně vrací.
Tato poslední podmínka se nepožaduje, pokud osoba pobývá v některém členském státě, aby zde vykonávala časově omezený úkol.
Navštěvování vysoké školy nebo školy neznamená přesun obvyklého bydliště."
2. V článku 2:
- se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Tato směrnice se nevztahuje na podniky, které vykonávají povolání provozovatele silniční přepravy zboží s motorovými vozidly nebo jízdní soupravou, jejichž maximální povolená hmotnost nepřesahuje 3,5 tuny.
Členské státy však mohou pro všechny nebo některé kategorie přepravy tuto mez snížit." - se dosavadní odstavec 2 označuje jako odstavec 2 písmeno a) a doplňuje se nové písmeno, které zní:
- "b) Pokud jde o podniky vykonávající povolání provozovatele silniční přepravy zboží s vozidly o maximální povolené hmotnosti více než 3,5 tuny až 6 tun, mohou členské státy po uvědomění Komise osvobodit od používání této směrnice nebo její části podniky, jež provozují výlučně místní dopravu, která má pouze nepatrný vliv na dopravní trh z důvodu krátkých dopravních vzdáleností."
3. V článku 3:
- odstavci 2 se písmeno c) nahrazuje tímto:
- "c) byly odsouzeny pro závažné porušování platných předpisů týkajících se:
- podmínek odměňování a pracovních podmínek tohoto povolání nebo
- silniční přepravy zboží případně osob, a zejména předpisů týkajících se doby řízení a doby odpočinku řidičů, hmotnosti a rozměrů užitkových vozidel, bezpečnosti silničního provozu a bezpečnosti vozidel a ochrany životního prostředí, jakož i ostatních pravidel týkajících se profesní odpovědnosti."
- odstavci 3 se písmeno c) nahrazuje tímto:
- "c) Podnik musí mít základní kapitál a rezervy ve výši nejméně 9000 eur na jediné užívané vozidlo a nejméně 5000 eur pro každé další vozidlo.
Pro účely této směrnice se každých pět let určuje hodnota eura v národních měnách členských států, které se neúčastní třetí etapy měnové unie.
Použijí se kurzy platné první pracovní den v říjnu, které jsou zveřejněny v Úředním věstníku Evropských společenství.
Vstupují v platnost dne 1. ledna následujícího kalendářního roku." - odstavci 3 se písmeno d) nahrazuje tímto:
- "d) Pro účely písmen a), b) a c) může příslušný orgán přijmout nebo požadovat jako důkaz potvrzení nebo ujištění poskytnuté bankou nebo jinou řádně oprávněnou institucí.
Toto potvrzení nebo ujištění může být poskytnuto formou bankovní záruky nebo zástavy nebo jistoty nebo jakýmkoli jiným obdobným prostředkem." - se odstavec 4 nahrazuje tímto:
"4. a) Splnění podmínky profesní způsobilosti spočívá v získání znalostí odpovídajících úrovni vzdělání stanovené v příloze I v oborech, které jsou v ní vyjmenovány.
Zjišťuje se na základě povinné písemné zkoušky, která může být doplněna ústní zkouškou pořádanou ve formě vymezené v příloze I orgánem nebo subjektem určeným pro tento účel členským státem.
b) Členské státy mohou od zkoušky osvobodit uchazeče, kteří prokáží nejméně pětiletou praktickou zkušenost v dopravním podniku na řídící úrovni, pokud tito uchazeči složí kontrolní zkoušku, kterou upraví členské státy v souladu s přílohou I.
c) Členské státy mohou držitele některých vysokoškolských diplomů nebo technických diplomů, které prokazují dobrou znalost oborů vyjmenovaných v seznamu v příloze I a které pro tento účel zvláště vymezí, osvobodit od zkoušky z oborů, kterých se tyto diplomy týkají.
d) Jako důkaz profesní způsobilosti musí být předloženo potvrzení vydané orgánem nebo subjektem uvedeným v písmenu a).
Toto potvrzení se vystavuje v souladu se vzorem osvědčení uvedeným v příloze Ia.
e) Pro uchazeče, kteří zamýšlejí skutečně a trvale řídit podniky zajišťující výlučně vnitrostátní dopravu mohou členské státy stanovit, že znalosti, ke kterým se přihlíží při zjišťování profesní způsobilosti, se vztahují pouze na obory týkající se vnitrostátní dopravy.
V tomto případě uvádí potvrzení profesní způsobilosti, jehož vzor je uveden v příloze Ia, že držitel potvrzení je výlučně oprávněn k výkonu skutečného a trvalého řízení podniků provozujících výlučně dopravu uvnitř členského státu, který potvrzení vydal.
f) Po konzultaci Komise může členský stát požadovat, aby každá fyzická osoba, která je držitelem osvědčení o profesní způsobilosti vydaného příslušným orgánem v jiném členském státě po 1. říjnu 1999, přičemž měla obvyklé bydliště v prvním členském státě, složila doplňující zkoušku uspořádanou orgánem nebo subjektem určeným pro tento účel prvním členským státem.
Doplňující zkouška se týká specifických znalostí týkajících se vnitrostátních hledisek povolání provozovatele silniční dopravy v prvním členském státě.
Tento bod se uplatňuje po dobu tří let od 1. října 1999.
Toto období může Rada na návrh Komise postupem podle Smlouvy prodloužit na další období nejvýše pěti let.
Vztahuje se pouze na fyzické osoby, které v okamžiku získání osvědčení o profesní způsobilosti za podmínek uvedených v prvním pododstavci dosud v členském státě zmíněné osvědčení neobdržely."
4. V článku 5:
- se v odstavci 1 doplňuje nová odrážka, která zní:
- "1. lednem 1995 pro Rakousko, Finsko a Švédsko," - odst. 2 prvním pododstavci se po odrážce začínající slovy "po 2. říjnu 1989" doplňuje nová odrážka, která zní:
- "po 31. prosinci 1994 a před 1. lednem 1997 pro Rakousko, Finsko a Švédsko," - odstavci 2 se na konci prvního pododstavce po odrážce začínající slovy "1. červnem 1992"
doplňuje nová odrážka, která zní: - "1. lednem 1997 pro Rakousko, Finsko a Švédsko.",
- se doplňuje nový odstavec, který zní: "3. a) Všechny podniky oprávněné vykonávat povolání provozovatele silniční dopravy před 1. říjnem 1999 musí, pokud jde o vozový park, kterým k tomuto dni disponují, splňovat podmínky čl. 3 odst. 3 nejpozději do 1. října 2001.
Tyto podniky musí nicméně splňovat podmínky čl. 3 odst. 3 pro veškerá doplnění vozového parku provedená po 1. říjnu 1999.
b) Podniky vykonávající povolání provozovatele silniční přepravy zboží před 1. říjnem 1999 vozidly o maximální povolené hmotnosti vyšší než 3,5 tuny a nižší než 6 tun musí nejpozději do 1. října 2001 splňovat podmínky čl. 3 odst. 3."
5. V čl. 6 odst. 1 se doplňují nové pododstavce, které znějí:
"Členské státy zajistí, aby příslušné orgány pravidelně a nejméně každých pět let kontrolovaly, zda podniky stále splňují podmínky dobré pověsti, finační způsobilosti a profesní způsobilosti.
Není-li v okamžiku kontroly splněna podmínka finanční způsobilosti, avšak hospodářská situace podniku dává tušit, že podmínka finanční způsobilosti bude v dohledné budoucnosti opět splněna, a to trvale, na základě finančního plánu, mohou příslušné orgány udělit doplňující lhůtu nejvýše jeden rok."
6. V článku 7:
- odstavci 1 se zrušují slova: "…závažně nebo opakovaně méně závažně…".
- se stávající odstavec 2 zrušuje a dosavadní odstavec 3 se označuje jako odstavec 2.
7. V článku 8:
- odstavci 2 se zrušují slova "nebo za důkaz, že neprodělal úpadek,"
- odstavci 4 se zrušuje poslední věta.
8. V čl. 10 odst. 3 se datum 1. lednem 1990 nahrazuje datem stanoveným v čl. 2 odst. 1 prvním pododstavci této směrnice.
9. Vkládají se nové články, které znějí:
"Článek 10a
Členské státy zavedou právní úpravu sankcí za porušování vnitrostátních předpisů přijatých v souladu s touto směrnicí a přijmou veškerá nezbytná opatření, aby zajistily uplatňování těchto sankcí.
Takto zavedené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Článek 10b
Od 1. října 1999 uznávají členské státy jako dostatečný důkaz profesní způsobilosti potvrzení odpovídající vzoru osvědčení uvedenému v článku Ia vystavenému orgány nebo subjekty určenými k tomuto účelu ostatními členskými státy."
10. Příloha I se nahrazuje přílohou I této směrnice a doplňuje se příloha Ia uvedená v příloze II této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. října 1999.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 2. října 1998, kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 70/220/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti znečišťování ovzduší emisemi z motorových vozidel
(Text s významem pro EHP) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/220/EHS ze dne 20. března 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti znečišťování ovzduší emisemi z motorových vozidel [1], naposledy pozměněnou směrnicí Evropského parlamentu a Rady 96/69/ES [2];
vzhledem k tomu, že směrnice 70/220/EHS je jednou ze zvláštních směrnic týkajících se postupu schvalování typu zavedeného směrnicí Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [3], naposledy pozměněná směrnicí Komise 98/14/ES [4];
vzhledem k tomu, že čl. 13 odst. 2 směrnice 70/156/EHS stanoví, že postup podle článku 13 se použije i při zavádění ustanovení týkajících se schvalování typu samostatných technických celků do zvláštních směrnic;
vzhledem k tomu, že musí být zajištěny harmonizované výchozí podmínky, které by zaručovaly, že náhradní katalyzátory, které mají být použity na vozidlech kategorií M1 a N1 bez palubního diagnostického systému systému, budou mít dostačující jakost, je vhodné zavést do směrnice 70/220/EHS nové technické požadavky na ES schvalování typu náhradních katalyzátorů jako samostatného technického celku; že tyto technické požadavky jsou v souladu s technickými požadavky přijatými Evropskou hospodářskou komisí OSN v jejím předpisu č. 103 o schvalování typu náhradních katalyzátorů motorových vozidel [5];
vzhledem k tomu, že s ohledem na technický pokrok je žádoucí zavést do směrnice 70/220/EHS nové technické požadavky na ES schvalování typu vozidel, která mohou být poháněna zkapalněným ropným plynem (LPG) nebo zemním plynem (NG); že použití LPG a NG k pohonu vozidel umožňuje dosáhnout velmi nízkých úrovní škodlivých emisí, a proto by se na ně mělo vztahovat ES schválení typu systému; že tyto technické požadavky jsou v souladu s technickými požadavky přijatými Evropskou hospodářskou komisí Organizace spojených národů v jejím předpisu č.
83 o schvalování typu vozidel s ohledem na jejich emise znečišťujících látek [6];
vzhledem k tomu, že je vhodné vyjasnit metody měření valivého odporu vozidla;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobení směrnic technickému pokroku, zřízeného směrnicí 70/156/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Článek 1 směrnice 70/220/EHS se nahrazuje tímto:
"Článek 1
Pro účely této směrnice:
- "vozidlem" se rozumí každé vozidlo podle definice v části A přílohy II směrnice 70/156/EHS,
- "vybavením automobilu pro LPG nebo NG" se rozumí každá sestava konstrukčních částí automobilu pro LPG nebo NG konstruovaná tak, aby se hodila pro jeden nebo více daných typů motorových vozidel, která může být schválena jako typ jako samostatný technický celek ve smyslu čl. 4 odst. 1 písm. d) směrnice 70/156/EHS,
- "náhradním katalyzátorem" se rozumí katalyzátor nebo soubor katalyzátorů, který je určen jako náhrada katalyzátoru původního vybavení na vozidle schváleném jako typ podle směrnice 70/220/EHS a který může být schválen jako typ jako samostatný technický celek ve smyslu čl. 4 odst. 1 písm. d) směrnice 70/156/EHS."
Článek 2
Přílohy směrnice 70/220/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 3
1. Pro nové náhradní katalyzátory, které mají být použity ve vozidlech s ES schválením typu bez palubního diagnostického systému (OBD), členské státy
1) od 1. ledna 1999 nesmějí
- odmítnout udělit ES schválení typu podle čl. 4 odst. 1 směrnice 70/156/EHS, ani
- zakázat jejich prodej nebo montáž do vozidla,
pokud splňují požadavky směrnice 70/220/EHS ve znění této směrnice;
2) od 1. října 1999 musí pro účely čl. 7 odst. 2 směrnice 70/156/EHS odmítnout prodej nebo montáž náhradního katalyzátoru (katalyzátorů) do vozidla, pokud se nejedná o typ, pro který bylo uděleno schválení typu podle směrnice 70/220/EHS ve znění této směrnice.
2. Pro nová vozidla používající jako palivo zkapalněný ropný plyn (LPG) nebo zemní plyn (NG) nebo která mohou používat jako palivo kombinovaně buď benzin, nebo LPG nebo NG, z důvodů týkajících se znečišťování vzduchu emisemi, členské státy
1) od 1. ledna 1999 nesmějí
- odmítnout udělit ES schválení typu nebo podle čl. 4 odst. 1 směrnice 70/156/EHS, ani
- odmítnout udělit vnitrostátního schválení typu nebo
- zakázat registraci, prodej nebo uvedení do provozu vozidla,
pokud tento typ nebo toto vozidlo splňuje požadavky směrnice 70/220/EHS ve znění této směrnice;
2) od 1. října 1999 odmítnou registraci, prodej nebo uvedení do provozu nového vozidla z důvodů týkajících se znečištění ovzduší emisemi, pokud toto vozidlo nesplňuje požadavky směrnice 70/220/EHS ve znění této směrnice.
Článek 4
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 31. prosince 1998.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 5
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
SmĚrnice Evropského parlamentu a Rady 98/78/ES ze dne 27. října 1998 o doplňkovém dozoru nad pojišťovnami v pojišťovací skupině
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 57 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy [3],
(1) vzhledem k tomu, že první směrnice Rady 73/239/EHS ze dne 24. července 1973 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přístupu k činnosti v přímém pojištění jiném než životním a jejího výkonu [4] a první směrnice Rady 79/267/EHS ze dne 5. března 1979 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přístupu k činnosti v přímém životním pojištění a jejího výkonu [5] vyžadují, aby pojišťovny měly míru solventnosti;
(2) vzhledem k tomu, že podle směrnice Rady 92/49/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přímého pojištění jiného než životního a o změně směrnic 73/239/EHS a 88/357/EHS [6] a směrnice Rady 92/96/EHS ze dne 10. listopadu 1992 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přímého životního pojištění a o změně směrnic 79/267/EHS a 90/619/EHS [7] je možno získat přístup k činnosti v oboru pojištění a následně ji vykonávat na základě vydání jednoho úředního povolení, které vydávají orgány členského státu, ve kterém má pojišťovna své sídlo (domovský členský stát); že toto povolení umožňuje pojišťovně vykonávat svou činnost po celém Společenství jak v rámci práva usazování, tak v rámci volného pohybu služeb; že příslušné orgány domovského členského státu mají vykonávat sledování finančního zdraví pojišťoven, a zejména míry jejich solventnosti;
(3) vzhledem k tomu, že opatření týkající se doplňkového dozoru nad pojišťovnami v pojišťovací skupině by měla umožnit orgánům vykonávajícím dozor nad pojišťovnami vytvořit si podloženější úsudek o jejich finanční situaci; že takový doplňkový dozor by měl brát v úvahu určité podniky, které v současnosti nepodléhají dozoru podle směrnic Společenství; že tato směrnice v žádném případě nestanoví, že by členské státy musely vykonávat dozor nad těmito podniky jednotlivě;
(4) vzhledem k tomu, že pojišťovny spolu na společném pojistném trhu vstupují do přímé soutěže, a proto musí být pravidla týkající se kapitálových požadavků rovnocenná; že za tímto účelem nesmějí být kritéria použitá ke stanovení doplňkového dozoru ponechána výlučně na uvážení členských států; že přijetí společných základních pravidel bude v nejlepším zájmu Společenství v tom smyslu, že bude bránit narušování hospodářské soutěže; že je nutné odstranit určité rozdíly mezi právními předpisy členských států, pokud se týče obezřetnostního dozoru nad pojišťovnami, jež jsou součástí pojišťovací skupiny;
(5) vzhledem k tomu, že přijatý přístup spočívá v zavedení harmonizace, která je podstatná, nutná a dostatečná k dosažení vzájemného uznání systémů obezřetnostního dozoru v této oblasti; že cílem této směrnice je především ochrana zájmů pojištěných osob;
(6) vzhledem k tomu, že v určitých ustanoveních této směrnice jsou vymezeny minimální standardy; že domovský členský stát může stanovit přísnější pravidla pro pojišťovny, kterým vydaly povolení jejich příslušné orgány;
(7) vzhledem k tomu, že tato směrnice stanoví doplňkový dozor nad jakoukoli pojišťovnou, která je podnikem držícím účast v nejméně jedné pojišťovně, zajišťovně nebo pojišťovně ze třetí země, a dále doplňkový dozor podle odlišných pravidel nad jakoukoli pojišťovnou, jejímž mateřským podnikem je holdingová pojišťovna, zajišťovna, pojišťovna ze třetí země nebo holdingová pojišťovna se smíšenou činností; že dozor nad jednotlivými pojišťovnami, který provádějí příslušné orgány, zůstává hlavní zásadou pojišťovacího dozoru;
(8) vzhledem k tomu, že je nezbytné vypočítat upravenou solventnost u pojišťoven, které tvoří součást pojišťovací skupiny; že příslušné orgány ve Společenství používají různé metody, které zohledňují položky, které ovlivňují finanční situaci pojišťovny a které souvisejí se skutečností, že pojišťovna náleží do pojišťovací skupiny; že tato směrnice stanoví tři metody provedení výše uvedeného výpočtu; že byla přijata zásada, že tyto metody jsou z hlediska zásad obezřetnosti rovnocenné;
(9) vzhledem k tomu, že solventnost dceřiné pojišťovny holdingové pojišťovny, zajišťovny nebo pojišťovny ze třetí země může být ovlivněna finančními zdroji skupiny, jejíž je součástí, a rozdělením finančních zdrojů uvnitř této skupiny; že by příslušným orgánům mělo být umožněno provádění doplňkového dozoru a přijímání odpovídajících opatření na úrovni pojišťovny, pokud její solventnost je nebo může být ohrožena;
(10) vzhledem k tomu, že příslušné orgány by měly mít přístup ke všem informacím užitečným pro výkon doplňkového dozoru; že by měla být založena spolupráce mezi orgány dozoru nad pojišťovnami a také mezi těmito orgány a orgány příslušnými pro dozor nad jinými finančními odvětvími;
(11) vzhledem k tomu, že transakce uvnitř skupiny mohou ovlivnit finanční situaci pojišťovny; že příslušné orgány by měly mít možnost provádět obecný dozor nad určitými druhy těchto transakcí uvnitř skupiny a přijímat odpovídající opatření na úrovni pojišťovny, pokud její solventnost je nebo může být ohrožena,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1 Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
a) "pojišťovnou" podnik, kterému bylo vydáno úřední povolení v souladu s článkem 6 směrnice 73/239/EHS nebo článkem 6 směrnice 79/267/EHS;
b) "pojišťovnou ze třetí země" podnik, který by musel mít povolení v souladu s článkem 6 směrnice 73/239/EHS nebo článkem 6 směrnice 79/267/EHS, pokud by měl sídlo ve Společenství;
c) "zajišťovnou" podnik jiný než pojišťovna nebo pojišťovna ze třetí země, jehož hlavní činnost spočívá v přijímání rizik postoupených pojišťovnou, pojišťovnou ze třetí země nebo jinou zajišťovnou;
d) "mateřským podnikem" mateřský podnik ve smyslu článku 1 směrnice 83/349/EHS [8] a jakýkoli podnik, který podle názoru příslušných orgánů skutečně uplatňuje dominantní vliv nad jiným podnikem;
e) "dceřiným podnikem" dceřiný podnik ve smyslu článku 1 směrnice 83/349/EHS a jakýkoli podnik, nad nímž podle názoru příslušných orgánů skutečně uplatňuje dominantní vliv mateřský podnik.
Všechny dceřiné podniky dceřiných podniků jsou rovněž považovány za dceřiné podniky mateřského podniku, který je v čele těchto podniků;
f) "účastí" účast ve smyslu článku 17 první věty směrnice 78/660/EHS [9] nebo přímé nebo nepřímé držení alespoň 20 % hlasovacích práv nebo kapitálu určitého podniku;
g) "podnikem držícím účast" podnik, který je buď mateřským podnikem, nebo jiným podnikem, který drží účast;
h) "přidruženým podnikem" buď dceřiný podnik, nebo jiný podnik, ve kterém je držena účast;
i) "holdingovou pojišťovnou" mateřský podnik, jehož hlavní činností je získávat a držet účasti v dceřiných podnicích, přičemž těmito dceřinými podniky jsou výlučně nebo především pojišťovny, zajišťovny nebo pojišťovny ze třetích zemí, a alespoň jeden z těchto dceřiných podniků je pojišťovnou;
j) "holdingovou pojišťovnou se smíšenou činností" mateřský podnik jiný než pojišťovna, pojišťovna ze třetí země, zajišťovna nebo holdingová pojišťovna, jehož alespoň jeden dceřiný podnik je pojišťovnou;
k) "příslušnými orgány" vnitrostátní orgány, které jsou dozorem nad pojišťovnami poveřeny právním předpisem.
Článek 2 Použitelnost doplňkového dozoru nad pojišťovnami
1. Kromě ustanovení směrnic 73/239/EHS a 79/267/EHS, která stanoví pravidla pro dozor nad pojišťovnami, vykonávají členské státy na každou pojišťovnou, která drží účast v alespoň jedné pojišťovně, zajišťovně nebo pojišťovně ze třetí země, doplňkový dozor způsobem stanoveným v článcích 5, 6, 8 a 9.
2. Každá pojišťovna, jejímž mateřským podnikem je holdingová pojišťovna, zajišťovna nebo pojišťovna ze třetí země, podléhá doplňkovému dozoru vykonávanému způsobem stanoveným v čl. 5 odst. 2 a v článcích 6, 8 a 10.
3. Každá pojišťovna, jejímž mateřským podnikem je holdingová pojišťovna se smíšenou činností, podléhá doplňkovému dozoru vykonávanému způsobem stanoveným v čl. 5 odst. 2 a v článcích 6 a 8.
Článek 3 Oblast působnosti doplňkového dozoru
1. Výkon doplňkového dozoru v souladu s článkem 2 v žádném případě neznamená, že příslušné orgány jsou povinny jednotlivě dohlížet na pojišťovnu ze třetí země, holdingovou pojišťovnu se smíšenou činností nebo zajišťovnu.
2. Doplňkový dozor zohledňuje
- přidružené podniky pojišťovny,
- podniky držící účast v pojišťovně,
- přidružené podniky podniku držícího účast v pojišťovně,
jak je uvedeno v článcích 5, 6, 8, 9 a 10.
3. Členské státy se mohou rozhodnout nezohledňovat v doplňkovém dozoru podle článku 2 podniky se sídlem ve třetích zemích, v nichž jsou právní překážky k předávání nezbytných informací, aniž jsou dotčeny bod 2.5 přílohy I a bod 4 přílohy II.
Dále se orgány příslušné pro výkon doplňkového dozoru mohou v jednotlivých případech rozhodnout, že podnik nezohlední v rámci doplňkového dozoru uvedeného v článku 2,
- jestliže podnik, který má být pod dozor zahrnut, má s ohledem na cíle doplňkového dozoru nad pojišťovnami zanedbatelný význam nebo
- jestliže by zahrnutí finanční situace podniku bylo s ohledem na cíle doplňkového dozoru nad pojišťovnami nepatřičné nebo zavádějící.
Článek 4 Orgány příslušné k výkonu doplňkového dozoru
1. Doplňkový dozor vykonávají příslušné orgány členského státu, ve kterém bylo pojišťovně vydáno úřední povolení podle článku 6 směrnice 73/239/EHS nebo článku 6 směrnice 79/267/EHS.
2. Pokud pojišťovny, kterým bylo vydáno povolení k výkonu činnosti ve dvou či více členských státech, mají jako svůj mateřský podnik stejnou holdingovou pojišťovnu, pojišťovnu ze třetí země nebo holdingovou pojišťovnu se smíšenou činností, mohou příslušné orgány dotyčných členských států uzavřít dohodu o tom, který z nich bude vykonávat doplňkový dozor.
3. Má-li členský stát více než jeden příslušný orgán, který vykonává obezřetnostní dozor nad pojišťovnami a zajišťovnami, přijme dotyčný členský stát potřebná opatření za účelem koordinování činnosti mezi těmito orgány.
Článek 5 Dostupnost a kvalita informací
1. Členské státy stanoví, že příslušné orgány vyžadují od každé pojišťovny podléhající doplňkovému dozoru, aby měla vytvořeny přiměřené vnitřní kontrolní mechanismy pro předkládání údajů a informací odpovídajících účelům takového doplňkového dozoru.
2. Členské státy přijmou vhodná opatření, aby zajistily, že v rámci jejich působnosti nebudou existovat žádné právní překážky, které by bránily podnikům podléhajícím doplňkovému dozoru a jejich přidruženým podnikům a podnikům držícím účast v nich vyměňovat si mezi sebou informace užitečné pro účely doplňkového dozoru.
Článek 6 Přístup k informacím
1. Členské státy stanoví, že jejich orgány příslušné pro výkon doplňkového dozoru musí mít přístup ke všem informacím užitečným pro účely dozoru nad pojišťovnami podléhajícími takovému doplňkovému dozoru. Příslušné orgány se mohou obrátit přímo na dotyčné podniky uvedené v čl. 3 odst. 2, aby od nich získaly nezbytné informace, pouze pokud tyto informace byly žádány od pojišťovny a ta je nedodala.
2. Členské státy stanoví, že jejich příslušné orgány mohou samy nebo prostřednictvím osob, které k tomuto účelu jmenují, provádět na jejich území ověřování informací uvedených v odstavci 1 přímo na místě u
- pojišťoven podléhajících doplňkovému dozoru,
- dceřiných podniků této pojišťovny,
- mateřských podniků této pojišťovny,
- dceřiných podniků mateřského podniku této pojišťovny.
3. Pokud si při použití tohoto článku příslušné orgány jednoho členského státu přejí ve zvláštních případech ověřit důležitou informaci, jež se týká podniku se sídlem v jiném členském státě, který je přidruženým podnikem, dceřiným podnikem, mateřským podnikem nebo dceřiným podnikem mateřského podniku pojišťovny, která podléhá doplňkovému dozoru, musí požádat příslušné orgány výše uvedeného jiného členského státu, aby toto ověření provedly.
Orgány, které obdrží takovou žádost, musí jednat v mezích své působnosti tak, že provedou ověření samy, umožní provést ověření orgánům, které o ověření žádají, nebo umožní, aby toto ověření provedl auditor nebo odborník.
Článek 7 Spolupráce mezi příslušnými orgány
1. Pokud jsou pojišťovny, které jsou usazeny v různých členských státech, přímo nebo nepřímo přidružené nebo mají společný podnik držící v nich účast, sdělí si příslušné orgány každého členského státu na požádání všechny užitečné informace, které mohou umožnit nebo usnadnit výkon dozoru podle této směrnice, a z vlastního podnětu si sdělí všechny informace, které se jim jeví jako zásadní pro druhé příslušné orgány.
2. Pokud jsou pojišťovna a buď úvěrová instituce, jak je vymezena ve směrnici 77/780/EHS [10], nebo investiční společnost, jak je vymezena ve směrnici 93/22/EHS [11], nebo obě přímo nebo nepřímo přidružené nebo mají společný podnik držící v nich účast, spolupracují úzce příslušné orgány a orgány, které nesou veřejnou odpovědnost za dozor nad těmito dalšími podniky.
Aniž jsou dotčeny jejich příslušné pravomoci, poskytují si tyto orgány navzájem informace, které mohou zjednodušit plnění jejich úloh zejména v rámci této směrnice.
3. Informace obdržené v souladu s touto směrnicí a zejména jakákoli výměna informací mezi příslušnými orgány, jež je stanovena touto směrnicí, jsou předmětem profesního tajemství, vymezeného v článku 16 směrnice 92/49/EHS a článku 15 směrnice 92/96/EHS.
Článek 8 Transakce uvnitř skupiny
1. Členské státy zajistí, aby příslušné orgány vykonávaly obecný dozor nad transakcemi mezi
a) pojišťovnou a
i) přidruženým podnikem pojišťovny,
ii) podnikem držícím účast v pojišťovně,
iii) přidruženým podnikem podniku držícího účast v pojišťovně;
b) pojišťovnou a fyzickou osobou, která drží účast v
i) pojišťovně nebo jakémkoli jejím přidruženém podniku,
ii) podniku držícímu účast v pojišťovně,
iii) přidruženém podniku podniku držícího účast v pojišťovně.
Tyto transakce se týkají zejména
- úvěrů,
- záruk a podrozvahových transakcí,
- položek, které přicházejí v úvahu pro míru solventnosti,
- investic,
- zajišťovacích operací,
- dohod o sdílení nákladů.
2. Za tímto účelem členské státy požadují, aby pojišťovny podávaly příslušným orgánům alespoň jednou ročně zprávy o významných transakcích stanovených v odstavci 1.
Jestliže se na základě této informace zjistí, že solventnost pojišťovny je nebo může být ohrožena, přijmou příslušné orgány vhodná opatření na úrovni pojišťovny.
Článek 9 Upravený požadavek na solventnost
1. V případě uvedeném v čl. 2 odst. 1 členské státy požadují, aby se provedl výpočet upravené solventnosti v souladu s přílohou I.
2. Do výpočtu uvedeného v odstavci 1 se zahrnují všechny přidružené podniky, podniky držící účast nebo přidružené podniky podniku držícího účast.
3. Jestliže výpočet uvedený v odstavci 1 ukáže, že upravená solventnost je záporná, přijmou příslušné orgány vhodná opatření na úrovni dané pojišťovny.
Článek 10 Zajišťovny, holdingové pojišťovny a pojišťovny ze třetích zemí
1. V případě uvedeném v čl. 2 odst. 2 členské státy požadují, aby se metoda doplňkového dozoru použila v souladu s přílohou II.
2. V případě uvedeném v čl. 2 odst. 2 výpočet zahrnuje všechny přidružené podniky holdingové pojišťovny, zajišťovny nebo pojišťovny ze třetí země způsobem uvedeným v příloze II.
3. Jestliže příslušné orgány dojdou na základě tohoto výpočtu k závěru, že solventnost dceřiné pojišťovny holdingové pojišťovny, zajišťovny nebo pojišťovny ze třetí země je nebo může být ohrožena, přijmou vhodná opatření na úrovni dané pojišťovny.
Článek 11 Provedení
1. Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 5. června 2000.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Členské státy zajistí, aby předpisy uvedené v odstavci 1 byly poprvé použity na dozor nad účetními závěrkami za účetní období začínající 1. ledna 2001 nebo v průběhu tohoto kalendářního roku.
3. Přijímají-li členské státy opatření uvedená v odstavci 1, musí v nich být učiněn odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
4. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
5. Nejpozději 1. ledna 2006 předloží Komise Výboru pro pojišťovnictví zprávu o uplatňování této směrnice a v případě potřeby o nutnosti další harmonizace.
Článek 12 Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 13 Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 27. října 1998 o diagnostických zdravotnických prostředcích in vitro
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy [3],
(1) vzhledem k tomu, že by měla být přijata opatření k zajištění hladkého chodu vnitřního trhu; že vnitřní trh je oblastí bez vnitřních hranic, ve které je zajištěn volný pohyb zboží, osob, služeb a kapitálu;
(2) vzhledem k tomu, že obsah a oblast působnosti právních a správních předpisů platných v členských státech pro bezpečnost, ochranu zdraví a funkční způsobilost, vlastnosti a oprávněné postupy pro diagnostické zdravotnické prostředky in vitro jsou navzájem odlišné; že takovéto rozdíly vytvářejí ve Společenství překážky obchodu a že potřeba stanovení harmonizovaných pravidel byla potvrzena porovnáním vnitrostátních právních předpisů provedeným jménem Komise;
(3) vzhledem k tomu, že harmonizace vnitrostátních právních předpisů je jediným způsobem k odstranění takových překážek volného obchodu a k zabránění vzniku nových překážek; že tyto cíle nemohou být dosaženy v jednotlivých členských státech jiným uspokojivým způsobem; že tato směrnice stanoví pouze takové požadavky, které jsou nezbytné a dostačující k zajištění volného pohybu diagnostických zdravotnických prostředků in vitro za nejlepších bezpečnostních podmínek;
(4) vzhledem k tomu, že harmonizované předpisy musí být odlišeny od opatření přijatých členskými státy pro správu financování systémů veřejného zdravotního a nemocenského pojištění vztahujících se přímo nebo nepřímo k těmto prostředkům; že tedy harmonizované předpisy neovlivňují způsobilost členských států zavést uvedená opatření za předpokladu jejich souladu s právními předpisy Společenství;
(5) vzhledem k tomu, že diagnostické zdravotnické prostředky in vitro musí poskytovat pacientům, uživatelům i třetím osobám vysoký stupeň ochrany zdraví a dosahovat výrobcem stanovených úrovní funkční způsobilosti; že je tedy udržování nebo zvyšování úrovně ochrany zdraví dosažené v členských státech jedním z hlavních cílů této směrnice;
(6) vzhledem k tomu, že v souladu se zásadami rozhodnutí Rady ze dne 7. května 1985 o novém přístupu k technické harmonizaci a normalizaci [4] je nutné omezit pravidla pro navrhování, výrobu a balení příslušných zdravotnických prostředků na ustanovení požadovaná ke splnění základních požadavků; že jsou tyto požadavky základní, a proto by měly nahradit odpovídající vnitrostátní předpisy; že by základní požadavky, včetně požadavků na minimalizaci a snížení rizik, měly být uplatňovány uvážlivě s ohledem na technickou úroveň a praxi v době navrhování a na technické a ekonomické aspekty slučitelné s vysokou úrovní ochrany zdraví a bezpečnosti;
(7) vzhledem k tomu, že většina zdravotnických prostředků spadá do oblasti působnosti směrnice Rady 90/385/EHS ze dne 20. června 1990 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se aktivních implantabilních zdravotnických prostředků [5] a směrnice Rady 93/42/EHS ze dne 14. června 1993 o zdravotnických prostředcích [6] s výjimkou diagnostických zdravotnických prostředků in vitro; že účelem této směrnice je rozšířit harmonizaci na diagnostické zdravotnické prostředky in vitro a že v zájmu jednotných pravidel Společenství je tato směrnice z velké části založena na ustanoveních uvedených dvou směrnic;
(8) vzhledem k tomu, že nástroje, přístroje, zařízení, materiály nebo jiné předměty, včetně programového vybavení, určené k použití pro výzkumné účely bez jakéhokoli léčebného cíle nejsou považovány za prostředky pro hodnocení funkční způsobilosti;
(9) vzhledem k tomu, že ačkoliv se tato směrnice nevztahuje na mezinárodně certifikované referenční materiály a materiály používané pro programy externího posuzování jakosti, kalibrátory a kontrolní materiály potřebné k určení nebo ověření funkční způsobilosti prostředků uživatelem jsou diagnostickými zdravotnickými prostředky in vitro;
(10) vzhledem k tomu, že s ohledem na zásady subsidiarity se tato směrnice nevztahuje na činidla, jež jsou vyrobena v laboratořích zdravotnického zařízení pro použití v prostředí těchto laboratoří a která nejsou předmětem obchodování;
(11) vzhledem k tomu, že prostředky vyrobené a určené k profesionálnímu a komerčnímu použití pro účely lékařské analýzy, aniž byly uvedeny na trh, nicméně podléhají této směrnici;
(12) vzhledem k tomu, že mechanické laboratorní zařízení zvláště navržené pro diagnostické vyšetření in vitro spadá do oblasti působnosti této směrnice a že za účelem harmonizace příslušných směrnic by se měla směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/37/ES ze dne 22. června 1998 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se strojních zařízení [7] odpovídajícím způsobem pozměnit a uvést do souladu s touto směrnicí;
(13) vzhledem k tomu, že by tato směrnice měla obsahovat požadavky na návrh a výrobu prostředků emitujících ionizující záření; že touto směrnicí není dotčeno použití směrnice Rady 96/29/Euratom ze dne 13. května 1996, kterou se stanoví základní bezpečnostní standardy na ochranu zdraví pracovníků a obyvatelstva před riziky vyplývajícími z ionizujícího záření [8];
(14) vzhledem k tomu, že hlediska elektromagnetické kompatibility tvoří nedílnou součást základních požadavků této směrnice, nepoužije se v tomto případě směrnice Rady 89/336/EHS ze dne 3. května 1989 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se elektromagnetické kompatibility [9];
(15) vzhledem k tomu, že k usnadnění prokazování shody se základními požadavky a k umožnění jejího ověření je žádoucí mít harmonizované normy týkající se ochrany před riziky souvisejícími s navrhováním, výrobou a balením zdravotnických prostředků; že jsou tyto harmonizované normy vypracovávány soukromoprávními subjekty a že by si měly zachovat charakter nezávazných znění; že za tímto účelem jsou Evropský výbor pro normalizaci (CEN) a Evropský výbor pro normalizaci v elektrotechnice (CENELEC) uznávány jako subjekty příslušné pro přijímání harmonizovaných norem v souladu s obecnými řídícími zásadami pro spolupráci mezi Komisí a oběmasubjekty, které byly podepsány dne 13. listopadu 1984;
(16) vzhledem k tomu, že pro účely této směrnice je harmonizovanou normou technická specifikace (evropská norma nebo harmonizační dokument) přijatá na základě pověření Komise CEN nebo CENELEC nebo oběma uvedenými subjekty v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů [10], a podle výše uvedených obecných řídících zásad;
(17) vzhledem k tomu, že se oproti obecným zásadám při vyhotovování společných technických specifikací přihlíží k současné praxi v některých členských státech, kde u vybraných prostředků převážně používaných pro hodnocení bezpečnosti při dodávání krve a darování orgánů schvalují tyto specifikace veřejné instituce; že by tyto zvláštní specifikace měly být nahrazeny společnými technickými specifikacemi; že tyto společné technické specifikace mohou být použity pro hodnocení a přehodnocení funkční způsobilosti;
(18) vzhledem k tomu, že by se vědečtí odborníci různých dotyčných stran mohli účastnit přípravy společných technických specifikací a zkoumání jiných zvláštních nebo obecných otázek;
(19) vzhledem k tomu, že výroba ve smyslu této směrnice zahrnuje také balení zdravotnického prostředku, pokud se toto balení vztahuje k bezpečnosti a hlediskům funkční způsobilosti tohoto prostředku;
(20) vzhledem k tomu, že jisté prostředky mají omezenou životnost v důsledku poklesu jejich funkční způsobilosti s časem, například z důvodu zhoršujících se fyzikálních nebo chemických vlastností, včetně sterility nebo neporušenosti obalu; že by výrobce měl stanovit a uvést období, během něhož bude prostředek fungovat tak, jak je určeno; že by značení mělo obsahovat datum, do kterého lze prostředek nebo některou z jeho částí zcela bezpečně použít;
(21) vzhledem k tomu, že v rozhodnutí 93/465/EHS ze dne 22. července 1993 o modulech pro různé fáze postupů posuzování shody a o pravidlech pro připojování a používání označení shody CE, které jsou určeny k použití ve směrnicích technické harmonizace [11], Rada stanovila harmonizované postupy posuzování shody; že upřesňující údaje doplněné k těmto modulům jsou odůvodněny povahou požadovaného ověřování pro diagnostické zdravotnické prostředky in vitro a potřebou zachování souladu se směrnicemi 90/385/EHS a 93/42/EHS;
(22) vzhledem k tomu, že především pro účely postupů posuzování shody je nutné rozdělit diagnostické prostředky in vitro do dvou hlavních tříd výrobků; že velká většina prostředků nepředstavuje přímé riziko pro pacienty a je používána řádně proškolenými odborníky a dosažené výsledky mohou být často potvrzeny jinými způsoby, a proto mohou být postupy posuzování shody provedeny zpravidla na výhradní zodpovědnost výrobce; že s ohledem na vnitrostátní předpisy a oznámení vyplývající z postupu stanoveného směrnicí 98/34/ES je zásah oznámených subjektů zapotřebí pouze u vybraných prostředků, jejichž správná funkční způsobilost je nezbytná pro lékařskou praxi a jejichž selhání může způsobit vážné zdravotní riziko;
(23) vzhledem k tomu, že mezi diagnostickými zdravotnickými prostředky in vitro, u kterých je požadován zásah oznámeného subjektu, vyžadují skupiny výrobků používaných při krevní transfuzi a při prevenci AIDS a jistých typů hepatitidy posouzení shody, které zaručuje, že s ohledem na jejich návrh a výrobu je dosažena optimální úroveň bezpečnosti a spolehlivosti;
(24) vzhledem k tomu, že seznam diagnostických zdravotnických prostředků in vitro podléhajících posouzení shody třetí stranou vyžaduje aktualizaci s ohledem na technologický pokrok a na vývoj v oblasti ochrany zdraví; že taková aktualizační opatření musí být přijata v souladu s postupem III písm. a) stanoveným rozhodnutím Rady 87/373/EHS ze dne 13. července 1987 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [12];
(25) vzhledem k tomu, že dne 20. prosince 1994 došlo k dohodě mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o modu vivendi o prováděcích opatřeních aktů přijatých postupem podle článku 189b Smlouvy [13];
(26) vzhledem k tomu, že by zdravotnické prostředky měly být zpravidla opatřeny označením CE prokazujícím jejich shodu s ustanoveními této směrnice, aby jim byl umožněn volný pohyb ve Společenství a mohly být uváděny do provozu v souladu s jejich určeným účelem;
(27) vzhledem k tomu, že si výrobci v případech, kdy je požadován zásah oznámeného subjektu, budou moci vybrat ze seznamu subjektů zveřejněného Komisí; že ačkoliv členské státy nemají povinnost jmenovat takovéto oznámené subjekty, musí zajistit, aby subjekty, které jako oznámené subjekty jmenovány jsou, vyhovovaly kritériím posuzování stanoveným v této směrnici;
(28) vzhledem k tomu, že by ředitel ani zaměstnanci oznámeného subjektu neměli, ať již sami, nebo zprostředkovaně, mít v posuzovaných a ověřovaných organizacích jakékoli zájmy, které by mohly narušit jejich nestrannost;
(29) vzhledem k tomu, že by příslušné orgány, které mají dozor nad trhem, měly být schopny, obzvláště v nouzových situacích, kontaktovat výrobce nebo jeho zplnomocněného zástupce usazeného ve Společenství za účelem přijetí veškerých ochranných opatření, která by se mohla ukázat jako nutná; že spolupráce a výměna informací mezi členskými státy je potřebná s ohledem na jednotné používání této směrnice, obzvláště pro účely dozoru nad trhem; že je za tímto účelem nutno zavést a spravovat databázi obsahující údaje o výrobcích a jejich zplnomocněných zástupcích, o prostředcích uváděných na trh, o vydaných, pozastavených nebo odňatých certifikátech a o postupu vigilance; že systém ohlašování nežádoucích příhod (postup vigilance) představuje užitečný nástroj dozoru nad trhem, včetně sledování funkční způsobilosti nových prostředků; že informace získané z postupu vigilance a z programů externího posuzování jakosti jsou užitečné pro rozhodování o klasifikaci prostředků;
(30) vzhledem k tomu, že je nezbytné, aby výrobci ohlašovali příslušným subjektům uvedení "nového výrobku" na trh, a to s ohledem jak na použitou technologii, tak na látky, které mají být analyzovány, nebo na jiné parametry; že to platí obzvláště pro prostředky, jako jsou sondy DNA o vysoké hustotě (ve formě mikročipů) používané pro genetické testování;
(31) vzhledem k tomu, že pokud má členský stát za to, že v zájmu ochrany zdraví a bezpečnosti a/nebo zajištění shody s požadavky na ochranu veřejného zdraví, v souladu s článkem 36 Smlouvy, je nutné daný výrobek nebo skupinu výrobků zakázat nebo omezit jejich dostupnost nebo je podrobit zvláštním podmínkám, může přijmout jakákoli nezbytná a oprávněná přechodná opatření; že tyto případy Komise projednává s dotyčnými stranami a s členskými státy, a pokud jsou vnitrostátní opatření oprávněná, přijímá nezbytná opatření Společenství v souladu s postupem III písm. a) stanoveným v rozhodnutí 87/373/EHS;
(32) vzhledem k tomu, že se tato směrnice vztahuje na diagnostické zdravotnické prostředky in vitro vyrobené z tkání, buněk nebo látek lidského původu; že se nevztahuje na další zdravotnické prostředky vyrobené s použitím látek lidského původu; že proto budou muset v této souvislosti pokračovat práce za účelem vytvoření právních předpisů Společenství, jak nejdříve to bude možné;
(33) vzhledem k tomu, že s ohledem na potřebu chránit integritu člověka při odběru vzorků a při odběru a použití látek pocházejících z lidského těla je vhodné řídit se zásadami stanovenými Úmluvou Rady Evropy na ochranu lidských práv a důstojnosti lidské bytosti s ohledem na použití v biologii a v lékařství; že navíc i nadále platí vnitrostátní předpisy vztahující se k etice;
(34) vzhledem k tomu, že by v zájmu obecného souladu mezi směrnicemi pro zdravotnické prostředky měla být některá ustanovení této směrnice začleněna do směrnice 93/42/EHS, kterou je třeba odpovídajícím způsobem upravit;
(35) vzhledem k tomu, že je třeba co nejdříve vytvořit chybějící právní předpisy pro zdravotnické prostředky využívající látky lidského původu,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1 Oblast působnosti a definice
1. Tato směrnice se vztahuje na diagnostické zdravotnické prostředky in vitro a jejich příslušenství.
Pro účely této směrnice se příslušenství považuje za samostatné diagnostické zdravotnické prostředky in vitro.
Zdravotnické prostředky in vitro i příslušenství se dále nazývají "prostředky".
2. Pro účely této směrnice se použijí následující definice:
"zdravotnickým prostředkem" - stanovení diagnózy, prevence, monitorování, léčby nebo mírnění choroby,
- stanovení diagnózy, monitorování, léčby, mírnění nebo kompenzace poranění nebo zdravotního postižení,
- vyšetřování, náhrady nebo modifikace anatomické struktury nebo fyziologického procesu,
- kontroly početí,
a který nedosahuje své hlavní zamýšlené funkce v lidském organismu nebo na jeho povrchu farmakologickým, imunologickým nebo metabolickým účinkem, jehož funkce však může být takovými účinky podpořena;
"diagnostickým zdravotnickým prostředkem in vitro" - o fyziologickém nebo patologickém stavu, nebo
- o vrozené anomálii, nebo
- pro stanovení bezpečnosti a kompatibility s možnými příjemci, nebo
- pro monitorování léčebných opatření.
Nádoby na vzorky jsou považovány za diagnostické zdravotnické prostředky in vitro.
"Nádobami na vzorky" se rozumí prostředky, ať již podtlakového, nebo jiného typu, určené výrobcem výhradně pro primární uskladnění a uchování vzorků z lidského těla pro účely diagnostického vyšetření in vitro.
Výrobky pro obecné laboratorní použití nejsou diagnostickými zdravotnickými prostředky in vitro, pokud nejsou s ohledem na své vlastnosti určeny výrobcem výhradně pro použití při diagnostickém vyšetření in vitro; "příslušenstvím"
se rozumí předmět, který sice není diagnostickým zdravotnickým prostředkem in vitro, ale je určen výrobcem zvlášť k použití společně s nějakým prostředkem tak, aby umožnil použití tohoto prostředku v souladu s jeho určeným účelem.
Pro účely této definice se za příslušenství diagnostických zdravotnických prostředků in vitro nepovažují invazivní odběrové prostředky nebo prostředky použité přímo na lidském těle za účelem získání vzorku ve smyslu ustanovení směrnice 93/42/EHS;
"prostředkem pro sebetestování" se rozumí prostředek, který je výrobcem určen k použití laikem v domácím prostředí;
"prostředkem pro hodnocení funkční způsobilosti" se rozumí prostředek určený výrobcem pro jednu nebo více vyhodnocovacích studií funkční způsobilosti prováděných v laboratořích pro lékařskou analýzu nebo v jiných odpovídajících prostředích mimo jeho vlastní prostory;
"výrobcem" se rozumí fyzická nebo právnická osoba odpovědná za návrh, výrobu, balení a označování prostředku před jeho uvedením na trh pod svým vlastním jménem, bez ohledu na to, zda tyto činnosti provádí sama, nebo v jejím zastoupení třetí strana.
Povinnosti výrobce podle této směrnice platí i pro fyzickou nebo právnickou osobu, která sestavuje, balí, upravuje, renovuje a/nebo označuje jeden nebo více hotových výrobků a/nebo jim připisuje určený účel prostředků, s úmyslem jejich uvedení na trh pod svým vlastním jménem.
Tento pododstavec se nepoužije pro osobu, která není výrobcem ve smyslu prvního pododstavce a sestavuje nebo upravuje k určenému účelu pro individuálního pacienta prostředky, které již jsou na trhu;
"zplnomocněným zástupcem" se rozumí jakákoli fyzická nebo právnická osoba usazená ve Společenství, která je výslovně pověřena výrobcem k jednání za výrobce a může být v jeho zastoupení kontaktována úřady a subjekty ve Společenství s ohledem na jeho povinnosti podle této směrnice;
"určeným účelem" se rozumí použití, pro které je prostředek určen podle údajů uvedených výrobcem na označeních, návodech k použití a/nebo v propagačních materiálech;
"uvedením na trh" se rozumí první úplatné nebo bezúplatné zpřístupnění prostředku jiného než určeného pro hodnocení funkční způsobilosti se záměrem jeho rozšiřování a/nebo používání na trhu Společenství, bez ohledu na to, zda je nový, nebo zcela renovovaný;
"uvedením do provozu" se rozumí fáze, ve které je prostředek poskytnut konečnému uživateli jako prostředek, který je poprvé připraven k použití pro určený účel na trhu Společenství.
3. Pro účely této směrnice kalibrační a kontrolní materiály zahrnují jakoukoli látku, materiál nebo předmět určený výrobcem k stanovení měřicích vztahů nebo k ověření vlastností funkční způsobilosti prostředku ve spojitosti s jeho určeným použitím.
4. Pro účely této směrnice se odstraňování, sběr a použití tkání, buněk a látek lidského původu řídí s ohledem na etiku zásadami stanovenými Úmluvou Rady Evropy na ochranu lidských práv a důstojnosti lidské bytosti s ohledem na použití v biologii a v lékařství, a dále všemi předpisy členských států vztahujícími se k této oblasti.
Pokud jde o diagnostiku, jsou prvořadé ochrana informací důvěrné povahy vztahujících se k soukromému životu spolu se zásadou nediskriminace mužů nebo žen kvůli jejich rodinným genetickým charakteristikám.
5. Tato směrnice se nevztahuje na prostředky, které byly vyrobeny a používají se pouze v dané zdravotnické instituci a v prostorách, kde byly vyrobeny, nebo v prostorách přímo sousedících, aniž byly předány jinému právnímu subjektu.
Tím není dotčeno právo členského státu podrobit takové činnosti příslušným požadavkům na ochranu.
6. Touto směrnicí nejsou dotčeny vnitrostátní právní předpisy upravující poskytování prostředků na lékařský předpis.
7. Tato směrnice je zvláštní směrnicí ve smyslu čl. 2 odst. 2 směrnice Rady 89/336/EHS, jež se nadále nevztahuje na prostředky, které jsou ve shodě s touto směrnicí.
Článek 2 Uvádění na trh a do provozu
Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření, aby zajistily, že prostředky mohou být uváděny na trh a do provozu pouze tehdy, splňují-li požadavky této směrnice, jsou-li řádně dodány, správně instalovány, udržovány a používány v souladu se svým určeným účelem.
Součástí těchto opatření je také povinnost členských států sledovat bezpečnost a kvalitu těchto prostředků.
Tento článek se vztahuje rovněž na prostředky použitelné pro hodnocení funkční způsobilosti.
Článek 3 Základní požadavky
Prostředky musí splňovat základní požadavky stanovené v příloze I, které se na ně vztahují, s přihlédnutím k určenému účelu daných prostředků.
Článek 4 Volný pohyb
1. Členské státy nesmějí na svém území vytvářet žádné překážky uvádění na trh nebo do provozu prostředků, které jsou opatřeny označením CE podle článku 16, jestliže byla posouzena shoda těchto prostředků v souladu s článkem 9.
2. Členské státy nesmějí vytvářet žádné překážky dostupnosti prostředků určených pro hodnocení funkční způsobilosti k tomuto účelu laboratořím nebo jiným institucím uvedeným v prohlášení popsaném v příloze VIII, pokud tyto prostředky splňují podmínky stanovené v čl. 9 odst. 4 a v příloze VIII.
3. Členské státy nesmějí na veletrzích, výstavách, při předvádění, vědeckých nebo technických sjezdech apod. vytvářet žádné překážky předvádění prostředků, které nevyhovují této směrnici za předpokladu, že tyto prostředky nejsou použity na vzorcích pocházejících od účastníků a že viditelné označení jasně upozorňuje, že tyto prostředky nesmí být uváděny na trh nebo do provozu, dokud nebudou uvedeny do shody.
4. Členské státy mohou vyžadovat, aby informace poskytované konečnému uživateli v souladu s oddílem B bodem 8 přílohy I byly v jejich úředním jazyce (jazycích).
Pokud je zajištěno bezpečné a správné použití prostředku, členské státy mohou povolit, aby informace uvedené v předchozím odstavci byly v jednom dalším úředním jazyce (nebo v několika dalších úředních jazycích) Společenství.
Při použití tohoto ustanovení vezmou členské státy v úvahu zásady přiměřenosti, zejména
a) zda mohou být informace poskytnuty formou harmonizovaných symbolů nebo známých kódů nebo jiných způsobů;
b) předpokládaný typ uživatele prostředku.
5. Pokud se na prostředky vztahují jiné směrnice, které se týkají jiných hledisek a v nichž se rovněž stanoví připojení označení CE, pak toto označení vyjadřuje, že prostředky splňují také ustanovení těchto jiných směrnic.
Pokud však jedna nebo několik takových směrnic výrobci dovoluje, aby si v průběhu přechodného období zvolil, který režim použije, pak označení CE vyjadřuje, že prostředky splňují pouze ustanovení směrnic, které výrobce použil.
V tomto případě musí být v dokumentech, upozorněních nebo návodech požadovaných směrnicemi a provázejících takovéto prostředky uvedeny odkazy na tyto směrnice, jak byly zveřejněny v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 5
Odkaz na normy 1. Členské státy předpokládají splnění základních požadavků podle článku 3 u prostředků, které jsou ve shodě s příslušnými vnitrostátními normami přejímajícími harmonizované normy, jejichž referenční čísla byla zveřejněna v Úředním věstníku Evropských společenství. Členské státy zveřejní referenční čísla těchto vnitrostátních norem.
2. Pokud má členský stát nebo Komise za to, že harmonizované normy nesplňují zcela základní požadavky uvedené v článku 3, přijmou členské státy opatření vztahující se k těmto normám a ke zveřejnění podle odstavce 1 tohoto článku postupem podle čl. 6 odst. 2.
3. Členské státy předpokládají shodu se základními požadavky uvedenými v článku 3 u prostředků navržených a vyrobených ve shodě s běžnými technickými specifikacemi vyhotovenými pro prostředky uvedené v seznamu A přílohy II, a kde je to nutné, pro prostředky uvedené v seznamu B přílohy II.
Tyto specifikace stanoví odpovídající kritéria hodnocení a přehodnocení funkční způsobilosti, podmínky pro uvolňování výrobních šarží, referenční metodiky a referenční materiály.
Společné technické specifikace se přijímají v souladu s postupem uvedeným v čl. 7 odst. 2 a zveřejňují se v Úředním věstníku Evropských společenství.
Výrobci jsou zpravidla povinni dodržovat společné technické specifikace; pokud výrobci z řádně odůvodněných příčin tyto specifikace nedodrží, musí přijmout řešení přinejmenším na stejné úrovni.
Kdykoli se v této směrnici odkazuje na harmonizované normy, jsou tím míněny také společné technické specifikace.
Článek 6 Výbor pro normy a technické předpisy
1. Komisi je nápomocen výbor zřízený podle článku 5 směrnice 98/34/ES.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci, případně hlasováním.
Stanovisko je uvedeno do zápisu; kromě toho má každý členský stát právo požádat, aby byl v tomto zápisu uveden jeho postoj.
Komise přihlíží co nejvíce ke stanovisku výboru.
Sdělí výboru způsob, jakým vzala toto stanovisko na vědomí.
Článek 7 Výbor pro zdravotnické prostředky
1. Komisi je nápomocen výbor zřízený podle čl. 6 odst. 2 směrnice 90/385/EHS.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou podle čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese ve lhůtě tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise.
3. Výbor uvedený v odstavci 1 může přezkoumat jakoukoliv otázku související s prováděním této směrnice.
Článek 8 Ochranná doložka
1. Zjistí-li členský stát, že prostředky podle čl. 4 odst. 1, jsou-li správně instalovány, udržovány a používány v souladu s určeným účelem, mohou ohrozit zdraví a/nebo bezpečnost pacientů, uživatelů a případně dalších osob, nebo bezpečnost majetku, přijme veškerá vhodná prozatímní opatření ke stažení takových prostředků z trhu nebo k zákazu nebo k omezení jejich uvádění na trh nebo do provozu. Členský stát o všech takovýchto opatřeních neprodleně uvědomí Komisi s uvedením důvodů pro své rozhodnutí a zejména se sdělením, zda je neshoda s touto směrnici způsobena:
a) nesplněním základních požadavků podle článku 3;
b) nesprávným použitím norem podle článku 5, pokud se uvádí, že byly použity;
c) nedostatky v samotných normách.
2. Komise co nejdříve zahájí konzultace s dotyčnými stranami.
Shledá-li Komise po těchto jednáních, že
- opatření jsou oprávněná, uvědomí neprodleně členský stát, který k těmto konzultacím dal podnět, i ostatní členské státy. Jestliže rozhodnutí podle odstavce 1 vychází z nedostatků v normách, předloží Komise po projednání s dotyčnými stranami záležitost do dvou měsíců výboru uvedenému v čl. 6 odst. 1, jestliže členský stát, který rozhodnutí učinil, na něm trvá, a dále Komise zahájí postup podle článku 6; jestliže je opatření uvedené v odstavci 1 přisuzováno problémům souvisejícím s obsahem nebo použitím běžných technických specifikací, předloží Komise po jednání s dotčenými stranami do dvou měsíců záležitost výboru uvedenému v čl. 7 odst. 1,
- opatření nejsou oprávněná, uvědomí neprodleně členský stát, který dal k těmto konzultacím podnět, a výrobce nebo jeho zplnomocněného zástupce.
3. Jestliže je prostředek, který není ve shodě, opatřen označením CE, přijme příslušný členský stát přiměřená opatření vůči každému, kdo označení připojil, a uvědomí o tom Komisi a ostatní členské státy.
4. Komise zajistí, aby byly členské státy průběžně informovány o průběhu a výsledku tohoto postupu.
Článek 9 Postupy posuzování shody
1. U všech prostředků, s výjimkou prostředků uvedených v příloze II a prostředků pro hodnocení funkční způsobilosti, postupuje výrobce při připojování označení CE podle přílohy III a vypracuje ES prohlášení o shodě požadované před uvedením prostředků na trh.
U všech prostředků pro sebetestování, s výjimkou prostředků uvedených v příloze II a prostředků pro hodnocení funkční způsobilosti, výrobce před vypracováním výše uvedeného prohlášení o shodě splní dodatečné požadavky stanovené v bodu 6 přílohy III.
Místo tohoto postupu může výrobce postupovat podle postupu uvedeného v odstavcích 2 nebo 3.
2. U všech prostředků uvedených v seznamu A přílohy II, s výjimkou prostředků určených pro hodnocení funkční způsobilosti, postupuje výrobce za účelem připojení označení CE
a) podle postupu vztahujícího se k ES prohlášení o shodě stanoveného v příloze IV (komplexní zabezpečování jakosti), nebo
b) podle postupu vztahujícího se k ES přezkoušení typu stanoveného v příloze V společně s postupem vztahujícím se k ES prohlášení o shodě stanoveným v příloze VII (zabezpečování jakosti výroby).
3. U všech prostředků uvedených v seznamu B přílohy II, s výjimkou prostředků určených pro hodnocení funkční způsobilosti, postupuje výrobce za účelem připojení označení CE
a) podle postupu vztahujícího se k ES prohlášení o shodě stanoveného v příloze IV (komplexní zabezpečování jakosti), nebo
b) podle postupu vztahujícího se k ES přezkoušení typu stanoveného v příloze V společně s
i) postupem vztahujícím se k ES ověřování stanoveným v příloze VI, nebo
ii) postupem vztahujícím se k ES prohlášení o shodě stanoveným v příloze VII (zabezpečování jakosti výroby).
4. V případě prostředků pro hodnocení funkční způsobilosti postupuje výrobce podle přílohy VIII a předtím, než jsou tyto prostředky dostupné, vypracuje prohlášení stanovené touto přílohou.
Toto ustanovení se nevztahuje na vnitrostátní předpisy týkající se etických hledisek při provádění studií hodnotících funkční způsobilost za použití tkání nebo látek lidského původu.
5. Při postupu posuzování shody prostředku musí výrobce, a pokud je zúčastněn, oznámený subjekt brát v úvahu výsledky všech posuzovacích a ověřovacích úkonů provedených v případě potřeby v souladu s touto směrnicí v mezistupni výroby.
6. Výrobce může dát pokyn svému zplnomocněnému zástupci k zahájení postupů uvedených v přílohách III, V, VI a VIII.
7. Výrobce je povinen po dobu pěti let po vyrobení posledního výrobku uchovávat prohlášení o shodě, technickou dokumentaci uvedenou v přílohách III až VIII, rozhodnutí, protokoly a certifikáty, vyhotovené oznámenými subjekty, a poskytnout je pro kontrolní účely vnitrostátním orgánům.
Pokud výrobce není usazen ve Společenství, povinnost poskytovat na základě žádosti uvedenou dokumentaci připadá jeho zplnomocněnému zástupci.
8. Zahrnuje-li postup posuzování shody účast oznámeného subjektu, může se výrobce nebo zplnomocněný zástupce obrátit na subjekt podle vlastního výběru v rámci úkolů, pro které byl subjekt oznámen.
9. Oznámený subjekt si může, je-li to řádně odůvodněné, vyžádat jakékoliv informace nebo údaje potřebné pro stanovení nebo zachování ověření shody s ohledem na vybraný postup.
10. Rozhodnutí, která přijmou oznámené subjekty v souladu s přílohami III, IV a V, jsou platná po dobu nejdéle pěti let a mohou být prodloužena na základě žádosti podané v době, na níž se obě strany dohodly ve smlouvě podepsané oběma stranami, a to o další až pětileté období.
11. Záznamy a korespondence týkající se postupů podle odstavců 1 až 4 jsou vedeny v úředním jazyce členského státu, ve kterém jsou postupy prováděny, a/nebo v jiném jazyce schváleném oznámeným subjektem.
12. Odchylně od odstavců 1 až 4 mohou příslušné subjekty na základě řádně odůvodněné žádosti povolit na území dotyčného členského státu uvedení na trh a do provozu individuálních prostředků, pro které nebyly provedeny postupy podle odstavců 1 až 4 a jejichž použití je v zájmu ochrany zdraví.
13. Ustanovení tohoto článku se použije přiměřeně na jakoukoli fyzickou nebo právnickou osobu, která vyrábí prostředky v oblasti působnosti této směrnice a která, aniž je uvedla na trh, je uvádí do provozu a používá je v rámci své profesionální činnosti.
Článek 10 Registrace výrobců a prostředků
1. Každý výrobce, který pod svým vlastním jménem uvádí prostředky na trh, oznámí příslušným orgánům členského státu, ve kterém má místo podnikání,
- adresu místa podnikání,
- informace vztahující se k činidlům, výsledku reakce činidla, kalibračním a kontrolním materiálům s ohledem na běžnou technologickou charakteristiku a/nebo analytům a všechny jejich další podstatné změny, včetně pozastavení uvádění na trh; u dalších prostředků odpovídající indikace,
- v případě prostředků uvedených v příloze II a prostředků pro sebetestování veškeré údaje umožňující identifikaci těchto prostředků, analytické a případně i diagnostické parametry uvedené v oddíle A bodu 3 přílohy I, výsledek hodnocení funkční způsobilosti podle přílohy VIII, certifikáty a všechny jejich další podstatné změny, včetně pozastavení uvádění na trh.
2. U prostředků uvedených v příloze II a prostředků pro sebetestování si mohou členské státy, na jejichž území jsou tyto prostředky uváděny na trh a/nebo uváděny do provozu, vyžádat informace o údajích umožňujících identifikaci těchto prostředků vybavených značením a návody k použití.
Tato opatření nesmí být předběžnou podmínkou pro uvedení prostředků, které jsou ve shodě s touto směrnicí, na trh a do provozu.
3. Nemá-li výrobce uvádějící na trh prostředky pod svým vlastním jménem místo podnikání v dotyčném členském státě, pověří zplnomocněného zástupce.
Zplnomocněný zástupce oznamuje příslušným orgánům členského státu, ve kterém má místo podnikání, všechny údaje uvedené v odstavci 1.
4. Oznámení popsané v odstavci 1 zahrnuje i veškeré nové výrobky.
Kromě toho, pokud je v tomto oznámení oznamovaným "novým výrobkem" prostředek s označením CE, výrobce tuto skutečnost uvede ve svém oznámení.
Pro účely tohoto článku je prostředek "nový", pokud
a) během předcházejících tří let nebyl takový prostředek pro příslušný analyt nebo v souvislosti s jiným parametrem nepřetržitě k dispozici na trhu Společenství;
b) postup využívá analytickou technologii, která během předcházejících tří let nebyla nepřetržitě využívána pro příslušný analyt nebo v souvislosti s jiným parametrem na trhu Společenství.
5. Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření, aby zajistily, že oznámení uvedená v odstavcích 1 a 3 budou okamžitě zanesena do databáze popsané v článku 12.
Prováděcí postupy k tomuto článku, a zejména postupy vztahující se k oznámení a pojmu podstatné změny, jsou přijímány v souladu s postupem uvedeným v článku 7.
6. Přechodně, až do vybudování Evropské databanky dostupné příslušným orgánům členských států a obsahující údaje týkající se všech prostředků dostupných na území Společenství, podává výrobce takovéto oznámení příslušným orgánům každého členského státu, ve kterém je prostředek uváděn na trh.
Článek 11 Postup vigilance
1. V souladu s ustanoveními této směrnice přijmou členské státy nezbytná opatření k zajištění centrální evidence a vyhodnocení veškerých zjištěných informací vztahujících se k níže uvedeným příhodám v souvislosti s prostředky opatřenými označením CE:
a) jakákoliv porucha, selhání nebo zhoršení vlastností a/nebo funkční způsobilosti prostředku nebo jakákoliv nepřesnost v označování nebo v návodech k použití, které přímo nebo nepřímo mohou nebo mohly vést k úmrtí pacienta, uživatele nebo dalších osob nebo k vážnému zhoršení jejich zdravotního stavu,
b) jakýkoliv technický nebo zdravotní důvod, který souvisí s vlastnostmi nebo funkční způsobilostí prostředku a vede z důvodů uvedených v písmenu a) k systematickému stahování prostředků tohoto typu výrobcem z trhu.
2. Pokud členský stát požaduje od lékařů, zdravotníků nebo organizátorů programů externího posuzování jakosti, aby informovali příslušné orgány o příhodách uvedených v odstavci 1, podnikne tento stát nezbytné kroky k tomu, aby zajistil, že výrobce dotyčných prostředků nebo jeho zplnomocněný zástupce bude o takové příhodě informován.
3. Po provedení posouzení členský stát, pokud možno společně s výrobcem, aniž je dotčen článek 8, neprodleně uvědomí Komisi a ostatní členské státy o příhodách podle odstavce 1, pro něž byla přijata nebo jsou zvažována příslušná opatření, včetně možného stažení z trhu.
4. Pokud je v souvislosti s oznámením uvedeným v článku 10 oznamovaný prostředek s označením CE "novým" výrobkem, uvede výrobce tuto skutečnost v oznámení.
Příslušný orgán, kterému bylo podáno oznámení, může kdykoli v průběhu následujících dvou let a ve zdůvodněných případech požadovat od výrobce podání zprávy o zkušenostech s prostředkem získaných po jeho uvedení na trh.
5. Členské státy na požádání informují ostatní členské státy o údajích, které jsou uvedeny v odstavcích 1 až 4. Postupy provádění tohoto článku jsou přijímány v souladu s postupem uvedeným v čl. 7 odst. 2.
Článek 12 Evropská databanka
1. Údaje registrované v souladu s touto směrnicí jsou uchovávány v Evropské databance přístupné příslušným orgánům tak, aby mohly na základě dobré informovanosti plnit úkoly vyplývající z této směrnice.
Databanka obsahuje:
a) údaje vztahující se k registraci výrobců a prostředků podle článku 10;
b) údaje o vydaných, upravených, doplněných, přerušených, stažených nebo zamítnutých certifikátech podle postupu stanoveného v přílohách III až VII;
c) údaje získané v souladu s postupem vigilance definovaným v článku 11.
2. Údaje jsou poskytovány v normalizovaném formátu.
3. Prováděcí postupy k tomuto článku se přijímají v souladu s postupem stanoveným v čl. 7 odst. 2.
Článek 13
Zvláštní opatření pro sledování zdraví Má-li členský stát za to, pokud jde o daný výrobek nebo skupinu výrobků, že by pro zajištění ochrany zdraví a bezpečnosti a/nebo pro zajištění ochrany veřejného zdraví podle článku 36 Smlouvy měla být dostupnost těchto výrobků zakázána, omezena nebo by měla podléhat zvláštním požadavkům, může přijmout jakákoli nezbytná a odůvodněná přechodná opatření.
Poté informuje Komisi a ostatní členské státy a odůvodní své rozhodnutí.
Komise projedná opatření s dotyčnými stranami a s členskými státy, a jsou-li vnitrostátní opatření oprávněná, přijme nezbytná opatření Společenství postupem uvedeným v čl. 7 odst.
Článek 14 Změny přílohy II a derogační doložka
1. Pokud má členský stát za to, že
a) seznam prostředků v příloze II by měl být opraven a rozšířen, nebo
b) shoda prostředku nebo kategorie prostředků by měla být stanovena odchylně od ustanovení článku 9, a to použitím jednoho nebo více postupů vybraných z postupů uvedených v článku 9,
předloží Komisi řádně odůvodněnou žádost o zajištění potřebných opatření.
Opatření se přijímají v souladu s postupem uvedeným v čl. 7 odst.
2. Má-li být přijato opatření v souladu s odst. 1, je třeba brát patřičný ohled na
a) jakékoliv podstatné informace vyplývající z postupů vigilance a z programů externího posuzování jakosti uvedených v článku 11;
b) následující kritéria:
i) zda se lze naprosto spolehnout na výsledek získaný daným prostředkem vzhledem k tomu, že výsledek má přímý vliv na následný lékařský výkon, a
ii) zda by se výkon provedený na základě nesprávného výsledku získaného použitím prostředku nemohl projevit jako nebezpečný pro pacienta, třetí stranu nebo veřejnost, zejména následkem nesprávně pozitivních nebo nesprávně negativních výsledků, a
iii) zda by účast oznámeného subjektu přispěla k zajištění shody prostředku.
3. Komise uvědomí členské státy o přijatých opatřeních a případně zveřejní tato opatření v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 15 Oznámené subjekty
1. Členské státy oznámí Komisi a ostatním členským státům, které subjekty jmenovaly k provádění úkolů souvisejících s postupy podle článku 9 a pro které konkrétní úkoly byly tyto subjekty ustanoveny.
Komise těmto subjektům, dále jen "oznámeným subjektům", přidělí identifikační čísla.
Komise zveřejní seznam oznámených subjektů spolu s identifikačními čísly, která jim přidělila, a s úkoly, pro které byly oznámeny, v Úředním věstníku Evropských společenství.
Komise zajistí aktualizaci tohoto seznamu.
Členské státy nejsou povinny jmenovat oznámený subjekt.
2. Členské státy použijí pro jmenování subjektů kritéria stanovená v příloze IX.
O subjektech, které vyhovují požadavkům vnitrostátních norem, jež přebírají příslušné harmonizované normy, se předpokládá, že splňují příslušná kritéria.
3. Členské státy provádějí nepřetržitý dozor nad oznámenými subjekty, aby zajistily průběžné plnění kritérií stanovených v příloze IX.
Členský stát, který oznámil subjekt, toto pověření odejme nebo omezí, jestliže zjistí, že tento subjekt nadále nesplňuje kritéria podle přílohy IX.
O odejmutí nebo omezení oznámení neprodleně uvědomí ostatní členské státy a Komisi.
4. Oznámený subjekt a výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství stanoví po vzájemné dohodě termíny pro dokončení posuzovacích a ověřovacích úkonů uvedených v přílohách III až VII.
5. Oznámený subjekt uvědomí ostatní oznámené subjekty a příslušné orgány o všech pozastavených nebo odňatých certifikátech a na jejich žádost i o vydaných nebo zamítnutých certifikátech.
Oznámený subjekt také na požádání poskytne veškeré další příslušné informace.
6. Pokud oznámený subjekt zjistí, že příslušné požadavky této směrnice nebyly výrobcem splněny nebo již nadále nejsou plněny, nebo pokud certifikát neměl být vydán, oznámený subjekt, s přihlédnutím k zásadám přiměřenosti, pozastaví nebo odejme vydaný certifikát nebo omezí jeho použití, pokud výrobce nezajistí shodu s těmito požadavky zavedením odpovídajících nápravných opatření.
V případě pozastavení, odnětí nebo jakéhokoliv omezení certifikátu nebo v případech, kdy může být nutný zásah příslušného orgánu, oznámený subjekt o této skutečnosti informuje příslušný orgán.
Členský stát uvědomí ostatní členské státy a Komisi.
7. Oznámený subjekt poskytne členskému státu na požádání veškeré podstatné informace a dokumenty, včetně rozpočtových dokumentů, umožňující ověření shody s požadavky přílohy IX.
Článek 16 Označení CE
1. Prostředky jiné než prostředky pro hodnocení funkční způsobilosti, které splňují základní požadavky podle článku 3, musí být při uvedení na trh opatřeny označením shody CE.
2. Označení shody CE znázorněné v příloze X musí být připojeno viditelně, čitelně a nesmazatelně na prostředku, pokud je to proveditelné a vhodné, a dále v návodu k použití.
Označení shody CE musí být také umístěno na prodejním obalu.
Označení CE musí být doplněno identifikačním číslem oznámeného subjektu odpovědného za zavádění postupů stanovených v přílohách III, IV, VI a VII.
3. Je zakázáno připojovat značky a nápisy, které by mohly uvádět třetí strany v omyl, pokud jde o význam a tvar označení CE.
Každý jiný znak může být připojen na prostředku, obalu nebo návodu doprovázejícím prostředek za předpokladu, že jím není snížena viditelnost ani čitelnost označení CE.
Článek 17 Nesprávně připojené označení CE
1. Aniž je dotčen článek 8:
a) zjistí-li členský stát, že bylo označení CE připojeno nesprávně, je výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce povinen ukončit toto porušování předpisů za podmínek uložených členským státem;
b) pokud neshoda trvá, je členský stát povinen přijmout všechna příslušná opatření k omezení nebo zákazu uvádění daného výrobku na trh nebo zajistit jeho stažení z trhu v souladu s postupem stanoveným v článku 8.
2. Ustanovení odstavce 1 se vztahují rovněž na případy, kdy bylo označení CE připojeno v souladu s postupy této směrnice, ale nevhodně, na výrobky, které nespadají do oblasti působnosti této směrnice.
Článek 18 Rozhodnutí o odmítnutí nebo omezení
1. Každé rozhodnutí přijaté ve shodě s touto směrnicí
a) o odmítnutí nebo omezení uvádění prostředku na trh nebo jeho zpřístupnění nebo uvádění do provozu, nebo
b) o stažení prostředků z trhu,
musí uvádět přesné důvody, na kterých se zakládá.
Toto rozhodnutí se neprodleně oznámí straně, které se týká, spolu s informací o opravných prostředcích dostupných podle platných právních předpisů daného členského státu a o lhůtách, kterým tyto opravné prostředky podléhají.
2. V případě rozhodnutí podle odstavce 1 musí mít výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce příležitost poskytnout své stanovisko v předstihu, pokud ovšem takovéto projednání není z důvodu naléhavosti opatření, zaváděných zejména s ohledem na oprávněné požadavky ochrany veřejného zdraví, nemožné.
Článek 19 Důvěrnost
Aniž jsou dotčeny vnitrostátní právní předpisy a praxe zachovávání lékařského tajemství, členské státy zajistí, aby všechny zúčastněné strany při používání této směrnice zachovávaly důvěrnost s ohledem na informace získané při provádění svých úkolů.
Tímto nejsou ovlivněny povinnosti členských států a oznámených subjektů ohledně vzájemného informování a šíření výstrah, ani povinnosti dotčených osob poskytovat informace podle trestního práva.
Článek 20
Spolupráce mezi členskými státy Členské státy přijmou příslušná opatření k zajištění toho, aby příslušné orgány pověřené prováděním této směrnice vzájemně spolupracovaly a navzájem si předávaly informace potřebné k zajištění postupů v souladu s touto směrnicí.
Článek 21 Změny směrnic
1. Ve směrnici 98/37/ES se v čl. 1 odst. 3 druhá odrážka "strojní zařízení určené k použití ve zdravotnictví při přímém styku s pacientem" nahrazuje tímto: "— zdravotnické prostředky,"
. 2. Směrnice 93/42/ES se mění takto:
a) V čl. 1 odst. 2:
- bod c) se nahrazuje tímto:
- "c) "diagnostickým zdravotnickým prostředkem in vitro", se rozumí zdravotnický prostředek, který je činidlem, výsledkem reakce činidla, kalibrátorem, kontrolním materiálem, soupravou, nástrojem, přístrojem, zařízením nebo systémem, používaným samostatně nebo v kombinaci, který je výrobcem určen pro vyšetření vzorků in vitro, včetně darované krve a tkání získaných z lidského těla, výhradně nebo převážně za účelemzískání informací
- o fyziologickém nebo patologickém stavu, nebo
- o vrozené anomálii, nebo
- pro stanovení bezpečnosti a kompatibility s možnými příjemci, nebo
- pro monitorování léčebných opatření.
Nádoby na vzorky jsou považovány za diagnostické zdravotnické prostředky in vitro.
"Nádobami na vzorky", se rozumí prostředky, ať již podtlakového nebo jiného typu, určené výrobcem výhradně pro primární uskladnění a uchování vzorků z lidského těla pro účely diagnostického vyšetření in vitro.
Výrobky pro obecné laboratorní použití nejsou diagnostickými zdravotnickými prostředky in vitro, pokud nejsou s ohledem na své vlastnosti určeny výrobcem výhradně pro použití při diagnostickém vyšetření in vitro;",
- bod i) se nahrazuje tímto:
"uvedením do provozu" se rozumí fáze, ve které je prostředek poskytnut konečnému uživateli jako prostředek, který je poprvé připraven k použití pro stanovený účel na trhu Společenství."
, - vkládá se nový bod, který zní:
"zplnomocněným zástupcem" se rozumí jakákoli fyzická nebo právnická osoba se sídlem ve Společenství, která je výslovně pověřena výrobcem k jednání za výrobce a může být v jeho zastoupení kontaktována úřady a orgány ve Společenství s ohledem na jeho povinnosti podle této směrnice."
b) Článek 2 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
Uvádění na trh a do provozu
Členské státy podniknou veškeré nezbytné kroky, aby zajistily, že prostředky mohou být uváděny na trh a do provozu pouze, odpovídají-li požadavkům této směrnice, jsou-li správně instalovány, udržovány a používány v souladu se svým určeným účelem."
c) V čl. 14 odst. 1 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"U všech prostředků třídy IIb a III si mohou členské státy vyžádat, aby byly informovány o všech údajích umožňujících identifikaci těchto prostředků společně se značením a návody k použití, jsou-li tyto prostředky uváděny do provozu na jejich území."
d) Vkládají se nové články, které znějí:
"Článek 14a
Evropská databanka
1. Údaje registrované v souladu s touto směrnicí jsou uchovávány v Evropské databance přístupné příslušným orgánům tak, aby mohly na základě dobré informovanosti plnit úkoly vyplývající z této směrnice.
Databanka obsahuje:
a) údaje vztahující se k registraci výrobců a prostředků podle článku 14;
b) údaje o vydaných, upravených, doplněných, pozastavených, odňatých nebo zamítnutých certifikátech podle postupu stanoveného v přílohách II až VII;
c) údaje získané v souladu s postupem vigilance definovaným v článku 11.
2. Údaje jsou poskytovány v normalizovaném formátu.
3. Prováděcí postupy k tomuto článku se přijímají v souladu s postupem stanoveným v čl. 7 odst. 2.
Článek 14b
Zvláštní opatření pro sledování zdraví
Má-li členský stát za to, pokud jde o daný výrobek nebo skupinu výrobků, že by pro zajištění ochrany zdraví a bezpečnosti a/nebo pro zajištění ochrany veřejného zdraví podle článku 36 Smlouvy měla být dostupnost těchto výrobků zakázána, omezena, nebo by měla podléhat zvláštním požadavkům, může přijmout jakákoli nezbytná a oprávněná přechodná opatření.
Poté uvědomí Komisi a ostatní členské státy a zdůvodní své rozhodnutí.
Komise pokud možno konzultuje opatření s dotyčnými stranami a s členskými státy a, jsou-li vnitrostátní opatření oprávněná, přijme potřebná opatření Společenství v souladu s postupem uvedeným v čl. 7 odst.
e) V článku 16 se doplňují nové odstavce 5, 6 a 7, které znějí:
"5. Oznámený subjekt uvědomí ostatní oznámené subjekty a příslušné orgány o všech pozastavených nebo odňatých certifikátech a na jejich žádost i o vydaných nebo zamítnutých certifikátech.
Oznámený subjekt také na požádání poskytne veškeré další příslušné informace.
6. Pokud oznámený subjekt zjistí, že příslušné požadavky této směrnice nebyly výrobcem splněny nebo již nadále nejsou plněny, nebo pokud certifikát neměl být vydán, oznámený subjekt, s přihlédnutím k zásadám přiměřenosti, pozastaví nebo odejme vydaný certifikát nebo omezí jeho použití, pokud výrobce nezajistí shodu s těmito požadavky zavedením odpovídajících nápravných opatření.
V případě pozastavení, odnětí nebo jakéhokoliv omezení certifikátu nebo v případech, kdy může být nutný zásah příslušného orgánu, oznámený subjekt o této skutečnosti informuje příslušný orgán.
Členský stát uvědomí ostatní členské státy a Komisi.
7. Oznámený subjekt poskytne členskému státu na požádání veškeré podstatné informace a dokumenty, včetně rozpočtových dokumentů, umožňující ověření shody s požadavky přílohy IX."
f) V článku 18 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"Tato ustanovení se vztahují rovněž na případy, kdy bylo označení CE připojeno v souladu s postupy této směrnice, ale nevhodně, na výrobky, které nespadají do oblasti působnosti této směrnice."
g) V čl. 22 odst. 4 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"4. Členské státy povolí
- uvádět na trh prostředky, které jsou ve shodě se zákonnými předpisy platnými na jejich území k 31. prosinci 1994 po dobu pěti let od přijetí této směrnice, a
- uvádět výše zmíněné prostředky do provozu nejpozději do 30. června 2001."
h) Bod 6.2 přílohy II, bod 7.1 přílohy III, bod 5.2 přílohy V a bod 5.2 přílohy VI se zrušují.
i) V příloze XI bodu 3 se po druhé větě vkládá nová věta, která zní:"Předpokladem je, že organizace bude mít k dispozici dostatečné vědecké personální zázemí s dostatečnými zkušenostmi a znalostmi potřebnými k posouzení zdravotnické funkční způsobilosti a účinnosti těch prostředků, pro které byla oznámena, s ohledem na požadavky této směrnice, a zejména na požadavky přílohy I."
Článek 22 Prováděcí a přechodná ustanovení
1. Členské státy nejpozději do 7. prosince 1999 přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Členské státy použijí tyto předpisy ode dne 7. června 2000.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
3. Výbor uvedený v článku 7 může zahájit svou činnost dnem, kdy tato směrnice vstupuje v platnost.
Členské státy mohou přijmout opatření uvedená v článku 15 dnem vstupu této směrnice v platnost.
4. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zajistily, že oznámené subjekty odpovědné podle článku 9 za posuzování shody vezmou v úvahu příslušné informace týkající se vlastností a funkční způsobilosti takových prostředků, a to zejména výsledky příslušných zkoušek a ověřování provedených ještě podle dřívějších vnitrostátních právních a správních předpisů vztahujících se na takové prostředky.
5. Po dobu pěti let po vstupu této směrnice v platnost členské státy povolí uvádění na trh prostředků, které jsou ve shodě s pravidly platnými na jejich území k datu, kdy tato směrnice vstupuje v platnost.
Po dobu dalších dvou let se uvedené prostředky mohou uvádět do provozu.
Článek 23
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropského společenství.
Článek 24
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 12. října 1998, kterou se doplňuje systém daně z přidané hodnoty a mění směrnice 77/388/EHS – Zvláštní režim pro investiční zlato
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 99 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že podle šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně [4], jsou plnění týkající se zlata v zásadě zdanitelná, ale že na základě přechodné odchylky podle čl. 28 odst.
3 ve spojení s bodem 26 přílohy F zmíněné směrnice mohou členské státy i nadále osvobozovat plnění týkající se zlata kromě zlata pro průmyslové účely; že používání této přechodné odchylky některými státy vede k určitým narušením hospodářské soutěže;
vzhledem k tomu, že zlato neslouží jen jako vstup pro výrobu, ale pořizuje se rovněž pro investiční účely; že použití běžného daňového režimu představuje zásadní překážku jeho použití k finančnímu investování a ospravedlňuje proto použití zvláštního daňového režimu na investiční zlato; že tento režim by měl rovněž posílit mezinárodní konkurenceschopnost trhu zlatem uvnitř Společenství;
vzhledem k tomu, že dodání investičního zlata jsou svou povahou obdobná jiným finančním investicím, které jsou často osvobozeny od daně na základě stávajících ustanovení šesté směrnice, a že osvobození od daně se proto jeví nejvhodnějším daňovým zacházením pro dodání investičního zlata;
vzhledem k tomu, že investiční zlato by mělo být vymezeno výlučně jako zlato vysoké ryzosti v podobách a o hmotnostech, s kterými je obchodováno na trzích zlata a v podobě zlatých mincí, jejichž hodnota odráží především cenu zlata, které obsahují; že v případě zlatých mincí by měl být z důvodu přehlednosti sestavován roční seznam mincí, na které se vztahuje režim, který bude zaveden, čímž se poskytne záruka pro provozovatele obchodů s těmito mincemi; že právní jistota obchodníků vyžaduje, aby se u mincí uvedených na tomto seznamu mělo za to, že splňují kritéria odchylky stanovené touto směrnicí po celý rok, pro který je seznam platný; že tento seznam nebude předjímat případné osvobození jiných mincí včetně mincí nově ražených, které nejsou uvedeny na seznamu, ale které splňují kritéria stanovená touto směrnicí;
vzhledem k tomu, že osvobození od daně v zásadě neumožňuje odpočet daně odvedené na vstupu, ačkoli při předchozích plněních mohla být uplatněna daň z hodnoty zlata, a proto by měl být povolen odpočet této daně na vstupu, aby byly zajištěny výhody zvláštního režimu a aby bylo zamezeno narušením hospodářské soutěže týkajícím se dováženého investičního zlata;
vzhledem k tomu, že možnost použití zlata k účelům průmyslovým i investičním vyžaduje, aby se obchodníci mohli rozhodnout pro běžný režim daně, pokud jejich činnost sestává z výroby investičního zlata nebo z přeměny zlata jakéhokoliv původu na investiční zlato anebo z prodeje investičního zlata ve velkém, jestliže dodávají v rámci své obvyklé činnosti zlato k průmyslovým účelům;
vzhledem k tomu, že dvojité použití zboží může vytvořit nové možnosti pro daňové úniky a vyhýbání se daňovým povinnostem, které vyžadují od členských států, aby přijaly účinná kontrolní opatření; že je proto žádoucí stanovit společná pravidla pro minimální povinnosti obchodníků při vedení účetnictví a dokumentace, přičemž však existují-li se tyto údaje již na základě jiných předpisů Společenství, může mít členský stát za to, že tyto požadavky jsou splněny;
vzhledem k tomu, že zkušenost ukázala, že mechanismus přenesení daňové povinnosti může při většině dodání zlata, jehož ryzost je vyšší než určitého stupně, přispět k zamezení daňových úniků a ke snížení finančních nákladů souvisejících s plněním; že je proto správné oprávnit členské státy k uplatňování tohoto mechanismu; že článek 23 šesté směrnice obdobně pro dovoz zlata stanoví, že daň nemusí být odvedena v okamžiku dovozu za podmínky, že bude uvedena v daňovém přiznání, které má být podáno podle čl.
22 odst. 4 zmíněné směrnice;
vzhledem k tomu, že daňové zacházení s plněními uskutečněnými na vázaném trhu zlatem některého členského státu může být dále zjednodušeno s ohledem na jejich velký počet a rychlost; že členské státy jsou oprávněny nepoužívat zvláštní režim, odložit vybírání daně a osvobodit od některých požadavků na účetnictví;
vzhledem k tomu, že nový daňový režim nahradí stávající ustanovení čl. 12 odst. 3 písm. e) a bodu 26 přílohy F šesté směrnice; že tato ustanovení by proto měla být zrušena,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
"Článek 26b
Zvláštní režim pro investiční zlato
A. Definice
Pro účely této směrnice a aniž jsou dotčeny ostatní předpisy Společenství se "investičním zlatem" rozumí:
i) zlato v podobě prutů nebo destiček o hmotnosti připouštěné na trhy zlatem a ryzosti nejméně 995 tisícin, bez ohledu na to, zda je zastoupeno cennými papíry nebo nikoli.
Členské státy mohou z režimu vyjmout malé zlaté pruty nebo destičky o hmotnosti nejvýše 1 g;
ii) zlaté mince, které:
- mají ryzost nejméně 900 tisícin,
- byly vyraženy po roce 1800,
- jsou nebo byly v zemi svého původu zákonným platidlem a
- jsou obvykle prodávány za cenu, která nepřevyšuje volnou tržní hodnotu jejich zlatého obsahu o více než 80 %.
Pro účely této směrnice se má za to, že tyto mince nejsou prodávány z numismatického zájmu.
Každý členský stát sdělí Komisi před 1. červencem každého roku počínaje rokem 1999, s kterými mincemi vyhovujícími těmto kritériím je v tomto státě obchodováno.
Před 1. prosincem každého roku zveřejní Komise úplný seznam těchto mincí v řadě C Úředního věstníku Evropských společenství.
U mincí uvedených ve zveřejněném seznamu se má za to, že splňují kritéria po celý rok, pro který je seznam zveřejněn.
B. Zvláštní úprava pro plnění týkající se investičního zlata
C. Volba zdanění
D. Právo na odpočet daně
1. Osoby povinné k dani jsou oprávněny odpočíst od daně:
a) splatnou nebo odvedenou daň z investičního zlata, které jim bylo dodáno osobou, jež využila možnosti uvedené v části C, nebo které jim bylo dodáno postupem podle části G;
b) splatnou nebo odvedenou daň z dodání, pořízení uvnitř Společenství nebo dovozu jiného než investičního zlata, které je následně jimi nebo jejich jménem přeměněno na investiční zlato;
c) splatnou nebo odvedenou daň ze služeb jim poskytnutých, které sestávaly ze změny podoby, hmotnosti nebo ryzosti zlata včetně investičního zlata,
jestliže je následující dodání tohoto zlata osvobozeno od daně podle tohoto článku.
2. Osoby povinné k dani, které vyrábějí investiční zlato nebo přeměňují zlato jakéhokoliv původu na investiční zlato, jsou oprávněny odpočíst svou splatnou nebo odvedenou daň z dodání, pořízení uvnitř Společenství nebo dovozu zboží nebo služeb spojených s výrobou nebo přeměnou tohoto zlata, jako by následující dodání tohoto zlata osvobozené od daně podle tohoto článku podléhalo dani.
E. Zvláštní povinnosti obchodníků investičním zlatem
F. Postup přenesení daňové povinnosti
G. Postup pro plnění na vázaném trhu zlatem
1. Členský stát může za předpokladu provedení konzultace uvedené v článku 29 nepoužít osvobození od daně stanovené tímto zvláštním režimem pro investiční zlato na zvláštní plnění jiná než dodání uvnitř Společenství nebo vývozy týkající se investičního zlata, které se uskutečnily v tomto členském státě:
a) mezi osobami povinnými k dani, které jsou účastníky vázaného trhu zlatem v dotyčném členském státě, a
b) uskutečnily se mezi účastníkem vázaného trhu zlatem v dotyčném členském státě a jinou osobou povinnou k dani, která není účastníkem tohoto trhu.
Za těchto okolností jsou uvedená plnění zdanitelná a použijí se na ně následující ustanovení.
2. a) U plnění uvedených v bodu 1 písm. a) za účelem zjednodušení mohou členské státy oprávnit k odložení vybírání daně a osvobodit od některých požadavků na účetnictví v oblasti daně z přidané hodnoty.
b) U plnění uvedených v bodu 1 písm. b) lze použít postup přenesení daňové povinnosti podle části F. Není-li osoba, která není účastníkem trhu zlatem, vyjma těchto plnění v dotyčném členském státě povinna registrovat se pro daň z přidané hodnoty, splní její daňové povinnosti účastník jejím jménem v souladu s předpisy zmíněného členského státu."
Článek 2
Písmeno e) v čl. 12 odst. 3 a bod 26 v příloze F směrnice 77/388/EHS se zrušují.
Článek 3
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. ledna 2000.
Uvědomí o nich Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 26. října 1998, kterou se mění směrnice 90/219/EHS o uzavřeném nakládání s geneticky modifikovanými mikroorganismy
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 130s odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným článkem 189c Smlouvy [3],
(1) vzhledem k tomu, že podle Smlouvy by činnost Společenství týkající se životního prostředí měla být založena na zásadě preventivních činností, jejichž cílem je zachovat, chránit a zlepšovat životní prostředí a chránit lidské zdraví;
(2) vzhledem k tomu, že uzavřené nakládání s geneticky modifikovanými mikroorganismy (GMM) by mělo být klasifikováno ve vztahu k rizikům, která představují pro lidské zdraví a životní prostředí; že taková klasifikace má být v souladu s mezinárodní praxí a má být založena na posouzení rizik;
(3) vzhledem k tomu, že pro zajištění vysoké úrovně ochrany musí uzavření a další ochranná opatření použitá při uzavřeném nakládání odpovídat třídě uzavřeného nakládání; že v případě nejistoty má být použito uzavření a další ochranná opatření pro vyšší třídu, dokud patřičné údaje neprokážou oprávněnost méně přísných opatření;
(4) vzhledem k tomu, že by měla být přijata a používána příslušná opatření pro dohled nad zneškodňováním materiálů z uzavřeného nakládání s GMM;
(5) vzhledem k tomu, že GMM, které jsou zneškodňovány, aniž byla zajištěna opatření pro specifické uzavření a opatření omezující jejich styk s obyvatelstvem a životním prostředím, nespadají do oblasti působnosti této směrnice; že se na ně mohou vztahovat jiné právní předpisy Společenství, jako např. směrnice Rady 90/220/EHS ze dne 23. dubna 1990 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí [4];
(6) vzhledem k tomu, že výjimky na základě této směrnice nezakládají výjimky podle jakýchkoli jiných platných právních předpisů Společenství, jako např. směrnice 90/220/EHS;
(7) vzhledem k tomu, že pro všechny činnosti týkající se GMM mají platit zásady správné mikrobiologické praxe, bezpečnosti a hygieny práce v souladu s příslušnými právními předpisy Společenství;
(8) vzhledem k tomu, že uzavření a další ochranná opatření platná pro uzavřené nakládání by měla být pravidelně kontrolována;
(9) vzhledem k tomu, že osoby zaměstnané v provozech uzavřeného nakládání mají být v souladu s požadavky příslušných právních předpisů Společenství konzultovány, zejména podle směrnice Rady 90/679/EHS ze dne 26. listopadu 1990 o ochraně pracovníků před riziky spojenými s expozicí biologických činitelů při práci (sedmá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS) [5];
(10) vzhledem k tomu, že ve směrnici 90/219/EHS [6] byly shledány nedostatky; že správní postupy a požadavky na oznámení by měly být vázány na rizika uzavřeného nakládání;
(11) vzhledem k tomu, že směrnice 90/219/EHS neumožňovala dostatečné přizpůsobení technickému pokroku; že je nutno technické části této směrnice technickému pokroku přizpůsobit;
(12) vzhledem k tomu, že pro provádění směrnice 90/219/EHS by bylo výhodné připojit seznam GMM, které jsou bezpečné pro lidské zdraví a životní prostředí; že tyto GMM by měly splňovat určitá kritéria, aby bylo možné stanovit jejich bezpečnost;
(13) vzhledem k rychlosti rozvoje biotechnologie, vzhledem k povaze kritérií, která je nutno stanovit, a vzhledem k omezenému rozsahu seznamu je namístě, aby Rada tato kritéria stanovila a přezkoumala;
(14) vzhledem k tomu, že nyní je již k dispozici značné množství poznatků a zkušeností s riziky spojenými s uzavřeným nakládáním s GMM;
(15) vzhledem k tomu, že směrnice 90/219/EHS by tudíž měla být odpovídajícím způsobem pozměněna,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 90/219/EHS se mění takto:
1. Články 2 až 16 se nahrazují tímto:
"Článek 2
"mikroorganismem" rozumí jakákoli mikrobiologická entita, buněčná nebo nebuněčná, schopná rozmnožování nebo přenosu genetického materiálu, včetně virů, viroidů, živočišných a rostlinných buněk v kultuře;
"geneticky modifikovaným mikroorganismem (GMM)" i) ke genetické modifikaci dochází přinejmenším pomocí technik uvedených v příloze I části A;
ii) techniky uvedené v příloze I části B nejsou považovány za techniky vedoucí ke genetickým modifikacím;
"uzavřeným nakládáním" rozumí každá činnost, při které jsou mikroorganismy geneticky modifikovány nebo při níž jsou GMM pěstovány, uchovávány, dopravovány, ničeny, zneškodňovány nebo jakýmkoli jiným způsobem používány a pro kterou jsou používána specifická opatření pro uzavření, aby byl omezen styk těchto GMM s obyvatelstvem a životním prostředím a zajištěna vysoká úroveň jejich ochrany;
"nehodou" rozumí jakákoli událost, při níž v průběhu uzavřeného nakládání dojde k významnému a neúmyslnému uvolnění GMM, které může představovat bezprostřední nebo pozdější ohrožení lidského zdraví nebo životního prostředí;
"uživatelem" rozumí jakákoli fyzická nebo právnická osoba, která je zodpovědná za uzavřené nakládání s GMM;
"oznámením" rozumí předložení požadovaných informací příslušným orgánům členského státu.
Článek 3
Aniž je dotčen čl. 5 odst. 1, tato směrnice se nevztahuje:
- na genetické modifikace získané použitím technik/metod uvedených v příloze II části A nebo
- na uzavřené nakládání týkající se pouze typů GMM, které splňují kritéria uvedená v příloze II části B, čímž je potvrzena jejich bezpečnost pro lidské zdraví a životní prostředí.
Seznam těchto typů GMM je uveden v příloze II části C.
Článek 4
Ustanovení čl. 5 odst. 3, čl. 5 odst. 6 a články 6 až 12 se nevztahují na dopravu GMM po silnici, železnici, vnitrozemských vodních cestách, po moři ani letecky.
Tato směrnice se nevztahuje na uchovávání, pěstování, dopravu, ničení, zneškodňování nebo používání GMM, které byly uvedeny na trh v souladu se směrnicí Rady 90/220/EHS ze dne 23. dubna 1990 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí [7] nebo podle jiných právních předpisů Společenství, které stanoví specifické postupy posouzení rizika pro životní prostředí podobné postupu posouzení, který stanovená uvedená směrnice, za předpokladu, že uzavřené nakládání je v souladu s podmínkami souhlasu s uvedením na trh, pokud takové podmínky existují.
Článek 5
1. Členské státy zajistí, aby byla přijata veškerá vhodná opatření pro předcházení nepříznivým účinkům na lidské zdraví a životní prostředí, které by mohly vznikat v důsledku uzavřeného nakládání s GMM.
2. Za tímto účelem uživatel vypracuje posouzení uzavřeného nakládání z hlediska možných rizik pro lidské zdraví a životní prostředí, která tato uzavřená nakládání mohou přivodit, a využije k tomu minimálně prvky posouzení uvedené v příloze III částech A a B.
3. Výsledkem posouzení uvedeného v odstavci 2 bude konečná klasifikace uzavřených nakládání do čtyř tříd za použití postupu uvedeného v příloze III, jehož výsledkem bude přiřazení úrovní uzavření v souladu s článkem 6:
Třída 1 : činnosti bez rizika nebo se zanedbatelným rizikem, tj. činnosti, při nichž k ochraně lidského zdraví a životního prostředí stačí úroveň uzavření 1.
Třída 4 : činnosti s vysokým rizikem, tj. činnosti, při nichž je k ochraně lidského zdraví a životního prostředí nutná úroveň uzavření 4. 4. Jestliže existují pochybnosti o tom, která třída je pro navrhované uzavřené nakládání vhodná, musí být použita přísnější ochranná opatření, dokud nebudou ve shodě s příslušným orgánem k dispozici dostatečné informace, které použití méně přísných opatření dostatečně odůvodní.
5. Posouzení uvedené v odstavci 2 musí brát zvláštní zřetel na zneškodňování odpadu a odpadních tekutin.
Kde to je vhodné, budou uplatněna nezbytná bezpečnostní opatření k ochraně lidského zdraví a životního prostředí.
6. Záznam posouzení podle odstavce 2 bude uložen u uživatele a ve vhodné formě zpřístupněn příslušnému orgánu jako součást oznámení podle článků 7, 9 a 10 nebo na vyžádání.
Článek 6
1. S výjimkou případů, kdy odstavec 2 přílohy IV připouští použití jiných metod, uplatní uživatel obecné zásady a vhodné uzavření a další ochranná opatření stanovená v příloze IV, které odpovídají třídě uzavřeného nakládání tak, aby pracoviště a životní prostředí byla GMM vystavena na nejnižší prakticky dosažitelné úrovni a aby byl zajištěn vysoký stupeň bezpečnosti.
2. Posouzení uvedené v čl. 5 odst. 2 a uzavření a ostatní ochranná opatření jsou přezkoumávána pravidelně a v následujících případech také neprodleně:
a) opatření na uzavření nejsou nadále přiměřená nebo třída, do níž bylo uzavřené nakládání zařazeno, již neodpovídá skutečnosti nebo
b) existuje důvodné podezření, že toto posouzení již není vzhledem k novým vědeckým nebo technickým poznatkům správné.
Článek 7
Jestliže se má v nějakém zařízení poprvé přistoupit k uzavřenému nakládání, je uživatel před zahájením takovéhoto nakládání povinen předložit příslušným orgánům oznámení obsahující přinejmenším informace uvedené v příloze V části A.
Článek 8
Po předložení oznámení podle článku 7 může následovat uzavřené nakládání třídy 1 bez dalšího oznámení. Uživatelé GMM ve třídě 1 uzavřeného nakládání jsou povinni vést a uchovat záznam všech posouzení uvedených v čl.
5 odst. 6 a na požádání tento záznam zpřístupnit příslušnému orgánu.
Článek 9
1. Pro první a další uzavřené nakládání třídy 2, které bude prováděno v zařízeních oznámených podle článku 7, musí být předloženo oznámení obsahující informace uvedené v příloze V části B.
2. Jestliže zařízení byla předmětem předchozího oznámení o provádění uzavřeného nakládání třídy 2 nebo vyšší a všechny požadavky pro příslušný souhlas byly splněny, může být uzavřené nakládání třídy 2 zahájeno ihned po tomto novém oznámení. Žadatel může však požádat příslušný orgán o rozhodnutí o formálním povolení. Toto rozhodnutí musí být vydáno do 45 dnů od předložení oznámení.
3. Jestliže zařízení nebyla předmětem předchozího oznámení o provádění uzavřeného nakládání třídy 2 nebo vyšší, může být uzavřené nakládání třídy 2, pokud se příslušný orgán nevyjádří v opačném smyslu, zahájeno po uplynutí 45 dnů od předložení oznámení podle odstavce 1 nebo se souhlasem příslušného orgánu i dříve.
Článek 10
1. Pro první a další uzavřená nakládání třídy 3 nebo 4, která mají být prováděna v zařízeních oznámených v souladu s článkem 7, musí být předloženo oznámení obsahující informace uvedené v příloze V části C.
2. Uzavřené nakládání třídy 3 a vyšší nelze provádět bez předchozího souhlasu příslušného orgánu, který své rozhodnutí sdělí písemně:
a) nejpozději do 45 dnů po předložení nového oznámení v případě zařízení, která již byla předmětem předchozího oznámení o uzavřeném nakládání třídy 3 nebo vyšší a u nichž již byly splněny všechny požadavky pro příslušný souhlas pro stejnou nebo vyšší třídu uzavřeného nakládání, jako je ta, v níž se má dotyčné nakládání provádět;
b) v ostatních případech nejpozději do 90 dnů po předložení oznámení.
Článek 11
1. Členské státy určí příslušný orgán nebo orgány, které provedou opatření, jež přijmou v souvislosti s použitím této směrnice, a které rovněž přijmou oznámení podle článků 7, 9 a 10 a potvrdí jejich přijetí.
2. Příslušné orgány ověří shodu oznámení s požadavky této směrnice, přesnost a úplnost poskytnutých údajů, správnost posouzení podle čl. 5 odst. 2 a třídu uzavřeného nakládání a popřípadě i vhodnost uzavření a dalších ochranných opatření, opatření pro nakládání s odpady a opatření pro případ nehody.
3. Pokud je to nezbytné, příslušný orgán může:
a) požádat uživatele o poskytnutí dalších informací nebo o úpravu podmínek navrhovaného uzavřeného nakládání nebo o úpravu třídy, do níž je toto uzavřené nakládání zařazeno.
V tomto případě může příslušný orgán požadovat, aby uzavřené nakládání, je-li zatím pouze v návrhu, nebylo zahájeno nebo, jestliže již probíhá, aby bylo pozastaveno nebo ukončeno, dokud příslušný orgán neudělí souhlas na základě dalších získaných informací nebo upravených podmínek tohoto uzavřeného nakládání;
b) omezit dobu, na kterou má být uzavřené nakládání povoleno, nebo je podřídit určitým specifickým podmínkám.
4. Pro účely vypočtení lhůt uvedených v článcích 9 a 10 nesmějí být zahrnuta období, během nichž příslušný orgán:
- čeká na další údaje, které si mohl vyžádat od oznamovatele v souladu s odstavcem 3 písm. a), nebo
- provádí průzkum veřejného mínění nebo konzultace podle článku 13.
Článek 12
Jestliže se uživatel seznámí s novými příslušnými skutečnostmi nebo pokud upraví uzavřené nakládání způsobem, který by mohl mít významné důsledky pro rizika spojená s tímto nakládáním, uvědomí o tom co nejdříve příslušný orgán a upraví oznámení podle článků 7, 9 a 10.
Jestliže příslušný orgán následně získá informace, které by mohly mít významné důsledky pro rizika spojená s uzavřeným nakládáním, může uživatele požádat o úpravu podmínek nebo může uzavřené nakládání pozastavit či ukončit.
Článek 13
Považuje-li to členský stát za vhodné, může v otázkách hledisek navrhovaného uzavřeného nakládání konzultovat veřejnost, aniž je dotčen článek 19.
Článek 14
Příslušné orgány zajistí, aby před zahájením uzavřeného nakládání:
a) byl vypracován havarijní plán pro uzavřené nakládání v případech, kdy selhání uzavíracích opatření může vést k vážnému nebezpečí, ať již bezprostřednímu nebo následnému, pro osoby vně objektů nebo pro životní prostředí, s výjimkou případů, kdy byl takový havarijní plán podle jiných právních předpisů Společenství již vypracován;
b) byly institucím a orgánům, které mohou být nehodou postiženy, poskytnuty informace o těchto havarijních plánech, včetně příslušných bezpečnostních opatření, která mají být použita, a to vhodným způsobem a aniž by si je musely tyto orgány vyžádat.
Tyto informace jsou ve vhodných intervalech aktualizovány.
Jsou rovněž veřejně přístupné.
Dotyčné členské státy zpřístupní současně dalším dotyčným státům tytéž informace, které poskytují vlastním státním příslušníkům a které poslouží jako základ pro nezbytné konzultace v rámci dvoustranných vztahů.
Článek 15
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření k tomu, aby uživatel v případě nehody musel v souladu s článkem 11 příslušnému orgánu neprodleně poskytnout informace:
- o okolnostech nehody,
- údaje o druhu a množství příslušných GMM,
- všechny informace nezbytné k posouzení účinků nehody na zdraví obyvatel a životní prostředí,
- o přijatých havarijních opatřeních.
2. V případech, kdy se předávají informace podle odstavce 1, se od členských států vyžaduje, aby:
- zajistily, že budou přijata nezbytná opatření a že bude bezprostředně varován každý členský stát, který by mohl být nehodou zasažen;
- shromáždily, pokud je to možné, informace nezbytné k úplné analýze nehody a podaly, a pokud je to vhodné, vypracovaly doporučení pro předcházení podobným nehodám v budoucnosti, případně pro omezení jejich účinků.
Článek 16
1. Od členských států se vyžaduje, aby:
a) s členskými státy, které by mohly být postiženy případnou nehodou, konzultovaly navrhované provádění havarijních plánů;
b) co nejdříve uvědomily Komisi o jakékoli nehodě v rozsahu působnosti této směrnice a poskytly podrobnosti o okolnostech nehody, druhu a množství GMM, kterých se nehoda týkala, o přijatých následných opatřeních a jejich účinnosti, dále poskytly analýzu nehody, včetně doporučení k omezení a předcházení podobným nehodám v budoucnosti.
2. Komise po konzultaci s členskými státy stanoví postup pro výměnu informací podle odstavce 1.
Komise rovněž zřídí a povede soupis nehod v oblasti působnosti této směrnice, který bude k dispozici členským státům a bude obsahovat též analýzy příčin nehod, získané zkušenosti a opatření přijatá k předcházení podobným nehodám v budoucnosti."
2. Články 18, 19 a 20 se nahrazují tímto:
"Článek 18
1. Členské státy zašlou Komisi koncem každého roku souhrnnou zprávu o uzavřených nakládáních tříd 3 a 4 oznámených v průběhu roku podle článku 10, včetně popisu, účelu a rizik těchto uzavřených nakládání.
2. Každé tři roky, poprvé dne 5. června 2003, zašlou členské státy Komisi souhrnnou zprávu o svých zkušenostech s touto směrnicí.
3. Každé tři roky, poprvé dne 5. června 2004, zveřejní Komise souhrn založený na zprávách podle odstavce 2.
4. Komise může zveřejnit obecné statistické údaje o provádění této směrnice a o souvisejících záležitostech, pokud tyto informace neobsahují žádné údaje, které by mohly poškodit postavení uživatele v hospodářské soutěži.
Článek 19
1. V případech, kdy zveřejnění informací může mít nepříznivý vliv na jeden nebo více bodů uvedených v čl. 3 odst. 2 směrnice Rady 90/313/EHS ze dne 7. června 1990 o svobodě přístupu k informacím o životním prostředí [8], může oznamovatel v oznámeních předkládaných podle této směrnice označit informace, které mají být považovány za důvěrné. V takových případech musí podat ověřitelné zdůvodnění.
2. Příslušný orgán po konzultaci s oznamovatelem rozhodne, které informace budou považovány za důvěrné, a o svém rozhodnutí oznamovatele uvědomí.
3. Za důvěrné nesmějí být v žádném případě pokládány následující údaje, pokud jsou předloženy podle článků 7, 9 a 10:
- obecná charakteristika GMM, jméno a adresa oznamovatele a místo nakládání,
- třída uzavřeného nakládání a opatření pro uzavření,
- zhodnocení předvídatelných účinků, zejména všech škodlivých účinků na lidské zdraví a životní prostředí.
4. Komise a příslušné orgány nevyzradí třetím stranám žádnou informaci, o jejíž důvěrnosti bylo podle odstavce 2 rozhodnuto a která byla oznámena nebo jinak poskytnuta podle této směrnice, a budou chránit práva duševního vlastnictví týkající se obdržených údajů.
5. Jestliže oznamovatel z jakýchkoli důvodů oznámení stáhne, musí příslušný orgán respektovat důvěrnost poskytnutých informací.
Článek 20
O změnách a doplňcích nezbytných pro přizpůsobení přílohy II části A a příloh III až V technickému pokroku a o přizpůsobení přílohy II části C se rozhodne v souladu s postupem uvedeným v článku 21."
3. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 20a
Do 5. prosince 2000 přijme Rada přílohu II část B uvádějící kritéria pro zahrnutí typů GMM do přílohy II části C. Rada návrh Komise přijme kvalifikovanou většinou.
Změny a doplňky přílohy II části B přijme Rada na návrh Komise kvalifikovanou většinou."
4. Přílohy se nahrazují přílohami k této směrnici.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 18 měsíců od vstupu této směrnice v platnost.
Neprodleně o tom uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem svého zveřejnění v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům.
kterou se mění přílohy směrnic Rady 86/362/EHS, 86/363/EHS a 90/642/EHS o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v obilovinách, v potravinách živočišného původu a v některých produktech rostlinného původu, včetně ovoce a zeleniny, a na jejich povrchu (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 86/362/EHS ze dne 24. července 1986 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v obilovinách a na jejich povrchu [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 97/71/ES [2], a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 86/363/EHS ze dne 24. července 1986 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v potravinách živočišného původu a na jejich povrchu [3], naposledy pozměněnou směrnicí 97/71/ES, a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 90/642/EHS ze dne 27. listopadu 1990 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v některých produktech rostlinného původu, včetně ovoce a zeleniny, a na jejich povrchu [4], naposledy pozměněnou směrnicí 97/71/ES, a zejména na článek 7 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [5], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 98/47/ES [6],
vzhledem k tomu, že směrnicemi Rady 93/57/EHS [7] a 93/58/EHS [8] byly změněny přílohy II ke směrnicím 86/362/EHS, 86/363/EHS a 90/642/EHS za účelem stanovení maximálních limitů reziduí pro první seznam pesticidů používaných pro obiloviny, produkty živočišného původu a některé produkty rostlinného původu, včetně ovoce a zeleniny; že určité položky však zůstaly otevřené, protože dostupné údaje nebyly dostatečné pro stanovení maximálních limitů a zúčastněným stranám bylo v rámci určené lhůty umožněno získat chybějící údaje; že nebudouli maximální limity přijaty do 31. října 1998, použije se odpovídající mez stanovitelnosti;
vzhledem k tomu, že v souladu s ustanoveními směrnice 91/414/EHS je povolování přípravků na ochranu rostlin určených k použití pro určité plodiny v pravomoci členských států; že tato povolení se musí zakládat na hodnocení účinků na zdraví lidí a zvířat a vlivu na životní prostředí; že k činitelům, ke kterým se přihlíží při těchto hodnoceních, patří expozice obsluhy a ostatních přítomných osob, vliv na půdní, vodní a vzdušný ekosystém a vliv na lidi a zvířata v důsledku dietárního příjmu ošetřených plodin;
vzhledem k tomu, že u obilovin a produktů rostlinného původu, včetně ovoce a zeleniny, odrážejí maximální limity reziduí použití minimálních množství pesticidů potřebných pro dosažení účinné ochrany rostlin, aplikovaných takovým způsobem, aby množství reziduí bylo co nejmenší a toxikologicky přijatelné, zejména pokud jde o ochranu životního prostředí a odhad přijatelné denní dávky; že u potravin živočišného původu maximální limity reziduí odrážejí spotřebu obilovin a produktů rostlinného původu ošetřených pesticidy, která vede k přítomnosti reziduí ve zvířatech a v živočišných produktech, přičemž se zohlední případné přímé důsledky použití veterinárních léčiv;
vzhledem k tomu, že maximální limity reziduí jsou stanoveny na úrovni meze stanovitelnosti, jestliže povolená použití přípravků na ochranu rostlin nevedou k přítomnosti detekovatelných množství reziduí pesticidů v potravinách nebo na jejich povrchu, nebo jestliže nejsou povolena žádná použití, nebo jestliže použití povolená členskými státy nebyla podložena nezbytnými údaji anebo jestliže použití ve třetích zemích vedoucí k přítomnosti reziduí v potravinářských výrobcích nebo na nich, které mohou být uvedeny do oběhu na trhu Společenství, nebyla podložena těmito nezbytnými údaji;
vzhledem k tomu, že celoživotní expozice spotřebitelů potravinám ošetřeným pesticidy, na něž se vztahuje tato směrnice, byla odhadnuta a zhodnocena v souladu s postupy a praxí používanými v Evropském společenství, přičemž byly zohledněny pokyny Světové zdravotnické organizace [9];
vzhledem k tomu, že vědecký přístup a postupy pro výpočet akutních referenčních dávek (ARfD) a pro odhad krátkodobé akutní dietární expozice dosud nebyly schváleny na úrovni Evropského společenství; že Vědecký výbor pro rostliny, který považoval vědecký přístup a postupy vyvinuté v průběhu konzultací mezi FAO a WHO v roce 1997 [10] za vhodné až do přijetí dohody na úrovni Společenství, vypočítal maximální toxikologicky přijatelné limity reziduí látky methamidofos pro jádrové ovoce, broskve, meruňky a papriky [11]; že na základě informací o správné zemědělské praxi a kontrolních zkoušek v terénu mohou být maximální limity reziduí (MLR) látky methamidofos pro broskve a meruňky stanoveny na úrovních označených jako toxikologicky přijatelné; že pro nedostatek takových informací u jádrovin by měly být maximální limity reziduí látky methamidofos rovněž stanoveny na toxikologicky přijatelné úrovni, aby byla zohledněna rezidua látky methamidofos vzniklá použitím látky acefát; že členské státy musí přezkoumat existující zásady správné zemědělské praxe, zejména pokud jde o výše uvedené zemědělské produkty, aby bylo zajištěno dodržení maximálních limitů reziduí stanovených pro acefát a methamidofos;
vzhledem k tomu, že maximální limity reziduí pesticidů by měly být neustále přezkoumávány; že limity mohou být změněny, aby byly zohledněny nové informace a údaje; že by měly být neodkladně přezkoumány za účelem jejich snížení zvláště v případě, kdy je Komise, zejména podle článku 9 směrnice 86/362/EHS, článku 9 směrnice 86/363/EHS nebo článku 8 směrnice 90/642/EHS, na základě nových nebo přehodnocených informací upozorněna na obavy týkající se dietární expozice spotřebitelů; že by měly být neodkladně přehodnoceny zejména maximální limity reziduí stanovené v této směrnici pro acefát, metamidofos a vinklozolin společně s maximálními limity reziduí stanovenými pro tyto pesticidy ve směrnicích 93/57/EHS a 93/58/EHS, a to na základě hodnocení těchto účinných látek podle ustanovení čl. 8 odst.
vzhledem k tomu, že maximální limity reziduí ve Společenství a limity doporučené Codexem Alimentarius jsou stanoveny a hodnoceny na základě podobných postupů; že informace v příslušných hodnoceních smíšeného výboru FAO/WHO pro rezidua pesticidů týkající se pesticidů upravených v této směrnici byly předloženy způsobem, který příliš zestručňuje povolená použití, správnou zemědělskou praxi a kontrolní zkoušky v terénu a neuvádí přesná pravidla pro doporučený maximální limit; že v povoleních přípravků na ochranu rostlin ve třetích zemích může být vyžadováno použití vyšší dávky pesticidů nebo kratší ochranné lhůty před sklizní, než je povoleno ve Společenství, a v důsledku toho mohou být třetími zeměmi požadovány i vyšší limity reziduí; že prostřednictvím Světové obchodní organizace byly vedeny konzultace s obchodními partnery Společenství, pokud jde o limity stanovené v této směrnici, a jejich připomínky k těmto limitům byly zohledněny a projednány Stálým fytosanitárním výborem; že Evropské společenství bude na základě předložení přijatelných údajů zkoumat možnost stanovení přípustné odchylky od maximálních limitů reziduí u určitých kombinací pesticidu a plodiny pro dovoz;
vzhledem k tomu, že maximální limity reziduí stanovené v této směrnici budou muset být přezkoumány v rámci přehodnocení účinných látek podle pracovního programu ve smyslu čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS;
vzhledem k tomu, že bylo zohledněno stanovisko Vědeckého výboru pro rostliny, zejména pokud jde o ochranu spotřebitelů potravin ošetřených pesticidy;
vzhledem k tomu, že tato směrnice je v souladu se stanoviskem Stálého fytosanitárního výboru,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
V příloze II směrnice 86/362/EHS se seznamy maximálních limitů reziduí pro látky chlorothalonil, chlorpyrifos, chlorpyrifosmethyl, cypermethrin, deltamethrin, fenvalerát, glyfosát, imazalil, iprodion, permethrin, skupinu látky benomyl (benomyl, karbendazim, thiofanátmethyl), skupinu látky maneb (maneb, mankozeb, metiram, propineb, zineb) a procymidon nahrazují seznamy uvedenými v příloze A této směrnice.
Článek 2
V příloze II směrnice 86/363/EHS se seznamy maximálních limitů reziduí pro látky chlorothalonil, chlorpyrifos, chlorpyrifosmethyl, cypermethrin, deltamethrin, fenvalerát, glyfosát, imazalil, iprodion, permethrin, skupinu látky benomyl (benomyl, karbendazim, thiofanátmethyl), skupinu látky maneb (maneb, mankozeb, metiram, propineb, zineb) a procymidon nahrazují seznamy uvedenými v příloze B této směrnice.
Článek 3
V příloze II směrnice 90/642/EHS se seznamy maximálních limitů reziduí pro látky chlorothalonil, chlorpyrifos, chlorpyrifosmethyl, cypermethrin, deltamethrin, fenvalerát, glyfosát, imazalil, iprodion, permethrin, skupinu látky benomyl (benomyl, karbendazim, thiofanátmethyl), skupinu látky maneb (maneb, mankozeb, metiram, propineb, zineb) a procymidon nahrazují seznamy uvedenými v příloze C této směrnice.
Článek 4
Maximální limity reziduí látek acefát, methamidofos a vinklozolin uvedené v příloze D této směrnice jsou stanoveny dočasně, až do přezkoumání maximálních limitů reziduí těchto tří látek pro veškeré zemědělské produkty, k němuž dojde na základě hodnocení těchto účinných látek podle čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS, a to nejpozději do 30. dubna 2001 pokud jde o acefát a methamidofos a nejpozději do 31. prosince 1999 pokud jde o vinklozolin.
Článek 5
1. Tato směrnice vstupuje v platnost dnem 1. listopadu 1998.
2. Členské státy nejpozději 30. dubna 1999 přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Budou tyto předpisy používat od 1. srpna 1999.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 6
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 3. listopadu 1998 o jakosti vody určené k lidské spotřebě
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 130s odst.
1 této smlouvy, s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [3],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189c [4],
(1) vzhledem k tomu, že směrnici Rady 80/778/EHS ze dne 15. července 1980 o jakosti vody určené k lidské spotřebě [5] je nutno přizpůsobit vědeckému a technologickému pokroku; že zkušenosti získané při provádění uvedené směrnice ukazují, že je nutno vytvořit pro členské státy patřičně pružný a průhledný právní rámec pro řešení případů neplnění příslušných norem; že uvedená směrnice by měla být rovněž znovu přezkoumána z hlediska Smlouvy o Evropské unii, a zejména z hlediska zásady subsidiarity;
(2) vzhledem k tomu, že v souladu s článkem 3b Smlouvy, který stanoví, že žádná činnost Společenství by neměla překročit míru nezbytnou pro dosažení cílů Smlouvy, je nutno revidovat směrnici 80/778/EHS tak, aby se zaměřila na dodržování zásadních jakostních a zdravotních ukazatelů a ponechávala na členských státech, zda si přejí podle svého uvážení připojit další ukazatele;
(3) vzhledem k tomu, že v souladu se zásadou subsidiarity musí činnost Společenství podporovat a doplňovat opatření příslušných orgánů členských států;
(4) vzhledem k tomu, že v souladu se zásadou subsidiarity vyžadují rozdíly přirozených a sociálně-ekonomických podmínek jednotlivých regionů Unie, aby většina rozhodnutí o monitorování, rozborech a opatřeních k nápravě případů neplnění byla přijímána na místní, regionální nebo vnitrostátní úrovni, a to až do té míry, dokud tyto rozdíly nebrání vytvoření rámce pro právní a správní předpisy stanoveného touto směrnicí;
(5) vzhledem k tomu, že normy Společenství pro zásadní a preventivně zdravotní ukazatele jakosti vody určené k lidské spotřebě jsou nezbytné, aby mohly být stanoveny minimální cíle kvality životního prostředí, kterých má být v souvislosti s jinými opatřeními Společenství dosaženo, aby bylo možno zajistit a podporovat udržitelné užívání vody určené k lidské spotřebě;
(6) vzhledem k tomu, že s přihlédnutím k významu jakosti vody určené k lidské spotřebě pro lidské zdraví je nutno stanovit na úrovni Společenství základní normy jakosti, které musí voda určená k lidské spotřebě splňovat;
(7) vzhledem k tomu, že je nezbytné zahrnout do těchto norem jakosti i vodu používanou v potravinářském průmyslu, pokud se neprokáže, že použití této vody neovlivňuje zdravotní nezávadnost konečného výrobku;
(8) vzhledem k tomu, že je potřeba zajistit, aby vodárenské podniky mohly dodržovat normy jakosti pitné vody, měla by být uplatněna odpovídající ochranná opatření, aby povrchové i podzemní vody zůstaly čisté; že téhož cíle lze dosáhnout uplatněním odpovídajících opatření při úpravě vody před jejím dodáním odběratelům;
(9) vzhledem k tomu, že provázanost evropské vodohospodářské politiky předpokládá, že v patřičnou dobu bude přijata rámcová směrnice o vodě;
(10) vzhledem k tomu, že z oblasti působnosti této směrnice je třeba vyjmout přírodní minerální vody a vody používané pro léčebné účely, protože pro uvedené druhy vod byla již vytvořena zvláštní pravidla;
(11) vzhledem k tomu, že jsou vyžadována opatření pro všechny ukazatele jakosti vody s přímým vztahem k lidskému zdraví a též pro další ukazatele, pokud došlo ke zhoršení jakosti vody; že taková opatření by navíc měla být pečlivě koordinována s prováděním směrnice Rady 91/414/EHS [6] ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh a směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/8/ES [7] ze dne 16. února 1998 o uvádění biocidních přípravků na trh;
(12) vzhledem k tomu, že je nezbytné stanovit dostatečně přísně jednotlivé hodnoty ukazatelů pro látky, které jsou důležité v celém Společenství, aby bylo možno dosáhnout účelu této směrnice;
(13) vzhledem k tomu, že hodnoty ukazatelů jsou založeny na dostupných vědeckých poznatcích a v úvahu se bere též zásada předběžné opatrnosti; že tyto hodnoty byly voleny k zajištění dlouhodobě bezpečné konzumace vody určené k lidské spotřebě, takže představují vysokou úroveň ochrany zdraví;
(14) vzhledem k tomu, že je třeba dosáhnout rovnováhy, aby se zabránilo mikrobiologickým i chemickým rizikům; že k tomuto cíli a též s ohledem na budoucí přezkoumání by stanovení hodnot ukazatelů pro vodu určenou k lidské spotřebě mělo být založeno na zvážení významu veřejného zdraví a na metodách posouzení rizik;
(15) vzhledem k tomu, že v současné době je nedostatek podkladů, na jejichž základě by mohly být na úrovni Společenství stanoveny hodnoty ukazatelů pro chemikálie s nežádoucími endokrinními účinky, přestože vzrůstají obavy z případných účinků zdravotně závadných látek na zdraví lidí a volně žijících zvířat;
(16) vzhledem k tomu, že normy uvedené v příloze I jsou obecně založeny na "Obecných zásadách jakosti pitné vody" Světové zdravotnické organizace a na stanovisku vědeckého poradního výboru Komise pro zkoumání toxicity a ekotoxicity chemických sloučenin;
(17) vzhledem k tomu, že je-li to nezbytné pro ochranu lidského zdraví na jejich území, musí členské státy stanovit hodnoty dalších doplňujících ukazatelů v příloze I neuvedených;
(18) vzhledem k tomu, že členské státy mohou stanovit hodnoty dalších doplňujících ukazatelů neuvedených v příloze I v případech, kdy to považují za nutné pro zajištění kvalitní produkce, rozvodu a kontroly vody určené k lidské spotřebě;
(19) vzhledem k tomu, že pokud členské státy považují za nutné přijmout normy přísnější než ty, které jsou uvedeny v částech A a B přílohy I, nebo normy pro doplňující ukazatele neuvedené v příloze I, avšak nezbytné pro zajištění zdraví obyvatel, musí tyto normy oznámit Komisi;
(20) vzhledem k tomu, že členské státy jsou při zavádění nebo dodržování přísnějších ochranných opatření zavázány dodržovat zásady a pravidla Smlouvy tak, jak je vykládá Soudní dvůr;
(21) vzhledem k tomu, že stanovené hodnoty ukazatelů mají být dodrženy v místě, kde je voda určená k lidské spotřebě dosažitelná příslušnému uživateli;
(22) vzhledem k tomu, že jakost vody určené k lidské spotřebě může být ovlivněna domovním rozvodem; že se kromě toho uznává, že ani domovní rozvod, ani jeho údržba nespadají do působnosti členských států;
(23) vzhledem k tomu, že každý členský stát by měl stanovit monitorovací programy pro kontrolu, zda voda určená k lidské spotřebě splňuje požadavky této směrnice; že takovéto monitorovací programy by měly být přiměřené místním potřebám a měly by splňovat minimální požadavky monitorování podle této směrnice;
(24) vzhledem k tomu, že k rozborům jakosti vody určené k lidské spotřebě by měly být používány metody, které zajistí, že získané výsledky budou spolehlivé a srovnatelné;
(25) vzhledem k tomu, že v případě nesplnění norem stanovených touto směrnicí by dotyčný členský stát měl vyšetřit příčiny jejich neplnění a zajistit co nejrychlejší provedení nápravných opatření k obnovení jakosti vody;
(26) vzhledem k tomu, že je důležité zabránit případnému ohrožení lidského zdraví znečištěnou vodou; že dodávání takové vody by mělo být zakázáno nebo její užívání omezeno;
(27) vzhledem k tomu, že v případě nedodržení některého ukazatele s indikační funkcí musí dotyčný členský stát posoudit, zda toto nedodržení představuje riziko pro lidské zdraví; že kde je to nezbytné pro ochranu lidského zdraví, měl by podniknout nápravné kroky k obnovení jakosti vody;
(28) vzhledem k tomu, že pokud budou taková nápravná opatření nezbytná pro obnovení jakosti vody určené k lidské spotřebě, měla by být v souladu s čl. 130r odst. 2 Smlouvy dána přednost krokům, které zajistí nápravu u zdroje;
(29) vzhledem k tomu, že členské státy by měly mít právo povolit za jistých podmínek odchylky z působnosti této směrnice; že je dále nutné vytvořit vhodný rámec pro takovéto odchylky za předpokladu, že jejich povolením nesmí dojít k ohrožení lidského zdraví, a že přitom zásobování vodou určenou k lidské spotřebě nelze v dané oblasti žádnými přiměřenými způsoby jinak zajistit;
(30) vzhledem k tomu, že jelikož součástí úpravy nebo rozvodu vody určené k lidské spotřebě může být použití určitých látek nebo materiálů, jsou žádoucí pravidla, jimiž se bude jejich používání řídit, aby se vyloučily případné škodlivé účinky na lidské zdraví;
(31) vzhledem k tomu, že vědeckotechnický pokrok si může vyžádat rychlé přizpůsobení technických požadavků stanovených v přílohách II a III; že pro snadnější uplatnění opatření k tomu účelu potřebných by měla být přijata ustanovení pro postup, který by Komise k takovému přizpůsobení za pomoci výboru složeného ze zástupců členských států mohla použít;
(32) vzhledem k tomu, že spotřebitelé by měli být o jakosti vody určené k lidské spotřebě dostatečně a vhodně informováni a měli by být též informováni o jakýchkoli odchylkách povolených členskými státy a o všech nápravných opatřeních, která příslušné orgány podniknou; že by dále měly být vzaty v úvahu jak technické a statistické potřeby Komise, tak i práva jednotlivců na poskytnutí dostatečných informací o jakosti vody určené k lidské spotřebě;
(33) vzhledem k tomu, že za výjimečných okolností a pro zeměpisně vymezené oblasti může být nezbytné dovolit členským státům ke splnění některých ustanovení této směrnice prodlouženou lhůtu;
(34) vzhledem k tomu, že touto směrnicí by neměly být dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůty jejího provedení ve vnitrostátním právu nebo jejího uplatňování, jak je uvedeno v příloze IV,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1 Cíl
1. Tato směrnice se týká jakosti vody určené k lidské spotřebě.
2. Cílem této směrnice je chránit lidské zdraví před nepříznivými účinky jakéhokoli znečištění vody určené k lidské spotřebě a zajistit, že voda bude zdravotně nezávadná a čistá.
Článek 2 Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
1. "vodou určenou k lidské spotřebě":
a) veškerá voda, v původním stavu nebo po úpravě, určená k pití, vaření, přípravě potravin nebo k jiným účelům v domácnosti, bez ohledu na její původ či zda je dodávána z rozvodné sítě, ze zásobníků cisteren, v lahvích nebo kontejnerech;
b) veškerá voda používaná v potravinářských zařízeních k výrobě, zpracování, konzervaci nebo uvádění výrobků nebo látek určených k lidské spotřebě na trh, pokud se příslušné vnitrostátní orgány neujistí, že jakost této vody nemůže ovlivnit zdravotní nezávadnost potravin v jejich konečné podobě;
2. "domovním rozvodným systémem" potrubí, armatury a spotřebiče instalované mezi kohoutky, kde se voda běžně odebírá k lidské spotřebě, a rozvodnou sítí, avšak pouze v případě, že za ně podle vnitrostátního práva neodpovídají dodavatelé odpovědní za zásobování vodou.
Článek 3 Výjimky
1. Tato směrnice se nevztahuje na:
a) přírodní minerální vody řádně prohlášené příslušnými vnitrostátními orgány v souladu se směrnicí Rady 80/777/EHS ze dne 15. července 1980 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se využívání a prodeje přírodních minerálních vod [8];
b) léčivé vody ve smyslu směrnice Rady 65/65/EHS ze dne 26. ledna 1965 o sbližování právních a správních předpisů týkajících se hromadně vyráběných léčivých přípravků [9].
2. Členské státy mohou vyjmout z ustanovení této směrnice:
a) vodu určenou výhradně pro takové účely, kde se příslušné orgány ujistí, že jakost této vody neovlivní přímo ani nepřímo zdraví příslušných spotřebitelů;
b) vodu určenou k lidské spotřebě ze zdroje pro individuální zásobování s denní kapacitou v průměru nižší než 10 m3 vody nebo zásobující méně než 50 osob, pokud není tato voda dodávána v rámci obchodní nebo veřejné činnosti.
Členské státy, které se uchýlí k výjimkám podle odst. 2 písm. b), zajistí, aby o tom byli příslušní obyvatelé informováni a rovněž tak o všech opatřeních, která je možno učinit pro ochranu lidského zdraví před nepříznivými účinky jakéhokoli znečištění vody určené k lidské spotřebě.
Pokud z jakosti takové vody zjevně vyplývá možné nebezpečí pro lidské zdraví, je navíc nezbytné neprodleně poskytnout příslušnému obyvatelstvu vhodný návod jak postupovat.
Článek 4 Obecné povinnosti
1. Aniž jsou dotčeny povinnosti vyplývající z jiných ustanovení Společenství, přijmou členské státy opatření potřebná k tomu, aby byla zajištěna zdravotní nezávadnost a čistota vody určené k lidské spotřebě.
Pro účely minimálních požadavků této směrnice se voda určená k lidské spotřebě považuje za zdravotně nezávadnou a čistou, pokud:
a) neobsahuje žádné mikroorganismy a parazity ani žádné látky, které by svým množstvím nebo koncentrací představovaly případné ohrožení lidského zdraví, a
b) splňuje minimální požadavky stanovené v částech A a B přílohy I;
a pokud členské státy přijmou v souladu s příslušnými ustanoveními článků 5 až 8 a 10 a v souladu se Smlouvou další nezbytná opatření k zajištění, aby voda určená k lidské spotřebě byla v souladu s požadavky této směrnice.
2. Členské státy zajistí, aby opatření přijatá k provádění této směrnice nevedla za žádných okolností přímo či nepřímo ke zhoršení současné jakosti vody určené k lidské spotřebě, je-li to podstatné pro ochranu lidského zdraví, ani jakékoli zvýšení znečišťování vod užívaných pro výrobu pitné vody.
Článek 5 Normy jakosti
1. Členské státy stanoví pro vodu určenou k lidské spotřebě hodnoty ukazatelů uvedených v příloze I.
2. Hodnoty stanovené podle odstavce 1 nesmějí být méně přísné než hodnoty uvedené v příloze I. Pokud jde o ukazatele uvedené v části C přílohy I, je hodnoty třeba určovat pouze pro účely monitorování a ke splnění povinností uložených článkem 8.
3. Pokud to vyžaduje ochrana lidského zdraví na území členského státu nebo na jeho části, stanoví členský stát hodnoty dalších ukazatelů, které nejsou zahrnuty do přílohy I. Hodnoty takto stanovené by měly přinejmenším splňovat požadavky čl.
4 odst. 1 písm. a).
Článek 6 Místo dodržování hodnot
1. Hodnoty ukazatelů stanovené podle článku 5 musí být dodržovány v případě:
a) vody dodávané z rozvodné sítě v místě uvnitř objektu nebo provozovny, kde vytéká z kohoutků obvykle používaných k lidské spotřebě;
b) vody dodávané z cisterny v místě jejího výtoku z cisterny;
c) vody stáčené do lahví nebo kontejnerů určených k prodeji v místě plnění vody do lahví nebo kontejnerů;
d) vody používané k přípravě potravin v potravinářském podniku v místě, kde se voda v tomto podniku používá.
2. V případě vody podléhající ustanovení odst. 1 písm. a) se povinnosti členských států podle tohoto článku, podle článku 4 a čl. 8 odst. 2 považují za splněné, jestliže je možno prokázat, že nedodržení hodnot ukazatelů stanovených podle článku 5 je způsobeno domovním rozvodem nebo jeho údržbou, s výjimkou objektů a provozoven, kde se voda dodává veřejnosti, jako například škol, nemocnic a restaurací.
3. V případě odstavce 2 a v případě nebezpečí, že by pro vodu podle odst. 1 písm. a) nebyly dodrženy hodnoty ukazatelů určené podle článku 5, členské státy přesto zajistí, že:
a) budou přijata patřičná opatření k omezení nebo zamezení nebezpečí nedodržení hodnot ukazatelů, jako například poskytnutí návodu vlastníkům nemovitostí, jaké nápravné kroky by mohly učinit, nebo
budou přijata jiná opatření, jako například zavedení vhodných metod úpravy, kterými se povaha nebo vlastnosti vody ještě před její dodávkou změní tak, aby se omezilo nebo odstranilo nebezpečí, že dodávaná voda nedodrží hodnoty ukazatelů,
a
b) příslušní spotřebitelé budou řádně informováni a bude jim poskytnut návod, jaké možné další nápravné kroky by měli učinit.
Článek 7 Monitorování
1. Členské státy přijmou veškerá potřebná opatření, aby zajistily, že bude prováděno pravidelné monitorování jakosti vody určené k lidské spotřebě za účelem kontroly, zda voda dostupná pro spotřebitele splňuje požadavky této směrnice, a zejména zda jsou dodržovány hodnoty ukazatelů stanovené podle článku 5.
Vzorky vody by měly být odebírány tak, aby byly reprezentativní pro jakost vody spotřebovávané během celého roku.
Členské státy navíc přijmou veškerá potřebná opatření, aby zajistily, že tam, kde je součástí úpravy nebo rozvodu vody určené k lidské spotřebě dezinfekce, bude ověřena účinnost postupu používaného k dezinfekci a že jakékoli znečištění pocházející z vedlejších produktů dezinfekce bude co nejmenší, aniž by byla přitom snížena účinnost dezinfekce.
2. Ke splnění povinností uložených odstavcem 1 ustanoví příslušné orgány vhodné monitorovací programy pro veškerou vodu určenou k lidské spotřebě.
Tyto monitorovací programy musí splňovat minimální požadavky uvedené v příloze II.
3. Místa vzorkování určí příslušné orgány a tato místa musí splňovat příslušné požadavky uvedené v příloze II.
4. Pokyny Společenství pro monitorování předepsané v tomto článku mohou být navrženy postupem podle článku 12.
5. a) Členské státy dodrží podrobnosti pro rozbory ukazatelů stanovené v příloze III.
b) Jiné metody, než které jsou uvedeny v části 1 přílohy III, je možno použít tehdy, pokud lze prokázat, že získané výsledky jsou alespoň stejně spolehlivé, jako výsledky získané při použití předepsaných metod.
Členské státy, které využijí alternativních metod, poskytnou Komisi veškeré podstatné informace o těchto metodách a o jejich rovnocennosti.
c) Pro ukazatele uvedené v částech 2 a 3 přílohy III je možno použít jakékoli metody rozboru, které vyhoví požadavkům stanoveným v této příloze.
6. Členské státy zajistí, že případ od případu bude prováděno dodatečné monitorování látek a mikroorganismů, pro které nebyly žádné hodnoty ukazatelů podle článku 5 stanoveny, pokud existuje důvodné podezření, že by takové látky nebo mikroorganismy mohly být přítomny v takovém množství nebo počtu, který by představoval možné ohrožení lidského zdraví.
Článek 8 Nápravná opatření a omezení užívání
1. Členské státy zajistí, aby jakékoli nedodržení hodnot ukazatelů stanovených podle článku 5 bylo okamžitě prošetřeno a byla zjištěna příčina.
2. Jestliže voda určená k lidské spotřebě nevyhoví ani přes opatření učiněná k dodržení povinností stanovených v čl. 4 odst. 1 hodnotám ukazatelů stanovených podle článku 5 a podle čl. 6 odst. 2, zajistí dotyčný členský stát, aby byla co nejdříve provedena nápravná opatření potřebná k obnovení jakosti vody, a bude přednostně sledovat jejich prosazování s přihlédnutím mimo jiné k rozsahu překročení hodnoty příslušného ukazatele a k možnému ohrožení lidského zdraví.
3. Ať již k nedodržení hodnot ukazatelů dojde nebo nedojde, zajistí členské státy, aby veškeré zásobování vodou určenou k lidské spotřebě, které představuje možné ohrožení lidského zdraví, bylo zakázáno, nebo aby používání takové vody bylo omezeno nebo aby bylo uskutečněno jiné opatření, které zajistí ochranu lidského zdraví.
V takových případech budou o těchto skutečnostech spotřebitelé neprodleně uvědomeni a bude jim poskytnut potřebný návod jak postupovat.
4. Příslušné orgány nebo jiné oprávněné orgány rozhodnou, jaká opatření mají být podle odstavce 3 provedena, a to s přihlédnutím k ohrožení lidského zdraví, ke kterému by došlo přerušením dodávek nebo omezením užívání vody určené k lidské spotřebě.
5. Členské státy mohou vydat pokyny na pomoc příslušným orgánům při plnění jejich povinností podle odstavce 4.
6. V případě nedodržení hodnot ukazatelů nebo specifikací stanovených v části C přílohy I, uváží členské státy, zda toto nedodržení představuje nějaké nebezpečí ohrožení lidského zdraví.
Kde je zapotřebí lidské zdraví ochránit, uskuteční nápravná opatření k obnovení jakosti vody.
7. Členské státy zajistí informování spotřebitelů o prováděných nápravných opatřeních s výjimkou případů, kdy příslušné orgány nedodržení hodnot ukazatelů považují za bezvýznamné.
Článek 9 Odchylky
5 odst. 3, a to až do nejvyšší hodnoty těmito státy stanovené, za předpokladu, že žádná odchylka nepředstavuje možné ohrožení lidského zdraví a že zásobování vodou určenou k lidské spotřebě nelze v dané oblasti zajistit žádnými jinými přiměřenými prostředky.
Odchylky musí být omezeny na dobu co nejkratší, nepřesahující tři roky, přičemž před koncem období, pro které jsou odchylky povoleny, se provede prověření určující, zda bylo dosaženo dostatečného pokroku.
Pokud členský stát hodlá povolit druhou odchylku, je povinen sdělit Komisi výsledky tohoto prověření spolu s důvody, které ho k povolení druhé odchylky vedou.
Žádnou takovou další odchylku nelze povolit na období delší než tři roky.
2. Za mimořádných okolností může členský stát Komisi požádat o třetí odchylku na období nepřesahující tři roky.
Komise rozhodne o takové žádosti do tří měsíců.
3. Každá odchylka povolená podle odstavce 1 nebo 2 musí upřesnit tyto údaje:
a) důvody pro odchylku;
b) příslušný ukazatel, relevantní výsledky monitorování předchozího období a nejvýše přípustnou hodnotu podle povolené odchylky;
c) zeměpisnou oblast, množství vody dodávané za den, velikost zasažené populace a zda budou nebo nebudou ovlivněny nějaké relevantní potravinářské podniky;
d) patřičný plán monitorování se zvýšenou četností monitorování podle potřeby;
e) souhrn plánu nezbytných nápravných opatření, včetně časového rozvrhu prací, odhadu nákladů a ustanovení k prověřování;
f) požadovanou dobu trvání odchylky.
4. Pokud příslušné orgány považují vzniklé nedodržení hodnot ukazatelů za bezvýznamné a pokud opatření podniknutá podle čl. 8 odst. 2 dostačují k nápravě vzniklého problému do 30 dnů, není nutno použít požadavky odstavce 3.
V takovém případě stanoví příslušné orgány nebo jiné odpovědné subjekty pouze nejvýše přípustnou hodnotu dotyčného ukazatele a dobu, v níž musí být problém odstraněn.
5. Na odstavec 4 se již není možno dále odvolávat, pokud by jakékoli nedodržení jedné z hodnot ukazatelů pro dané zásobování vodou trvalo v součtu déle než 30 dnů za posledních 12 měsíců.
6. Každý členský stát, který využije odchylky ve smyslu tohoto článku, zajistí, aby obyvatelstvo, na které se taková odchylka vztahuje, bylo neprodleně vhodným způsobem o této odchylce a o jejích podmínkách informováno.
Navíc členský stát popřípadě zajistí, aby skupiny obyvatelstva, pro které by daná odchylka mohla představovat zvláštní riziko, byly poučeny jak postupovat.
Pokud příslušné orgány nerozhodnou jinak, tyto povinnosti neplatí za okolností podle odstavce 4.
7. S výjimkou odchylek povolených podle odstavce 4 je členský stát povinen uvědomit Komisi do dvou měsíců o všech odchylkách týkajících se každého individuálního zdroje s denní kapacitou překračující v průměru 1000 m3 vody nebo zásobujícího více než 5000 osob, a to včetně poskytnutí informací uvedených v odstavci 3.
8. Tento článek se nevztahuje na vodu určenou k lidské spotřebě, která je nabízena k prodeji v lahvích nebo kontejnerech.
Článek 10 Zajištění jakosti úpravy vody, zařízení a materiálů
Členské státy přijmou veškerá opatření potřebná k zajištění toho, aby žádné látky nebo materiály použité při instalaci nových úpraven nebo rozvodů vody určené k lidské spotřebě, ani nečistoty spjaté s těmito látkami nebo materiály v nových instalacích nezůstaly ve vodě určené k lidské spotřebě v koncentracích vyšších, než je nezbytně nutné pro účely jejich použití, a že přímo ani nepřímo nesníží stupeň ochrany lidského zdraví stanovený touto směrnicí; výkladový dokument a technická specifikace podle článku 3 a čl. 4 odst. 1 směrnice Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [10] musí respektovat požadavky této směrnice.
Článek 11 Přezkoumání příloh
1. Nejméně jednou za pět let přezkoumá Komise přílohu I z hlediska vědeckého a technického pokroku a v případě potřeby předloží návrhy změn postupem podle článku 189c Smlouvy.
2. Nejméně jedenou za pět let přizpůsobí Komise přílohy II a III vědeckému a technickému pokroku.
Nezbytné změny se přijmou postupem podle článku 12.
Článek 12 Postup výboru
1. Komisi je nápomocen výbor složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může určit předseda podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha podle uvedeného článku.
Předseda nehlasuje.
3. Komise přijímá opatření, která jsou okamžitě použitelná.
Pokud však tato opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru, sdělí je Komise neprodleně Radě.
V takovém případě:
a) Komise odloží použitelnost opatření, o kterých rozhodla, o tři měsíce ode dne sdělení;
b) Rada může kvalifikovanou většinou ve lhůtě stanovené v písmenu a) přijmout jiné rozhodnutí.
Článek 13 Informace a podávání zpráv
1. Členské státy provedou nezbytná opatření, aby zajistily, že spotřebitelé budou mít k dispozici dostačující a aktuální informace o jakosti vody určené k lidské spotřebě.
2. Aniž je dotčena směrnice Rady 90/313/EHS ze dne 7. června 1990 o svobodě přístupu k informacím o životním prostředí [11] zveřejní každý členský stát každé tři roky zprávu o jakosti vody určené k lidské spotřebě s cílem informovat spotřebitele.
První zpráva se bude týkat let 2002, 2003 a 2004.
Součástí každé zprávy budou přinejmenším informace o všech jednotlivých zdrojích zásobování vodou s denní kapacitou překračující průměrn 1000 m3 nebo zásobující více než 5000 osob, zpráva bude zahrnovat období tří kalendářních let a bude zveřejněna do jednoho roku od skončení období, kterého se týká.
3. Členské státy zašlou zprávy Komisi do dvou měsíců od jejich zveřejnění.
4. Úprava a minimální informace uváděné ve zprávách podle odstavce 2 se stanoví se zvláštním ohledem na opatření uvedená v čl. 3 odst. 2, v čl. 5 odst. 2 a 3, v čl. 7 odst. 2, v článku 8, v čl. 9 odst. 6 a 7 a v čl. 15 odst. 1, a v případě potřeby se pozmění postupem podle článku 12.
5. Komise zprávy členských států prozkoumá a každé tři roky zveřejní souhrnnou zprávu o jakosti vody určené k lidské spotřebě ve Společenství.
Tato zpráva se zveřejní do devíti měsíců od obdržení zpráv členských států.
6. Spolu s první zprávou ve smyslu odstavce 2 této směrnice vypracují členské státy rovněž zprávu, kterou má být předána Komisi, o opatřeních podniknutých nebo plánovaných členskými státy ke splnění jejich povinností podle čl. 6 odst. 3 a podle přílohy I části B poznámky 10. Komise podle potřeby předloží návrh úpravy této zprávy podle postupu uvedeného v článku 12.
Článek 14 Časový rozvrh plnění požadavků
Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zajistily, že jakost vody určené k lidské spotřebě splní požadavky této směrnice do pěti let od jejího vstupu v platnost, aniž jsou dotčeny poznámky 2, 4 a 10 v části B přílohy I.
Článek 15 Výjimečné okolnosti
1. Členský stát může za výjimečných okolností a pro zeměpisně vymezené oblasti předložit Komisi zvláštní žádost o delší období pro splnění požadavků této směrnice, než které je stanoveno v článku 14.
Takové prodloužení nesmí přesáhnout tři roky, přičemž ke konci prodlouženého období se provede přezkoumání a předá se Komisi, která může na jeho základě povolit druhé prodloužené období až do tří let.
Toto ustanovení se nevtahuje na vodu určenou k lidské spotřebě, která je nabízena k prodeji v lahvích nebo kontejnerech.
2. Každou takovouto žádost je třeba řádně zdůvodnit a uvést přitom zjištěné potíže a zahrnout do ní přinejmenším veškeré informace uvedené v čl. 9 odst. 3.
3. Komise žádost prověří v postupem podle článku 12.
4. Každý členský stát, který využije ustanovení tohoto článku, zajistí, aby obyvatelstvo spadající do působnosti jeho žádosti bylo neprodleně vhodným způsobem uvědomeno o výsledku této žádosti.
Dále členský stát případně zajistí, aby určité skupiny obyvatelstva, pro které by uvedená žádost mohla představovat zvláštní riziko, byly patřičně poučeny jak postupovat.
Článek 16 Zrušovací ustanovení
1. Směrnice 80/778/EHS se zrušuje s účinkem pěti let od vstupu této směrnice v platnost.
S výhradou odstavce 2 se toto zrušení nedotýká povinností členských států ohledně termínů provedení ve vnitrostátním právu a použití, jak je uvedeno v příloze IV.
Veškeré odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou uvedenou v příloze V.
2. Jakmile členský stát uvede v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí a přijme opatření stanovená v článku 14, bude v tomto členském státě platit pro jakost vody určenou k lidské spotřebě tato směrnice namísto směrnice 80/778/EHS.
Článek 17 Provedení ve vnitrostátním právu
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do dvou let od vstupu této směrnice v platnost.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 18 Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 19 Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 20. listopadu 1998 o právní ochraně služeb s podmíněným přístupem a služeb tvořených podmíněným přístupem
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 57 odst. 2 a články 66 a 100a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem podle článku 189b Smlouvy [3]
(1) vzhledem k tomu, že cíle Společenství, tak jak jsou uvedeny ve Smlouvě, spočívají zejména v položení základů užšího svazku evropských národů a v zajišťování hospodářského a společenského pokroku odstraňováním překážek, které je rozdělují;
(2) vzhledem k tomu, že přeshraniční poskytování rozhlasových služeb a služeb informační společnosti může přispět v individuálním měřítku k plné účinnosti svobody vyjadřování jako základního práva a v celospolečenském měřítku k dosažení cílů stanovených Smlouvou;
(3) vzhledem k tomu, že Smlouva stanoví volný pohyb všech služeb běžně poskytovaných za úhradu; že toto právo uplatňované pro rozhlasové služby a služby informační společnosti je v právu Společenství specifickým projevem obecnější zásady, totiž svobody vyjadřování, jak je uvedena v článku 10 Evropské úmluvy o ochraně základních lidských práv a svobod; že tento článek výslovně uznává svobodu občanů přijímat a sdělovat informace bez ohledu na hranice a že jakékoli omezení této svobody musí brát náležitý ohled na ostatní legitimní zájmy hodné právní ochrany;
(4) vzhledem k tomu, že Komise provedla rozsáhlé konzultace vycházející ze Zelené knihy nazvané "Právní ochrana šifrovaných služeb v rámci vnitřního trhu"; že výsledky těchto konzultací potvrdily nutnost právního nástroje Společenství, který by zaručil právní ochranu všech služeb, jejichž úhrada závisí na podmíněném přístupu;
(5) vzhledem k tomu, že Evropský parlament v usnesení ze dne 13. května 1997 o Zelené knize [4] vyzval Komisi k předložení návrhu směrnice, která by se vztahovala na všechny služby, jejichž šifrování má zajišťovat platbu úhrady, a schválil, aby tento pojem zahrnoval služby informační společnosti poskytované na dálku elektronickou cestou na individuální žádost příjemce služeb, jakož i rozhlasové služby;
(6) vzhledem k tomu, že možnosti, které nabízí digitální technologie, umožňují rozšiřovat výběr spotřebitelů a dalším rozšířením nabídky ve smyslu článku 59 a 60 Smlouvy přispívají ke kulturnímu pluralismu; že životaschopnost těchto služeb bude často záviset na použití podmíněného přístupu, který bude zajišťovat úhradu pro poskytovatele služeb; že v důsledku toho se jeví jako nezbytná právní ochrana poskytovatelů služeb proti nedovoleným zařízením umožňujícím bezplatný přístup k těmto službám, aby byla zaručena hospodářská životaschopnost poskytovatelů;
(7) vzhledem k tomu, že význam této otázky uznala Komise ve sdělení o "evropské iniciativě v oblasti elektronického obchodu";
(8) vzhledem k tomu, že v souladu s článkem 7a Smlouvy vnitřní trh zahrnuje prostor bez vnitřních hranic, v němž je zajištěn volný pohyb služeb a zboží; že čl.
128 odst. 4 Smlouvy ukládá Společenství, aby ve své činnosti podle ostatních ustanovení Smlouvy přihlíželo ke kulturním hlediskům; že na základě čl.
130 odst. 3 Smlouvy Společenství prostřednictvím svých postupů a činností přispívá k zajištění podmínek nezbytných pro konkurenceschopnost průmyslu;
(9) vzhledem k tomu, že tato směrnice se nedotýká případných budoucích předpisů Společenství nebo členských států, které mají zajistit, že určitý počet rozhlasových služeb uznaných za služby ve veřejném zájmu bude vyloučen ze služeb s podmíněným přístupem;
(10) vzhledem k tomu, že se tato směrnice nevztahuje na kulturní hlediska jakékoli nové činnosti Společenství týkající se nových služeb;
(11) vzhledem k tomu, že rozdílnost mezi vnitrostátními předpisy o právní ochraně služeb s podmíněným přístupem a služeb tvořených podmíněným přístupem by mohla vytvořit překážky volného pohybu služeb a zboží;
(12) vzhledem k tomu, že uplatňování Smlouvy nestačí pro odstranění těchto překážek z vnitřního trhu a že je proto vhodné odstranit je stanovením stejné úrovně ochrany mezi členskými státy; že to předpokládá sblížení vnitrostátních předpisů o obchodních činnostech týkajících se nedovolených zařízení;
(13) vzhledem k tomu, že se jeví nezbytné zajistit, aby členské státy poskytovaly přiměřenou právní ochranu proti uvádění nedovoleného zařízení na trh za účelem přímého nebo nepřímého hospodářského zisku, jež bez oprávnění umožňuje nebo usnadňuje obcházení jakýchkoli technických opatření přijatých pro ochranu úhrady za legálně poskytované služby;
(14) vzhledem k tomu, že tyto obchodní činnosti týkající se nedovolených zařízení zahrnují obchodní sdělení, mezi která patří všechny formy reklamy, přímého marketingu, sponzorství, propagace prodeje a styku s veřejností, které zajišťují reklamu těchto výrobků a služeb;
(15) vzhledem k tomu, že tyto obchodní činnosti jsou škodlivé pro spotřebitele, kteří jsou klamáni o původu nedovolených zařízení, a že k boji proti tomuto typu podvádění spotřebitelů je nezbytné zvýšit úroveň jejich ochrany; že čl. 129a odst.
1 Smlouvy stanoví, že Společenství přispívá k zajištění vysoké úrovně ochrany spotřebitele prostřednictvím opatření přijatých k provedení článku 100a;
(16) vzhledem k tomu, že z tohoto důvodu musí být právní rámec za účelem vytvoření jednotného audiovizuálního prostoru vymezeného směrnicí Rady 89/552/EHS ze dne 3. října 1989 o koordinaci některých právních a správních předpisů členských států upravujících provozování televizního vysílání [5] doplněn za účelem zahrnutí technik podmíněného přístupu vymezených touto směrnicí, aby byla zajištěna rovnost zacházení pro poskytovatele přeshraničních rozhlasových služeb nezávisle na umístění jejich zařízení;
(17) vzhledem k tomu, že v souladu s usnesením Rady ze dne 29. června 1995 o jednotném a účinném uplatňování práva Společenství a o sankcích uplatňovaných při porušení tohoto práva v oblasti vnitřního trhu [6] musí členské státy přijmout opatření vhodná k zajištění řádného uplatňování práva Společenství se stejnou účinností a důsledností jako vnitrostátního práva;
(18) vzhledem k tomu, že v souladu s článkem 5 Smlouvy učiní členské státy veškerá vhodná opatření k zajištění dosahu a účinnosti práva Společenství, zejména musí zaručit, aby zvolené sankce byly účinné, odrazující a úměrné protiprávnímu jednání a aby právní prostředky byly přiměřené;
(19) vzhledem k tomu, že sbližování právních a správních předpisů členských států se musí omezit na to, co je nezbytné k dosažení cílů vnitřního trhu, podle zásady proporcionality uvedené v článku 3b Smlouvy;
(20) vzhledem k tomu, že rozšiřování nedovolených zařízení zahrnuje jejich převod jakýmikoli prostředky a uvedení těchto zařízení na trh za účelem jejich pohybu uvnitř a vně Společenství;
(21) vzhledem k tomu, že tato směrnice se nedotýká uplatňování vnitrostátních předpisů, které mohou zakazovat držení nedovolených zařízení pro soukromé účely, ani uplatňování předpisů Společenství v oblasti hospodářské soutěže a duševního vlastnictví;
(22) vzhledem k tomu, že vnitrostátní právní předpisy týkající se sankcí a právních prostředků pro boj proti nedovoleným obchodním činnostem mohou stanovit, že tyto činnosti musí vykonat osoby, které věděly nebo měly vědět o tom, že daná zařízení jsou nedovolená;
(23) vzhledem k tomu, že sankce a právní prostředky stanovené touto směrnicí se nedotýkají žádných jiných sankcí a právních prostředků vnitrostátního práva, jakož i obecných preventivních opatření nebo zabavení nedovolených zařízení; že členské státy nejsou povinny stanovit trestní sankce proti nedovoleným činnostem, na které se vztahuje tato směrnice; že je nezbytné, aby předpisy přijaté členskými státy v oblasti vymáhání náhrady škody byly v souladu s jejich právními a soudními systémy;
(24) vzhledem k tomu, že se tato směrnice nedotýká uplatňování vnitrostátních předpisů, které nespadají do její oblasti působnosti, jako jsou předpisy o ochraně nezletilých, včetně předpisů přijatých v souladu se směrnicí 89/552/EHS nebo vnitrostátních předpisů o veřejném pořádku nebo veřejné bezpečnosti,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Oblast působnosti
Cílem této směrnice je sblížení předpisů členských států o opatřeních pro boj proti nedovoleným zařízením, která umožňují neoprávněný přístup ke chráněné službě.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
a) "chráněnou službou" jedna z následujících služeb, je-li poskytována za úhradu a na základě podmíněného přístupu:
- televizní vysílání, jak je vymezeno v čl. 1 písm. a) směrnice 89/552/EHS,
- rozhlasové vysílání, tedy vysílání po drátě či bezdrátové vysílání včetně družicového, rozhlasových programů určených veřejnosti,
- služby informační společnosti ve smyslu čl. 1 bodu 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů a o pravidlech týkajících se služeb informační společnosti [7],
nebo poskytování podmíněného přístupu k výše zmíněným službám považované za zcela samostatnou službu;
b) "podmíněným přístupem" jakékoli opatření nebo technické zařízení podřizující přístup k chráněné službě ve srozumitelné formě předchozímu individuálnímu povolení;
c) "zařízením podmíněného přístupu" jakékoli vybavení nebo programové vybavení vytvořené nebo uzpůsobené, aby umožňovalo přístup k chráněné službě ve srozumitelné formě;
d) "souvisejícími službami" instalace, údržba nebo výměna zařízení podmíněného přístupu, jakož i poskytování služeb obchodních sdělení, které souvisí s těmito zařízeními nebo chráněnými službami;
e) "nedovoleným zařízením" jakékoli vybavení nebo programové vybavení vytvořené nebo uzpůsobené, aby umožňovalo přístup k chráněné službě ve srozumitelné formě bez povolení poskytovatele služeb;
f) "oblastí koordinovanou touto směrnicí" veškeré předpisy týkající se nedovolených činností blíže určených v článku 4.
Článek 3
Zásady vnitřního trhu
1. Každý členský stát přijme opatření nezbytná pro zákaz činností vyjmenovaných v článku 4 na svém území a pro stanovení sankcí a právních prostředků uvedených v článku 5.
2. Aniž je dotčen odstavec 1, nejsou členské státy oprávněny
a) omezovat z důvodů souvisejících s oblastí koordinovanou touto směrnicí poskytování chráněných služeb nebo souvisejících služeb pocházejících z jiného členského státu;
b) omezovat z důvodů souvisejících s oblastí koordinovanou touto směrnicí volný pohyb zařízení podmíněného přístupu.
Článek 4
Nedovolené činnosti
Členské státy zakáží na svém území všechny následující činnosti:
a) výrobu, dovoz, distribuci, prodej, pronájem nebo držení nedovolených zařízení k obchodním účelům;
b) instalaci, údržbu nebo výměnu nedovoleného zařízení k obchodním účelům;
c) použití obchodních sdělení k propagaci nedovolených zařízení.
Článek 5
Sankce a právní prostředky
1. Sankce jsou účinné, odrazující a úměrné možným důsledkům nedovolené činnosti.
2. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zajistily přístup poskytovatelů chráněných služeb, jejichž zájmy jsou dotčeny nedovolenou činností blíže určenou v článku 4, která je vykonávána na jejich území, k vhodným právním prostředkům, a zejména aby tito poskytovatelé mohli podat žalobu o náhradu škody a dosáhnout soudního příkazu nebo jiného preventivního opatření, a popřípadě požadovat, aby nedovolená zařízení byla vyřazena z obchodních okruhů.
Článek 6
Provádění
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 28. května 2000.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 7
Zprávy
Nejpozději tři roky po vstupu této směrnice v platnost a počínaje tímto dnem každé dva roky předloží Komise Evropskému parlamentu, Radě a Hospodářskému a sociálnímu výboru zprávu o provádění této směrnice doplněnou o další případné návrhy, zvláště pokud jde o definice článku 2, aby byly přizpůsobeny hospodářskému a technickému pokroku a konzultacím vedeným Komisí.
Článek 8
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 9
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 11. listopadu 1998, kterou se mění směrnice Rady 96/98/ES o námořním zařízení (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 96/98/ES ze dne 20. prosince 1996 o námořním zařízení [1], a zejména na první a druhou odrážku uvedené směrnice,
(1) vzhledem k tomu, že pro účely směrnice Rady 96/98/ES jsou mezinárodními smlouvami, včetně úmluvy SOLAS z roku 1974, a zkušebními normami ty dokumenty, které spolu s jejich změnami byly v platnosti ke dni přijetí uvedené směrnice;
(2) vzhledem k tomu, že od přijetí uvedené směrnice vstoupily nebo brzy vstoupí v platnost změny úmluvy SOLAS a ostatních mezinárodních smluv a nové zkušební normy;
(3) vzhledem k tomu, že uvedenými nástroji byla stanovena nová pravidla týkající se zařízení, které má být umístěno na lodích;
(4) vzhledem k tomu, že směrnice 96/98/ES by proto měla být změněna;
(5) vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 12 směrnice Rady 93/75/EHS [2] naposledy pozměněné směrnicí Komise 98/74/ES [3],
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 96/98/ES se mění takto:
1. Článek 2 se mění takto:
a) písmeno c) se nahrazuje tímto:
"c) "radiokomunikačním zařízením"; rozumí zařízení požadované kapitolou IV úmluvy SOLAS 1974 ve znění platném k 1. lednu 1999, a obousměrný radiotelefonní přístroj VHF záchranných plavidel vyžadovaný pravidlem III/6.2.1 uvedené úmluvy;";
b) v písmenech d) a n) se slova "ke dni přijetí této směrnice" nahrazují slovy "k 1. lednu 1999".
2. Příloha A se nahrazuje zněním obsaženým v příloze této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. dubna 1999.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 11. listopadu 1998, kterou se mění směrnice 96/77/ES, kterou se stanoví specifická kritéria pro čistotu potravinářských přídatných látek jiných než barviva a náhradní sladidla
(Text s významem pro EHP) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/107/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se potravinářských přídatných látek povolených pro použití v potravinách určených k lidské spotřebě [1], ve znění směrnice 94/34/ES [2], a zejména na čl. 3 odst. 3 písm. a) uvedené směrnice,
po konzultaci s Vědeckým výborem pro potraviny,
vzhledem k tomu, že je nezbytné stanovit kritéria pro čistotu pro všechny přídatné látky jiné než barviva a náhradní sladidla, které jsou uvedeny ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 95/2/ES ze dne 20. února 1995 o potravinářských přídatných látkách jiných než barviva a náhradní sladidla [3], naposledy pozměněné směrnicí 98/72/ES [4];
vzhledem k tomu, že je nezbytné nahradit kritéria pro čistou stanovená ve směrnici Rady 78/663/EHS ze dne 25. července 1978, kterou se stanoví specifická kritéria pro čistotu emulgátorů, stabilizátorů, zahušťovadel a želírujících látek pro použití v potravinách určených k lidské spotřebě [5], naposledy pozměněné směrnicí Komise 92/4/EHS [6];
vzhledem k tomu, že směrnicí Komise 96/77/ES ze dne 2. prosince 1996, kterou se stanoví specifická kritéria pro čistotu potravinářských přídatných látek jiných než barviva a náhradní sladidla [7], byl stanoven první seznam kritérií pro čistotu řady potravinářských přídatných látek; že tento seznam by měl být nyní doplněn o nově stanovená kritéria pro čistotu dalších přídatných látek;
vzhledem k tomu, že je nezbytné vzít v úvahu specifikace a analytické techniky pro přídatné látky stanovené v Codex Alimentarius vypracovaném společným výborem odborníků FAO/WHO pro potravinářské přídatné látky (JECFA);
vzhledem k tomu, že potravinářské přídatné látky, pokud jsou připraveny výrobními metodami nebo s použitím výchozích materiálů, které se významně liší od těch, jež jsou zahrnuty v hodnocení Vědeckého výboru pro potraviny, nebo pokud se liší od těch, jež jsou uvedeny v této směrnici, by měly být podrobeny hodnocení Vědeckým výborem pro potraviny se záměrem provést úplné hodnocení s důrazem na kritéria pro čistotu;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potraviny,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 96/77/ES se mění takto:
1. Článek 2 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
Kritéria pro čistotu stanovená článku 1 nahrazují kritéria pro čistotu stanovená ve směrnicích 65/66/EHS, 78/663/EHS a 78/664/EHS."
2. V příloze se doplňuje znění přílohy této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. července 1999.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Výrobky uvedené na trh nebo označené před 1. červencem 1999, které nejsou v souladu s touto směrnicí, mohou být prodávány až do vyčerpání zásob.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 13. listopadu 1998, kterou se mění směrnice Rady 79/373/EHS o uvádění krmných směsí na trh (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 79/373/EHS ze dne 2. dubna 1979 o uvádění krmných směsí na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 97/47/ES [2], a zejména na čl. 10 písm. e) uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že podle přílohy XV bodu VII písm.
E č. 4 aktu o přistoupení Švédského království může ponechat v platnosti své vnitrostátní právní předpisy, které ukládají povinnost uvádět v označení krmných směsí určených pro ryby až do 31. prosince 1997 obsah fosforu;
vzhledem k tomu, že podle přílohy XV uvedeného aktu musí Švédsko přiložit ke své žádosti o přizpůsobení právních předpisů Společenství pro uvedenou minerální látku podrobné vědecké zdůvodnění;
vzhledem k tomu, že Švédsko předalo uvedené zdůvodnění dne 5. června 1997;
vzhledem k tomu, že směrnice 79/373/EHS předpokládá pravidelnou aktualizaci přílohy s ohledem na vývoj vědeckotechnických poznatků;
vzhledem k tomu, že přidávání fosforu narušuje ekologickou rovnováhu jezer a moří; že výkvět sinic, nedostatek kyslíku, vysoká úmrtnost ryb a snížená biologická rozmanitost jsou častými důsledky vysokého obsahu živin ve vnitrozemských jezerech;
vzhledem k tomu, že je tedy nutné omezit emise fosforu na absolutní minimum; že povinné uvádění obsahu fosforu v označení krmných směsí pro ryby by bylo významným příspěvkem k tomuto cíli, neboť by usnadnilo používání správných postupů krmení;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro krmiva,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha směrnice 79/373/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy do 30. června 1999 přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Budou tyto předpisy používat od 1. července 1999.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 20. listopadu 1998, kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 74/152/EHS o maximální konstrukční rychlosti a nákladních plošinách kolových zemědělských a lesnických traktorů
(Text s významem pro EHP) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 74/150/EHS ze dne 4. března 1974 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu kolových zemědělských a lesnických traktorů [1], naposledy pozměněnou směrnicí Evropského parlamentu a Rady 97/54/ES [2], a zejména na článek 13 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 74/152/EHS ze dne 4. března 1974 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se maximální konstrukční rychlosti a nákladních plošin kolových zemědělských a lesnických traktorů [3], naposledy pozměněnou směrnicí 97/54/ES, a zejména na článek 5 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že je z hlediska zvýšení maximální konstrukční rychlosti na 40 km/h a výsledků technického vývoje nyní vhodné upravit požadavek týkající se dovolené odchylky při měření rychlosti uvedený v bodě 1.5 přílohy směrnice 74/152/EHS;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování technickému pokroku zřízeného směrnicí 74/150/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Závěrečná slova bodu 1.5 přílohy směrnice 74/152/EHS se nahrazují tímto: "ještě přijatelné, převýší-li měřená rychlost hodnotu maximální konstrukční rychlosti o 3 km/h".
Článek 2
1. Od 1. ledna 2000 nesmějí členské státy
- odmítnout udělit ES schválení typu nebo vydat doklad uvedený v čl. 10 odst. 1 poslední odrážce směrnice 74/150/EHS nebo udělit vnitrostátní schválení typu pro typ traktoru, ani
- zakázat první uvedení traktorů do provozu,
pokud tento typ traktoru nebo tyto traktory splňují požadavky směrnice 74/152/EHS ve znění této směrnice.
2. Od 1. října 2004 členské státy
- nesmějí již vydat doklad uvedený v čl. 10 odst. 1 poslední odrážce směrnice 74/150/EHS pro typ traktoru, který nesplňuje požadavky směrnice 74/152/EHS ve znění této směrnice, a
- mohou odmítnout udělit vnitrostátní schválení typu pro typ traktoru, který nesplňuje požadavky směrnice 74/152/EHS ve znění této směrnice.
Článek 3
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. prosince 1999.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 30. listopadu 1998, kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 70/387/EHS o dveřích motorových vozidel a jejich přípojných vozidel
(Text s významem pro EHP) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [1], naposledy pozměněnou směrnicí 98/14/ES [2], a zejména na čl. 13 odst. 2 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 70/387/EHS ze dne 27. července 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se dveří motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [3], ve znění aktu o přistoupení Dánska, Irska a Spojeného království, a zejména na článek 3 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že směrnice 70/387/EHS je jednou ze zvláštních směrnic týkajících se postupu ES schválení typu zavedeného směrnicí 70/156/EHS; že se proto ustanovení směrnice 70/156/EHS týkající se systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků vozidel vztahují i na směrnici 70/387/EHS;
vzhledem k tomu, že lze směrnici 70/387/EHS dále přizpůsobit technickému pokroku opatřeními ke zvýšení bezpečnosti osob při vstupu do kabiny řidiče některých těžkých nákladních vozidel a výstupu z ní;
vzhledem k tomu, že čl. 3 odst. 4 a čl. 4 odst. 3 směrnice 70/156/EHS je zejména nutné, aby byl ke každé zvláštní směrnici připojen informační dokument obsahující odpovídající body přílohy I a certifikát schválení typu podle přílohy VI uvedené směrnice, aby schválení typu mohlo být zpracováno výpočetní technikou;
vzhledem k tomu, že za účelem praktického uplatňování směrnice 70/387/EHS je nutno zajistit, aby ve všech členských státech platily jednotné předpisy;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování technickému pokroku, zřízeného směrnicí 70/156/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 70/387/EHS se mění takto:
1. V článku 1 se slova "zemědělských traktorů a strojů" nahrazují slovy "zemědělských a lesnických traktorů" a slova "strojů pro veřejné práce" nahrazují slovy "všech pojízdných strojů".
2. Přílohy se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Od 1. ledna 1999 nesmějí členské státy z důvodů týkajících se dveří vozidel
- odmítnout udělit ES schválení typu nebo udělit vnitrostátního schválení typu pro typ vozidla, ani
- zakázat prodej, registraci nebo uvedení do provozu vozidla,
pokud tento typ nebo toto vozidlo splňují požadavky směrnice 70/387/EHS ve znění této směrnice.
2. Od 1. října 2000 členské státy
- nesmějí již udělit ES schválení typu a
- mohou odmítnout udělit vnitrostátního schválení typu
pro nový typ vozidla z důvodů týkajících se dveří vozidla, pokud tyto dveře nesplňují požadavky směrnice 70/387/EHS ve znění této směrnice.
Článek 3
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. prosince 1998.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 14. prosince 1998 o motorových vozidlech a jejich přípojných vozidlech určených pro silniční přepravu nebezpečných věcí a o změně směrnice 70/156/EHS o schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy [3],
s ohledem na směrnici Rady 94/55/ES ze dne 21. listopadu 1994 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se silniční přepravy nebezpečných věcí [4], která převedla do právních předpisů Společenství Evropskou dohodu o mezinárodní silniční přepravě nebezpečných věcí (AGRD),
vzhledem k tomu, že vnitřní trh zahrnuje prostor bez vnitřních hranic, v němž je zajištěn volný pohyb zboží, osob, služeb a kapitálu;
vzhledem k tomu, že pro plné dosažení tohoto cíle je nutná plná harmonizace technických požadavků na vozidla určená pro silniční přepravu nebezpečných věcí;
vzhledem k tomu, že pro řádné fungování dotyčného trhu by měly být odstraněny technické překážky obchodu, pokud jde o ES schvalování typu vozidel určených pro silniční přepravu nebezpečných věcí;
vzhledem k tomu, že je proto nezbytné v rámci vnitřního trhu harmonizovat normy týkající se prostředků pro silniční přepravu nebezpečných věcí;
vzhledem k tomu, že je třeba harmonizovat schvalovací postupy členských států;
vzhledem k tomu, že tato směrnice je jednou z jednotlivých směrnic, které musí být dodrženy, aby se zajistil soulad s postupem ES schválení typu, který byl zaveden směrnicí Rady 70/156/EHS [5], a aby byla zajištěna shoda vozidel s požadavky postupu ES schválení typu zavedeného zmíněnou směrnicí; že se proto ustanovení směrnice 70/156/EHS týkající se vozidel vztahují na tuto směrnici;
vzhledem k tomu, že čl. 3 odst. 4 a čl. 4 odst. 3 směrnice 70/156/EHS vyžadují, aby každá jednotlivá směrnice měla v příloze informační dokument, který obsahuje odpovídající body přílohy I uvedené směrnice a také certifikát schválení typu podle přílohy VI uvedené směrnice, což umožní zpracovávat schvalování typu výpočetní technikou,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Tato směrnice se vztahuje na vozidla kategorií "N" a "O" definované v článku 2 a příloze II směrnice 70/156/EHS, která jsou určena pro silniční přepravu nebezpečných věcí uvnitř členského státu nebo mezi členskými státy.
Oblast působnosti, definice, klasifikace a požadavky na taková vozidla a na správní opatření pro jejich ES schválení typu stanoví přílohy I a II této směrnice.
Článek 2
Pro účely této směrnice se:
- "nebezpečnými věcmi" rozumějí látky a předměty definované v článku 2 směrnice 94/55/ES,
- "přepravou" rozumějí silniční dopravní úkony definované v článku 2 směrnice 94/55/ES.
Článek 3
Směrnice 70/156/EHS se mění takto:
a) V příloze I se doplňuje nový bod, který zní:"
+++++ TIFF +++++
+++++ TIFF +++++
";
b) V příloze IV části I se doplňuje nový bod, který zní:
"Předmět _BAR_ Směrnice č. _BAR_ viz Úřední věstník _BAR_ Vztahuje se na _BAR_
M1 _BAR_ M2 _BAR_ M3 _BAR_ N1 _BAR_ N2 _BAR_ N3 _BAR_ O1 _BAR_ O2 _BAR_ O3 _BAR_ O4 _BAR_
56.
Vozidla pro přepravu nebezpečných věcí _BAR_ 98/91/ES _BAR_ L 11, 16.1.1999 _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ x _BAR_ x _BAR_ x _BAR_ x _BAR_ x _BAR_ x _BAR_ x" _BAR_
Článek 4
1. Členské státy nesmějí
- odmítnout udělit ES schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu pro typ vozidla nebo
- zakázat registraci, prodej nebo uvedení základních vozidel nebo dokončených vozidel definovaných v článku 2 směrnice 70/156/EHS do provozu
z důvodů, které se vztahují k přepravě nebezpečných věcí, pokud vozidlo splňuje požadavky příloh této směrnice.
2. Členské státy nesmějí zakázat registraci, prodej nebo uvedení do provozu vozidla dokončeného ze základního vozidla definovaného v článku 2 směrnice 70/156/EHS z důvodů, které se vztahují k základnímu vozidlu nebo k přepravě nebezpečných věcí,
- pokud jsou u základního vozidla splněny požadavky příloh této směrnice a pokud dokončením základního vozidla nebylo splnění těchto požadavků znehodnoceno, nebo
- pokud jsou u dokončeného vozidla splněny požadavky příloh této směrnice.
Článek 5
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 16. ledna 2000 a neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 6
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 7
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 14. prosince 1998, kterou se mění směrnice 70/524/EHS o doplňkových látkách v krmivech a směrnice 95/69/ES, kterou se stanoví podmínky a postupy pro schvalování a registraci některých provozoven a dodavatelů působících v krmivářském odvětví
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že článek 14 směrnice Rady 95/69/ES [4] stanoví, že Rada rozhodne o výši poplatků, které mají být vybírány za schválení provozoven a jejich dodavatelů;
vzhledem k tomu, že podle článku 6 směrnice Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech [5] může členský stát zpravodaj vybírat za posouzení dokumentace týkající se povolení Společenství doplňkové látky pro krmiva poplatek; že Rada stanoví výši tohoto poplatku;
vzhledem k tomu, že při zkoumání financování dotyčných služeb v jednotlivých členských státech se ukázalo, že stanovení výše poplatků na úrovni Společenství by bylo nepřiměřeně velkým zásahem do existujících systémů vybírání poplatků uplatňovaných v členských státech; že kromě toho náklady vznikající členským státům při poskytování těchto služeb se mohou značně lišit, zejména z důvodů velkých rozdílů v mzdových nákladech;
vzhledem k tomu, že by však mělo být stanoveno, že Rada přijme harmonizovaná pravidla pro výpočet výše poplatků, aby se zabránilo narušování hospodářské soutěže;
vzhledem k tomu, že příslušná ustanovení směrnice 70/524/EHS a 95/69/ES by proto měla být změněna,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 70/524/EHS se mění takto: V článku 6 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Do 1. dubna 1999 Rada stanoví na návrh Komise kvalifikovanou většinou pravidla pro výpočet výše poplatku uvedeného v odstavci 1."
Článek 2
Směrnice 95/69/ES se mění takto: Článek 14 se nahrazuje tímto:
"Článek 14
Do 1. dubna 1999 Rada rozhodne na návrh Komise kvalifikovanou většinou o pravidlech pro výpočet výše poplatků vybíraných za schválení provozoven a jejich dodavatelů."
Článek 3
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. března 1999.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 14. prosince 1998, kterou se mění směrnice 68/414/EHS, kterou se členským státům EHS ukládá povinnost udržovat minimální zásoby ropy a/nebo ropných produktů
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 103a odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
(1) vzhledem k tomu, že Rada přijala směrnici 68/414/EHS ze dne 20. prosince 1968, kterou se členským státům EHS ukládá povinnost udržovat minimální zásoby ropy a/nebo ropných produktů [4];
(2) vzhledem k tomu, že dovážená ropa a ropné produkty nadále hrají důležitou roli v zásobování Společenství energií; že jakékoli potíže, byť dočasné, jejichž důsledkem je snížení dodávek těchto produktů nebo významné zvýšení jejich ceny na mezinárodních trzích, by mohly způsobit vážné narušení hospodářské činnosti ve Společenství; že Společenství musí být v takovém případě schopno odstranit nebo alespoň zmírnit všechny škodlivé následky; že je nezbytné aktualizovat směrnici 68/414/EHS a přizpůsobit ji realitě vnitřního trhu Společenství a vývoji ropných trhů;
(3) vzhledem k tomu, že ve směrnici 73/238/EHS [5] Rada rozhodla o přijetí vhodných opatření – včetně čerpání zásob ropy – v případě potíží v zásobování Společenství ropou a ropnými produkty; že členské státy přijaly podobné závazky v dohodě o "Mezinárodním energetickém programu";
(4) vzhledem k tomu, že je důležité zvýšit zabezpečení zásobování ropou;
(5) vzhledem k tomu, že je nezbytné, aby organizační opatření pro zásoby ropy nepoškozovala řádné fungování vnitřního trhu;
(6) vzhledem k tomu, že touto směrnicí není dotčeno plné uplatňování Smlouvy, a zejména ustanovení týkajících se vnitřního trhu a soutěže;
(7) vzhledem k tomu, že v souladu se zásadami subsidiarity a proporcionality uvedenými v článku 3b Smlouvy lze cíl udržování vysoké úrovně zabezpečení zásobování ropou ve Společenství prostřednictvím spolehlivých a transparentních mechanismů založených na solidaritě mezi členskými státy a současně v souladu s pravidly vnitřního trhu a soutěže uspokojivěji dosáhnout na úrovni Společenství; že tato směrnice nepřekračuje rámec toho, co je k dosažení tohoto cíle nezbytné;
(8) vzhledem k tomu, že je nezbytné, aby zásoby byly k dispozici členským státům, pokud by vznikly potíže v zásobování ropou; že členské státy by měly mít pravomoci a schopnosti kontrolovat využívání zásob tak, aby mohly být okamžitě k dispozici ve prospěch oblastí, které nejvíce potřebují dodávky ropy;
(9) vzhledem k tomu, že organizační opatření pro udržování zásob by měla zajišťovat dostupnost zásob a jejich přístupnost spotřebiteli;
(10) vzhledem k tomu, že je vhodné, aby organizační opatření pro udržování zásob byla transparentní a zajišťovala spravedlivé a nediskriminační sdílení břemene povinnosti udržovat zásoby; že členské státy by měly zpřístupnit zúčastněným osobám informace týkající se nákladů na udržování zásob ropy;
(11) vzhledem k tomu, že za účelem organizace udržování zásob se mohou členské státy obrátit na systém založený na přenesení závazku držet veškeré zásoby nebo jejich část na subjekty nebo instituce držící zásoby; že případné saldo by mělo být udržováno rafinéry a jinými hospodářskými subjekty; že partnerství mezi státem a soukromým sektorem je významné pro fungování účinných a spolehlivých mechanismů pro držení zásob;
(12) vzhledem k tomu, že domácí těžba sama přispívá k zabezpečení zásobování; že vývoj ropného trhu může odůvodnit vhodnou odchylku od povinnosti udržovat zásoby ropy členským státem s domácí těžbou ropy; že v souladu se zásadou subsidiarity mohou členské státy osvobodit podniky od povinnosti udržovat zásoby pro úhrn nepřesahující množství produktů, které tyto podniky vyrábějí z domácí těžby ropy;
(13) vzhledem k tomu, že je vhodné přijmout metody, které jsou již uplatňovány Společenstvím a členskými státy v rámci jejich mezinárodních závazků a dohod; že v důsledku změn modelu spotřeby ropy se mezinárodní letecké zásobníky staly důležitou složkou této spotřeby;
(14) vzhledem k tomu, že je třeba přizpůsobit a zjednodušit mechanismus Společenství týkající se statistického výkaznictví v oblasti zásob ropy;
(15) vzhledem k tomu, že zásoby ropy mohou být udržovány v zásadě kdekoli ve Společenství a je tedy vhodné usnadnit tvorbu zásob mimo území státu; že je nezbytné, aby rozhodnutí o držení zásob mimo území státu byla přijata vládou daného členského státu podle jeho potřeb a úvah o zabezpečení zásobování; že v případě zásob držených pro jiné podniky nebo subjekty nebo instituce jsou nezbytné podrobnější předpisy k zaručení jejich dostupnosti a přístupnosti v případě potíží v zásobování ropou;
(16) vzhledem k tomu, že k zajištění hladkého fungování vnitřního trhu je žádoucí podporovat využívání dohod mezi členskými státy týkajících se držení minimálních zásob za účelem využívání skladovacích kapacit v jiných členských státech; že je věcí členských států, aby rozhodly o uzavření takových dohod;
(17) vzhledem k tomu, že je vhodné posílit dohled správních orgánů nad zásobami a zavést účinné mechanismy pro kontrolu a ověřování zásob; že je nezbytné zavést systém sankcí k prosazení takové kontroly;
(18) vzhledem k tomu, že směrnice 72/425/EHS prodloužila referenční období uvedené v čl. 1 odst.
1 směrnice 68/414/EHS ze 65 na 90 dní a stanovila podmínky provádění tohoto prodloužení; že uvedená směrnice se v důsledku vydání této směrnice stala zastaralou; že směrnice 72/425/EHS by proto měla být zrušena;
(19) vzhledem k tomu, že je vhodné pravidelně informovat Radu o situaci v zabezpečení zásob ve Společenství,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 68/414/EHS se mění takto:
1. Článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
1. Členské státy přijmou vhodné právní a správní předpisy za účelem udržení svých stálých zásob ropných produktů v rámci Evropského společenství, s výhradou článku 7, na úrovni, která v každé kategorii ropných produktů uvedených v článku 2 odpovídá alespoň průměrné denní domácí spotřebě vypočtené podle článku 4 za 90 dnů předchozího kalendářního roku.
2. Část domácí spotřeby, která je kryta ropnými produkty pocházejícími z domácí těžby daného členského státu, lze odečíst až do maximální výše 25 % uvedené domácí spotřeby.
O rozdělení výsledku takového odečtu v členském státě rozhodne daný členský stát."
2. Článek 2 se zrušuje.
3. Dosavadní článek 3 se označuje jako článek 2 a doplňuje se v něm nový pododstavec, který zní:
"Zásoby v zásobnících námořních plavidel se do výpočtu domácí spotřeby nezahrnují."
4. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 3
1. Zásoby udržované v souladu s článkem 1 musí být zcela k dispozici členským státům, pokud by vznikly potíže v zásobování ropou.
Členské státy zajistí, aby měly zákonné pravomoci ke kontrole využívání zásob za takových okolností.
Ve všech ostatních případech členské státy zajistí dostupnost a přístupnost těchto zásob; vypracují opatření umožňující identifikaci, inventuru a kontrolu zásob.
2. Členské státy zajistí, aby v opatřeních k udržování zásob platily spravedlivé a nediskriminační podmínky.
Břemeno nákladů vyplývajících z udržování zásob v souladu s článkem 1 bude zjišťováno transparentními opatřeními.
V této souvislosti mohou členské státy přijmout opatření k získání užitečných informací týkajících se nákladů na udržování zásob v souladu s článkem 1 a zpřístupnit takové informace zúčastněným stranám.
3. Ke splnění požadavků podle odstavců 1 a 2 se členské státy mohou rozhodnout, že se obrátí na subjekt nebo instituci držící zásoby, které budou odpovědné za držení veškerých zásob nebo jejich části.
Dva nebo více členských států se mohou rozhodnout, že se obrátí na společný subjekt nebo instituci držící zásoby.
V takovém případě ponesou společnou odpovědnost za závazky vyplývající z této směrnice."
5. Článek 4 se nahrazuje tímto:
"Článek 4
Členské státy předloží Komisi statistický přehled o stavu existujících zásob ke konci každého měsíce vypracovaný v souladu s články 5 a 6 a uvedou v něm, kolik dnů průměrné spotřeby v předchozím kalendářním roce tyto zásoby představují.
Tento přehled musí být předložen do 25. dne měsíce následujícího po sledovaném měsíci.
Povinnost členského státu držet zásoby je založena na domácí spotřebě v předchozím kalendářním roce.
Na počátku každého kalendářního roku musí členské státy přepočítat svou povinnost držet zásoby nejpozději do 31. března každého roku a zajistit, že bude co nejdříve v souladu s jejich novými povinnostmi, v každém případě nejpozději do 31. července každého roku.
Zásoby tryskového paliva petrolejového typu jsou ve statistickém přehledu vykazovány odděleně v kategorii II."
6. Článek 5 se nahrazuje tímto:
"Článek 5
Povinně udržované zásoby podle článku 1 mohou být udržovány ve formě ropy a meziproduktů, jakož i ve formě konečných produktů.
Ve statistickém přehledu o stavu zásob uvedeném v článku 4 se konečné produkty uvádějí podle jejich skutečné hmotnosti; ropa a meziprodukty se započítávají takto:
- jako poměrné množství jednotlivých kategorií produktů vyrobených v předchozím kalendářním roce v rafinériích daného státu nebo
- na základě výrobních programů rafinérií daného státu pro běžný rok nebo
- na základě poměru mezi celkovým množstvím produktů, na něž se vztahuje povinnost udržovat zásoby, vyrobených v předchozím kalendářním roce v daném státě a celkovým množstvím ropy spotřebované v tomtéž roce; výše uvedené však u první a druhé kategorie (motorový benzín a plynový olej) platí nejvýše do 40 % celkové povinnosti udržovat zásoby a u třetí kategorie (topné oleje) nejvýše do 50 % této povinnosti.
Složky směsí, pokud jsou určeny pro zapracování do konečných produktů uvedených v článku 2, mohou nahradit produkty, pro něž jsou určeny."
7. Článek 6 se mění takto:
a) odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. Při výpočtu úrovně minimálních zásob stanovených v článku 1 se do statistického přehledu zahrnují pouze ta množství, která by měla být držena v souladu s čl. 3 odst. 1.";
b) odstavec 2 se nahrazuje tímto:
"2. Pro účely provádění této směrnice mohou být na základě mezivládních dohod vytvářeny zásoby na území jednoho členského státu na účet podniků nebo subjektů nebo institucí usazených v jiném členském státě.
Je věcí vlády daného členského státu, aby rozhodla, zda bude udržovat část svých zásob mimo území svého státu.
V takových případech nesmí členský stát, na jehož území jsou zásoby na základě takové dohody drženy, bránit převodu těchto zásob do jiných členských států, na jejichž odpovědnost jsou zásoby udržovány podle takové dohody; tento stát bude takové zásoby v souladu s postupy uvedenými v dotyčné dohodě kontrolovat, avšak nesmí je zahrnovat do svého statistického přehledu.
Do svého statistického přehledu je smí zahrnout členský stát, v jehož prospěch jsou zásoby drženy.
V takových případech členský stát zašle společně se statistickým přehledem uvedeným v článku 4 zprávu Komisi týkající se zásob udržovaných na jeho území ve prospěch jiného členského státu, jakož i zásob udržovaných v jiných členských státech v jeho vlastní prospěch.
V obou případech budou ve zprávě uvedena místa skladování nebo společnosti držící zásoby a množství a kategorie skladovaných produktů nebo ropy.
Návrhy dohod uvedených v prvním pododstavci se zašlou Komisi, která může zúčastněným vládám sdělit své připomínky.
Jakmile jsou dohody uzavřeny, oznámí se Komisi, která o nich uvědomí ostatní členské státy.
Dohody musí splňovat tyto podmínky:
- jejich předmětem musí být ropa a všechny ropné produkty, na něž se vztahuje tato směrnice,
- musí stanovit podmínky a opatření k udržování zásob s cílem zajištění kontroly a dostupnosti těchto zásob,
- musí stanovit postupy k zajištění kontroly a identifikace zásob, mimo jiné metody provádění inspekcí a spolupráce při inspekcích,
- musí být obecně uzavírány na dobu neurčitou,
- musí v nich být uvedeno, že obsahují-li ustanovení o jednostranné výpovědi, nebude tato výpověď účinná v případě vzniku krize v zásobování, a že Komise bude v každém případě předem informována o každé výpovědi dohody.
Pokud zásoby vytvořené podle takových dohod nevlastní podnik nebo subjekt nebo instituce, která má povinnost držet zásoby, ale jsou drženy k dispozici tohoto podniku nebo subjektu nebo instituce jiným podnikem nebo subjektem nebo institucí, musí být splněny tyto podmínky:
- oprávněný podnik nebo subjekt nebo instituce musí mít smluvní právo nabýt těchto zásob po celou dobu platnosti smlouvy; metodika stanovení ceny takového nabytí musí být dohodnuta mezi zúčastněnými stranami,
- minimální doba platnosti takové smlouvy musí být 90 dní,
- místo skladování nebo společnosti držící zásoby k dispozici oprávněného podniku nebo subjektu nebo instituce, jakož i množství a kategorie produktu nebo ropy skladované na takovém místě musí být specifikovány,
- skutečná dostupnost zásob pro oprávněný podnik nebo subjekt nebo instituci musí být zaručena kdykoli po celou dobu platnosti smlouvy podnikem nebo subjektem nebo institucí držící zásoby k dispozici oprávněného podniku nebo subjektu nebo instituce,
- podnik nebo subjekt nebo instituce držící zásoby k dispozici oprávněného podniku nebo subjektu nebo instituce musí podléhat pravomoci členského státu, na jehož území jsou zásoby umístěny, pokud jde o zákonné pravomoci takového členského státu kontrolovat a ověřovat existenci zásob.";
c) v odstavci 3 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"V důsledku toho jsou ze statistického přehledu vyloučeny zejména tyto položky: dosud nevytěžená domácí ropa; zásoby určené pro zásobníky námořních plavidel; zásoby v průběhu přepravy s výjimkou zásob uvedených v odstavci 2; zásoby nacházející se v ropovodech, v silničních a železničních cisternových vozech, v zásobnících čerpacích stanic pohonných hmot a zásoby držené drobnými spotřebiteli.
Ze statistického přehledu jsou vyloučeny rovněž zásoby, které jsou v držení ozbrojených sil, a zásoby, které pro ně drží ropné společnosti."
8. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 6a
Členské státy přijmou veškeré nezbytné předpisy a veškerá nezbytná opatření k zajištění kontroly zásob a dohledu nad nimi.
Zavedou mechanismy pro ověřování zásob podle této směrnice."
9. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 6b
Členské státy stanoví sankce použitelné pro případy porušení vnitrostátních předpisů přijatých na základě této směrnice a přijmou veškerá nezbytná opatření k zajištění provádění těchto předpisů.
Sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující."
Článek 2
Směrnice 72/425/EHS se zrušuje s účinkem od 31. prosince 1999.
Článek 3
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. ledna 2000.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 4
Řecké republice je v důsledku jejího specifického charakteru poskytnuto dodatečné období tří let bez možnosti prodloužení, aby mohla splnit požadavky této směrnice v souvislosti se zahrnutím zásob v zásobnících pro mezinárodní letectví při výpočtu domácí spotřeby.
Článek 5
Komise pravidelně předkládá Radě zprávu o stavu zásob ve Společenství, včetně potřeby harmonizace, za účelem zajištění účinné kontroly zásob a dohledu nad nimi.
První zpráva bude Radě předložena v průběhu druhého roku následujícího po dni uvedeném v čl. 3 odst.
Článek 6
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Směrnice Rady 98/94/ES ze dne 14. prosince 1998 kterou se mění směrnice 94/4/ES a prodlužují dočasná odchylná opatření pro Německo a Rakousko
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 99 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že čl. 3 odst.
2 směrnice 94/4/ES [4] stanoví, že Spolková republika Německo a Rakouská republika smějí do 31. prosince 1997 používat dočasnou odchylku, jež spočívá v uplatňování úlevy nejméně 75 ECU pro zboží dovážené cestujícími vstupujícími na německé nebo rakouské území přes pozemní hranici spojující Německo nebo Rakousko s jinými zeměmi než členskými státy a členy ESVO nebo prostředky pobřežní lodní dopravy z těchto zemí;
vzhledem k tomu, že tato ustanovení odpovídají hospodářským obtížím, které by ve výše uvedených situacích mohla vyvolat výše úlevy pro dovoz zboží cestujícími do Společenství,
vzhledem k tomu, že dopisy ze dne 24. června a 23. července 1997 požádaly Spolková republika Německo a Rakouská republika o prodloužení odchylky stanovené v čl. 3 odst.
2 směrnice 94/4/ES; že svou žádost odůvodňují tím, že hospodářské obtíže, které vedly k přijetí směrnic 94/4/ES a 94/75/ES, přetrvávají a v některých případech se dokonce prohloubily,
vzhledem k tomu, že je třeba přihlédnout k situaci popsané oběma členskými státy,
vzhledem k tomu, že však v případě prodloužení odchylky je třeba stanovit lhůtu, do kdy musí být úleva uplatňovaná Německem a Rakouskem uvedena v soulad s úlevou platnou k tomu dni v ostatních členských státech, a od 1. ledna 1999 zvýšit limit platný v obou členských státech, aby došlo k omezení narušení hospodářské soutěže, a zavázat oba členské státy, aby limit postupně a společně zvyšovaly, aby k 1. lednu 2003 odpovídal limitu Společenství,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. S účinkem ode dne 1. ledna 1998 se v čl. 3 odst. 2 směrnice 94/4/ES první pododstavec nahrazuje tímto:
"2. Odchylně od odstavce 1 smějí Spolková republika Německo a Rakouská republika uvést v účinnost opatření nezbytná k dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději 1. ledna 2003 pro zboží dovážené cestujícími vstupujícími na německé nebo rakouské území přes pozemní hranici spojující Německo nebo Rakousko s jinými zeměmi než členskými státy a členy ESVO nebo prostředky pobřežní lodní dopravy z těchto zemí."
2. S účinkem ode dne 1. ledna 1999 se v čl. 3 odst. 2 směrnice 94/4/ES druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Ode dne 1. ledna 1999 však tyto členské státy budou používat úlevu nejméně 100 ECU na dovozy cestujícími uvedenými v předchozím pododstavci.
Společně budou tuto částku postupně zvyšovat, aby na uvedené dovozy používaly do 1. ledna 2003 limit platný ve Společenství."
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. ledna 1999.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Přijímají-li členské státy tato opatření, musí v nich být učiněn odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 14. prosince 1998, kterou se mění směrnice 66/400/EHS, 66/401/EHS, 66/402/EHS, 66/403/EHS, 69/208/EHS, 70/457/EHS a 70/458/EHS o uvádění osiva řepy, osiva pícnin, osiva obilovin, sadby brambor, osiva olejnin a přadných rostlin a osiva zeleniny na trh a o Společném katalogu odrůd druhů zemědělských rostlin, pokud se týká konsolidace vnitřního trhu, geneticky modifikovaných rostlinných odrůd a genetických zdrojů rostlin
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
(1) vzhledem k tomu, že je z níže uvedených důvodů třeba změnit tyto směrnice o uvádění osiva a sadby na trh:
- směrnice Rady 66/400/EHS ze dne 14. června 1966 o uvádění osiva řepy na trh [4],
- směrnice Rady 66/401/EHS ze dne 14. června 1966 o uvádění osiva pícnin na trh [5],
- směrnice Rady 66/402/EHS ze dne 14. června 1966 o uvádění osiva obilovin na trh [6],
- směrnice Rady 66/403/EHS ze dne 14. června 1966 o uvádění sadby brambor na trh [7],
- směrnice Rady 69/208/EHS ze dne 30. června 1969 o uvádění osiva olejnin a přadných rostlin na trh [8],
- směrnice Rady 70/457/EHS ze dne 29 září 1970 o Společném katalogu odrůd druhů zemědělských rostlin [9],
- směrnice Rady 70/458/EHS ze dne 29. září 1970 o uvádění osiva zeleniny na trh [10];
(2) vzhledem k tomu, že je v rámci konsolidace vnitřního trhu vhodné změnit nebo zrušit některá ustanovení zmíněných směrnic, aby byly odstraněny veškeré skutečné nebo možné překážky obchodu, které by mohly narušit volný pohyb osiva ve Společenství; že je proto třeba odstranit veškeré možnosti jednostranně se odchýlit od uvedených směrnic, které byly členským státům poskytnuty;
(3) vhledem k tomu, že se ze stejných důvodů je třeba rozšířit oblast působnosti zmíněných směrnic i na produkci osiva za účelem uvedení na trh;
(4) vzhledem k tomu, že by mělo být za určitých zvláštních podmínek umožněno uvádění na trh osiva generací předcházejících základnímu osivu a nezpracovaného osiva;
(5) vzhledem k tomu, že je nezbytné, aby si členské státy, jež využijí odchylek, které uvedené směrnice nadále povolují, při kontrole poskytovaly administrativní pomoc; že využitím odchylek nesmí být dotčen článek 7a Smlouvy;
(6) vzhledem k tomu, že by Stálý výbor pro osivo a sadbu v zemědělství, zahradnictví a lesnictví měl stanovit podmínky, za kterých mohou členské státy povolit uvádění na trh malého množství osiva pro pokusy, vědecké účely nebo pro účely šlechtění;
(7) vzhledem k tomu, že v určitých případech by měl Stálý výbor pro osivo a sadbu v zemědělství, zahradnictví a lesnictví rozhodnout, zda je balení základního nebo certifikovaného osiva třeba opatřit návěskou dodavatele;
(8) vzhledem k tomu, že by se u osiva některých druhů, na které se vztahuje směrnice 66/401/EHS, mělo povolit uznávání osiva první a druhé generace;
(9) vzhledem k tomu, že by se u osiva některých druhů, na které se vztahuje směrnice 66/402/EHS, mělo členským státům povolit, aby omezily uznávání osiva na osivo první generace;
(10) vzhledem k tomu, že je třeba změnit minimální velikost sadby brambor, které lze podle směrnice 66/403/EHS uvádět na trh, a vytvořit právní základ pro to, aby bylo v budoucnu možné změnit minimální velikost čtvercových ok síta používaného pro měření velikosti sadby brambor; že je z fytosanitárních důvodů nutné upravit oddělování sadby brambor od ostatních brambor;
(11) vzhledem k tomu, že je nezbytné, aby osivo, na které se vztahuje směrnice 70/457/EHS, bylo možné ve Společenství volně uvádět na trh dva měsíce po zveřejnění ve Společném katalogu odrůd druhů zemědělských rostlin;
(12) vzhledem k tomu, že je třeba postupem projednávání ve Stálém výboru pro osivo a sadbu v zemědělství, zahradnictví a lesnictví stanovit podmínky, za kterých lze uvádět na trh směsi některých druhů, na které se vztahuje směrnice 70/458/EHS; že je na základě téže směr-nice nezbytné upravit ustanovení o obnovování úředního povolení některých odrůd, aby nebyla narušena stávající praxe v oblasti označování balení;
(13) vzhledem k tomu, že s ohledem na nabyté zkušenosti je vhodné upřesnit některá ustanovení zmíněné směrnice a přizpůsobit je novým okolnostem;
(14) vzhledem k tomu, že je nyní v důsledku vědeckého a technického vývoje možné vyvíjet odrůdy genetickou modifikací; že je proto při rozhodování, zda lze podle směrnic 70/457/EHS a 70/458/EHS povolit odrůdy geneticky modifikované ve smyslu směrnice Rady 90/220/EHS ze dne 23. dubna 1990 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí [11], nezbytné, aby členské státy přihlížely ke všem nebezpečím spojeným s jejich záměrným uvolňováním do životního prostředí; že je dále vhodné vytvořit právní základ pro stanovení podmínek, za kterých lze geneticky modifikované odrůdy uvádět na trh;
(15) vzhledem k tomu, že uvádění nových druhů potravin a nových druhů složek potravin na trh je na úrovni Společenství upraveno nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č.
258/97 ze dne 27. ledna 1997 [12], že je proto třeba, aby členské státy při povolování odrůd podle směrnic 70/457/ES a 70/458/ES přihlížely i k veškerým zdravotním rizikům pro potraviny; že je dále vhodné vytvořit právní základ pro sledování tohoto vývoje;
(16) vzhledem k tomu, že je s ohledem na vědecký a technický rozvoj vhodné vytvořit právní základ pro stanovení podmínek, za kterých lze na trh uvádět chemicky ošetřené osivo;
(17) vzhledem k tomu, že je zcela nezbytné zachovat genetické zdroje rostlin; že je proto třeba vytvořit odpovídající právní základ, který v rámci právních předpisů o uvádění osiva na trh umožní zachování odrůd, které jsou ohroženy genetickou erozí, využitím in situ;
(18) vzhledem k tomu, že je třeba vytvořit právní základ pro stanovení podmínek, za kterých lze na trh uvádět osivo vhodné pro ekologické zemědělství;
(19) vzhledem k tomu, že by měla být stanovena některá přechodná ustanovení, aby se usnadnilo zavedení opatření stanovených v této směrnici,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 66/400/EHS se mění takto:
1. Článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
Tato směrnice se vztahuje na produkci osiva řepy určeného k uvedení na trh a na jeho uvádění na trh ve Společenství."
2. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 1a
"Uvedením na trh" ve smyslu této směrnice se rozumí prodej, držení za účelem prodeje, nabízení k prodeji a každé zcizení, dodání nebo převod osiva ve prospěch třetí osoby, za úplatu nebo neúplatně k obchodnímu využití.
Za uvedení na trh se nepovažuje takové nakládání s osivem, jehož účelem není obchodní využití odrůdy, například tato jednání:
- dodání osiva úředním zkušebnám a kontrolním subjektům,
- dodání osiva poskytovatelům služeb za účelem zpracování nebo balení, pokud poskytovatel služeb nenabývá k dodanému osivu žádná práva.
Za uvedení na trh se za určitých podmínek nepovažuje dodání osiva poskytovatelům služeb na výrobu určitých zemědělských surovin k průmyslovým účelům nebo na množení osiva k tomuto účelu, pokud poskytovatel služeb nenabývá k dodanému osivu nebo materiálu z něj žádná práva.
Dodavatel osiva předloží uznávajícímu orgánu kopii příslušných částí smlouvy s poskytovatelem služeb a tato smlouva musí odkazovat na normy a požadavky, které dodané osivo splňuje.
Prováděcí pravidla k tomuto článku budou přijata postupem podle článku 21."
3. V článku 3 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"Členské státy stanoví, že na trh lze uvádět pouze osivo řepy, které bylo úředně uznáno jako základní osivo nebo jako certifikované osivo."
4. V článku 3 se zrušuje odstavec 3.
5. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 3a
Aniž je dotčen čl. 3 odst. 1, stanoví členské státy, že na trh lze uvádět
- šlechtitelské osivo generací předcházejících základnímu osivu,
- nezpracované osivo, které se uvádí na trh ke zpracování, pokud je zajištěna pravost tohoto osiva."
6. V článku 4 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Členské státy, které využijí některé z odchylek uvedených v písmenech a) a b), si při kontrole poskytují administrativní pomoc."
7. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 4a
1. Aniž je dotčen čl. 3 odst. 1, mohou členské státy povolit producentům usazeným na jejich území, aby uváděli na trh
a) malá množství osiva pro vědecké účely nebo pro účely šlechtění;
b) přiměřená množství osiva pro jiné testovací nebo pokusné účely, pokud osivo náleží k odrůdě, pro kterou byla v daném členském státě podána žádost o zápis do katalogu odrůd.
V případě geneticky modifikovaného materiálu může být povolení uděleno pouze tehdy, pokud byla učiněna veškerá vhodná opatření, aby se zabránilo nepříznivým účinkům na lidské zdraví a životní prostředí.
Na posuzování rizika pro životní prostředí, které je k tomuto účelu třeba provést, se použije přiměřeně čl. 7 odst.
2. Účely, pro které lze udělit povolení podle odst. 1 písm. b), předpisy o označování balení, množství a podmínky, za kterých mohou členské státy povolení udělovat, budou stanoveny postupem podle článku 21.
3. Povolení, která členské státy udělily producentům usazeným na svém území pro účely uvedené v odstavci 1 přede dnem přijetí této směrnice zůstávají v platnosti do doby, než budou přijaty předpisy uvedené v odstavci 2.
Od uvedeného okamžiku musí být všechna povolení v souladu s předpisy přijatými podle odstavce 2."
8. V článku 10 se zrušuje odstavec 4.
9. V článku 11 se zrušuje odstavec 2.
10. V čl. 11a odst. 1 písm. a) se slova "barva návěsky je modrá" nahrazují slovy "barva návěsky je u základního osiva bílá a u certifikovaného osiva modrá" a v písmeni b) se slova "je modré barvy" nahrazují slovy "je u základního osiva bílé a u certifikovaného osiva modré barvy".
11. (netýká se českého znění)
12. (netýká se českého znění)
13. V článku 12 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Postupem podle článku 21 je možné stanovit, že balení základního osiva nebo certifikovaného osiva všech kategorií musí být opatřena návěskou dodavatele (jež může být odlišná od úřední návěsky nebo může mít podobu údajů dodavatele natištěných na obalu) i v jiných případech, než které stanoví tato směrnice.
Údaje, které musí návěska dodavatele obsahovat, budou rovněž stanoveny postupem podle článku 21."
14. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 12a
U osiva geneticky modifikované odrůdy musí být na každé návěsce, úřední nebo jiné, nebo každém úředním nebo jiném doprovodném dokladu podle této směrnice zřetelně vyznačeno, že se jedná o geneticky modifikovanou odrůdu."
15. V článku 14 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Členské státy zajistí, aby uvádění osiva na trh podle závazných nebo nezávazných ustanovení této směrnice podléhalo pouze těm omezením na základě jeho vlastností, opatření o zkouškách, označování a uzavírání, která stanoví tato nebo jiné směrnice."
16. V čl. 14 odst. 2 se zrušuje písmeno b).
17. V čl. 14 odst. 2 se zrušuje písmeno c).
18. V článku 14 se zrušuje odstavec 3.
19. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 14a
Šlechtitelské osivo generací předcházejících základnímu osivu lze uvádět na trh podle čl. 3a první odrážky za podmínky, že
a) je orgán příslušný k uznávání úředně zkontroloval v souladu s předpisy pro uznávání základního osiva;
b) se nachází v balení v souladu s touto směrnicí a
c) balení jsou opatřena úřední návěskou uvádějící alespoň tyto údaje:
- uznávající orgán a členský stát nebo jejich značky,
- číslo partie,
- měsíc a rok uzavření nebo
- měsíc a rok posledního úředního odběru vzorku pro účely uznání,
- druh, uvedený alespoň latinským písmem pod svým botanickým názvem (případně zkráceně a bez jmen autorů) nebo obecným názvem nebo obojím; údaj, zda se jedná o řepu cukrovou nebo krmnou,
- odrůda, uvedená alespoň latinským písmem,
- označení "osivo předcházející základnímu osivu",
- počet předchozích generací osiva kategorie "certifikované osivo".
Návěska je bílá s šikmým fialovým pruhem."
20. V článku 15 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Osivo řepy, které bylo sklizeno ve Společenství a je určeno k uznání podle odstavce 1, je
- zabaleno podle čl. 10 odst. 1 a opatřeno úřední návěskou podle přílohy IV oddílů A a B a
- provázeno úřední doložkou podle přílohy IV oddílu C.
Ustanovení prvního pododstavce o balení a označování se případně nepoužijí, jsou-li orgány odpovědné za přehlídku, orgány příslušné k vystavování dokladů pro uznání osiva dosud neuznaného a orgány příslušné k uznávání totožné nebo pokud se tyto orgány dohodnou na výjimce."
21. Článek 17 se nahrazuje tímto:
"Článek 17
1. K překonání přechodných obtíží ve všeobecném zásobování základním nebo certifikovaným osivem ve Společenství, které nelze odstranit jinak, může být postupem podle článku 21 rozhodnuto, že členské státy povolí na stanovené období na celém území Společenství uvádění na trh osiva kategorie vyhovující méně přísným požadavkům nebo osiva odrůd nezapsaných ve Společném katalogu odrůd druhů zemědělských rostlin nebo v katalozích odrůd vedených členskými státy v množství nezbytném pro překonání zásobovacích obtíží.
2. Pokud jde o kategorii osiva určité odrůdy, použije se úřední návěska stanovená pro odpovídající kategorii; v případě osiva odrůd, které nejsou zapsány ve zmíněných katalozích, je barva úřední návěsky hnědá.
V každém případě musí být na návěsce uvedeno, že se jedná o osivo kategorie vyhovující méně přísným požadavkům.
3. Prováděcí pravidla k odstavci 1 mohou být přijata postupem podle článku 21."
22. V článku 19 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Členské státy zajistí, aby osivo řepy bylo v průběhu uvádění na trh alespoň namátkově úředně kontrolováno s ohledem na dodržování požadavků a podmínek stanovených touto směrnicí."
23. V článku 19 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Aniž je dotčen volný pohyb osiva ve Společenství, přijmou členské státy veškerá nezbytná opatření, aby jim při uvádění na trh množství přesahujících 2 kg osiva dovezeného ze třetí země byly uváděny tyto údaje:
a) druh;
b) odrůda;
c) kategorie;
d) země produkce a orgán úřední kontroly;
e) země odeslání;
f) dovozce;
g) množství osiva.
Způsob, jakým mají být tyto údaje uvedeny, může být stanoven postupem podle článku 21."
24. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 22a
1. Postupem podle článku 21 lze stanovit zvláštní podmínky pro zohlednění vývoje v těchto oblastech:
a) podmínky, za kterých lze uvádět na trh chemicky ošetřené osivo;
b) podmínky, za kterých lze osivo uvádět na trh s ohledem na zachování in situ a trvalé využívání genetických zdrojů rostlin, včetně směsí osiva z odrůd, které obsahují také odrůdy uvedené v článku 1 směrnice Rady 70/457/EHS, jež jsou spojeny se specifickými přirozenými a polopřirozenými biotopy a jež jsou ohroženy genetickou erozí;
c) podmínky, za kterých lze na trh uvádět osivo vhodné pro ekologické zemědělství.
2. Zvláštní podmínky podle odstavce 1 obsahují zvláště tyto body:
i) v případě písmene b) je původ osiva těchto druhů znám a schválen orgány příslušnými v jednotlivých členských státech pro uvádění osiv na trh na vymezených územích;
ii) v případě písmene b) vhodná množstevní omezení."
25. V příloze III oddíle B bodě 8 se slova "Certifikované osivo" nahrazují slovem "Kategorie" a uvozovky se zrušují.
Článek 2
Směrnice 66/401/EHS se mění takto:
1. Článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
Tato směrnice se vztahuje na produkci osiva pícnin určeného k uvedení na trh a na jeho uvádění na trh ve Společenství."
2. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 1a
"Uvedením na trh" ve smyslu této směrnice se rozumí prodej, držení za účelem prodeje, nabízení k prodeji a každé zcizení, dodání nebo převod osiva ve prospěch třetí osoby, za úplatu nebo neúplatně k obchodnímu využití.
Za uvedení na trh se nepovažuje takové nakládání s osivem, jehož účelem není obchodní využití odrůdy, například tato jednání:
- dodání osiva úředním zkušebnám a kontrolním subjektům,
- dodání osiva poskytovatelům služeb za účelem zpracování nebo balení, pokud poskytovatel služeb nenabývá k dodanému osivu žádná práva.
Za uvedení na trh se za určitých podmínek nepovažuje dodání osiva poskytovatelům služeb na výrobu určitých zemědělských surovin k průmyslovým účelům nebo na množení osiva k tomuto účelu, pokud poskytovatel služeb nenabývá k dodanému osivu nebo materiálu z něj žádná práva.
Dodavatel osiva předloží uznávajícímu orgánu kopii příslušných částí smlouvy s poskytovatelem služeb a tato smlouva musí odkazovat na normy a požadavky, které dodané osivo splňuje.
Prováděcí pravidla k tomuto článku budou přijata postupem podle článku 21."
3. V čl. 2 odst. 1 se část C nahrazuje tímto:
"C. "certifikovaným osivem" osivo všech druhů uvedených v části A, kromě rodu Lupinus, Pisum sativum, rodu Vicia a Medicano sativa,
a) které pochází bezprostředně ze základního osiva nebo, na žádost pěstitele, z osiva generace předcházející základnímu osivu, u kterého bylo úřední zkouškou ověřeno splnění požadavků na základní osivo stanovených v přílohách I a II;
b) které je určeno k jiným účelům než k produkci osiva;
c) které, s výhradou čl. 4 písm. b), vyhovuje požadavkům na certifikované osivo stanoveným v přílohách příloh I a II a
d) u kterého bylo úřední zkouškou ověřeno splnění výše uvedených požadavků."
4. V čl. 2 odst. 1 se vkládají nové části, které znějí:
"Ca. "certifikovaným osivem první generace" (rod Lupinus, Pisum sativum, rod Vicia a Medicago sativa) osivo,
a) které pochází bezprostředně ze základního osiva nebo, na žádost pěstitele, z osiva generace předcházející základnímu osivu, u kterého bylo úřední zkouškou ověřeno splnění požadavků na základní osivo stanovených v přílohách I a II;
b) které je určeno k produkci osiva kategorie "certifikované osivo druhé generace" nebo pro jiné účely než k produkci osiva pícnin;
c) které, s výhradou čl. 4 písm. b), vyhovuje požadavkům na certifikované osivo stanoveným v přílohách příloh I a II a
d) u kterého bylo úřední zkouškou ověřeno splnění výše uvedených požadavků;
Cb. "certifikovaným osivem druhé generace" (rod Lupinus, Pisum sativum, rod Vicia a Medicago sativa) osivo,
a) které pochází bezprostředně ze základního osiva, certifikovaného osiva první generace nebo, na žádost pěstitele, z osiva generace předcházející základnímu osivu, u kterého bylo úřední zkouškou ověřeno splnění požadavků na základní osivo stanovených v přílohách I a II;
b) které je určeno pro jiné účely než k produkci osiva pícnin;
c) které, s výhradou čl. 4 písm. b), vyhovuje požadavkům na certifikované osivo stanoveným v přílohách příloh I a II a
d) u kterého bylo úřední zkouškou ověřeno splnění výše uvedených požadavků."
5. V čl. 2 odst. 1 části G se slova "certifikované nebo obchodní osivo" nahrazují slovy "základní, certifikované nebo obchodní osivo".
6. V článku 2 se zrušuje odstavec 1c.
7. V čl. 3 odst. 1 se zrušují slova "a které vyhovuje požadavkům stanoveným v příloze II".
8. V čl. 3 odst. 2 se zrušují slova "a které dále vyhovuje požadavkům stanoveným v příloze II".
9. V článku 3 se zrušuje odstavec 5.
10. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 3a
Aniž je dotčen čl. 3 odst. 1, stanoví členské státy, že na trh lze uvádět
- šlechtitelské osivo generací předcházejících základnímu osivu,
- nezpracované osivo, které se uvádí na trh ke zpracování, pokud je zajištěna pravost tohoto osiva."
11. V článku 4 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Členské státy, které využijí některé z odchylek uvedených v písmenech a) a b), si při kontrole poskytují administrativní pomoc."
12. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 4a
1. Aniž je dotčen čl. 3 odst. 1, mohou členské státy povolit producentům usazeným na jejich území, aby uváděli na trh
a) malá množství osiva pro vědecké účely nebo pro účely šlechtění;
b) přiměřená množství osiva pro jiné testovací nebo pokusné účely, pokud osivo náleží k odrůdě, pro kterou byla v daném členském státě podána žádost o zápis do katalogu odrůd.
V případě geneticky modifikovaného materiálu může být povolení uděleno pouze tehdy, pokud byla učiněna veškerá vhodná opatření, aby se zabránilo nepříznivým účinkům na lidské zdraví a životní prostředí.
Na posuzování rizika pro životní prostředí, které je k tomuto účelu třeba provést, se použije přiměřeně čl. 7 odst.
2. Účely, pro které lze udělit povolení podle odst. 1 písm. b), předpisy o označování balení, množství a podmínky, za kterých mohou členské státy povolení udělovat, budou stanoveny postupem podle článku 21.
3. Povolení, která členské státy udělily producentům usazeným na svém území pro účely uvedené v odstavci 1 přede dnem přijetí této směrnice, zůstávají v platnosti do doby, než budou přijaty předpisy uvedené v odstavci 2.
Od uvedeného okamžiku musí být všechna povolení v souladu s předpisy přijatými podle odstavce 2."
13. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 5a
Členské státy mohou omezit uznávání osiva rodu Lupinus, Pisum sativum, rodu Vicia a Medicago sativa na certifikované osivo první generace."
14. V článku 9 se zrušuje odstavec 4.
15. V článku 10 se zrušuje odstavec 2.
16. Článek 10b se nahrazuje tímto:
"Článek 10b
Členské státy mohou stanovit, že se malá balení ES B na žádost uzavírají a označují úředně nebo pod úředním dohledem podle čl. 9 odst. 1 a článku 10."
17. Článek 11 se nahrazuje tímto:
"Článek 11
1. Postupem podle článku 21 je možné stanovit, že členské státy mohou požadovat, aby balení základního, certifikovaného nebo obchodního osiva byla opatřena návěskou dodavatele (jež může být odlišná od úřední návěsky nebo může mít podobu údajů dodavatele natištěných na obalu) i v jiných případech, než které stanoví tato směrnice, nebo že partie osiva, které splňují zvláštní požadavky týkající se výskytu Avena fatua stanovené postupem podle článku 21, musí být doprovázeny úředním osvědčením potvrzujícím splnění tohoto požadavku.
2. Údaje, které musí návěska dodavatele obsahovat, budou rovněž stanoveny postupem podle článku 21."
18. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 11a
U osiva geneticky modifikované odrůdy musí být na každé návěsce, úřední nebo jiné, nebo každém úředním nebo jiném doprovodném dokladu podle této směrnice zřetelně vyznačeno, že se jedná o geneticky modifikovanou odrůdu."
19. V článku 13 se zrušuje odstavec 1 a odstavec 2 se nahrazuje tímto:
"1. Členské státy povolí uvádění osiva na trh v podobě směsí různých rodů, druhů nebo odrůd,
- které není určeno k použití jako pícnina, přičemž směsi smějí obsahovat osivo pícnin a osivo rostlin, které nejsou pícninami ve smyslu této směrnice,
- které je určeno k použití jako pícnina, přičemž směsi smějí obsahovat osivo druhů rostlin uvedených ve směrnicích 66/401/EHS, 66/402/EHS, 69/208/EHS nebo 70/458/EHS, s výjimkou odrůd uvedených v čl. 4 odst. 2 písm. a) směrnice 70/457/EHS,
- které je určeno k uchování přirozeného životního prostředí v rámci uchování genetických zdrojů rostlin podle čl. 22a písm. b); v tomto případě smějí směsi obsahovat osivo pícnin a osivo rostlin, které nejsou pícninami ve smyslu této směrnice.
V případech uvedených v první a druhé odrážce musí být jednotlivé složky směsí, pokud se jedná o rostliny druhů uvedených ve směrnicích 66/401/EHS, 66/402/EHS, 69/208/EHS a 70/458/EHS, před smísením v souladu s platnými předpisy pro uvádění na trh.
Jiné požadavky, včetně údaje o technickém schválení podniků na výrobu směsí osiv, který se uvede na návěsce, kontroly výroby směsí a zkoušek výchozích partií a vyrobených směsí, budou stanoveny postupem podle článku 21.
Pokud jde o třetí odrážku, budou podmínky, za kterých lze směsi uvádět na trh, stanoveny postupem podle článku 21."
20. V čl. 13 odst. 3 se zrušuje třetí pododstavec.
21. V článku 14 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Členské státy zajistí, aby uvádění osiva na trh podle závazných nebo nezávazných ustanovení této směrnice podléhalo pouze těm omezením na základě jeho vlastností, opatření o zkouškách, označování a uzavírání, která stanoví tato nebo jiné směrnice."
22. V článku 14 se zrušuje odstavec 2.
23. V článku 14 se zrušuje odstavec 3.
24. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 14a
Šlechtitelské osivo generací předcházejících základnímu osivu lze uvádět na trh podle čl. 3a první odrážky za podmínky, že
a) je orgán příslušný k uznávání úředně zkontroloval v souladu s předpisy pro uznávání základního osiva;
b) se nachází v balení v souladu s touto směrnicí a
c) balení jsou opatřena úřední návěskou uvádějící alespoň tyto údaje:
- uznávající orgán a členský stát nebo jejich značky,
- číslo partie,
- měsíc a rok uzavření nebo
- měsíc a rok posledního úředního odběru vzorku pro účely uznání,
- druh, uvedený alespoň latinským písmem pod svým botanickým názvem (případně zkráceně a bez jmen autorů),
- odrůda, uvedená alespoň latinským písmem,
- označení "osivo předcházející základnímu osivu",
- počet předchozích generací osiva kategorie "certifikované osivo".
Návěska je bílá s šikmým fialovým pruhem."
25. V článku 15 se odstavec 2 nahrazuje tímto
"2. Osivo pícnin, které bylo sklizeno ve Společenství a je určeno k uznání podle odstavce 1, je
- zabaleno podle čl. 9 odst. 1 a opatřeno úřední návěskou podle přílohy V oddílů A a B a
- provázeno úřední doložkou podle přílohy V oddílu C.
Ustanovení prvního pododstavce o balení a označování se případně nepoužijí, jsou-li orgány odpovědné za přehlídku, orgány příslušné k vystavování dokladů pro uznání osiva dosud neuznaného a orgány příslušné k uznávání totožné nebo pokud se tyto orgány dohodnou na výjimce."
26. Článek 17 se nahrazuje tímto:
"Článek 17
1. K překonání přechodných obtíží ve všeobecném zásobování základním, certifikovaným nebo obchodním osivem ve Společenství, které nelze odstranit jinak, může být postupem podle článku 21 rozhodnuto, že členské státy povolí na stanovené období na celém území Společenství uvádění na trh osiva kategorie vyhovující méně přísným požadavkům nebo osiva odrůd nezapsaných ve Společném katalogu odrůd druhů zemědělských rostlin nebo v katalozích odrůd vedených členskými státy v množství nezbytném pro překonání zásobovacích obtíží.
2. Pokud jde o kategorii osiva určité odrůdy, použije se úřední návěska stanovená pro odpovídající kategorii; v případě osiva odrůd, které nejsou zapsány ve zmíněných katalozích, se použije úřední návěska pro obchodní osivo.
V každém případě musí být na návěsce uvedeno, že se jedná o osivo kategorie vyhovující méně přísným požadavkům.
3. Prováděcí pravidla k odstavci 1 mohou být přijata postupem podle článku 21."
27. V článku 19 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Členské státy zajistí, aby osivo pícnin bylo v průběhu uvádění na trh alespoň namátkově úředně kontrolováno s ohledem na dodržování požadavků a podmínek stanovených touto směrnicí."
28. V článku 19 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Aniž je dotčen volný pohyb osiva ve Společenství, přijmou členské státy veškerá nezbytná opatření, aby jim při uvádění na trh množství přesahujících 2 kg osiva dovezeného ze třetí země byly uváděny tyto údaje:
a) druh;
b) odrůda;
c) kategorie;
d) země produkce a orgán úřední kontroly;
e) země odeslání;
f) dovozce;
g) množství osiva.
Způsob, jakým mají být tyto údaje uvedeny, může být stanoven postupem podle článku 21."
29. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 22a
1. Postupem podle článku 21 lze stanovit zvláštní podmínky pro zohlednění vývoje v těchto oblastech:
a) podmínky, za kterých lze uvádět na trh chemicky ošetřené osivo;
b) podmínky, za kterých lze osivo uvádět na trh s ohledem na zachování in situ a trvalé využívání genetických zdrojů rostlin, včetně směsí osiva z odrůd, které obsahují také odrůdy uvedené v článku 1 směrnice Rady 70/457/EHS, jež jsou spojeny se specifickými přirozenými a polopřirozenými biotopy a jež jsou ohroženy genetickou erozí;
c) podmínky, za kterých lze na trh uvádět osivo vhodné pro ekologické zemědělství.
2. Zvláštní podmínky podle odstavce 1 obsahují zvláště tyto body:
i) v případě písmene b) je původ osiva těchto druhů znám a schválen orgány příslušnými v jednotlivých členských státech pro uvádění osiv na trh na vymezených územích;
ii) v případě písmene b) vhodná množstevní omezení."
30. V příloze II části I bodě 1 první odrážce se za slova "druhé části třetí věty" vkládají slova "Brassica napus var. napobrassica a Brassica oleracea convar. acephala".
31. V příloze II části I bodě 1 druhé větě se zrušují slova "Brassica napus var. napobrassica, Brassica oleracea convar. acephala".
32. V příloze IV oddíle B písm. a) bodě 8 se slova "Certifikované osivo" nahrazují slovem "Kategorie" a uvozovky se zrušují.
Článek 3
Směrnice 66/402/EHS se mění takto:
1. Článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
Tato směrnice se vztahuje na produkci osiva obilovin určeného k uvedení na trh a na jeho uvádění na trh ve Společenství."
2. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 1a
"Uvedením na trh" ve smyslu této směrnice se rozumí prodej, držení za účelem prodeje, nabízení k prodeji a každé zcizení, dodání nebo převod osiva ve prospěch třetí osoby, za úplatu nebo neúplatně k obchodnímu využití.
Za uvedení na trh se nepovažuje takové nakládání s osivem, jehož účelem není obchodní využití odrůdy, například tato jednání:
- dodání osiva úředním zkušebnám a kontrolním subjektům,
- dodání osiva poskytovatelům služeb za účelem zpracování nebo balení, pokud poskytovatel služeb nenabývá k dodanému osivu žádná práva.
Za uvedení na trh se za určitých podmínek nepovažuje dodání osiva poskytovatelům služeb na výrobu určitých zemědělských surovin k průmyslovým účelům nebo na množení osiva k tomuto účelu, pokud poskytovatel služeb nenabývá k dodanému osivu nebo materiálu z něj žádná práva.
Dodavatel osiva předloží uznávajícímu orgánu kopii příslušných částí smlouvy s poskytovatelem služeb a tato smlouva musí odkazovat na normy a požadavky, které dodané osivo splňuje.
Prováděcí pravidla k tomuto článku budou přijata postupem podle článku 21."
3. V článku 2 se zrušuje odstavec 1d.
4. V článku 3 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Členské státy stanoví, že na trh lze uvádět pouze osivo obilovin, které bylo úředně uznáno jako základní osivo, certifikované osivo, certifikované osivo první generace nebo certifikované osivo druhé generace."
5. V čl. 3 odst. 2 se zrušují slova "a uvádění na trh".
6. V článku 3 se zrušuje odstavec 4.
7. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 3a
Aniž je dotčen čl. 3 odst. 1, stanoví členské státy, že na trh lze uvádět
- šlechtitelské osivo generací předcházejících základnímu osivu,
- nezpracované osivo, které se uvádí na trh ke zpracování, pokud je zajištěna pravost tohoto osiva."
8. V článku 4 se zrušuje odstavec 2.
9. V článku 4 se zrušuje odstavec 3.
10. V článku 4 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"4. Členské státy, které využijí některé z odchylek uvedených v odst. 1 písm. a) a b), si při kontrole poskytují administrativní pomoc."
11. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 4a
1. Aniž je dotčen čl. 3 odst. 1, mohou členské státy povolit producentům usazeným na jejich území, aby uváděli na trh
a) malá množství osiva pro vědecké účely nebo pro účely šlechtění;
b) přiměřená množství osiva pro jiné testovací nebo pokusné účely, pokud osivo náleží k odrůdě, pro kterou byla v daném členském státě podána žádost o zápis do katalogu odrůd.
V případě geneticky modifikovaného materiálu může být povolení uděleno pouze tehdy, pokud byla učiněna veškerá vhodná opatření, aby se zabránilo nepříznivým účinkům na lidské zdraví a životní prostředí.
Na posuzování rizika pro životní prostředí, které je k tomuto účelu třeba provést, se použije přiměřeně čl. 7 odst.
2. Účely, pro které lze udělit povolení podle odst. 1 písm. b), předpisy o označování balení, množství a podmínky, za kterých mohou členské státy povolení udělovat, budou stanoveny postupem podle článku 21.
3. Povolení, která členské státy udělily producentům usazeným na svém území pro účely uvedené v odstavci 1 přede dnem přijetí této směrnice zůstávají v platnosti do doby, než budou přijaty předpisy uvedené v odstavci 2.
Od uvedeného okamžiku musí být všechna povolení v souladu s předpisy přijatými podle odstavce 2."
12. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 5a
Členské státy mohou omezit uznávání osiva ovsa, ječmene, rýže a pšenice na certifikované osivo první generace."
13. V článku 9 se odstavec 3 nahrazuje tímto: "Členské státy mohou stanovit odchylky od odstavce 1 pro malá balení uzavřená na jejich území.
Podmínky pro tyto odchylky mohou být stanoveny postupem podle článku 21."
14. V článku 10 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Členské státy mohou stanovit odchylky od odstavce 1 pro malá balení uzavřená na jejich území.
Podmínky pro tyto odchylky mohou být stanoveny postupem podle článku 21."
15. V článku 11 se odstavce 1 a 2 nahrazují tímto:
"Článek 11
Postupem podle článku 21 je možné stanovit, že balení základního osiva nebo certifikovaného osiva všech kategorií musí být opatřena návěskou dodavatele (jež může být odlišná od úřední návěsky nebo může mít podobu údajů dodavatele natištěných na obalu) i v jiných případech, než které stanoví tato směrnice.
Údaje, které musí návěska dodavatele obsahovat, budou rovněž stanoveny postupem podle článku 21."
16. V článku 11 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"3. Tato směrnice se nedotýká práva členských států požadovat, aby partie osiva, které splňují zvláštní požadavky týkající se výskytu Avena fatua stanovené postupem podle článku 21, byly doprovázeny úředním osvědčením potvrzujícím splnění těchto požadavků."
17. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 11a
U osiva geneticky modifikované odrůdy musí být na každé návěsce, úřední nebo jiné, nebo každém úředním nebo jiném doprovodném dokladu podle této směrnice zřetelně vyznačeno, že se jedná o geneticky modifikovanou odrůdu."
18. V čl. 13 odst. 1 se slova "mohou povolit" nahrazují slovem "povolí".
19. V čl. 13 odst. 2 se slova "mohou povolit" nahrazují slovem "povolí".
20. V čl. 13 se vkládá nový odstavec, který zní:
"2a. Zvláštní podmínky, za kterých lze tyto směsi uvádět na trh, budou stanoveny postupem podle článku 21."
21. V článku 14 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Členské státy zajistí, aby uvádění osiva na trh podle závazných nebo nezávazných ustanovení této směrnice podléhalo pouze těm omezením na základě jeho vlastností, opatření o zkouškách, označování a uzavírání, která stanoví tato nebo jiné směrnice."
22. V článku 14 se zrušuje odstavec 2.
23. V článku 14 se zrušuje odstavec 3.
24. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 14a
Šlechtitelské osivo generací předcházejících základnímu osivu lze uvádět na trh podle čl. 3a první odrážky za podmínky, že
a) je orgán příslušný k uznávání úředně zkontroloval v souladu s předpisy pro uznávání základního osiva;
b) se nachází v balení v souladu s touto směrnicí a
c) balení jsou opatřena úřední návěskou uvádějící alespoň tyto údaje:
- uznávající orgán a členský stát nebo jejich značky,
- číslo partie,
- měsíc a rok uzavření nebo
- měsíc a rok posledního úředního odběru vzorku pro účely uznání,
- druh, uvedený alespoň latinským písmem pod svým botanickým názvem (případně zkráceně a bez jmen autorů),
- odrůda, uvedená alespoň latinským písmem,
- označení "osivo předcházející základnímu osivu",
- počet předchozích generací osiva kategorie "certifikované osivo" nebo "certifikované osivo první generace."
Návěska je bílá s šikmým fialovým pruhem."
25. V článku 15 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Osivo obilovin, které bylo sklizeno ve Společenství a je určeno k uznání podle odstavce 1, je
- zabaleno podle čl. 9 odst. 1 a opatřeno úřední návěskou podle přílohy V oddílů A a B a
- provázeno úřední doložkou podle přílohy V oddílu C.
Ustanovení prvního pododstavce o balení a označování se případně nepoužijí, jsou-li orgány odpovědné za přehlídku, orgány příslušné k vystavování dokladů pro uznání osiva dosud neuznaného a orgány příslušné k uznávání totožné nebo pokud se tyto orgány dohodnou na výjimce."
26. Článek 17 se nahrazuje tímto:
"Článek 17
1. K překonání přechodných obtíží ve všeobecném zásobování základním nebo certifikovaným osivem ve Společenství, které nelze odstranit jinak, může být postupem podle článku 21 rozhodnuto, že členské státy povolí na stanovené období na celém území Společenství uvádění na trh osiva kategorie vyhovující méně přísným požadavkům nebo osiva odrůd nezapsaných ve Společném katalogu odrůd druhů zemědělských rostlin nebo v katalozích odrůd vedených členskými státy v množství nezbytném pro překonání zásobovacích obtíží.
2. Pokud jde o kategorii osiva určité odrůdy, použije se úřední návěska stanovená pro odpovídající kategorii; v případě osiva odrůd, které nejsou zapsány ve zmíněných katalozích, je barva úřední návěsky hnědá.
V každém případě musí být na návěsce uvedeno, že se jedná o osivo kategorie vyhovující méně přísným požadavkům.
3. Prováděcí pravidla k odstavci 1 mohou být přijata postupem podle článku 21."
27. V článku 19 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Členské státy zajistí, aby osivo obilovin bylo v průběhu uvádění na trh alespoň namátkově úředně kontrolováno s ohledem na dodržování požadavků a podmínek stanovených touto směrnicí."
28. V článku 19 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Aniž je dotčen volný pohyb osiva ve Společenství, přijmou členské státy veškerá nezbytná opatření, aby jim při uvádění na trh množství přesahujících 2 kg osiva dovezeného ze třetí země byly uváděny tyto údaje:
a) druh;
b) odrůda;
c) kategorie;
d) země produkce a orgán úřední kontroly;
e) země odeslání;
f) dovozce;
g) množství osiva.
Způsob, jakým mají být tyto údaje uvedeny, může být stanoven postupem podle článku 21."
29. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 22a
1. Postupem podle článku 21 lze stanovit zvláštní podmínky pro zohlednění vývoje v těchto oblastech:
a) podmínky, za kterých lze uvádět na trh chemicky ošetřené osivo;
b) podmínky, za kterých lze osivo uvádět na trh s ohledem na zachování in situ a trvalé využívání genetických zdrojů rostlin, včetně směsí osiva z odrůd, které obsahují také odrůdy uvedené v článku 1 směrnice Rady 70/457/EHS, jež jsou spojeny se specifickými přirozenými a polopřirozenými biotopy a jež jsou ohroženy genetickou erozí;
c) podmínky, za kterých lze na trh uvádět osivo vhodné pro ekologické zemědělství.
2. Zvláštní podmínky podle odstavce 1 obsahují zvláště tyto body:
i) v případě písmene b) je původ osiva těchto druhů znám a schválen orgány příslušnými v jednotlivých členských státech pro uvádění osiv na trh na vymezených územích;
ii) v případě písmene b) vhodná množstevní omezení."
Článek 4
Směrnice 66/403/EHS se mění takto:
1. Článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
Tato směrnice se vztahuje na produkci sadby brambor určené k uvedení na trh a na její uvádění na trh ve Společenství."
2. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 1a
"Uvedením na trh" ve smyslu této směrnice se rozumí prodej, držení za účelem prodeje, nabízení k prodeji a každé zcizení, dodání nebo převod sadby brambor ve prospěch třetí osoby, za úplatu nebo neúplatně k obchodnímu využití.
Za uvedení na trh se nepovažuje takové nakládání se sadbou brambor, jehož účelem není obchodní využití odrůdy, například tato jednání:
- dodání sadby brambor úředním zkušebnám a kontrolním subjektům,
- dodání sadby brambor poskytovatelům služeb za účelem zpracování nebo balení, pokud poskytovatel služeb nenabývá k dodané sadbě žádná práva.
Za uvedení na trh se za určitých podmínek nepovažuje dodání sadby brambor poskytovatelům služeb na výrobu určitých zemědělských surovin k průmyslovým účelům nebo na množení sadby k tomuto účelu, pokud poskytovatel služeb nenabývá k dodané sadbě nebo materiálu z ní žádná práva.
Dodavatel sadby brambor předloží uznávajícímu orgánu kopii příslušných částí smlouvy s poskytovatelem služeb a tato smlouva musí odkazovat na normy a požadavky, které dodaná sadba splňuje.
Prováděcí pravidla k tomuto článku budou přijata postupem podle článku 19."
3. V čl. 3 odst. 2 se zrušuje část B.
4. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 3a
Aniž je dotčen čl. 3 odst. 1, stanoví členské státy, že na trh lze uvádět šlechtitelskou sadbu generací předcházejících základní sadbě."
5. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 4a
1. Aniž je dotčen čl. 3 odst. 1, mohou členské státy povolit producentům usazeným na jejich území, aby uváděli na trh
a) malá množství sadby brambor pro vědecké účely nebo pro účely šlechtění;
b) přiměřená množství sadby brambor pro jiné testovací nebo pokusné účely, pokud sadba náleží k odrůdě, pro kterou byla v daném členském státě podána žádost o zápis do katalogu odrůd.
V případě geneticky modifikovaného materiálu může být povolení uděleno pouze tehdy, pokud byla učiněna veškerá vhodná opatření, aby se zabránilo nepříznivým účinkům na lidské zdraví a životní prostředí.
Na posuzování rizika pro životní prostředí, které je k tomuto účelu třeba provést, se použije přiměřeně čl. 7 odst.
2. Účely, pro které lze udělit povolení podle odst. 1 písm. b), předpisy o označování balení, množství a podmínky, za kterých mohou členské státy povolení udělovat, budou stanoveny postupem podle článku 19.
3. Povolení, která členské státy udělily producentům usazeným na svém území pro účely uvedené v odstavci 1 přede dnem přijetí této směrnice zůstávají v platnosti do doby, než budou přijaty předpisy uvedené v odstavci 2.
Od uvedeného okamžiku musí být všechna povolení v souladu s předpisy přijatými podle odstavce 2."
6. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 5a
1. Členské státy mohou stanovit, že sadba brambor produkovaná na jejich území musí být z fytosanitárních důvodů během produkce oddělena od ostatních brambor.
2. Požadavky podle odstavce 1 mohou zahrnovat opatření, aby
- produkce sadby brambor byla oddělena od produkce ostatních brambor,
- třídění, skladování, přeprava a ošetřování sadby brambor byly odděleny od třídění, skladování, přepravy a ošetřování ostatních brambor."
7. V článku 7 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Členské státy stanoví, že uvádět na trh lze pouze sadbu brambor, která má takovou minimální velikost, že nepropadne čtvercovým sítem 25 x 25 mm.
V případě hlíz, které jsou příliš velké, aby propadly čtvercovým sítem 35 x 35 mm, jsou horní a spodní rozměrové limity dělitelné pěti.
Největší rozdíl ve velikosti hlíz při třídění partie je takový, že rozdíl mezi rozměry obou použitých čtvercových sít nepřesahuje 25 mm.
Všechny tyto normy pro třídění podle velikosti mohou být změněny postupem podle článku 19."
8. V článku 7 se zrušuje odstavec 4.
9. V článku 9 se odstavec 3 nahrazuje tímto: "Členské státy mohou stanovit odchylky od odstavce 1 pro malá balení uzavřená na jejich území.
Podmínky pro tyto odchylky mohou být stanoveny postupem podle článku 19."
10. V článku 10 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Členské státy mohou stanovit odchylky od odstavce 1 pro malá balení uzavřená na jejich území uzavřená na jejich území.
Podmínky pro tyto odchylky mohou být stanoveny postupem podle článku 19."
11. Článek 11 se nahrazuje tímto:
"Článek 11
Postupem podle článku 19 je možné stanovit, že balení základní nebo certifikované sadby nebo nádoby s ní musí být opatřeny návěskou dodavatele (jež může být odlišná od úřední návěsky nebo může mít podobu údajů dodavatele natištěných na obalu nebo nádobě) i v jiných případech, než které stanoví tato směrnice.
Údaje, které musí návěska dodavatele obsahovat, budou rovněž stanoveny postupem podle článku 19."
12. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 11a
U sadby geneticky modifikované odrůdy musí být na každé návěsce, úřední nebo jiné, nebo každém úředním nebo jiném doprovodném dokladu podle této směrnice zřetelně vyznačeno, že se jedná o geneticky modifikovanou odrůdu."
13. V článku 13 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Členské státy zajistí, aby uvádění sadby brambor na trh podle závazných nebo nezávazných ustanovení této směrnice podléhalo pouze těm omezením na základě jejích vlastností, opatření o zkouškách, označování a uzavírání, která stanoví tato nebo jiné směrnice."
14. V článku 13 se zrušuje odstavec 4.
15. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 13a
Šlechtitelskou sadbu generací předcházejících základní sadbě lze uvádět na trh podle čl. 3a za podmínky, že
a) byla produkována v souladu s pravidly udržovacího šlechtění odrůdy, pokud se týče odrůdy a zdravotního stavu;
b) je určena zejména k produkci základní sadby;
c) splňuje minimální požadavky, které budou pro sadbu předcházející základní sadbě stanoveny postupem podle článku 19;
d) bylo úřední zkouškou ověřeno, že splňuje minimální požadavky uvedené v písmeni c);
e) se nachází v balení nebo v nádobě v souladu s touto směrnicí a
f) balení nebo nádoby jsou opatřeny úřední návěskou uvádějící alespoň tyto údaje:
- uznávající orgán a členský stát nebo jejich značky,
- identifikační číslo producenta nebo číslo partie,
- měsíc a rok uzavření,
- druh, uvedený alespoň latinským písmem pod svým botanickým názvem (případně zkráceně a bez jmen autorů) nebo obecným názvem nebo obojím,
- odrůda, uvedená alespoň latinským písmem,
- slova "sadba předcházející základní sadbě".
Návěska je bílá s šikmým fialovým pruhem."
16. V článku 14 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Komise může postupem podle článku 19 uvádění sadby brambor sklizené v určité oblasti Společenství na trh zcela nebo zčásti zakázat, pokud se potomstvo úředně odebraných vzorků základní nebo certifikované sadby sklizené v této oblasti a pěstované na jednom nebo několika zkušebních polích Společenství v průběhu tří po sobě následujících let podstatně odchýlilo od minimálních požadavků stanovených v příloze I bodě 1 písm. c), bodě 2 písm. c) a bodech 3 a 4.
Při srovnávacích zkouškách lze rovněž kontrolovat splnění ostatních minimálních požadavků stanovených v příloze I."
17. V článku 14 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Komise zruší opatření přijatá podle odstavce 1, jakmile je s dostatečnou jistotou prokázáno, že základní a certifikovaná sadba brambor sklizená v dané oblasti Společenství bude v budoucnu vyhovovat minimálním požadavkům uvedeným v odstavci 1."
18. V článku 14 se zrušuje odstavec 3.
19. Článek 16 se nahrazuje tímto:
"Článek 16
1. K překonání přechodných obtíží ve všeobecném zásobování základní nebo certifikovanou sadbou ve Společenství, které nelze odstranit jinak, může být postupem podle článku 19 rozhodnuto, že členské státy povolí na stanovené období na celém území Společenství uvádění na trh sadby kategorie vyhovující méně přísným požadavkům nebo sadby odrůd nezapsaných ve Společném katalogu odrůd druhů zemědělských rostlin nebo v katalozích odrůd vedených členskými státy v množství nezbytném pro překonání zásobovacích obtíží.
2. Pokud jde o kategorii sadby určité odrůdy, použije se úřední návěska stanovená pro odpovídající kategorii; v případě sadby odrůd, které nejsou zapsány ve zmíněných katalozích, je barva úřední návěsky hnědá.
V každém případě musí být na návěsce uvedeno, že se jedná o sadbu kategorie vyhovující méně přísným požadavkům.
3. Prováděcí pravidla k odstavci 1 mohou být přijata postupem podle článku 19."
20. V článku 18 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Členské státy zajistí, aby sadba brambor byla v průběhu uvádění na trh alespoň namátkově úředně kontrolována s ohledem na dodržování požadavků a podmínek stanovených touto směrnicí."
21. V článku 18 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Aniž je dotčen volný pohyb sadby ve Společenství, přijmou členské státy veškerá nezbytná opatření, aby jim při uvádění na trh množství přesahujících 2 kg sadby dovezené ze třetí země byly uváděny tyto údaje:
a) druh;
b) odrůda;
c) kategorie;
d) země produkce a orgán úřední kontroly;
e) země odeslání;
f) dovozce;
g) množství sadby.
Způsob, jakým mají být tyto údaje uvedeny, může být stanoven postupem podle článku 19."
22. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 20a
1. Postupem podle článku 19 lze stanovit zvláštní podmínky pro zohlednění vývoje v těchto oblastech:
a) podmínky, za kterých lze uvádět na trh chemicky ošetřenou sadbu brambor;
b) podmínky, za kterých lze sadbu brambor uvádět na trh s ohledem na zachování in situ a trvalé využívání genetických zdrojů rostlin, včetně směsí sadby brambor z odrůd, jež jsou spojeny se specifickými přirozenými a polopřirozenými biotopy a jež jsou ohroženy genetickou erozí;
c) podmínky, za kterých lze na trh uvádět sadbu brambor vhodnou pro ekologické zemědělství.
2. Zvláštní podmínky podle odstavce 1 obsahují zvláště tyto body:
i) v případě písmene b) je původ sadby brambor těchto druhů znám a schválen orgány příslušnými v jednotlivých členských státech pro uvádění sadby brambor na trh na vymezených územích;
ii) v případě písmene b) vhodná množstevní omezení."
Článek 5
Směrnice 69/208/EHS se mění takto:
1. Článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
Tato směrnice se vztahuje na produkci osiva olejnin a přadných rostlin, které jsou určeny k zemědělské produkci, s výjimkou okrasných účelů, určeného k uvedení na trh a na jeho uvádění na trh ve Společenství."
2. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 1a
"Uvedením na trh" ve smyslu této směrnice se rozumí prodej, držení za účelem prodeje, nabízení k prodeji a každé zcizení, dodání nebo převod osiva ve prospěch třetí osoby, za úplatu nebo neúplatně k obchodnímu využití.
Za uvedení na trh se nepovažuje takové nakládání s osivem, jehož účelem není obchodní využití odrůdy, například tato jednání:
- dodání osiva úředním zkušebnám a kontrolním subjektům,
- dodání osiva poskytovatelům služeb za účelem zpracování nebo balení, pokud poskytovatel služeb nenabývá k dodanému osivu žádná práva.
Za uvedení na trh se za určitých podmínek nepovažuje dodání osiva poskytovatelům služeb na výrobu určitých zemědělských surovin k průmyslovým účelům nebo na množení osiva k tomuto účelu, pokud poskytovatel služeb nenabývá k dodanému osivu nebo materiálu z něj žádná práva.
Dodavatel osiva předloží uznávajícímu orgánu kopii příslušných částí smlouvy s poskytovatelem služeb a tato smlouva musí odkazovat na normy a požadavky, které dodané osivo splňuje.
Prováděcí pravidla k tomuto článku budou přijata postupem podle článku 20."
3. V článku 2 se zrušuje odstavec 1c.
4. V čl. 3 odst. 1 se zrušují slova "a které vyhovuje požadavkům stanoveným v příloze II".
5. V čl. 3 odst. 2 se zrušují slova "a které dále vyhovuje požadavkům stanoveným v příloze II".
6. V článku 3 se zrušuje odstavec 5.
7. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 3a
Aniž je dotčen čl. 3 odst. 1 a 2, stanoví členské státy, že na trh lze uvádět
- šlechtitelské osivo generací předcházejících základnímu osivu,
- nezpracované osivo, které se uvádí na trh ke zpracování, pokud je zajištěna pravost tohoto osiva."
8. V článku 4 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Členské státy, které využijí některé z odchylek uvedených v písmenech a) a b), si při kontrole poskytují administrativní pomoc."
9. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 4a
1. Aniž je dotčen čl. 3 odst. 1 a 2, mohou členské státy povolit producentům usazeným na jejich území, aby uváděli na trh
a) malá množství osiva pro vědecké účely nebo pro účely šlechtění,
b) přiměřená množství osiva pro jiné testovací nebo pokusné účely, pokud osivo náleží k odrůdě, pro kterou byla v daném členském státě podána žádost o zápis do katalogu odrůd.
V případě geneticky modifikovaného materiálu může být povolení uděleno pouze tehdy, pokud byla učiněna veškerá vhodná opatření, aby se zabránilo nepříznivým účinkům na lidské zdraví a životní prostředí.
Na posuzování rizika pro životní prostředí, které je k tomuto účelu třeba provést, se použije přiměřeně čl. 7 odst.
2. Účely, pro které lze udělit povolení podle odst. 1 písm. b), předpisy o označování balení, množství a podmínky, za kterých mohou členské státy povolení udělovat, budou stanoveny postupem podle článku 20.
3. Povolení, která členské státy udělily producentům usazeným na svém území pro účely uvedené v odstavci 1 přede dnem přijetí této směrnice zůstávají v platnosti do doby, než budou přijaty předpisy uvedené v odstavci 2.
Od uvedeného okamžiku musí být všechna povolení v souladu s předpisy přijatými podle odstavce 2."
10. V článku 9 se odstavec 3 nahrazuje tímto: "Členské státy mohou stanovit odchylky od odstavce 1 pro malá balení uzavřená na jejich území.
Podmínky pro tyto odchylky mohou být stanoveny postupem podle článku 20."
11. V článku 10 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Členské státy mohou stanovit odchylky od odstavce 1 pro malá balení uzavřená na jejich území.
Podmínky pro tyto odchylky mohou být stanoveny postupem podle článku 20."
12. Článek 11 se nahrazuje tímto:
"Článek 11
Postupem podle článku 20 je možné stanovit, že členské státy mohou požadovat, aby balení základního osiva, certifikovaného osiva všech kategorií nebo obchodního osiva byla opatřena návěskou dodavatele (jež může být odlišná od úřední návěsky nebo může mít podobu údajů dodavatele natištěných na obalu) i v jiných případech, než které stanoví tato směrnice.
Údaje, které musí návěska dodavatele obsahovat, budou rovněž stanoveny postupem podle článku 20."
13. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 11a
U osiva geneticky modifikované odrůdy musí být na každé návěsce, úřední nebo jiné, nebo každém úředním nebo jiném doprovodném dokladu podle této směrnice zřetelně vyznačeno, že se jedná o geneticky modifikovanou odrůdu."
14. V článku 13 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Členské státy zajistí, aby uvádění osiva na trh podle závazných nebo nezávazných ustanovení této směrnice podléhalo pouze těm omezením na základě jeho vlastností, opatření o zkouškách, označování a uzavírání, která stanoví tato nebo jiné směrnice."
15. V článku 13 se zrušuje odstavec 2.
16. V článku 13 se zrušuje odstavec 3.
17. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 14a
Šlechtitelské osivo generací předcházejících základnímu osivu lze uvádět na trh podle čl. 3a první odrážky za podmínky, že
a) je orgán příslušný k uznávání úředně zkontroloval v souladu s předpisy pro uznávání základního osiva;
b) se nachází v balení v souladu s touto směrnicí a
c) balení jsou opatřena úřední návěskou uvádějící alespoň tyto údaje:
- uznávající orgán a členský stát nebo jejich značky,
- číslo partie,
- měsíc a rok uzavření nebo
- měsíc a rok posledního úředního odběru vzorku pro účely uznání,
- druh, uvedený alespoň latinským písmem pod svým botanickým názvem (případně zkráceně a bez jmen autorů),
- odrůda, uvedená alespoň latinským písmem,
- označení "osivo předcházející základnímu osivu",
- počet předchozích generací osiva kategorie "certifikované osivo" nebo "certifikované osivo první generace".
Návěska je bílá s šikmým fialovým pruhem."
18. V článku 14 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Osivo olejnin a přadných rostlin, které bylo sklizeno ve Společenství a je určeno k uznání podle odstavce 1, je
- zabaleno podle čl. 9 odst. 1 a opatřeno úřední návěskou podle přílohy V oddílů A a B a
- provázeno úřední doložkou podle přílohy V oddílu C.
Ustanovení prvního pododstavce o balení a označování se případně nepoužijí, jsou-li orgány odpovědné za přehlídku, orgány příslušné k vystavování dokladů pro uznání osiva dosud neuznaného a orgány příslušné k uznávání totožné nebo pokud se tyto orgány dohodnou na výjimce."
19. Článek 16 se nahrazuje tímto:
"Článek 16
1. K překonání přechodných obtíží ve všeobecném zásobování základním nebo certifikovaným osivem ve Společenství, které nelze odstranit jinak, může být postupem podle článku 20 rozhodnuto, že členské státy povolí na stanovené období na celém území Společenství uvádění na trh osiva kategorie vyhovující méně přísným požadavkům nebo osiva odrůd nezapsaných ve Společném katalogu odrůd druhů zemědělských rostlin nebo v katalozích odrůd vedených členskými státy v množství nezbytném pro překonání zásobovacích obtíží.
2. Pokud jde o kategorii osiva určité odrůdy, použije se úřední návěska stanovená pro odpovídající kategorii; v případě osiva odrůd, které nejsou zapsány ve zmíněných katalozích, se použije úřední návěska stanovená pro obchodní osivo.
V každém případě musí být na návěsce uvedeno, že se jedná o osivo kategorie vyhovující méně přísným požadavkům.
3. Prováděcí pravidla k odstavci 1 mohou být přijata postupem podle článku 20."
20. V článku 18 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Členské státy zajistí, aby osivo olejnin a přadných rostlin bylo v průběhu uvádění na trh alespoň namátkově úředně kontrolováno s ohledem na dodržování požadavků a podmínek stanovených touto směrnicí."
21. V článku 18 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Aniž je dotčen volný pohyb osiva ve Společenství, přijmou členské státy veškerá nezbytná opatření, aby jim při uvádění na trh množství přesahujících 2 kg osiva dovezeného ze třetí země byly uváděny tyto údaje:
a) druh;
b) odrůda;
c) kategorie;
d) země produkce a orgán úřední kontroly;
e) země odeslání;
f) dovozce;
g) množství osiva.
Způsob, jakým mají být tyto údaje uvedeny, může být stanoven postupem podle článku 20."
22. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 21a
1. Postupem podle článku 20 lze stanovit zvláštní podmínky pro zohlednění vývoje v těchto oblastech:
a) podmínky, za kterých lze uvádět na trh chemicky ošetřené osivo;
b) podmínky, za kterých lze osivo uvádět na trh s ohledem na zachování in situ a trvalé využívání genetických zdrojů rostlin, včetně směsí osiva z odrůd, které obsahují také odrůdy uvedené v článku 1 směrnice Rady 70/457/EHS, jež jsou spojeny se specifickými přirozenými a polopřirozenými biotopy a jež jsou ohroženy genetickou erozí;
c) podmínky, za kterých lze na trh uvádět osivo vhodné pro ekologické zemědělství.
2. Zvláštní podmínky podle odstavce 1 obsahují zvláště tyto body:
i) v případě písmene b) je původ osiva těchto druhů znám a schválen orgány příslušnými v jednotlivých členských státech pro uvádění osiv na trh na vymezených územích;
ii) v případě písmene b) vhodná množstevní omezení."
Článek 6
Směrnice 70/457/EHS se mění takto:
1. V článku 4 se doplňují nové odstavce, které znějí:
"4. Geneticky modifikované odrůdy ve smyslu čl. 2 odst. 1 a 2 směrnice Rady 90/220/EHS ze dne 23. dubna 1990 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí [13] lze povolit pouze tehdy, pokud byla učiněna veškerá vhodná opatření, aby se zabránilo nepříznivým účinkům na lidské zdraví a životní prostředí.
5. Je-li však ovšem osivo nebo sadba určité odrůdy určena k použití jako potravina nebo složka potravin ve smyslu nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 258/97 ze dne 27. ledna 1997 o nových potravinách a nových složkách potravin [14], nesmějí tyto potraviny a složky potravin
- představovat nebezpečí pro spotřebitele,
- uvádět spotřebitele v omyl,
- se natolik odlišovat od potravin a složek potravin, které mají nahrazovat, že by jejich běžná spotřeba způsobila spotřebiteli nedostatky ve výživě.
6. V zájmu uchování genetických zdrojů rostlin podle čl. 20a odst. 2 písm. a) a b) se mohou členské státy odchýlit od kritérií pro povolování uvedených v první větě odstavce 1, pokud jsou postupem podle článku 23 stanoveny zvláštní podmínky s ohledem na čl. 20a odst. 3 body i), a ii)."
2. V čl. 7 odst. 2 se doplňuje nové písmeno, které zní:
"c) nezbytné předpisy pro pěstitelské zkoušky, které je třeba provést pro posouzení krajinné nebo užitné hodnoty; tyto předpisy mohou upravit
- postupy, podle nichž se mohou všechny nebo některé členské státy dohodnout, že v rámci administrativní pomoci do těchto pěstitelských zkoušek zahrnou také odrůdy, pro které byla v některém jiném členském státě podána žádost o povolení, a podmínky pro takové dohody,
- podmínky pro spolupráci orgánů zúčastněných členských států,
- důsledky výsledků těchto pěstitelských zkoušek,
- normy týkající se informování o výsledcích pěstitelských zkoušek z hlediska posouzení krajinné nebo užitné hodnoty."
3. V článku 7 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"4. a) U geneticky modifikovaných odrůd ve smyslu čl. 4 odst. 4 se provádí posuzování rizika pro životní prostředí podle směrnice 90/220/EHS.
b) Postupy zajišťující, že posuzování rizika pro životní prostředí a jiné související prvky vyhovují požadavkům směrnice 90/220/EHS, budou na návrh Komise zahrnuty do nařízení Rady, které se bude opírat se o vhodný právní základ ve Smlouvě.
Do vstupu tohoto nařízení v platnost lze geneticky modifikované odrůdy zapisovat do katalogů členských států pouze tehdy, pokud jejich uvádění na trh bylo povoleno podle směrnice 90/220/EHS.
c) Od vstupu v platnost nařízení uvedeného v písmeni b) se články 11 až 18 směrnice 90/220/EHS nevztahují na geneticky modifikované odrůdy.
d) Technická a vědecká prováděcí pravidla k posuzování rizika pro životní prostředí budou přijata postupem podle článku 23."
4. V článku 7 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"5. a) Členské státy zajistí, aby odrůda určená pro účely tohoto článku byla povolena pouze tehdy, pokud
- potravina nebo složka potravin již byla povolena podle nařízení (ES) č. 258/97 nebo
- rozhodnutí o povolení podle nařízení (ES) č. 258/97 bylo přijato postupem podle článku 23 této směrnice.
b) V případě uvedeném v písm. a) druhé odrážce se přihlédne ke kritériím uvedeným v čl. 4 odst. 5 a k zásadám pro hodnocení obsaženým v nařízení (ES) č. 258/97.
c) Technická a vědecká prováděcí pravidla k opatřením stanoveným v písmeni b) budou přijata postupem podle článku 23."
5. V článku 9 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"5. Členské státy zajistí, aby povolené geneticky modifikované odrůdy byly v katalogu odrůd zřetelně označeny jako geneticky modifikované. Dále zajistí, aby každá osoba, která takovou odrůdu uvádí na trh, ji ve svém prodejním katalogu odrůd rovněž zřetelně označila jako geneticky modifikovanou."
6. V článku 12a se doplňuje nový odstavec, který zní:
"4. Prováděcí pravidla k odstavcům 1 a 2 mohou být přijata postupem podle článku 23."
7. V článku 12 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Platnost povolení odrůdy lze prodloužit vždy o určitou dobu, pokud k tomu opravňuje rozsah jejího dalšího šlechtění nebo pokud musí být zachováno v zájmu uchování genetických zdrojů rostlin a pokud jsou nadále plněny požadavky na odlišnost, uniformitu a stálost nebo kritéria stanovená podle čl. 20a odst. 2 a 3. Kromě případu genetických zdrojů rostlin ve smyslu článku 20a musí být žádost o prodloužení podána nejpozději dva roky před pozbytím platnosti povolení."
8. V článku 15 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Členské státy zajistí, aby ode dne zveřejnění podle článku 18 nepodléhalo uvádění na trh osiva a sadby odrůd, které byly povoleny podle této směrnice nebo podle zásad této směrnice, žádným omezením na základě odrůdy."
9. V článku 15 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Členský stát může být na žádost, o níž se rozhodne postupem podle článku 23 nebo 23a, jedná-li se o geneticky modifikované odrůdy, zmocněn zakázat používání určité odrůdy na celém svém území nebo na jeho části, anebo může stanovit přiměřené podmínky pro pěstování odrůdy a v případě uvedeném v písmeni c) stanovit podmínky pro využití produkce pěstování této odrůdy,
a) jestliže se prokáže, že by pěstování této odrůdy mohlo z rostlinolékařského hlediska nepříznivě ovlivňovat pěstování jiných odrůd nebo druhů;
5 odst. 4, prokáží, že odrůda v žádné části jeho území nepřináší výsledky odpovídající výsledkům dosaženým u srovnatelné odrůdy povolené na území tohoto členského státu, nebo pokud je všeobecně známo, že tato odrůda není v důsledku své formy nebo třídy zralosti vhodná k pěstování na žádné části jeho území.
Žádost je třeba podat před koncem třetího kalendářního roku po roce vydání povolení;
c) jestliže se existují skutečné důvody, jiné než důvody, které již byly nebo mohly být uplatněny v průběhu postupu podle čl. 10 odst. 2, pro domněnku, že odrůda ohrožuje lidské zdraví nebo životní prostředí."
10. V článku 15 se zrušuje odstavec 3.
11. V článku 15 se zrušuje odstavec 4.
12. V článku 15 se zrušuje odstavec 5.
13. V článku 15 se zrušuje odstavec 6.
14. V článku 15 se zrušuje odstavec 7.
15. V článku 18 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Zveřejněné oznámení zřetelně označí odrůdy, které byly geneticky modifikovány."
16. Článek 19 se nahrazuje tímto:
"Článek 19
Pokud se zjistí, že by pěstování některé odrůdy, která byla zapsána do společného katalogu odrůd, mohlo v některém členském státě z rostlinolékařského hlediska nepříznivě ovlivňovat pěstování jiných odrůd nebo druhů nebo by mohlo ohrožovat životní prostředí nebo lidské zdraví, může být tento členský stát na žádost postupem podle článku 23 nebo případně 23a, jedná-li se o geneticky modifikovanou odrůdu, zmocněn zakázat uvádění osiva nebo sadby této odrůdy na celém svém území nebo na jeho části.
Při bezprostředním nebezpečí rozšíření škodlivých organismů nebo při bezprostředním ohrožení lidského zdraví nebo životního prostředí může dotyčný členský stát, jakmile podá příslušnou žádost, vydat zákaz do doby, než bude přijato konečné rozhodnutí, jež musí být přijato do tří měsíců postupem podle článku 23 nebo případně 23a, jedná-li se o geneticky modifikovanou odrůdu."
17. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 20a
1. Postupem podle článku 23 mohou být stanoveny zvláštní podmínky pro zohlednění vývoje v oblasti podmínek, za kterých lze uvádět na trh chemicky ošetřené osivo.
2. Aniž je dotčeno nařízení Rady (ES) č. 1467/94 ze dne 20. června 1994 o uchovávání, popisu, sběru a využívání genetických zdrojů v zemědělství [*] Úř. věst. L 159, 28.6.1994, s. 1., budou postupem podle článku 23 stanoveny zvláštní podmínky pro zohlednění vývoje v oblasti podmínek s ohledem na zachování in situ a trvalé využívání genetických zdrojů prostřednictvím pěstování a uvádění na trh osiva planých forem a odrůd, které jsou přirozeně adaptovány na místní a oblastní podmínky a jsou ohroženy genetickou erozí.
3. Zvláštní podmínky podle odstavce 2 obsahují zvláště tyto body:
i) tyto plané formy a odrůdy se povolí podle této směrnice.
Při úředním povolování se přihlíží ke zvláštním jakostní znakům a požadavkům.
Zejména se přihlédne k výsledkům neúředních zkoušek a poznatkům, které byly získány na základě praktických zkušeností při pěstování, množení a využívání, a k podrobnému popisu odrůd a jejich názvům, jak byly sděleny danému členskému státu, a jsou-li dostatečné, poskytne se osvobození od úředních zkoušek.
Po povolení se tato planá forma nebo odrůda zanese do společného katalogu odrůd jako "udržovací odrůda";
ii) vhodná množstevní omezení."
18. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 23a
1. Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, přednese věc Stálému výboru pro osivo a sadbu v zemědělství, zahradnictví a lesnictví (dále jen "výbor") jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce členského státu.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy při přijímání rozhodnutí, které má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese do tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise."
19. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 24a
Postupem podle článku 23 mohou být stanoveny zvláštní podmínky pro zohlednění vývoje v oblasti uchovávání genetických zdrojů rostlin."
Článek 7
Směrnice 70/458/EHS se mění takto:
1. Článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
Tato směrnice se vztahuje na produkci osiva zeleniny určeného k uvedení na trh a na jeho uvádění na trh ve Společenství."
2. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 1a
"Uvedením na trh" ve smyslu této směrnice se rozumí prodej, držení za účelem prodeje, nabízení k prodeji a každé zcizení, dodání nebo převod osiva ve prospěch třetí osoby, za úplatu nebo neúplatně k obchodnímu využití.
Za uvedení na trh se nepovažuje takové nakládání s osivem, jehož účelem není obchodní využití odrůdy, například tato jednání:
- dodání osiva úředním zkušebnám a kontrolním subjektům,
- dodání osiva poskytovatelům služeb za účelem zpracování nebo balení, pokud poskytovatel služeb nenabývá k dodanému osivu žádná práva.
Za uvedení na trh se za určitých podmínek nepovažuje dodání osiva poskytovatelům služeb na výrobu určitých zemědělských surovin k průmyslovým účelům nebo na množení osiva k tomuto účelu, pokud poskytovatel služeb nenabývá k dodanému osivu nebo materiálu z něj žádná práva.
Dodavatel osiva předloží uznávajícímu orgánu kopii příslušných částí smlouvy s poskytovatelem služeb a tato smlouva musí odkazovat na normy a požadavky, které dodané osivo splňuje.
Prováděcí pravidla k tomuto článku budou přijata postupem podle článku 40."
3. V článku 2 se zrušuje odstavec 1c.
4. Článek 4 se nahrazuje tímto:
"Článek 4
1. Členské státy zajistí, aby byly povoleny pouze odrůdy, které jsou odlišné, stálé a dostatečně uniformní.
U čekanky kořenové musí odrůda vykazovat dostatečnou krajinnou nebo užitnou hodnotu.
2. Geneticky modifikované odrůdy ve smyslu čl. 2 odst. 1 a 2 směrnice Rady 90/220/EHS ze dne 23. dubna 1990 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí [*] Úř. věst. L 117, 8.5.1990, s. 15. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí 97/35/ES (Úř. věst. L 169, 27.6.1997, s. 72). lze povolit pouze tehdy, pokud byla učiněna veškerá vhodná opatření, aby se zabránilo nepříznivým účinkům na lidské zdraví a životní prostředí.
3. Je-li však ovšem osivo nebo sadba určité odrůdy určena k použití jako potravina nebo složka potravin ve smyslu nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 258/97 ze dne 27. ledna 1997 o nových potravinách a nových složkách potravin [**] Úř. věst. L 43, 14.2.1997, s. 1., nesmějí tyto potraviny a složky potravin
- představovat nebezpečí pro spotřebitele,
- uvádět spotřebitele v omyl,
- se natolik odlišovat od potravin a složek potravin, které mají nahrazovat, že by jejich běžná spotřeba způsobila spotřebiteli nedostatky ve výživě.
4. V zájmu uchování genetických zdrojů rostlin podle čl. 39a odst. 2 písm. a) a b) se mohou členské státy odchýlit od kritérií pro povolování uvedených v první větě odstavce 1, pokud jsou postupem podle článku 40 stanoveny zvláštní podmínky s ohledem na čl. 39a odst. 4 body i) a ii)."
5. V čl. 7 odst. 1 prvním pododstavci poslední větě se doplňují slova "a to podle pravidel pro výsledky úřední zkoušky".
6. V článku 7 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"4. a) U geneticky modifikovaných odrůd ve smyslu čl. 4 odst. 4 se provádí posuzování rizika pro životní prostředí podle směrnice 90/220/EHS.
b) Postupy zajišťující, že posuzování rizika pro životní prostředí a jiné související prvky vyhovují požadavkům směrnice 90/220/EHS, budou na návrh Komise zahrnuty do nařízení Rady, které se bude opírat se o vhodný právní základ ve Smlouvě.
Do vstupu tohoto nařízení v platnost lze geneticky modifikované odrůdy zapisovat do katalogů členských států pouze tehdy, pokud jejich uvádění na trh bylo povoleno podle směrnice 90/220/EHS.
c) Od vstupu v platnost nařízení uvedeného v písmeni b) se články 11 až 18 směrnice 90/220/EHS nevztahují na geneticky modifikované odrůdy.
d) Technická a vědecká prováděcí pravidla k posuzování rizika pro životní prostředí budou přijata postupem podle článku 40."
7. V článku 7 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"5. a) Členské státy zajistí, aby odrůda určená pro účely tohoto článku byla povolena pouze tehdy, pokud
- potravina nebo složka potravin již byla povolena podle nařízení (ES) č. 258/97 nebo
- rozhodnutí o povolení podle nařízení (ES) č. 258/97 bylo přijato postupem podle článku 40 této směrnice.
b) V případě uvedeném v písmeni a) druhé odrážce se přihlédne ke kritériím uvedeným v čl. 4 odst. 5 a k zásadám pro hodnocení obsaženým v nařízení (ES) č. 258/97.
c) Technická a vědecká prováděcí pravidla k opatřením stanoveným v písmeni b) budou přijata postupem podle článku 40."
8. V článku 10 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"5. Členské státy zajistí, aby povolené geneticky modifikované odrůdy byly v katalogu odrůd zřetelně označeny jako geneticky modifikované. Dále zajistí, aby každá osoba, která takovou odrůdu uvádí na trh, ji ve svém prodejním katalogu odrůd rovněž zřetelně označila jako geneticky modifikovanou."
9. V článku 13 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Platnost povolení odrůdy lze prodloužit vždy o určitou dobu, pokud k tomu opravňuje rozsah jejího dalšího šlechtění nebo pokud musí být zachováno v zájmu uchování genetických zdrojů rostlin a pokud jsou nadále plněny požadavky na odlišnost, uniformitu a stálost nebo kritéria stanovená podle čl. 39a odst. 3 a 4. Kromě případu genetických zdrojů rostlin ve smyslu článku 39a musí být žádost o prodloužení podána nejpozději dva roky před pozbytím platnosti povolení."
10. V článku 15 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"3. Členské státy mohou u odrůd, u nichž byly platnost povolení prodloužena podle čl. 13 odst. 3, povolit názvy používané před prodloužením až do 30. června 1994."
11. V článku 13a se doplňuje nový odstavec, který zní:
"4. Prováděcí pravidla k odstavcům 1, 2 a 3 mohou být přijata postupem podle článku 40."
12. V čl. 16 odst. 1 se slova "po uplynutí lhůty dvou měsíců po" nahrazují slovy "s účinností od".
13. V článku 17 se zrušují slova "po uplynutí lhůty dvou měsíců".
14. V článku 16 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Členský stát může být na žádost, o níž se rozhodne postupem podle článku 40 nebo 40a, jedná-li se o geneticky modifikované odrůdy, zmocněn zakázat používání určité odrůdy na celém svém území nebo na jeho části, anebo může stanovit přiměřené podmínky pro pěstování odrůdy a v případě uvedeném v písmeni b) stanovit podmínky pro využití produkce pěstování této odrůdy,
a) jestliže se prokáže, že by pěstování této odrůdy mohlo z rostlinolékařského hlediska nepříznivě ovlivňovat pěstování jiných odrůd nebo druhů nebo
b) jestliže se existují skutečné důvody, jiné než důvody, které již byly nebo mohly být uplatněny v průběhu postupu podle čl. 11 odst. 2, pro domněnku, že odrůda ohrožuje lidské zdraví nebo životní prostředí."
15. V článku 16 se zrušuje odstavec 3.
16. V článku 16 se zrušuje odstavec 4.
17. V článku 17 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Zveřejněné oznámení zřetelně označí odrůdy, které byly geneticky modifikovány."
18. Článek 18 se nahrazuje tímto:
"Článek 18
Pokud se zjistí, že by pěstování některé odrůdy, která byla zapsána do společného katalogu odrůd, mohlo mít v některém členském státě škodlivé účinky z rostlinolékařského hlediska na pěstování jiných odrůd nebo druhů nebo by mohlo ohrožovat životní prostředí nebo lidské zdraví, může být tento členský stát na žádost postupem podle článku 40 nebo 40a, jedná-li se o geneticky modifikovanou odrůdu, zmocněn zakázat uvádění osiva nebo sadby této odrůdy na celém svém území nebo jeho části.
Při bezprostředním nebezpečí rozšíření škodlivých organismů nebo při bezprostředním ohrožení lidského zdraví nebo životního prostředí může dotyčný členský stát, jakmile podá příslušnou žádost, vydat zákaz do doby, než bude přijato konečné rozhodnutí, jež musí být přijato do tří měsíců postupem podle článku 40 nebo 40a, jedná-li se o geneticky modifikovanou odrůdu."
19. V čl. 20 odst. 1 se zrušují slova "a které vyhovuje požadavkům stanoveným v příloze II".
20. V čl. 20 odst. 1a se zrušují slova ", a které dále vyhovuje požadavkům stanoveným v příloze II".
21. V článku 20 se zrušuje odstavec 4.
22. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 20a
Aniž je dotčen čl. 20 odst. 1 a 1a, stanoví členské státy, že na trh lze uvádět
- šlechtitelské osivo generací předcházejících základnímu osivu,
- nezpracované osivo, které se uvádí na trh ke zpracování, pokud je zajištěna pravost tohoto osiva."
23. V článku 21 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Členské státy, které využijí některé z odchylek uvedených v písmenech a) a b), si při kontrole poskytují administrativní pomoc."
24. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 21a
1. Aniž je dotčen čl. 20 odst. 1 a 1a, mohou členské státy
a) povolit producentům usazeným na jejich území, aby uváděli na trh malá množství osiva pro vědecké účely nebo pro účely šlechtění;
b) povolit pěstitelům a jejich zástupcům usazeným na jejich území, aby po omezenou dobu uváděli osivo náležející k odrůdě, pro kterou byla v daném členském státě podána žádost o zápis do katalogu odrůd a pro kterou byly předloženy specifické technické údaje.
2. Podmínky, za kterých mohou členské státy udělovat povolení podle odst. 1 písm. b), zejména pokud jde o získávání údajů, typ těchto údajů, skladování, název odrůdy a označování balení, budou stanoveny postupem podle článku 40.
3. Povolení, která členské státy udělily producentům usazeným na svém území pro účely uvedené v odstavci 1 přede dnem přijetí této směrnice, zůstávají v platnosti do doby, než budou přijaty předpisy uvedené v odstavci 2.
Od uvedeného okamžiku musí být všechna povolení v souladu s předpisy přijatými podle odstavce 2."
25. V článku 24 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. Odchylně od odstavce 1 mohou členské státy svým producentům povolit, aby uváděli na trh malá balení směsí standardního osiva několika odrůd stejného druhu.
Druhy, na které se toto ustanovení vztahuje, pravidla pro maximální velikost malých balení a požadavky na návěsky budou stanoveny postupem podle článku 40."
26. V článku 25 se odstavec 4 nahrazuje tímto:
"Členské státy mohou stanovit odchylky od odstavců 1 a 2 pro malá balení základního osiva uzavřená na jejich území.
Podmínky pro tyto odchylky mohou být stanoveny postupem podle článku 40."
27. V článku 26 se odstavec 1a nahrazuje tímto:
"1a. Členské státy mohou stanovit odchylky od odstavce 1 pro malá balení uzavřená na jejich území.
Podmínky pro tyto odchylky mohou být stanoveny postupem podle článku 40."
28. Článek 28 (1) se nahrazuje tímto:
"1. Postupem podle článku 40 je možné stanovit, že balení základního osiva, certifikovaného osiva všech kategorií nebo standardního osiva musí být opatřena návěskou dodavatele (jež může být odlišná od úřední návěsky nebo může mít podobu údajů dodavatele natištěných na obalu) i v jiných případech, než které stanoví tato směrnice.
Údaje, které musí návěska dodavatele obsahovat, budou rovněž stanoveny postupem podle článku 40."
29. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 28a
U osiva geneticky modifikované odrůdy musí být na každé návěsce, úřední nebo jiné, nebo každém úředním nebo jiném doprovodném dokladu podle této směrnice zřetelně vyznačeno, že se jedná o geneticky modifikovanou odrůdu."
30. V článku 30 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Členské státy zajistí, aby uvádění osiva na trh podle závazných nebo nezávazných ustanovení této směrnice podléhalo pouze těm omezením na základě jeho vlastností, opatření o zkouškách, označování a uzavírání, která stanoví tato nebo jiné směrnice."
31. V článku 30 se zrušuje odstavec 3.
32. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 30a
Šlechtitelské osivo generací předcházejících základnímu osivu lze uvádět na trh podle čl. 20a první odrážky za podmínky, že
a) je orgán příslušný k uznávání úředně zkontroloval v souladu s předpisy pro uznávání základního osiva;
b) se nachází v balení v souladu s touto směrnicí a
c) balení jsou opatřena úřední návěskou uvádějící alespoň tyto údaje:
- uznávající orgán a členský stát nebo jejich značky,
- číslo partie,
- měsíc a rok uzavření nebo
- měsíc a rok posledního úředního odběru vzorku pro účely uznání,
- druh, uvedený alespoň latinským písmem pod svým botanickým názvem (případně zkráceně a bez jmen autorů),
- odrůda, uvedená alespoň latinským písmem,
- označení "osivo předcházející základnímu osivu",
- počet předchozích generací osiva kategorie "certifikované osivo".
Návěska je bílá s šikmým fialovým pruhem."
33. V článku 31 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Osivo zeleniny, které bylo sklizeno ve Společenství a je určeno k uznání podle odstavce 1, je
- zabaleno podle čl. 25 odst. 1 a opatřeno úřední návěskou podle přílohy V oddílů A a B a
- provázeno úřední doložkou podle přílohy V oddílu C.
Ustanovení první odrážky o balení a označování se případně nepoužijí, jsou-li orgány odpovědné za přehlídku, orgány příslušné k vystavování dokladů pro uznání osiva dosud neuznaného a orgány příslušné k uznávání totožné nebo pokud se tyto orgány dohodnou na výjimce."
34. Článek 33 se nahrazuje tímto:
"Článek 33
1. K překonání přechodných obtíží ve všeobecném zásobování základním, certifikovaným nebo standardním osivem ve Společenství, které nelze odstranit jinak, může být postupem podle článku 40 rozhodnuto, že členské státy povolí na stanovené období na celém území Společenství uvádění na trh osiva kategorie vyhovující méně přísným požadavkům nebo osiva odrůd nezapsaných ve Společném katalogu odrůd druhů zeleniny nebo v katalozích odrůd vedených členskými státy v množství nezbytném pro překonání zásobovacích obtíží.
2. Pokud jde o kategorii osiva určité odrůdy, použije se úřední návěska nebo návěska dodavatele stanovená pro odpovídající kategorii; v případě osiva odrůd, které nejsou zapsány ve zmíněných katalozích, je barva návěsky hnědá.
V každém případě musí být na návěsce uvedeno, že se jedná o osivo kategorie vyhovující méně přísným požadavkům.
3. Prováděcí pravidla k odstavci 1 mohou být přijata postupem podle článku 40."
35. V článku 35 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Členské státy zajistí, aby osivo zeleniny bylo v průběhu uvádění na trh alespoň namátkově úředně kontrolováno s ohledem na dodržování požadavků a podmínek stanovených touto směrnicí."
36. V článku 35 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Aniž je dotčen volný pohyb osiva ve Společenství, přijmou členské státy veškerá nezbytná opatření, aby jim při uvádění na trh množství přesahujících 2 kg osiva dovezeného ze třetí země byly uváděny tyto údaje:
a) druh;
b) odrůda;
c) kategorie;
d) země produkce a orgán úřední kontroly;
e) země odeslání;
f) dovozce;
g) množství osiva.
Způsob, jakým mají být tyto údaje uvedeny, může být stanoven postupem podle článku 40."
37. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 39a
1. Postupem podle článku 40 lze stanovit zvláštní podmínky pro zohlednění vývoje v oblasti podmínek, za kterých lze uvádět na trh chemicky ošetřené osivo.
2. Postupem podle článku 40 budou stanoveny zvláštní podmínky pro zohlednění vývoje v oblasti podmínek s ohledem na zachování in situ a trvalé využívání genetických zdrojů prostřednictvím pěstování a uvádění na trh osiva
a) planých forem a odrůd, které se tradičně pěstují v určitých místech a oblastech a jsou ohroženy genetickou erozí, aniž je dotčeno nařízení (ES) č. 1467/94;
b) odrůd, které samy o sobě nemají hodnotu pro obchodní pěstování zeleniny, ale jsou vyšlechtěny pro pěstování za zvláštních podmínek.
3. Zvláštní podmínky podle odstavce 2 obsahují zvláště tyto body:
i) v případě písmene a) se tyto plané formy a odrůdy povolí podle této směrnice.
Zejména se přihlédne k výsledkům neúředních zkoušek a poznatkům, které byly získány na základě praktických zkušeností při pěstování, množení a využívání, a k podrobnému popisu odrůd a jejich názvům, jak byly sděleny danému členskému státu, a jsou-li dostatečné, poskytne se osvobození od úředních zkoušek.
Po povolení se tato planá forma nebo odrůda zanese do společného katalogu odrůd jako "udržovací odrůda";
ii) v případě písmen a) a b) vhodná množstevní omezení."
38. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 40a
1. Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, přednese věc Stálému výboru pro osivo a sadbu v zemědělství, zahradnictví a lesnictví (dále jen "výbor") jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce některého členského státu.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy při přijímáno rozhodnutí, které má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese do tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise."
39. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 41a
1. Postupem podle článku 40 lze stanovit zvláštní podmínky pro zohlednění vývoje v těchto oblastech:
a) podmínky, za kterých lze uvádět na trh chemicky ošetřené osivo;
b) podmínky, za kterých lze osivo uvádět na trh s ohledem na zachování in situ a trvalé využívání genetických zdrojů rostlin, včetně směsí osiva z odrůd, které obsahují také odrůdy uvedené v článku 1 směrnice Rady 70/457/EHS, jež jsou spojeny se specifickými přirozenými a polopřirozenými biotopy a jež jsou ohroženy genetickou erozí;
c) podmínky, za kterých lze na trh uvádět osivo vhodné pro ekologické zemědělství.
2. Zvláštní podmínky podle odstavce 1 obsahují zvláště tyto body:
i) v případě písmene b) je původ osiva těchto druhů znám a schválen orgány příslušnými v jednotlivých členských státech pro uvádění osiv na trh na vymezených územích;
ii) v případě písmene b) vhodná množstevní omezení."
40. Článek 42 se nahrazuje tímto:
"Článek 42
Členský stát může být na vlastní žádost postupem podle článku 40 zcela nebo zčásti osvobozen od povinnosti uplatňovat tuto směrnici, pokud to není v rozporu s čl. 16 odst. 1 a čl. 30 odst. 1, na druhy, které se na jeho území obvykle nerozmnožují ani neuvádějí na trh."
Článek 8
1. Členské státy mohou během přechodného období nejvýše čtyř let od nabytí účinnosti právních a správních předpisů nezbytných k dosažení souladu s touto směrnicí, odchylně od čl. 2 odst. 1 části C písm. a) a b) směrnice 66/401/EHS, povolit uvádění na trh osiva generace, která byla povolena dříve.
2. Členské státy dále mohou během přechodného období nejvýše čtyř let od nabytí účinnosti právních a správních předpisů nezbytných k dosažení souladu s touto směrnicí, odchylně od čl. 3 bodu 22 této směrnice, pokud jde o zrušení čl. 14 odst. 2 písm. a) směrnice 66/402/EHS, nadále omezovat uvádění certifikovaného osiva ovsa, ječmene, rýže, tritikale, pšenice nebo pšenice špaldy na trh na osivo první generace.
3. Členské státy, které v současnosti omezují uvádění směsí osiva pícnin na trh podle stávajícího článku 13 směrnice 66/401/EHS, mohou nadále během přechodného období nejvýše čtyř let od nabytí účinnosti právních a správních předpisů nezbytných k dosažení souladu s touto směrnicí, odchylně od čl. 2 bodu 19 této směrnice, nadále zakazovat uvádění směsí osiva pícnin na trh.
Článek 9
1. Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do dvanácti měsíců od vyhlášení této směrnice.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí neprodleně Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Komise o nich uvědomí ostatní členské státy.
Článek 10
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 14. prosince 1998, kterou se mění, mimo jiné ve věci neúředních inspekcí, směrnice 66/400/EHS, 66/401/EHS, 66/402/EHS, 66/403/EHS, 69/208/EHS, 70/457/EHS a 70/458/EHS o uvádění osiva řepy, osiva pícnin, osiva obilovin, sadby brambor, osiva olejnin a přadných rostlin a osiva zeleniny na trh a o Společném katalogu odrůd druhů zemědělských rostlin
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že z níže uvedených důvodů by měly být změněny tyto směrnice o uvádění osiva a sadby na trh:
- směrnice Rady 66/400/EHS ze dne 14. června 1966 o uvádění osiva řepy na trh [4],
- směrnice Rady 66/401/EHS ze dne 14. června 1966 o uvádění osiva pícnin na trh [5],
- směrnice Rady 66/402/EHS ze dne 14. června 1966 o uvádění osiva obilovin na trh [6],
- směrnice Rady 66/403/EHS ze dne 14. června 1966 o uvádění sadby brambor na trh [7],
- směrnice Rady 69/208/EHS ze dne 30. června 1969 o uvádění osiva olejnin a přadných rostlin na trh [8],
- směrnice Rady 70/457/EHS ze dne 29. září 1970 o Společném katalogu odrůd druhů zemědělských rostlin [9] a
- směrnice Rady 70/458/EHS ze dne 29. září 1970 o uvádění osiva zeleniny na trh [10];
vzhledem k tomu, že na základě rozhodnutí Komise 89/540/EHS ze dne 22. září 1989 o provedení časově omezeného testu týkajícího se uvádění osiva a sadby na trh [11] byl proveden časově omezený test za určených podmínek s cílem ověřit, zda je možné využitím neúředních inspekcí zjednodušit postup úředního uznávání osiva podle směrnic 66/400/EHS, 66/401/EHS, 66/402/EHS a 69/208/EHS, aniž by jakost osiva významně poklesla;
vzhledem k tomu, že výsledky testu ukázaly, v určitých případech je možné zjednodušit postup úředního uznávání osiva v případě certifikovaného osiva všech kategorií tím, že inspekce budou provádět jiní inspektoři než ti, které úředním zkoušením pověří orgán pro uznávání osiva;
vzhledem k tomu, že by se mělo přihlédnout k administrativnímu vývoji v členských státech;
vzhledem k tomu, že by proto měly být přiměřeně změněny směrnice 66/400/EHS, 66/401/EHS, 66/402/EHS a 69/208/EHS;
vzhledem k tomu, že směrnice 66/401/EHS, 66/402/EHS, 69/208/EHS a 70/458/EHS stanovují, že seznamy druhů v nich uvedené mohou být změněny s ohledem na vývoj vědeckých a technických poznatků, pokud jde o názvy a o hybridy vznikající křížením druhů, na které se vztahují zmíněné směrnice, postupem projednávání ve stálém výboru;
vzhledem k tomu, že je žádoucí usnadnit přijetí nových druhů do seznamu druhů v uvedených směrnicích;
vzhledem k tomu, že by proto měly být tyto směrnice změněny;
vzhledem k tomu, že směrnice 66/400/EHS, 66/401/EHS, 66/402/EHS, 69/208/EHS a 70/458/EHS upravují pořádání časově omezených testů, aby byla nalezena možnost zlepšení některých prvků uznávacích postupů stanovených v uvedených směrnicích;
vzhledem k tomu, že zkušenosti ukázaly, že by oblast použití těchto testů k nalezení možnosti zlepšení některých ustanovení uvedených směrnic měla být rozšířena;
vzhledem k tomu, že by měl být v rámci směrnice 66/403/EHS vytvořen právní základ pro pořádání časově omezených testů, aby byla nalezena možnost zlepšení některých ustanovení zmíněné směrnice;
vzhledem k tomu, že by měla být do směrnic 70/457/EHS a 70/458/EHS včleněna pravidla o vhodnosti názvů odrůd,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 66/400/EHS se mění takto:
1. V čl. 2 odst. 1 části C se písmeno d) nahrazuje tímto:
"d) i) u kterého bylo úřední zkouškou ověřeno splnění výše uvedených požadavků,
ii) jsou-li splněny podmínky podle přílohy I oddílu A, u kterého bylo úřední zkouškou ověřeno nebo zkouškou pod úředním dohledem splnění výše uvedených požadavků;."
2. V článku 2 se doplňují nové odstavce, které znějí:
"3. Provádění zkoušky pod úředním dohledem podle odst. 1 části C písm. d) bodu ii) vyhovuje těmto požadavkům:
i) inspektoři:
a) mají nezbytnou odbornou způsobilost;
b) nemají na provádění zkoušek osobní zájem;
c) jsou úředně schváleni orgánem daného členského státu příslušným k uznávání osiva, přičemž toto schválení je podmíněno buď složením přísahy, nebo podepsáním písemného prohlášení, v němž se zavazují dodržovat pravidla platná pro úřední zkoušky;
d) provádějí zkoušky pod úředním dohledem podle pravidel platných pro úřední zkoušky;
ii) množitelské porosty, které jsou předmětem inspekce, vzešly z osiva, které bylo podrobeno úřední následné kontrole s uspokojivými výsledky;
iii) část množitelských porostů je předmětem inspekce prováděné úředními inspektory.
Tato část činí 10 % u samosprašných porostů a 20 % u cizosprašných porostů, a 5 % nebo 15 % u druhů, pro které členské státy stanoví úřední laboratorní vyšetření odrůdové pravosti a odrůdové čistoty podle morfologických a fyziologických znaků nebo případně biochemickou analýzou;
iv) část vzorků partií osiva sklizeného z množitelských porostů je odebrána pro úřední následné kontroly a popřípadě pro laboratorní vyšetření osiva týkající se odrůdové pravosti a odrůdové čistoty;
v) členské státy stanoví sankce, které se ukládají za porušení pravidel o zkouškách pod úředním dohledem.
Sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Mezi sankce lze zařadit to, že inspektorům při úmyslném nebo nedbalostním porušení pravidel platných pro úřední zkoušky orgán příslušný pro uznávání osiva odebere úřední schválení podle odst.
3 bodu i) písm. c). V takovém případě se zruší provedená uznání přezkoušeného osiva, ledaže lze prokázat, že dané osivo skutečně splňuje veškeré požadavky.
4. Další opatření pro provádění zkoušek pod úředním dohledem mohou být přijata postupem podle článku 21.
Až do přijetí těchto opatření platí podmínky článku 2 rozhodnutí Komise 89/540/EHS."
3. V článku 13a se první pododstavec nahrazuje tímto:
"Aby byla nalezena možnost zlepšení některých ustanovení těchto směrnic, lze postupem podle článku 21 rozhodnout, že se za zvláštních podmínek na úrovni Společenství uspořádají časově omezené testy."
4. V příloze I oddíle A se bod 3 nahrazuje tímto:
"3. U certifikovaného osiva všech kategorií se provede alespoň jedna úřední inspekce nebo inspekce pod úředním dohledem; u základního osiva se provedou alespoň dvě úřední inspekce, jedna u sazeček a jedna u semenic."
Článek 2
Směrnice 66/401/EHS se mění takto:
1. V čl. 2 odst. 1 části C se písmeno d) nahrazuje tímto:
"d) i) u kterého bylo úřední zkouškou ověřeno splnění výše uvedených požadavků nebo,
ii) jsou-li splněny podmínky podle přílohy I, u kterého bylo úřední zkouškou ověřeno nebo zkouškou pod úředním dohledem splnění výše uvedených požadavků."
2. V článku 2 se odstavec 1a nahrazuje tímto:
"1a. Změny prováděné v seznamu druhů uvedeném v odst. 1 části A se přijímají postupem podle článku 21."
3. V článku 2 se doplňují nové odstavce, které znějí:
"3. Provádění zkoušky pod úředním dohledem podle odst. 1 části C písm. d) bodu ii) vyhovuje těmto požadavkům:
i) inspektoři:
a) mají nezbytnou odbornou způsobilost;
b) nemají na provádění zkoušek osobní zájem;
c) jsou úředně schváleni orgánem daného členského státu příslušným k uznávání osiva, přičemž toto schválení je podmíněno buď složením přísahy, nebo podepsáním písemného prohlášení, v němž se zavazují dodržovat pravidla platná pro úřední zkoušky;
d) provádějí zkoušky pod úředním dohledem podle pravidel platných pro úřední zkoušky;
ii) množitelské porosty, které jsou předmětem inspekce, vzešly z osiva, které bylo podrobeno úřední následné kontrole s uspokojivými výsledky;
iii) část množitelských porostů je předmětem inspekce prováděné úředními inspektory.
Tato část činí 10 % u samosprašných porostů a 20 % u cizosprašných porostů a 5 % nebo 15 % u druhů, pro které členské státy stanoví úřední laboratorní vyšetření odrůdové pravosti a odrůdové čistoty podle morfologických a fyziologických znaků nebo případně biochemickou analýzou;
iv) část vzorků partií osiva sklizeného z množitelských porostů je odebrána pro úřední následné kontroly a popřípadě pro laboratorní vyšetření osiva týkající se odrůdové pravosti a odrůdové čistoty;
v) členské státy stanoví sankce, které se ukládají za porušení pravidel o zkouškách pod úředním dohledem.
Sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Mezi sankce lze zařadit to, že inspektorům při úmyslném nebo nedbalostním porušení pravidel platných pro úřední zkoušky orgán příslušný pro uznávání osiva odebere úřední schválení podle odst.
3 bodu i) písm. c). V takovém případě se zruší provedená uznání přezkoušeného osiva, ledaže lze prokázat, že dané osivo skutečně splňuje veškeré požadavky.
4. Další opatření pro provádění zkoušek pod úředním dohledem mohou být přijata postupem podle článku 21.
Až do přijetí těchto opatření platí podmínky článku 2 rozhodnutí Komise 89/540/EHS."
4. V článku 13a se první pododstavec nahrazuje tímto:
"Aby byla nalezena možnost zlepšení některých ustanovení těchto směrnic, lze postupem podle článku 21 rozhodnout, že se za zvláštních podmínek na úrovni Společenství uspořádají časově omezené testy."
5. V příloze I bodě 6 se první věta nahrazuje tímto:
"6. Dodržování uvedených norem a jiných požadavků se u základního osiva ověřuje při úředních inspekcích a u certifikovaného osiva při úředních inspekcích nebo při inspekcích pod úředním dohledem."
Článek 3
Směrnice 66/402/EHS se mění takto:
1. V čl. 2 odst. 1 části E se písmeno d) nahrazuje tímto:
"d) i) u kterého bylo úřední zkouškou ověřeno splnění výše uvedených požadavků nebo,
ii) jsou-li splněny podmínky podle přílohy I, u kterého bylo úřední zkouškou ověřeno nebo zkouškou pod úředním dohledem splnění výše uvedených požadavků."
2. V čl. 2 odst. 1 části F se písmeno d) nahrazuje tímto:
"d) i) u kterého bylo úřední zkouškou ověřeno splnění výše uvedených požadavků nebo,
ii) jsou-li splněny podmínky podle přílohy I, u kterého bylo úřední zkouškou ověřeno nebo zkouškou pod úředním dohledem splnění výše uvedených požadavků."
3. V čl. 2 odst. 1 části G se písmeno d) nahrazuje tímto:
"d) i) u kterého bylo úřední zkouškou ověřeno splnění výše uvedených požadavků nebo,
ii) jsou-li splněny podmínky podle přílohy I, u kterého bylo úřední zkouškou ověřeno nebo zkouškou pod úředním dohledem splnění výše uvedených požadavků."
4. V článku 2 se odstavec 1a nahrazuje tímto:
"1a. Změny prováděné v seznamu druhů uvedeném v odst. 1 části A se přijímají postupem podle článku 21."
5. V článku 2 se doplňují nové odstavce, které znějí:
"3. Provádění zkoušky pod úředním dohledem podle odst. 1 části E písm. d) bodu ii), části F písm. d) bodu ii) a části G písm. d) bodu ii) vyhovuje těmto požadavkům:
i) inspektoři:
a) mají nezbytnou odbornou způsobilost;
b) nemají na provádění zkoušek osobní zájem;
c) jsou úředně schváleni orgánem daného členského státu příslušným k uznávání osiva, přičemž toto schválení je podmíněno buď složením přísahy, nebo podepsáním písemného prohlášení, v němž se zavazují dodržovat pravidla platná pro úřední zkoušky;
d) provádějí zkoušky pod úředním dohledem podle pravidel platných pro úřední zkoušky;
ii) množitelské porosty, které jsou předmětem přehlídky, vzešly z osiva, které bylo podrobeno úřední následné kontrole s uspokojivými výsledky;
iii) část množitelských porostů je předmětem inspekce prováděné úředními inspektory.
Tato část činí 10 % u samosprašných porostů a 20 % u cizosprašných porostů, a 5 % nebo 15 % u druhů, pro které členské státy stanoví úřední laboratorní vyšetření odrůdové pravosti a odrůdové čistoty podle morfologických a fyziologických znaků nebo případně biochemickou analýzou;
iv) část vzorků partií osiva sklizeného z množitelských porostů je odebrána pro úřední následné kontroly a popřípadě pro laboratorní vyšetření osiva týkající se odrůdové pravosti a odrůdové čistoty;
v) členské státy stanoví sankce, které se ukládají za porušení pravidel o zkouškách pod úředním dohledem.
Sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Mezi sankce lze zařadit to, že inspektorům při úmyslném nebo nedbalostním porušení pravidel platných pro úřední zkoušky orgán příslušný pro uznávání osiva odebere úřední schválení podle odst.
3 bodu i) písm. c). V takovém případě se zruší provedená uznání přezkoušeného osiva, ledaže lze prokázat, že dané osivo skutečně splňuje veškeré požadavky.
4. Další opatření pro provádění zkoušek pod úředním dohledem mohou být přijata postupem podle článku 21.
Až do přijetí těchto opatření platí podmínky článku 2 rozhodnutí Komise 89/540/EHS."
6. V článku 13a se první pododstavec nahrazuje tímto:
"Aby byla nalezena možnost zlepšení některých ustanovení této směrnice, lze postupem podle článku 21 rozhodnout, že se za zvláštních podmínek na úrovni Společenství uspořádají časově omezené testy."
7. V příloze I bodě 5 se první věta nahrazuje tímto:
"5. Dodržování uvedených norem a jiných požadavků se u základního osiva ověřuje při úředních inspekcích a u certifikovaného osiva při úředních inspekcích nebo při inspekcích pod úředním dohledem."
Článek 4
Směrnice 66/403/EHS se mění takto:
Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 13b
Aby byla nalezena možnost zlepšení některých ustanovení těchto směrnic, lze postupem podle článku 19 rozhodnout, že se za zvláštních podmínek na úrovni Společenství uspořádají časově omezené testy.
V rámci takových testů mohou být členské státy osvobozeny od určitých povinností stanovených v této směrnici.
Rozsah osvobození se stanoví odkazem na ustanovení, kterých se osvobození týká.
Trvání jednoho testu nepřekročí sedm let."
Článek 5
Směrnice 69/208/EHS se mění takto:
1. V čl. 2 odst. 1 části C se písmeno d) nahrazuje tímto:
"d) i) u kterého bylo úřední zkouškou ověřeno splnění výše uvedených požadavků nebo,
ii) jsou-li splněny podmínky podle přílohy I, u kterého bylo úřední zkouškou ověřeno nebo zkouškou pod úředním dohledem splnění výše uvedených požadavků."
2. V čl. 2 odst. 1 části D se písmeno d) nahrazuje tímto:
"d) i) u kterého bylo úřední zkouškou ověřeno splnění výše uvedených požadavků nebo,
iii) jsou-li splněny podmínky podle přílohy I, u kterého bylo úřední zkouškou ověřeno nebo zkouškou pod úředním dohledem splnění výše uvedených požadavků."
3. V čl. 2 odst. 1 části E se písmeno d) nahrazuje tímto:
"d) i) u kterého bylo úřední zkouškou ověřeno splnění výše uvedených požadavků nebo,
ii) jsou-li splněny podmínky podle přílohy I, u kterého bylo úřední zkouškou ověřeno nebo zkouškou pod úředním dohledem splnění výše uvedených požadavků."
4. V čl. 2 odst. 1 části Ea se písmeno d) nahrazuje tímto:
"d) i) u kterého bylo úřední zkouškou ověřeno splnění výše uvedených požadavků nebo,
ii) jsou-li splněny podmínky podle přílohy I, u kterého bylo úřední zkouškou ověřeno nebo zkouškou pod úředním dohledem splnění výše uvedených požadavků."
5. V čl. 2 odst. 1 části F se písmeno d) nahrazuje tímto:
"d) i) u kterého bylo úřední zkouškou ověřeno splnění výše uvedených požadavků nebo,
ii) jsou-li splněny podmínky podle přílohy I, u kterého bylo úřední zkouškou ověřeno nebo zkouškou pod úředním dohledem splnění výše uvedených požadavků."
6. V článku 2 se odstavec 1a nahrazuje tímto:
"1a. Změny prováděné v seznamu druhů uvedeném v odst. 1 části A se přijímají postupem podle článku 20."
7. V článku 2 se doplňuji nové odstavce, které znějí:
"3. Provádění zkoušky pod úředním dohledem podle odst. 1 části C písm. d) bodu ii), části D písm. d) bodu ii), části E písm. d) bodu ii), části Ea písm. d) bodu ii) a části F písm. d) bodu ii) vyhovuje těmto požadavkům:
i) inspektoři:
a) mají nezbytnou odbornou způsobilost;
b) nemají na provádění zkoušek osobní zájem;
c) jsou úředně schváleni orgánem daného členského státu příslušným k uznávání osiva, přičemž toto schválení je podmíněno buď složením přísahy, nebo podepsáním písemného prohlášení, v němž se zavazují dodržovat pravidla platná pro úřední zkoušky;
d) provádějí zkoušky pod úředním dohledem podle pravidel platných pro úřední zkoušky;
ii) množitelské porosty, které jsou předmětem inspekce, vzešly z osiva, které bylo podrobeno úřední následné kontrole s uspokojivými výsledky;
iii) část množitelských porostů je předmětem inspekce prováděné úředními inspektory.
Tato část činí 10 % u samosprašných porostů a 20 % u cizosprašných porostů a 5 % nebo 15 % u druhů, pro které členské státy stanoví úřední laboratorní vyšetření odrůdové pravosti a odrůdové čistoty podle morfologických a fyziologických znaků nebo případně biochemickou analýzou;
iv) část vzorků partií osiva sklizeného z množitelských porostů je odebrána pro úřední následné kontroly a popřípadě pro laboratorní vyšetření osiva týkající se odrůdové pravosti a odrůdové čistoty;
v) členské státy stanoví sankce, které se ukládají za porušení pravidel o zkouškách pod úředním dohledem.
Sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Mezi sankce lze zařadit to, že inspektorům při úmyslném nebo nedbalostním porušení pravidel platných pro úřední zkoušky orgán příslušný pro uznávání osiva odebere úřední schválení podle odst.
3 bodu i) písm. c). V takovém případě se zruší provedená uznání přezkoušeného osiva, ledaže lze prokázat, že dané osivo skutečně splňuje veškeré požadavky.
4. Další opatření pro provádění zkoušek pod úředním dohledem mohou být přijata postupem podle článku 20.
Až do přijetí těchto opatření platí podmínky článku 2 rozhodnutí Komise 89/540/EHS."
8. V článku 12a se první pododstavec nahrazuje tímto:
"Aby byla nalezena možnost zlepšení některých ustanovení těchto směrnic, lze postupem podle článku 21 rozhodnout, že se za zvláštních podmínek na úrovni Společenství uspořádají časově omezené testy."
9. V příloze I bodě 5 se první věta nahrazuje tímto:
"5. Dodržování uvedených norem a jiných požadavků se u základního osiva ověřuje při úředních inspekcích a u certifikovaného osiva při úředních inspekcích nebo při inspekcích pod úředním dohledem."
Článek 6
Směrnice 70/457/EHS se mění takto:
V článku 9 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"5. Pokud jde o vhodnost názvů odrůd, použije se článek 63 nařízení Rady (ES) č. 2100/94 ze dne 27. července 1994 o ochraně odrůd rostlin ve Společenství [12].
Prováděcí pravidla týkající se o vhodnosti názvů odrůd mohou být přijata postupem podle článku 23."
Článek 7
Směrnice 70/458/EHS se mění takto:
1. V článku 2 se odstavec 1a nahrazuje tímto:
"1a. Změny prováděné v seznamu druhů uvedeném v odst. 1 části A se přijímají postupem podle článku 40."
2. V článku 29a se první pododstavec nahrazuje tímto:
"Aby byla nalezena možnost zlepšení některých ustanovení této směrnice, lze postupem podle článku 40 rozhodnout, že se za zvláštních podmínek na úrovni Společenství uspořádají časově omezené testy."
3. V článku 10 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"5. Pokud jde o vhodnost názvů odrůd, použije se článek 63 nařízení Rady (ES) č. 2100/94 ze dne 27. července 1994 o ochraně odrůd rostlin ve Společenství [*] Úř. věst. L 227, 1.9.1994, s. 1. Nařízení ve znění nařízení (ES) č. 2506/95 (Úř. věst. L 258, 28.10.1995, s. 3)..
Prováděcí pravidla týkající se o vhodnosti názvů odrůd mohou být přijata postupem podle článku 40."
Článek 8
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. února 2000.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení svých vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 9
Komise předloží nejpozději do pěti let po vstupu této směrnice v platnost podrobné vyhodnocení zjednodušeného postupu uznávání, který zavádí tato směrnice.
Vyhodnocení se soustředí zejména na případné důsledky pro jakost osiva.
Článek 10
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 11
Tato směrnice je určena členským státům.
ze dne 22. prosince 1998, kterou se mění směrnice 76/116/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se hnojiv, pokud jde o uvádění hnojiv obsahujících kadmium na trh v Rakousku, Finsku a Švédsku
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189b Smlouvy [3],
vzhledem k tomu, že se v článku 69 a příloze VIII bodě 4, v článku 84 a v příloze X bodě 2 a v článku 112 a v příloze XII bodě 4 aktu o přistoupení z roku 1994, který se týká Rakouska, Finska a Švédska, stanoví, že článek 7 směrnice 76/116/EHS [4], pokud se týká obsahu kadmia v hnojivech, se do 1. ledna 1999 na tyto členské státy nevztahuje a že uvedená ustanovení aktu o přistoupení budou do 31. prosince 1998 přezkoumána postupy Společenství;
vzhledem k tomu, že uvedené přezkoumání nelze do 31. prosince 1998 dokončit, neboť v mnoha členských státech chybějí data o expozici nezbytná pro zhodnocení rizika, které kadmium obsažené v hnojivech představuje pro zdraví a životní prostředí; že je nezbytné pokračovat po tomto datu v práci na přezkoumání;
vzhledem k tomu, že by další práce měla zhodnotit, jaké riziko představuje v členských státech kadmium obsažené v hnojivech, zejména pro zdraví exponovaných skupin populace a pro životní prostředí; že toto hodnocení lze dokončit až za několik let;
vzhledem k tomu, že bylo zahájeno posuzování rizik spojených s kadmiem v rámci nařízení Rady (EHS) č. 793/93 ze dne 23. března 1993 o hodnocení a kontrole rizik existujících látek [5]; že výsledky budou k dispozici až za několik let;
vzhledem k tomu, že vedle povinnosti provést přezkoumání podle aktu o přistoupení z roku 1994 lze o přepracování právních předpisů Společenství kdykoli rozhodnout na základě postupů Společenství; že v právních předpisech Společenství mohou být na přechodnou dobu stanoveny odchylky pro určité členské státy, aby byla zohledněna jejich zvláštní situace,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
V článku 7 směrnice 76/116/EHS se doplňují nové pododstavce, které znějí: "Rakousko, Finsko a Švédsko však mohou zakázat, aby byla na jejich území uváděna na trh hnojiva obsahující kadmium v koncentracích vyšších, než které byly ke dni přistoupení stanoveny na vnitrostátní úrovni.
Tato odchylka je použitelná od 1. ledna 1999 do 31. prosince 2001.
Po konzultaci s členskými státy a dotčenými osobami Komise přezkoumá do 31. prosince 2001 potřebu přijmout předpisy na úrovni Společenství pro obsah kadmia v hnojivech."
Článek 2
Rakouská republika, Finská republika a Švédské království přijmou a zveřejní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. prosince 1998.
Tato opatření přijatá členskými státy podle prvního odstavce musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice je určena Rakouské republice, Finské republice a Švédskému království.
ze dne 15. prosince 1998, kterou se po dvacáté páté přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 67/548/EHS o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek
(Text s významem pro EHP) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 67/548/EHS ze dne 27. června 1967 o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 98/73/ES [2], a zejména na článek 28 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že příloha I směrnice 67/548/EHS obsahuje seznam nebezpečných látek společně s podrobnými údaji o postupech klasifikace a označování jednotlivých látek; že současné vědecké a technické poznatky ukazují, že by měl být seznam nebezpečných látek v uvedené příloze přizpůsoben; že je v důsledku toho nezbytné provést v příloze I určité změny týkající se nomenklatury, struktury položek, poznámek k identifikaci, klasifikaci a označování látek a poznámek k označování přípravků; že seznam nebezpečných látek v příloze I obsahuje látky, pro něž byly aktem o přistoupení Rakouska, Finska, a Švédska uděleny Rakousku a Švédsku specifické dočasné výjimky z klasifikace a označování; že se v tomto aktu o přistoupení předpokládá přezkoumání požadavků na klasifikaci a označování těchto látek; že toto přezkoumání povede k úpravě klasifikace řady těchto látek;
vzhledem k tomu, že příloha III směrnice 67/548/EHS obsahuje seznam vět udávajících povahu zvláštních rizik spojených s nebezpečnými látkami a přípravky; že je nezbytné zavést nové věty udávající nebezpečnost určitých látek a přípravků pro zdraví;
vzhledem k tomu, že příloha IV směrnice 67/548/EHS obsahuje seznam vět obsahujících bezpečnostní pokyny týkající se nebezpečných látek a přípravků; že je nezbytné přepracovat určité bezpečnostní pokyny týkající se nebezpečí pro zdraví a životní prostředí; že je nezbytné zavést určité bezpečnostní pokyny týkající se nebezpečí pro zdraví; že je rovněž nezbytné zavést určité kombinované věty týkající se používání nebezpečných látek a přípravků;
vzhledem k tomu, že příloha VI směrnice 67/548/EHS obsahuje pokyny pro klasifikaci a označování nebezpečných látek a přípravků; že je nezbytné tyto pokyny pozměnit;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobení technickému pokroku směrnic pro odstranění technických překážek obchodu na úseku nebezpečných látek a přípravků,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 67/548/EHS se mění takto:
1. Příloha I se mění takto:
a) odpovídající text v předmluvě se nahrazuje textem v příloze 1A této směrnice;
b) odpovídající položky se nahrazují položkami v příloze 1B této směrnice;
c) vkládají se položky uvedené v příloze 1C této směrnice;
d) položky v příloze 1D této směrnice se zrušují.
2. Do přílohy III se vkládá příloha 2 této směrnice.
3. Příloha IV se mění takto:
a) odpovídající věty se nahrazují větami v příloze 3A této směrnice;
b) vkládají se věty uvedené v příloze 3B této směrnice;
c) vkládají se kombinované věty uvedené v příloze 3C této směrnice.
4. Příloha VI se mění způsobem uvedeným v příloze 4 této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. července 2000.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musejí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice, a srovnávací tabulku mezi touto směrnicí a přijatými vnitrostátními předpisy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 14. prosince 1998, kterou se mění směrnice 97/12/ES, kterou se mění a aktualizuje směrnice 64/432/EHS o veterinárních otázkách obchodu se skotem a prasaty uvnitř Společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že přijetí směrnice 97/12/ES [4] poskytlo zlepšený právní základ pro provádění opatření, která zabrání šíření chorob zvířat prostřednictvím trhu se živým skotem a živými prasaty;
vzhledem k tomu, že směrnice 97/12/ES obsahuje zvláštní požadavky pro další aktualizaci kritérií definujících nákazový status na úrovni stáda, regionu a členského státu, pokud jde o tuberkulózy skotu, brucelózy skotu a enzootické leukózy skotu; že aktualizace těchto kritérií by měla být rozhodnuta do 1. ledna 1998 na základě návrhu předloženého Radě do července 1997;
vzhledem k tomu, že přezkoumání diagnostických postupů nejdůležitějších pro provádění programů účinného sledování a monitoringu pro tuberkulózu skotu, brucelózu skotu a enzootickou leukózu skotu, které provádí Rada, zahrnuje důkladné prošetření laboratorních testovacích metod a přináší s sebou časově náročné vyjednávání;
vzhledem k tomu, že změny nezbytné pro aktualizované programy sledování a monitoringu nemohou být provedeny v tomto odvětví krátkodobě;
vzhledem k tomu, že podle směrnice 97/12/ES prasata určená pro obchod uvnitř Společenství již nejsou před odvozem podrobena testování na brucelózu; že s cílem usnadnit obchodování mezi členskými státy je vhodné toto ustanovení použít předem;
vzhledem k tomu, že s cílem vyhnout se překážkám v obchodu uvnitř Společenství a zaručit jednotné používání ustanovení je vhodné stanovit harmonizované předpisy pro použití a vydání veterinárních osvědčení pro období předdnem, ke kterému musí být členské státy v souladu s pozměněnými ustanoveními směrnice Rady 64/432/EHS ze dne 26. června 1964 o veterinárních otázkách obchodu se skotem a prasaty uvnitř Společenství [5];
vzhledem k tomu, že dne 24. června 1998 Rada přijala směrnici 98/46/ES, kterou se mění přílohy A, D (kapitola I) a F směrnice 64/432/EHS; že z důvodu těchto změn se změnily některé odkazy ve směrnici 97/12/ES;
vzhledem k tomu, že tato skutečnost byla zohledněna přiložením srovnávací tabulky v příloze II směrnice 98/46/ES; že s cílem zlepšit jasnost a souvislost právních textů je nezbytné upravit odkazy v příslušných článcích;
vzhledem k tomu, že je proto nutné změnit směrnici 97/12/ES, zejména pokud jde o lhůtu poskytnutou členským státům za účelem převedení ustanovení uvedené směrnice a zavedení nových předpisů pro sledování a monitoring,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 97/12/ES se mění takto:
1. Článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
Články a přílohy B, C, D (kapitola II) a E směrnice 64/432/EHS se nahrazují textem přiloženým k této směrnici, přílohy A, D (kapitola I) a F se nahrazují textem přiloženým ke směrnici 98/46/ES."
2. V čl. 2 odst. 1 první větě se slova "nejpozději do 1. července 1998" nahrazují slovy "nejpozději do 1. července 1999".
3. Příloha se mění takto:
a) změny čl. 2 odst. 2:
- v písmenu d) se slova "v příloze A kapitole I odst. 1, 2 a 3" nahrazují slovy "v příloze A kapitole I odst. 1a 2",
- v písmenu e) se slova "v příloze A oddílu I odst. 4, 5 a 6" nahrazují slovy "v příloze A oddílu I odst. 4 a 5",
- v písmenu f) se slova "v příloze A oddílu II odst. 1, 2 a 3" nahrazují slovy "v příloze A oddílu II odst. 1 a 2",
- v písmenu h) se slova "v příloze A oddílu II odst. 10, 11 a 12" nahrazují slovy "v příloze A oddílu II odst. 7, 8 a 9",
- v písmenu i) se slova "v příloze A oddílu II odst. 4, 5 a 6" nahrazují slovy "v příloze A oddílu II odst. 4 a 5",
- v písmenu k) se slova "v příloze D kapitole I oddílech E, F a G" nahrazují slovy "v příloze D kapitole I oddílech E a F";
b) změny v článku 5:
- v odstavci 1 se slova "osvědčením, které odpovídá vzoru uvedenému v příloze F" nahrazují slovy "osvědčením, které odpovídá vzoru 1 nebo vzoru 2 uvedeného v příloze F".
- v odst. 2 písm. a) a b) se slova "ve formě osvědčení obsaženého v příloze F" a v odstavci 5 se slova "osvědčení v příloze F" nahrazují slovy "ve formě osvědčení podle vzoru 1 nebo vzoru obsaženého v příloze F".
- v odstavci 4 se slova "část D osvědčení, jehož vzor je uveden v příloze F" nahrazují slovy "část C osvědčení, jehož vzor 1 nebo vzor 2 je uveden v příloze F".
- v odstavci 5 se slova "(včetně části D)" nahrazují slovy "(včetně části C)".
Článek 2
Pokud jde o veterinární vyšetření živého skotu a živých prasat určených k obchodu uvnitř Společenství a o osvědčení, použijí se tyto předpisy:
1. od 1. ledna 1999 již není povinné testování na brucelózu před odvozem živých prasat určených k obchodu uvnitř Společenství podle čl. 3 odst. 4) druhé věty směrnice 64/432/EHS;
2. až do 30. června 1999 musí být osvědčení v souladu s přílohou F směrnice 64/432/EHS (ve znění platném ke dni 30. červnu 1998) s touto výjimkou:
od 1. ledna 1999 se bod v, b) první odrážky (jakož i příslušná poznámka pod čarou 5) veterinárního osvědčení pro chovná a užitková prasata v souladu se vzorem III zrušuje při vystavení uvedeného osvědčení vydávajícím orgánem;
3. od 1. července 1999 musí být osvědčení v souladu se vzory podle přílohy F směrnice 64/432/EHS, pozměněné směrnicí 98/46/ES.
Článek 3
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a sprání předpisy nezbytné pro dosažení souladu s článkem 1 této směrnice nejpozději do 1. července 1999 a souladu s článkem 2 této směrnice nejpozději do 1. ledna 1999.
Přijímají-li tato opatření členské státy, musí v nich být učiněn odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 91/157/EHS o bateriích a akumulátorech obsahujících určité nebezpečné látky (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/157/EHS ze dne 18. března 1991 o bateriích a akumulátorech obsahujících určité nebezpečné látky [1], a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že v rámci aktu o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, zejména v článcích 69 a 112, se předpokládá, že během období 4 let ode dne přistoupení budou některá ustanovení týkající se baterií obsahujících rtuť uvedená v článku 3 směrnice 91/157/EHS přezkoumána v souladu s postupy ES;
vzhledem k tomu, že pro dosažení vysoké úrovně ochrany životního prostředí by mělo být zakázáno uvádění na trh určitých baterií podle toho, jaké množství rtuti obsahují; že pro dosažení maximálního účinku pro životního prostředí se musí tento zákaz vztahovat i na zařízení, do kterých jsou tyto baterie a akumulátory zabudovány; že tento zákaz může mít pozitivní vliv na podporu využití baterií;
vzhledem k tomu, že by měl být zohledněn vývoj alternativních baterií neobsahujících těžké kovy;
vzhledem k tomu, že směrnice 91/157/EHS by měla být přizpůsobena;
vzhledem k tomu, že opatření uvedená v této směrnici jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 18 směrnice 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech [2], naposledy pozměněné rozhodnutím Komise 96/350/ES [3],
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 91/157/EHS se mění takto:
1. Čl. 3 odst. 1 se nahrazuje tímto:
"1. Členské státy zakáží nejpozději ode dne 1. ledna 2000 uvádět na trh baterie a akumulátory obsahující více než 0,0005 % hmot. rtuti, včetně případů, kdy jsou tyto baterie a akumulátory zabudovány do zařízení.
Tento zákaz se nevztahuje na knoflíkové články a baterie, které jsou složeny z knoflíkových článků s obsahem rtuti nejvýše 2 % hmot."
2. Příloha I se nahrazuje textem v příloze této směrnice.
Článek 2
Členské státy přijmou a zveřejní opatření nezbytná pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. ledna 2000.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 16. června 1998 o spolupráci při financování rozvoje v rámci čtvrté úmluvy AKT-ES
(98/430/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství (dále jen "Smlouva o ES"),
s ohledem na čtvrtou úmluvu AKT-EHS uzavřenou dne 15. prosince 1989 v Lomé (dále jen "úmluva"), ve znění úmluvy podepsané na Mauritiu dne 4. listopadu 1995,
s ohledem na interní dohodu o financování a správě podpor poskytnutých Společenstvím v rámci čtvrté úmluvy AKT-EHS [1] (dále jen "interní dohoda"), a zejména na článek 32 této dohody,
s ohledem na rozhodnutí Rady 91/482/EHS ze dne 25. července 1991 o přidružení zámořských zemí a území k Evropskému hospodářskému společenství [2] (dále jen "rozhodnutí"),
s ohledem na obecné předpisy a obecné podmínky pro zadávání zakázek na stavební práce, dodávky a služby financované Evropským rozvojovým fondem [3] schválenými Radou ministrů AKT-EHS dne 29. března 1990 (dále jen "obecné předpisy a podmínky pro zadávání zakázek"),
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropské investiční banky (dále jen "banka"),
s ohledem na stanovisko Účetního dvora [4],
vzhledem k tomu, že členské státy zřídily podle čl.
1 odst. 1 interní dohody osmý Evropský rozvojový fond (dále jen "ERF");
vzhledem k tomu, že podle článku 32 interní dohody se stanoví prováděcí ustanovení k této interní dohodě ve finančním nařízení, které přijme Rada při vstupu úmluvy v platnost kvalifikovanou většinou stanovenou v čl. 21 odst. 4 interní dohody,
PŘIJALA TOTO FINANČNÍ NAŘÍZENÍ:
HLAVA I
FINANČNÍ ODHADY, PLATEBNÍ PODMÍNKY PRO PŘÍSPĚVKY ČLENSKÝCH STÁTŮ DO ERF A OBECNÉ ZÁSADY
Článek 1
Částka stanovená pro ERF v článku 1 interní dohody bude rozdělena podle přílohy I. Rozdělení prostředků a pravidla pro převod jsou stanovená v úmluvě a v interní dohodě.
Článek 2
1. Roční příspěvky jsou splatné ve čtyřech splátkách v níže uvedených dnech:
- 20. ledna,
- 1. dubna,
- 1. července,
- 1. listopadu.
Nestanoví-li Rada jinak, jsou dodatečné příspěvky stanovené Radou podle čl. 6 odst. 3 interní dohody v účetním roce splatné a budou uhrazeny v co nejkratší době stanovené v rozhodnutí o výzvě k těmto platbám, která však nesmí překročit tři měsíce.
2. Komise oznámí členským státům co nejdříve, nejpozději však na začátku každého rozpočtového roku, na základě rozhodnutí Rady podle čl. 6 odst. 1 interní dohody výši splátek příspěvku, které jsou splatné k jednotlivým dobám splatnosti. Komise stanoví výši plateb, které zaplatí každý členský stát, v poměru k jeho příspěvku do ERF stanovenému v čl. 1 odst. 2 interní dohody.
Komise sdělí členským státům jakoukoli změnu splátek příspěvku s ohledem na skutečný stav hotovosti ERF a předběžné odhady výdajů pro zbytek roku co nejdříve před dobou splatnosti dotyčných splátek příspěvku.
3. Každému členskému státu, který nezaplatí splátku příspěvku podle tohoto článku během 15 dnů od doby splatnosti, se účtují z dlužné částku úroky; úroková sazba činí 2 procenta nad úrokovou sazbou použitelnou pro krátkodobé finanční operace na peněžním trhu dotyčného členského státu pro ECU v den splatnosti splátky.
Tato úroková sazba narůstá každým dalším měsícem prodlení o další 0,25 %.
Zvýšená úroková sazby se vztahuje na celou dobu prodlení.
Částky uhrazené jako úroky z prodlení se připisují ve prospěch účtu uvedeného v čl. 9 odst.
Článek 3
1. Příspěvky členských států se vyjadřují v ECU.
2. Každý členský stát platí své příspěvky v ECU.
Členské státy však mohou své členské příspěvky zaplatit také ve své národní měně.
3. Finanční příspěvky uhradí každý členský stát na zvláštní účet s označením "Komise Evropských společenství – Evropský rozvojový fond", vedený u centrální banky tohoto členského státu anebo u finanční instituce jím jmenované.
Příspěvky zůstávají na těchto zvláštních účtech, dokud nebudou potřebné pro krytí finanční potřeby podle článku 319 úmluvy.
4. Po uplynutí platnosti úmluvy vyzve Komise členské státy k úhradě svých dosud neuhrazených splátek příspěvku podle potřeby v souladu s pravidly tohoto finančního nařízení.
Článek 4
1. ECU se skládá ze součtu příspěvků v měnách členských států stanoveného v nařízení Rady (ES) č. 3320/94 ze dne 22. prosince 1994 o konsolidaci stávajících právních předpisů Společenství o definici ECU v důsledku vstupu v platnost Smlouvy o Evropské unii [5].
Každá změna definice ECU stanovená Radou podle Smlouvy o ES se bez dalšího vztahuje na tato ustanovení.
2. Hodnota ECU v dané měně odpovídá součtu protihodnoty částek tvořících ECU v této měně.
Hodnotu stanoví Komise na základě kurzů měn zaznamenaných každý den na devizovém trhu.
Denní přepočítací koeficienty jednotlivých národních měn jsou denně dostupné a zveřejňují se v Úředním věstníku Evropských společenství.
3. Přepočet mezi ECU a národními měnami se zásadně určuje denním kurzem; v mimořádných a dostatečně odůvodněných případech se lze odchýlit od této zásady v souladu s prováděcími ustanoveními stanovenými ve finančním nařízení ze dne 21. prosince 1977 o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [6].
Článek 5
Pro platby stanovené v čl. 319 odst. 1 a 4 úmluvy založí Komise účty u finančních institucí ve státech AKT nebo v zámořských zemích a územích pro platby v národních měnách států AKT nebo zámořských zemí a území a v členských státech pro platby v ECU a jiných měnách. S výhradou čl. 319 odst. 3 úmluvy jsou vklady na tomto účtu úročeny. S výhradou článku 192 úmluvy se tyto úroky připisují ve prospěch účtu uvedeného čl. 9 odst. 2 interní dohody.
Článek 6
1. Komise poukazuje ze zvláštních účtů podle čl. 3 odst. 3 příspěvky, které jsou potřebné k naplnění účtů založených na její jméno podle článku 5. Tyto převody se řídí potřebou hotovosti na projekty a programy.
2. Komise usiluje o to, aby čerpala ze zvláštních účtů podle čl. 3 odst. 3 tak, aby byl stav vkladů na těchto účtech úměrný příspěvkům členských států do ERF.
Článek 7
Podpisy úředníků a ostatních zaměstnanců Komise, kteří jsou zmocněni k provádění operací na účtech ERF, se ukládají u dotyčných bank při založení účtu anebo při jmenování, jsou-li úřednici a ostatní zaměstnanci jmenováni teprve později.
Tento postup se použije také v případě uložení podpisů státních a regionálních schvalujících osob a jejich zmocněnců pro operace na účtech pověřených plátců založených ve státech AKT nebo v zámořských zemích a územích, popřípadě na účtech založených ve členských státech.
Článek 8
1. Finanční prostředky z ERF smějí být použity pouze podle zásad řádného finančního řízení, zejména z hlediska hospodárnosti a efektivnosti nákladů.
Je třeba určit kvalitativní a kvantitativní cíle a jejich plnění je třeba sledovat prostřednictvím vhodných ukazatelů.
2. Za tímto účelem je třeba provést před použitím finančních prostředků ERF rozbor opatření, které je nutné učinit, aby bylo zajištěno, že očekávány výsledek odůvodní použité finanční prostředky.
3. Veškerá opatření je třeba pravidelně prověřovat, zejména s ohledem na odhady učiněné pro výzvu k zaplacení příspěvků podle čl. 6 odst. 1 interní dohody, aby bylo možno prověřit, zda jsou odůvodněné.
Článek 9
1. V rozhodnutích o financování přijatých podle článků 25 až 27 interní dohody s ohledem na podporu spravovanou Komisí a v dohodách o financování se stanoví lhůta pro zahájení provedení projektů.
Uplynutím této lhůty pozbývá rozhodnutí anebo dohoda o financování platnosti.
2. V rozhodnutích o financování uvedených v odstavci 1 a v dohodách o financování se dále stanoví lhůta pro provedení projektu.
Pokračování opatření po uplynutí této lhůty musí být příjemcem platby před uplynutím této lhůty řádně zdůvodněno a schváleno Komisí.
3. K ukončení projektu a zrušení přidělení prostředků dojde podle článku 20, je-li právní závazek Komise v rámci projektu vůči příjemci platby ukončen a související platby a výběry byly zaúčtovány.
HLAVA II
SPRÁVA PROSTŘEDKŮ ERF, JEJICHŽ FINANČNÍ PROVÁDĚNÍ ZAJIŠŤUJE KOMISE
Oddíl I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 10
S výhradou čl. 15 odst. 3 písm. c) a článku 39 se tato hlava nevztahuje na rizikový kapitál a úročení spravované bankou.
Článek 11
1. Správou prostředků jsou pověřeny schvalující osoby, které jediné mají pravomoc přidělovat výdaje, zjišťovat pohledávky a vydávat inkasní a platební příkazy.
2. Účetní provádí inkasní a platební příkazy.
3. Funkce schvalující osoby, finančního kontrolora a účetního jsou vzájemně neslučitelné.
Článek 12
Jsou-li příjmy a výdaje spravovány integrovaným počítačovým systémem, použijí se oddíly II a III s ohledem na možnosti a požadavky na počítačově řízenou správu.
K tomuto účelu mohou
- být podklady pro účely kontroly uchovávány u hlavní schvalující osoby, účetního nebo jejich zástupců,
- být podpisy a schválení poskytnuty v počítačové podobě.
Finanční kontrolor je konzultován k zavedení účetního systému ERF.
Má přístup k údajům v systému.
Článek 13
1. Hlavní schvalující osobu EFR, jejíž úkoly jsou stanoveny v článku 311 úmluvy, jmenuje Komise.
2. Hlavní schvalující osoba EFR může přenést své výkonné pravomoci pro EFR na pověřené osoby, které jmenuje, pokud je schválí Komise.
Pravidla pro pravomoc schvalující osoby se na tyto osoby vztahují v mezích pravomocí, které na ně byly přeneseny.
Rozhodnutí o přenesení pravomocí musí uvádět rozsah a popřípadě délku trvání přenesených pravomocí.
3. Pověřené osoby mohou jednat pouze v mezích výslovně přenesených pravomocí.
Rozhodnutí o přenesení pravomocí se oznamuje účetnímu, finančnímu kontrolorovi, hlavní schvalující osobě a Účetnímu dvoru.
Článek 14
1. Finančním kontrolorem ERF je finanční kontrolor Komise.
Je pověřen kontrolou přidělování prostředků, kontrolou schvalování výdajů a kontrolou zjišťování a vybírání příjmů a pohledávek.
Finančnímu kontrolorovi může být nápomocen při plnění jeho úkolů jeden nebo více podřízených finančních kontrolorů.
2. Finanční kontrolor provádí své kontroly na základě záznamů, a je-li to nezbytné, přímo na místě.
Navíc má přístup ke spisům a původním podkladům týkajícím se závazků, výdajů a příjmů a popřípadě také ke spisům týkajícím se přidělených prostředků a delegovaných položek.
Veškeré údaje a podklady vytvořené a uložené na magnetických nosičích, které považuje finanční kontrolor za potřebné při splnění svého úkolu, mu jsou na požádaní poskytnuty.
3. Na finančního kontrolora se vztahují zvláštní pravidla stanovená ve finančním nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství.
Článek 15
1. Účetního jmenuje Komisi.
Při splnění jeho úkolů mu může být nápomocen jeden nebo více podřízení účetní, kteří jsou na základě odůvodněného stanoviska účetního jmenováni za stejných podmínek jako on.
2. Účetní je pověřen inkasem příjmů a platbou výdajů, vybíráním pohledávek a správu pokladny.
S výhradou článku 36 může pouze účetní provádět operace s finančními prostředky a cennými papíry a odpovídá za jejich úschovu.
3. Účetní odpovídá za vedení účetnictví týkající se
a) přidělených prostředků podle článku 1,
b) závazků podle článku 20,
c) rozhodnutí týkajících se rizikového kapitálu a úhrady úroků podle článku 39,
d) plateb, příjmů a pohledávek.
4. Účetní odpovídá ze sestavování finančních výkazů uvedených v čl. 66 odst. 2.
Článek 16
O jmenování hlavní schvalující osoby, účetního, podřízeného účetního a správce zálohových účtů uvedených v článku 36 a o účtové osnově uvedené v článku 40 je informován Účetní dvůr.
Komise sdělí Účetnímu dvoru interní pravidla, která stanoví v rozpočtové oblasti.
Oddíl II
PŘÍJMY A POHLEDÁVKY
Článek 17
1. Příjmy ERF se skládají z plateb členských států podle interní dohody a příjmů ze vkladů a z ostatních položek, o jejichž vybírání rozhoduje Rada.
2. Účetní kontroluje zaúčtování plateb a ostatních příjmů pocházejících od členských států.
3. Na každý další příjem vystaví účetní příjmový doklad, který postoupí finančnímu kontrolorovi k předběžnému schválení.
Tímto schválením finanční kontrolor potvrzuje:
a) správné zaúčtování,
b) řádnost účetního příkazu a soulad s platnými předpisy,
c) správnost podkladů,
d) soulad se zásadami řádného finančního řízení,
e) správnost výše a měny příjmu.
Zaúčtování příjmů se schválením finančním kontrolorem stává konečným.
Článek 18
1. Veškerým opatřením nebo okolnostem, která mohou založit nebo pozměnit pohledávku ERF a která sdělila Komisi vnitrostátní schvalující osoba, musí předcházet odhad pohledávky učiněný hlavní schvalující osobou.
Tyto odhady se postupují finančnímu kontrolorovi ke schválení a účetnímu k předběžnému zaúčtování.
Odhady musí uvádět zejména druh pohledávky, její pravděpodobnou výši a její zaúčtování a označení dlužníka.
Účelem schválení finančního kontrolora je potvrzení
a) správného zaúčtování,
b) správného odhadu pohledávky souladu s předpisy platnými pro správu ERF a všemi předpisy vydanými k provedení těchto předpisů, jakož i zásad řádného finančního řízení uvedených v článku 8.
Finanční kontrolor může schválení odepřít, nejsou-li podle jeho názoru splněny podmínky stanovené v písmenech a) a b).
Komise může odůvodněným rozhodnutím na vlastní odpovědnost toto odepření zvrátit.
Toto rozhodnutí je vykonatelné a sdělí se pro informaci finančnímu kontrolorovi.
Komise uvědomí Účetní dvůr do jednoho měsíce o každém takovém rozhodnutí.
2. Aniž je dotčen článek 12, vystaví hlavní schvalující osoba za každou jistou, o stanovené pevné částce a splatnou pohledávku, na kterou má ERF v rámci použití prostředků ERF nárok, inkasní příkaz, který společně s podklady postoupí finančnímu kontrolorovi k předchozímu schválení.
Inkasní příkaz opatřený schválením účetní zaúčtuje.
Schválením se potvrzuje:
a) správné zaúčtování,
b) řádnost inkasního příkazu a soulad s platnými předpisy,
c) správnost podkladů,
d) správné označení dlužníka,
e) doba splatnosti,
f) soulad se zásadami řádného finančního řízení uvedenými v článku 8,
g) správnost výše a měny inkasního příkazu.
Je-li schválení odepřeno, použije se odst. 1 třetí pododstavec.
3. Pokud se hlavní schvalující osoba vzdá inkasa pohledávky ve smyslu odstavce 1, postoupí před tím finančnímu kontrolorovi ke schválení a účetnímu na vědomí návrh na zrušení.
Schválením finančního kontrolora se potvrzuje řádnost vzdání se a soulad se zásadami řádného finančního řízení.
Schválený návrh účetní zaúčtuje.
Je-li schválení odepřeno, použije se odst. 1 třetí pododstavec.
4. Zjistí-li finanční kontrolor, že určitý inkasní příkaz nebyl vystaven nebo že určitá pohledávka nebyla vybrána, uvědomí o tom Komisi.
Článek 19
1. Účetní je pověřen prováděním řádně vystavených inkasních příkazů.
2. Účetní zajistí, aby pohledávky uvedené v článku 18 byly inkasovány ke dni uvedenému v inkasním příkazu a byla zajištěna veškerá práva Společenství s tím související.
3. Účetní uvědomí hlavní schvalující osobu a finančního kontrolora, pokud pohledávky nejsou vybrány v uvedené lhůtě.
4. Účetní popřípadě zahájí vymáhací řízení.
Oddíl III
ZÁVAZKY, POTVRZENÍ, SCHVÁLENÍ A PLATBA VÝDAJŮ
1. Přidělování výdajů
Článek 20
1. K veškerým opatřením, která mohou vést k výdajům ERF, musí hlavní schvalující osoba vypracovat návrh závazku a zakládat právní závazky vůči třetím osobám smí pouze po schválení návrhu závazku finančním kontrolorem a po přijetí rozhodnutí Komise o financování.
2. Přidělení závazku zakládá rozhodnutím Komise o financování podle článků 25 až 27 interní dohody a podle předpisů, které ji zmocňují k poskytnutí finančních podpor z ERF.
Článek 21
1. Aniž je dotčen článek 12, postupují se návrhy závazků společně s podklady finančnímu kontrolorovi.
Uvádějí zejména předmět, předpokládanou výši výdajů, zaúčtování a označení příjemce platby.
2. Po schválení finančního kontrolora a přijetí rozhodnutí Komise o financování účetní žádosti o vázání prostředků potvrdí.
Článek 22
1. Schválením finančního kontrolora na žádosti o vázání prostředků se otvrzuje
a) soulad s čl. 20 odst. 1;
b) správnost zaúčtování;
c) dostupnost prostředků;
d) řádnost návrhu financování a jeho soulad s předpisy platnými pro ERF;
e) dodržení zásad řádného finančního řízení uvedených v článku 8.
2. Schválení nelze udělit s výhradou.
Článek 23
1. Finanční kontrolor může schválení odepřít, nejsou-li podle jeho názoru splněny podmínky stanovené v článku 22.
Odepře-li finanční kontrolor schválení, musí tuto skutečnost v písemném sdělení řádně odůvodnit.
O odepření je vyrozuměna hlavní schvalující osoba.
Je-li schválení odepřeno a trvá-li hlavní schvalující osoba na svém návrhu, je záležitost postoupena Komisi k rozhodnutí.
2. S výjimkou případů, kdy se jedná o dostupnost prostředků, může Komise na vlastní zodpovědnost řádně odůvodněným rozhodnutím toto zamítnutí zvrátit.
Toto rozhodnutí je vykonatelné a sdělí se pro informaci finančnímu kontrolorovi.
Komise uvědomí Účetní dvůr do jednoho měsíce o každém takovém rozhodnutí.
2. Delegované položky
Článek 24
1. Zakázky zadané příjemcem platby k provedení projektu nebo programu, který je předmětem rozhodnutí o financování podle čl.
20 odst. 2, zaúčtuje hlavní schvalující osoba po schválení vedoucím delegace.
Toto zaúčtování se nazývá "delegované položky". Stejně se postupuje v případě zakázek a odhadů nákladů, které jsou zadány Komisi přímo nebo jménem příjemce platby za účelem provedení tohoto projektu nebo programu
2. Zaúčtované delegované položky je třeba použít pro závazky z rozhodnutí o financování podle čl. 20 odst. 2.
3. Potvrzení výdajů
Článek 25
Potvrzení výdaje je úkon, kterým hlavní schvalující osoba:
a) ověřuje existenci nároku příjemce platby;
b) stanoví nebo ověřuje existenci a výši pohledávky;
c) ověřuje podmínky splatnosti pohledávky.
Článek 26
1. Pro potvrzení výdaje je nutno předložit podklady, ze kterých vyplývá nárok příjemce platby a popřípadě poskytnuté služby nebo existence dokladu odůvodňujícího platbu.
Druh a obsah dokladů, které je třeba připojit k platebnímu dokladu, musí umožňovat provedení kontrol podle článků 25 až 29.
2. Na některé druhy výdajů lze poskytnout zálohy.
3. Hlavní schvalující osoba pověřená potvrzováním výdajů ověřuje doklady osobně nebo na vlastní odpovědnost zajistí, aby kontrola byla provedena.
4. Schválení výdajů
Článek 27
Schválení výdaje je úkon, kterým hlavní schvalující osoba vydá vystavením platebního příkazu pokyn účetnímu, aby zaplatil potvrzený výdaj.
Článek 28
Platební příkaz musí uvádět:
a) zaúčtování;
b) částku, která se má zaplatit, číslem a slovy s uvedením měny;
c) jméno a adresu příjemce platby;
d) číslo bankovního účtu;
e) způsob platby;
f) účel výdaje.
K platebnímu příkazu připojí hlavní schvalující osoba datum a svůj podpis.
Článek 29
1. K platebnímu příkazu musí být přiloženy originály podkladů opatřených nebo doložených osvědčením, že částka, která má být zaplacena, je správná a že byly obdrženy dodávky nebo poskytnuty služby.
Kromě toho platební příkaz uvádí číslo a datum schválení odpovídajícího závazku.
2. Místo originálů podkladů lze popřípadě v řádně odůvodněných případech použít také kopie, jejichž souhlas s originálem potvrdí hlavní schvalující osoba anebo vedoucí delegace Komise.
Článek 30
1. S výhradou článku 35 se platební příkazy postupují finančnímu kontrolorovi k předchozímu schválení.
Schválením se potvrzuje:
a) správnost vystavení platebního příkazu;
b) soulad platebního příkazu s nárokem příjemce výplaty;
c) správnost zaúčtování;
d) dostupnost prostředků;
e) řádnost podkladů;
f) správné označení příjemce platby.
2. Je-li schválení odepřeno, použije se článek 23.
3. Po schválení finančního kontrolora se originál platebního příkazu s přiloženými podklady postoupí účetnímu.
5. Platba výdajů
Článek 31
1. Aniž je dotčen článek 313 a čl. 319 odst. 8 úmluvy týkající se pravomoci vnitrostátní schvalující osoby a finanční odpovědnost osob příslušných pro řízení a provádění spolupráce při financování rozvoje splní ERF své závazky vůči příjemci platby provedením platby.
2. S výhradou článku 36 provádí účetní platby výdajů v mezích dostupných prostředků.
Článek 32
V případě věcného omylu, pochybnosti o tom, zda je platbou vyrovnán dluh, nebo v případě nedodržení náležitostí předepsaných tímto finančním nařízením pozastaví účetní platbu.
Článek 33
1. Pozastaví-li účetní platbu, odůvodní tuto skutečnost v písemném prohlášení, které neprodleně zašle hlavní schvalující osobě a dá na vědomí finančnímu kontrolorovi.
2. S výjimkou případů pochybnosti, zda je platbou vyrovnán dluh, může hlavní schvalující osoba pozastavení platby předložit Komisi.
Komise může písemně na vlastní odpovědnost nařídit provedení platby.
Článek 34
1. Platby se provádějí přes bankovní účty uvedené v článku 5.
Pravidla pro zakládání, správu a vedení těchto účtů stanoví Komise.
2. Jednou z podmínek je zejména to, aby šeky a příkazy k převodům byly opatřeny dvěma podpisy, přičemž jeden z nich musí být podpis účetního, podřízeného účetního nebo správce zálohových účtů.
Tyto podmínky navíc určí, které platby lze provádět výlučně buď šekem, nebo převodem.
6. Místně prováděné platby
Článek 35
1. Vykonává-li vedoucí delegace na základě pověření podle článku 13 pravomoci hlavní schvalující osoby, může provádět odpovídající platby místně podřízený účetní jmenovaný podle článku 15.
Podřízený účetní provádí platby v národní měně na účet pověřeného plátce v dotyčném státě AKT nebo zámořské zemi nebo území a popřípadě platby v dalších měnách na jeden nebo více účtů pověřeného plátce ve Společenství.
2. Zaúčtováním plateb provedených podle odstavce 1 v účtech ERF lze rovněž pověřit podřízeného účetního.
3. Platby prováděné podřízeným účetním na základě pověření prověřuje finanční kontrolor po jejich provedení a popřípadě po jejich zaúčtování.
7. Zálohové účty
Článek 36
1. Pro platby některých druhů výdajů lze rozhodnutím hlavní schvalující osoby po kladném vyjádření účetního a finančního kontrolora zřídit zálohové účty.
2. Pouze účetní může ukládat prostředky na zálohové účty.
3. Pravidla pro správu zálohových účtů určí zejména:
a) jmenování správce zálohových účtů;
b) povahu a maximální výši každého výdaje, který se má být vyplacen;
c) maximální výši záloh, které lze poskytnout;
d) postupy a lhůty pro předkládání podkladů;
e) odpovědnost správce zálohových účtů.
4. Hlavní schvalující osoba a účetní přijmou nezbytná opatření pro účetní uzavření záloh poskytnutých podle tohoto článku v přesných částkách a v přiměřené lhůtě.
Oddíl IV
ÚČETNICTVÍ
Článek 37
Účetnictví se vede v ECU pro každý kalendářní rok metodou podvojného účetnictví.
Musí v úplnosti zachycovat:
a) přidělené prostředky;
b) závazky;
c) delegované položky;
d) příjmy, platby, pohledávky zjištěné a prostředky inkasované za rok v plné výši a bez vzájemného rozporu.
Účetnictví se zakládá na podkladech.
Účetní systém musí v případě nezbytnosti umožnit, aby delegované položky, příjmy a úhrady vyjádřené v národních měnách byly účtovány vedle ECu i v dané národní měně.
Článek 38
1. Závazky uvedené v čl. 20 odst. 2 se účtují v ECU ve výši hodnoty rozhodnutí Komise o financování.
2. Delegované položky podle článku 24 se účtují v ECU ve výši protihodnoty zakázek a odhadů, které jsou zadány v rámci provádění projektů přijímajícím státem AKT nebo zámořskou zemí nebo územím nebo Komisí.
Tato protihodnota případně zahrnuje:
a) rezervu pro úhradu doložených nákladů;
b) rezerva na změny cen a neočekávané události, jak je stanoveno ve smlouvách financovaných ERF;
c) finanční rezervy pro výkyvy směnných kurzů.
3. Při konečném zaúčtování plateb poskytnutých v rámci projektů nebo programů podle části 3 hlavy III úmluvy se použije směnný kurz platný v den, kdy byla platby skutečně provedena.
Tímto dnem je den, kdy se z účtu Komise odepíší platby podle článku 5.
4. Veškeré účetní doklady týkající se provedení určitého závazku jsou uchovávány po dobu pěti let počínaje dnem rozhodnutí o absolutoriu za provádění ERF podle čl. 33 odst. 3 interní dohody pro hospodářský rok, ve kterém je závazek účetně uzavřen.
Článek 39
1. Komise vede účetnictví o rizikovém kapitálu a úročení spravovaných bankou jménem Společenství.
2. Dříve než správní rada banky přijme rozhodnutí o financování podle čl. 29 odst. 3 a 4 interní dohody, postoupí hlavní schvalující osoba finančnímu kontrolorovi a účetnímu návrh na účetní zaznamenání rozhodnutí.
3. Tento návrh uvádí zejména předmět, odhad výše a zaúčtování výdaje a příjemce platby.
Předmětem schválení finančního kontrolora je potvrzení:
a) správnosti účetní položky;
b) dostupnosti prostředků.
Účetní žádost potvrdí poté, co správní rada banky přijme rozhodnutí o financování.
4. a) Rozhodnutí banky o financování s rizikovým kapitálem se zaúčtují ve výši jejich jmenovité hodnoty.
b) Úročení se předběžně zaúčtuje ve výši jejich hodnoty odhadnuté Komisi v okamžiku, kdy je rozhodnutí přijato, a konečné zaúčtování proběhne, když banka sdělí částku za úročení při podpisu smlouvy.
Tato částka se účetně uzavře při ukončení smlouvy.
5. Hlavní schvalující osoba postoupí žádosti o úhradu podle čl. 59 odst. 2 a čl. 61 odst. 3 finančnímu kontrolorovi ke schválení.
Žádosti o úhradu uvádějí
a) zaúčtování;
b) částku k úhradě číslem a slovy s uvedením měny;
c) jméno a adresu příjemce;
d) bankovní účet a způsob platby;
e) účel výdaje;
f) den valuty.
6. Platbu provede a zaúčtuje účetní.
7. Na žádost banky je rozhodnutí o financování a splácení zůstatku dostupného v rámci odpovídajících přidělených prostředků ukončeno.
Článek 40
1. Účtuje se podle účtové osnovy členěné podle účetních položek, které jasně rozlišují mezi účty pro finanční výkazy na jedné straně a účty příjmů a výdajů na straně druhé.
2. Podrobnosti pro vypracování a provedení účtové osnovy stanoví Komise na návrh účetního.
Článek 41
Účty se uzavřou na konci rozpočtového roku, aby bylo možné vypracovat finanční výkazy a účet příjmů a výdajů ERF, který se pak předá finančnímu kontrolorovi k vyjádření.
Oddíl V
ODPOVĚDNOST SCHVALUJÍCÍCH OSOB, FINANČNÍCH KONTROLORŮ, ÚČETNÍCH A SPRÁVCŮ ZÁLOHOVÝCH ÚČTŮ
Článek 42
Aniž je dotčen čl. 313 odst. 1 písm. f) a čl. 319 odst. 8 úmluvy, nesou schvalující osoby disciplinární a případně finanční odpovědnost, pokud při zjištění pohledávky ERF, přidělení výdaje nebo podepsání platebního nebo inkasního příkazu poruší toto finanční nařízení. Totéž platí, pokud bezdůvodně nevydají platební nebo inkasní příkaz nebo jej vydají opožděně a tato skutečnost může vyvolat občanskoprávní odpovědnost Komise vůči třetím osobám.
Článek 43
Finanční kontroloři nesou disciplinární a případně finanční odpovědnost za jakýkoli úkon, který učiní při výkonu své funkce, zejména pokud schválí výdaje překračující prostředky.
Článek 44
1. Účetní a podřízení účetní nesou disciplinární a případně finanční odpovědnost za platby, které provedou v rozporu s článkem 32.
Nesou disciplinární a případně finanční odpovědnost za ztrátu nebo poškození svěřených prostředků, hodnot a dokladů, pokud ji způsobili úmyslně nebo z hrubé nedbalosti.
Za stejných podmínek nesou odpovědnost za správné provedení příkazů, které obdrží v rámci užívání a správy bankovních účtů vedených u uznávaných finančních institucí, a zejména
a) nesouhlasí-li jimi provedená inkasa nebo platby s částkami uvedenými v inkasních nebo platebních příkazech;
b) provedou-li platby ve prospěch jiných než oprávněných osob.
2. Správci zálohových účtů nesou disciplinární a případně finanční odpovědnost, pokud
a) nemohou platby, které provedli, doložit řádnými podklady;
b) provedou platby ve prospěch jiných než oprávněných osob.
Nesou disciplinární a případně finanční odpovědnost za ztrátu nebo poškození svěřených prostředků, hodnot a dokladů, pokud ji způsobili úmyslně nebo z hrubé nedbalosti.
3. Účetní, podřízení účetní a správci zálohových účtů se pojišťují proti rizikům podle tohoto článku, pokud se na ně nevztahuje záruční fond uvedený v odstavci 4.
Komise hradí související náklady na pojištění.
4. Účetním, podřízeným účetním a správcům zálohových účtů se poskytují zvláštní dávky.
Výši těchto dávek stanoví Komise.
Částky odpovídající těmto dávkám se převedou každý měsíc na účet založený Komisí na jméno každého zaměstnance, aby byl vytvořen záruční fond na krytí případného pokladního nebo bankovního schodku, za který je dotyčný úředník odpovědný.
Zůstatek na tomto záručním účtu se vyplácí dotyčným úředníkům po ukončení výkonu své funkce účetního nebo správce zálohových účtů; účetnímu musí být předtím uděleno absolutorium podle článku 46.
Článek 45
Hlavní schvalující osoba a její zástupci, finanční kontroloři, účetní a správce zálohových účtů nesou disciplinární a případně finanční odpovědnost podle článku 22 a 86 až 89 služebního řádu úředníků Evropských společenství.
Článek 46
Komise ve lhůtě dvou let od předložení finančních výkazů Radě rozhodne o absolutoriu, které je třeba udělit účetnímu pro související účetní operace.
HLAVA III
PROVÁDĚCÍ OPATŘENÍ
Oddíl I
PROVÁDĚNÍ OPERACÍ ERF, JEJICHŽ SPRÁVU ZAJIŠŤUJE KOMISE
1. Obecně
Článek 47
Bude-li poskytnutá podpora podle čl. 219 odst. 5, čl. 233 odst. 3 a článku 266 úmluvy dále postoupená konečnému dlužníkovi, stanoví finanční dohoda podmínky úvěru s tím související, mimo jiné úrokovou sazbu, trvání úvěru, odklad splátek a způsob použití prostředků vznikajících splácením jistiny a úroků. Při stanovení těchto podmínek jsou dodržena odpovídající ustanovení úmluvy, zejména čl. 233 odst. 4 písm. b), čl. 240 odst. 1 písm. a) a článek 291.
Článek 48
Pohledávky za prodlení platby, za které podle článku 319 dohody odpovídá Komise, hradí Komise z účtu uvedeného v čl. 9 odst. 2 interní dohody.
1. Veřejná nabídková řízení a zakázky
Článek 49
1. Komise přijme veškerá vhodná opatření, aby poskytla zúčastněným hospodářským subjektům účinné informace, zejména pravidelným zveřejněním plánování zakázek financovaných z prostředků ERF.
2. Komise zajistí, aby byly co nejvhodnějším způsobem zveřejněny
a) při uvedení předmětu, obsahu a rozsahu plánovaných zakázek
- jednou ročně plán zakázek na služby a opatření technické spolupráce, které je třeba zadat během následujících dvanácti měsíců po zveřejnění veřejných nabídkových řízení,
- jednou za čtvrtletí změny plánu uvedeného v první odrážce;
b) výsledky veřejných nabídkových řízení co nejdříve.
3. Při sdělování rozhodnutí týkajících se úkonů v souvislosti s prováděním šetření a poskytováním technické pomoci se postupuje obdobně.
Článek 50
Komise informuje každý rok Radu o zakázkách zadaných v průběhu daného roku.
Sdělí Radě, která opatření musela učinit a která zamýšlí učinit, aby zlepšila podmínky hospodářské soutěže pro účast na veřejných nabídkových řízeních týkajících se zakázek financovaných ERF.
Ve své zprávě předá Komise Radě veškeré potřebné informace, aby mohla posoudit, zda opatření učiněna Komisí způsobila, že veškeré podniky členských států, států AKT a přidružených zemí a území měly stejné možnosti pro přístup k zakázkám na stavební práce, dodávky a služby financovaným ERF.
Článek 51
Výroční zpráva podle článku 50 určená Radě obsahuje informace o zadání zakázek, které lze zadat přímo nebo na základě omezeného řízení, jedná-li se o zakázky na stavební práce, dodávky nebo služby, nebo o zadání zakázek ve správní režii.
Článek 52
1. Aniž je dotčen čl. 20 odst. 1 písm. c) interní dohody, vztahují se na všechna nabídková řízení a zakázky financované ERF obecné předpisy a podmínky zakázek. Platební podmínky a měnu nebo měny, ve kterých jsou platby poskytovány, stanoví dotyčné smlouvy.
2. Při výpočtu cen zakázek financovaných ERF se berou v úvahu předpisy o daních a poplatcích podle článků 308, 309 a 310 úmluvy.
3. Je-li částka hrazena v národní měně některého státu AKT, je třeba tuto platbu provést prostřednictvím banky nacházející se v tomto státě nebo ve státě sídla zadavatele.
Je-li částka hrazena v ECU nebo v jiné zahraniční měně, je třeba tuto platbu provést prostřednictvím banky nebo zprostředkovatele nacházejícího se v některém členském státě nebo v některém státě AKT anebo ve státě sídla zadavatele.
3. Podpora na strukturální přizpůsobení
Článek 53
1. Podpora poskytovaná programům na strukturální přizpůsobení podle úmluvy se provádí podle článků 243 až 248 úmluvy.
2. Zakázky, pro které byly v rámci dovozních programů uvolněny devizy, mohou znít na jinou měnu než jsou měny států AKT nebo ECU, včetně měn zemí, které nejsou smluvními stranami úmluvy.
3. Při každém poskytnutí zálohy na programy na strukturální přizpůsobení ověřuje Komise řádnost a soulad odůvodnění pro použití finančních prostředků a odůvodnění podle článků 246 a 248 a čl. 294 odst. 1 písm. b) úmluvy a podle článku 20 interní dohody.
4. Správa systému ke stabilizaci příjmů z vývozu (STABEX)
Článek 54
Prostředky, které jsou každoročně podle článku 191 úmluvy pro systém STABEX k dispozici, spravuje Komise takto:
a) polovina každé roční splátky se připíše v systému 1. dubna a 1. července a převede se na zvláštní bankovní účet STABEX. První polovina roční splátky se však podle čl.
194 odst. 1 úmluvy případně zmenší o částku, která byla již v předchozím roce poskytnuta předem.
Druhá polovina roční splátky se popřípadě zvýší o částku poskytnutou předem podle čl. 194 odst.
1 úmluvy. Veškeré částky v kalendářním roce, ve kterém dohoda vstoupila v platnost, splatné ve prospěch systému STABEX je třeba převést na účet systému v den vstupu tohoto finančního nařízení v platnost s účinkem ode dnů splatnosti stanovených výše.
Příspěvek, kterou musí každý členský stát odvést, může však každý členský stát přeměnit za podmínek uvedených v příloze II na neuhrazenou pohledávku, která se úročí ve prospěch systému;
b) částky ročních splátek připsaných systému STABEX se úročí takto:
- od 1. dubna každého roku pro první polovinu každé roční splátky po odečtení záloh a převodů poskytnutých z prostředků systému STABEX,
- stejným způsobem od 1. července každého roku pro druhou polovinu každé roční splátky;
c) každá dílčí částka roční splátky nevyplácená v podobě záloh nebo převodů se úročí ve prospěch systému až do použití v následujícím rozpočtovém roce;
d) převody uvedené v článku 211 úmluvy se v ECU vloží na úročený bankovní účet vybraný společně Komisí a státy AKT, založený v některém ze členských států Společenství.
Veškeré splatné úroky jdou ve prospěch tohoto účtu.
Při každém výběru peněz jsou zapotřebí dva podpisy, podpis osoby určené dotčeným státem AKT a podpis vedoucího delegace Komise.
Finanční prostředky z tohoto účtu včetně úroků se uvolňují podle čl. 186 odst.
Článek 55
V případě poskytnutí splátky na následující roku předem podle článku 194 úmluvy se zálohy podle článku 206 úmluvy poměrně zkrátí.
Článek 56
Čtvrtletní zpráva členských států o stavu hotovosti ERF uvedená v čl. 2 odst. 1 obsahuje také zvláštní informace o finanční situaci systému STABEX.
Článek 57
Vyžaduje-li si výpočet výše převodu nebo zálohy, aby byly statistické údaje uvedené v národní měně dotyčného státu AKT nebo v jiné měně přepočítány na ECU, použije se pro přepočet průměrný měnový kurz kalendářního roku, na který se vztahuje statistika.
Oddíl II
PODPORA SPRAVOVANÁ BANKOU
Článek 58
Na začátku každého čtvrtletí sdělí banka Komisi předběžné odhady všech příspěvků, které budou ve čtvrtletí pravděpodobně vyžadovány z ERF v podobě rizikového kapitálu a úroků, které spravuje podle článku 10 interní dohody.
1. Rizikový kapitál
Článek 59
1. Každé rozhodnutí o poskytnutí rizikového kapitálu stanoví meze závazku a finanční odpovědnosti Společenství a v případě podílů stanoví také rozsah majetkových účastí spojených s těmito operacemi. Toto rozhodnutí přihlíží k čl. 234 odst. 2 úmluvy, který upravuje odpovědnost za rizika spojená se směnným kurzem.
Úkony operací rizikového kapitálu činí banka z pověření Komise.
2. Při každé platbě požaduje banka od Komise částku v ECU, kterou je třeba uhradit v podobě rizikového kapitálu.
Komise uhradí tuto částku do 21 dnů od obdržení žádosti o platbu, dnem valuty je den platby bankou.
3. Proběhne-li platba v jiných měnách než v ECU, použijí se při stanovení částek, které je třeba uhradit, směnné kurzy, které získá banka u partnerské banky pověřené směnou.
Při výpočtu výnosů, příjmů a splátek dlužných částek z operací rizikového kapitálu použije dlužník směnný kurz ECU platný jeden měsíc přede dnem platby.
4. Banka inkasuje dlužné částky jménem Společenství jako výnosy, příjmy a splátky z operací rizikového kapitálu podle článku 60.
Článek 60
Příjmy banky v podobě výnosů, příjmů nebo splátek z operací rizikového kapitálu se připisují na zvláštní účet založený jménem Společenství pro členské státy poměrně podle jejich příspěvku do ERF.
Tento účet je veden v ECU a banka jej spravuje v souladu s čl. 9 odst.
1 interní dohody. Banka se členskými státy dohodne, které údaje o tomto účtu je třeba poskytnout.
Technická pravidla pro správu tohoto účtu včetně stanovení jeho úročení dohodnou mezi sebou Rada a banka po dohodě s Komisí.
2. Úročený úvěr
Článek 61
1. Celková částka úroků za bankovní úvěr se vypočítá podle článku 235 úmluvy na základě diskontní sazby v ECU stanovené podle odst. 3 písm. c) tohoto článku.
2. Při podpisu každé smlouvy o úvěru sdělí banka Komisi předpokládanou celkové zúročení v ECU.
3. Při každé platbě splátky vyzve banka Komisi, aby uhradila související úroky, které se vypočítají takto:
a) na základě protihodnoty v ECU částky v měnách, ve kterých splátka vyplácí, použitím měnového kurzu mezi dotyčnými měnami a ECU zveřejněného v Úředním věstníku Evropských společenství a platného v den, kdy je částka k výplatě v určité měně stanovena a který je sdělen Komisi;
b) použití úrokové sazby na dosud nesplacenou, ročně se snižující částku jistiny, která je ještě splatná po uplynutí lhůty pro roční splátku;
c) na základě současné hodnoty úroků vyplaceného úvěru, přičemž při výpočtu současné hodnoty se zohledňuje diskontní sazba, která odpovídá skutečnému ročnímu úroku, který by banka obdržela v měně nebo v měnách dané platby, pokud by na úvěr nebyla poskytnuta žádná úhrada úroků.
Při výpočtu současné hodnoty se diskontní sazba snižuje o čtyři desetiny procenta.
4. Komise zaplatí do 21 dnů po obdržení žádosti o platbu podle odstavce 3 vypočtené splatné úroky v ECU, přičemž dnem valuty je den platby dané splátky úvěru.
5. Je-li úvěr předčasně úplně splacen včetně úroků, zaplatí banka Komisi k prvnímu smluvnímu dni splatnosti, který následuje po dni předčasného splacení, celý opravený zůstatek diskontovaného úročení pro období mezi obdržením a platbou provedenou bankou.
Je-li takový úvěr splacen pouze zčásti, vztahuje se platba banky ve prospěch Komise pouze na předčasně splacenou část úvěru.
6. Zpětné úhrady ve prospěch Komise se připočítají k prostředkům dostupným pro financování úroků podle článku 4 interní dohody.
7. Veškeré platby uvedené v tomto článku se provádějí v ECU.
HLAVA IV
VÝKONNÉ ORGÁNY
1. Hlavní schvalující osoba
Článek 62
Hlavní schvalující osoba ERF uvedená v článku 311 úmluvy přijme veškerá opatření potřebná k uplatňování článků 294 až 307 úmluvy.
Článek 63
1. Hlavní schvalující osoba se ujistí, že státní a regionální schvalující osoby plní úkoly, kterými je pověřuje úmluva, zejména její články 312 až 315.
2. Zjistí-li hlavní schvalující osoba potíže v průběhu postupů při správě prostředků ERF, naváže s státní a regionální schvalující osobou veškeré styky potřebné k odstranění těchto potíží a případně přijme veškerá vhodná opatření, včetně toho, že tuto státní nebo regionální schvalující osobu dočasně nahradí, pokud tato neplní nebo není schopna plnit úkoly, kterými ji pověřuje úmluva.
Článek 64
Operace související s prováděním projektů provádí státní nebo regionální schvalující osoba v úzké spolupráci s vedoucím delegace podle článků 313 a 317 úmluvy.
Vedoucí delegace se řídí při plnění svých funkcí stanovených v článku 316 tímto finančním nařízením.
2. Pověřený plátce
Článek 65
Vztahy mezi Komisi a pověřeným plátcem uvedeným v článku 319 úmluvy upravují smlouvy, které musí finanční kontrolor předem schválit.
Tyto smlouvy jsou po podpisu finančního kontrolora předány Účetnímu dvoru.
HLAVA V
ÚČETNICTVÍ A AUDIT
Článek 66
1. Komise sestaví nejpozději 1. května každého roku finanční výkazy a účet příjmů a výdajů ERF popisující finanční situaci k 31. prosinci uplynulého rozpočtového roku.
2. Finanční výkazy sestavuje účetní a obsahují:
a) finanční rozvahu aktiv a pasiv ERF k uzávěrce uplynulého rozpočtového roku;
b) výkaz zdrojů a použití prostředků v uplynulém rozpočtovém roce;
c) výkazy příjmů a výdajů za uplynulý rozpočtový rok;
d) přehled příjmů s níže uvedenými údaji:
- odhadované příjmy za kalendářní rok,
- změny odhadovaných příjmů,
- pohledávky zjištěné v kalendářním roce,
- částky, které ke konci kalendářního roku ještě nebyly vybrány,
- dodatečné příjmy;
e) přehled pohledávek s níže uvedenými údaji:
- pohledávky, které k začátku kalendářního roku ještě nebyly inkasovány,
- pohledávky zjištěné v kalendářním roce,
- částky inkasované v kalendářním roce,
- zrušení zjištěných pohledávek,
- pohledávky, které ke konci kalendářního roku ještě nebyly vybrány;
f) poznámky k účetním zásadám použitým při sestavení a předložení účetní závěrky a případné další vysvětlivky k určitým číselným údajům uvedeným v přehledech podle písmen a), b), c), d) a e).
Článek 67
1. Účet příjmů a výdajů uvedený v článku 68 sestavuje hlavní schvalující osoba ve spolupráci s účetním; tento účet obsahuje následující údaje:
a) přehled znázorňující vývoj přidělených prostředků podle článku 1 v uplynulém rozpočtovém roce;
b) přehled znázorňující souhrn závazků, delegovaných položek a provedených plateb za každé přidělené prostředky v průběhu daného rozpočtového roku a jejich souhrnnou částku počítanou od založení ERF;
c) přehledy znázorňující souhrn závazků, delegovaných položek a provedených plateb za každé přidělené prostředky a za každou zemi, každé území, každou oblast a každou dílčí oblast v průběhu daného rozpočtového roku a jejich souhrnnou částku počítanou od založení ERF.
2. Účtu příjmů a výdajů předchází rozbor finančního řízení za uplynulý rok.
Článek 68
Aniž je dotčen čl. 33 odst. 5 interní dohody, předloží Komise Evropskému parlamentu, Radě a Účetnímu dvoru finanční výkazy a účet příjmů a výdajů nejpozději 1. května následujícího rozpočtového roku.
Článek 69
Účetnímu dvoru a jeho členům mohou být při plnění jejich úkolů nápomocni zaměstnanci Účetního dvora.
O úkolech, které jsou svěřeny těmto zaměstnancům, musí Účetní dvůr nebo některý z jeho členů uvědomit orgány, u kterých je má pověřený zaměstnanec vykonávat.
Článek 70
1. Aniž je dotčen čl. 33 odst. 5 interní dohody, provede Účetní dvůr audit na základě účetních záznamů a v případě potřeby na místě. Jeho úkolem je ověřit, zda jsou příjmy a výdaje zachycené zákonným a řádným a správným způsobem s ohledem na platné předpisy, a přesvědčit se o řádnosti finančního řízení.
2. Při plnění svých úkolů může Účetní dvůr za podmínek stanovených v odstavci 6 nahlížet do všech dokladů a získávat všechny informace o finančním řízení všech útvarů podléhajících jeho kontrole; má pravomoc vyslýchat všechny zaměstnance odpovědné za výdajové a příjmové operace a využívat všech postupů auditu, které jsou pro tyto útvary přiměřené.
3. Účetní dvůr zajistí, aby veškeré cenné papíry a hotovostní částky byly ověřeny a doloženy potvrzeními podepsanými uschovateli anebo protokolem o pokladní hotovosti a cenných papírech.
Tato prověření může provést i sám.
4. Na žádost Účetního dvora povolí Komise finančním subjektům, které drží aktiva ERF, aby se Účetní dvůr přesvědčil o souladu vnějších údajů se stavem v účetnictví.
5. Komise poskytne Účetnímu dvoru veškerou podporu a informace, které jsou nezbytné ke splnění jeho úkolů, zejména informace, kterými disponuje Komise na základě kontrol, jež provedla podle platných předpisů v útvarech, které se podílejí na finančním řízení ERF a provádějí jménem Společenství výdaje.
Poskytne Účetnímu dvoru zejména veškeré doklady k zadávání a provádění zakázek, veškeré pokladní a účetní knihy, jakož i účetní doklady a podklady, související správní dokumenty, doklady k příjmům a výdajům, veškeré inventární seznamy a seznamy pracovních míst útvarů, jakož i veškeré doklady a údaje zpracované a uložené v elektronické podobě.
Za tímto účelem jsou zaměstnanci podléhající auditu Soudního dvoru povinni zejména
a) ukázat pokladní hotovost, zásobu cenných papírů a stav hmotného investičního majetku jakéhokoli druhu a podklady jimi uschované za účelem řízení, jakož i knihy a soupisy a veškeré dokumenty s nimi související;
b) předloží korespondenci a veškeré jiné písemnosti potřebné k úplnému provedení auditu podle odstavce 1.
Předání informací podle pododstavce 2 písm. b) může požadovat pouze Účetní dvůr.
Účetní dvůr je oprávněn prověřit doklady o příjmech a výdajích ERF, které se nacházejí přímo v útvarech Komise, zejména v útvarech příslušných pro rozhodování o příjmech a výdajích.
6. Kontrola řádnosti a správnosti příjmů a výdajů, jakož i řádného finančního řízení zahrnuje také kontrolu využití prostředků Společenství subjekty mimo Komisi, které tyto prostředky obdrží.
Poskytnutí příspěvků fondu ERF příjemcům mimo Komisi je podmíněno tím, že písemně souhlasí s auditem využití poskytnutých prostředků prováděným Účetním dvorem.
Článek 71
1. Účetní dvůr vypracuje po uzavření rozpočtového roku výroční zprávu.
2. Dále může Účetní dvůr kdykoli podávat připomínky ke zvláštním otázkám, zejména v podobě zvláštních zpráv, a vydávat stanoviska na žádost orgánu Společenství.
3. Zvláštní zprávy jsou sdělovány dotyčnému orgánu nebo instituci.
Dotyčný orgán předá Účetnímu dvoru během dvou a půl měsíců případné připomínky k této zvláštní zprávě.
Rozhodne-li Účetní dvůr, že zveřejní některou ze svých zpráv v Úředním věstníku Evropských společenství, musí toto zveřejnění zahrnovat připomínky dotyčného orgánu nebo orgánů.
Zvláštní zprávy jsou sdělovány Evropskému parlamentu a Radě a každý z nich rozhodne, případně po dohodě s Komisí, jaká opatření je třeba v této souvislosti učinit.
Článek 72
1. Pro výroční zprávu uvedenou v článku 188c Smlouvy o ES platí tato ustanovení:
a) Účetní dvůr předá Komisi nejpozději 15. července poznámky, která je podle jeho názoru třeba zahrnout do výroční zprávy.
Tyto poznámky musí zůstat důvěrné.
Komise předá Účetnímu dvoru své odpovědi nejpozději do 31. října příslušného roku;
b) výroční zpráva obsahuje posouzení řádného finančního řízení.
2. Účetní dvůr předá svou výroční zprávu s odpověďmi Komise nejpozději do 30. listopadu orgánům, které udělují absolutorium podle čl. 33 odst. 3 interní dohody, a zajistí její zveřejnění v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 73
Společně s výroční zprávou uvedenou v článku 71 předá Účetní dvůr Evropskému parlamentu a Radě prohlášení, ve kterém Účetní dvůr ujistí o spolehlivosti účtů a o řádnosti a správnosti operací, na kterých se zakládají.
Článek 74
1. Do 30. dubna následujícího roku udělí Evropský parlament Komisi na doporučení Rady, která rozhoduje kvalifikovanou většinou, v souladu s čl.
33 odst. 3 interní dohody absolutorium za finanční provádění operací ERF v uplynulém rozpočtovém roce.
Nelze-li tuto lhůtu dodržet, sdělí Evropský parlament nebo Rada Komisi důvody pro odklad tohoto rozhodnutí. Pokud Evropský parlament odloží rozhodnutí o udělení absolutoria, snaží se Komise co nejdříve přijmout opatření, která by odstranila překážky uvedeného rozhodnutí.
2. Rozhodnutí o absolutoriu zahrnuje posouzení odpovědnosti Komise při správě provádění finanční správy v předchozím období.
3. Finanční kontrolor bere v úvahu připomínky obsažené v rozhodnutí o absolutoriu.
4. Komise učiní všechna nezbytná opatření, aby vyhověla všem připomínkám obsaženým v rozhodnutí o absolutoriu.
5. Na žádost Evropského parlamentu nebo Rady je Komise uvědomí o opatřeních přijatých v souvislosti s těmito připomínkami, zejména o pokynech určených jejím útvarům pověřeným správou ERF.
Tato zpráva je též předána Účetnímu dvoru.
6. Finanční výkazy a účet příjmů a výdajů za každý rozpočtový rok, jakož i rozhodnutí o absolutoriu se zveřejňují v Úředním věstníku Evropských společenství.
HLAVA VI
OBECNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 75
Není-li stanoveno jinak, považují se odkazy uvedené v tomto finančním nařízení na ustanovení úmluvy za odkazy na odpovídající ustanovení rozhodnutí 91/482/EHS.
Článek 76
Toto finanční nařízení se použije na zvláštní pomoc podle finančního protokolu k úmluvě.
Toto finanční nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po přijetí a je použitelné po stejné období jako interní dohoda.
ze dne 11. prosince 1997, kterým se mění nařízení (EHS) č. 684/92 o společných pravidlech pro mezinárodní přepravu cestujících autokary a autobusy
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 75 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem podle článku 189c Smlouvy [3],
(1) vzhledem k tomu, že zavedení společné dopravní politiky zahrnuje v souladu s čl.
75 odst. 1 písm. a) Smlouvy mimo jiné i stanovení společných pravidel pro mezinárodní silniční přepravu cestujících;
(2) vzhledem k tomu, že tato pravidla jsou obsažena v nařízení Rady (EHS) č. 684/92 ze dne 16. března 1992 o společných pravidlech mezinárodní přepravy cestujících autokary a autobusy [4];
(3) vzhledem k tomu, že podle článku 20 nařízení (EHS) č. 684/92 musí Komise nejpozději do 1. července 1995 předložit Radě zprávu o uplatňování uvedeného nařízení a že Rada musí nejpozději do 1. ledna 1997 přijmout na návrh Komise pravidla týkající se zjednodušení postupů, případně zahrnujícího na základě závěrů zprávy rovněž zrušení povolení;
(4) vzhledem k tomu, že by definice různých služeb mezinárodní autokarové a autobusové dopravy měly být zjednodušeny a zdokonaleny; že tyto dopravní služby mohou být klasifikovány jako linková osobní doprava, zvláštní linková doprava a příležitostná doprava; že tedy může být zrušen pojem kyvadlové dopravy;
(5) vzhledem k tomu, že by právní úprava pro přístup na trh, který nevyžaduje povolení, měla být zavedena pro veškerou příležitostnou dopravu, zvláštní linkovou dopravu a veškerou dopravní činnost pro vlastní potřebu;
(6) vzhledem k tomu, že by měla být zachována právní úprava pro vydávání povolení pro linkovou osobní dopravu, avšak je žádoucí zavést určitou míru pružnosti v provozních podmínkách této dopravy;
(7) vzhledem k tomu, že v zájmu zachování hospodářské soutěže mezi jednotlivými obory dopravy by po určité době neměly mít železnice nadále přednost před autokarovou nebo autobusovou dopravou;
(8) vzhledem k tomu, že v zájmu usnadnění kontroly provozování dopravy by mezinárodní silniční přeprava cestujících provozovaná pro cizí potřebu měla být vázána na licenci Společenství ve formě harmonizovaného vzoru, vydanou na základě rychlého a účinného správního postupu;
(9) vzhledem k tomu, že by měly být některé časové lhůty související s postupem udělování povolení pružnější;
(10) vzhledem k tomu, že přísluší členským státům, aby přijaly nezbytná opatření k provedení tohoto nařízení, zejména opatření týkající se účinných, přiměřených a odrazujících sankcí;
(11) vzhledem k tomu, že by při přijímání opatření k provedení tohoto nařízení, která se týkají dopravních dokladů, měl být Komisi nápomocen poradní výbor;
(12) vzhledem k tomu, že by pro zavedení licence Společenství měla být stanovena přiměřená lhůta;
(13) vzhledem k tomu, že uplatňování tohoto nařízení musí být sledováno na základě zprávy, kterou předloží Komise ;
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 684/92 se mění takto:
1) V článku 2:
- v bodě 1.1 se doplňuje nový pododstavec, který zní: "Pravidelnost linkové dopravy není dotčena tím, že provozní podmínky této dopravy mohou být upraveny podle potřeb uživatelů.",
- v bodě 1.2 se zrušuje písmeno d),
- v bodě 1.3 se zrušují slova "použití přídavných vozidel a provádění přídavných jízd",
- bod 2 se zrušuje,
- bod 3.1 se nahrazuje tímto:
"3.1.
Příležitostnou dopravou se rozumí doprava, která nevyhovuje definici linkové dopravy, včetně zvláštní linkové dopravy, a která se vyznačuje zejména tím, že přepravuje skupiny cestujících vytvořené z podnětu zákazníka nebo samotného dopravce.
Pro organizování souběžné nebo dočasné dopravy srovnatelné se stávající linkovou dopravou a určené pro tytéž cestující je třeba povolení , vydané postupem stanoveným v oddíle II."
- bod 3.2 se zrušuje,
- v bodě 3.4 druhém pododstavci se slova "po konzultaci s členskými státy" nahrazují slovy "postupem podle článku 16a",
- bod 4 se nahrazuje tímto:
"4. Doprava pro vlastní potřebu
Doprava pro vlastní potřebu je doprava, kterou provádí fyzická nebo právnická osoba k neobchodním a neziskovým účelům, jestliže
- dopravní činnost je pouze vedlejší činností dotyčné fyzické nebo právnické osoby,
- použitá vozidla jsou ve vlastnictví uvedené fyzické nebo právnické osoby nebo jsou pořizována na splátky nebo na dlouhodobou leasingovou smlouvu a jsou řízena zaměstnancem fyzické nebo právnické osoby nebo přímo fyzickou osobou.".
2) V čl. 3 odst. 1 se první odrážka nahrazuje tímto:
"— je oprávněn ve státě, v němž je usazen, provozovat přepravu autokary a autobusy linkové dopravy, včetně zvláštní linkové dopravy, nebo příležitostné dopravy,".
3) Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 3a
Licence Společenství
1. Pro provozování mezinárodní osobní dopravy autokary nebo autobusy musí být každý dopravce splňující podmínky stanovené v čl. 3 odst. 1 držitelem licence Společenství vydané příslušnými orgány členského státu, v němž je usazen, podle vzoru uvedeného v příloze.
2. Příslušné orgány členského státu vydají držiteli prvopis licence Společenství, který musí být uchováván u dopravce, a takový počet ověřených opisů, které odpovídají počtu vozidel používaných pro mezinárodní přepravu cestujících, která jsou k dispozici držiteli licence Společenství, ať již v plném vlastnictví nebo v jiné formě, zejména na základě smlouvy o splátkovém prodeji, smlouvy o pronájmu nebo leasingové smlouvy.
3. Licence Společenství je vydávána na jméno dopravce a nelze ji převést na třetí osobu.
Ověřený opis licence Společenství musí být ve vozidle a musí být předložen na žádost oprávněného kontrolora.
4. Licence Společenství je vydávána na dobu pěti let a lze ji prodloužit.
5. Licence Společenství nahrazuje doklady vydané příslušnými orgány členského státu, v němž je dopravce usazen, které potvrzují, že dopravce má přístup na trh mezinárodní silniční osobní dopravy.
6. Při předložení žádosti o licenci a alespoň každých pět let poté ověřují příslušné orgány členského státu, v němž je dopravce usazen, zda dopravce splňuje nebo nadále splňuje podmínky stanovené v čl. 3 odst. 1.
7. Jestliže podmínky uvedené v čl. 3 odst. 1 nejsou splněny, odmítnou příslušné orgány členského státu, v němž je dopravce usazen, vydat nebo prodloužit licenci Společenství a toto odmítnutí odůvodní.
8. Členské státy musí žadateli o licenci Společenství nebo držiteli licence Společenství zaručit právo odvolat se proti rozhodnutí o zamítnutí nebo o odnětí dotyčné licence vydanému příslušnými orgány členského státu, v němž je usazen.
9. Členské státy nejpozději do 31. ledna každého roku uvědomí Komisi o počtu dopravců, kteří jsou držiteli licence Společenství k 31. prosinci předchozího roku, a o počtu ověřených opisů licencí odpovídajících počtu vozidel v provozu k tomuto dni.
10. Členské státy mohou rozhodnout, že se licence Společenství vztahuje rovněž na vnitrostátní dopravu.".
4) Článek 4 se nahrazuje tímto:
"Článek 4
Přístup na trh
1. Pro příležitostnou dopravu ve smyslu čl. 2 odst. 3.1 není třeba povolení.
2. Pro zvláštní linkovou dopravu ve smyslu čl. 2 odst. 1.2 není třeba povolení, je-li upravena smlouvou mezi organizátorem a dopravcem.
3. Obdobně není třeba povolení pro jízdy prázdných vozidel související s dopravou uvedenou v odstavcích 1 a 2.
4. Pro linkovou dopravu ve smyslu čl. 2 odst. 1.1 prvního pododstavce a zvláštní linkovou dopravu, která není upravena smlouvou mezi organizátorem a dopravcem, je třeba povolení v souladu s články 5 a 10.
5. Právní úprava dopravy pro vlastní potřebu je stanovena v článku 13.".
5) Název oddílu II se nahrazuje názvem "LINKOVÁ DOPRAVA PODLÉHAJÍCÍ POVOLENÍ".
6) V článku 5:
- v odst. 1 druhém pododstavci se první věta nahrazuje tímto:
"u sdružení dopravců vytvořeného pro provozování linkové dopravy se povolení vydává na jméno všech dopravců.",
- v odstavci 2 se první věta nahrazuje tímto:
"2. Doba platnosti povolení nesmí překročit pět let."
- v odstavci 3 se písmeno d) nahrazuje tímto:
- "d) zastávky a jízdní řád",
- v odstavci 4 se slova "po konzultaci s členskými státy" nahrazují slovy "postupem podle článku 16a",
- se odstavec 5 nahrazuje tímto:
"5. Povolení opravňuje držitele k provozování linkové dopravy na území všech členských států, jimiž prochází uvedená trasa.",
- se doplňuje nový odstavec, který zní:
"6. Provozovatel linkové dopravy může použít přídavná vozidla k řešení dočasných a výjimečných situací.
V tom případě musí dopravce zajistit, aby ve vozidle byly tyto doklady:
- opis povolení pro linkovou dopravu,
- opis smlouvy mezi provozovatelem linkové dopravy a podnikem, který poskytuje dodatečná vozidla, nebo rovnocenný doklad,
- ověřený opis licence Společenství vydané provozovateli linkové dopravy.".
7) Článek 6 se mění takto:
- odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. Žádosti o povolení linkové dopravy se podávají příslušným orgánům členského státu, na jehož území je výchozí místo (dále jen "povolující orgán",).
Výchozím místem se rozumí "jedna z konečných zastávek",.",
- v odstavci 2 se slova "po konzultaci s členskými státy" nahrazují slovy "postupem podle článku 16a",
- odstavec 3 se nahrazuje tímto:
"3. žadatel sdělí k odůvodnění své žádosti všechny další informace, které považuje za významné nebo které si vyžádá povolující orgán, zejména rozpis řízení umožňující sledovat dodržování právních předpisů Společenství o dobách řízení a odpočinku a opis licence Společenství pro mezinárodní osobní silniční dopravu pro cizí potřebu, jak stanoveno v článku 3a.".
8) Článek 7 se nahrazuje tímto:
"Článek 7
Postup pro udělení povolení
1. Povolení se uděluje po dohodě s příslušnými orgány všech členských států, na jejichž území nastupují nebo vystupují cestující.
Povolující orgán předloží uvedeným orgánům a příslušným orgánům členských států, jejichž územím se projíždí bez nástupu a výstupu cestujících, opis žádosti spolu se svým posouzením a opisy všech ostatních souvisejících dokladů.
2. Příslušné orgány členských států, jejichž souhlas byl vyžádán, sdělí povolujícímu orgánu své rozhodnutí o žádosti do dvou měsíců.
Tato lhůta se počítá ode dne obdržení žádosti o stanovisko, který je uveden na potvrzení o obdržení.
Jestliže v této lhůtě povolující orgán odpověď neobdrží, je to považováno za souhlas a povolující orgán povolení udělí.
Orgány členských států, jejichž územím se projíždí bez nástupu a výstupu cestujících, mohou sdělit povolujícímu orgánu své připomínky ve lhůtě uvedené v prvním pododstavci.
3. S výhradou odstavců 7 a 8 rozhodne povolující orgán o žádosti do čtyř měsíců ode dne podání.
4. Povolení bude vydáno s výjimkou případů, kdy
a) žadatel není schopen provozovat dopravu, na niž se žádost vztahuje, vozidly, která jsou mu bezprostředně dostupná;
b) žadatel v minulosti porušil vnitrostátní nebo mezinárodní právní předpisy o silniční dopravě, zejména podmínky a požadavky související s povolením pro mezinárodní silniční přepravu cestujících nebo se dopustil závažného porušení pravidel bezpečnosti silničního provozu, zejména norem týkajících se vozidel a doby řízení a odpočinku řidičů;
c) v případě žádosti o prodloužení povolení již nejsou splněny podmínky pro udělení tohoto povolení;
d) je prokázáno, že by dotyčná doprava bezprostředně ohrozila existenci již povolené linkové dopravy, s výjimkou případů, kdy dotyčnou linkovou dopravu provozuje pouze jediný dopravce nebo jediná skupina dopravců;
e) se zdá, že provozování dopravy uvedené v žádosti je zaměřeno pouze na nejvýnosnější přepravu na dotyčných spojích;
f) členský stát na základě podrobné analýzy rozhodne, že uvedená doprava by vážně ovlivnila funkčnost srovnatelné železniční dopravy na příslušných přímých úsecích.
Každé rozhodnutí učiněné podle tohoto ustanovení se spolu s příslušným odůvodněním oznámí dotyčnému dopravci.
Počínaje 1. lednem 2000 může členský stát po dohodě s Komisí v případě, že stávající mezinárodní autobusová doprava závažně ovlivňuje funkčnost srovnatelné železniční dopravy na dotyčných přímých úsecích, pozastavit nebo odejmout povolení provozovat mezinárodní autobusovou dopravu poté, co šest měsíců předem dopravce na tuto možnost upozorní.
Skutečnost, že dopravce nabízí nižší ceny než jiní silniční dopravci nebo že je dotyčný spoj již provozován jinými silničními dopravci, neopravňuje sama o sobě k zamítnutí žádosti.
5. Povolující orgán a příslušné orgány všech členských států účastnících se dosažení dohody podle odstavce 1, mohou žádost zamítnout jen z důvodů slučitelných s tímto nařízením.
6. Jestliže postup k dosažení dohody podle odstavce 1 nedospěje k výsledku, může být záležitost předána Komisi ve lhůtě pěti měsíců ode dne, kdy dopravce žádost podal.
7. Komise po konzultaci s dotyčnými členskými státy přijme do deseti týdnů rozhodnutí, jež vstoupí v platnost 30 dnů ode dne jeho oznámení dotyčným členským státům.
8. Rozhodnutí Komise zůstává v platnosti do dosažení dohody mezi dotyčnými členskými státy.
9. Po ukončení postupu podle tohoto článku uvědomí povolující orgány všechny orgány uvedené v odstavci 1 o svém rozhodnutí a zašlou jim opis povolení; příslušné orgány tranzitních členských států mohou oznámit, že to nevyžadují."
9) V čl. 8 odst. 3 druhém pododstavci se za slovo "úpravách" vkládá slovo "intervalů" a čárka.
10) V článku 9 se zrušuje odstavec 4.
11) Název oddílu III se nahrazuje názvem "PŘÍLEŽITOSTNÁ DOPRAVA A OSTATNÍ DOPRAVA NEPODLÉHAJÍCÍ POVOLENÍ".
12) Článek 11 se nahrazuje tímto:
"Článek 11
Jízdní list
1. Doprava uvedená v čl. 4 odst. 1 je provozována na podkladě jízdního listu.
2. Dopravce provozující příležitostnou dopravu vyplní jízdní list před začátkem každé jízdy.
3. Jízdní list musí obsahovat alespoň tyto informace:
a) druh dopravy;
b) hlavní trasu;
c) zapojené dopravce.
4. Sešity jízdních listů vydává příslušný orgán členského státu, v němž je dopravce usazen, nebo subjekty jím určené.
5. Komise stanoví postupem podle článku 16a vzor jízdního listu a pravidla pro jeho používání.".
13) V čl. 12 prvním pododstavci se zrušují slova "mezinárodní kyvadlové dopravy s ubytováním nebo".
14) V článku 13:
- se odstavec 2 zrušuje,
- v odstavci 3 se slova "po konzultaci s členskými státy" nahrazují slovy "postupem podle článku 16a".
15) V článku 14:
- se v odstavci 1 v návětí zrušují slova "nebo kyvadlové dopravě",
- v odstavci 1 se poslední odrážka nahrazuje tímto: "— cenu přepravy."
16) Článek 16 se nahrazuje tímto:
"Článek 16
Sankce a vzájemná spolupráce
1. Příslušné orgány členského státu, v němž je dopravce usazen, odejmou licenci Společenství vydanou podle článku 3a, jestliže držitel
- již nesplňuje podmínky stanovené v čl. 3 odst. 1,
- poskytl nesprávné informace týkající se údajů požadovaných pro vydání licence Společenství.
2. Povolující orgán odejme povolení, jestliže držitel již nesplňuje podmínky, na jejichž základě bylo podle tohoto nařízení uděleno, zejména požádá-li o to členský stát, v němž je dopravce usazen.
Povolující orgán o tom neprodleně uvědomí příslušné orgány dotčeného členského státu.
3. V případě závažného porušení nebo opakovaných menších porušení pravidel bezpečnosti silničního provozu, zejména týkajících se vozidel, dob řízení a odpočinku řidičů a poskytování souběžné nebo dočasné dopravy bez povolení podle čl. 2 odst. 1.3, mohou příslušné orgány členského státu, v němž je usazen dopravce, který se porušení dopustil, tomuto dopravci mimo jiné buď odejmout licenci Společenství, nebo dočasně nebo částečně odejmout ověřené opisy licence Společenství.
Tyto sankce jsou určovány podle závažnosti protiprávního jednání, kterého se držitel licence Společenství dopustí, a s ohledem na celkový počet ověřených opisů licence Společenství, které má v držení pro účely mezinárodní dopravy.
4. Příslušné orgány členských států zakáží dopravci provozovat na jejich území mezinárodní přepravu cestujících ve smyslu tohoto nařízení, jestliže opakovaně závažným způsobem poruší pravidla bezpečnosti silničního provozu, zejména normy týkající se vozidel a doby řízení a odpočinku řidičů.
Neprodleně o tom uvědomí příslušné orgány dotyčného členského státu.
5. Členské státy si navzájem na požádání sdělují všechny dostupné informace o
- porušení tohoto nařízení a ostatních pravidel Společenství v mezinárodní přepravě cestujících autokary a autobusy, jehož se na jejich území dopustili dopravci z jiného členského státu, a o uložených sankcích,
- sankcích uložených vlastním dopravcům za protiprávní jednání na území jiného členského státu.".
17) Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 16a
Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, je Komisi nápomocen poradní výbor zřízený nařízením Rady (ES) č. 12/98 ze dne 11. prosince 1997, kterým se stanoví podmínky, za nichž může dopravce nerezident provozovat vnitrostátní silniční přepravu cestujících uvnitř členského státu [5], kterému předsedá zástupce Komise.
Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme své stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti dané otázky, případně hlasováním.
Stanovisko je uvedeno do zápisu; kromě toho má každý členský stát právo požádat, aby byl v tomto zápisu uveden jeho postoj.
Komise přihlíží co nejvíce ke stanovisku výboru.
Sdělí výboru způsob, jakým vzala toto stanovisko na vědomí.".
18) V článku 19 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Členské státy přijmou opatření týkající se zejména kontrolních nástrojů a sankcí za porušení tohoto nařízení a učiní všechna opatření, aby tyto sankce byly uplatňovány.
Tyto sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Členské státy oznámí Komisi přijatá opatření do 12 měsíců ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost a co nejdříve oznámí všechny následné změny.
Zajistí, aby všechna tato opatření byla uplatňována bez diskriminace na základě státní příslušnosti nebo místa, v němž je dopravce usazen."
19) Příloha se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Členské státy přijmou do 11. prosince 1998 a po konzultaci s Komisí opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení a oznámí je Komisi.
Článek 3
Nejpozději do 31. prosince 1999 podá Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o výsledcích uplatňování tohoto nařízení.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 12/98 ze dne 11. prosince 1997, kterým se stanoví podmínky, za nichž může dopravce nerezident provozovat vnitrostátní silniční přepravu cestujících uvnitř členského státu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 75 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189c Smlouvy [3],
(1) vzhledem k tomu, že nařízení Rady (EHS) č.
2454/92 ze dne 23. července 1992, kterým se stanoví podmínky, za kterých může dopravce nerezident provozovat vnitrostátní silniční přepravu cestujících uvnitř členského státu [4], bylo rozsudkem Soudního dvora ze dne 1. června 1994 [5] prohlášeno za neplatné;
(2) vzhledem k tomu, že provádění společné dopravní politiky zahrnuje v souladu s čl. 75 odst. 1 písm. b) Smlouvy mimo jiné i stanovení podmínek, za nichž mohou dopravci, kteří nejsou rezidenty tohoto státu, provozovat dopravu uvnitř některého členského státu;
(3) vzhledem k tomu, že uvedené ustanovení vyžaduje odstranění všech omezení vůči poskytovatelům služeb, která se zakládají na státní příslušnosti poskytovatelů nebo na skutečnosti, že jsou usazeni v jiném členském státě, než ve kterém má být tato služba poskytována;
(4) vzhledem k tomu, že by pro tyto poskytovatele měla platit srovnatelná právní úprava, aby byly odstraněny nerovné podmínky soutěže vyplývající z jejich státní příslušnosti a země, v níž jsou usazeni, a aby tím bylo podporováno postupné sbližování vnitrostátních právních předpisů členských států;
(5) vzhledem k tomu, že definice různých druhů přepravy cestujících autokary a autobusy by měly být stejné jako definice zavedené v rámci mezinárodní dopravy;
(6) vzhledem k tomu, že je žádoucí zajistit dopravcům nerezidentům přístup k provozování určitých forem přepravy cestujících autokary a autobusy, s přihlédnutím ke zvláštnostem jednotlivých forem dopravy;
(7) vzhledem k tomu, že je žádoucí stanovit předpisy pro kabotážní dopravu;
(8) vzhledem k tomu, že směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/71/ES ze dne 16. prosince 1996 o vysílání pracovníků v rámci poskytování služeb [6] se vztahuje na případy, kdy pro provádění zvláštní linkové dopravy vysílají dopravci pracovníky, kteří s nimi mají pracovní poměr, z členského státu, ve kterém obvykle pracují;
(9) vzhledem k tomu, že pokud jde o linkovou dopravu, může být formou kabotáže prováděna pouze linková doprava v rámci linkové mezinárodní dopravy, s výjimkou městské a příměstské linkové dopravy, přičemž je vázána na určité podmínky, především na právní předpisy hostitelského členského státu;
(10) vzhledem k tomu, že je třeba přijmout ustanovení umožňující zasáhnout v případě vážného narušení příslušného dopravního trhu;
(11) vzhledem k tomu, že je třeba zřídit poradní výbor, jehož úkolem bude napomáhat Komisi při vypracování dokumentů týkajících se provozování příležitostné dopravy ve formě kabotáže a radit Komisi v otázkách ochranných opatření;
(12) vzhledem k tomu, že je žádoucí, aby členské státy navzájem spolupracovaly za účelem řádného uplatňování tohoto nařízení, zejména v otázce sankcí pro případ jeho porušení;
(13) vzhledem k tomu, že je úkolem členských států, aby přijaly opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení;
(14) vzhledem k tomu, že je žádoucí sledovat uplatňování tohoto nařízení prostřednictvím zprávy, která má být předložena Komisí;
(15) vzhledem k tomu, že výše uvedený rozsudek Soudního dvora, kterým bylo nařízení (EHS) č.
2454/92 prohlášeno za neplatné, zachovává účinky uvedeného nařízení do doby, než Rada přijme nový právní předpis týkající se této záležitosti; že toto nařízení bude použitelné až za 18 měsíců po vstupu v platnost; že je proto nutné vycházet z toho, že účinky neplatného nařízení potrvají, dokud nebude plně provedeno toto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Každému provozovateli silniční osobní dopravy pro cizí potřebu, který je držitelem licence Společenství podle článku 3a nařízení Rady (EHS) č. 684/92 ze dne 16. března 1992 o společných pravidlech pro mezinárodní přepravu cestujících autokary a autobusy [7], musí být za podmínek stanovených v tomto nařízení a bez diskriminace na základě státní příslušnosti nebo místa, kde je dopravce usazen, povoleno dočasně provozovat vnitrostátní silniční osobní dopravu pro cizí potřebu v jiném členském státě (dále jen "hostitelský členský stát"), aniž je na něm požadováno mít sídlo nebo být jinak usazen v tomto státě.
Tato vnitrostátní doprava je nadále uváděna jako "kabotážní doprava".
Článek 2
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1. "linkovou dopravou" pravidelná přeprava cestujících v určených intervalech a na určených trasách, přičemž cestující mohou vystupovat a nastupovat na předem určených zastávkách.
S výhradou případné povinné rezervace je linková doprava přístupná všem.
Pravidelnost linkové dopravy není dotčena tím, že provozní podmínky této dopravy mohou být upraveny;
2. "zvláštní linkovou dopravou" pravidelná přeprava stanovených skupin cestujících s vyloučením ostatních osob v určených intervalech a na určených trasách, přičemž cestující mohou vystupovat a nastupovat na předem určených zastávkách.
Zvláštní linková doprava zahrnuje zejména
a) přepravu pracovníků mezi bydlištěm a pracovištěm,
b) přepravu žáků a studentů mezi bydlištěm a vzdělávacími institucemi,
c) přepravu příslušníků ozbrojených sil a jejich rodin mezi jejich bydlištěm a oblastí kasáren.
Pravidelnost zvláštní linkové dopravy není dotčena tím, že provozní podmínky této dopravy mohou být upraveny podle potřeb uživatelů;
3. "příležitostnou dopravou" doprava, která nevyhovuje definici linkové dopravy, včetně zvláštní linkové dopravy, a která se vyznačuje zejména tím, že přepravuje skupiny cestujících vytvořené z podnětu zákazníka nebo samotného dopravce.
Skutečnost, že je tato doprava provozována v určitých intervalech, nestačí sama o sobě k tomu, aby přestala být považována za příležitostnou dopravu;
4. "vozidly" motorová vozidla, která jsou svým konstrukčním typem a vybavením určena k přepravě více než devíti osob včetně řidiče.
Článek 3
Kabotážní doprava je povolena pro následující dopravu:
1. zvláštní linkovou dopravu za předpokladu, že se zakládá na smlouvě uzavřené mezi organizátorem a dopravcem,
2. příležitostnou dopravu,
3. linkovou dopravu za předpokladu, že je prováděna dopravcem nerezidentem v hostitelském státě v rámci mezinárodní linkové dopravy v souladu s nařízením (EHS) č. 684/92.
Kabotážní dopravu nelze provádět nezávisle na této mezinárodní linkové dopravě.
Městská a příměstská doprava jsou vyloučeny z oblasti působnosti tohoto bodu.
"Městskou a příměstskou dopravou" se rozumí doprava uspokojující dopravní potřeby městského centra nebo aglomerace, jakož i dopravní potřeby mezi nimi a jejich okolím.
Článek 4
1. Nestanoví-li právní předpisy Společenství jinak, podléhá provozování kabotážní dopravy uvedené v článku 3 platným právním a správním předpisům hostitelského státu týkajícím se těchto oblastí:
a) sazby a podmínky platné pro smlouvy o přepravě,
b) hmotnosti a rozměry silničních vozidel; tyto hmotnosti a rozměry smějí případně přesáhnout hmotnosti a rozměry použitelné v členském státě, v němž je dopravce usazen, ale za žádných okolností nesmějí překročit technické hodnoty uvedené v osvědčení o shodě,
c) požadavky týkající se přepravy určitých skupin cestujících, a to žáků, dětí a tělesně postižených osob,
d) doby jízdy a odpočinku,
e) DPH (daň z přidané hodnoty) dopravních služeb; v této oblasti se na dopravní služby uvedené v článku 1 tohoto nařízení vztahuje čl.
21 odst. 1 písm. a) směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1997 o harmonizaci právních a správních předpisů členských států týkajících se daní z obratu - Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně [8].
2. Nestanoví-li právní předpisy Společenství jinak, podléhá provozování kabotážní dopravy tvořící součást dopravních služeb podle čl. 3 bodu 3 platným právním a správním předpisům hostitelského členského státu týkajícím se povolování, postupů veřejné soutěže, provozovaných spojů, pravidelnosti, kontinuity, frekvence a tras.
3. Na vozidla určená ke kabotážní dopravě se vztahují stejné technické normy konstrukce a vybavení jako na vozidla uváděná do provozu v mezinárodní dopravě.
4. Členské státy uplatňují vnitrostátní předpisy podle odstavců 1 a 2 na dopravce nerezidenty za stejných podmínek jako na své státní příslušníky, tak aby bylo zabráněno veškeré otevřené nebo skryté diskriminaci na základě státní příslušnosti nebo místa, v němž je dopravce usazen.
5. Zjistí-li se, že je na základě zkušeností nutné upravit seznam oblastí uvedený v odstavci 1, v nichž platí předpisy hostitelského státu, rozhodne Rada o změnách na návrh Komise kvalifikovanou většinou.
Článek 5
Licence Společenství nebo její kopie se musí nacházet ve vozidle a být kdykoli předložena na žádost kontrolora.
Článek 6
1. Při příležitostné dopravě ve formě kabotáže se musí ve vozidle nacházet kontrolní doklad - jízdní list, který musí být předložen na žádost kontrolora.
2. Jízdní list, jehož vzor stanoví Komise postupem podle článku 8, musí obsahovat tyto informace:
a) výchozí a cílové místo jízdy,
b) datum začátku a konce jízdy.
3. Jízdní listy jsou vydávány v sešitech opatřených schvalovací známkou příslušného orgánu nebo jiných příslušných subjektů členského státu, v němž je dopravce usazen.
Vzor sešitu jízdních listů musí být schválen Komisí postupem podle článku 8.
4. V případě zvláštní linkové dopravy platí jako kontrolní doklad smlouva uzavřená mezi dopravcem a organizátorem dopravy nebo ověřený opis smlouvy.
Jízdní list se však vyplňuje jako měsíční výkaz.
5. Použité jízdní listy musí být vráceny příslušnému orgánu nebo jiným příslušným subjektům členského státu, v němž je dopravce usazen, v souladu s postupy, které tento orgán nebo subjekt stanoví.
Článek 7
1. Příslušné orgány nebo subjekty v každém členském státě sdělí Komisi ve lhůtě tří měsíců od konce každého čtvrtletí, kterou může v případě článku 9 Komise zkrátit na jeden měsíc, údaje týkající se zvláštní linkové dopravy a příležitostné dopravy, které jsou prováděny ve formě kabotáže během dotyčného čtvrtletí dopravci rezidenty.
Uvedené sdělení se provádí prostřednictvím tabulky odpovídající vzoru schválenému Komisí postupem podle článku 8.
2. Příslušné orgány hostitelského členského státu předají jednou za rok Komisi statistický přehled o počtu povolení vydaných pro kabotážní dopravu prováděnou formou linkové dopravy podle čl. 3 bodu 3.
3. Komise sdělí členským státům co nejdříve souhrnný výkaz sestavený na základě údajů obdržených podle odstavce 1.
Článek 8
Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, je Komisi nápomocen poradní výbor uvedený v článku 10.
Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci, případně hlasováním.
Stanovisko je uvedeno do zápisu; kromě toho má každý členský stát právo požádat, aby byl v tomto zápisu uveden jeho postoj.
Komise přihlíží co nejvíce ke stanovisku podanému výborem.
Sdělí výboru způsob, jakým vzala toto stanovisko na vědomí.
Článek 9
1. V případě vážného narušení trhu vnitrostátní dopravy v určité zeměpisné oblasti, které bylo způsobeno nebo ztíženo kabotáží, se může každý členský stát obrátit na Komisi, aby přijala ochranná opatření; členský stát poskytne Komisi informace, které jsou pro ni nezbytné, a sdělí, která opatření zamýšlí přijmout ohledně dopravců rezidentů.
2. Pro účely odstavce 1 se
- "vážným narušením trhu vnitrostátní dopravy v určité zeměpisné oblasti" rozumí výskyt specifických problémů na tomto trhu, které mohou způsobit vážný a potenciálně přetrvávající zřetelný převis nabídky nad poptávkou, což by ohrozilo finanční stabilitu a přežití podstatného počtu provozovatelů silniční osobní dopravy,
- "zeměpisnou oblastí" rozumí oblast zahrnující část nebo celé území členského státu nebo zahrnující část nebo celé území jiných členských států.
3. Komise posoudí situaci a po konzultaci s poradním výborem uvedeným v článku 10 rozhodne do jednoho měsíce po obdržení žádosti členského státu, zda jsou ochranná opatření nezbytná, a pokud ano, přijme je.
Opatření přijatá podle tohoto článku zůstávají v platnosti nejvýše šest měsíců, přičemž jejich platnost může být jednou prodloužena, a to nejvýše o šest měsíců.
Komise neprodleně oznámí přijatá opatření členským státům a Radě.
4. Jestliže Komise se rozhodne přijmout ochranná opatření týkající se jednoho nebo více členských států, požádá příslušné orgány dotyčných členských států, aby přijaly opatření se stejnou působností ohledně dopravců rezidentů a aby o tom Komisi uvědomily.
Tato opatření jsou použitelná nejpozději od stejného dne jako ochranná opatření, o kterých rozhodla Komise.
5. Každý členský stát může rozhodnutí Komise podle odstavce 3 předložit Radě do 30 dní od jeho oznámení.
Rada může kvalifikovanou většinou do 30 dnů od předložení věci členským státem, nebo je-li věc předložena více členskými státy do 30 dnů od prvního předložení věci, přijmout odlišné rozhodnutí.
Pro rozhodnutí Rady platí omezení platnosti stanovené v odst. 3 druhém pododstavci.
Příslušné orgány dotyčných členských států musí přijmout opatření se stejnou působností ohledně dopravců rezidentů a uvědomit o tom Komisi.
Jestliže ve lhůtě stanovené v druhém pododstavci Rada žádné rozhodnutí nepřijme, nabývá rozhodnutí Komise právní moci.
6. Domnívá-li se Komise, že dobu platnosti opatření podle odstavce 3 je třeba prodloužit, podá Radě návrh a Rada kvalifikovanou většinou rozhodne.
Článek 10
1. Komisi je nápomocen poradní výbor složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
Výbor postupem podle článku 8 pomáhá Komisi při vypracovávání vzorů pro jízdní listy, sešity jízdních listů a tabulky podle článků 6 a 7.
2. Kromě toho Komise výbor konzultuje
- ke každé žádosti členského státu podle čl. 9 odst. 1,
- k opatřením určeným k vyřešení vážného narušení trhu podle článku 9, zejména k praktickému uplatnňování těchto opatření.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 11
1. Členské státy navzájem spolupracují při uplatňování tohoto nařízení.
2. Aniž je dotčeno trestní stíhání, může hostitelský členský stát uložit sankce dopravcům nerezidentům, kteří při provozování kabotážní dopravy na jeho území poruší toto nařízení nebo vnitrostátní dopravní předpisy nebo dopravní předpisy Společenství.
Sankce jsou ukládány v souladu s odstavcem 3 a s vyloučením jakékoli diskriminace.
3. Sankce podle odstavce 2 mohou mimo jiné spočívat ve varování, nebo v případě závažného nebo opakovaného porušování v dočasném zákazu provozování kabotážní dopravy na území hostitelského státu, kde k porušení došlo.
Jestliže je předložena padělaná licence Společenství, padělané povolení nebo padělaný ověřený opis, musí být padělaný doklad neprodleně odebrán a případně co nejdříve zaslán příslušnému orgánu členského státu, v němž je dopravce usazen.
4. Příslušné orgány hostitelského členského státu oznamují příslušným orgánům členského státu, v němž je dopravce usazen, zjištěná protiprávní jednání ze strany dopravce a sankce uložené dopravci, a v případě vážného nebo opakovaného protiprávního jednání je mohou požádat o uložení sankce.
V případě vážného nebo opakovaného protiprávního jednání rozhodnou příslušné orgány členského státu, v němž je dopravce usazen, zda by měla být dotyčnému dopravci uložena sankce; berou při tom v úvahu každou sankci již uloženou v hostitelském členském státu a zajistí, aby celkové sankce uložené dotyčnému dopravci přiměřeně odpovídaly jednání, které bylo důvodem těchto sankcí.
Sankce, které po konzultaci s příslušnými orgány hostitelského členského státu uloží příslušné orgány členského státu, v němž je dopravce usazen, mohou být rozšířeny na odebrání povolení k výkonu činnosti provozovatele silniční přepravy osob.
Příslušné orgány členského státu, v němž je dopravce usazen, mohou rovněž v souladu s vnitrostátním právem zahájit s dotyčným dopravcem řízení před příslušným vnitrostátním soudem.
Tyto orgány uvědomí o rozhodnutích učiněných podle tohoto odstavce příslušné orgány hostitelského státu.
Článek 12
Členské státy zajistí, aby dopravci mohli podat opravný prostředek k soudu proti každé jim uložené správní sankci.
Článek 13
1. Komise předloží do 30. června 1998 Evropskému parlamentu a Radě zprávu o výsledcích uplatňování nařízení (EHS) č. 2454/92 a o fungování linkové dopravy v členských státech.
2. Nejpozději do 31. prosince 1999 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování tohoto nařízení, a zejména o důsledcích kabotážní dopravy pro vnitrostátní dopravu.
Článek 14
Členské státy uvedou v účinnost včas právní a správní předpisy pro provedení tohoto nařízení.
Sdělí je Komisi.
Článek 15
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Je použitelné ode dne 11. června 1999.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 7. ledna 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96, pokud jde o podporu předběžně uznaným seskupením producentů
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], ve znění nařízení Komise (ES) č. 2520/97 [2], a zejména na článek 48 tohoto nařízení,
vzhledem k tomu, že článek 14 nařízení (ES) 2200/96 uvádí, že novým seskupením producentů nebo těm, které nebyly uznány podle nařízení Rady (EHS) č.
1035/72 [3] naposledy pozměněného nařízením Komise (ES) č. 1363/95 [4] může být umožněno maximálně pětileté přechodné období, během něhož mají splnit podmínky pro uznání stanovené v článku 11 nařízení (ES) č.
2200/96; že nařízení (ES) č. 478/97 [5] stanoví podmínky pro udělování předběžného uznání seskupením producentů;
vzhledem k tomu, že za účelem podpory vytváření organizací producentů článek 14 nařízení (ES) č. 2200/96 rovněž stanoví, že členské státy mohou poskytovat dva druhy podpory seskupením producentů, kterým bylo uděleno předběžné uznání, během pěti let následujících po předběžném uznání, jednu podporu na pokrytí nákladů na vytvoření organizací a na administrativní činnost a druhou na pokrytí části investic nezbytných pro dosažení uznání, které jsou stanoveny v jejich plánech uznání;
vzhledem k tomu, že k usnadnění řádného provádění režimu podpor na pokrytí nákladů na vytvoření organizací a na administrativní činnost by měla být tato podpora poskytována paušálně; že je vhodné stanovit strop této paušální podpory, aby byla dodržena rozpočtová omezení; že s přihlédnutím k odlišným finančním potřebám různě velkých seskupení producentů by tato podpora měla být přizpůsobena produkci organizací producentů uváděné na trh; že pravidla uvedená v nařízení Komise (EHS) č.
2118/786 [6] nejsou již použitelná, je tedy třeba uvedené nařízení zrušit;
vzhledem k tomu, že pro investice způsobilé podle tohoto nařízení je vhodné použít výběrová kritéria stanovená Komisí podle článku 8 nařízení Rady (ES) č. 951/97 ze dne 20. května 1997 o zlepšení zpracovatelských a odbytových podmínek pro zemědělské produkty [7] k zajištění souladu mezi různými opatřeními financovanými Společenstvím s ohledem na nové směry společné zemědělské politiky zavedené nařízením (ES) č. 2200/96 v odvětví ovoce a zeleniny;
vzhledem k tomu, že poskytování podpory stanovené v tomto nařízení je ukončeno, jakmile je organizace producentů uznána členským státem; že však s přihlédnutím k víceletému financování investic je možno pokračovat v poskytování podpory pro investice způsobilé podle tohoto nařízení v rámci operačních programů uvedených v článku 15 nařízení (ES) č. 2200/96;
vzhledem k tomu, že v případě sloučení může být podpora nadále poskytována organizacím producentů, které tímto sloučením vznikly;
vzhledem k tomu, že k zajištění řádného uplatňování podpor stanovených v tomto nařízení je vhodné, aby členský stát prověřoval, zda je poskytnutí podpory náležitě podložené s přihlédnutím k veškerým eventuálním předchozím dříve poskytnutým podporám na založení seskupení producentů a k veškerému pohybu producentů mezi seskupeními a/nebo organizacemi producentů; že členské státy musí rovněž zamezit dvojímu financování členskými státy a Společenstvím u opatření a/nebo činností způsobilých pro financování Společenstvím podle tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že je třeba stanovit postupy pro kontroly a sankce;
vzhledem k tomu, že čl. 14 odst.
7 nařízení (ES) č. 2200/96 stanoví zvláštní právní úpravu pro Portugalsko; že je třeba stanovit, aby bylo zajištěno dodržování této zvláštní úpravy;
vzhledem k tomu, že Řídící výbor pro čerstvé ovoce a zeleninu nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Toto nařízení stanoví prováděcí pravidla pro poskytování podpor uvedených v čl. 14 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96 předběžně uznaným seskupením producentů.
2. Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "předběžně uznaným seskupením producentů" nové seskupení producentů nebo seskupení, které nebylo uznáno podle nařízení (EHS) č. 1035/72 před vstupem v platnost nařízení (ES) č. 2200/96, ale kterému členský stát udělil předběžné uznání podle nařízení (ES) č. 478/97;
b) "producentem" producent uvedený v čl. 1 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 412/97 [8];
c) "plánem uznání" plán postupného uznávání v souladu s nařízením (ES) č. 478/97 předkládaný seskupením producentů, jehož přijetím začíná maximálně pětileté období uvedené v čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 2200/96;
d) "produkcí uváděnou na trh" produkce členů seskupení producentů pro kategorii produktů, které bylo uděleno předběžné uznání:
- dodaná dotčenému seskupení producentů a jeho prostřednictvím skutečně prodaná jako čerstvá či zpracovaná,
- prodaná v souladu s druhou a třetí odrážkou čl. 11 odst. 1 písm. c) bodu 3 nařízení (ES) č. 2200/96 se souhlasem seskupení,
- přímo prodaná členy seskupení za podmínek stanovených v první a čtvrté odrážce čl. 11 odst. 1 písm. c) bodu 3 nařízení (ES) č. 2200/96.
Produkce uváděná na trh nezahrnuje produkci členů jiných seskupení nebo organizací producentů prodávanou prostřednictvím daného seskupení v souladu s druhou a třetí odrážkou čl. 11 odst. 1 písm. c) bodu 3 nařízení (ES) č. 2200/96;
e) "hodnotou produkce uváděné na trh" hodnota produkce uváděné na trh ve stádiu "z organizace producentů" nebo případně jako "baleného a upraveného, nezpracovaného produktu".
Článek 2
1. Podpora stanovená v čl. 14 odst. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 2200/96 je poskytována na náklady spojené s vytvořením a s administrativní činností seskupení producentů paušálně.
2. Podpora uvedená v odstavci 1 se pro každé seskupení producentů stanoví na základě jeho roční produkce uváděné na trh a:
a) činí za první, druhý, třetí, čtvrtý a pátý rok podle uvedeného pořadí až 5 %, 5 %, 4 %, 3 % a 2 % hodnoty produkce uváděné na trh maximálně do 1000000 ECU, a
b) činí za první, druhý, třetí, čtvrtý a pátý rok podle uvedeného pořadí až 2,5 %, 2,5 %, 2,0 %, 1,5 % a 1,5 % hodnoty produkce uváděné na trh převyšující 1000000 ECU;
c) činí pro každé seskupení producentů nejvýše:
- 100000 ECU za první rok,
- 100000 ECU za druhý rok,
- 80000 ECU za třetí rok,
- 60000 ECU za čtvrtý rok,
- 50000 ECU za pátý rok;
d) je vyplácena v ročních splátkách po období nepřesahující sedm let po předběžném uznání, přičemž roky jsou počítány od 1. ledna roku po udělení předběžného uznání.
Článek 3
1. Podpora stanovená v čl. 14 odst. 2 písm. b) nařízení (ES) č. 2200/96 je poskytována přímo nebo přes úvěrové instituce ve formě zvláštních úvěrů na krytí části nákladů na investice spojené s prováděním činností a opatření obsažených v plánech uznání uvedených v čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 478/97.
Investice, které by mohly v jiných hospodářských činnostech seskupení producentů vést k narušení hospodářské soutěže, a investice, které nesplňují kritéria pro výběr přijatá Komisí na základě čl. 8 odst. 3 nařízení (ES) č. 951/97, jsou vyloučeny.
2. Investice přinášející přímo či nepřímo zisk jiným hospodářským činnostem seskupení producentů jsou financovány poměrně k jejich využití v odvětvích nebo pro produkty, na které se vztahuje předběžné uznání seskupení producentů.
Článek 4
1. Poskytování podpory stanovené v článcích 2 a 3 je ukončeno, jakmile je uděleno uznání.
2. Pokud je operační program předložen v souladu s nařízením Komise (ES) č. 411/97 [9], členský stát zajistí, aby bylo zamezeno dvojí financování činností financovaných podle plánu uznání.
3. Investice, na které je poskytována podpora na náklady uvedené v článku 3, mohou být převzaty do operačních programů za předpokladu, že jsou v souladu s nařízením (ES) č. 411/97.
Článek 5
1. Žádosti o úhradu týkající se podpory na náklady uvedené v článcích 2 a 3 a vztahující se k výdajům placeným členským státem všem dotčeným seskupením v průběhu kalendářního roku jsou předkládány Komisi najednou nejpozději do 30. června následujícího roku.
2. Ke každé žádosti o podporu se přikládá písemné prohlášení organizace producentů, že:
- dodržuje a bude dodržovat ustanovení nařízení (ES) č. 2200/96, nařízení (ES) č. 478/97 a tohoto nařízení,
- nemá, neměla a nebude mít přímý či nepřímý prospěch z dvojího financování Společenstvím či členským státem opatření a/nebo činností způsobilých pro financování Společenství podle tohoto nařízení.
Článek 6
1. Podpora stanovená v článcích 2 a 3 tohoto nařízení může být poskytnuta či nadále poskytována seskupením producentů, kterým bylo uděleno předběžné uznání podle nařízení (ES) č. 478/97 a které vznikly sloučením seskupení producentů, kterému bylo uděleno předběžné uznání podle nařízení (ES) č. 478/97, s jedním (jednou) nebo více:
a) seskupeními producentů předběžně uznanými podle nařízení (ES) č. 478/97;
b) organizacemi producentů uznanými podle nařízení (EHS) č. 1035/72 a/nebo
c) organizacemi producentů uznanými v souladu s článkem 11 nařízení (ES) č. 2200/96.
2. Pro výpočet výše podpory uvedené v odstavci 1 je seskupení producentů vzniklé sloučením nástupcem sloučených subjektů.
Článek 7
Členské státy posoudí způsobilost seskupení producentů pro poskytování podpory podle tohoto nařízení s cílem zjistit, zda je poskytnutí podpory řádně odůvodněné s přihlédnutím k podmínkám a datu případného poskytnutí předchozích veřejných podpor seskupením nebo organizacím producentů, z nichž členové dotčených seskupení producentů pocházejí, a k veškerému pohybu členů mezi seskupeními a organizacemi producentů.
Článek 8
Za výdaje způsobilé pro podporu z orientační sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) se považují výdaje vynaložené členskými státy na podporu stanovenou v článcích 2 a 3.
Článek 9
Příspěvek Společenství z orientační sekce EZOZF na podporu stanovenou v článku 2 činí:
- 75 % způsobilých veřejných výdajů v regionech spadajících pod cíle 1 a 6, a
- 50 % způsobilých veřejných výdajů v ostatních regionech.
Článek 10
1. Příspěvek poskytovaný orientační sekcí EZOZF vyjádřený jako ekvivalent kapitálového příspěvku nesmí přesahovat vzhledem ke způsobilým investicím uvedeným v článku 3:
- 50 % v regionech spadajících pod cíle 1 a 6,
- 30 % v ostatních regionech.
2. Dotčené členské státy se musí zavázat, že přispějí na investiční náklady uvedené v článku 3 nejméně 5 % způsobilých nákladů.
3. Účast příjemců podpory na investičních nákladech uvedených v článku 3 činí nejméně:
- 25 % způsobilých nákladů v regionech spadajících pod cíle 1 a 6, a
- 45 % způsobilých nákladů v ostatních regionech.
Článek 11
1. Výdaje uvedené v článku 8 tvoří část ustanovení obsažených v článku 31 nařízení Rady (ES) č.
950/97 [10]. Při poskytování příspěvku Společenství musí být dodržen článek 33 uvedeného nařízení.
2. Komise přijme pravidla pro žádosti o platby a náhrady po konzultaci s Výborem uvedeným v článku 29 nařízení Rady (EHS) č. 4256/88 [11].
3. Kontroly poskytování podpory na náklady uvedené v článcích 2 a 3 jsou prováděny v souladu s článkem 23 nařízení Rady (EHS) č. 4253/88 [12].
Článek 12
1. Pokud kontrola provedená podle hlavy VI nařízení (ES) č. 2200/96 nebo článku 23 nařízení (EHS) č. 4253/88 prokáže, že:
- hodnota produkce uváděné na trh je nižší než částka použitá pro výpočet finanční podpory Společenství, nebo
- podpora stanovená v tomto nařízení nebyla použita v souladu s příslušnými nařízeními nebo se schváleným plánem uznání,
příjemce musí uhradit dvojnásobek neoprávněně vyplacených částek zvýšený o úrok za období mezi vyplacením částky a vrácením podpory příjemcem.
Úroková sazba je sazba, kterou používá Evropský měnový institut při svých operacích v ECU, zveřejněná v řadě "C"Úředního věstníku Evropských společenství, platná ke dni provedení neoprávněné platby a zvýšená o tři procentní body.
2. Pokud je rozdíl mezi skutečně vyplacenou podporou a podporou, která má být vyplacena, větší než 20 % příslušné podpory, příjemce musí nahradit celou přijatou částku podpory zvýšenou o úroky uvedené v odstavci 1.
3. Podíl částek získaných členským státem od orientační sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu a příslušný úrok se odečtou od příští žádosti o úhradu zaslané orientační sekci Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu nebo jsou připsány ve prospěch účtu Komise.
4. V případě nepravdivého prohlášení o věci spadající do působnosti tohoto nařízení učiněného buď úmyslně, nebo z hrubé nedbalosti, je dotyčné seskupení producentů vyloučeno z finanční podpory Společenství po zbývající dobu trvání probíhajícího plánu uznání.
5. Použitím odstavců 1 až 4 není dotčeno uplatnění jiných sankcí, jež budou stanoveny podle článku 48 nařízení (ES) č. 2200/96.
Článek 13
Pokud portugalské úřady prokáží, že je v daném roce podpora pro seskupení producentů v Portugalsku podle tohoto nařízení nižší než podpora stanovená v čl. 14 odst. 7 nařízení (ES) č. 2200/96, podpora stanovená v čl. 2 odst. 2 se zvýší tak, aby odpovídala výše uvedenému článku 14.
Článek 14
Zrušuje se nařízení (EHS) č. 2118/78.
Použije se však nadále na organizace producentů, které požádaly o podporu podle článku 14 nařízení (EHS) č. 1035/72 před vstupem v platnost nařízení (ES) č. 2200/96, a pro výpočty, jež budou učiněny v souladu s článkem 13 tohoto nařízení.
Článek 15
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 12. ledna 1998, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2454/93, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství
(Text s významem pro EHP) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [1], naposledy pozměněné nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 82/97 [2], a zejména na článek 249 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že je vhodné do nařízení Komise (EHS) č.
2454/93 [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1427/97 [4], vložit definici pojmu "země ESVO", jak je používán v souvislosti s tranzitními pravidly Společenství; že je proto třeba vzít v úvahu skutečnost, že k Úmluvě ze dne 20. května 1987 o společném tranzitním režimu [5] přistoupily další země, zatímco původně se zmíněná úmluva týkala pouze Společenství a zemí ESVO;
vzhledem k tomu, že je třeba změnit ustanovení o tranzitu a o prokazování statusu zboží Společenství v námořní dopravě, aby se usnadnily úkoly hospodářských subjektů a celních správ;
vzhledem k tomu, že stávající ustanovení o tranzitu a o prokazování statusu zboží Společenství v námořní dopravě jsou nedostatečná, neboť námořní doprava má určité rysy, které se u ostatních druhů dopravy nevyskytují; že je proto na základě stávajících ustanovení nemožné zaručit výběr celního dluhu a ostatních poplatků vztahujících se na zboží;
vzhledem k tomu, že v důsledku těchto zvláštních rysů je v praxi nemožné uplatňovat tranzitní režim Společenství, který je pro námořní přepravu zboží, které není zbožím Společenství, povinný;
vzhledem k tomu, že k zajištění zaplacení celního dluhu a dalších poplatků vztahujících se na zboží, které je v rámci těchto tranzitních pravidel přepravováno námořní dopravou, která se uskutečňuje na pravidelných linkách, je nezbytné poskytnutí jistoty;
vzhledem k tomu, že je třeba stanovit, jak se bude postupovat při ztotožnění zboží, u nějž se místo určení nebo odeslání nachází v některé části celního území Společenství, na niž se nevztahuje směrnice Rady 77/388/EHS [6], naposledy pozměněná směrnicí 96/95/ES [7]; že toto zboží by mělo být ztotožněno pomocí dokladu T2LF nebo, je-li zboží v režimu vnitřního tranzitu Společenství, pomocí zvláštní poznámky v prohlášení T2;
vzhledem k tomu, že pro zboží Společenství, které se odesílá z jednoho místa na celním území Společenství na jiné místo na tomto území pouze námořní nebo leteckou dopravou přes území jedné nebo více zemí, které přistoupily k úmluvě, by nemělo být vyžadováno použití režimu vnitřního tranzitu Společenství pouze z důvodu přepravy přes území těchto zemí;
vzhledem k tomu, že zkušenosti ukázaly, že je užitečné omezit dobu trvání zákazu poskytování souborné jistoty v rámci režimu tranzitu Společenství;
vzhledem k tomu, že pro zjednodušení správních postupů je zřejmě účelné sladit několik tiskopisů, které se používají v tranzitním režimu Společenství a režimu společného tranzitu, a sjednotit do jediného seznamu seznamy určitého citlivého zboží, obsažené v přílohách 52 a 56 nařízení (EHS) č. 2454/93;
vzhledem k tomu, že rozšíření tranzitního režimu Společenství na Andorru a San Marino vyžaduje určité úpravy tiskopisů;
vzhledem k tomu, že dne 31. prosince 1995 skončilo přechodné období v obchodě mezi Společenstvím ve složení k 31. prosinci 1985 na jedné straně a Španělskem a Portugalskem na straně druhé a ve vzájemném obchodě mezi těmito dvěma členskými státy, a že proto již není třeba používat doklady a postupy ke ztotožnění takto obchodovaného zboží; že by proto mělo být zrušeno nařízení Komise (EHS) č. 409/86 [8], ve znění nařízení (EHS) č. 3716/91 [9].
vzhledem k tomu, že článek 188 nařízení (EHS) č. 2913/92 (dále jen "kodex") stanoví snížené sazby cla na dovoz produktů rybolovu získaných z pobřežních vod třetí země loděmi Společenství; že nejsprávnější postup pro zacházení s těmito produkty je vystavení potvrzení v podobě standardního vzoru, v němž budou obsažena všechna prohlášení, jež musí být přiložena k celnímu prohlášení s návrhem na propuštění dotyčných produktů do volného oběhu;
vzhledem k tomu, že pouhá povinnost členských států kdykoli poskytnout Společenství seznamy případů uvedených v článku 870 a čl. 889 odst.
2 je na jedné straně dostatečná, nejen aby bylo možno správně provádět prověrky v rámci kontrol týkajících se vlastních zdrojů, ale rovněž aby byly chráněny finanční zájmy Společenství; že je proto vhodné, s cílem zjednodušit povinnosti členských států, zrušit povinnost veškeré tyto seznamy předávat Komisi;
vzhledem k tomu, že kódy stanovené nařízením (EHS) č. 2454/93 nepokrývají jednak vrácené zboží ve smyslu článku 185 kodexu, jednak zboží ze třetích zemí, které bylo propuštěno do volného oběhu ve státě, s nímž má Společenství smlouvu o celní unii, před dalším odesláním do Společenství; že je proto vhodné zařadit tyto kategorie do seznamu kódů;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2454/93 se mění takto:
1. V článku 309 se doplňuje nové písmeno, které zní:
"f) zeměmi ESVO
všechny země ESVO a všechny země, které přistoupily k úmluvě ze dne 20. května 1987 o společném tranzitním režimu [10]."
2. Článek 311 se mění takto:
a) písmeno b) se zrušuje;
b) doplňuje se nový pododstavec, který zní:
"U zboží uvedeného v písmenu a), které je přepravováno výlučně námořní nebo leteckou dopravou, není použití režimu vnitřního tranzitu Společenství povinné."
3. V části II hlavě II se název kapitoly 3 nahrazuje tímto:
"Celní status zboží".
4. Článek 313 se nahrazuje tímto:
"Článek 313
1. S výhradou článku 180 kodexu a výjimek uvedených v odstavci 2 se všechno zboží, které se nachází na celním území Společenství, považuje za zboží Společenství, není-li prokázáno, že není zbožím Společenství.
2. Toto zboží se považuje za zboží, které není zbožím Společenství, není-li jeho status zboží Společenství prokázán podle článků 314 a 323:
a) zboží, které vstoupilo na celní území Společenství v souladu s článkem 37 kodexu;
b) zboží, které je dočasně uskladňováno nebo se nachází ve svobodném celním pásmu nebo ve svobodném celním skladě;
c) zboží propuštěné do některého režimu s podmíněným osvobozením od cla.
Odchylně od prvního pododstavce a v souladu s čl. 38 odst. 5 kodexu, se zboží, které vstoupilo na celní území Společenství, považuje za zboží Společenství, není-li prokázáno, že nemá status zboží Společenství,
- je-li, při letecké dopravě, toto zboží naloženo nebo přeloženo na některém letišti ve Společenství a zasíláno na letiště na celním území Společenství, pokud přeprava probíhá na podkladě jediného přepravního dokladu vystaveného v některém členském státě, nebo
- je-li, při námořní dopravě, toto zboží přepravováno mezi přístavy na celním území Společenství pravidelnou linkou, která byla povolena podle článků 313a a 313b."
5. Vkládají se nové články, které znějí:
"Článek 313a
1. Pravidelnou linkou se rozumí námořní linka, po níž plavidla pravidelně přepravují zboží pouze mezi přístavy na celním území Společenství a nesmějí přitom přijíždět z míst mimo toto území nebo ze svobodného celního pásma v přístavu na tomto území, ani do takového místa jezdit nebo v něm provádět mezipřistání.
2. Celní orgány mohou vyžadovat důkazy, že předpisy o povolených pravidelných linkách jsou dodržovány.
Zjistí-li celní orgány, že předpisy o povolených pravidelných linkách nejsou dodržovány, neprodleně o tom uvědomí všechny dotčené celní orgány.
Článek 313b
1. Na žádost kterékoli námořní společnosti mohou celní orgány členského státu, na jehož území je tato společnost usazena nebo zastoupena, se souhlasem ostatních členských států, kterých se to týká, povolit zřízení pravidelné linky.
2. Žádost musí obsahovat
a) dotčené přístavy;
b) jména plavidel, jimž bylo povoleno poskytovat služby pravidelné linky, a
c) jakékoli další informace, které celní orgány požadují, zejména jízdní řád pravidelné linky.
3. Povolení se uděluje jen těm námořním společnostem,
a) které jsou usazeny nebo zastoupeny na celním území Společenství a jejichž obchodní záznamy jsou přístupné příslušným celním orgánům;
b) které se nedopustily žádného závažného nebo opakovaného porušení celních ani daňových předpisů;
c) které mohou uspokojivě prokázat celním orgánům, že zajišťují provoz na pravidelné lince ve smyslu čl. 313a odst. 1;
d) které se zaváží
- že na žádných linkách, pro které je povolení žádáno, nebudou provádět přistání v žádném přístavu třetí země ani v žádném svobodném celním pásmu v přístavu na celním území Společenství, ani překládku na volném moři, a
- že osvědčení o povolení bude uloženo na palubě plavidla a na požádání předloženo příslušným celním orgánům.
4. Jakmile celní orgány, u nichž byla žádost o povolení podána, (dožadující orgány) takovou žádost obdrží, uvědomí o tom celní orgány ostatních členských států, na jejichž území se nacházejí přístavy, které má pravidelná linka obsluhovat (dožádané orgány).
Dožádané orgány potvrdí obdržení žádosti.
Do 60 dnů od obdržení žádosti oznámí dožádané orgány svůj souhlas nebo odmítnutí.
Odmítnutí musí být odůvodněno.
Neobdrží-li dožadující orgán odpověď, vydá povolení, které ostatní dotyčné členské státy přijmou.
Dožadující orgány vydají osvědčení o povolení v jednom nebo více vyhotoveních, v závislosti na případu, podle vzoru uvedeného v příloze 42A a uvědomí o tom odpovídající orgány ostatních dotčených členských států. Na každém osvědčení o povolení je uvedeno identifikační pořadové číslo. Toto číslo je společné pro všechna vyhotovení.
5. Jakmile je pravidelná linka povolena, je ji námořní společnost povinna provozovat.
Zrušení nebo změnu vlastností pravidelné linky musí námořní společnost ohlásit dožadujícím orgánům.
6. Zrušení povolení nebo ukončení provozu pravidelné linky musí dožadující orgány sdělit dožádaným orgánům ostatních dotčených členských států.
Dožadující orgány rovněž dožádaným orgánům postupem stanoveným v odstavci 4 sdělují veškeré změny pravidelné linky.
7. Je-li plavidlo druhu uvedeného v čl. 313a odst. 1 nuceno v důsledku nepředvídatelných okolností nebo vyšší moci přeložit náklad na volném moři nebo dočasně pobývat v přístavu některé třetí země nebo ve svobodném celním pásmu v přístavu na celním území Společenství, uvědomí o tom námořní společnost neprodleně celní orgány následujících přístavů na pravidelné lince plavidla."
6. Článek 314 se nahrazuje tímto:
"Článek 314
1. Je-li zboží ve smyslu článku 313 považováno za zboží, které není zbožím Společenství, je možno jeho status zboží Společenství prokázat podle odstavce 2 pouze tehdy,
a) je-li dopravováno z jiného členského státu, aniž vstoupilo na území třetí země, nebo
b) je-li dopravováno z jiného členského státu a prochází přitom územím některé třetí země, jestliže se jeho přeprava uskutečňuje na podkladě jediného přepravního dokladu vystaveného v některém členském státě, nebo
c) bylo-li po přeložení v některé třetí zemi přepravováno jiným dopravním prostředkem, než na který bylo původně naloženo, a byl-li vydán nový přepravní doklad, jestliže se k novému přepravnímu dokladu přiloží kopie původního přepravního dokladu vydaného pro dopravu zboží z členského státu odeslání do členského státu určení.
Celní orgány, v jejichž působnosti se nachází celní úřad určení, provedou v rámci správní spolupráce mezi členskými státy následné ověření údajů uvedených na kopii původního přepravního dokladu.
2. Status zboží Společenství se prokazuje výhradně
a) jedním z dokladů uvedených v článcích 315 až 318, nebo
b) v souladu s pravidly uvedenými v článcích 319 až 323, nebo
c) průvodním dokladem uvedeným v nařízení (EHS) č.
2719/92 [11], nebo
d) dokladem uvedeným v článku 325, nebo
e) dokladem uvedeným v článku 816, který potvrzuje status zboží Společenství, nebo
f) kontrolním výtiskem T5 uvedeným v článku 843.
3. Doklady nebo pravidla zmíněné v odstavci 2 nelze použít pro zboží, u kterého byly dokončeny vývozní formality, nebo u zboží, které bylo propuštěno do režimu aktivního zušlechťovacího styku v systému navracení.
4. Používají-li se doklady nebo pravidla zmíněné v odstavci 2 pro zboží Společenství zabalené v obalech, které nejsou zbožím Společenství, uvede se v dokladu potvrzujícím status zboží Společenství některá z těchto poznámek:
- envases N
- N-emballager
- N-Umschließungen
- Συσκευασία Ν
- N packaging
- emballages N
- imballaggi N
- N-verpakkingsmiddelen
- embalagens N
- N-pakkaus
- N förpackning."
7. Článek 315 se mění takto:
a) odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. Pokud se status zboží Společenství prokazuje předložením dokladu T2L, vystavuje se tento doklad v souladu s odstavci 2 až 7."
b) vkládá se nový odstavec, který zní:
"1a Status zboží Společenství se u zboží zasílaného z části celního území Společenství, na kterou se nevztahuje směrnice Rady 77/388/EHS, nebo do ní prokazuje předložením dokladu T2LF.
Odstavce 2 až 7 a články 316 až 324 se použijí přiměřeně."
8. Článek 317 se mění takto:
a) odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. Status zboží Společenství se prokazuje za následujících podmínek předložením faktury nebo přepravního dokladu na toto zboží.";
b) odstavec 4 se nahrazuje tímto:
"4. Pokud celková hodnota zboží Společenství uvedená na faktuře nebo na přepravním dokladu, který byl vystaven a podepsán podle odstavce 2 nebo článku 224, nepřesahuje 10000 ECU, je deklarant zproštěn povinnosti předkládat tento doklad nebo fakturu celním orgánům členského státu odeslání k úřednímu záznamu.
V tom případě se na faktuře nebo přepravním dokladu kromě údajů uvedených v odstavci 2 uvede celní úřad odeslání."
9. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 317a
1. Status zboží Společenství se prokazuje za následujících podmínek předložením manifestu námořní společnosti na toto zboží.
2. V manifestu musí být uvedeny alespoň
a) úplný název a adresa námořní společnosti;
b) totožnost plavidla;
c) místo a datum naložení zboží;
d) místo vyložení zboží.
Pro každou zásilku se rovněž uvádí
a) odkaz na námořní konosament nebo jiný obchodní doklad;
b) počet, druh, označení a čísla nákladových kusů;
c) popis zboží;
d) hrubá hmotnost v kilogramech;
e) případně identifikační čísla kontejnerů a
f) tyto údaje týkající se statusu zboží:
- značku "C" pro zásilky zboží uváděného jako zboží Společenství,
- značku "F" pro zásilky zboží směřující do nebo z části celního území Společenství, na kterou se nevztahuje směrnice Rady 77/388/EHS,
- značku "N" pro všechny ostatní typy zásilek.
3. Řádně vyplněný a podepsaný manifest námořní společnosti opatří na její žádost úředním záznamem celní orgány členského státu odeslání.
Záznam obsahuje jméno a otisk razítka celního úřadu odeslání, podpis příslušného úředníka a datum."
10. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 323a
1. Je-li zboží, které není zbožím Společenství, přepravováno z jednoho místa na celním území Společenství na jiné místo na tomto území poštou (včetně poštovních balíků) podle čl. 91 odst. 2 písm. f) kodexu, musí celní orgány členského státu odeslání připevnit nebo nechat připevnit na obal a průvodní doklady nálepku podle vzoru obsaženého v příloze 42.
2. Je-li zboží Společenství přepravováno poštou (včetně poštovních balíků) na místo v části celního území Společenství, na kterou se nevztahuje směrnice Rady 77/388/EHS, nebo z tohoto místa, musí celní orgány členského státu odeslání připevnit nebo nechat připevnit na obal a průvodní doklady nálepku podle vzoru obsaženého v příloze 42b."
11. V článku 362 se odstavce 2 a 3 nahrazují tímto:
"2. Zákaz použití globální záruky pro jakékoli zboží je omezen na dobu nejvýše dvanácti měsíců, pokud Komise nerozhodne o jeho prodloužení postupem projednávání ve výboru."
12. V čl. 376 odst. 1 se písmeno b) nahrazuje tímto:
"b) které je uvedeno v seznamu v příloze 52 jako zboží, které představuje zvýšené riziko, pokud jeho množství převyšuje množství uvedené ve sloupci 3."
13. V článku 381 se vkládá nový odstavec, který zní:
"1a Jestliže je pro zboží typu uvedeného v čl. 311 písm. c) vyžadováno prohlášení T2, zapíše se za značku "T2" ve třetím oddíle kolonky 1 na tiskopise, který odpovídá vzoru obsaženému v přílohách 31 až 34, písmeno "F"."
14. Článek 389 se nahrazuje tímto:
"Článek 389
Aniž je dotčen čl. 317 odst. 4, mohou celní orgány každého členského státu povolit kterékoli osobě (dále jen "schválený odesílatel"), která splňuje podmínky článku 390 a která hodlá prokazovat status zboží Společenství předložením dokladu T2L podle čl. 315 odst. 1 nebo některým z dokladů uvedených v článcích 317 a 317a (dále jen "obchodní doklady"), použití tohoto dokladu, aniž by bylo nutno jej předkládat celním orgánům členského státu odeslání k záznamu."
15. V článku 419 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Celní úřad odeslání zřetelně zaznamená v kolonce vyhrazené pro úřední záznamy listů 1, 2 a 3 nákladního listu CIM:
a) značku "T1", jestliže se zboží přepravuje v režimu vnějšího tranzitu Společenství;
b) značku "T2", jestliže se zboží přepravuje v režimu vnitřního tranzitu Společenství podle článku 165 kodexu, kromě případů podle čl. 311 písm. c);
c) značku "T2F", jestliže se zboží přepravuje v režimu vnitřního tranzitu Společenství podle čl. 311 písm. c).
Značka "T2" nebo "T2F" se potvrdí otiskem razítka celního úřadu odeslání."
16. V článku 434 se odstavce 2, 3 a 4 nahrazují tímto:
"2. Celní úřad odeslání zřetelně zaznamená v kolonce vyhrazené pro úřední záznamy listů 1, 2, 3A a 3B předávacího listu TR:
a) značku "T1" jestliže se zboží přepravuje v režimu vnějšího tranzitu Společenství;
b) značku "T2", jestliže se zboží přepravuje v režimu vnitřního tranzitu Společenství podle článku 165 kodexu, kromě případů podle čl. 311 písm. c);
c) značku "T2F", jestliže se zboží přepravuje v režimu vnitřního tranzitu Společenství podle čl. 311 písm. c).
Značka "T2" nebo "T2F" se potvrdí otiskem razítka celního úřadu odeslání.
3. Celní úřad odeslání uvede zřetelně v kolonce vyhrazené pro úřední záznamy listů 1, 2, 3A a 3B předávacího listu TR samostatné záznamy pro kontejner nebo kontejnery podle typu zboží, které obsahují, a značku "T1", "T2" nebo "T2F", jestliže se předávací list TR vztahuje současně na
a) kontejnery se zbožím, které se přepravuje v režimu vnějšího tranzitu Společenství, a
b) kontejnery se zbožím, které se přepravuje v režimu vnitřního tranzitu Společenství podle článku 165 kodexu, kromě případů podle čl. 311 písm. c);
c) kontejnery se zbožím, které se přepravuje v režimu vnitřního tranzitu Společenství podle čl. 311 písm. c).
4. Jestliže se v případě uvedeném v odstavci 3 používají soupisy velkokapacitních kontejnerů, je nutno pro každou kategorii velkokapacitních kontejnerů sestavit samostatný soupis a v kolonkách listů 1, 2, 3A a 3B předávacího listu TR vyhrazených pro úřední záznamy se uvede jako odkaz na tyto soupisy jejich pořadové číslo.
Kromě pořadového čísla soupisu se podle kategorie kontejnerů, na kterou se vztahuje, uvede značka "T1", "T2" nebo "T2F"."
17. Článek 444 se mění takto:
a) odstavec 2 se nahrazuje tímto:
"2. Týká-li se přeprava jak zboží, které má být přepravováno v režimu vnějšího tranzitu Společenství, tak zboží, které má být přepravováno v režimu vnitřního tranzitu Společenství podle čl. 311 písm. c), musí být toto zboží uvedeno v samostatných manifestech.";
b) v odstavci 3 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"3. Manifesty uvedené v odstavcích 1 a 2 opatří letecká společnost úředním záznamem s datem a podpisem, který je označí jako celní prohlášení pro tranzitní režim Společenství a ve kterém určí celní status zboží v něm uvedeného.
Manifesty takto doplněné a podepsané nahrazují prohlášení T1 nebo případně T2F.
Jestliže se zásilka uvedená v manifestu skládá ze zboží, na které se již vztahuje některý tranzitní režim, nebo ze zboží, které se přepravuje v režimu aktivního zušlechťovacího styku, uskladňování v celním skladu nebo dočasného použití, označí letecká společnost v manifestu tuto položku značkou "TD";.
Značku "TD"; uvede rovněž v odpovídajícím leteckém nákladním listu, spolu s odkazem na použitý režim, číslem tranzitního nebo přepravního dokladu, datem jeho vydání a úřadem, který jej vydal.";
c) v odst. 11 písm. c) se třetí odrážka nahrazuje tímto:
- "letecká společnost uvádí u každé položky v manifestu značku "T1", jestliže se dané zboží přepravuje v režimu vnějšího tranzitu Společenství, značku "TF", jestliže se přepravuje v režimu vnitřního tranzitu Společenství podle čl. 311 písm. c), a značku "C", jestliže se nepřepravuje ani v režimu vnějšího tranzitu Společenství, ani v režimu vnitřního tranzitu Společenství podle čl.
311 písm. c); pokud se zásilka uvedená v manifestu týká zboží, na které se již vztahuje některý tranzitní režim, nebo zboží, které se přepravuje v režimu aktivního zušlechťovacího styku, uskladňování v celním skladu nebo dočasného použití, označí letecká společnost tuto položku v manifestu značkou "TD". Značku "TD" uvede rovněž v odpovídajícím leteckém nákladním listu, spolu s odkazem na použitý režim, číslem tranzitního nebo přepravního dokladu, datem jeho vydání a úřadem, který jej vydal."
18. Články 446 a 447 se nahrazují tímto:
"Článek 446
Tranzitní režim Společenství je pro zboží přepravované námořní dopravou povinný pouze v případě pravidelné linky povolené podle článku 313a. Článek 447
1. Je-li zboží propuštěno do tranzitního režimu stanoveného v článku 446, musí být poskytnuto zajištění celního dluhu a dalších poplatků, které mohou vzniknout ve vztahu k danému zboží.
2. U režimů uvedených v článku 448 není zajištění celního dluhu nutné."
19. Článek 448 se mění takto:
a) v odstavci 2 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"2. Celní orgány členského státu, v němž je námořní společnost usazena nebo zastoupena, uvědomí po obdržení žádosti celní orgány členských států, na jejichž území se nacházejí zamýšlený přístav odeslání a zamýšlený přístav určení.";
b) odstavce 4 a 5 se nahrazují tímto:
"4. Povolení uvedené v odstavci 1 stanoví, že týká-li se přeprava jak zboží, které má být přepravováno v režimu vnějšího tranzitu Společenství, tak zboží, které má být přepravováno v režimu vnitřního tranzitu Společenství podle čl. 311 písm. c), musí být toto zboží uvedeno v samostatných manifestech.
5. Manifesty uvedené v odstavcích 1 a 3 opatří námořní společnosti úředním záznamem s datem a podpisem, který je označí jako celní prohlášení pro tranzitní režim Společenství a ve kterém určí celní status zboží v něm uvedeného.
Manifesty takto doplněné a podepsané nahrazují prohlášení T1 nebo případně T2F.
Jestliže se zásilka uvedená v manifestu skládá ze zboží, na které se již vztahuje některý tranzitní režim, nebo ze zboží, které se přepravuje v režimu aktivního zušlechťovacího styku, uskladňování v celním skladu nebo dočasného použití, označí námořní společnost v manifestu tuto položku značkou "TD";.
Značku "TD"; uvede rovněž v odpovídajícím konosamentu nebo jiném obchodním dokladu, spolu s odkazem na použitý režim, číslem tranzitního nebo přepravního dokladu, datem jeho vydání a úřadem, který jej vydal.";
c) v odst. 11 písm. a) se první a druhý pododstavec nahrazují tímto:
"a) U mezinárodních námořních společností, které jsou usazeny nebo zastoupeny na celním území Společenství a které splňují podmínky uvedené v písmenu b), může být tranzitní režim uvedený v odstavcích 1 až 10 na jejich žádost dále zjednodušen.
Celní orgány členského státu, kterému je žádost určena, uvědomí po jejím obdržení celní orgány ostatních členských států, na jejichž území se nacházejí zamýšlený přístav odeslání a zamýšlený přístav určení.";
d) v odst. 11 písm. c) se druhá odrážka nahrazuje tímto:
- "námořní společnost označí každou položku v manifestu značkou "T1", jestliže se dané zboží přepravuje v režimu vnějšího tranzitu Společenství, značkou "TF", jestliže se přepravuje v režimu vnitřního tranzitu Společenství podle čl. 311 písm. c) a značkou "C", jestliže se nepřepravuje ani v režimu vnějšího tranzitu Společenství, ani v režimu vnitřního tranzitu Společenství podle čl.
311 písm. c); pokud se zásilka uvedená v manifestu týká zboží, na které se již vztahuje některý tranzitní režim, nebo zboží, které se přepravuje v režimu aktivního zušlechťovacího styku, uskladňování v celním skladu nebo dočasného použití, označí námořní společnost tuto položku v manifestu značkou "TD". Značku "TD" uvede rovněž v odpovídajícím konosamentu nebo jiném obchodním dokladu, spolu s odkazem na použitý režim, číslem tranzitního nebo přepravního dokladu, datem jeho vydání a úřadem, který jej vydal,"
20. Článek 449 se zrušuje.
21. Název části III se nahrazuje tímto:
"PRIVILEGOVANÉ OPERACE
HLAVA I
VRÁCENÉ ZBOŽÍ".
22. Za článek 856 se vkládá nová hlava, která zní:
"HLAVA II
PRODUKTY MOŘSKÉHO RYBOLOVU A JINÉ PRODUKTY ZÍSKANÉ Z POBŘEŽNÍCH VOD TŘETÍ ZEMĚ RYBÁŘSKÝMI PLAVIDLY SPOLEČENSTVÍ
Článek 856a
1. Osvobození produktů uvedených v článku 188 kodexu od dovozních cel je podmíněno předložením potvrzení, které se přikládají k celnímu prohlášení s návrhem na propuštění těchto produktů do volného oběhu.
Pro produkty, které mají být propuštěny do volného oběhu ve Společenství za okolností uvedených v čl. 329 písm. a) až d), vyplňuje velitel plavidla Společenství, jež produkty ulovilo, kolonky 3 až 5 a kolonku 9 potvrzení.
Jestliže se na palubě provádí ošetření ulovených produktů, vyplní velitel také kolonky 6 až 8.
Články 330 až 332 se také použijí na vyplnění odpovídajících kolonek potvrzení.
Při podání celního prohlášení s návrhem na propuštění těchto produktů do volného oběhu vyplní deklarant kolonky 1 a 2 potvrzení.
3. Potvrzení musí odpovídat vzoru obsaženému v příloze 110a a musí být vystaveno v souladu s odstavcem 2.
4. Jestliže je celní prohlášení s návrhem na propuštění těchto produktů do volného oběhu podáváno v přístavu, kde se vykládají z rybářského plavidla Společenství, které je ulovilo, použije se přiměřeně odchylka podle čl. 326 odst. 2.
5. Pro účely odstavců 1 až 4 se použijí definice "rybářského plavidla Společenství" a "výrobního plavidla Společenství" v čl.
325 odst. 1 a "produkty" se rozumí produkty a zboží uvedené v článcích 326 až 332, pokud se na tato ustanovení odkazuje.
6. K zajištění správného použití odstavců 1 až 5 si celní správy členských států poskytují vzájemnou pomoc při kontrole pravosti potvrzení a správnosti údajů v nich uvedených."
23. Článek 870 se nahrazuje tímto:
"Článek 870 Každý členský stát vede pro potřeby Komise seznam případů, ve kterých byl uplatněn čl. 869 písm. a), b) nebo c)."
24. V článku 889 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Každý členský stát vede pro potřeby Komise seznam případů, ve kterých byl uplatněn odst. 1 druhý pododstavec."
25. Příloha 37 se mění v souladu s přílohou I tohoto nařízení.
26. Příloha 38 se mění v souladu s přílohou II tohoto nařízení.
27. Připojuje se příloha 42A obsažená v příloze III tohoto nařízení.
28. Připojuje se příloha 42B obsažená v příloze IV tohoto nařízení.
29. V přílohách 46, 47 a 54 se značky "T2 ES" a "T2 PT" se nahrazují značkou "T2F".
30. Přílohy 48, 49, 50 a 51 se nahrazují přílohami V, VI, VII a VIII tohoto nařízení.
31. Příloha 52 se nahrazuje přílohou IX tohoto nařízení.
32. Příloha 56 se zrušuje.
33. Připojuje se příloha 110a obsažená v příloze X tohoto nařízení.
Článek 2
Zrušuje se nařízení (EHS) č. 409/86.
Článek 3
Tiskopisy uvedené v čl. 1 bodech 29 a 30, které se používaly přede dnem vstupu tohoto nařízení v platnost, mohou být používány i nadále, pokud budou provedeny nezbytné úpravy jejich textu, až do vyčerpání zásob a nejdéle do 31. prosince 1999.
Článek 4
Článek 1 bod 11 se vztahuje rovněž na rozhodnutí přijatá podle čl. 362 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2454/93, jež jsou ke dni vstupu tohoto nařízení v platnost použitelné.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 77/98 ze dne 9. ledna 1998 o některých postupech pro používání Dohody o spolupráci mezi Evropským společenstvím a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že Rada uzavřela Dohodu o spolupráci mezi Evropským společenstvím a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonie [1] (dále jen "dohoda");
vzhledem k tomu, že je nutno stanovit postupy pro používání různých ustanovení této dohody;
vzhledem k tomu, že dohoda stanoví, že určité produkty pocházející z Bývalé jugoslávské republiky Makedonie mohou být v rámci celních kvót, celních stropů nebo referenčních množství dováženy do Společenství se sníženou nebo nulovou celní sazbou; že dohoda již specifikuje oprávněné produkty pro takováto sazební opatření, jejich objemy a roční nárůst těchto objemů, jejich cla, období a všechna ostatní kritéria způsobilosti; že změny kódů kombinované nomenklatury a kódů Taric a úpravy v důsledku uzavření dohod, protokolů nebo výměn dopisů mezi Společenstvím a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonie nezahrnují podstatné změny; že z důvodů zjednodušení by měla být Komise, jíž bude nápomocen Výbor pro celní kodex, zmocněna k přijímání prováděcích předpisů pro otevření a správu celních kvót a celních stropů, ke zřízení systému statistického dohledu Společenství pro dovozy v rámci referenčních množství, stejně jako k provedení potřebných změn a technických úprav příloh prováděcích předpisů;
vzhledem k tomu, že dohoda pro Společenství stanoví možnost nahradit referenční množství rovnocenným celním stropem, pokud je referenční množství překročeno; že by Komise za těchto okolností měla být zmocněna přijmout potřebná opatření;
vzhledem k tomu, že jakmile je dosaženo celního stropu, může Společenství pro příslušný produkt až do konce kalendářního roku opět zavést cla platná pro třetí země; že s cílem chránit zájmy výrobců Společenství může být nezbytné tato opatření přijmout ve velmi krátké době; že dohoda pro Společenství stanoví možnost pozastavit platnost celního stropu, pokud dovozy produktu uvedeného v příloze C dohody byly během dvou po sobě jdoucích let nižší než 80 % objemu celního stropu; že dohoda pro Společenství rovněž stanoví možnost prodloužit na dobu jednoho roku strop nebo stropy určené pro předchozí rok, pokud se pokládá za vhodné odložit roční zvýšení celního stropu o 5 %; že by Komise tedy měla být zmocněna urychleně přijmout tato opatření,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Ustanovení pro používání čl. 15 odst. 2 dohody o živém skotu, ovcích a kozách, a hovězím, skopovém a kozím mase a višních se přijímají podle postupu stanoveného v článku 27 nařízení Rady (EHS) č. 805/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [2] nebo podle odpovídajících ustanovení jiných nařízení, jimiž se zřizuje společná organizace zemědělských trhů.
Článek 2
1. Aniž je dotčen článek 1, přijme Komise, jíž je nápomocen Výbor pro celní kodex, postupem podle odstavce 2 tohoto článku ustanovení pro používání celních kvót, celních stropů a referenčních množství, které jsou stanoveny v příloze C a D dohody a v příloze 1 protokolu o dodatkových právních úpravách obchodování s některými výrobky ze železa a oceli, připojeného k dohodě, včetně nahrazení referenčních množství celními stropy podle čl. 15 odst. 5 dohody, stejně jako změny a technické úpravy nezbytné v důsledku změn kódů kombinované nomenklatury a kódů Taric nebo v důsledku uzavření dohod, protokolů nebo výměn dopisů mezi Společenstvím a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonie.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která se mají přijmout.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou hlasů podle čl.
148 odst. 2 Smlouvy o rozhodnutích, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Při hlasování ve výboru je hlasům zástupců členských států přikládána váha způsobem stanoveným v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
Komise přijme opatření, která jsou okamžitě použitelná.
Pokud však tato opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru, sdělí je Komise neprodleně Radě.
V takovém případě:
a) může Komise nejvýše o jeden měsíc ode dne tohoto sdělení odložit použitelnost opatření, o kterých rozhodla;
b) může Rada kvalifikovanou většinou ve lhůtě stanovené v písmenu a) přijmout odlišné rozhodnutí.
3. Výbor se může zabývat jakoukoli jinou otázkou ohledně používání celních kvót, celních stropů a referenčních množství, kterou mu k posouzení předloží jeho předseda buď z vlastního podnětu, nebo na žádost zástupce některého členského státu.
Článek 3
1. Jakmile je dosaženo celního stropu, může Komise přijmout nařízení, kterým se do konce kalendářního roku ve vztahu k dovozům dotyčných produktů znovu zavedou cla platná pro třetí země.
2. Pokud byly dovozy produktů uvedených v příloze C dohody během dvou po sobě jdoucích let nižší než 80 % stanoveného množství, může Komise přijmout nařízení, kterým se platnost dotyčného celního stropu pozastaví.
3. Komise může přijmout nařízení, kterým se na dobu jednoho roku prodlouží platnost celního stropu nebo stropů určených pro předchozí rok, pokud se pokládá za vhodné odložit roční zvýšení objemu celního stropu o 5 %.
Článek 4
Toto nařízení vstoupí v platnost dnem následujícím po jeho vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 88/98 ze dne 18. prosince 1997, kterým se stanoví některá technická opatření pro zachování rybolovných zdrojů ve vodách Baltského moře, Velkého a Malého Beltu a Øresundu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
(1) vzhledem k tomu, že nařízení Rady (EHS) č.
1866/86 ze dne 12. června 1986, kterým se stanoví některá technická opatření pro zachování rybolovných zdrojů ve vodách Baltského moře, Velkého a Malého Beltu a Øresundu [3] bylo opakovaně a podstatně změněno; že by z důvodu jasnosti a účelnosti mělo být uvedené nařízení kodifikováno;
(2) vzhledem k tomu, že články 2 a 4 nařízení Rady (EHS) č. 3760/92 ze dne 20. prosince 1992 o zavedení režimu Společenství pro rybolov a akvakulturu [4], stanoví, že Rada přijme s ohledem na dostupná vědecká stanoviska potřebná opatření pro zachování zdrojů, aby bylo zajištěno rozumné a odpovědné využívání živých vodních zdrojů v mořích na udržitelném základě; že k tomuto účelu může Rada stanovit technická opatření pro lovná zařízení a způsob jejich užívání;
(3) vzhledem k tomu, že je nutné vypracovat zásady a určité postupy pro stanovení těchto technických opatření na úrovni Společenství, aby každý členský stát mohl zajistit řízení rybolovných činností vykonávaných v mořských vodách spadajících do jeho jurisdikce nebo svrchovanosti;
(4) vzhledem k tomu, že přistoupení Společenství k Úmluvě o rybolovu a zachování živých zdrojů v Baltském moři a Velkém a Malém Beltu, ve znění protokolu konference zástupců smluvních států úmluvy, dále jen "gdaňská úmluva", bylo schváleno rozhodnutím 83/414/EHS [5];
(5) vzhledem k tomu, že gdaňská úmluva pro Společenství vstoupila v platnost dne 18. března 1984 a Společenství přijalo všechna práva a závazky Dánska a Spolkové republiky Německo, které jsou gdaňskou úmluvou stanoveny;
(6) vzhledem k tomu, že Mezinárodní komise pro rybolov v Baltském moři, vytvořená gdaňskou úmluvou, přijala, od svého ustavení, soubor opatření k zachování a řízení rybolovných zdrojů v Baltském moři a dopisy ze dne 20. září 1985, 8. prosince 1986, 21. prosince 1987, 29. října 1988, 20. září 1993, 20. září 1994 a 11. září 1995 oznámila smluvním stranám některá doporučení, kterými se pozměňují tato technická opatření;
(7) vzhledem k tomu, že podle gdaňské úmluvy je Společenství povinno uvést tato doporučení v platnost ve vodách Baltského moře, Velkého a Malého Beltu a Øresundu, s výhradou námitek vyslovených postupem podle článku XI úmluvy;
(8) vzhledem k tomu, že nejúčinnějším prostředkem k co možná největšímu snížení odlovu malých ryb, je zákaz rybolovu v oblastech, kde se tyto ryby soustřeďují ve větším počtu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vymezení zeměpisných oblastí
1. Toto nařízení se týká odlovu a vykládky rybolovných zdrojů vyskytujících se ve vodách Baltského moře, Velkého a Malého Beltu a Øresundu, na západě ohraničených linií jdoucí od Hasenöre Head k Gniben Point, od Korshage k Spodsbjerg a od Gilbjerg Head k mysu Kullen.
Nevztahuje se na vody mezi základními liniemi.
2. Toto nařízení se vztahuje na:
- rybáře Společenství v zeměpisné oblasti popsané v odstavci 1,
- všechny rybáře ve vodách této oblasti, které spadají do svrchovanosti nebo soudní pravomoci členských států.
3. Zeměpisná oblast je rozdělena na jedenáct subdivizí, očíslovaných od čísla 22 do čísla 32 a popsaných v příloze I.
Článek 2
Zákaz rybolovu některých druhů v některých zeměpisných oblastech během určitého období
1. Je zakázáno uchovávat na palubě níže uvedené druhy ryb, které byly odloveny v níže uvedených zeměpisných oblastech během uvedeného období:
Druh _BAR_ Zeměpisná oblast _BAR_ Zakázané období _BAR_
2. Odchylně od odstavce 1, je dovoleno během lovu tresky obecné uchovávat na palubě vedlejší úlovky platýse bradavičnatého a platýse velkého odlovené v období zákazu podle uvedeného odstavce a to až do výše 10 % celkové hmotnosti úlovků tresky obecné na plavidle.
Článek 3
Minimální velikost ryb
1. Ryba nemá požadovanou velikost, jsou-li její rozměry menší než minimální velikost stanovená pro daný druh a zeměpisnou oblast v příloze III.
2. Velikost ryb se měří od předního konce hlavy se zavřenou tlamou ke konci ocasní ploutve.
3. Ryby, které nedosahují stanovené minimální velikosti, i když se jedná o vedlejší úlovky, nemohou být uchovávány na plavidle, překládány na jiné plavidlo, vykládány na pevninu, převáženy, zpracovány, konzervovány, prodány nebo skladovány, vystaveny nebo nabízeny k prodeji. Musejí být vhozeny zpátky do moře, pokud možno živé, ihned po jejich odlovu.
4. Odchylně od odstavce 3 je dovoleno uchovávat na plavidle podměrečné tresky obecné do 5 % hmotnosti úlovků tresky obecné na plavidle.
5. Podíl vedlejších úlovků tresky obecné odlovených při lovu sledě obecného a šprota obecného nesmí být vyšší než 10 % celkové hmotnosti úlovků.
Z tohoto podílu vedlejších úlovků tresky obecné může být na plavidle necháno nejvýše 5 % podměrečných tresek obecných.
Článek 4
Určení procentního podílu vedlejších úlovků
1. Procentní podíl vedlejších úlovků podle čl. 2 odst. 2 je měřen jako podíl na hmotnosti celkového objemu tresky obecné na plavidle po vytřídění nebo celkového objemu tresky obecné v nákladovém prostoru nebo při vykládce.
2. Procentní podíl vedlejších úlovků podle čl. 3 odst. 4 je měřen jako podíl na hmotnosti celkového objemu ryb na plavidle po vytřídění nebo celkového objemu ryb v nákladovém prostoru nebo při vykládce.
3. Podrobná pravidla pro určení procentního podílu vedlejších úlovků mohou být stanovena postupem podle článku 13.
Článek 5
Minimální velikost ok
1. Je zakázáno používat nebo vléci vlečné sítě, dánské nevody nebo podobné vlečené sítě, jejichž velikost ok je nižší než velikost stanovená v příloze IV pro danou zeměpisnou oblast a daný druh nebo skupinu druhů ryb.
2. Při lovu lososa obecného je zakázáno používat ukotvené plovoucí sítě nebo unášené sítě, jejichž velikost ok je nižší než velikost stanovená v příloze IV pro tento druh.
3. Je zakázáno používat tenatové sítě na chytání ryb za žábry, jejichž velikost ok je nižší než velikost stanovená v příloze IV pro danou zeměpisnou oblast a daný druh nebo skupinu druhů ryb.
Článek 6
Měření velikosti ok
1. Při kontrole sítí se k určení velikosti ok používá ploché a 2 mm silný měřidlo z trvanlivého a tvarově stálého materiálu.
Skládá se buď z více úseků, jejichž hrany probíhají střídavě rovnoběžně a šikmo se ztenčením ve výši od 1 do 8 cm, nebo má pouze šikmé hrany s výše uvedeným ztenčením.
Na vrchní straně měřidla je jak na úseku s rovnoběžnými hranami, tak, pokud je na měřidle, v úseku se šikmými hranami, uvedena šířka v milimetrech.
V posledním případě se přístroj dělí po milimetrech a je uvedena šířka v pravidelných vzdálenostech.
2. K určení velikosti oka sítě se vloží měřidlo úzkým koncem v pravém úhlu k rovině sítě do oka takovým způsobem, aby u diagonálně nataženého oka mohla být změřena délka podélné osy.
Měřidlo se rukou zasunuje do oka sítě do okamžiku, než je zastaveno odporem oka na šikmých hranách.
Velikost právě měřeného oka se zjistí v bodě, kdy bylo měřidlo zastaveno.
3. Okem sítě se rozumí průměrné oko z alespoň 20 ok jdoucích za sebou ve směru podélné osy sítě, která mohou být libovolně zvolena.
Neměří se oka ve vzdálenosti méně než 10 ok a v okruhu 50 cm od šněrování, zvedacího popruhu a zatahovací šňůry.
Tato vzdálenost musí být měřena v pravém úhlu ke šněrování, zvedacímu popruhu nebo zatahovací šňůře, přičemž síť je nutno natáhnout ve směru tohoto měření.
4. Velikost ok sítě se měří na mokré síti.
5. Velikost jednotlivých ok se chápe jako přípustná, jestliže úsek měřidla, jehož šířka odpovídá minimální velikosti ok sítě pro příslušné druhy, zeměpisné oblasti a druhy sítí uvedené v příloze IV, lehce projde okem sítě.
Článek 7
Přídavná zařízení k sítím
1. Odchylně od čl. 5 odst. 1 smí být na spodní polovině kapsy vlečné sítě, dánského nevodu nebo podobné sítě připevněna plachtovina, síťovina nebo jiný materiál, jehož úkolem je zabránit nebo omezit opotřebování. Tento materiál se musí upevnit výhradně na předních nebo bočních hranách kapsy vlečné sítě.
5 odst. 1 smí být na vnější straně kapsy vlečné sítě a nástavce upevněna zpevňovací kapsa.
Zpevňovací kapsa je kus síťoviny cylindrického tvaru, který plně obklopuje kapsu vlečné sítě a nástavec.
Může být z téhož nebo z těžšího materiálu než je kapsa vlečné sítě nebo nástavec.
Velikost ok zpevňovací kapsy musí být alespoň dvojnásobná než velikost ok kapsy vlečné sítě a nesmí být v žádném případě nižší než 80 mm.
Zpevňovací kapsa může být upevněna na těchto bodech:
a) na předním okraji a
b) na zadním konci a buď
c) připevněna prstencovitě kolem kapsy vlečné sítě a nástavce okolo řady ok nebo
d) připevněna podélně po jedné jediné řadě ok.
3. Odchylně od čl. 5 odst. 1 smějí vlečné sítě, dánské nevody a podobné sítě obsahovat zařízení k omezení úniku úlovku ze sítě nebo buben, jejichž oka jsou menší než oka kapsy.
Buben může být připevněn uvnitř kapsy nebo před ní.
Vzdálenost mezi předním bodem upevnění bubnu a zadním koncem kapsy musí odpovídat minimálně trojnásobku délky bubnu.
Článek 8
Použití lovných zařízení
1. Lovné zařízení, jehož použití je v určité zeměpisné oblasti nebo v průběhu určitého období zakázáno, musí být palubě uloženo takovým způsobem, aby nebylo připraveno k použití v zakázané oblasti nebo období.
Náhradní lovná zařízení musí být uložena zvlášť, aby nebyla připravena k použití.
2. Lovné zařízení je považováno za nepřipravené k použití pokud:
- v případě vlečných sítí, dánských nevodů a podobných sítí:
a) jsou rozpěrné desky upevněny na vnější nebo vnitřní straně hrazení paluby nebo k trámové podpěře a
b) vodící lana vlečných sítí nebo přitahovací lana je oddělena od rozpěrných desek nebo závaží;
- v případě zařízení určených k lovu lososa:
a) jsou sítě urovnány pod uvázanou plachtovinou,
b) šňůry a háčky jsou uchovávány v uzavřených schránkách;
- v případě košelkových nevodů, je hlavní nebo základní kabel oddělen od nevodu.
3. Po celý rok je zakázáno provozovat rybolov pomocí vlečných sítí, dánských nevodů a podobných sítí v zeměpisných oblastech vymezených linií spojující tyto souřadnice: 54° 23' severní šířky _BAR_ 14° 35' východní délky _BAR_ 54° 14' severní šířky _BAR_ 14° 25' východní délky _BAR_ 54° 17' severní šířky _BAR_ 14° 17' východní délky _BAR_ 54° 24' severní šířky _BAR_ 14° 11' východní délky _BAR_ 54° 27' severní šířky _BAR_ 14° 25' východní délky _BAR_
54° 23' severní šířky _BAR_ 14° 35' východní délky _BAR_
4. Odchylně od odstavce 1 a při lovu tresky obecné, smějí být na plavidle pouze lovná zařízení, která jsou povolena pro odlov tohoto druhu nebo zařízení o velikosti ok sítě vyšší než je stanoveno v příloze IV.
Nacházejí-li se na plavidle lovná zařízení, která nejsou povolena pro lov tresky obecné, je jakákoli vykládka tresky obecné zakázána.
Článek 9
Omezení rybolovu lososa obecného a pstruha obecného
1. Během rybolovu lososa obecného (Salmo salar) nebo pstruha obecného (Salmo trutta) je zakázáno:
- používat ukotvené plouvoucí nebo unášené sítě od 15. července do 30. září ve vodách subdivizí 22 až 28, 29 jižně od 59°30' severní šířky a 32,
- používat ukotvené plovoucí nebo unášené sítě od 1. června do 15. září ve vodách subdivizí 29, 30 a 31 severně od 59°30' severní šířky,
- používat unášené nebo ukotvené dlouhé lovné šňůry od 1. dubna do 15. listopadu ve vodách subdivizí 22 až 31,
- používat unášené nebo ukotvené dlouhé lovné šňůry od 1. července do 15. září ve vodách subdivize 32.
Zákaz rybolovu během doby hájení se vztahuje na oblast, která leží za hranicí 4 námořních mil od základních linií. V subdivizi 32 a oblasti položené východně od 22°30' východní šířky (maják Bengtskär), ve finské rybolovné oblasti, je však rybolov unášenými nebo ukotvenými dlouhými lovnými šňůrami zakázán od 1. července do 15. září.
2. Během rybolovu lososa obecného (Salmo salar) nebo pstruha obecného (Salmo trutta) je zakázáno:
- při lovu pomocí ukotvených plovoucích sítí nebo unášených sítí používat současně více než 600 sítí na jedno plavidlo, přičemž délka každé sítě, měřená na laně plováku, nesmí být vyšší než 35 m.
Vedle sítí povolených pro lov, se nesmí v žádném případě na plavidle nacházet více než 100 náhradních sítí,
- při lovu pomocí unášených nebo ukotvených dlouhých lovných šňůr, používat současně více než 200 háčků na jedno plavidlo.
Rozpětí háčků (nejmenší vzdálenost mezi špičkou a dříkem háčku) použitých na ukotvených a unášených dlouhých lovných šňůrách musí činit minimálně 19 mm.
Vedle počtu háčků povolených pro rybolov, se nesmí v žádném případě na palubě nacházet více než 200 náhradních háčků;
Obecná ustanovení
Článek 10
1. Cílený rybolov tresek obecných a platýsovitých (Pleuronectidae) s cílem jejich vykládky k jiným účelům než k lidské spotřebě je zakázán.
2. K odlovu ryb se nesmí používat výbušnin, jedů nebo omamných látek.
3. Je zakázáno používat ukotvená nebo unášená lovná zařízení, aniž by byla označena bójemi nebo jiným identifikačním označením.
4. Vypouštění cizích druhů do Baltského moře, Velkého a Malého Beltu nebo Øresundu, jakož i lov cizích druhů nebo lov jeseterů jsou zakázány, ledaže by to bylo povoleno pravidly, která byla přijata postupem podle článku 13 a která jsou v souladu se závazky vyplývajícími z gdaňské úmluvy.
Výrazem "cizí druhy" se rozumí druhy, které se přirozeně nevyskytují v Baltském moři, Velkém a Malém Beltu nebo Øresundu.
Článek 11
Toto nařízení se nevztahuje na rybářské činnosti, které jsou vedeny výhradně za účelem vědeckého výzkumu a které jsou prováděny s povolením a pod dohledem dotyčného členského států nebo členských států, po předchozím oznámení Komisi a členskému státu nebo členským státům, v jejichž vodách je tento výzkum prováděn.
Ryby, korýši a měkkýši ulovení pro účely uvedené v prvním pododstavci mohou být prodáváni, skladováni, vystavováni nebo nabízeni k prodeji, pokud:
- odpovídají normám podle příloh II a III a obchodním normám přijatých podle článku 2 nařízení Rady (EHS) č. 3759/92 [6] nebo
- jsou přímo prodáni k jiným účelům než k lidské spotřebě.
Plavidla, která provozují rybolov podle prvního pododstavce, musejí mít s sebou povolení, které bylo vystaveno členským státem, pod jehož vlajkou plují.
Článek 12
Toto nařízení se nevztahuje na rybářské činnosti prováděné během umělého doplňování populací ryb, korýšů nebo měkkýšů nebo jejich přesídlováni.
Ryby, korýše a měkkýše ulovené pro účely uvedené v prvním pododstavci je možné prodávat k lidské spotřebě pouze jsou-li splněna ostatní ustanovení tohoto nařízení.
Článek 13
1. Členské státy mohou přijmout opatření k zachování a řízení stavu populací, která se týkají:
a) výlučně místních populací, které mají význam pouze pro rybáře z dotyčného členského státu nebo
b) podmínek a postupů, které mají omezit úlovky pomocí technických opatření, která:
i) doplňují podmínky a postupy vymezené v právních předpisech Společenství týkajících se rybolovu nebo
ii) překračují minimální podmínky stanovené v uvedených právních předpisech,
pokud se tato opatření vztahují výhradně na rybáře dotyčného členského státu, pokud jsou slučitelná s právem Společenství a pokud jsou v souladu se společnou rybářskou politikou nebo se závazky vyplývajícími z gdaňské úmluvy.
2. Komise je včas informována o jakýchkoli projektech směřujících k doplnění nebo pozměnění vnitrostátních technických opatření, aby mohla podat svá vyjádření.
Pokud do jednoho měsíce od tohoto oznámení Komise o to požádá, pak dotyčný členský stát pozastaví uvedení zamýšlených opatření v platnost až do vypršení lhůty 3 měsíců od data oznámení, aby bylo Komisi umožněno rozhodnout v této lhůtě o souladu těchto opatření s ustanoveními odstavce 1.
Zjistí-li Komise rozhodnutím, které oznámí ostatním členským státům, že některé ze zamýšlených opatření není v souladu s odstavcem 1, nemůže zúčastněný členský stát uvést toto opatření v platnost, ledaže by jej patřičným způsobem změnil.
Dotyčný členský stát neprodleně sdělí ostatním členské státy a Komisi opatření přijatá, případně, poté, co provedl příslušné změny.
3. Členské státy poskytují na žádost Komise všechny údaje nutné k posouzení shody jejich vnitrostátních technických opatřeních s odstavcem 1.
4. Z podnětu Komise nebo na žádost členského státu může být soulad s odstavcem 1 vnitrostátního technického opatření uplatňovaného členským státem předmětem přezkumu v Řídícím výboru podle článku 17 nařízení (EHS) č. 3760/92, a může být přijato rozhodnutí postupem podle článku 18 uvedeného nařízení. Je-li takové rozhodnutí přijato, použijí se přiměřeně ustanovení odst. 2 pododstavců 3 a 4.
5. Zjistí-li Komise, že oznámené opatření není v souladu s odstavcem 1, rozhodne ve lhůtě do jednoho roku od oznámení opatření, že členský stát musí v průběhu lhůty, kterou stanoví Komise, opatření zrušit nebo změnit.
Ustanovení odst. 2 pododstavce 4 se použijí přiměřeně.
6. Opatření vztahující se k akvakultuře a rybolovu z pobřeží sděluje členský stát Komisi pouze pro informaci.
Výrazem "akvakultura" se rozumí chov ryb, korýšů a měkkýšů ve slaných nebo brakických vodách.
Článek 14
Prováděcí pravidla k tomuto nařízení se stanoví postupem podle článku 18 nařízení (EHS) č. 3760/92.
Článek 15
Zrušuje se nařízení (EHS) č. 1866/86.
Odkazy na uvedené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze VI části A.
Článek 16
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
kterým se mění přílohy I, II a III nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1850/97 [2], a zejména na články 6, 7 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že podle nařízení (EHS) č.
2377/90 musí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin;
vzhledem k tomu, že maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky vyhodnotí všechny významné informace, které se týkají bezpečnosti reziduí příslušných látek pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin;
vzhledem k tomu, že při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, povolené hladiny ve všech významných poživatelných tkáních získávaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň) a charakter rezidua, které je významné pro sledování reziduí (indikátorové reziduum);
vzhledem k tomu, že pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v příslušných právních předpisech Společenství, musí být maximální limity reziduí obecně stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin; že játra a ledviny jsou však často z jatečně upravených těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány, a maximální limity reziduí proto musí být rovněž vždy stanoveny i pro svalovou tkáň nebo tkáň tukovou;
vzhledem k tomu, že v případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med;
vzhledem k tomu, že danofloxacin, cefazolin a trimethoprim musí být zařazeny do přílohy I k nařízení (EHS) č. 2377/90;
vzhledem k tomu, že lněný olej, kyselina listová, betain a cefazolin musí být zařazeny do přílohy II nařízení (EHS) č. 2377/90;
vzhledem k tomu, že z důvodu umožnění dokončení vědeckých studií musí být trvání platnosti prozatímních maximálních limitů reziduí v předchozím období definovaných v příloze III nařízení (EHS) č. 2377/90 prodlouženo pro penethamat;
vzhledem k tomu, že před tím, než toto nařízení vstoupí v platnost, musí být stanovena lhůta 60 dnů k tomu, aby členské státy mohly učinit veškeré úpravy, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci příslušných veterinárních léčivých přípravků vydaná v souladu se směrnicí Rady 81/851/EHS [3] naposledy pozměněnou směrnicí 93/40/EHS [4], aby byla zohledněna ustanovení tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I, II a III nařízení (EHS) č. 2377/90 se mění tak, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost šedesátým dnem po vyhlášení
ze dne 20. ledna 1998, kterým se doplňuje příloha nařízení (ES) č. 1107/96 o zápisu zeměpisných označení a označení původu podle postupu stanoveného v článku 17 nařízení Rady (EHS) č. 2081/92
(Text s významem pro EHP) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zápisu zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1068/97 [2], a zejména na čl. 17 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že byly požadovány dodatečné informace týkající se určitých názvů, které členské státy sdělily podle článku 17 nařízení (EHS) č.
2081/92, aby bylo zajištěno, že jsou v souladu s články 2 a 4 uvedeného nařízení; že tyto dodatečné informace ukazují, že tyto názvy jsou v souladu s uvedenými články; že by tedy měly být zapsány a připojeny k příloze nařízení Komise (ES) č. 1107/96 [3] naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
vzhledem k tomu, že po přistoupení třech nových členských států započne šestiměsíční lhůta stanovená v článku 17 nařízení (EHS) č.
2081/92 dnem jejich přistoupení; že některé názvy sdělené členskými státy jsou v souladu s články 2 a 4 uvedeného nařízení a měly by proto být zapsány;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Regulativního výboru pro zeměpisná označení a označení původu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Názvy uvedené v příloze tohoto nařízení se připojí k příloze nařízení (ES) č. 1107/96.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 22. ledna 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2005/97, kterým se stanoví některá pravidla pro zvláštní režim dovozu olivového oleje pocházejícího z Alžírska
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2005/97 ze dne 9. října 1997, kterým se stanoví některá pravidla pro zvláštní režim dovozu olivového oleje pocházejícího z Alžírska [1], a zejména na článek 4 tohoto nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3290/94 ze dne 22. prosince 1994 o úpravách a přechodných opatřeních nezbytných v odvětví zemědělství k provádění dohod uzavřených v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání [2], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1161/97 [3], a zejména s ohledem na článek 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že snížení celní sazby stanovené v čl. 2 odst.
2 nařízení (ES) č. 2005/97 se použije při každém dovozu olivového oleje, u něhož dovozce při dovozu prokáže, že zvláštní vývozní clo je zohledněno v dovozní ceně; že pro účely používání uvedeného režimu je třeba přijmout ustanovení ukládající dovozci, aby prokázal, že dané clo bylo vývozci uhrazeno;
2146/95 [4] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1163/97 [5], týkající se mimo jiné přechodné úpravy zvláštního režimu pro dovoz olivového oleje pocházejícího z Alžírska, obsahuje ustanovení týkající se uvedeného režimu; že uvedená ustanovení je třeba zrušit s ohledem na prováděcí pravidla stanovená v tomto nařízení;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro oleje a tuky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Režim stanovený v čl. 2 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 2005/97 se použije při každém dovozu, při němž dovozce při propuštění zboží do volného oběhu prokáže, že zvláštní vývozní clo je zohledněno v dovozní ceně a že dané clo bylo vývozci uhrazeno až do výše částky, o kterou je možné clo při dovozu do Společenství snížit podle čl. 2 odst. 2 uvedeného nařízení.
2. Prokazování pro účely odstavce 1 může být provedeno ve formě jakéhokoliv administrativního, obchodního nebo bankovního dokumentu přijatelného pro celní orgány.
3. Pro účely tohoto nařízení se "vývozcem" rozumí osoba uvedená v průvodním osvědčení EUR.1 pro Alžírsko.
Článek 2
Nařízení (ES) č. 2146/95 se zrušuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
ze dne 22. ledna 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2006/97, kterým se stanoví některá pravidla pro zvláštní režim dovozu olivového oleje pocházejícího z Maroka
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2006/97 ze dne 9. října 1997, kterým se stanoví některá pravidla pro zvláštní režim dovozu olivového oleje pocházejícího z Maroka [1], a zejména na článek 4 tohoto nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3290/94 ze dne 22. prosince 1994 o úpravách a přechodných opatřeních nezbytných v odvětví zemědělství k provádění dohod uzavřených v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání [2], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1161/97 [3], a zejména s ohledem na článek 3 uvedeného nařízení;
vzhledem k tomu, že snížení celní sazby stanovené v čl. 2 odst.
2 nařízení (ES) č. 2006/97 se použije při každém dovozu olivového oleje, u něhož dovozce při dovozu prokáže, že zvláštní vývozní clo je zohledněno v dovozní ceně; že pro účely používání uvedeného režimu je třeba přijmout ustanovení ukládající dovozci, aby prokázal, že dané clo bylo vývozci uhrazeno;
2146/95 [4] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1163/97 [5], týkající se mimo jiné přechodné úpravy zvláštního režimu pro dovoz olivového oleje pocházejícího z Maroka, obsahuje ustanovení týkající se uvedeného režimu; že uvedená ustanovení je třeba zrušit s ohledem na prováděcí pravidla stanovená v tomto nařízení;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro oleje a tuky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Režim stanovený v čl. 2 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 2006/97 se použije při každém dovozu, při němž dovozce při propuštění zboží do volného oběhu prokáže, že zvláštní vývozní clo je zohledněno v dovozní ceně a že dané clo bylo vývozci uhrazeno až do výše částky, o kterou je možné clo při dovozu do Společenství snížit podle čl. 2 odst. 2 uvedeného nařízení.
2. Prokazování pro účely odstavce 1 může být provedeno ve formě jakéhokoliv administrativního, obchodního nebo bankovního dokumentu, přijatelného pro celní orgány.
3. Pro účely tohoto nařízení se "vývozcem" rozumí osoba uvedená v průvodním osvědčení EUR.1 pro Maroko.
Článek 2
Nařízení (ES) č. 2146/95 se zrušuje.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 179/98 ze dne 23. ledna 1998, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 3051/95 o řízení bezpečnosti osobních lodí typu ro-ro
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3051/95 ze dne 8. prosince 1995 o řízení bezpečnosti osobních lodí typu ro-ro [1], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že podle nařízení (ES) č.
3051/95 mají společnosti provozující lodi typu ro-ro a členské státy dodržovat Mezinárodní předpis pro řízení bezpečnosti (dále jen "předpis ISM"), který byl přijat Mezinárodní námořní organizací (IMO) na základě rezoluce jejího shromáždění č. A.741(18) ze dne 4. listopadu 1993, k zajištění řízení bezpečnosti osobních lodí typu ro-ro, které plují mezi přístavy členských států;
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného provedení předpisu ISM přijala IMO hlavní směry pro uplatňování předpisu ISM správami svou rezolucí č. A. 788 (19) ze dne 23. listopadu 1995;
vzhledem k tomu, že je nezbytné vzít v úvahu vývoj a mezinárodní úroveň zavedením podrobných pravidel pro vystavování předběžných dokladů a osvědčení a formulářů dokladů a osvědčení ISM a některých norem pro vydávání osvědčení ISM;
vzhledem k tomu, že je vhodné zajistit, že nebude dotčena platnost již dříve vystavených osvědčení;
vzhledem k tomu, že by proto mělo být změněno nařízení (ES) č. 3051/95;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 12 směrnice Rady 93/75/EHS [2] naposledy pozměněné směrnicí Komise 97/34/ES [3],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 3051/95 se mění takto:
1. V článku 2 se písmeno d) nahrazuje tímto:
"d) "uznaným subjektem" rozumí subjekt uznaný podle směrnice 94/57/ES ve znění směrnice Komise 97/58/ES [4]."
2. Příloha se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 20. ledna 1998, kterým se mění nařízení (ES) č. 3072/95 o společné organizaci trhu s rýží a nařízení (EHS) č. 2358/71 o společné organizaci trhu s osivem
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že systém vyrovnávacích plateb podle článku 6 nařízení (ES) č.
3072/95 [4] by měl být rozšířen na producenty neloupané rýže (rýže paddy) určené k výsevu; že pokles cen v důsledku snížení intervenční ceny stanovené v článku 3 uvedeného nařízení se projeví na cenách rýže pro výsev; že bez přiměřené vyrovnávací platby by existovalo nebezpečí, že se bude používat méně certifikovaného osiva a kvalita rýže se sníží;
vzhledem k tomu, že rýže pro výsev by měla být zahrnuta mezi produkty upravené nařízením (ES) č.
3072/95, avšak výhradně za účelem možnosti využití vyrovnávací platby; že je třeba pamatovat na to, aby se na tento produkt vztahovala možnost poskytování podpory produkce osiva na základě nařízení (EHS) č. 2358/71 [5];
vzhledem k tomu, že podle článku 3 nařízení (ES) č. 3072/95 byla stanovena intervenční cena pro neloupanou rýži pro hospodářský rok 1999/2000 a následující hospodářské roky ve stejné výši; že by proto měla být přijata opatření, aby také vyrovnávací platby podle čl.
6 odst. 1 uvedeného nařízení byly stanoveny pro hospodářský rok 1999/2000 a následující hospodářské roky ve stejné výši;
vzhledem k tomu, že podle čl. 6 odst.
4 nařízení (ES) č. 3072/95 se poskytuje vyrovnávací platba na základě plochy stanovené pro každý producentský členský stát; že by proto mělo být stanoveno, aby při překročení této plochy stanovil snížení příslušný členský stát;
vzhledem k tomu, že podle čl. 6 odst.
5 nařízení (ES) č. 3072/95 sdělí členské státy Komisi údaje na základě prohlášení producentů a zpracovatelů; že toto ustanovení by mělo být pozměněno s cílem zrušit odkaz na vnitrostátní základní plochu;
vzhledem k tomu, že z hospodářských důvodů se jeví odůvodněným, aby poskytnutí vývozní náhrady bylo podmíněno prokázáním, že produkt byl ve smyslu nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [6], získán nebo vyprodukován zcela ve Společenství; že tato podmínka neplatí v případě opětovného vývozu;
vzhledem k tomu, že v důsledku rozšíření systému vyrovnávacích plateb na rýži pro výsev a za účelem zajištění rovnováhy na trhu s osivem rýže, a zejména za účelem zachování možností odbytu s ohledem na základní plochu stanovenou podle článku 6 nařízení (ES) č. 3072/95 se jeví odůvodněným zavést stabilizační mechanizmus pro produkci osiva rýže; že by mělo být stanoveno, že rozšíření systému vyrovnávacích plateb, jakož i zavedení stabilizačního mechanizmu nabývá účinnosti začátkem hospodářského roku 1998/99,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 3072/95 se mění takto:
1. V článku 1 se:
a) odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Společná organizace trhu s rýží zahrnuje cenový a obchodní režim a vztahuje se na následující produkty: Kód KN _BAR_ Popis zboží _BAR_ _BAR_ _BAR_
b) _BAR_ 10064000 _BAR_ Zlomková rýže _BAR_
b) doplňuje nový odstavec, který zní:
"3. Toto nařízení se vztahuje na neloupanou rýži (rýži paddy) určenou k výsevu spadající pod kód KN 10061010 pouze pro účely vyrovnávacích plateb podle článku 6."
2. V článku 6 se:
a) v odstavci 3 záhlaví čtvrtého sloupce tabulky nahrazuje tímto: "1999/2000 a následující hospodářské roky";
b) v odstavci 5 se:
i) předposlední pododstavec nahrazuje tímto:
"Pokud se použije výše uvedený pododstavec, příslušný členský stát určí do data, které se stanoví postupem podle článku 22 tohoto nařízení, míru snížení vyrovnávací platby.
Informuje o tom předem a co nejrychleji Komisi."
ii) v první větě posledního pododstavce zrušují slova "Pro každou základní plochu";
3. V článku 13 se:
a) v odstavci 12 první odrážka prvního pododstavce nahrazuje tímto:
"— se jedná o produkty, které byly ve smyslu článku 23 nařízení (EHS) č. 2913/92 získány nebo vyprodukovány zcela ve Společenství, s výjimkou případů, kdy se použije odstavec 13;"
b) v odstavci 13 první pododstavec nahrazuje tímto:
"Náhrada se neposkytuje při vývozu rýže, která byla dovezena ze třetích zemí a opětovně vyvezena do třetích zemí, ledaže vývozce prokáže:
- že produkt, který má být vyvezen, je totožný s dříve dovezeným produktem,
- že při propuštění tohoto produktu do volného oběhu byla vybrána všechna dovozní cla."
Článek 2
V článku 3 nařízení (EHS) č. 2358/71 se vkládá nový odstavec, který zní:
"4a. Maximální množství osiva rýže, pro které lze vyplatit podporu, se stanoví postupem podle odstavce 5.
Toto množství je rozděleno podle členského státu produkce."
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
kterým se doplňuje příloha nařízení (ES) č. 2400/96 o zápisu určitých názvů do "Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení" podle nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1068/97 [2], a zejména na čl. 6 odst. 3 a 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že podle článku 5 nařízení (EHS) č. 2081/92 předložily členské státy Komisi žádosti o zápis některých názvů jako zeměpisných označení nebo označení původu;
vzhledem k tomu, že podle čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení bylo shledáno, že žádosti splňují všechny požadavky uvedeného nařízení, a zejména že byly uvedeny všechny údaje požadované článkem 4;
vzhledem k tomu, že Komise obdržela po zveřejnění názvu uvedeného v příloze tohoto nařízení v Úředním věstníku Evropských společenství [3] námitku podle článku 7 uvedeného nařízení, která však byla shledána neopodstatněnou, a proto nepřípustnou;
vzhledem k tomu, že by tedy tento název měl být zapsán do "Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení", a měl by být proto v rámci Společenství chráněn jako označení původu;
vzhledem k tomu, že příloha tohoto nařízení doplňuje přílohu nařízení Komise (ES) č. 2400/96 [4] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 2396/97 [5],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Název uvedený v příloze se doplňuje k příloze nařízení (ES) č. 2400/96 a podle čl. 6 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2081/92 se zapisuje do "Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení" jako chráněné označení původu (CHOP).
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 201/98 ze dne 26. ledna 1998 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č 2509/97 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních nebo jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
vzhledem k tomu, že je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex – odboru pro celní a statistickou nomenklaturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle ustanovení čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu tří měsíců.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
ze dne 26. ledna 1998, kterým se mění nařízení (EHS) č. 4056/87 o analytických metodách a jiných technických ustanoveních nezbytných k provádění režimu vývozu zboží, na něž se nevztahuje příloha II Smlouvy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2509/97 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného zacházení při vývozu zboží podléhajícího nařízení Rady (EHS) č.
3448/93 [3] v celém Společenství je třeba změnit nařízení Komise (EHS) č. 4056/87 [4], pokud jde o určení obsahu mléčných tuků;
vzhledem k tomu, že studie a výzkumy laboratoří zodpovědných za provádění takových výzkumů ukazují, že nejvhodnějším postupem je postup stanovený v článku 1;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex – odboru pro celní a statistickou nomenklaturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V nařízení (EHS) č. 4056/87 se čl. 2 odst. 3 nahrazuje tímto:
"3. Mléčné tuky
Pro účely určení obsahu mléčného tuku se použije metoda založená na extrakci petroletherem po hydrolýze kyselinou chlorovodíkovou a následnou plynovou chromatografií methylesterů mastných kyselin.
Je-li zjištěna přítomnost mléčných tuků, vypočte se jejich procentní podíl vynásobením procentní koncentrace methylesteru kyseliny máselné koeficientem 25 a hodnota takto získaná se vynásobí celkovým procentním podílem tuků na hmotnosti zboží a vydělí se 100."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
ze dne 26. ledna 1998, kterým se mění nařízení (EHS) č. 4154/87, kterým se stanoví metody analýzy a jiná technická ustanovení nezbytná pro uplatňování dovozního postupu u zboží vzniklého zpracováním zemědělských produktů
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku1, naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2509/972, a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že pro zajištění jednotného zacházení se zbožím, na které se vztahuje nařízení Rady (ES) č.
3448/933 při jeho dovozu do Společenství, by mělo být změněno nařízení Komise (EHS) č. 4154/874 týkající se stanovení mléčných tuků;
vzhledem k tomu, že studie a zkoušky prováděné laboratořemi odpovědnými za takové zkoušky ukazují, že nejvhodnějším je postup uvedený v článku 1;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex, odboru pro celní a statistickou nomenklaturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Čl. 2 odst. 3 nařízení (EHS) č. 4154/87 se nahrazuje tímto:
"3. Obsah mléčného tuku
a) Nestanoví-li bod b) jinak, stanoví se hmotnostní obsah mléčného tuku extrakcí petroletherem po hydrolýze kyselinou chlorovodíkovou.
b) Pokud je ve složení zboží uveden také obsah jiných tuků než mléčného tuku, použije se tento postup:
- hmotnostní procento celkového obsahu tuků se stanoví postupem uvedeným ve výše uvedeném bodu a),
- pro účely stanovení obsahu mléčného tuku se použije metoda založená na extrakci petroletherem, jíž předchází hydrolýza kyselinou chlorovodíkovou a po níž následuje plynová chromatografie methylesterů mastných kyselin.
Jestliže je zjištěna přítomnost mléčných tuků, vypočte se procento jejich podílu vynásobením procenta koncentrace methylesteru kyseliny máselné číslem 25 a výsledek se vynásobí celkovým hmotnostním procentem obsahu tuků ve zboží a vydělí se číslem 100."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
kterým se mění nařízení (ES) č. 1445/95 o prováděcích pravidlech pro dovozní a vývozní licence v odvětví hovězího a telecího masa, jakož i nařízení (ES) č. 589/96, (ES) č. 935/97, (ES) č. 936/97, (ES) č. 995/97, (ES) č. 996/97, (ES) č. 1006/97, (ES) č. 1042/97, (ES) č. 1376/97, (ES) č. 1939/97 a (ES) č. 1940/97
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 805/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2634/97 [2], a zejména na články 9 a 25 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 715/90 ze dne 5. března 1990 o opatřeních vztahujících se na zemědělské produkty a některé zboží vyrobené ze zemědělských produktů pocházejících ze států AKT nebo ze zámořských zemí a území [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 619/96 [4], a zejména na článek 27 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1095/96 ze dne 18. června 1996 o zavedení koncesí stanovených v seznamu CXL sestaveném na základě závěrů jednání o čl. XXIV odst. 6 GATT [5], a zejména na čl. 1 odst. 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3066/95 ze dne 22. prosince 1995, kterým se zřizují některé úlevy v podobě celních kvót Společenství na některé zemědělské produkty a kterým se stanoví samostatná a dočasná úprava některých úlev na zemědělské produkty obsažených v Evropských dohodách, s ohledem na Dohodu o zemědělství uzavřenou v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání [6], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1595/97 [7], a zejména na článek 8 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1926/96 ze dne 7. října 1996, kterým se zavádějí určité koncese v podobě celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty a stanoví, jako autonomní a přechodné opatření, některé koncese na zemědělské produkty podle dohod o volném obchodu a obchodních záležitostech s Estonskem, Lotyšskem a Litvou, s ohledem na Dohodu o zemědělství uzavřenou v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání [8], a zejména na článek 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že výše jistoty pro dovozní licence u živých zvířat a u masa není v jednotlivých nařízeních jednotná; že je nutné příslušné částky zaktualizovat a sjednotit;
vzhledem k tomu, že článek 6 nařízení Komise (ES) č. 1445/95 ze dne 26. června 1995 o prováděcích pravidlech pro dovozní a vývozní licence v odvětví hovězího a telecího masa a o zrušení nařízení (EHS) č. 2377/80 [9], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 2616/97 [10], stanoví termíny i způsoby, jakými členské státy sdělí Komisi množství produktů, pro které byla vydána dovozní licence;
vzhledem k tomu, že Integrovaný celní sazebník Evropských společenství (TARIC) uvádí pořadová čísla, která umožní identifikovat preferenční režimy, příslušné produkty a v některých případech i původ těchto produktů; že by členské státy měly uvádět tato čísla v dovozních licencích nebo ve výpisech z těchto licencí a používat je i ve sděleních Komisi;
vzhledem k tomu, že pořadová čísla kvót uvedená v Integrovaném celním sazebníku Evropských společenství nejsou ještě začleněna do všech nařízení, která stanoví prováděcí pravidla pro dovozní tarifní kvóty; že je nutné začlenit tato čísla do příslušných nařízení;
vzhledem k tomu, že některá nařízení, která stanoví prováděcí pravidla pro dovoz produktů z hovězího a telecího masa, ukládají členským státům povinnost sdělovat Komisi skutečně dovezená množství; že za účelem snížení administrativní zátěže je nutné zjednodušit tato ustanovení a začlenit je do nařízení (EHS) č. 1445/95;
vzhledem k tomu, že příslušný národní orgán, který vydává dovozní licence, nezná vždy zemi původu, pokud jde o množství dovezená v rámci celních kvót poskytovaných pro řadu třetích zemí, ani množství dovezená v rámci sazeb společného celního sazebníku; že je vhodné stanovit, že údaj o zemi původu v případě celních kvót a v případě nepreferenčních dovozů je základním požadavkem ve smyslu nařízení Komise (EHS) č.
2220/85 ze dne 22. července 1985, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu jistot pro zemědělské produkty [11], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 3403/93 [12], a v důsledku toho vyžadovat zápis uvedených kvót a nepreferenčních dovozů do kolonky 31 dovozní licence nebo do výpisu z této licence;
vzhledem k tomu, že pro každou dovozní licenci musí být vždy poskytnuta jistota, pokud výše této jistoty přesahuje 5 ECU; že je nutné učinit odchylku od čl. 14 odst. 3 druhého pododstavce nařízení Komise (EHS) č. 3719/88 ze dne 16. listopadu 1988, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty [13], naposledy pozměněného nařízením (EHS) č. 1404/97 [14];
vzhledem k tomu, že za účelem rychlejšího vrácení dovozní licence nebo výpisu z licence je nutné učinit odchylku od některých ustanovení nařízení (EHS) č. 3719/88, pokud jde o výši částečné ztráty jistoty a maximální lhůtu k dokázání dovozu;
vzhledem k tomu, že začlenění výše uvedených ustanovení do jednoho nařízení znamená, že je nutné zrušit příslušná ustanovení v ostatních nařízeních, která již vešla v platnost; že je proto nutné změnit nařízení Komise:
- nařízení Komise (ES) č. 589/96 ze dne 2. dubna 1996, kterým se stanoví prováděcí pravidla v odvětví hovězího a telecího masa k nařízení Rady (EHS) č. 715/90 o opatřeních vztahujících se na zemědělské produkty a určité druhy zboží zpracované ze zemědělských produktů pocházejících ze zemí AKT nebo ze zámořských zemí a území [15],
- nařízení Komise (ES) č. 935/97 ze dne 27. května 1997 o otevření a správě celních kvót pro dovoz nejatečních býků, krav a jalovic některých alpských a horských plemen pro období od 1. července 1997 do 30. června 1998 [16],
- nařízení Komise (ES) č. 936/97 ze dne 27. května 1997 o otevření a správě celních kvót pro vysoce jakostní čerstvé, chlazené nebo zmrazené hovězí a telecí maso a pro zmrazené buvolí maso [17], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 31/98 [18],
- nařízení Komise (ES) č. 995/97 ze dne 3. července 1997, kterým se na období od 1. července 1997 do 30. června 1998 stanoví prováděcí pravidla, pokud jde o celní kvóty hovězího masa pro Estonsko, Lotyšsko a Litvu stanovené nařízením Rady (ES) č. 1926/96 [19],
- nařízení Komise (ES) č. 996/97 ze dne 3. června 1997 o otevření a správě celní kvóty pro dovoz zmrazených hovězích okruží a bránic kódu KN 02062991 [20], pozměněné nařízením (ES) č. 2048/97 [21],
- nařízení Komise (ES) č. 1006/97 ze dne 4. června 1997 o otevření a správě celní kvóty pro dovoz zmrazeného hovězího masa určeného ke zpracování (od 1. července 1997 do 30. června 1998) [22],
- nařízení Komise (ES) č. 1042/97 ze dne 10. června 1997 o otevření a správě celní kvóty pro zmrazené hovězí maso kódu KN 0202 a produkty kódu KN 02062991 (od 1. července 1997 do 30. června 1998) [23],
- nařízení Komise (ES) č. 1376/97 ze dne 17. července 1997 o otevření a správě celní kvóty pro dovoz mladého skotu samčího pohlaví určeného na výkrm (od 1. července 1997 do 30. června 1998) [24],
- nařízení Komise (ES) č. 1939/97 ze dne 3. října 1997, kterým se na období od 1. července 1997 do 30. června 1997 stanoví prováděcí pravidla, pokud jde o celní kvóty hovězího masa pro Polskou republiku, Maďarskou republiku, Českou republiku, Slovensko, Bulharsko a Rumunsko stanovené nařízením Rady (ES) č. 3066/95, a kterým se mění nařízení (ES) č. 2512/96 a (ES) č. 1441/97 [25],
- nařízení Komise (ES) č. 1940/97 ze dne 3. října 1997, kterým se na období od 1. července 1997 do 30. června 1998 stanoví prováděcí pravidla pro celní kvóty nejatečních krav a jalovic některých horských plemen pocházejících ze třetích zemí a kterým se mění nařízení (ES) č. 2514/96 [26];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1445/95 se mění takto:
1. Článek 4 se nahrazuje tímto:
"Článek 4
Jistota pro dovozní licence činí:
- 5 ECU za kus u živých zvířat,
- 12 ECU za 100 kilogramů čisté hmotnosti u ostatních produktů."
2. Článek 5 se nahrazuje tímto:
"Článek 5
1. Aniž jsou dotčena jiná zvláštní ustanovení, o dovozní licence se žádá pro produkty:
- některé z položek kombinované nomenklatury
nebo
- některé ze skupin položek kombinované nomenklatury uvedené v téže odrážce v příloze I.
Údaje uvedené v žádosti se uvedou rovněž do dovozní licence.
2. Subjekt vydávající licenci uvede v kolonce 20 dovozní licence nebo ve výpisech z této licence pořadové číslo kvóty Integrovaného celního sazebníku Evropských společenství."
3. Článek 6 se nahrazuje tímto:
"Článek 6
Do desátého dne každého měsíce sdělí členské státy Komisi dálnopisem nebo faxem množství produktů, pro které byly v průběhu předcházejícího měsíce vydány dovozní licence.
Veškerá sdělení, včetně sdělení "žádné", se uskuteční v souladu s přílohou II A, s použitím uvedených kódů a u preferenčních režimů s uvedením pořadových čísel kvót, obsažených v Integrovaném sazebníku Evropských společenství."
4. Za článek 6 se doplňují nové články, které znějí:
"Článek 6a
Do 10. listopadu každého roku sdělí příslušné národní orgány Komisi dálnopisem nebo faxem množství produktů, která byla skutečně dovezena v období od 1. července předcházejícího roku do 30. června příslušného roku.
Veškerá sdělení, včetně sdělení "žádné," se uskuteční v souladu s přílohou II B a zahrnují dovezená množství:
- pokud jde o preferenční režimy pro všechna pořadová čísla každého nařízení, s rozdělením podle měsíců dovozu a zemí původu a u některých kvót živých zvířat i podle kódů produktů,
- pokud jde o nepreferenční dovozy pro každý kód produktů, s rozdělením podle měsíců dovozu a zemí původu.
Článek 6b
Pro celní kvóty, otevřené pro více třetích zemí a pro nepreferenční dovozy, musí být při započtení dovozní licence nebo výpisů z této licence do kolonky 31 dovozní licence nebo jejích výpisů kromě údajů stanovených nařízením (EHS) č. 3719/88 zanesena v případě preferenčních kvót a v případě nepreferenčních dovozů i země původu.
Povinnost uvedená v tomto článku je základním požadavkem ve smyslu článku 20 nařízení (EHS) č. 2220/85.
Článek 6c
Čl. 14 odst. 3 druhý pododstavec nařízení (EHS) č. 3719/88 se nepoužije.
Článek 6d
Odchylně od čl. 33 odst. 3 písm. b) ii) nařízení (EHS) č. 3719/88 je maximální lhůta pro předložení dovozní licence s částečnou ztrátou jistoty čtyři měsíce po uplynutí platnosti licence a částečná ztráta je stanovena ve výši 50 %."
5. Příloha I se nahrazuje přílohou I tohoto nařízení.
6. Příloha II se nahrazuje přílohami II A a II B tohoto nařízení.
Článek 2
Nařízení (ES) č. 589/96 se mění takto:
1. V čl. 1 odst. 1 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Roční kvóty různých výše uvedených zemí jsou označena těmito pořadovými čísly: kvóta Botswany 09.4052, kvóta Keni 09.4054, kvóta Madagaskaru 09.4051, kvóta Svazijska 09.4053, kvóta Zimbabwe 09.4055 a kvóta Namibie 09.4056."
2. Článek 6 se zrušuje.
3. Příloha II se zrušuje.
Článek 3
Nařízení (ES) č. 935/97 se mění takto:
1. Čl. 5 odst. 7 se nahrazuje tímto:
"7. Čl. 8 odst. 4 nařízení (EHS) č. 3719/88 se nepoužije."
2. Čl. 5 odst. 8, článek 8 a článek 9 se zrušují.
3. Příloha III se zrušuje.
Článek 4
V nařízení (ES) č. 936/97 se zrušuje čl. 10 odst. 3 a 4, článek 11 a článek 12.
Článek 5
V nařízení (ES) č. 995/97 se zrušuje čl. 4 odst. 3 a 4, článek 5 a článek 6.
Článek 6
V nařízení (ES) č. 996/97 se zrušuje čl. 9 odst. 3 a 4, článek 10 a článek 11.
Článek 7
Nařízení (ES) č. 1006/97 se mění takto:
1. Ustanovení čl. 5 odst. 5 a 6, článek 10 a článek 11 se zrušují.
2. Příloha II se vypouští.
Článek 8
V nařízení (ES) č. 1042/97 se čl. 8 odst. 4 druhý pododstavec a čl. 8 odst. 5 a článek 9 a článek 10 zrušují.
Článek 9
Nařízení (ES) č. 1376/97 se mění takto:
1. Ustanovení čl. 5 odst. 5 písm. b) se nahrazuje tímto:
"b) v kolonce 16 jeden z odpovídajících kódů KN."
2. Ustanovení čl. 6 odst. 3 a 4, článek 8 a článek 9 se zrušují.
3. Příloha II se zrušuje.
Článek 10
V nařízení (ES) č. 1939/97 se zrušují články 6 a 7.
Článek 11
Nařízení (ES) č. 1940/97 se mění takto:
1. Ustanovení čl. 6 odst. 6 druhý pododstavec se nahrazuje tímto:
"Čl. 8 odst. 4 nařízení (EHS) č. 3719/88 se však nepoužívá."
2. Články 9 a 10 se zrušují.
Článek 12
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Pro dovozní licence se použije ode dne 1. února 1998.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 272/98 ze dne 2. února 1998 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č.
2509/97 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních nebo jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
vzhledem k tomu, že je účelné, aby s výhradou platných opatření Společenství týkajících se systému dvojité kontroly a prvotního a následného dohledu Společenství nad textilními výrobky při dovozu do Společenství, závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu šedesáti dnů v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex – odboru pro celní a statistickou nomenklaturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
S výhradou platných opatření Společenství týkajících se systémů dvojité kontroly a prvotního a následného dohledu Společenství nad textilními výrobky při dovozu do Společenství, mohou být závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, podle ustanovení čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu šedesáti dnů.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
ze dne 3. února 1998, kterým se stanoví odchylka od některých ustanovení nařízení Rady (ES) č. 2597/97, kterým se stanoví doplňující pravidla společné organizace trhu s mlékem a mléčnými výrobky, pokud jde o konzumní mléko vyráběné ve Finsku a Švédsku
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na akt o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl. 149 odst. 1 tohoto aktu,
(1) vzhledem k tomu, že nařízení Rady (ES) č.
2596/97 [1] prodlužuje dobu, v níž mohou být přijímána přechodná opatření k usnadnění přechodu od režimu používaného v Rakousku, Finsku a Švédsku v době přistoupení k režimu vyplývajícímu z uplatňování společné organizace trhu; že s ohledem na požadavky týkající se obsahu tuku v konzumním mléce vyráběném ve Finsku a ve Švédsku byla tato doba prodloužena do 31. prosince 1999;
(2) vzhledem k tomu, že podle aktu o přistoupení mohou Finsko a Švédsko využívat odchylky od požadavků na obsah tuku v konzumním mléce stanovených nařízením Rady (EHS) č. 1411/71 [2], které bylo dnem 1. ledna 1998 zrušeno a nahrazeno nařízením (ES) č.
2597/97 [3]; že tato odchylka pozbývá účinku dnem 31. prosince 1997; že se zřetelem ke zvláštní situaci dotyčných členských států a k rozsahu potřebných úprav je nezbytné uvedenou odchylku dočasně prodloužit, aby se dotyčné členské státy mohly přizpůsobit režimu používanému ve zbývajících státech Společenství;
(3) vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Odchylně od čl. 3 odst. 1 nařízení (ES) č. 2597/97 se požadavky týkající se obsahu tuku nevztahují na konzumní mléko vyráběné ve Finsku a Švédsku v době od 1. ledna 1998 do 31. prosince 1999. Konzumní mléko, které je vyráběno v těchto dvou členských státech a pro které platí tato odchylka, může být uváděno na trh pouze v zemi, kde bylo vyrobeno, nebo může být vyváženo do třetí země.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 282/98 ze dne 3. února 1998, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2568/91 o charakteristikách olivového oleje a olivového oleje z pokrutin a o příslušných metodách analýzy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady č. 136/66/EHS ze dne 22. září 1966 o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č.
1581/96 [2], a zejména na článek 35a uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 2568/91 [3] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2472/97 [4] definuje charakteristiky olivového oleje a olivového oleje z pokrutin a příslušné metody analýzy;
vzhledem k tomu, že následná kontrola zjistila, že je třeba opravit nařízení (ES) č. 2472/97; že je proto třeba upravit nařízení (EHS) č. 2568/91;
vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č.
2472/97 vstupuje v platnost 60. dnem po vyhlášení
ze dne 4. února 1998, o stanovení rozhodných skutečností v odvětví ovoce a zeleniny, v odvětví zpracovaných produktů z ovoce a zeleniny a částečně v odvětví živých rostlin a květinářských produktů a pro některé produkty uvedené v příloze II smlouvy ES a kterým se ruší nařízení (ES) č. 1445/93
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3813/92 ze dne 28. prosince 1992 o zúčtovací jednotce a přepočítacích koeficientech, které mají být používány v oblasti společné zemědělské politiky1, naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 150/95,2 a zejména na čl. 6 odst. 2 tohoto nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízením (EHS) č.
3813/92 se k 1. lednu 1993 zavádí nový agromonetární režim; že v rámci tohoto režimu nařízení Komise (EHS) č.1068/93 ze dne 30. dubna 1993, kterým se stanoví pravidla pro určování a uplatňování zemědělských přepočítacích koeficientů3, naposledy pozměněné nařízením (ES) č.
1482/964, stanoví rozhodné skutečnosti pro zemědělský přepočítací koeficient platný po přechodných opatřeních podle článku 1 nařízení Komise (EHS) č. 3820/925, aniž jsou dotčena upřesnění nebo odchylky, které budou případně stanoveny v rámci úpravy dotyčných oblastí na základě kritérií uvedených v článku 6 nařízení (EHS) č.
3813/92; že je tedy vhodné stanovit a zahrnout do jednoho nařízení rozhodné skutečnosti pro výpočet zemědělských přepočítacích koeficientů platných po přechodných opatřeních uvedených v článku 1 nařízení Komise (EHS) č. 3820/926 pro odvětví ovoce a zeleniny, pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny a ohledně některých podpor v odvětví živých rostlin a květinářských produktů;
vzhledem k tomu, že nařízením Rady (ES) č. 2200/967, naposledy pozměněným nařízením Komise (ES) č. 2520/978, byla zavedena nová společná organizace trhu s ovocem a zeleninou a nařízením Rady (ES) č. 2201/969, pozměněným nařízením (ES) č. 2199/9710, nová organizace trhu s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny; že je třeba přizpůsobit rozhodné skutečnosti stanovené v nařízení Komise (EHS) č. 1445/9311, naposledy pozměněném nařízením (ES) č. 3434/9312, této nové situaci a uvedené nařízení (EHS) č. 1445/93 je třeba zrušit ;
vzhledem k tomu, že v přílohách I a II nařízení Komise (ES) č. 412/97 ze dne 3. března 1997, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96, pokud jde o uznání organizací producentů13, naposledy pozměněném nařízením (ES) č. 1493/9714, je třeba stanovit podle čl. 11 odst. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 2200/96 minimální objem produkce určené k prodeji, který je vyžadován uznanými organizacemi producentů, že jde o roční objemy; že v souladu s čl. 6 odst. 2 nařízení (EHS) č. 3813/92 je rozhodnou skutečností pro zemědělský přepočítací koeficient použitelný na tyto objemy 1. leden roku, ke kterému se objemy vztahují ;
3 nařízení (ES) č. 2200/96 stanoví podmínky, za kterých členské státy mohou určit maximální výši příplatku k vyrovnávací platbě Společenství za stažení, která je financována z provozních fondů; že rozhodná skutečnost pro odpovídající vyrovnání za stažení z trhu by měla být použita pro přepočítací koeficient při této maximální výši ;
vzhledem k tomu, že pro stanovení finanční podpory Společenství podle čl. 15 odst. 1 nařízení (ES) č. 2200/96 je nutno vyjádřit v ECU hodnotu produkce organizací producentů uvedené na trh, předpokládanou částku z provozních fondů, částku skutečných finančních příspěvků členů organizací producentů do provozních fondů a výdaje uskutečněné v rámci operačních programů podle definice uvedené v článcích 7 a 9 nařízení Komise (ES) č. 411/97 ze dne 3. března 1997, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady č. 2200/96, pokud jde o operační programy, provozní fondy a finanční podporu Společenství15, naposledy pozměněném nařízením (ES) č. 1501/97 16; že jde o roční objemy; že v souladu s čl. 6 odst. 2 nařízení (EHS) č. 3813/92 je třeba stanovit jako rozhodnou skutečnost pro určení zemědělského přepočítacího koeficientu použitelného na tyto objemy 1. leden roku, ke kterému se tyto objemy vztahují;
vzhledem k tomu, že podle čl. 10 odst. 1 čtvrtá nařízení (EHS) č. 1068/93 je v případě stažení produktů z odvětví ovoce a zeleniny rozhodnou skutečností pro stanovení zemědělského přepočítacího koeficientu první den měsíce, ve kterém se stažení uskuteční; toto ustanovení se vztahuje nejen na stažení podle čl. 23 odst. 1 nařízení (ES) č. 2200/96, ale také k maximálním částkám nákladů na třídění a balení za bezplatně rozdělená jablka a citrusové plody podle čl. 30 odst. 6 nařízení (ES) č. 2200/96 podle článku 16 nařízení Komise (ES) č. 659/97 ze dne 16. dubna 1997, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96, pokud jde o intervenční režim pro ovoce a zeleninu17, pozměněným nařízením (ES) č. 1946/9718, a pokud jde o paušální podporu na balení určitých produktů stažených za účelem bezplatného rozdělení podle článku 15a uvedeného nařízení (ES) č. 659/97; že ustanovení čl. 10 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1068/93 lze použít rovněž pro podpory na náklady na dopravu bezplatně rozdělovaného ovoce a zeleniny stanovené na základě čl. 30 odst. 6 nařízení (ES) č. 2200/96 v článku 15 nařízení (ES) č. 659/97;
vzhledem k tomu, že podle čl. 2 odst. 3 nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994, kterým se stanoví prováděcí pravidla k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu19, naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 2375/9620, musí být kurzy shromážděné na úrovni velkoobchodníků/maloobchodníků v souladu s článkem 2 výše uvedeného článku sníženy o částku 0,7245 ECU na 100 kilogramů; že v tomto případě je třeba použít přiměřeně ustanovení čl. 12 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1068/93 ;
vzhledem k tomu, že článek 7 a čl. 12 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1068/93 se vztahuje na výpočet paušální dovozní hodnoty podle čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 3222/94 ;
vzhledem k tomu, že pro provádění čl. 5 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 3223/94 ("fakturovací metoda") musí být dovozní cena dotyčné zásilky vyjádřena v ECU; že přepočet musí být proveden v souladu s článkem 4 nařízení (ES) č. 1068/93 a článkem 18 nařízení Rady (ES) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství21, naposledy pozměněném nařízením (ES) č. 82/9722; že v souladu s čl. 9 nařízení (ES) č. 1068/93 musí být obdobně používané přepočítací koeficienty platné ke dni přijetí celního prohlášení; vzhledem k tomu, že vývozní náhrada stanovená v článku 35 nařízení (ES) č. 2200/96 je součástí právní úpravy obchodu se třetími zeměmi obsažené v hlavě V zmíněného nařízení; že se proto na ni vztahuje článek 9 nařízení 1068/93 ;
vzhledem k tomu, že vývozní náhrada stanovená v článku 35 nařízení (ES) č. 2200/96 je součástí právní úpravy obchodu se třetími zeměmi obsažené v hlavě V zmíněného nařízení; že se proto na ni vztahuje článek 9 nařízení 1068/93 ;
vzhledem k tomu, že podle článku 55 nařízení (ES) č. 2200/96 se stanoví podpora pro odvětví lískových ořechů; že prováděcí pravidla pro poskytování této podpory uvedená v nařízení Komise (ES) č. 1474/9723 stanoví poskytování podpory organizacím producentů na produkty převzaté těmito organizacemi; že je vhodné s ohledem na velký počet producentů stanovit podle čl. 6 odst. 2 nařízení (EHS) č. 3813/92 a odchylně od čl. 10 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1068/93 jako rozhodnou skutečnost pro zemědělský přepočítací koeficient první den měsíce, ve kterém byly produkty převzaty dotyčnými organizacemi producentů;
vzhledem k tomu, že čl. 2 odst. 1 nařízení (ES) č. 2201/96 stanoví režim podpory pro některé zpracované produkty z ovoce a zeleniny; že tento režim stanoví poskytnutí podpory zpracovateli s podmínkou zaplacení minimální ceny producentovi; že v tomto případě a s ohledem na velký počet daných hospodářských subjektů, zpracovatelů a producentů, je vhodné stanovit jako rozhodnou skutečnost na základě čl. 6 odst. 2 nařízení (EHS) č. 3813/92 a odchylně od od čl. 10 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1068/93 první den měsíce, ve kterém byly produkty převzaty zpracovatelem;
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (EHS) 525/77 ze dne 14. března 1997, kterým se zavádí režim podpory produkce pro ananasové konzervy24, naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 1699/8525, zavádí režim poskytování podpor za podmínky zaplacení minimální ceny producentům ananasu; že sklizeň se uskutečňuje dvakrát ročně, je vhodné stanovit rozhodnou skutečnost pro každou sklizeň na začátek dané sklizně;
vzhledem k tomu, že článek 7 nařízení (ES) č. 2201/96 stanoví podporu na pěstování určitých odrůd révy vinné určené pro výrobu sušených vinných hroznů; že se výše této podpory stanoví na hektar; že je tedy vhodné použít v tomto případě čl.
11 odst.
1 nařízení (EHS) č. 1068/93 ;
vzhledem k tomu, že čl. 10 odst. 1 nařízení (EHS) č. 1068/93 má být použit na skladování sultánek, korintek a sušených fíků podle článku 9 nařízení (ES) č. 2201/96, zejména na stanovení minimální ceny uvedené v čl. 9 odst. 2 a na podporu skladování uvedenou v čl. 9 odst. 4 ;
vzhledem k tomu, že částka vyjádřená v ECU podle čl. 7 odst. 2 nařízení Komise (EHS) č. 627/85 ze dne 12. března 1985 o podpoře skladování a finančnímu vyrovnání za nezpracované sušené vinné hrozny a fíky26, naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1922/9527, udává zůstatkovou hodnotu skutečného stavu fíků a sušených vinných hroznů existujících v okamžiku fyzické inventury podle odstavce 1 uvedeného článku 7; že proto je den fyzické inventury rozhodující skutečností pro zemědělský přepočítací koeficient použitelný na tuto částku ;
vzhledem k tomu, že ustanovení čl. 10 odst. 1 nařízení (EHS) č. 1068/93 mohou být použita pro prodejní ceny stanovené předem v ECU pro nezpracované sušené vinné hrozny a sušené fíky v držení skladovacích agentur, které byly předem stanoveny v ECU na základě čl. 9 odst. 7 nařízení (ES) 2201/96;
vzhledem k tomu, že pravidla pro prodej nezpracovaných sušených vinných hroznů a fíků v držení skladovacích agentur prostřednictvím nabídkového řízení byla stanovena na základě čl. 9 odst. 7 nařízení (ES) č. 2201/96 v nařízení Komise (EHS) č. 626/8528, naposledy pozměněném nařízením (ES) č. 1437/9729; že čl. 13 odst. 2 písm. c) zmíněného nařízení (EHS) č. 626/85 stanoví, že nabídková cena bude vyjádřena v měně členského státu, který je příslušný pro skladovací agenturu, jež pořádá nabídkové řízení; že podle čl. 15 uvedeného nařízení budou rovněž stanoveny minimální ceny s ohledem na předložené nabídky; že je vhodné, aby byl pro nabídky a pro minimální ceny uplatňován stejný zemědělský přepočítací koeficient; že odchylně od čl. 10 odst. 1 nařízení (EHS) č. 1068/93 rozhodnou skutečností pro stanovení tohoto koeficientu je poslední den lhůty pro předložení nabídek stanovený v souladu s článkem 12 nařízení (EHS) č. 626/85 ;
vzhledem k tomu, že čl. 12 odst. 4 druhá odrážka nařízení (EHS) č. 1068/93 by měla být použita při stanovení záruk uvedených v čl. 9 odst. 3 odrážce 2 a odst. 7 odrážce 2 nařízení (ES) č. 2201/96;
vzhledem k tomu, že čl. 10 odst. 3 nařízení (ES) č. 2201/96 stanovuje poskytnutí dočasné paušální podpory, vyjádřené v ECU na hektar, pro produkci chřestu určeného ke zpracování; že prováděcí pravidla pro poskytování této podpory stanovená nařízením Komise (ES) č. 956/9730 stanoví že, tato podpora bude poskytnuta v letech 1997, 1998 a 1999; že čl. 11 odst. 1 nařízení (EHS) č. 1068/93 se použije na poskytování této podpory; podle čl. 4 odstavce 2 nařízení (EG) č. 659/97 je hospodářským rokem pro chřest období od 1. ledna do 31. prosince;
vzhledem k tomu, že minimální dovozní cena sušených vinných hroznů a některých zpracovaných třešní a vyrovnávací poplatek podle článku 13 nařízení (ES) č. 2201/96, tak vývozní náhrada podle článku 16 uvedeného nařízení a rovněž vývozní dávka určitých produktů s přísadou cukru podle článku 20 stejného nařízení jsou součástí právní úpravy obchodu se třetími zeměmi obsažené v hlavě II uvedeného nařízení; že se na ně proto vztahuje článek 9 nařízení (ES) č.
1068/93;
vzhledem k tomu, že nařízením Rady (ES) č. 2202/9631 byl zaveden režim podpor pro producenty některých citrusových plodů; tento režim podporu pro organizace producentů, které dodávají v rámci smluv o zpracovávání určitá množství citronů, grepů a pomerančů, mandarinek, klementinek a satsum; že s ohledem na velký počet daných hospodářských subjektů, zpracovatelů a producentů, je v tomto případě doporučeno stanovit podle čl. 6 odst. 2 nařízení (EHS) č. 3813/92 a odchylně od čl. 10 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1068/93 první den měsíce, ve kterém byly produkty převzaty zpracovatelem jako rozhodnou skutečnost pro zemědělský přepočítací koeficient; tímto dnem je den dodání zpracovatelskému závodu, který je stanoven podle čl. 10 odst. 2 nařízení Komise (ES) 1169/9732, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2202/96 ;
vzhledem k tomu, že hlavou IIa nařízení Rady (EHS) č. 1035/72 ze dne 18. května 1972 o společné organizace trhu s ovocem a zeleninou33, naposledy pozměněným nařízením Komise (ES) č. 1363/9534, byla zavedena zvláštní opatření pro ořechy a svatojánský chléb; že nařízením (EHS) 1035/72 se nařízení (ES) č. 2200/96 zrušuje; že podle článku 53 nařízení (ES) č. 2200/96 zůstanou zachována veškerá práva nabytá organizacemi producentů podle hlavy IIa nařízení (EHS) č. 1035/72 až do jejich vyčerpání; že podle článku 19 nařízení Komise (EHS) č. 2159/89 ze dne 18. července 1989, kterým se stanoví prováděcí pravidla ke zvláštním opatřením pro ořechy a svatojánský chléb podle hlavy IIa nařízení Rady č. 1035/7235, naposledy pozměněného nařízením (EHS) č. 1363/95, bude podpora na zvýšení jakosti a uvádění na trh v odvětví ořechů a svatojánského chleba vyplácená vždy na konci daného období jednoho roku; že podle čl. 11 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1068/93 je proto zapotřebí stanovit rozhodnou skutečnost pro zemědělský přepočítací koeficient použitelný na maximální podporu stanovenou v článku 2 nařízení Rady (EHS) č. 790/8936, naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 1825/9737, vždy na 1. leden daného roku ;
2 nařízení Rady (EHS) č. 1991/92 ze dne 13. července 1992, kterým se zavádí zvláštní režim pro maliny určené ke zpracování38, naposledy pozměněné nařízením (ES) č.
1363/95, stanoví paušální podporu pro organizace producentů; že podle odstavce 3 tohoto článku je výše podpory stanovena na základě množství vyprodukovaného organizací producentů v prvním hospodářském roce následujícím po uznání organizace; že je proto je třeba stanovit jako rozhodnou skutečnost pro zemědělský přepočítací koeficient první den daného hospodářského roku ;
3 nařízení (EHS) č. 1991/92 bude organizacemi producentů poskytnuta podpora pro provádění programu na zvýšení jakosti a konkurenceschopnosti odvětví malin určených ke zpracování a maximální podpora na každý hektar a rok; že proto by měl být začátek daného hospodářského roku stanoven jako rozhodná skutečnost pro zemědělský přepočítací koeficient používaný v daném roce na tuto částku podpory;
vzhledem k tomu, že nařízením Rady (EHS) č. 3763/9139, naposledy pozměněným nařízením (ES) č.
2598/9540, byla zavedena zvláštní opatření pro některé zemědělské produkty ve prospěch francouzských zámořských departementů; že prováděcí pravidla k těmto opatřením byla stanovena nařízením Komise (ES) č. 489/9741 ;
vzhledem k tomu, že článek 13 nařízení (ES) č. 3763/91 stanoví podporu pro ovoce, zeleninu, květiny a živé rostliny kapitol 6, 7 a 8 kombinované nomenklatury; že s výjimkou banánů jiných než banány plantejny, pro pepř a plody druhu "pimenta"- kódu KN 0904, jakož i pro koření kódu KN 0910 určené k výlučnému zásobování zámořských departementů, se poskytnutí podpory váže na uzavření dodavatelské smlouvy mezi producenty a stanovenými hospodářskými subjekty; že tato podpora je poskytována na množství dodané v rámci uvedených smluv; že s ohledem na velký počet daných hospodářských subjektů, zpracovatelů a producentů, je v tomto případě doporučeno stanovit podle čl. 6 odst. 2 nařízení (EHS) č. 3813/92 a odchylně od čl. 10 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1068/93 na první den měsíce dodání producentům, přičemž tento den vyplývá z dokladů podle čl. 10. odst. 2 nařízení (ES) č. 489/97 ;
2 nařízení (EHS) č. 3763/91 se stanoví podpora produkce na zelenou vanilku, která bude zpracována na sušenou (černou) vanilku nebo na vanilkové výtažky; že tato podpora bude vyplácena v závislosti na množství produkce; že podle článku 7 nařízení (ES) č.
489/97 bude tato podpora bude producentům poskytována prostřednictvím zpracovatelů schválených příslušnými orgány; že pro tuto podporu je vhodné použít přiměřeně výše stanovený postup pro podporu produkce stanovený v čl. 2 odst.
vzhledem k tomu, že v čl. 13 odst.
3 nařízení (EHS) č.
3763/91 se stanoví podpora produkce éterických olejů z geránie a vousatky; že tato podpora je poskytována v závislosti na množství produktu; že podle článku 7 nařízení (ES) č.
489/97 je tato podpora poskytována zpracovatelům prostřednictvím místních sběren a prodejen; že pro tuto podporu je vhodné použít přiměřeně výše stanovený postup pro podporu produkce stanovený v čl. 2 odst.
vzhledem k tomu, že čl. 15 odst.
1 nařízení (EHS) čl.
3763/91 zavádí podporu na uvádění některých produktů pocházejících z francouzských zámořských departmentů na trh; že výše této podpory je 10 % hodnoty produkce uvedené na trh vyplaceně oblast určení; že tato oblast určení se může nacházet jak ve Společenství, tak ve třetí zemi, takže hodnota produktů může být vyjádřena v měně třetí země; že hospodářského cíle obchodní operace, na kterou se vztahuje uvedená podpora, je dosaženo ve chvíli převzetí produktů kupujícím; že je tedy vhodné, aby první den převzetí stanoven jako rozhodná skutečnost pro zemědělský přepočítací koeficient použitelný na tuto podporu; že je vhodné upřesnit, že v případě použití článku 4 nařízení (EHS) č.
1068/93 se přihlíží k přepočítacímu koeficientu platnému v tentýž den;
vzhledem k tomu, že nařízením Rady (EHS) 1600/9242, naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 2348/9643 byla zavedena zvláštní opatření pro některé zemědělské produkty ve prospěch Azor a Madeiry; prováděcí pravidla pro uplatňování těchto opatření jsou stanovena pro odvětví ovoce, zeleniny, rostlin, květin, čaje nařízením Komise (ES) č. 2311/9244, naposledy pozměněným nařízením (EHS) č. 1445/93, pro zpracované produkty z ovoce a zeleniny nařízením Komise (EHS) č. 2999/9245, naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 2381/9746, pro produkty z ananasu nařízením (EHS) Komise č. 3518/9247, naposledy pozměněným nařízením (EHS) č. 1445/93, a pro úpravu zásobování nařízením Komise (EHS) č. 1696/9248, naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 2596/9349 ;
vzhledem k tomu, že rozhodnou skutečností pro zemědělský přepočítací koeficient použitelný na podporu na zásobování Madeiry zpracovanými produkty z ovoce a zeleniny uvedenými v čl. 3 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1600/92 článkem 2 nařízení (EHS) č. 2999/92, je čl. 4 odst. 9 nařízení (EHS) č. 1696/92. Poskytnutí této podpory je však podmíněno složením jistiny, která je stanovena v ECU v čl. 5 odst. 1 nařízení (EHS) 2999/92; že v tomto případě je rozhodnou skutečností den podání žádosti o poskytnutí podpory;
vzhledem k tomu, že článek 11 nařízení (EHS) č. 1600/92 zavádí podporu pro iniciativní programy a stanoví její maximální výši v ECU; že je tato podpora vyplácena ročně; že prováděcí pravidla pro poskytování této podpory uvedená v nařízení (EHS) č.
2311/92 stanoví zvláště, že žádosti o podpory je nutné podat každý rok před datem stanoveným příslušným orgánem dotčeného členského státu; že je proto vhodné, aby zemědělský přepočítací koeficient použitelný na výši této podpory byl stanoven každoročně na 1. ledna roku, ve kterém se provádí program opatření;
1 nařízení (EHS) č. 1600/92 byla zavedena podpora na uvádění určitých tropických produktů sklízených na Azorách a Madeiře na trh; že je vhodné použít pro tuto podporu postup používaný na obdobné podpory ve francouzských zámořských departementech ;
vzhledem k tomu, že čl. 12 odst. 1 nařízení (EHS) č. 1068/93 se použije k určení rozhodné skutečnosti pro zemědělský přepočítací koeficient použitelný na účast Společenství na studii o hospodářské situaci a budoucím vývoji zpracování ovoce a zeleniny podle čl. 13 odst. 1 nařízení (EHS) č. 1600/92 ;
vzhledem k tomu, že podle článku 30 nařízení (EHS) č.
1600/92 je poskytována podpora produkce na ananas, jejíž částka je vyjádřena v ECU; podle prováděcích pravidel k tomuto ustanovení stanovených v nařízení (EHS) č. 3518/92 se o podporu žádá za každé ze dvou období sklizně stanovených v článku 1 výše uvedeného nařízení; rozhodná skutečnost pro zemědělský přepočítací koeficient použitelný na tuto podporu je proto třeba stanovit na počátek období dané sklizně ;
vzhledem k tomu, že nařízením Rady (EHS) č. 1601/9250, naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 2348/96, byla zavedena zvláštní opatření pro některé zemědělské produkty ve prospěch Kanárských ostrovů; prováděcí pravidla k těmto opatřením byla stanovena nařízením Komise (ES) č. 2173/9251, naposledy pozměněným nařízením (EHS) č. 1363/95 pro odvětví ovoce, zeleniny, rostlin a květin, nařízením Komise (EHS) č. 3010/9452, naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 1249/9753, pro zpracované produkty z ovoce a zeleniny a nařízením Komise (EHS) č. 2790/9454, naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 2883/9455, pro režim zásobování ;
vzhledem k tomu, že článkem 15 nařízení (EHS) č.
1601/92 se zavádí podpora určená k uskutečňování programu opatření a její částka je stanovena v ECU; tato podpora je vyplácena ročně; podle prováděcích pravidel pro poskytování této podpory stanovených nařízením (EHS) č.
2173/92, je nutné podat žádosti o podporu před dnem stanoveným příslušnými úřady daného členského státu; proto by měl být každoročně 1. leden toho roku, ve kterém se program opatření uskuteční, rozhodnou skutečností pro zemědělský přepočítací koeficient použitelný na výši této podpory;
vzhledem k tomu, že článkem 16 odst. 1 nařízení (EHS) č. 1601/92 byla zavedena podpora na uvádění určitých produktů sklízených na Kanárských ostrovech na trh; že je vhodné na tuto podporu použít postup použitý na obdobnou podporu poskytovanou ve francouzských zámořských departementech ;
vzhledem k tomu, že čl. 12 odst. 1 nařízení (EHS) č. 1068/93 se použije k určení rozhodné skutečnosti pro zemědělský přepočítací koeficient použitelný na účast Společenství na studii o hospodářské situaci a budoucím vývoji zpracování ovoce a zeleniny podle čl. 17 odst. 1 nařízení (EHS) č. 1601/92 ;
vzhledem k tomu, že článkem 1 nařízení Rady (ES) č. 2200/97 byla zavedena prémie na klučení jabloní, hrušní, broskvoní a broskvoní hladkých; že prováděcí pravidla k tomuto opatření byla stanovena nařízením Komise (ES) č.
2467/97; že je vhodné na ně použít čl. 11 odst.
2 nařízení (EHS) č. 1068/93 ;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se společným stanoviskem Řídícího výboru pro ovoce a zeleninu, Řídícího výboru pro zpracované produkty z ovoce a zeleniny a Řídícího výboru pro živé rostliny a květinářské zboží,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I
ČERSTVÉ OVOCE A ČERSTVÁ ZELENINA
Článek 1
(Organizace producentů)
Minimální množství produktů, které mohou být uvedeny na trh, stanovená v přílohách I a II nařízení (ES) č. 412/97 budou přepočítána na měnu ECU přepočítacím koeficientem platným 1. ledna roku, na nějž se vztahují.
Článek 2
(Provozní fondy)
1. Pro účely čl. 15 odst. 3 druhý pododstavec nařízení (ES) č. 2200/96 je přepočítacím koeficientem použitelným na maximální ceny za stažení platným pro hospodářský rok 1995/1996 zemědělský přepočítací koeficient použitelný na danou vyrovnávací platbu Společenství za stažení.
2. Přepočítacím koeficientem použitelným na výpočet předpokládané částky provozního fondu uvedené v čl. 7 odst. 1 druhý pododstavec nařízení (ES) č. 411/97 a pro výpočet předpokládaného stropu podle čl. 7 odst. 5 stejného nařízení je zemědělský přepočítací koeficient platný 1. ledna roku, na nějž se vztahuje tento fond a tento strop.
3. Přepočítacím koeficientem pro výpočet stropu finanční podpory uvedené v čl. 10 pododstavci 2 nařízení (ES) č. 411/97 je zemědělský přepočítací koeficient platný 1. ledna roku, na nějž se vztahuje tento strop.
Článek 3
(Intervence a stažení)
1. Rozhodná skutečnost pro zemědělský přepočítací koeficient použitelný na vyrovnávací platbu Společenství za stažení stanovenou v příloze V nařízení 2200/96 je první den měsíce, ve kterém ke stažení došlo.
2. Přepočítacím koeficientem použitelným na paušální částky uvedené v čl. 15 odst. 2 nařízení (ES) č. 659/97 je zemědělský přepočítací koeficient platný v den převzetí dotyčných produktů od organizací producentů, které provedly jejich stažení, subjektem, jenž provede jejich bezplatné rozdělení jedním ze způsobů uvedených v čl. 30 odst. 1 nařízení (ES) č. 2200/96.
3. Přepočítacím koeficientem použitelným na paušální částku stanovenou v článku 15a nařízení (ES) č. 659/97 je zemědělský přepočítací koeficient stanovený podle odstavce 1 tohoto článku.
4. Přepočítacím koeficientem použitelným na maximální částku uvedenou v čl. 16. odst. 1 nařízení (ES) č. 659/97 a stanovenou v příloze V číslo 2 stejného nařízení je zemědělský přepočítací koeficient stanovený podle odstavce 1 tohoto článku.
Článek 4
(Režim dovozních cen)
1. Pro přepočet paušální částky podle čl. 2 odst. 3 nařízení 3223/94 na měnu členského státu je rozhodnou skutečností pro zemědělský přepočítací koeficient den, kdy byl zjištěn reprezentativní střední kurz, na který se vztahuje.
2. Pro přepočet paušální dovozní hodnoty podle čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 3223/94 se přepočítají reprezentativní kurzy na ECU pomocí reprezentativního tržního kurzu toho dne, na který se vztahuje.
3. Pro účely čl. 5 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 3223/94 se používají přepočítací koeficienty platné v den přijetí celního prohlášení.
Článek 5
(Vývozní náhrady)
Článek 9 nařízení (ES) č. 1068/93 se použije na vývozní náhrady uvedené v čl. 35 odst. 1 nařízení (ES) č. 2200/96.
Článek 6
(Podpora na lískové ořechy)
Rozhodnou skutečností pro zemědělský přepočítací koeficient použitelný na podporu na lískové ořechy podle čl. 55 nařízení (ES) č. 2200/96 je první den měsíce, ve kterém daná organizace producentů převezme produkty v souladu s čl. 2 odst. 1 nařízení (ES) č. 1474/97.
HLAVA II
ZPRACOVANÉ PRODUKTY Z OVOCE A ZELENINY
Článek 7
(Podpora produkce pro rajčata, fíky, sušené švestky, hrušky, broskve a ananas)
1. Rozhodná skutečnost pro zemědělský přepočítací koeficient použitelný na podporu produkce uvedenou v čl. 2 odst. 1 nařízení (ES) č. 2201/96 a pro minimální cenu uvedenou v čl. 2 odst. 2 stejného nařízení je první den měsíce, ve kterém došlo k převzetí produktů zpracovatelem ve smyslu článku 14 nařízení (EHS) č. 504/97.
2. Rozhodná skutečnost pro zemědělský přepočítací koeficient použitelný na podporu produkce pro ananasové konzervy uvedenou v článku 1 nařízení (EHS) č. 525/77 a pro minimální cenu uvedenou v článku 3 stejného nařízení je 1. květen v souvislosti s první sklizní a 1. září v souvislosti s druhou sklizní v roce.
Článek 8
(Podpora na sušené vinné hrozny a sušené fíky)
1. Ustanovení čl. 11 odst. 1 nařízení (EHS) č. 1068/93 se použije na podporu na hektar uvedenou v článku 7 nařízení (ES) 2201/96.
2. Rozhodná skutečnost pro zemědělský přepočítací koeficient použitelný na nákupní cenu uvedenou v čl. 9 odst. 2 nařízení (ES) č. 2201/96 je den převzetí produktu skladovací agenturou ve smyslu čl. 9 odst. 1 stejného nařízení.
3. Rozhodná skutečnost pro zemědělský přepočítací koeficient použitelný na podporu skladování uvedenou v čl. 9 odst. 4 nařízení (ES) č. 2201/96 je den poskytnutí podpory.
4. Přepočítací koeficient použitelný na částku v vyjádřenou v ECU a uvedenou v čl. 7 odst. 2 nařízení (EHS) č. 627/85 je zemědělský přepočítací koeficient platný v okamžiku inventury podle odstavce 1 stejného článku.
5. Rozhodující skutečností pro zemědělský přepočítací koeficient použitelný na prodejní ceny nezpracovaných sušených vinných hroznů a fíků v držení skladovacích agentur stanovená předem na základě čl. 9 odst. 7 nařízení (ES) č. 2201/96 je den, kdy nabyvatel produkty převezme anebo kdy dojde k platbě, nastane-li tato skutečnost dříve.
6. Rozhodná skutečnost pro zemědělský přepočítací koeficient použitelný na nabídky uvedené v článku 13 nařízení (EHS) č. 626/85 a pro minimální prodejní ceny stanovené na základě článku 15 stejného nařízení je poslední den lhůty pro předložení nabídek stanovené na základě článku 12 stejného nařízení.
7. Rozhodná skutečnost pro zemědělský přepočítací koeficient použitelný na výši jistot vyjádřených v ECU a uvedených v čl. 9 odst. 3 pododstavci 2 a odst. 7 pododstavci 2 nařízení (ES) 2201/96 je den předložení nabídky nebo návrhu na koupi.
Článek 9
(Podpora na chřest určený ke zpracování)
Rozhodná skutečnost pro zemědělský přepočítací koeficient použitelný na dočasnou paušální podporu na chřest určený ke zpracování zavedenou čl. 10 odst. 3 nařízení (ES) č. 2201/96 je 1. leden roku, pro nějž je podpora poskytnuta.
Článek 10
(Obchod s třetími zeměmi)
Článek 9 nařízení (EHS) č. 1068/93 se použije:
- na minimální ceny a vyrovnávací odvody za sušené vinné hrozny a některé zpracované višně stanovené na základě čl. 13 nařízení (ES) č. 2201/96,
- na vývozní náhradu podle článku 16 stejného nařízení a
- na vývozní dávku podle článku 20 stejného nařízení.
HLAVA III
CITRUSOVÉ PLODY URČENÉ KE ZPRACOVÁNÍ
Článek 11
Rozhodná skutečnost pro zemědělský přepočítací koeficient použitelný na podpory organizacím producentů podle článku 3 nařízení (ES) č. 2202/96 je první den měsíce, ve kterém se uskuteční dodávka do zpracovatelského závodu ve smyslu čl. 10 odst. 2 nařízení (ES) č. 1169/97.
HLAVA IV
OSTATNÍ OPATŘENÍ
Článek 12
(Ořechy a svatojánský chléb)
Rozhodná skutečnost pro zemědělský přepočítací koeficient použitelný na každoroční přepočty maximální částky na hektar podpory na zvýšení jakosti a uvádění na trh v odvětví ořechů a svatojánského chleba stanovené v článku 2 nařízení (EHS) č. 790/89 na měnu dané země je 1. leden daného referenčního roku ve smyslu článku 19 nařízení (EHS) č. 2159/89.
Článek 13
(Maliny určené ke zpracování)
1. Rozhodná skutečnost pro zemědělský přepočítací koeficient použitelný na v čl. 2 odst. 3 nařízení (EHS) č. 1991/92 uvedenou a v ECU vyjádřenou částku paušální podpory pro organizace producentů uvedené v odstavci 2 výše jmenovaného článku 2 je první den hospodářského roku následujícího po okamžiku zvláštního uznání dané organizace.
2. Koeficient, který musí být každoročně používán pro přepočet maximální částky na hektar stanovené v čl. 6 odst. 3. pododstavce 2 nařízení (EHS) č. 1991/92 na měnu dané země, je zemědělský přepočítací koeficient platný v první den daného hospodářského roku.
Článek 14
(Poseidom)
1. Rozhodná skutečnost pro zemědělský přepočítací koeficient použitelný na podporu na zásobování regionálního trhu stanovenou v čl. 13 odst. 1 nařízení (ES) č. 3763/91 je první den měsíce dodání dotyčných produktů, které vyplývá z dokladů podle čl. 10 odst. 2 nařízení (ES) č. 489/97.
2. Rozhodná skutečnost pro zemědělský přepočítací koeficient použitelný na podporu produkce vanilky stanovenou v čl. 13 odst. 2 nařízení (ES) č. 3763/91 je první den měsíce, ve kterém došlo k převzetí schváleným zpracovatelem ve smyslu článku 6 nařízení (ES) č. 489/97.
3. Rozhodná skutečnost pro zemědělský přepočítací koeficient použitelný na podporu produkce éterických olejů z geránii a vousatek stanovenou čl. 13 odst. 3 nařízení (EHS) č. 3763/91 je první den měsíce, ve kterém došlo k převzetí produktů schválenou místní sběrnou a prodejnou ve smyslu článku 7 nařízení (ES) č. 489/97.
4. Pro stanovení a výplatu podpory na uvedení určitých produktů sklízených ve francouzských zámořských departementech na trh uvedené v čl. 15 odst 1 nařízení (EHS) č. 3763/91 je rozhodná skutečnost první den převzetí produktů kupcem. V případě použití článku 4 nařízení (EHS) č. 1068/93 je nutno vzít v úvahu přepočítací koeficient platný první den.
Článek 15
(Poseima)
1. Rozhodná skutečnost pro zemědělský přepočítací koeficient použitelný na jistotu stanovenou v čl. 5 odst. 1 písm. b) nařízení (EHS) č. 2999/92 je den, ve kterém je podána žádost na osvědčení o podpoře.
2. Rozhodná skutečnost pro zemědělský přepočítací koeficient použitelný na podporu na programy opatření uvedenou v článku 11 nařízení (EHS) č. 1600/92 je 1. leden roku, ve kterém je daný program opatření uskutečněn.
3. Pro stanovení a výplatu podpory na uvedení tropických produktů sklizených na Azorách a Madeiře na trh uvedené v čl. 12 odst. 1 nařízení (EHS) č. 1600/92 je rozhodnou skutečností pro zemědělský přepočítací koeficient první den převzetí produktů kupcem. V případě použití článku 4 nařízení (EHS) č. 1068/93 je nutno vzít v úvahu přepočítací koeficient platný první den.
4. Rozhodná skutečnost pro zemědělský přepočítací koeficient použitelný na částku vyjádřenou v ECU a uvedenou v čl. 13 odst. 1 nařízení (EHS) č. 1600/92 je poslední den lhůty pro předložení nabídek.
5. Rozhodná skutečnost pro zemědělský přepočítací koeficient použitelný na podporu produkce ananasu podle článku 30 nařízení (EHS) č. 1600/92 je první den daného období sklizně ve smyslu čl. 1 nařízení (EHS) 3518/92.
Článek 16
(Poseican)
1. Rozhodná skutečnost pro zemědělský přepočítací koeficient použitelný na podporu na programy opatření uvedenou v článku 15 nařízení (EHS) č. 1601/92 je 1. leden roku, ve kterém se dotyčný program opatření uskuteční.
2. Pro stanovení a výplatu podpory uvedení některých tropických produktů sklizených na Kanárských ostrovech na trh uvedené v čl. 16 odst. 1 nařízení (EHS) č. 1601/92 je rozhodná skutečnost pro zemědělský přepočítací koeficient první den převzetí produktů kupcem. V případě použití článku 4 nařízení (EHS) č. 1068/93 je nutno vzít v úvahu přepočítací koeficient platný první den.
3. Rozhodná skutečnost pro zemědělský přepočítací koeficient použitelný na částku vyjádřenou v ECU a uvedenou v čl. 17 odst. 1 nařízení (EHS) č. 1601/92 je poslední den lhůty pro předložení nabídek.
Článek 17
(Reorganizace produkce jablek, hrušek, broskví a nektarinek)
Rozhodná skutečnost pro zemědělský přepočítací koeficient použitelný na prémii na klučení uvedenou v článku 1 nařízení (ES) č. 2200/97 je 1. leden roku, ve kterém bylo rozhodnuto o poskytnutí této prémie.
HLAVA V
OBECNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 18
Ve smyslu tohoto nařízení se převzetím šarže rozumí počátek jejího fyzického dodání.
Článek 19
Nařízení (EHS) č. 1445/93 se zrušuje.
Článek 20
Toto nařízení vstupuje v platnost třetí den po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 5. února 1998, kterým se zrušuje nařízení (ES) č. 2351/97 o dočasném zrušení preferenčního cla a znovuzavedení sazby společného celního sazebníku na dovoz malokvětých růží pocházejících z Maroka
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 4088/87 ze dne 21. prosince 1987 o podmínkách pro uplatnění preferenčních cel na dovoz některých květinářských produktů pocházejících z Izraele, Jordánska, Kypru, Maroka, západního břehu Jordánu a pásma Gazy [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1300/97 [2], a zejména na čl. 5 odst. 2 písm. b) uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že při kontrole bylo zjištěno, že v příloze nařízení Komise (ES) č.
2350/97 ze dne 27. listopadu 1997 o produkčních a dovozních cenách Společenství pro karafiáty a růže s ohledem na uplatňování dovozních opatření pro některé květinářské produkty pocházející z Izraele, Jordánska, Kypru, Maroka, západního břehu Jordánu a pásma Gazy [3] jsou uvedena nesprávná čísla pro malokvěté růže; že při opravě této přílohy odpadnou čísla týkající se dovozu malokvětých růží z Maroka; že je proto třeba zachovat preferenční cla zavedená nařízením Rady (ES) č.
1981/94 ze dne 25. července 1994 o otevření a správě celních kvót Společenství pro některé produkty pocházející z Alžírska, Egypta, Izraele, Jordánska, Kypru, Malty, Maroka, Tuniska, Turecka, západního břehu Jordánu a pásma Gazy a o postupu pro prodlužování a úpravu těchto kvót [4], naposledy pozměněným nařízením Komise (ES) č.
1667/97 [5]; že nařízení Komise (ES) č. 2351/97 [6] je proto nutno zrušit,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Od 30. listopadu 1997 se pro malokvěté růže pocházející z Maroka znovu zavádějí platná preferenční cla.
Článek 2
Zrušuje se nařízení (ES) č. 2351/97.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 327/98 ze dne 10. února 1998 o otevření a správě celních kvót pro dovoz rýže a zlomkové rýže
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1095/96 ze dne 18. června 1996 o zavedení koncesí stanovených v seznamu CXL sestaveném na základě závěrů jednání o čl. XXIV odst. 6 GATT [1], a zejména na článek 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na rozhodnutí Rady 96/317/ES ze dne 13. května 1996 o uzavření výsledků konzultací s Thajskem podle článku XXIII GATT [2], a zejména na článek 3 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k tomu, že v rámci jednání vedených podle čl.
XXIV odst. 6 GATT po přistoupení Rakouska, Finska a Švédska k Evropskému společenství bylo dohodnuto, že se od 1. ledna 1996 otevřou roční celní kvóty ve výši 63000 tun pro dovoz poloomleté a celoomleté rýže kódu KN 100630 s nulovým clem, jakož i celní kvóta ve výši 20000 tun pro dovoz loupané rýže kódu KN 100620 s pevně stanoveným clem ve výši 88 ECU/t; že tyto kvóty byly zahrnuty do seznamu Evropského společenství podle čl.
II odst.
1 písm. a) GATT 1994; že v průběhu těchto jednání bylo se Spojenými státy americkými dohodnuto, že budou vedena další jednání o provádění dohodnutých celních kvót; že tato jednání ještě neskončila; že dovozy rýže ze Spojených států amerických v rámci celních kvót se uskuteční až po ukončení jednání;
vzhledem k tomu, že v rámci jednání s Thajskem podle článku XXIII GATT bylo dohodnuto, že se otevře roční celní kvóta ve výši 80000 tun pro dovoz zlomkové rýže kódu KN 10064000 s dovozním clem sníženým o 28 ECU/t;
vzhledem k tomu, že podle výše uvedených závazků je nutné při spravování těchto kvót vzít v úvahu tradiční dodavatele;
vzhledem k tomu, že za tím účelem, aby se zamezilo tomu, že dovozy v rámci těchto kvót budou narušovat běžné uvádění rýže vyrobené ve Společenství na trh, měly by se tyto dovozy rozložit na období celého roku, aby mohly být lépe vstřebávány trhem Společenství;
vzhledem k tomu, že za účelem zajištění řádné správy uvedených kvót a zejména toho, že stanovená množství nejsou překročena, měla by být přijata podrobná pravidla pro podávání žádostí o licence a jejich vydávání; že tato pravidla doplňují nebo jsou odchylná od nařízení Komise (EHS) č.
3719/88 ze dne 16. listopadu 1998, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1404/97 [4];
vzhledem k tomu, že je nutno zdůraznit, že nařízení Komise (ES) č. 1162/95 ze dne 23. května 1995, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí pro obiloviny a rýži [5], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 932/97 [6], se použije v rámci tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že dne 5. července 1996 Komise přijala opatření o otevření a správě celních kvót; že tato opatření nebyla v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny; že Komise odložila jejich používání a sdělila je Radě; že Rada podle čl.
23 odst. 3 nařízení (EHS) č.
1766/92 [7], naposledy pozměněného nařízením Komise (ES) č. 923/96 [8], přijala v průběhu jednoho měsíce jiné rozhodnutí; že toto rozhodnutí se týká kontroly tradičních obchodních toků do Společenství prováděné Komisí, zejména dovozu balíčků a možného rizika křížení subvencí; že by proto měla být převzata ustanovení, která Rada zavedla nařízením (ES) č.
1522/96 ze dne 24. července 1996 o otevření a správě celních kvót pro dovoz rýže a zlomkové rýže [9], pozměněným nařízením Komise (ES) č. 112/97 [10];
vzhledem k tomu, že v rámci jednání s Thajskem podle článku XXIII GATT byly dohodnuty úpravy některých ustanovení nařízení (ES) č. 1522/96, zejména ustanovení týkající se doby platnosti dovozních licencí a rozdělení množstevních kvót pro dovoz celoomleté a zlomkové rýže; že s ohledem na výsledek těchto jednání je vhodné doplnit tranši pro měsíc leden 1998 pro dovoz poloomleté a omleté rýže původem z Thajska a zlomkové rýže jakéhokoliv původu o doplňkovou tranši, která se otevře po vstupu tohoto nařízení v platnost;
vzhledem k tomu, že v zájmu zjednodušení a jasnosti je vhodné zrušit nařízení (ES) č. 1522/96 a nahradit je tímto nařízením;
vzhledem k tomu, že Řídící výbor pro obiloviny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Pro dovoz do Společenství se otevírají tyto roční celní kvóty:
a) 63000 tun poloomleté nebo celoomleté rýže kódu KN 100630 s nulovým clem (pořadové číslo kvóty 09.4076), které se rozdělí podle země původu následujícím způsobem:
- 38721 tun ze Spojených států amerických,
- 21455 tun z Thajska,
- 1019 tun z Austrálie,
- 1805 tun z ostatních zemí;
b) 20000 tun loupané rýže kódu KN 100620 se clem ve výši 88 ECU/t (pořadové číslo kvóty 09.4077), které se rozdělí podle země původu následujícím způsobem:
- 10429 tun z Austrálie,
- 7642 tun ze Spojených států amerických,
- 1812 tun z Thajska,
- 117 tun z ostatních zemí;
c) 80000 tun zlomkové rýže kódu KN 10064000 se clem stanoveným v kombinované nomenklatuře (pořadové číslo kvóty 09.4078) sníženým o 28 ECU/t, které se rozdělí podle země původu následujícím způsobem:
- 41600 tun z Thajska,
- 12913 tun z Austrálie,
- 8503 tun z Guayany,
- 7281 tun ze Spojených států amerických,
- 9703 tun z ostatních zemí.
2. Odchylně od druhého pododstavce čl. 2 odst. 3 budou množství rýže podle odst. 1 písm. a) a b) původem ze Spojených států amerických dovezena v rámci celních kvót až po ukončení jednání se Spojenými státy americkými.
Článek 2
1. Dovozní licence pro množstevní kvóty uvedené v článku 1 vyjádřené v tunách se vydají podle těchto tranší:
a) pro kvótu uvedenou v čl. 1 odst. 1 písm. a):
_BAR_ Leden _BAR_ Duben _BAR_ Červenec _BAR_ Září _BAR_
_BAR_ 20408 _BAR_ 27548 _BAR_ 15044 _BAR_ — _BAR_ b) pro kvótu uvedenou v čl. 1 odst. 1 písm. b):
Austrálie _BAR_ 2608 _BAR_ 5214 _BAR_ 2607 _BAR_ — _BAR_
_BAR_ 4519 _BAR_ 10964 _BAR_ 4517 _BAR_ — _BAR_ c) pro kvótu uvedenou v čl. 1 odst. 1 písm. c):
Spojené státy americké _BAR_ 3640 _BAR_ 3641 _BAR_
_BAR_ 48318 _BAR_ 31682 _BAR_ 2. Aby však mohly být pro měsíc leden 1998 vydány licence pro množství stanovená v odst. 1 písm. a) pro produkty původem z Thajska a v odst. 1 písm. c) pro produkty jakéhokoliv původu, otevře se tranše v maximální výši:
i) poloomleté a celoomleté rýže kódu KN 100630
Původ _BAR_ Množství _BAR_ Thajsko _BAR_ 5363 _BAR_
ii) zlomkové rýže kódu KN 10064000
Spojené státy americké _BAR_ 1820 _BAR_
Ostatní země _BAR_ 2426 _BAR_ Žádosti o licence se podají v průběhu prvních deseti pracovních dnů po vstupu tohoto nařízení v platnost.
3. Množství, pro něž nejsou dovozní licence vydány v rámci jedné tranše, se převedou do následující tranše pro příslušnou kvótu.
Pro množství, pro něž nejsou dovozní licence vydány v rámci tranše pro měsíc září, lze o dovozní licence zažádat pro všechny země původu stanovené v příslušné kvótě v rámci doplňkové tranše pro měsíc říjen podle čl. 4 odst. 1, s výjimkou množství uvedených v odst. 1 písm. c).
Článek 3
Pokud se žádosti o dovozní licence týkají rýže a zlomkové rýže původem z Thajska, jakož i rýže původem z Austrálie v rámci množství uvedených v článku 1, musí být doplněny originálem vývozní licence vyhotovené podle příloh I a II a vydané příslušným subjektem zemí uvedených v týchž přílohách.
Údaje v kolonkách 7, 8 a 9 přílohy I nejsou povinné.
Vývozní licence, jež byly vydány pro tranše stanovené v článku 2, jsou platné pouze pro příslušný rok.
Článek 4
1. Žádosti o licence se předloží příslušnému orgánu daného členského státu během prvních deseti pracovních dnů měsíce odpovídajícího jednotlivé tranši.
2. Odchylně od článku 10 nařízení (ES) č. 1162/95 se částka jistoty související s dovozní licencí stanoví takto:
- 46 ECU/t pro kvóty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. a),
- 22 ECU/t pro kvóty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. b),
- 5 ECU/t pro kvóty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. c).
3. V kolonce 8 žádosti o licenci a v dovozní licenci se uvede země původu a poznámka "ano" se označí křížkem.
4. V kolonce 24 licence se uvede jeden z následujících údajů:
a) pro kvótu uvedenou v čl. 1 odst. 1 písm. a):
- Exención del derecho de aduana hasta la cantidad indicada en las casillas 17 y 18 del presente certificado [Reglamento (CE) no 327/98]
- Toldfri op til den mængde, der er angivet i rubrik 17 og 18 i denne licens (Forordning (EF) nr.
327/98)
- Zollfrei bis zu der in den Feldern 17 und 18 dieser Lizenz angegebenen Menge (Verordnung (EG) Nr. 327/98)
- Aτελως μεχρι τηυ ποστητα πον орίζєται οτα τετραγωνίδια 17 και 18 τον παρόντος πιστοποιητικού [κανονισμός(EK) αριδ.
327/98]
- Exemption from customs duty up to the quantity indicated in sections 17 and 18 of this licence (Regulation (EC) No 327/98)
- Exemption du droit de douane jusqu'à la quantité indiquée dans les cases 17 et 18 du présent certificat [Règlement (CE) no 327/98]
- Esenzione dal dazio doganale limitatamente alla quantità indicata nelle caselle 17 e 18 del presente titolo [regolamento (CE) n.327/98]
- Vrijgesteld van douanerecht voor ten hoogste de in de vakken 17 en 18 van dit certificaat vermelde hoeveelheid (Verordening (EG) nr.
327/98)
- Isençao de direito aduaneiro até a quantidade indicada nas casas 17 e 18 do presente certificado [Regulamento (CE) n 327/98]
- Tullivapaa tämän todistuksen kohdissa 17 ja 18 esitettyyn määrään asti (asetus (EY) N:o 327/98)
- Tullfri upp till den mängd som anges i fält 17 och18 i denna licens (Förordning (EG) nr 327/98);
b) pro kvótu uvedenou v čl. 1 odst. 1 písm. b):
- Derecho de aduana reducido a 88 ecus/t hasta la cantidad indicada en las casillas 17 y 18 del presente certificado [Reglamento (CE) no 327/98]
- Nedsat told 88 ECU/t op til den mængde, der er angivet i rubrik 17 og 18 i denne licens (Forordning (EF) nr.
327/98)
- Ermäßigter Zollsatz von 88 ECU/t bis zu der in den Feldern 17 und 18 dieser Lizenz angegebenen Menge (Verordnung (EG) Nr. 327/98)
- Μειωμένος δασμός σε 88 Ecu ανά τόνο μέχρι την ποσότητα πον ορίζεται στα τετραγωίδια 17 και 18 τον παρόνος πιστοποιηυιον [κανονισμός (EK) αριδ.
327/98)]
- Reduced duty to ECU 88 per tonne up to the quantity indicated in sections 17 and 18 of this licence (Regulation (EC) No 327/98)
- Droit réduit a 88 écus par tonne jusqu'à la quantité indiquée dans les cases 17 et 18 du présent certificat (Réglement (CE) no 327/98)
- Dazio ridotto a 88 ECU/t limitatamente alla quantità indicata nelle caselle 17 e 18 del presente titolo (regolamento (CE) n. 327/98)
- Verminderd douanerecht van 88 ECU/ton voor 17 en 18 van dit certificaat vermelde hoeveelheid (Verordening (EG) nr. 327/98)ten hoogste de in de vakken
- Direito reduzido a 88 ecus/t até ù quantidade indicada nas casas 17 e 18 do presente certificado [Regulamento (CE) n. 327/98]
- Tulli, joka on alennettu 88 ecuun/t tämän todistuksen kohdissa 17 ja 18 esitettyyn määrään asti (asetus (EY) N:o 327/98)
- Tullsatsen nedsatt till 88 ecu/t upp till den mängd som anges i fält 17 och 18 i denna licens (Förordning (EG) nr 327/98);
c) pro kvótu uvedenou v čl. 1 odst. 1 písm. c):
- Derecho de aduana reducido de 28 ecus/t hasta la cantidad indicada en las casillas 17 y 18 del presente certificado [Reglamento (CE) no 327/98]
- Reduceret afgift med 28 ECU/t op til den mÅngde, der er angivet i rubrik 17 og 18 i denne licens (Forordning (EF) nr.
327/98)
- Um 28 ECU/t ermäßigter Zollsatz bis zu der in den Feldern 17 und 18 dieser Lizenz angegebenen Menge (Verordnung (EG) Nr. 327/98)
- Μειωμένος δασμός κατά 28 Ecu ανά τόνο μέχρι τπν ποσότηα πον ορίζεται στα τετραγωναδια 17 και 18 τον παρόντος πιστοποιητικού [κανονισμός (EK) αριδ.
327/98]
- Reduced duty by ECU 28 per tonne up to the quantity indicated in sections 17 and 18 of this licence (Regulation (EC) No 327/98)
- Droit réduit de 28 écus par tonne jusqu'à la quantité indiquée dans les cases 17 et 18 du présent certificat (Règlement (CE) no 327/98)
- Dazio ridotto di 28 ECU/t limitatamente alla quantità indicata nelle caselle 17 e 18 del presente titolo (regolamento (CE) n. 327/98)
- Douanerecht verminderd met 28 ECU/ton voor ten hoogste de in de vakken 17 en 18 van dit certificaat vermelde hoeveelheid (Verordening (EG) nr.
327/98)
- Direito reduzido em 28 ecus/t até à quantidade indicada nas casas 17 e 18 do presente certificado [Regulamento (CE) no 327/98]
- Tulli, jota on alennettu 28 ecua/t tämän todistuksen kohdissa 17 ja 18 esitettyyn määrään asti (asetus (EY) N:o 327/98)
- Tullsatsen nedsatt med 28 ecu/t upp till den mängd som anges i fält 17 och 18 i denna licens (Förordning (EG) nr 327/98).
5. Žádost o dovozní licenci může být přijata pouze v případě, že jsou splněny tyto podmínky:
- žádost musí podat fyzická nebo právnická osoba, která během alespoň jednoho ze tří let předcházejících dni podání žádosti vykonávala obchodní činnost v odvětví rýže nebo předložila žádosti o dovozní licence v odvětví rýže a byla zapsána ve veřejném rejstříku některého z členských států,
- žadatel musí žádost podat v členském státě, v němž je zapsán ve veřejném rejstříku.
Podá-li tentýž zájemce více žádostí v jednom nebo v několika členských státech, jsou tyto žádostí nepřijatelné,
- pokud není požadována žádná vývozní licence, žadatelé by měli podat pouze jednu žádost v rámci maximálního množství stanoveného pro každou tranši a zemi původu.
Článek 5
1. Do dvou pracovních dnů od posledního dne lhůty pro podání žádostí o licenci sdělí členské státy Komisi telexem nebo faxem a v souladu s přílohou III tohoto nařízení množství rozdělená podle osmimístného kódu KN, podle jednotlivých tranší a zemí původu, jichž se žádosti o licenci týkají, jakož i číslo požadované licence a jméno a adresu žadatele.
Toto sdělení se učiní i v případě, že v členském státě žádné žádosti podány nebyly.
Výše uvedené údaje musí být sděleny odděleně od údajů souvisejících s jinými žádostmi o dovozní licence v odvětví rýže a podle stejných pravidel.
2. Do deseti dnů od posledního dne lhůty pro sdělení členských států Komise:
- rozhodne, v jakém rozsahu lze žádostem vyhovět.
Pokud požadovaná množství překročí množství, která jsou k dispozici pro danou tranši a příslušný původ, stanoví procentní podíl snížení, které se použije pro jednotlivé žádosti,
- stanoví množství, která jsou k dispozici pro následující tranši a v případě potřeby i pro doplňkovou tranši pro měsíc říjen.
3. Pokud snížení podle první odrážky odst. 2 tohoto nařízení vede k tomu, že na jednu žádost připadne jedno nebo více množství nižších než 20 tun, rozdělí členský stát tato množství losem po šaržích o dvaceti tunách, nebo případně přidělí losem zbývající šarže.
Článek 6
1. Do tří pracovních dnů od zveřejnění rozhodnutí Komise se vydají dovozní licence pro množství vyplývající z používání čl. 5 odst. 2.
Pokud je množství, pro něž byla licence vydána, nižší než požadované množství, částka jistoty stanovené v čl. 4 odst. 2 se přiměřeně sníží.
2. Odchylně od článku 9 nařízení (EHS) č. 3719/88 nejsou práva vyplývající z dovozních licencí přenosná.
Článek 7
1. Čtvrtá odrážka čl. 5 odst. 1 nařízení (EHS) č. 3719/88 se nepoužije.
2. Snížení cel podle čl. 1 odst. 1 se nepoužijí pro množství dovezená v rámci povolené odchylky podle čl. 8 odst. 4 nařízení (EHS) č. 3719/88.
3. Ustanovení čl. 33 odst. 5 nařízení (EHS) č. 3719/88 se nepoužije.
4. Odchylně od článku 6 nařízení (EHS) č. 1162/95 a podle čl. 21 odst. 2 nařízení(EHS) č. 3719/88:
- jsou dovozní licence pro loupanou rýži, poloomletou nebo celoomletou rýži platné ode dne jejich skutečného vydání do konce následujícího třetího měsíce,
- jsou dovozní licence pro zlomkovou rýži platné ode dne jejich skutečného vydání do 31. prosince roku, v němž byly vydány.
Doba platnosti dovozních licencí však nemůže překročit 31. prosinec roku, v němž byly vydány.
Článek 8
Příslušné orgány sdělí Komisi telexem nebo faxem a v souladu s přílohou III tohoto nařízení následující údaje:
- do dvou pracovních dnů ode dne jejich vydání množství, rozdělená podle osmimístného kódu KN a země původu, pro něž byly vydány dovozní licence, datum vydání, číslo vydané licence, jakož i jméno a adresu držitele licence,
- do dvou měsíců po uplynutí doby platnosti každé licence množství, rozdělená podle osmimístného kódu KN, balení a země původu, jež byla skutečně propuštěna do volného oběhu, datum propuštění do volného oběhu, číslo licence, jakož i jméno a adresu držitele licence.
Toto sdělení se učiní i v případě, že nebyla žádná licence vydána a žádný dovoz se neuskutečnil.
Článek 9
1. Komise kontroluje množství zboží dovezená v souladu s tímto nařízením, aby zjistila zejména:
- rozsah, v jakém byly výrazně ovlivněny tradiční obchodní toky do rozšířeného Společenství z hlediska objemu a obchodní úpravy a
- existuje-li křížení subvencí mezi vývozy, na které se přímo vztahuje toto nařízení, a vývozy, na něž se vztahují cla běžně používaná při dovozu.
2. Pokud je některé z kritérií podle odstavce 1 splněno, a zejména pokud dovozy rýže v balíčku o 5 kg nebo méně překročí množství 33428 tun, předloží Komise Radě každoročně zprávu doplněnou případně vhodnými návrhy, jak zabránit narušování organizace odvětví rýže ve Společenství.
3. Množství, která jsou dovážená v baleních podle odstavce 2 a propuštěná do volného oběhu, jsou v souladu s článkem 22 nařízení (ES) č. 3719/88 zapsána v příslušných dovozních licencích.
Článek 10
1. Nařízení (ES) č. 1522/96 se zrušuje.
2. Ustanovení tohoto nařízení se nepoužijí pro licence, jež byly vydány podle nařízení (ES) č. 1522/96.
Článek 11
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 11. února 1998, kterým se mění přílohy I, II, III, V, VI, VII, VIII a IX nařízení Rady (EHS) č. 3030/93 o společných pravidlech dovozu některých textilních výrobků pocházejících ze třetích zemí
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3030/93 ze dne 12. října 1993 o společných pravidlech dovozu některých textilních výrobků pocházejících ze třetích zemí [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1445/97 [2], a zejména na článek 19 ve spojení s článkem 17 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že v kombinované nomenklatuře byly provedeny změny, které jsou použitelné od 1. ledna 1998;
vzhledem k tomu, že Rada rozhodnutím ze dne 24. července 1997 [3] rozhodla o prozatímním uplatňování Dohody o obchodu s textilními výrobky sjednanou s Bývalou jugoslávskou republikou Makedonie;
vzhledem k tomu, že Dohoda o obchodu s textilními výrobky nezahrnutými do dvoustranného Ujednání o mezinárodním obchodu textilem (MFA) s Čínskou lidovou republikou, která byla uplatňována od l. ledna 1995 po dobu dvou let, se automaticky prodlužuje vždy o další rok a bude uplatňována v roce 1998;
vzhledem k tomu, že platnost dodatkových protokolů k evropským dohodám o obchodu s textilními výrobky mezi Společenstvím a Bulharskem, Českou republikou, Maďarskem, Polskem, Rumunskem a Slovenskem skončila dne 31. prosince 1997; vzhledem k tomu, že platnost dohod s Albánií, Maltou, Marokem, Slovinskem a Tuniskem skončila dne 31. prosince 1997;
vzhledem k tomu, že Rada přijala nařízení (ES) č. 2315/96 ze dne 25. listopadu 1996 [4] obsahující seznam textilních a oděvních výrobků, které mají být ke dni 1. ledna 1998 začleněny do rámce GATT 1994 v rámci druhé etapy Dohody o textilu a ošacení;
vzhledem k tomu, že všechny výše uvedené body činí nezbytným změnit přílohy I, II, III, V, VI, VII, VIII a IX nařízení (EHS) č. 3030/93 tak, aby zohlednily zavedené změny vztahující se na dovoz některých textilních výrobků pocházejících z některých třetích zemí do Společenství ve smyslu článku 19 nařízení (EHS) č. 3030/93;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro textil,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 3030/93 se mění takto:
- Příloha I se nahrazuje přílohou I tohoto nařízení,
- Příloha II se nahrazuje přílohou II tohoto nařízení
- Příloha III se nahrazuje přílohou III tohoto nařízení
- Příloha V se nahrazuje přílohou IV tohoto nařízení
- Příloha VI se nahrazuje přílohou V tohoto nařízení
- Příloha VII se nahrazuje přílohou VI tohoto nařízení
- Příloha VIII se nahrazuje přílohou VII tohoti nařízení
- Příloha IX se nahrazuje přílohou VIII tohoto nařízení
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
ze dne 12. února 1998, kterým se mění články 6 a 7 nařízení (ES) č. 1172/95 o statistice obchodu se zbožím Společenství a jeho členských států se třetími zeměmi
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že po změně statistického území Společenství k 1. lednu 1997, provedené nařízením (ES) č.
476/97 [1], kterým se mění nařízení (ES) č. 1172/95 [2], mají být zrušeny odkazy na původní definici statistického území; že by měl být proto změněn čl.
1 nařízení (ES) č. 1172/95;
vzhledem k tomu, že od 1. ledna 1999 se klasifikace zemí používaná v současné době pro statistiku obchodu se zbožím nahrazuje alfabetickou klasifikací založenou na dvoumístném alfabetickém kódu ISO (A-2); že za těchto nových okolností a s ohledem na harmonizaci musí všechny členské státy při vypracovávání statistik, jakož i při jejich předávání Eurostatu, používat stejnou klasifikaci; že je proto nezbytné změnit článek 9 nařízení (ES) č.
1172/95 tak, že se vypustí možnost členských států používat ve fázi shromažďování informací jiné národní klasifikace,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1172/95 se mění takto:
1. V čl. 6 odst. 1:
a) v písmeni a) se zrušuje druhá odrážka;
b) v písmeni b) se zrušuje třetí odrážka;
c) písmeno c) se nahrazuje tímto:
"c) zboží uvedené v čl. 4 odst. 1 druhém pododstavci."
2. V článku 9:
a) odstavec 2 se nahrazuje tímto:
"2. U každé země se musí uvést kód uvedený v klasifikaci zemí uvedené v odstavci 1.";
b) odstavec 3 se zrušuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 395/98 ze dne 19. února 1998, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2807/83, kterým se stanoví zvláštní pravidla pro zaznamenávání údajů o úlovcích ryb členských států
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [1], naposledy pozměněné nařízením Rady (ES) č. 2635/97 [2], a zejména na čl. 19e odst. 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (ES) č. 779/97 [3] zavádí s účinkem od 1. ledna 1998 režim řízení intenzity rybolovu v Baltském moři;
vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č. 2635/97 pozměnilo nařízení (EHS) č. 2847/93, aby bylo zajištěno dodržování režimu řízení intenzity rybolovu v Baltském moři;
vzhledem k tomu, že tyto změny se kromě jiného týkají i ustanovení pro zaznamenávání údajů o intenzitě rybolovu do lodního deníku;
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 2807/83 [4] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2945/95 [5] stanoví zvláštní pravidla pro zaznamenávání údajů o úlovcích ryb členských států;
vzhledem k tomu, že v souladu s čl. 19e odst. 5 nařízení (EHS) č. 2847/93, by se měla stanovit prováděcí pravidla pro zaznamenávání údajů o intenzitě rybolovu do lodního deníku, aby mohl být zaveden režim řízení intenzity rybolovu podle nařízení (ES) č. 779/97;
vzhledem k tomu, že by se proto mělo pozměnit nařízení (EHS) č. 2807/83;
vzhledem k tomu že, opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro rybolov a akvakulturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2807/83 se mění takto:
1a odst. 1 se po slovech "nařízení Rady (ES) č.
685/95" vkládají tato slova: "a v článku 1 nařízení Rady (ES) č.
779/97 [6],"
2. V příloze VIa:
- se ve sloupci
"Skupiny cílových druhů"
"ANADROMNÍ A SLADKOVODNÍ RYBY _BAR_ Losos, pstruh obecný a sladkovodní ryby"; _BAR_ - se ve sloupci
doplňují tyto řádky: "T : Oblasti IBSFC (subdivize 22 až 32)
U : Správní jednotka 3 [7]
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 410/98 ze dne 16. února 1998, kterým se mění nařízení (ES, Euratom) č. 58/97 o strukturální statistice podnikání
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 213 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že nařízení (ES, Euratom) č.
58/97 [4] vytvořilo společný rámec pro shromažďování, zpracovávání, předávání a vyhodnocování statistických údajů Společenství o struktuře, činnosti, konkurenceschopnosti a výkonnnosti podniků ve Společenství;
vzhledem k tomu, že vývoj odehrávající se v rámci Společenství v oblasti měnové, hospodářské a sociální integrace vyžaduje, aby byl uvedený rámec rozšířen na sektor pojišťovnictví;
vzhledem k tomu, že sestavování národních a regionálních účtů podle nařízení (ES) č. 2223/96 [5] vyžaduje srovnatelné, úplné a věrohodné statistické údaje o pojišťovnictví;
vzhledem k tomu, že je proto nutné změnit nařízení (ES, Euratom) č. 58/97 na základě směrnic Rady 92/49/EHS [6] a 92/96/EHS [7] o dotvoření vnitřního trhu v oblasti životního a neživotního pojištění a směrnice Rady 91/674/EHS o ročních účetních závěrkách a konsolidovaných účetních závěrkách pojišťoven [8];
vzhledem k tomu, že byl konzultován Výbor pro statistické programy, zřízený rozhodnutím 89/382/EHS, Euratom [9] a Výbor pro pojišťovnictví, zřízený směrnicí 91/675/EHS [10],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Směrnice (ES, Euratom) č. 58/97 se mění takto:
1. V článku 5 se doplňuje nová odrážka, která zní:
"— podrobný modul pro strukturální statistiku v pojišťovnictví definovaný v příloze 5."
2. Doplňuje se příloha 5 obsažená v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 411/98 ze dne 16. února 1998 o doplňkových požadavcích na ochranu zvířat u silničních vozidel používaných pro delší než osmihodinovou přepravu zvířat
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na směrnici Rady 90/628/EHS ze dne 19. listopadu 1991 o ochraně zvířat při přepravě [1], a zejména na čl. 13 odst. 1 této směrnice,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že podle čl.
5 oddílu A bodu 1 písm. c) směrnice 91/628/EHS je třeba stanovit požadavky na dopravní prostředky, jež zajistí dosažení souladu s požadavky Společenství na dobré životní podmínky zvířat, a zejména požadavky, které se mají stanovit podle č. 13 odst.
vzhledem k tomu, že pokud se koňovití, skot, ovce, kozy a prasata, chovaní jako domácí zvířata, přepravují déle než osm hodin, je pro druh přepravy spadající do působnosti tohoto nařízení zapotřebí stanovit doplňkové požadavky na používané přepravní prostředky kromě ustanovení kapitoly VII bodu 3 přílohy směrnice 91/628/EHS;
vzhledem k tomu, že přeprava zvířat dotyčných druhů se většinou provádí silničními vozidly; že je proto vhodné nejprve stanovit doplňkové požadavky, jež musí splňovat silniční vozidla, aby mohla být používána pro přepravu zvířat dotyčných druhů trvající déle než osm hodin;
vzhledem k tomu, že však tyto doplňkové požadavky na silniční vozidla budou stanoveny, aniž by tím byla dotčena opatření, která mohou být přijata později ve formě doplňkových požadavků na přepravu zvířat jinými dopravními prostředky, zejména pro dopravu železniční nebo námořní; že až do přijetí takových opatření platí pro přepravu zvířat těmito jinými dopravními prostředky nadále ustanovení kapitoly VII odst. 3 přílohy směrnice 91/628/EHS;
vzhledem k tomu, že pro zajištění dobrých životních podmínek dotyčných zvířat musí doplňkové požadavky stanovit specifické povinnosti týkající se zejména: přístupu k vozidlům, oddělení zvířat pohyblivými přepážkami, podrobných podmínek ohledně krmení a napájení, jakož i přiměřeného větrání buď na základě systému nuceného větrání, nebo na základě některého systému zajišťujícího dodržování stanoveného teplotního rozmezí;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí pro jeden či druhý z uvedených systémů nesmí být na újmu zásady volného pohybu zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Při překročení osmihodinové doby přepravy, stanovené v kapitole VII bodu 2 přílohy směrnice 91/628/EHS, musí být silniční vozidla používaná v rámci Společenství k přepravě koňovitých, skotu, ovcí, koz a prasat, chovaných jako domácí zvířata, v souladu s doplňkovými požadavky stanovenými v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Nejpozději dne 31. prosince 2003 předloží Komise Radě zprávu o provádění tohoto nařízení, zejména o používání různých systémů větrání; tuto zprávu vypracuje na základě stanoviska Vědeckého veterinárního výboru a případně k ní připojí účelné návrhy odpovídající závěrům zprávy.
Rada o těchto návrzích rozhodne kvalifikovanou většinou nejpozději do šesti měsíců od jejich předložení.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 20. února 1998, kterým se mění nařízení (EHS) č. 429/90 o poskytování podpory prostřednictvím nabídkového řízení pro zahuštěné máslo určené k přímé spotřebě ve Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 804/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1587/96 [2], a zejména na čl. 7a odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 429/90 [3] naposledy pozměněné nařízením (EHS) č.
1802/95 [4] stanovilo, až do jeho pozastavení nařízením Komise (ES) č. 19/98 [5], poskytování podpory prostřednictvím nabídkového řízení pro zahuštěné máslo vyrobené z másla nebo ze smetany pocházejících z trhu a určené k přímé spotřebě ve Společenství; že zahuštěné máslo musí být vyrobeno, označeno stopovacími látkami a zabaleno do 90 dní od uplynutí lhůty pro podávání nabídek, aby získalo nárok na podporu;
vzhledem k tomu, že stanovení maximální úrovně podpory v rámci 180. nabídkového řízení, v němž lhůta pro podávání nabídek končila dne 9. prosince 1997, bylo opožděno; že toto rozhodnutí bylo oznámeno členským státům až dne 9. ledna 1998; že je tudíž třeba prodloužit lhůtu pro výrobu množství dotyčného zahuštěného másla do 31. března 1998;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 429/90 se mění takto: v čl. 9 odst. 1 se vkládá nový pododstavec, který zní:
"U množství zahuštěného másla přiřknutého v rámci 180. nabídkového řízení, v němž lhůta pro podávání nabídek skončila dne 9. prosince 1997, je však konec lhůty uvedené v první odrážce stanoven na 31. březen 1998."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 20. února 1998, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1756/93, kterým se stanoví rozhodné skutečnosti pro zemědělský přepočítací koeficient pro mléko a mléčné výrobky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3813/92 ze dne 28. prosince 1992 o zúčtovací jednotce a přepočítacích koeficientech, které mají být používány pro účely společné zemědělské politiky [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 150/95 [2], a zejména na čl. 6 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že část B přílohy nařízení Komise (EHS) č. 1756/93 [3] naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
569/96 [4] stanoví rozhodné skutečnosti použitelné podle nařízení Komise (EHS) č. 570/88 ze dne 16. února 1988 o prodeji másla za snížené ceny a o poskytování podpory pro máslo a zahuštěné máslo určené k použití při výrobě cukrářských výrobků, zmrzliny a jiných potravin [5], naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
531/96 [6]; že uvedené nařízení bylo zrušeno a nahrazeno nařízením Komise (ES č.
2571/97 [7], které zavádí mimo jiné možnost používat v režimu podpor smetanu, do níž nebyly přidány stopovací látky; že tyto změny by měly být zohledněny v nařízení (EHS) č. 1756/93;
vzhledem k tomu, že část D přílohy nařízení (EHS) č. 1756/93 stanoví rozhodné skutečnosti pro náklady na skladování, které musí zaplatit prodejce, pokud máslo nebo odstředěné sušené mléko nabízené k veřejné intervenci nesplňuje požadavky stanovené v článku 2 nařízení Komise (ES) č. 454/95 ze dne 28. února 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro intervence na trhu s máslem a smetanou [8], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 419/98 [9], a v článku 1 nařízení Komise (ES) č. 322/96 ze dne 22. února 1996, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro veřejné skladování sušeného odstředěného mléka [10], naposledy pozměněného nařízením (ES) 419/98; že uvedené náklady na skladování jsou stanoveny s odkazem na čl. 7 odst. 2 nařízení Komise (EHS) č. 3597/90 ze dne 12. prosince 1990 o pravidlech účetnictví pro intervenční opatření zahrnující nákup, skladování a prodej zemědělských produktů intervenčními agenturami [11], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1392/97 [12]; že k zajištění souladu by měly být výše uvedené rozhodné skutečnosti nahrazeny odkazem na rozhodnou skutečnost podle čl. 7 odst. 2 nařízení (EHS) č. 3597/90;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (EHS) č. 1756/93 s mění takto:
1. V části B.II se bod 6 nahrazuje tímto:
"Nařízení _BAR_ Příslušné částky _BAR_ Zemědělský přepočítací koeficient, který se má použít _BAR_
2. V části B.III se bod 4 nahrazuje tímto:
"Nařízení _BAR_ Příslušné částky _BAR_ Zemědělský přepočítací koeficient, který se má použít _BAR_
_BAR_ B.Výše snížení podpory podle třetího pododstavce čl. 22 odst. 4 _BAR_ Zemědělský přepočítací koeficient platný první den v měsíci, v němž uplyne lhůta uvedená v článku 11.;" _BAR_ 3. V bodě 2.A, části D se slova "Zemědělský přepočítací koeficient platný ke dni převzetí ve smyslu čl. 5 odst. 1" nahrazují slovy "Zemědělský přepočítací koeficient uvedený v čl. 7 odst. 2 písm. a) a b) nařízení (EHS) č. 3597/90".
4. V bodě 3.A, části D se slova "Zemědělský přepočítací koeficient platný ke dni převzetí příslušného zboží" nahrazují slovy "Zemědělský přepočítací koeficient uvedený v čl. 7 odst. 2 písm. a) a b) nařízení (EHS) č. 3597/90".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
kterým se mění přílohy I, II a III nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 121/98 [2], a zejména na články 6, 7 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že podle nařízení (EHS) č.
2377/90 musí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin;
vzhledem k tomu, že maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky vyhodnotí všechny významné informace, které se týkají bezpečnosti reziduí příslušných látek pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin;
vzhledem k tomu, že při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, povolené hladiny ve všech významných poživatelných tkáních získávaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň) a charakter rezidua, které je významné pro sledování reziduí (indikátorové reziduum);
vzhledem k tomu, že pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v příslušných právních předpisech Společenství, musí být maximální limity reziduí obecně stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin; že játra a ledviny jsou však často z jatečně upravených těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány a maximální limity reziduí proto musí být rovněž vždy stanoveny i pro svalovou tkáň nebo tkáň tukovou;
vzhledem k tomu, že v případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med;
vzhledem k tomu, že triklabendazol musí být zařazen do přílohy I nařízení (EHS) č. 2377/90;
vzhledem k tomu, že isofluran musí být zařazen do přílohy II nařízení (EHS) č. 2377/90;
vzhledem k tomu, že teflubenzuron musí být zařazen do přílohy III nařízení (EHS) č. 2377/90, aby bylo umožněno dokončení vědeckých studií;
vzhledem k tomu, že předtím, než toto nařízení vstoupí v platnost, musí být stanovena lhůta 60 dnů k tomu, aby členské státy mohly učinit veškeré úpravy, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci příslušných veterinárních léčivých přípravků vydaná v souladu se směrnicí Rady 81/851/EHS [3] naposledy pozměněnou směrnicí 93/40/EHS [4], aby byla zohledněna ustanovení tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I, II a III nařízení (EHS) č. 2377/90 se mění tak, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost šedesátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 447/98 ze dne 1. března 1998 o oznamováních, lhůtách a slyšeních stanovených v nařízení Rady (EHS) č. 4064/89 o kontrole spojování podniků
(Text s významem pro EHP) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 4064/89 ze dne 21. prosince 1989 o kontrole spojování podniků [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1310/97 [2], a zejména na článek 23 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady č. 17 ze dne 6. února 1962, první nařízení, kterým se provádějí články 85 a 86 Smlouvy [3], naposledy pozměněné aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 24 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1017/68 ze dne 19. července 1968 o používání pravidel hospodářské soutěže v dopravě po železnici, silnici a vnitrozemských vodních cestách [4], naposledy pozměněné aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 29 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 4056/86 ze dne 22. prosince 1986, kterým se stanoví podrobné zásady pro uplatnění článků 85 a 86 Smlouvy v námořní dopravě [5], naposledy pozměněné aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 26 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3975/87 ze dne 14. prosince 1987, kterým se stanoví postup pro použití pravidel hospodářské soutěže pro podniky v odvětví letecké dopravy [6], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 2410/92 [7], a zejména na článek 19 uvedeného nařízení,
po konzultaci s Poradním výborem pro kontrolu spojování podniků,
(1) vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č.
4064/89, a zejména článek 23 uvedeného nařízení bylo pozměněno nařízením (ES) č. 1310/97;
(2) vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 3384/94 [8], kterým se provádí nařízení (EHS) č.
4064/89, musí být odpovídajícím způsobem změněno; že zkušenosti s používáním nařízení (ES) č. 3384/94 ukázaly, že je třeba zlepšit určité aspekty, pokud jde o postupy podle tohoto nařízení; že by proto z důvodů jasnosti mělo být nahrazeno novým nařízením;
(3) vzhledem k tomu, že Komise přijala rozhodnutí 94/810/ESUO, ES ze dne 12. prosince 1994 o mandátu úředníků pro slyšení v řízení před Komisí ve věcech hospodářské soutěže [9];
(4) vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č.
4064/89 je založeno na zásadě povinného oznamování spojování podniků předtím než se uskuteční; že na jednu stranu má oznamování má důležité právní následky, které jsou výhodné pro strany plánovaného spojení, zatímco na druhou stranu vystavuje nesplnění oznamovací povinnosti strany pokutě a může pro ně rovněž znamenat nevýhody v občanskoprávní povahy; že je proto nezbytné, aby v zájmu právní jistoty byl přesně definován předmět a obsah informací, které mají být v oznámení uvedeny;
(5) vzhledem k tomu, že oznamující strany mají v plném rozsahu a čestně uvést Komisi skutečnosti a okolnosti, které jsou významné pro přijetí rozhodnutí o oznamovaném spojení;
(6) vzhledem k tomu, že za účelem zjednodušení a urychlení přezkoumání oznámení je žádoucí, aby bylo předepsáno používání formuláře;
(7) vzhledem k tomu, že jelikož oznamení s sebou přináší zákonné lhůty podle nařízení (EHS) č. 4064/89, musí být rovněž stanoveny podmínky pro tyto lhůty a určen den, kdy nabývají účinku;
(8) vzhledem k tomu, že je třeba v zájmu právní jistoty stanovit pravidla pro výpočet lhůt stanovených v nařízení (EHS) 4064/89; že musí být určen zejména počátek a konec lhůty a okolnosti, které mají za následek přerušení již započaté lhůty, s náležitým ohledem na požadavky, které vyplývají z výjimečně krátkých výše uvedených zákonných lhůt; že v případě, kdy neexistují zvláštní ustanovení by mělo být stanovení pravidel týkajících se lhůt, dat a dob založeno na zásadách nařízení Rady (EHS, Euratom) č.
1182/71 [10];
(9) vzhledem k tomu, že ustanovení vztahující se na postup Komise musí být sestaveny takovým způsobem, aby plně zajišťovaly právo na slyšení a práva na obhajobu; že pro tyto účely by Komise měla rozlišovat mezi stranami, které oznamují spojení, jinými stranami zúčastněnými na plánu spojení, třetími stranami a stranami, ohledně kterých Komise zamýšlí učinit rozhodnutí o uložení pokuty nebo penále;
(10) vzhledem k tomu, že Komise by měla dát oznamujícím stranám a jiným zúčastněným stranám, pokud o to požádají, příležitost před oznámením neformálně a přísně důvěrně projednat zamýšlené spojení; že by navíc měla Komise udržovat úzký styk s uvedenými stranami v míře, která je nezbytná k tomu, aby s nimi projednala všechny praktické a právní problémy, které objeví při prvním přezkoumání případu, a pokud možno po vzájemné dohodě tyto problémy odstranit;
(11) vzhledem k tomu, že v souladu se zásadou práva na obhajobu musí být oznamujícím stranám dána příležitost vyjádřit se ke všem námitkám, které Komise navrhuje vzít v úvahu při svých rozhodnutích; že ostatní zúčastněné strany by také měly být informovány o námitkách Komise a měla by jim být poskytnuta příležitost vyjádřit svá stanoviska;
(12) vzhledem k tomu, že třetí strany mající dostatečný zájem musí také dostat příležitost vyjádřit svá stanoviska, pokud o to písemně požádají;
(13) vzhledem k tomu, že různé osoby oprávněné podat připomínky by tak měly učinit písemně, jak ve svém vlastním zájmu a v zájmu náležitého vyřízení, aniž je dotčeno jejich právo žádat popřípadě o formální ústní slyšení jako doplnění písemného řízení; že v naléhavých případech však musí být Komise schopna přistoupit okamžitě k formálním ústním slyšením oznamujících stran, jiných zúčastněných stran nebo třetích stran;
(14) vzhledem k tomu, že je nezbytné vymezit práva osob, které mají být slyšeny, do jaké míry mají mít přístup ke spisům Komise a za jakých podmínek mohou být zastupovány nebo podporovány;
(15) vzhledem k tomu, že Komise musí respektovat oprávněný zájem podniků na ochraně jejich obchodních tajemství a jiných důvěrných informací;
(16) vzhledem k tomu, aby Komise mohla provádět náležité posouzení závazků, jejichž cílem je vytvoření spojení slučitelného se společným trhem, a zajistit řádné konzultace s jinými zúčastněnými stranami, třetími stranami a orgány členských států, jak stanoví nařízení (EHS) č. 4064/89, zejména čl. 18 odst. 1 a 4 výše uvedeného nařízení, je nezbytné stanovit postup a lhůty pro podání takových závazků, jak stanoví čl. 6 odst. 2 a čl. 8 odst. 2 nařízení (EHS) č. 4064/89;
(17) vzhledem k tomu, že je také nezbytné vymezit pravidla pro stanovení a výpočet lhůt pro odpověď Komise;
(18) vzhledem k tomu, že Poradní výbor pro kontorolu spojování podniků musí zaujmout stanovisko na základě předběžného návrhu rozhodnutí; že musí proto být konzultován o případu poté, co šetření tohoto případu bylo skončeno; že tato konzultace však nebrání Komisi v tom, aby šetření znovu zahájila, pokud je to nezbytné,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OZNÁMENÍ Článek 1
Osoby oprávněné podávat oznámení 1. Oznámení podávají osoby nebo podniky uvedené v čl. 4 odst. 2 nařízení (EHS) č. 4064/89.
2. Pokud oznámení podepisují zástupci osob nebo podniků, předloží tito zástupci písemný doklad o tom, že jsou zmocněni jednat.
3. Společná oznámení by měl podávat společný zástupce, který je zmocněn předávat a přijímat dokumenty jménem všech oznamujících stran.
Článek 2 Podávání oznámení
1. Oznámení se podávají způsobem popsaným ve formuláři CO uvedeném v příloze.
Společná oznámení se podávají na jednom formuláři.
2. Jeden originál a 23 kopií formuláře CO a podpůrná dokumentace se podávají Komisi na adresu uvedenou ve formuláři CO.
3. Podpůrná dokumentace se podává buď jako originál nebo kopie originálů; jedná-li se o kopie, potvrdí oznamující strany, že kopie jsou pravdivé a úplné.
Oznámení se podává v jednom z úředních jazyků Společenství. Tento jazyk je také jednacím jazykem pro oznamující strany.
Podpůrná dokumentace se podává v původním jazyce.
Pokud původní jazyk není jedním z úředních jazyků, přiloží se překlad do jednacího jazyka.
5. Pokud jsou oznámení podávána podle článku 57 Dohody o EHP, mohou být také v jednom z úředních jazyků států ESVO anebo v pracovním jazyce Kontrolního úřadu ESVO.
Pokud jazyk vybraný pro oznámení není úředním jazykem Společenství, oznamující strany zároveň doplní veškerou dokumentaci překladem do úředního jazyka Společenství.
Jazyk, který je vybrán pro překlad, použije Komise jako jednací jazyk pro oznamující strany.
Článek 3 Informace a dokumenty, které mají být poskytnuty
1. Oznámení musí obsahovat informace a dokumenty požadované formulářem CO.
Informace musí být správné a úplné.
2. Komise nemusí trvat na povinnosti poskytnout určité informace, včetně dokumentů, vyžadovaných formulářem CO, pokud Komise nepovažuje takové informace za nezbytné pro posouzení případu.
3. Komise neprodleně písemně potvrdí oznamujícím stranám nebo jejich zástupcům, že obdržela oznámení a jakoukoli odpověď na dopis zaslaný Komisí podle čl. 4 odst. 2 a 4.
Článek 4 Den nabytí účinku oznámení
1. Aniž jsou dotčeny odstavce 2, 3 a 4, oznámení nabývá účinku dnem, kdy je Komise obdrží.
2. Pokud jsou informace a dokumenty obsažené v oznámení v podstatných věcech neúplné, Komise neprodleně písemně informuje oznamující strany nebo jejich zástupce a stanoví přiměřenou lhůtu pro doplnění informací.
V těchto případech nabývá oznámení účinku dnem, kdy Komise obdrží úplné informace.
3. Podstatné změny ve skutečnostech obsažených v oznámení, o kterých oznamující strany vědí nebo musely vědět, musí být Komisi neprodleně sděleny.
V těchto případech, pokud by tyto podstatné změny mohly mít významný vliv na hodnocení spojení, může Komise považovat den, kdy obdrží informace o podstatných změnách, za den nabytí účinku oznámení.
Komise neprodleně písemně informuje oznamující strany nebo jejich zástupce o této skutečnosti.
4. Nesprávné nebo zavádějící informace se považují za neúplné informace.
5. Pokud Komise zveřejní skutečnost, že došlo k oznámení podle čl. 4 odst. 3 nařízení (EHS) č. 4064/89, uvede datum, ke kterému obdržela oznámení. Pokud podle odstavců 2, 3 a 4 nabude oznámení účinku pozdějí, než v den uvedený v tomto zveřejnění, Komise vydá další zveřejnění, ve kterém uvede pozdější den.
Článek 5 Převedení oznámení
1. Pokud Komise zjistí, že oznamovaná jednání není spojením ve smyslu článku 3 nařízení (EHS) č. 4064/89, informuje o tom písemně oznamující strany nebo jejich zástupce. V takovém případě, pokud o to oznamující strany požádají, s výhradou odstavce 2 tohoto článku, považuje Komise podle okolností oznámení za žádost ve smyslu článku 2 nebo za oznámení ve smyslu článku 4 nařízení č. 17, za žádost ve smyslu článku 12 nebo za oznámení ve smyslu článku 14 nařízení (EHS) č. 1017/68, za žádost ve smyslu článku 12 nařízení (EHS) č. 4056/86 nebo za žádost ve smyslu čl. 3 odst. 2 nebo článku 5 nařízení (EHS) č. 3975/87.
2. V případech uvedených v odstavci 1 druhé větě může Komise vyžadovat, aby informace v oznámení byly doplněny v přiměřené lhůtě, kterou stanoví, pokud je to nezbytné pro posouzení jednání na základě nařízení uvedených v dané větě.
Žádost nebo oznámení se považuje za splňující požadavky těchto nařízení ode dne původního oznámení, pokud Komise obdrží dodatečné informace ve stanovené lhůtě.
KAPITOLA II
LHŮTY Článek 6
Počátek lhůt 1. Lhůta uvedená v čl. 9 odst. 2 nařízení (EHS) č. 4064/89 začíná běžet počátkem pracovního dne následujícího pod dni, kdy Komise obdržela kopii oznámení od členského státu.
2. Lhůta uvedená v čl. 9 odst. 4 písm. b) nařízení (EHS) č. 4064/89 začíná běžet počátkem pracovního dne následujícího po dni, kdy oznámení nabylo účinku ve smyslu článku 4 tohoto nařízení.
3. Lhůta uvedená v čl. 9 odst. 6 nařízení (EHS) č. 4064/89 začíná běžet počátkem pracovního dne následujícího po dni, kdy Komise oznámené sloučení postoupila.
4. Lhůty uvedené v čl. 10 odst. 1 nařízení (EHS) č. 4064/89 začínají běžet počátkem pracovního dne následujícího po dni, kdy oznámení nabylo účinku ve smyslu článku 4 tohoto nařízení.
5. Lhůta uvedená v čl. 10 odst. 3 nařízení (EHS) č. 4064/89 začíná běžet počátkem pracovního dne následujícího po dni, kdy bylo řízení zahájeno.
6. Lhůta uvedená v čl. 22 odst. 4 druhém pododstavci druhé větě nařízení (EHS) č. 4064/89 začíná běžet počátkem pracovního dne následujícího po dni, kdy dojde k první z uvedených událostí.
Článek 7 Konec lhůt
1. Lhůta uvedená v čl. 9 odst. 2 nařízení (EHS) č. 4064/89 končí uplynutím dne, který ve třetím týdnu následujícím po týdnu, ve kterém lhůta začala běžet, připadne na tentýž den v týdnu, jako den, od kterého lhůta běží.
2. Lhůta uvedená v čl. 9 odst. 4 písm. b) nařízení (EHS) č. 4064/89 končí uplynutím dne, který ve třetím měsíci následujícím po měsíci, ve kterém lhůta začala běžet, připadne na tentýž den jako den od kterého lhůta běží. Pokud takový den v daném měsíci není, lhůta skončí uplynutím posledního dne tohoto měsíce.
3. Lhůta uvedená v čl. 9 odst. 6 nařízení (EHS) č. 4064/89 končí uplynutím dne, který ve čtvrtém měsíci následujícím po měsíci, ve kterém lhůta začala běžet, připadne na tentýž den jako den od kterého lhůta běží. Pokud takový den v daném měsíci není, lhůta skončí uplynutím posledního dne tohoto měsíce.
4. Lhůta uvedená v čl. 10 odst. 1 prvním pododstavci nařízení (EHS) č. 4064/89 končí uplynutím dne, který v měsíci následujícím po měsíci, ve které lhůta začala běžet, připadne na tentýž den jako den od kterého lhůta běží. Pokud takový den v daném měsíci není, lhůta skončí uplynutím posledního dne tohoto měsíce.
5. Lhůta uvedená v čl. 10 odst. 1 druhém pododstavci nařízení (EHS) č. 4064/89 končí uplynutím dne, který v šestém týdnu následujícím po týdnu, ve kterém lhůta začala běžet, připadne na tentýž den v týdnu, jako den, od kterého lhůta běží.
6. Lhůta uvedená v čl. 10 odst. 3 nařízení (EHS) č. 4064/89 končí uplynutím dne, který ve čtvrtém měsíci následujícím po tom, v němž lhůta začala běžet, připadne na tentýž den jako den, od kterého lhůta běží. Pokud takový den v daném měsíci není, lhůta skončí uplynutím posledního dne tohoto měsíce.
7. Lhůta uvedená v čl. 22 odst. 4 druhém pododstavci druhé větě nařízení (EHS) č. 4064/89 končí uplynutím dne, který v měsíci následujícím po měsíci, ve kterém lhůta začala běžet, připadne na tentýž den jako den od kterého lhůta běží. Pokud takový den v daném měsíci není, lhůta skončí uplynutím posledního dne tohoto měsíce.
8. Pokud poslední den lhůty není pracovním dnem, lhůta skončí uplynutím následujícího pracovního dne.
Článek 8 Náhrada za svátky
Jakmile je v souladu s článkem 7 určen konec lhůty, přidá se odpovídající počet pracovních dní, pokud do lhůt uvedených v článcích 9, 10 a 22 nařízení (EHS) č. 4064/89 spadají státní svátky či jiné svátky Komise uvedené v článku 23.
Článek 9 Přerušení lhůty
1. Lhůty uvedené v čl. 10 odst. 1 a 3 nařízení (EHS) č. 4064/89 se přeruší, pokud Komise podle čl. 11 odst. 5 a čl. 13 odst. 3 výše uvedeného nařízení musí učinit rozhodnutí, protože:
a) informace, které Komise žádala podle čl. 11 odst. 1 nařízení (EHS) č. 4064/89 od jedné z oznamujících stran nebo jiné zúčastněné strany ve smyslu článku 11 tohoto nařízení nejsou poskytnuty nebo nejsou poskytnuty v plném znění ve lhůtě stanovené Komisí;
b) informace, které Komise žádala podle čl. 11 odst. 1 nařízení (EHS) č. 4064/89 od třetí strany uvedené v článku 11 tohoto nařízení, nejsou poskytnuty nebo nejsou poskytnuty v plném znění ve lhůtě stanovené Komisí kvůli okolnostem, za které nese odpovědnost jedna z oznamujících stran nebo jiná zúčastněná strana ve smyslu článku 11 tohoto nařízení;
c) jedna z oznamujících stran nebo jiná zúčastněná strana ve smyslu článku 11 tohoto nařízení se odmítla podrobit vyšetřování, které Komise považuje za nezbytné na základě čl. 13 odst. 1 nařízení (EHS) č. 4064/89 nebo odmítla spolupracovat při provádění tohoto vyšetřování v souladu s uvedeným ustanovením;
d) oznamující strany neinformovaly Komisi o podstatných změnách ve skutečnostech obsažených v oznámení.
2. Lhůty uvedené v čl. 10 odst. 1 a 3 nařízení (EHS) č. 4064/89 se přeruší:
a) v případech uvedených v odst. 1 písm. a) a b) na dobu od konce lhůty stanovené v žádosti o informace do obdržení úplných a správných informací požadovaných rozhodnutím;
b) v případech uvedených v odst. 1 písm. c) na dobu od neúspěšného pokusu provést vyšetřování do ukončení vyšetřování nařízeného rozhodnutím;
c) v případech uvedených v odst. 1 písm. d) na dobu od vzniku změny ve skutečnostech uvedených v oznámení do obdržení úplných a správných informací požadovaných rozhodnutím nebo do ukončení vyšetřování nařízeného rozhodnutím.
3. Přerušení lhůty začíná den následující po dni, ve kterém došlo k události způsobující přerušení a končí uplynutím dne, kdy důvod pro přerušení odpadne.
Pokud tento den není pracovním dnem, přerušení lhůty končí uplynutím následujícího pracovního dne.
Článek 10 Dodržování lhůt
1. Lhůty uvedené v čl. 9 odst. 4 a 5 a v čl. 10 odst. 1 a 3 nařízení (EHS) č. 4064/89 jsou dodrženy, pokud Komise učiní příslušné rozhodnutí před koncem lhůty.
2. Lhůta uvedená v čl. 9 odst. 2 nařízení (EHS) č. 4064/89 je dodržena, pokud členský stát informuje Komisi písemně před koncem lhůty.
3. Lhůta uvedená v čl. 9 odst. 6 nařízení (EHS) č. 4064/89 je dodržena, pokud příslušný orgán daného členského státu zveřejní jakoukoli zprávu nebo oznámí výsledky přezkoumání spojení podniků před koncem lhůty.
4. Lhůta uvedená v čl. 22 odst. 4 druhém pododstavci druhé větě nařízení (EHS) č. 4064/89 je dodržena, pokud žádost podanou členským státem nebo členskými státy obdrží Komise před koncem lhůty.
KAPITOLA III SLYŠENÍ STRAN A TŘETÍCH STRAN
Článek 11
Strany, které mají být slyšeny Pro účely práv na slyšení podle článku 18 nařízení (EHS) č. 4064/89 se rozlišují tyto strany:
a) oznamující strany, tj. osoby nebo podniky podávající oznámení podle čl. 4 odst. 2 nařízení (EHS) č. 4064/89;
b) jiné zúčastněné strany, tj. strany plánu spojení, které nejsou oznamujícími stranami například prodejce a podnik, který je cílem spojení;
c) třetí strany, tj. fyzické nebo právnické osoby, které prokáží dostatečný zájem, včetně zákazníků, dodavatelů a soutěžitelů, zejména členové správních nebo řídicích orgánů dotyčných podniků nebo uznaní zástupci zaměstnanců těchto podniků;
d) strany, ohledně kterých Komise zamýšlí přijmout rozhodnutí podle článku 14 nebo článku 15 nařízení (EHS) č. 4064/89.
Článek 12 Rozhodnutí o pozastavení spojování
1. Pokud Komise zamýšlí přijmout rozhodnutí podle čl. 7 odst. 4 nařízení (EHS) č. 4064/89, které nepříznivě ovlivňuje jednu nebo více stran, informuje písemně podle čl. 18 odst. 1 výše uvedeného nařízení oznamující strany a jiné zúčastněné strany o svých námitkách a stanoví lhůtu, v jejímž průběhu mohou strany vyjádřit své názory.
2. Pokud Komise podle čl. 18 odst. 2 nařízení (EHS) č. 4064/89 přijala rozhodnutí uvedené v odstavci 1 předběžně, aniž by poskytla oznamujícím stranám a jiným zúčastněným stranám příležitost vyjádřit jejich názory, zašle jim neprodleně znění předběžného rozhodnutí a stanoví lhůtu, v jejímž průběhu mohou strany vyjádřit své názory.
Jakmile oznamující strany a jiné zúčastněné strany vyjádří své názory, přijme Komise konečné rozhodnutí kterým zruší, změní nebo potvrdí předběžné rozhodnutí.
Pokud strany svůj názor v dané lhůtě nevyjádří, předběžné rozhodnutí Komise se stane po uplynutí dané lhůty konečným.
3. Oznamující strany a jiné zúčastněné strany vyjádří své názory písemně nebo ústně v průběhu stanovené lhůty.
Mohou svá ústní prohlášení potvrdit písemně.
Článek 13 Rozhodnutí ve věci
1. Pokud Komise zamýšlí rozhodnout podle čl. 8 odst. 2 druhého pododstavce, nebo čl. 8 odst. 3, 4 nebo 5 nařízení (EHS) č. 4064/89, vyslechne před konzultací Poradního výboru pro kontrolu spojování podniků strany podle čl. 18 odst. 1 a 3 výše uvedeného nařízení.
2. Komise sdělí své námitky oznamujícím stranám písemně.
Komise při oznamování námitek stanoví lhůtu, během které mohou oznamující strany informovat Komisi o svých názorech písemně.
Komise písemně informuje jiné zúčastněné strany o těchto námitkách.
Komise také stanoví lhůtu, během které tyto jiné zúčastněné strany mohou informovat Komisi o svých názorech písemně.
3. Poté, co Komise sdělila své námitky oznamujícím stranám, umožní jim na požádání nahlédnout do spisu, aby mohly uplatnit své právo na obhajobu.
Komise na požádání také umožní nahlédnout do spisu jiným zúčastněným stranám, které byly informovány o námitkách, pokud je to nezbytné pro účely přípravy jejich připomínek.
4. Strany, jimž byly sděleny námitky Komise nebo které byly o těchto námitkách informovány, vyjádří písemně své názory na tyto námitky v dané lhůtě.
Ve svých písemných vyjádřeních mohou uvést veškeré věci důležité pro případ a mohou připojit jakékoli důležité dokumenty, aby uvedené skutečnosti doložily.
Strany mohou také navrhnout, aby Komise vyslechla osoby, které mohou tyto skutečnosti potvrdit.
Předloží Komisi jeden originál a 29 kopií své odpovědi na adresu uvedenou ve formuláři CO.
5. Pokud Komise zamýšlí přijmout rozhodnutí podle článku 14 nebo 15 nařízení (EHS) č. 4064/89, před konzultací s Poradním výborem pro kontrolu spojování podniků vyslechne podle čl. 18 odst. 1 a 3 výše uvedeného nařízení strany, ohledně kterých Komise zamýšlí takové rozhodnutí přijmout.
Postup podle odstavce 2 prvního a druhého pododstavce, odstavce 3 prvního pododstavce a odstavce 4 se použije přiměřeně.
Článek 14 Ústní slyšení
1. Komise poskytne oznamujícím stranám, které o to požádaly v písemném vyjádření, příležitost přednést argumenty ústně při formálním slyšení, pokud tyto strany projeví dostatečný zájem.
Komise může rovněž v jiných případech poskytnout těmto stranám příležitost, aby vyjádřily své názory ústně.
2. Komise poskytne jiným zúčastněným stranám, které o to požádaly v písemném vyjádření, příležitost vyjádřit jejich názory ústně při formálním slyšení, pokud tyto strany projeví dostatečný zájem.
Komise může rovněž v jiných případech poskytnout těmto stranám příležitost, aby vyjádřily své názory ústně.
3. Komise poskytne stranám, kterým navrhuje uložit pokutu nebo penále, které o to požádaly v písemném vyjádření, příležitost přednést argumenty ústně při formálním slyšení.
Komise může rovněž v jiných případech poskytnout těmto stranám příležitost, aby vyjádřily svoje názory ústně.
4. Komise vyzve osoby, které mají být slyšeny, aby se dostavily v den, který Komise určí.
5. Komise vyzve příslušné orgány členských států, aby se zúčastnily slyšení.
Článek 15 Provádění formálních ústních slyšení
1. Slyšení provádí úředník pro slyšení.
2. Vyzvané osoby se dostaví buď osobně nebo jsou zastoupeny právními zástupci nebo zástupci pověřenými jejich stanovami.
Podniky a sdružení podniků mohou být zastoupeny řádně zmocněným zástupcem jmenovaným z řad stálých zaměstnanců.
3. Osobám slyšeným Komisí mohou být nápomocni právní poradci nebo jiné způsobilé kvalifikované osoby, které schválí úředník pro slyšení.
4. Slyšení nejsou veřejná.
Osoby jsou slyšeny odděleně nebo za přítomnosti jiných předvolaných osob.
V případě účasti jiných předvolaných osob se bere ohled na oprávněný zájem podniků na ochraně jejich obchodních tajemství a jiných důvěrných informací.
5. Výpovědi všech slyšených osob se zaznamenají.
Článek 16 Slyšení třetích stran
1. Pokud třetí strany písemně požádají o slyšení podle čl. 18 odst. 4 druhé věty nařízení (EHS) č. 4064/89, Komise je písemně informuje o povaze a předmětu řízení a stanoví lhůtu, během které mohou vyjádřit své názory.
2. Třetí strany uvedené v odstavci 1 vyjádří své názory písemně ve stanovené lhůtě.
Komise popřípadě může poskytnout stranám, které o to požádaly v písemném vyjádření, příležitost zúčastnit se formálního slyšení.
Komise může rovněž v jiných případech poskytnout těmto stranám příležitost, aby vyjádřily svoje názory ústně.
3. Komise může podobně poskytnout jakýmkoli jiným třetím stranám příležitost, aby vyjádřily svoje názory.
Článek 17 Důvěrné informace
1. Informace, včetně dokumentů, nejsou sdělovány nebo zpřístupňovány, pokud obsahují obchodní tajemství jakékoliv osoby nebo podniku, včetně oznamujících stran, jiných zúčastněných stran nebo třetích stran, nebo pokud obsahují jiné důvěrné informace, jejichž zpřístupnění Komise nepovažuje za nezbytné pro účel řízení, nebo pokud se jedná o interní dokumenty správních orgánů.
2. Všechny strany, které vyjádří své názory podle ustanovení této kapitoly, zřetelně označí materiály, které považují za důvěrné, s uvedením důvodů a ve lhůtě stanovené Komisí poskytnou zvláštní verzi, která neobsahuje důvěrné informace.
KAPITOLA IV ZÁVAZKY, KTERÉ ČINÍ SPOJENÍ PODNIKŮ SLUČITELNÝM
Článek 18 Lhůty pro závazky
1. Závazky, které Komisi navrhly zúčastněné podniky podle čl. 6 odst. 2 nařízení (EHS) č. 4064/89, které mají podle záměru stran vytvořit základ pro rozhodnutí podle čl. 6 odst. 1 písm. b) výše uvedeného nařízení, musí být předloženy Komisi nejpozději do tří týdnů ode dne obdržení oznámení.
2. Závazky, které Komisi navrhly zúčastněné podniky podle čl. 8 odst. 2 nařízení (EHS) č. 4064/89, které mají podle záměru stran vytvořit základ pro rozhodnutí podle výše uvedeného článku, musí být předloženy Komisi nejdéle do tří měsíců ode dne zahájení řízení. Komise může za výjimečných okolností tuto lhůtu prodloužit.
3. Články 6 a 9 se použijí pro odstavce 1 a 2 tohoto článku přiměřeně.
Článek 19 Postup pro závazky
1. Zúčastněné podniky předloží Komisi jeden originál a 29 kopií navrhovaných závazků podle čl. 6 odst. 2 a čl. 8 odst. 2 nařízení (EHS) č. 4064/89 na adresu uvedenou ve formuláři CO.
2. Všechny strany, které Komisi navrhují závazky podle čl. 6 odst. 2 a čl. 8 odst. 2 nařízení (EHS) č. 4064/89, zřetelně označí materiály, které považují za důvěrné, s uvedením důvodů a ve lhůtě stanovené Komisí poskytnou zvláštní verzi, která neobsahuje důvěrné informace.
KAPITOLA V RŮZNÁ USTANOVENÍ
Článek 20 Předávání dokumentů
1. Předávání dokumentů a vyzvání Komise určeným osobám se může uskutečnit jedním z těchto způsobů:
a) osobním doručením proti potvrzení;
b) doporučeným dopisem s potvrzením o obdržení;
c) faxem s žádostí o potvrzení o obdržení;
d) dálnopisem;
e) elektronickou poštou s žádostí o potvrzení o obdržení.
2. Pokud toto nařízení nestanoví jinak, vztahuje se odstavec 1 také na předávání dokumentů od oznamujících stran, jiných zúčastněných stran nebo od třetích stran Komisi.
3. Pokud je dokument posílán dálnopisem, faxem nebo elektronickou poštou, platí domněnka, že jej určená osoba obdržela v den odeslání.
Článek 21 Stanovení lhůt
Při stanovení lhůt podle čl. 4 odst. 2, čl. 5 odst. 2, čl. 12 odst. 1 a 2, čl. 13 odst. 2 a čl. 16 odst. 1 vezme Komise ohled na dobu potřebnou k přípravě stanovisek a k naléhavosti případu. Rovněž vezme v úvahu pracovní dny stejně jako státní svátky v zemi, ve které Komise sdělení obdrží.
Lhůty se stanovují kalendářními dny.
Článek 22 Obdržení dokumentů Komisí
1. Podle čl. 4 odst. 1 tohoto nařízení musí být oznámení doručena Komisi na adresu uvedenou na formuláři CO nebo odeslána doporučeným dopisem na adresu uvedenou na formuláři CO před uplynutím lhůty uvedené v čl. 4 odst. 1 nařízení (EHS) č. 4064/89.
Dodatečné informace požadované k doplnění oznámení podle čl. 4 odst. 2 a 4 nebo k doplnění oznámení podle čl. 5 odst. 2 musí Komise obdržet na výše uvedené adrese nebo musí být odeslány doporučeným dopisem před uplynutím lhůty stanovené u každého případu.
Písemná vyjádření ke sdělení Komise podle čl. 12 odst. 1 a 2, čl. 13 odst. 2 a čl. 16 odst. 1 musí Komise obdržet na výše uvedené adrese před uplynutím lhůty stanovené u každého případu.
2. Lhůty uvedené v odstavci 1 druhém a třetím pododstavci se určují podle článku 21.
3. Pokud poslední den lhůty připadne na den, který není pracovním dnem, nebo který je státním svátkem v zemi odeslání, lhůta uplyne následující pracovní den.
Článek 23
Vymezení pracovních dnů
"Pracovními dny" se ve smyslu tohoto nařízení rozumí všechny dny s výjimkou sobot, nedělí, státních a jiných svátků určených Komisí a zveřejněných
ze dne 16. února 1998, kterým se doplňuje a mění nařízení (ES) č. 2223/96, pokud jde o rozvržení nepřímo měřených finančních zprostředkovatelských služeb (FISIM) v rámci Evropského systému národních a regionálních účtů (ESA)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 213 této smlouvy,
s ohledem na návrh nařízení předložený Komisí [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Evropského měnového institutu [3],
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (ES) č.
2223/96 ze dne 25. července 1996 o Evropském systému národních a regionálních účtů ve Společenství [4] obsahuje referenční rámec společných norem, definic, klasifikací a účetních pravidel pro sestavování účtů členských států splňujících statistické požadavky Evropského společenství tak, aby bylo možné získat výsledky porovnatelné mezi členskými státy;
vzhledem k tomu, že čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 2223/96 stanoví, že nejpozději 31. prosince 1997 bude přijato rozhodnutí o zavedení systému rozvržení nepřímo měřených finančních zprostředkovatelských služeb (FISIM);
vzhledem k tomu, že vyřešení problému rozvržení FISIM by mělo vést k podstatnému zdokonalení metodiky ESA a k přesnějšímu porovnání úrovně hrubého domácího produktu (HDP) uvnitř Evropské unie;
vzhledem k tomu, že cílem tohoto nařízení je stanovení zásady pro rozvržení FISIM a stanovení pravidel pro toto rozvržení;
vzhledem k tomu, že účinnost rozvržení FISIM a pravidel stanovených pro toto rozvržení je nutné vyhodnotit prostřednictvím výpočtů, které mají být prováděny členskými státy podle zkušební metody uvedené v příloze III tohoto nařízení během dostatečně dlouhého zkušebního období, aby bylo možné posoudit, zda toto rozvržení podává spolehlivější výsledky pro účely správného měření dané ekonomické činnosti, než je tomu v současnosti, kdy se rozvržení nepoužívá;
vzhledem k tomu, že je vhodné, aby Komise na základě výpočtů prováděných během zkušebního období předložila hodnotící zprávy o kvalitě údajů, zejména o jejich dostupnosti, jakož i zprávy o kvalitativní a kvantitativní analýze stability časového faktoru a citlivosti výsledků s ohledem na rozdílné zkušební metody;
vzhledem k tomu, že v případě pozitivního ohodnocení spolehlivosti získaných výsledků je vhodné, aby Komise rozhodla o nejvhodnější metodě rozvržení FISIM;
vzhledem k tomu, že pokud se zkušebními metodami nedocílí spolehlivějších výsledků pro přesné měření ekonomických činností, než je tomu nyní, kdy se rozvržení nepoužívá, bude vhodné, aby Komise předložila Radě odpovídající návrh pro změnu nařízení (ES) č. 2223/96;
vzhledem k tomu, že je vhodné, aby Rada přijala jednomyslně na návrh Komise rozhodnutí o rozvržení FISIM pro výpočet HNP používaného pro účely rozpočtu a vlastních zdrojů Společenství;
vzhledem k tomu, že je vhodné neprovádět rozvržení FISIM pro účely jiných politik Společenství, dokud Komise nerozhodne o metodě pro rozvržení FISIM, usoudí-li se, že dosažené výsledky jsou spolehlivější;
vzhledem k tomu, že v souladu se zásadou subsidiarity může být cílů tohoto nařízení dosaženo lépe na úrovni Společenství než na úrovni členských států, protože pouze Komise může koordinovat nezbytnou harmonizaci statistických metod pro výpočet a rozvržení FISIM na úrovni Společenství; že by členské státy měly provádět samotný výpočet a rozvržení a organizovat infrastrukturu nezbytnou pro kontrolu používání metod; že je proto nutné nařídit, aby příslušné vnitrostátní orgány měly přístup ke všem údajům dostupných na úrovni členských států;
vzhledem k tomu, že Výbor pro statistické programy Evropských společenství, zřízený rozhodnutím 89/382/EHS, Euratom [5], a Výbor pro měnovou a finanční statistiku a pro statistiku platební bilance, zřízený rozhodnutím 91/115/EHS [6], byly konzultovány podle článku 3 uvedených rozhodnutí,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Účel
1. Účelem tohoto nařízení je prostřednictvím spolehlivé metody zavést zásadu pro rozvržení nepřímo měřených finančních zprostředkovatelských služeb (FISIM), popsanou v příloze I k příloze A nařízení (ES) č. 2223/96.
2. Přílohy I a II k příloze A nařízení (ES) 2223/96 se mění v souladu s přílohami I a II tohoto nařízení.
Článek 2
Metody
1. Členské státy provedou během zkušebního období uvedeného v článku 4 výpočty podle metod popsaných v příloze III tohoto nařízení.
2. Na základě vyhodnocení výsledků těchto výpočtů bude postupem podle článku 5 přijato rozhodnutí o metodě, která se použije pro rozvržení FISIM.
Článek 3
Prostředky
1. Členské státy zajistí, aby jejich orgány pověřené prováděním výpočtů uvedených v čl. 2 odst. 1 měly k dispozici potřebné údaje nebo vhodné odhady pro provádění těchto výpočtů.
2. Vnitrostátní orgány jsou pověřeny sběrem dodatečných údajů, které považují za nezbytné pro provádění výpočtů.
Článek 4
Předkládání výsledků výpočtů během zkušební doby
Členské státy předloží Komisi výsledky výpočtů uvedených v čl. 2 odst. 1 podle tohoto časového rozvrhu:
výsledky za kalendářní roky 1995, 1996, 1997 a 1998 se předloží nejpozději 1. listopadu 1999;
výsledky za kalendářní rok 1999 a opravené výsledky za kalendářní roky 1995, 1996, 1997 a 1998 se předloží nejpozději 1. listopadu 2000;
výsledky za kalendářní rok 2000 a opravené výsledky za kalendářní roky 1995, 1996, 1997 a 1998 se předloží nejpozději 1. listopadu 2001;
první odhady za kalendářní rok 2001 a opravené výsledky za kalendářní roky 1995, 1996, 1997 a 1998 se předloží nejpozději 30. dubnu 2002.
Článek 5
Vyhodnocení výsledků
1. Na základě výsledků uvedených v článku 4 a po konzultaci Výboru pro statistické programy předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě do 31. prosince 2000 mezitímní zprávu a do 1. července 2002 závěrečnou zprávu, obsahující kvalitativní a kvantitativní analýzu dopadu zkušebních metod na rozvržení a výpočet FISIM popsaných v příloze III.
2. Prováděcí pravidla k tomuto nařízení, včetně opatření pro objasnění a zdokonalení zkušebních metod popsaných v příloze III, přijme Komise postupem podle článku 7.
3. Pokud závěrečná hodnotící zpráva o spolehlivosti výsledků dosažených během zkušebního období vyzní příznivě, stanoví Komise postupem podle článku 7 a po konzultaci s Výborem pro měnovou a finanční statistiku a statistiku platební bilance do 31. prosince 2002 metodu rozvržení FISIM.
4. Pokud Komise v závěrečné hodnotící zprávě uvedené v odstavci 1 shledá, že žádná ze zkušebních metod rozvržení FISIM není spolehlivější pro správné měření ekonomické činnosti než současný stav, kdy rozvržení není prováděno, předloží Radě podle potřeby odpovídající návrh na změnu nařízení (ES) č. 2223/96.
Článek 6
Předání Komisi
Členské státy předají od 1. ledna 2003 Komisi výsledky výpočtů provedených podle tohoto nařízení jako součást tabulek uvedených v článku 3 nařízení (ES) č. 2223/96.
Článek 7
Postup
1. Komisi je nápomocen Výbor pro statistické programy (dále jen "výbor").
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci.
Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl. 148 odst.
2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise. Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
3. a) Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
b) Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese do tří měsíců, přijme navrhovaná opatření Komise.
Článek 8
Odchylky
Odchylně od tohoto nařízení:
1. přijme Rada na návrh Komise jednomyslně rozhodnutí o rozvržení FISIM pro výpočet HNP pro účely souhrnného rozpočtu a vlastních zdrojů Společenství;
2. rozvržení FISIM pro účely jiných politik Společenství se neprovádí, dokud Komise nestanoví metodu, která se použije pro rozvržení FISIM, v souladu s čl. 5 odst. 3.
Článek 9
Závěrečná ustanovení
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 27. února 1998, kterým se přijímají některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 820/97 týkající se použití nejnižších možných správních sankcí v rámci systému identifikace a registrace skotu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 820/97 ze dne 21. dubna 1997, kterým se stanoví systém identifikace a registrace skotu a které se týká označování hovězího masa a výrobků z hovězího masa [1], a zejména na čl. 10 písm. e) tohoto nařízení,
vzhledem k tomu, že podle článku 21 nařízení (ES) č.
820/97 musí být případné sankce, které členské státy ukládají, přiměřené závažnosti porušení; že pokud je to oprávněné, mohou sankce obsahovat omezení pro převážení zvířat do nebo z farmy dotyčného chovatele dobytka;
vzhledem k tomu, že sankce stanovené v tomto nařízení by se měly použít, vede-li nedodržování ustanovení o identifikaci a registraci hovězího dobytka k domněnce, že se jedná zejména o porušování veterinárních právních předpisů Společenství, která mohou ohrozit zdraví člověka i zvířete; že sankce jsou rovněž nutné k zajišťování řádného financování a fungování tohoto systému;
vzhledem k tomu, že s ohledem na čl. 21 odst. 2 nařízení (ES) č. 820/97 by měly být stanoveny minimální správní sankce a členským státům by měla být dána možnost zavést jiné vnitrostátní správní nebo trestněprávní sankce, které by zohledňovaly závažnost porušení;
vzhledem k tomu, že je třeba stanovit sankce pro určité případy, v nichž nejsou dodržována ustanovení nařízení (ES) č.
820/97; že k těmto případům patří nedodržování všech nebo některých požadavků týkajících se identifikace a registrace, placení poplatků a oznamování; že jestliže se v určité farmě u více než 20 % zvířat nedodrží požadavky kladené na identifikaci a registraci podle nařízení (ES) č. 820/97, měla by pak opatření přijatá v rámci sankcí platit pro všechna zvířata ve farmě;
vzhledem k tomu, že není-li možné prokázat totožnost zvířete do dvou pracovních dnů, je třeba, aby je příslušný úřad za dohledu veterinárních úřadů a bez náhrady nechal neprodleně utratit;
vzhledem k tomu, že s ohledem na časový plán pro použití nařízení (ES) č. 820/97 by mělo toto nařízení neprodleně vstoupit v platnost;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem výboru Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Jsou-li u jednoho nebo několika zvířat v jedné farmě porušena ustanovení článku 3 nařízení (ES) č. 820/97, nařídí se omezení pro převážení všech zvířat do nebo z dotyčné farmy.
2. Nemůže-li chovatel zvířete do dvou pracovních dnů prokázat jeho totožnost, příslušný úřad zvíře za dohledu veterinářských úřadů a bez náhrady nechá neprodleně utratit.
Článek 2
1. V případě zvířat, u nichž nejsou v plném rozsahu splněny požadavky na identifikaci a registraci ve smyslu článku 3 nařízení (ES) č. 820/97, nařídí se neprodleně a až do úplného splnění těchto požadavků omezení pro převážení dotyčných zvířat.
2. Nejsou-li v jedné farmě u více než 20 % zvířat v plném rozsahu splněny požadavky na identifikaci a registraci ve smyslu článku 3 nařízení (ES) č. 820/97, nařídí se neprodleně omezení pro převážení celého stavu dobytka dotyčné farmy.
U farem chovajících nejvýše deset zvířat se však použije toto opatření pouze tehdy, nejsou-li podle nařízení (ES) č. 820/97 plně identifikována více než dvě zvířata.
Článek 3
Neplatí-li chovatel dobytka poplatky podle článku 9 nařízení (ES) č. 820/97, mohou členské státy odmítnout vystavit tomuto chovateli pasy.
Při trvalém porušování povinnosti platit uvedené poplatky mohou členské státy v souladu s článkem 21 uvedeného nařízení nařídit omezení pro převážení zvířat do nebo z farem dotyčného chovatele.
Článek 4
1. Neoznámí-li chovatel dobytka příslušnému úřadu převážení do a z jeho farem podle čl. 7 odst. 1 druhé odrážky nařízení (ES) č. 820/97, nařídí příslušný úřad omezení pro převážení zvířat do a z této farmy.
2. Neoznámí-li chovatel dobytka příslušnému úřadu narození či úmrtí zvířete podle čl. 7 odst. 1 druhé odrážky nařízení (ES) č. 820/97, nařídí příslušný úřad omezení pro převážení zvířat do a z této farmy.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 496/98 ze dne 27. února 1998 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č.
2509/97 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo ji rozšiřuje o další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatnění celních a jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
vzhledem k tomu, že je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly celní orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992 [3], kterým se vydává celní kodex Společenství, naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 82/97 [4];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex – odboru pro celní a statistickou nomenklaturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci l tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajícího kódu KN uvedeného ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu tří měsíců.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 497/98 ze dne 27. února 1998 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č.
2509/97 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo ji rozšiřuje o další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních a jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
vzhledem k tomu, že je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly celní orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3];
vzhledem k tomu, že Výbor pro celní kodex – odbor pro celní a statistickou nomenklaturu nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu tří měsíců.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
ze dne 3. března 1998, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1274/91, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1907/90 o některých obchodních normách pro vejce
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1907/90 ze dne 26. června 1990 o některých obchodních normách pro vejce [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 818/96 [2], a zejména na čl. 10 odst. 3 a čl. 20 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č.
1274/91 [3] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1511/96 [4] stanoví nezbytná prováděcí pravidla pro obchodní normy v odvětví vajec;
vzhledem k tomu, že může být snížena četnost sběru vajec od těch producentů, kteří jsou schopni zajistit, aby teplota, při které jsou vejce na farmě skladována, byla udržována pod 14 °C; že by se tato odchylka měla vztahovat pouze na ty členské státy, kde jsou v důsledku nízké hustoty produkce a obyvatelstva vysoké náklady na sběr a distribuci a kde jsou nízké průměrné teploty; že tyto podmínky splňuje pouze Finsko a Švédsko; že by toto opatření mělo vstoupit v platnost dnem 1. ledna 1998, aby byl ve Švédsku zabezpečen hladký přechod k používání společných norem pro vejce, který byl v souladu s čl. 149 odst.
1 aktu o přistoupení odložen do uvedeného data nařízením Komise (ES) č.
2059/96 [5];
vzhledem k tomu, že je nezbytné zlepšit monitorování prodeje vajec od nosnic z neklecového chovu, a proto musí být stanovena povinnost vést rovněž podrobné záznamy o obratu těchto vajec u sběrných zařízení a velkoobchodníků;
vzhledem k tomu, že je vhodné zmocnit členské státy k tomu, aby své pravomoci v oblasti kontroly správného označování vajec podle příslušného způsobu chovu delegovaly na subjekty, které jsou nezávislé na producentech;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 1274/91 se mění takto:
1. V čl. 1 odst. 1 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Ve Finsku a Švédsku však dodávky od producentů do třídíren nebo průmyslových závodů nebo sběr vajec u těchto producentů mohou probíhat jednou týdně pouze v případě, že teplota, při níž jsou vejce na farmě skladována, je uměle udržována pod 14 °C."
2. Článek 18 se nahrazuje tímto:
- v odstavci 2 se ve druhém pododstavci doplňuje věta, která zní:
"Tyto záznamy se uchovávají na farmě nejméně po dobu šesti měsíců poté, co bylo příslušné hejno vyřazeno z výrobního cyklu.",
- vkládá se odstavec 6a, který zní:
"6a. Sběrná zařízení a velkoobchodníci jsou povinni vést záznamy o nákupu a prodeji vajec, jakož i o stavu jejich zásob podle odst. 1 písm. a), b), c) a d).
Sběrná zařízení musí být schopna u těchto vajec doložit:
a) data a objemy sběru;
b) jména a adresy producentů;
c) data a objemy dodávek příslušným třídírnám.
Velkoobchodníci (včetně zprostředkovatelů, kteří s vejci nepřicházejí do přímého kontaktu) musí být schopni u těchto vajec doložit:
a) data a objemy nákupu a prodeje;
b) jména a adresy dodavatelů a odběratelů.
Kromě toho velkoobchodníci, kteří s těmito vejci přímo manipulují, musí vést týdenní záznamy o fyzických zásobách.
Sběrná zařízení a velkoobchodníci mohou místo záznamů o uskutečněném nákupu a prodeji zakládat v pořadačích faktury nebo dodací listy, na kterých jsou uvedeny údaje podle odstavce 1.",
- odstavec 7a se nahrazuje tímto:
"7a. Odstavce 2 až 6a se nepoužijí, pokud je užit údaj uvedený v odst. 1 písm. e)."
3. Vkládá se nový článek 18b, který zní:
"Článek 18b
Kontrolou údajů o použitém způsobu chovu podle čl. 18 odst. 1, včetně údajů o charakteristice příslušného způsobu chovu, mohou členské státy pověřit subjekty, které ve vztahu k příslušným producentům zaručí nezbytnou nezávislost a které vyhoví kritériím stanoveným evropskou normou č. En/45011.
Příslušné orgány daného členského státu vydávají těmto subjektům licence a kontrolují jejich činnost."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. května 1998.
Avšak čl. 1 odst. 1 se použije ode dne 1. ledna 1998.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 9. března 1998, kterým se mění nařízení (EHS) č. 3077/78 o stanovení rovnocennosti ověřovací listiny původu pro chmel dovážený ze třetích zemí s ověřovací listinou původu Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1696/71 ze dne 26. července 1971 o společné organizaci trhu s chmelem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1554/97 [2], a zejména na čl. 5 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č.
3077/78 [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2132/95 [4], uznalo rovnocennost ověřovacích listin původu pro chmel dovážený ze třetích zemí s ověřovací listinou původu Společenství a stanovilo seznam orgánů zemích oprávněných vydávat osvědčení o rovnocennosti a příslušných produktů; že v důsledku údajů poskytnutých Polskem by měla být pozměněna příloha nařízení (EHS) č.
3077/78;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro chmel,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (EHS) č. 3077/78 se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 12. března 1998 o vydávání dovozních licencí pro rýži a zlomkovou rýži na základě žádostí podaných podle čl. 2 odst. 2 nařízení (ES) č. 327/98 (dodatečná tranše pro leden 1998)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 327/98 ze dne 10. února 1998 o otevření a správě celních kvót pro dovoz rýže a zlomkové rýže [1], a zejména na čl. 5 odst. 2 tohoto nařízení,
vzhledem k tomu, že čl. 2 odst.
2 nařízení (ES) č. 327/98 stanoví, že pro vydání dovozních licencí v lednu 1998 se otevírají dodatečné tranše; že žádosti o licence pro tuto dodatečnou tranši musejí být podány během prvních deseti dnů po vstupu nařízení (ES) č.
2 nařízení č. 327/98 musí Komise do deseti dnů od posledního dne lhůty pro oznámení žádostí o dovozní licence rozhodnout, v jakém rozsahu lze žádostem vyhovět, a stanovit množství, která jsou k dispozici pro následující tranši;
vzhledem k tomu, že na základě přezkoumání množství, pro něž byly žádosti podány, by licence měly být vydány pro množství, která se případně upraví procentní sazbou snížení v souladu s ustanoveními přílohy tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Dovozní licence pro rýži a zlomkovou rýži na základě žádostí podaných podle čl. 2 odst. 2 nařízení (ES) č. 327/98 a oznámeným Komisi se vydávají pro množství uvedená v žádostech, která se případně upravují procentní sazbou snížení stanovenou v příloze tohoto nařízení.
2. Množství, která jsou k dispozici pro následující tranši, jsou uvedena v příloze k tomuto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 577/98 ze dne 9. března 1998 o organizaci výběrového šetření pracovních sil ve Společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 213 této smlouvy,
s ohledem na návrh nařízení předložený Komisí,
vzhledem k tomu, že pro provádění svěřených úkolů potřebuje Komise srovnatelné statistické informace o úrovni, struktuře a vývoji zaměstnanosti a nezaměstnanosti v členských státech;
vzhledem k tomu, že nejlepší způsob získání takových informací na úrovni Společenství je provádění harmonizovaných zjišťování pracovních sil;
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (EHS) č. 3711/91 ze dne 16. prosince 1991 o organizaci ročního výběrového šetření pracovních sil ve Společenství [1] stanovilo, že počínaje rokem 1992 se má na jaře každého roku provádět statistické zjišťování;
vzhledem k tomu, že ačkoli dostupnost údajů, jejich harmonizování a měření objemu práce se lépe zajistí průběžným zjišťováním než jedním ročním statistickým zjišťováním na jaře, průběžné zjišťování může být obtížně prováděno ve stejných dnech ve všech členských státech;
vzhledem k tomu, že by se mělo podporovat používání stávajících administrativních zdrojů, pokud mohou vhodně doplnit informace získané rozhovory nebo pokud mohou sloužit jako podklad pro provedení výběru;
vzhledem k tomu, že údaje ze zjišťování podle tohoto nařízení lze doplnit o soubor ukazatelů v rámci víceletého programu modulů ad hoc, který bude stanoven vhodným postupem jako součást prováděcích opatření;
vzhledem k tomu, že se na toto nařízení budou také vztahovat zásady proporcionality a efektivnosti nákladů vymezené v nařízení Rady (ES) č. 322/97 ze dne 17. února 1997 o statistice Společenství [2], které představují právní rámec pro vypracování statistiky Společenství;
vzhledem k tomu, že statistická důvěrnost se řídí pravidly stanovenými v nařízení (ES) č. 322/97 a v nařízení Rady (Euratom, EHS) č. 1588/90 ze dne 11. června 1990 o předávání údajů, na které se vztahuje statistická důvěrnost, Statistickému úřadu Evropských společenství [3];
vzhledem k tomu, že Komise konzultovala Výbor pro statistické programy zřízený rozhodnutím 89/382/EHS, Euratom [4] v souladu s článkem 3 uvedeného rozhodnutí,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Periodicita zjišťování
Členské státy provádějí každoročně výběrové šetření pracovních sil (dále jen "zjišťování").
Zjišťováním se rozumí průběžné zjišťování poskytující čtvrtletní a roční výsledky; členské státy, které však nejsou schopny průběžné zjišťování provést, mohou provádět jenom roční zjišťování na jaře.
Informace shromážděné během zjišťování se obecně týkají stavu existujícího v průběhu týdne předcházejícího dotazování (od pondělí do neděle), v tzv. referenčním týdnu.
V případě průběžného zjišťování:
- jsou referenční dny rozloženy rovnoměrně do období celého roku,
- se dotazování obvykle uskutečňuje během týdne následujícího bezprostředně po referenčním týdnu.
Referenční týden a den dotazování mohou být od sebe vzdáleny více než pět týdnů pouze ve třetím čtvrtletí,
- jsou referenční čtvrtletí a referenční roky v tomto pořadí skupiny 13 a 52 po sobě jdoucích týdnů.
Seznam týdnů tvořících dané čtvrtletí nebo rok se sestavuje podle postupu v článku 8.
Článek 2
Jednotky, základní soubor a metody zjišťování
1. Zjišťování se provádí v každém členském státě u vzorku domácností nebo osob s bydlištěm na hospodářském území uvedeného státu v době zjišťování.
2. Základní soubor zjišťování zahrnuje členy domácností s bydlištěm na hospodářském území každého členského státu.
Je-li to možné, doplňuje se tento základní soubor zahrnující osoby žijící v domácnostech osobami žijícími v kolektivních zařízeních.
Obyvatelé kolektivních zařízení by se měli podle možnosti zjišťovat prostřednictvím zvláštních výběrových šetření, která umožňují přímé zjišťování u dotyčných osob.
Není-li to možné, pak se osoby v těchto skupinách, které i nadále mají vazbu na nějakou domácnost, zahrnou do této domácnosti.
3. Ukazatele používané pro určení pracovní situace a částečné zaměstnanosti se musí získat prostřednictvím dotazování vedeného s dotyčnou osobou nebo, není-li to možné, s jiným členem domácnosti.
Ostatní informace mohou pocházet z jiných zdrojů, včetně úředních záznamů, za předpokladu, že získané údaje jsou rovnocenné kvality.
4. Bez ohledu na to, je-li jednotkou zjišťování jednotlivec nebo domácnost, se informace shromažďují za všechny členy domácnosti.
Je-li však jednotkou zjišťování jednotlivec, informace týkající se ostatních členů domácnosti
- nemusí zahrnovat ukazatele uvedené v čl. 4 odst. 1 písm. g), h), i) a j) a
- mohou být shromažďovány z dílčího zjišťování vymezeného tak, aby
- referenční týdny byly rovnoměrně rozloženy přes celý rok a
- počet sledování (zjišťování jednotlivců včetně členů jejich domácností) byl dostačující s ohledem na úroveň spolehlivosti ročních odhadů vymezenou v článku 3.
Článek 3
Reprezentativnost vzorku
1. U skupiny nezaměstnaných, představující 5 % obyvatelstva v produktivním věku, může relativní standardní chyba u odhadu ročních průměrů (nebo jarních odhadů v případě ročního zjišťování prováděného na jaře) na úrovni NUTS II činit nejvýše 8 % daného dílčího souboru.
Regiony s méně než 300000 obyvateli jsou od tohoto požadavku osvobozeny.
2. Relativní standardní chyba u odhadu změn mezi dvěma po sobě jdoucími čtvrtletími může v případě průběžného zjišťování ukazatelů týkajících se 5 % obyvatelstva v produktivním věku na vnitrostátní úrovni činit nejvýše 2 % dané skupiny obyvatel.
U členských států s počtem obyvatel mezi jedním milionem a dvaceti miliony je tento požadavek zmírněn tak, že relativní standardní chyba změn ukazatelů mezi po sobě jdoucími čtvrtletími může činit nejvýše 3 % daného dílčího souboru.
Členské státy s počtem obyvatel menším než 1 milion jsou od požadavku na přesnost ukazatelů osvobozeny.
3. Pokud je zjišťování prováděno pouze na jaře, vybere se nejméně čtvrtina šetřených jednotek z předešlého zjišťování a nejméně čtvrtina bude součástí příštího zjišťování.
Příslušnost k některé z těchto skupin se identifikuje kódem.
4. Chybí-li údaje kvůli nezodpovězení určitých otázek, obdobně se použije metoda statistické imputace.
5. Při výpočtu statistických váhových koeficientů se přihlédne zejména k pravděpodobnosti výběru a k externím údajům o rozdělení obyvatelstva tvořícího předmět zjišťování podle pohlaví, věku (věkové skupiny po 5 letech) a podle regionu (na úrovni NUTS II), pokud dotyčné členské státy pokládají tyto externí údaje za dostatečně spolehlivé.
6. Členské státy oznámí Komisi (Eurostatu) veškeré požadované informace o organizaci a metodice zjišťování, a zejména uvedou kritéria pro výběr vzorku a pro jeho velikost.
Článek 4
Ukazatele zjišťování
1. Zjišťované informace zahrnují
a) demografické zázemí:
- pořadové číslo v domácnosti,
- pohlaví,
- rok narození,
- datum narození ve vztahu ke konci referenčního období,
- rodinný stav,
- vztah ke sledované osobě,
- pořadové číslo manželky nebo manžela,
- pořadové číslo otce,
- pořadové číslo matky,
- státní příslušnost,
- délka pobytu v členském státě (v letech),
- země narození (dobrovolný údaj),
- povaha účasti na zjišťování (přímá účast nebo účast prostřednictvím člena domácnosti);
b) pracovní situace:
- pracovní situace v referenčním týdnu,
- důvod, proč osoba nepracovala, i když měla zaměstnání,
- hledání zaměstnání u nezaměstnané osoby,
- druh hledaného zaměstnání (zaměstnanec nebo samostatně výdělečně činný),
- způsoby použité pro hledání zaměstnání,
- připravenost nastoupit do zaměstnání;
c) ukazatele hlavního zaměstnání:
- postavení v zaměstnání,
- hospodářské odvětví místní jednotky,
- povolání,
- počet osob pracujících v místní jednotce,
- země pracoviště,
- region pracoviště,
- rok a měsíc, v němž osoba začala pracovat v současném zaměstnání,
- pracovní poměr na dobu určitou nebo neurčitou (a důvody),
- trvání dočasného zaměstnání nebo pracovního poměru na dobu určitou,
- rozlišení práce na plný nebo částečný úvazek (a důvody),
- domácká práce;
d) pracovní doba:
- počet hodin obvykle odpracovaných v týdnu,
- počet hodin skutečně odpracovaných,
- hlavní důvod, proč se liší počet skutečně odpracovaných a obvykle odpracovaných hodin;
e) vedlejší zaměstnání:
- více než jedno zaměstnání,
- postavení v zaměstnání,
- hospodářské odvětví místní jednotky,
- počet skutečně odpracovaných hodin;
f) viditelná částečná zaměstnanost:
- přání pracovat obvykle více hodin, než je tomu nyní (dobrovolný údaj v případě ročního zjišťování),
- hledání dalšího zaměstnání a důvody hledání,
- druh hledaného zaměstnání (jako zaměstnanec nebo jiná výdělečná činnost),
- způsoby hledání dalšího zaměstnání,
- důvody, proč osoba nehledá další zaměstnání (dobrovolný údaj v případě ročního zjišťování),
- připravenost nastoupit do zaměstnání,
- počet pracovních hodin, které si osoba přeje odpracovat (dobrovolný údaj v případě ročního zjišťování);
g) hledání zaměstnání:
- druh hledaného zaměstnání (na plný nebo částečný úvazek),
- doba hledání zaměstnání,
- situace osoby bezprostředně před započetím hledáním zaměstnání,
- registrace na úřadu práce a obdržení podpory v nezaměstnanosti,
- ochota osoby nehledající zaměstnání pracovat,
- důvody, proč osoba nehledá zaměstnání;
h) vzdělávání a odborná příprava:
účast na vzdělávání a odborné přípravě během předchozích čtyř týdnů:
- předmět,
- stupeň,
- druh,
- celková délka,
- celkový počet hodin,
- nejvyšší dosažený stupeň vzdělání nebo odborné přípravy,
- rok, v němž byl nejvyšší stupeň vzdělání nebo odborné přípravy úspěšně dokončen,
- dosažená odborná kvalifikace (kromě terciárního vzdělání);
i) dosavadní pracovní zkušenosti nezaměstnané osoby:
- předchozí zaměstnání,
- rok a měsíc, v němž osoba naposledy pracovala,
- hlavní důvod odchodu z posledního zaměstnání,
- postavení v posledním zaměstnání,
- hospodářské odvětví místní jednotky posledního zaměstnání,
- povolání vykonávané v posledním zaměstnání;
j) situace jeden rok před zjišťováním (dobrovolný údaj za 1., 3. a 4. čtvrtletí):
- hlavní pracovní postavení,
- postavení v zaměstnání,
- hospodářské odvětví místní jednotky, v níž osoba pracovala,
- země trvalého bydliště,
- region trvalého bydliště;
k) hlavní pracovní postavení (dobrovolný údaj);
l) příjem (dobrovolný údaj);
m) technické údaje související se zjišťováním:
- rok zjišťování,
- referenční týden,
- týden dotazování,
- členský stát,
- region domácnosti,
- stupeň urbanizace,
- pořadové číslo domácnosti,
- druh domácnosti,
- druh kolektivního zařízení,
- váhový faktor,
- dílčí zjišťování ve vztahu k předchozímu (ročnímu) zjišťování,
- dílčí zjišťování ve vztahu k následujícímu (ročnímu) zjišťování,
- pořadové číslo vlny zjišťování.
2. Informace stanovené v odstavci 1 lze doplnit o další skupinu proměnných (dále jen "modul ad hoc").
Pro každý rok se sestaví víceletý program modulů ad hoc postupem podle článku 8:
- tento program stanoví pro každý modul ad hoc téma, referenční období, rozsah zjišťování (stejný nebo menší než rozsah zjišťování stanoveného článkem 3) a lhůtu pro předání výsledků (která může být jiná než lhůta podle článku 6);
- nejméně 12 měsíců před začátkem referenčního období je třeba pro daný modul ad hoc určit členské státy a regiony, kterých se zjišťování týká, a připravit podrobný seznam informací shromažďovaných v modulu ad hoc,
- rozsah modulu ad hoc nesmí být větší než u modulu c) popsaného v odstavci 1.
3. Definice, pravidla kontroly, kódování proměnných, úprava seznamu proměnných zjišťování vyplývající nezbytně z vývoje metod a pojmů a seznam zásad pro formulaci otázek týkajících se pracovní situace se vypracují postupem podle článku 8.
Článek 5
Provedení zjišťování
Členské státy mohou uložit povinnost odpovědět na otázky zjišťování.
Článek 6
Předávání výsledků
Nejpozději do dvanácti týdnů po konci referenčního období v případě průběžného zjišťování a do devíti měsíců po konci referenčního období v případě zjišťování prováděného na jaře předají členské státy Eurostatu výsledky zjišťování bez přímých identifikujících údajů.
Článek 7
Zprávy
Každé tři roky počínaje rokem 2000 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o provádění tohoto nařízení.
Zpráva hodnotí zejména kvalitu statistických metod, které členské státy navrhují pro zlepšení výsledků nebo usnadnění postupu zjišťování.
Článek 8
Postup
Komisi je nápomocen Výbor pro statistické programy (dále jen "výbor").
Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese do tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise.
Článek 9
Zrušení bez náhrady
Zrušuje se nařízení (EHS) č. 3711/91.
Článek 10
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 9. března 1998, kterým se rozšiřuje působnost nařízení (ES) č. 3281/94 a (ES) č. 1256/96 o systémech všeobecných celních preferencí Společenství ve prospěch nejméně rozvinutých zemí
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že článek 3 nařízení Rady (ES) č.
3281/94 ze dne 19. prosince 1994, kterým se uplatňuje čtyřletý systém všeobecných celních preferencí (1995 až 1998) pro některé průmyslové výrobky pocházející z rozvojových zemí [1], stanoví nejvýhodnější celní režim pro nejméně rozvinuté země;
vzhledem k tomu, že článek 3 nařízení Rady (ES) č. 1256/96 ze dne 20. června 1996, kterým se uplatňují víceleté systémy všeobecných celních preferencí od 1. července 1996 do 30. června 1999 pro některé zemědělské produkty pocházející z rozvojových zemí [2], rovněž stanoví nejvýhodnější celní režim pro nejméně rozvinuté země;
vzhledem k tomu, že na konferenci na úrovni ministrů, konané v Singapuru v prosinci 1996, se členské státy Světové obchodní organizace (WTO) zavázaly uskutečňovat akční plán s cílem zlepšit přístup na své trhy pro výrobky pocházející z nejméně rozvinutých zemí;
vzhledem k tomu, že Rada přijala dne 2. června 1997 na základě sdělení Komise ze dne 16. dubna 1997 závěry vyzývající k provedení závěrečného prohlášení ze Singapuru zejména tím, že rozvojovým zemím, které nejsou účastníky Čtvrté úmluvy AKT-ES, budou uděleny rovnocenné preference jako státům, které podepsaly uvedenou úmluvu;
vzhledem k tomu, že rovnocenné zacházení s průmyslovými výrobky předpokládá, že do všeobecného systému preferencí budou zahrnuty veškeré výrobky, které jsou z něho v současnosti vyloučeny a pro které je v rámci Čtvrté úmluvy ATK-ES upraveno osvobození od cla;
vzhledem k tomu, že zemědělské produkty, na něž se vztahuje snížení sazeb podle Čtvrté úmluvy AKT-ES, ale které nepodléhají celním kvótám, by měly být zařazeny do programu ve prospěch nejméně rozvinutých zemí použitím jedné z preferenčních celních sazeb stanovených v článku 2 nařízení (ES) č. 1256/96 v souladu se snížením uděleným Čtvrtou úmluvou AKT-ES,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Režim stanovený čl. 3 odst. 1 nařízení (ES) č. 3281/94 se rozšiřuje na výrobky vyjmenované v příloze I k tomuto nařízení.
Článek 2
Režim stanovený čl. 3 odst. 1 nařízení (ES) č. 1256/96 se doplňuje tím, že se pro výrobky vyjmenované v příloze II tohoto nařízení použije jedna z preferenčních celních sazeb určených v článku 2 nařízení (ES) č. 1256/96, a to v závislosti na citlivosti výrobku.
Článek 3
Seznam nejméně rozvinutých zemí v příloze IV nařízení (ES) č. 3281/94 a č. 1256/96 se mění takto:
- v příloze IV nařízení (ES) č. 3281/94 se výraz "330 Angola" vkládá za výraz "328 Burundi" a zrušují se výrazy "391 Botswana" a "817 Tonga",
- v příloze IV nařízení (ES) č. 1256/96 se zrušují výrazy "391 Botswana" a "817 Tonga".
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
kterým se mění přílohy II, III a IV nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 426/98 [2], a zejména na články 6, 7 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že v souladu s nařízením (EHS) č.
2377/90 musí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin;
vzhledem k tomu, že maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky vyhodnotí všechny významné informace, které se týkají bezpečnosti reziduí příslušných látek pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin;
vzhledem k tomu, že při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, povolené hladiny ve všech významných poživatelných tkáních získávaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň) a charakter rezidua, které je významné pro sledování reziduí (indikátorové reziduum);
vzhledem k tomu, že pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v příslušných právních předpisech Společenství, musí být maximální limity reziduí obecně stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin; že játra a ledviny jsou však často z jatečních těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány a maximální limity reziduí proto musí být rovněž vždy stanoveny i pro svalovou tkáň nebo tkáň tukovou;
vzhledem k tomu, že v případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med;
vzhledem k tomu, že dusičnan draselný, DL-hydrogenasparginát draselný, glukuronan draselný, glycerofosforečnan draselný musí být zařazeny do přílohy II nařízení (EHS) č. 2377/90;
vzhledem k tomu, že florfenikol a moxidektin musí být zařazeny do přílohy III nařízení (EHS) č. 2377/90, aby bylo umožněno dokončení vědeckých studií;
vzhledem k tomu, že z důvodu umožnění dokončení vědeckých studií musí být trvání platnosti prozatímních maximálních limitů reziduí v předchozím období definovaných v příloze III nařízení (EHS) č. 2377/90 prodlouženo pro albendazolsulfoxid a karprofen;
vzhledem k tomu, že se ukazuje, že maximální limity reziduí nelze stanovit pro metronidazol, protože jeho rezidua by při jakémkoli limitu mohla v potravinách živočišného původu představovat riziko pro zdraví spotřebitele; že musí být zařazen do přílohy IV nařízení (EHS) č. 2377/90;
vzhledem k tomu, že před tím, než toto nařízení vstoupí v platnost, musí být stanovena lhůta 60 dnů k tomu, aby členské státy mohly učinit veškeré úpravy, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci příslušných veterinárních léčivých přípravků vydaná v souladu se směrnicí Rady 81/851/EHS [3] naposledy pozměněnou směrnicí 93/40/EHS [4], aby byla zohledněna ustanovení tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy II, III a IV nařízení (EHS) č. 2377/90 se mění tak, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost šedesátým dnem po vyhlášení
kterým se mění nařízení (ES) č. 1898/97, kterým se stanoví prováděcí pravidla v odvětví vepřového masa k režimu stanovenému nařízením Rady (ES) č. 3066/95 a zrušují nařízení (EHS) č. 2698/93 a (ES) č. 1590/94
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3066/95 ze dne 22. prosince 1995, kterým se zřizují některé úlevy v podobě celních kvót Společenství na některé zemědělské produkty a kterým se stanoví samostatná a dočasná úprava některých úlev na zemědělské produkty obsažených v Evropských dohodách, s ohledem na Dohodu o zemědělství uzavřenou během uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1595/97 [2], a zejména na článek 8 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2759/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vepřovým masem [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č.
3290/94 [4], a zejména na článek 22 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 1898/97 [5] stanoví prováděcí pravidla v odvětví vepřového masa k režimu stanovenému nařízením Rady (ES) č. 3066/95;
vzhledem k tomu, že čl. 4 odst.
3 nařízení (ES) č. 1898/97 stanoví, že členské státy oznámí Komisi informace o předložených žádostech o dovozní licence do pěti pracovních dnů; že ve všech ostatních dovozních režimech používaných v odvětví vepřového masa se tyto informace oznamují do tří pracovních dnů; že je vhodné sladit uvedené dvě lhůty, aby se usnadnila řádná správa různých dovozních režimů;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro vepřové maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V čl. 4 odst. 3 nařízení (ES) č.1898/97 se slovo "pátý" nahrazuje slovem "třetí".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. dubna 1998.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 622/98 ze dne 16. března 1998 o pomoci kandidátským státům v rámci strategie v rámci předvstupní strategie, a zejména o zavedení přístupového partnerství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 235 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že Evropská rada vyhlásila v červnu 1993 na svém zasedání v Kodani podmínky pro to, aby se mohly přidružené státy střední a východní Evropy stát členy Evropské unie; že hlavní obtíže, se kterými se setkávají dané státy při plnění těchto podmínek, se zjišťují v řízení podle článku O Smlouvy o Evropské unii;
vzhledem k tomu, že hlavy států a předsedové vlád na zasedání Evropské rady v Amsterodamu 16. až 17. června 1997 znovu potvrdili svou vůli k tomu, aby Unie zintenzívnila svou strategii před přistoupením s cílem usnadnit kandidátským státům přípravu pro jejich přistoupení, a že Komise předložila za tímto účelem řadu návrhů nazvaných "Agenda 2000";
vzhledem k tomu, že Evropská rada v Lucemburku stanovila, že přístupové partnerství jako nový nástroj, který má být zřízen po konzultaci s kandidátskými státy střední a východní Evropy, tvoří těžiště zintenzívněné strategie před přistoupením tím, že mobilizuje v jediném rámci všechny formy pomoci Společenství kandidátským státům;
vzhledem k tomu, že by bylo vhodné, aby se pomoc Evropské unie v rámci těchto přístupových partnerství soustředila na shora zmíněné obtíže a aby se zakládala na určitých zásadách, prioritách, dílčích cílech a podmínkách;
vzhledem k tomu, že tato partnerství, a zvláště jejich dílčí cíle by měly pomoci každému státu v přípravě na jeho členství v rámci hospodářského a sociálního sbližování a v aktualizaci jeho vnitrostátního programu pro přijetí acquis stejně jako vhodného časového rozvrhu pro jeho provedení;
vzhledem k tomu, že je nutné hospodařit se stávajícími finančními prostředky co nejlépe a v souladu s prioritami vyplývajícími ze stanoviska Komise k žádostem o přistoupení a z posouzení těchto stanovisek v Radě;
vzhledem k tomu, že pomoc Společenství v rámci strategie před přistoupením by se měla udělovat dotyčným státům prostřednictvím programů pomoci přijatých v souladu s ustanovením Smluv; že tedy toto nařízení nebude mít žádné finanční dopady;
vzhledem k tomu, že pomoc Společenství je podmíněna dodržením závazků obsažených v Evropských dohodách a pokrokem při plnění kodaňských kritérií;
vzhledem k tomu, že o naplánování finančních prostředků pro pomoc Společenství se rozhodne v souladu s postupy stanovenými v nařízeních o odpovídajících finančních nástrojích a odpovídajících programech;
vzhledem k tomu, že je vhodné, aby Rada do 15. března 1998 přijala zásady, priority, dílčí cíle a podmínky pro každé jednotlivé přístupové partnerství, aby Komise do konce roku 1998 mohla vypracovat první z pravidelných zpráv o pokroku dosaženém každým kandidátským státem;
vzhledem k tomu, že úloha, kterou hrají orgány založené v rámci Evropských dohod, je podstatná pro zajištění realizace a kontroly těchto přístupových partnerství;
vzhledem k tomu, že zavedení těchto přístupových partnerství bude přínosné pro dosažení cílů Společenství; že pro přijetí tohoto nařízení nestanoví Smlouva jiné pravomoci než podle článku 235,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V rámci zintenzívněné strategie před přistoupením se pro kandidátské státy střední a východní Evropy zřizují přístupová partnerství.
Každé přístupové partnerství stanoví jednotný rámec, který zahrnuje
- priority pro přípravu na přistoupení, jak vyplývají z rozboru situace v každém státě s přihlédnutím k politickým a hospodářským kritériím a z povinností spojených se členstvím v Evropské unii a stanovených Evropskou radou,
- finanční prostředky pomoci každému kandidátskému státu při uplatňování priorit stanovených během období před přistoupením.
Článek 2
Na návrh Komise rozhodne Rada kvalifikovanou většinou o zásadách, prioritách, dílčích cílech a podmínkách obsažených v jednotlivých přístupových partnerstvích, jak budou předloženy každému kandidátskému státu, a stejně tak o jejich dalších důležitých úpravách.
Článek 3
Toto nařízení nemá žádné finanční dopady.
V rámci strategie před přistoupením je pomoc Společenství stanovena v programech přijatých v souladu s ustanoveními Smlouvy.
Na základě rozhodnutí Rady podle článku 2 se plánování finančních zdrojů pomoci v rámci přístupového partnerství provádí postupy podle nařízení o odpovídajících finančních nástrojích nebo odpovídajících programech.
Článek 4
Pokud není splněn některý předpoklad podstatný pro pokračování v poskytování pomoci před přistoupením, zvláště nejsou-li dodržovány závazky obsažené
ze dne 19. března 1998, kterým se mění nařízení (ES) č. 577/97, kterým se stanovují některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2991/94, kterým se stanovují normy pro roztíratelné tuky, a nařízení Rady (EHS) č. 1898/87 o ochraně označení používaných při uvádění mléka a mléčných výrobků na trh
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1898/87 ze dne 2. července 1987 o ochraně označení používaných při uvádění mléka a mléčných výrobků na trh [1], naposledy pozměněné aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl. 4 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že článek 3 nařízení Komise (ES) č. 577/97 ze dne 1. dubna 1997, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 2991/94, kterým se stanovují normy pro roztíratelné tuky, a nařízení Rady (EHS) č. 1898/87 o ochraně označení používaných při uvádění mléka a mléčných výrobků na trh [2], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 2181/973 [3], stanoví pravidla pro používání označení "máslo" pro složené výrobky, definované v čl. 2 odst. 3 nařízení (EHS) č. 1898/87; že uvedený článek stanoví, že minimální obsah mléčného tuku ve složených výrobcích s označením "máslo" je 75 %;
vzhledem k tomu, že článek 4 nařízení (ES) č. 577/97 stanoví postup za účelem získání povolení k používání označení "máslo" u složeného výrobku, jehož podstatnou součástí je máslo a jehož obsah mléčného tuku však neodpovídá z technických a/nebo organoleptických důvodů požadavku na minimální obsah 75 % mléčného tuku;
vzhledem k tomu, že zkušenosti ukazují, že by bylo obtížné v jednotlivých případech zajistit rovné a jednotné používání uvedeného postupu; že pro označení složených výrobků obsahujících máslo je třeba použít jednoduchá pravidla, jež je možné snadno pochopit; že tato pravidla by měla vzít v úvahu vývoj na trhu složených výrobků;
vzhledem k tomu, že je možné vydat obecný předpis povolující používání označení "máslo" pro složené výrobky, jejichž podstatnou součástí je máslo a jehož obsah mléčného tuku je nejvýše 75 %, avšak nejméně 62 %, pokud označení obsahuje text, který zabraňuje uvádění spotřebitele v omyl;
vzhledem k tomu, že výrobky obsahující máslo, cukr a alkoholické nápoje tvoří jasně definovanou skupinu složených výrobků s charakteristickými vlastnostmi; že je třeba přijmout zvláštní ustanovení pro používání označení "máslo" pro tyto výrobky;
vzhledem k tomu, že v zájmu zabezpečení úplného dosažení cílů nařízení (EHS) č. 1898/97 a s ohledem na velké rozpětí obsahu mléčného tuku ve složených výrobcích, u kterých se bude moci použít označení "máslo", je nezbytné použití tohoto označení podmínit splněním podmínky uvedení obsahu mléčného tuku na etiketě výrobku;
vzhledem k tomu že Řídící výbor pro mléko a mléčné výrobky nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 577/97 se mění takto:
1. Článek 3 se nahrazuje tímto:
"Článek 3
1. Označení "máslo" je možné používat pouze pro složené výrobky, jejichž podstatnou součástí ve smyslu čl. 2 odst. 3 nařízení (EHS) č. 1898/87 je máslo, pokud konečný produkt obsahuje nejméně 75 % mléčného tuku a byl vyroben výhradně z másla ve smyslu části A bodu 1 přílohy nařízení (ES) č. 2991/94 a z jiných přidaných složek uvedených v popisu.
2. Označení "máslo" je možné používat pro složené výrobky obsahující méně než 75 % mléčného tuku, pokud jsou splněny ostatní podmínky uvedené v odstavci 1 a pokud označení výrobku obsahuje text "máselný přípravek".
3. Odchylně od odstavců 1 a 2 je možné používat označení "máslo" ve spojení se slovem nebo slovy označujícími výrobky uvedenými v příloze III obsahujícími nejméně 34 % mléčného tuku.
4. Používání označení "máslo" podle odstavců 1, 2 a 3 je podmíněno splněním podmínky uvedení obsahu mléčného tuku na etiketě a na obchodní úpravě výrobků, jakož i celkového obsahu tuku, pokud ostatní přidané složky obsahují tuk.
5. Údaj "máselný přípravek" podle odstavce 2 a údaje podle odstavce 4 musí být umístěn na snadno viditelném místě a být dobře čitelný."
2. Článek 4 se zrušuje.
3. Dosavadní příloha k tomuto nařízení se označuje jako příloha III.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 19. března 1998, kterým se mění nařízení (ES) č. 1423/95, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dovoz výrobků v odvětví cukru jiných než melasa
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1785/81 ze dne 30. června 1981 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1599/96 [2], a zejména na čl. 15 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že podle čl. 1 odst.
1423/95 [3] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1143/95 [4] se reprezentativní ceny na světovém trhu, na jejichž základě se stanovují dodatečná cla, stanovují na každý hospodářský rok postupem podle článku 41 nařízení (EHS) č.
1785/81 a mohou být pozměněny, jestliže kolísání jednotlivých složek výpočtu způsobuje nárůst nebo pokles o 0,5 ECU na 100 kilogramů nebo více;
vzhledem k tomu, že v důsledku neustálého kolísání reprezentativních cen na světovém trhu dochází v rámci stávajícího platného systému k častým úpravám dodatečných cel; že tyto časté změny reprezentativních cen a dodatečných cel, jež se často týkají velmi malých částek, znamenají pro daný systém komplikaci; že za účelem zjednodušení, zajištění právní jistoty hospodářských subjektů a racionalizace postupu Komise je nezbytné zvýšit prahovou hodnotou pro změnu reprezentativních cen na světovém trhu, na jejímž základě musí být změněna dodatečná cla, na 1,20 ECU na kilogram;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 1423/95 se ve druhém pododstavci slova "0,5 ECU na 100 kilogramů" nahrazují slovy "1,20 ECU na 100 kilogramů".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 20. března 1998, kterým se doplňuje příloha nařízení (ES) č. 1107/96 o zápisu zeměpisných označení a označení původu podle postupu stanoveného v článku 17 nařízení Rady (EHS) č. 2081/92
(Text s významem pro EHP) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zápisu zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1068/97 [2], a zejména na čl. 17 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že byly požadovány dodatečné informace týkající se určitých názvů, které členské státy sdělily podle článku 17 nařízení (EHS) č.
2081/92, aby bylo zajištěno, že jsou v souladu s články 2 a 4 uvedeného nařízení; že tyto dodatečné informace ukazují, že tyto názvy jsou v souladu s uvedenými články; že by tedy měly být zapsány a připojeny k příloze nařízení Komise (ES) č. 1107/96 [3] naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
vzhledem k tomu, že po přistoupení třech nových členských států započne dnem jejich přistoupení šestiměsíční lhůta stanovená v článku 17 nařízení (EHS) č.
2081/92; že některé názvy sdělené členskými státy jsou v souladu s články 2 a 4 uvedeného nařízení, a měly by proto být zapsány;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro zeměpisná označení a označení původu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Názvy uvedené v příloze tohoto nařízení se připojí k příloze nařízení (ES) č. 1107/96.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 23. března 1998, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 327/98 o otevření a správě celních kvót pro dovoz rýže a zlomkové rýže
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1095/96 ze dne 18. června 1996 o zavedení koncesí stanovených v seznamu CXL sestaveném na základě závěrů jednání o čl. XXIV odst. 6 GATT [1], a zejména na článek 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č.
327/98 [2] stanoví pravidla pro používání celních kvót pro dovoz rýže původem zejména ze Spojených států; že jednání s vládou Spojených států o způsobu spravování těchto dvou kvót dosud neskončila; že dovoz rýže ze Spojených států se uskuteční počínaje tranší pro duben 1998 v rámci dovozních licencí vydaných na základě vývozní licence vydané příslušnými subjekty Spojených států;
vzhledem k tomu, že za tím účelem, aby se zamezilo tomu, že dovozy rýže ze Spojených států v rámci kvót budou narušovat evropský trh s rýží v roce 1997, měly by se tyto dovozy rozložit na období tří let; že rozdělení množstevních kvót pro rýži původem ze Spojených států pro roky 1998, 1999 a 2000 by proto mělo být upraveno;
vzhledem k tomu, že Řídící výbor pro obiloviny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 327/98 se mění takto:
1. Ustanovení čl. 1 odst. 2 se zrušuje.
2. V článku 2 se doplňuje nový odstavec 2a, který zní:
"2a. Množství omleté rýže a loupané rýže původem ze Spojených států amerických stanovená v odst. 1 písm. a) a b) se pro roky 1998, 1999 a 2000 rozdělují takto:
i) pro rok 1998:
- poloomletá a celoomletá rýže kódu KN 100630:
Duben _BAR_ Červenec _BAR_ Září _BAR_ 19361 _BAR_ 19360 _BAR_ — _BAR_
- loupaná rýže kódu KN 100620:
Duben _BAR_ Červenec _BAR_ Září _BAR_ 4776 _BAR_ 4776 _BAR_ — _BAR_
ii) pro rok 1999:
- poloomletá a celoomletá rýže kódu KN 100630:
Leden _BAR_ Duben _BAR_ Červenec _BAR_ Září _BAR_
19361 _BAR_ 19360 _BAR_ 19360 _BAR_ — _BAR_ - loupaná rýže kódu KN 100620:
Leden _BAR_ Duben _BAR_ Červenec _BAR_ Září _BAR_
iii) pro rok 2000:
- poloomletá a celoomletá rýže kódu KN 100630:
Leden _BAR_ Duben _BAR_ Červenec _BAR_ Září _BAR_
19362 _BAR_ 19360 _BAR_ 19360 _BAR_ — _BAR_ - loupaná rýže kódu KN 100620:
Leden _BAR_ Duben _BAR_ Červenec _BAR_ Září _BAR_
3822 _BAR_ 3821 _BAR_ 1910 _BAR_ —" _BAR_ 3. Článek 3 se nahrazuje tímto:
"Článek 3
Pokud se žádosti o dovozní licence týkají rýže a zlomkové rýže původem z Thajska a rýže původem z Austrálie nebo ze Spojených států amerických v rámci množství uvedených v článku 2, musí být doplněny originálem vývozní licence vyhotovené podle příloh I, II a IV a vydané příslušným subjektem zemí uvedených ve týchž přílohách.
Údaje v políčkách 7, 8 a 9 přílohy I nejsou povinné.
Vývozní licence, jež byly vydány pro tranše stanovené v článku 2, jsou platné pouze pro příslušný rok."
4. Příloha tohoto nařízení se vkládá do nařízení (ES) č. 327/98 jako příloha IV.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
ze dne 23. března 1998, kterým se mění příloha k nařízení Rady (EHS) č. 2309/93 (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2309/93 ze dne 22. července 1993, kterým se stanoví postupy Společenství pro registraci a dozor nad humánními a veterinárními léčivými přípravky a kterým se zřizuje Evropská agentura pro hodnocení léčivých přípravků [1], a zejména na čl. 3 odst. 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že pro účely ochrany zdraví zvířat a ke zvláštní povaze trhu s veterinárními léčivými přípravky by měly být farmaceutické společnosti podporovány, aby byly nové a/nebo inovační léčivé přípravky ve veterinární oblasti uváděny na trh co nejdříve;
vzhledem k tomu, že farmaceutické společnosti jsou vázány základními požadavky na vývoj léčivých přípravků týkajícími se mimo jiné klinických a toxikologických studií; že se tyto základní požadavky liší podle toho, zda je léčivý přípravek určen pro domácí zvířata, zvířata určená k produkci potravin pro lidskou spotřebu nebo pro obě kategorie zvířat;
vzhledem k tomu, že nové a inovační veterinární léčivé přípravky by měly podléhat nepřetržitému a účinnému dozoru prostřednictvím farmakovigilance; že je proto výhodnější svěřit dozor nad jednotlivým léčivým přípravkem jednomu vnitrostátnímu orgánu nebo orgánu Společenství bez ohledu na jeho indikace a cílové druhy;
vzhledem k tomu, že je také nezbytné zlepšit průhlednost trhu s veterinárními léčivými přípravky a zjednodušit přístup na něj tím, že se farmaceutickým společnostem nabídne možnost jednoho typu vnitrostátní registrace či registrace Společenství pro daný nový a/nebo inovační léčivý přípravek bez ohledu na cílové druhy pro tento přípravek;
vzhledem k tomu, že proto musí být Evropské agentuře pro hodnocení léčivých přípravků umožněno provést na žádost společnosti hodnocení jakéhokoli veterinárního léčivého přípravku obsahujícího novou účinnou látku, která nebyla ke dni vstupu tohoto nařízení v platnost schválena žádným členským státem pro použití pro zvířata;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V příloze nařízení (EHS) č. 2309/93 části B se poslední odrážka nahrazuje tímto:
"Veterinární léčivé přípravky obsahující novou účinnou látku, která nebyla ke dni nabytí účinnosti tohoto nařízení schválena žádným členským státem pro použití pro zvířata."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem následujícím po dni vyhlášení
ze dne 27. března 1998, kterým se mění nařízení (ES) č. 2050/97, kterým se stanoví krácení vyrovnávacích plateb poskytovaných v režimu podpor pro producenty rýže v určitých členských státech
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3072/95 ze dne 22. prosince 1995 o společné organizaci trhu s rýží1, ve znění nařízení (ES) č. 192/982, a zejména na čl. 6 odst. 5 druhý pododstavec tohoto nařízení,
vzhledem k tomu, že podle čl. 6 odst.
5 nařízení (ES) č. 3072/95 je vyrovnávací částka v případě, že plocha pro pěstování rýže překročí v daném roce určitou základní plochu, krácena v tomto produkčním roce u všech producentů;
vzhledem k tomu, že podle čl. 6 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 613/97 ze dne 8. dubna 1997, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 3072/95 týkající se podmínek pro poskytnutí vyrovnávacích částek v režimu podpor pro producenty rýže3, ve znění nařízení (ES) č. 1305/974, mohou být oznámení členských států za určitých podmínek opravena; že po kontrole opravených údajů musí Komise v případě potřeby nově posoudit krácení podle čl. 6 odst. 5 nařízení (ES) č. 3072/95;
vzhledem k tomu, že Španělsko předložilo opravené oznámení o ploše pro pěstování rýže v roce 1997; že tato plocha je menší než základní plocha stanovená pro uvedený členský stát; že by se, po prověření informací, mělo zrušit krácení vyrovnávací částky pro Španělsko stanovené nařízením Komise (ES) č. 2050/975;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V tabulce uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 2050/97 se zrušuje odkaz na Španělsko a částku 27,75 ECU/ha.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 27. března 1998, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 515/97 o vzájemné pomoci mezi správními orgány členských států a jejich spolupráci s Komisí k zajištění řádného používání celních a zemědělských předpisů
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 515/97 ze dne 13. března 1997 o vzájemné pomoci mezi správními orgány členských států a jejich spolupráci s Komisí k zajištění řádného používání celních a zemědělských předpisů (dále jen "základní nařízení"), a zejména na čl. 43 odst. 3 uvedeného nařízení [1];
vzhledem k tomu, že základní nařízení stanoví zřízení centrální databáze, která odpovídá požadavkům správních orgánů příslušných k uplatňování celních a zemědělských předpisů a požadavkům Komise; že cílem této databáze je napomáhat při předcházení, vyšetřování a stíhání operací, které jsou v rozporu s celními nebo zemědělskými předpisy, tím, že rychlejší šíření informací zvýší účinnost postupů spolupráce a kontrolních postupů příslušných orgánů;
vzhledem k tomu, že podle základního nařízení je třeba určit opatření týkající se uplatňování zemědělských předpisů, o nichž je třeba zanášet informace do centrální databáze Celního informačního systému (CIS);
vzhledem k tomu, že podle článku 25 základního nařízení je rovněž třeba stanovit, které položky dat z kategorií a) až f) článku 24 základního nařízení mají být zaneseny do databáze CIS;
vzhledem k tomu, že tato data zahrnují také osobní údaje podléhající zvláštní ochraně; že tyto údaje lze zanášet do databáze CIS jen v případě, že jsou splněny podmínky stanovené v čl. 27 odst.
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 43 základního nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Operacemi týkajícími se uplatňování zemědělských předpisů, o nichž je podle článku 23 základního nařízení třeba zanášet informace do Celního informačního systému (CIS), jsou operace související s
a) dovozem produktů, na které se vztahují zemědělské předpisy, a zejména cla, ze třetích zemí;
b) vývozy produktů, na které se vztahují zemědělské předpisy, a zejména cla, do třetích zemí;
c) pohyb produktů, na které se vztahují zemědělské předpisy, v rámci celního režimu tranzitu Společenství nebo vnějšího tranzitu, a operace, při nichž jsou tyto produkty při obchodu mezi Společenstvím a třetí zemí dočasně skladovány ve Společenství;
d) obchod uvnitř Společenství s produkty, které podléhají omezením nebo zákazům vyplývajícím ze zemědělských předpisů nebo kterým poskytuje Společenství podporu.
Článek 2
Položky dat obsažené v kategoriích a) až f) článku 24 základního nařízení, které mohou být zaneseny v databázi CIS, jsou stanoveny v příloze.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 708/98 ze dne 30. března 1998 o převzetí neloupané rýže intervenčními agenturami a stanovení opravných částek, jakož i přirážek a srážek, které mají být použity
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3072/95 ze dne 22. prosince 1995 o společné organizaci trhu s rýží [1], ve znění nařízení (ES) č. 192/98 [2], a zejména na čl. 8 písm. b) uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že podle nařízení (ES) č.
3072/95 se intervenční cena stanoví pro neloupanou rýži určité standardní jakosti; že pokud se jakost neloupané rýže nabízené k intervenci od této standardní jakosti liší, intervenční cena se upraví použitím přirážek nebo srážek;
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (ES) č. 3073/95 [3] stanoví standardní jakost neloupané rýže, pro niž je intervenční cena stanovena s důrazem na požadavky stanovené předcházejícím režimem;
vzhledem k tomu, že by mělo být stanoveno minimální množství pro každou nabídku, aby se zajistilo uspokojivé řízení intervence; že by však mělo být umožněno stanovit vyšší hranici minimálního množství, aby byly zohledněny obvyklé podmínky a zvyklosti velkoobchodu v některých členských státech;
vzhledem k tomu, že pro intervenci by neměla být přijímána neloupaná rýže, jejíž jakost nepovoluje pozdější využití a přiměřené uskladnění; že při stanovení minimální jakosti by měly být zohledněny zejména klimatické podmínky v produkčních regionech Společenství; že s ohledem na jistou stejnorodost šarží k převzetí je nutno stanovit, že jedna šarže se skládá z rýže stejné odrůdy;
vzhledem k tomu, že při stanovení přirážek a srážek by měly být zohledněny základní vlastnosti neloupané rýže, aby bylo možno objektivně posoudit jakost; že tomuto požadavku se v dostatečné míře vyhoví tak, že se použitím jednoduchých a účinných metod zjistí obsah vlhkosti, výnos při zpracování a vady zrn;
vzhledem k tomu, že za tím účelem, aby byl intervenční režim co nejjednodušší a nejúčinnější, by mělo být stanoveno, že se nabídka předloží u intervenčního centra, které je nejblíže místu skladování zboží, a měla by být přijata ustanovení týkající se nákladů na přepravu do skladu, v němž je zboží převzato intervenční agenturou;
vzhledem k tomu, že by mělo být přesně určeno, jaké kontroly se musí provést, aby se zajistilo dodržení požadavků ohledně hmotnosti a jakosti nabízeného zboží; že u těchto kontrol je třeba rozlišit mezi přijetím nabízeného zboží poté, co byla provedena kontrola množství, jakož i dodržení minimálních požadavků na jakost na straně jedné a stanovení ceny, která se vyplatí nabízejícímu poté, co byly provedeny potřebné rozbory pro stanovení přesných vlastností jednotlivých šarží na základě reprezentativních vzorků na straně druhé;
vzhledem k tomu, že je třeba přijmout zvláštní ustanovení pro případ, že zboží bude převzato ve skladech nabízejícího; že by v těchto případech měly být zohledněny zejména údaje skladového účetnictví nabízejícího, které podléhají dodatečným ověřením, aby se zaručilo, že jsou dodrženy požadavky pro převzetí zboží intervenční agenturou;
vzhledem k tomu, že ustanovení tohoto nařízení nahrazují ustanovení nařízení Komise (ES) č.
1528/96 [4]; že uvedené nařízení by proto mělo být zrušeno;
vzhledem k tomu, že Řídící výbor pro obiloviny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ve lhůtě pro nákup stanovené intervenčními agenturami podle čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 3072/95 může každý držitel šarže o velikosti nejméně 20 tun neloupané rýže sklizené ve Společenství nabídnout tuto šarži intervenční agentuře ke koupi. Jedna šarže se skládá z rýže stejné odrůdy.
Členské státy mohou stanovit vyšší minimální množství.
2. Je-li šarže dodána ve více částech (nákladním vozidlem, nákladní lodí, železničním vagónem atd.), musí každá z těchto částí odpovídat minimálním požadovaným vlastnostem, aniž by byl dotčen poslední pododstavec čl. 8 odst. 1.
Článek 2
1. Neloupaná rýže musí být řádné a uspokojivé obchodní jakosti, aby mohla být přijata k intervenci.
2. Neloupaná rýže je považována za rýži řádné a uspokojivé obchodní jakosti, je-li bez zápachu a živého hmyzu a
- obsah vlhkosti nepřekročí procentní podíl uvedený v příloze I,
- výnos při zpracování není o více než 14 bodů nižší než základní výnosy uvedené v příloze II,
- procentní podíl zrn, která neodpovídají jakosti, jak je definována v příloze nařízení (ES) č. 3073/95, procentní podíl různých nečistot, procentní podíl zrn jiných typů rýže, jakož i procentní podíl zrn jiných odrůd rýže nepřekročí tyto maximální hodnoty: _BAR_ Kulatozrnná rýže Kód KN 10061092 _BAR_ Středně a dlouhozrnná rýže A Kódy KN 10061094 a 10061096 _BAR_ Dlouhozrnná rýže B Kód KN 10061098 _BAR_ Křídově bílá zrna _BAR_ 6 _BAR_ 4 _BAR_ 4 _BAR_ Červeně pruhovaná zrna _BAR_ 10 _BAR_ 5 _BAR_ 5 _BAR_ Zrna se skvrnami _BAR_ 3 _BAR_ 2 _BAR_ 2 _BAR_ Zbarvená zrna _BAR_ 1 _BAR_ 0,75 _BAR_ 0,75 _BAR_ Jantarově žlutá zrna _BAR_ 1 _BAR_ 0,50 _BAR_ 0,50 _BAR_
Žlutá zrna _BAR_ 0,175 _BAR_ 0,175 _BAR_ 0,175 _BAR_
Zrna jiných odrůd rýže _BAR_ 5 _BAR_ 5 _BAR_ 5 _BAR_ - úroveň radioaktivity nepřekročí maximální přípustné hodnoty stanovené právními předpisy Společenství.
Úroveň radioaktivní kontaminace se kontroluje pouze tehdy, vyžaduje-li to situace, a jen po nezbytnou dobu.
V případě potřeby se doba trvání a rozsah kontrolních opatření stanoví postupem podle článku 22 nařízení (ES) č. 3072/95.
Článek 3
1. Neloupaná rýže o obsahu vyšším než 0,1 % různých nečistot může být nakoupena v rámci intervence pouze tehdy, bude-li za každou dodatečnou odchylku v rozsahu 0,01 % poskytnuta srážka ve výši 0,02 %.
"Různými nečistotami" se rozumí cizí látky jiné než rýže, složené z nepoživatelných minerálních nebo rostlinných materiálů, pokud nejsou jedovaté, jakož i z poživatelných cizorodých zrn nebo jejich částí, jakož i z mrtvého hmyzu a částí hmyzu.
2. Neloupaná rýže, v níž je procentní podíl zrn jiných odrůd rýže vyšší než 3 %, může být nakoupena v rámci intervence pouze tehdy, bude-li za každou dodatečnou odchylku v rozsahu 0,1 % poskytnuta srážka ve výši 0,1 %.
3. Překročí-li obsah vlhkosti neloupané rýže nabízené k intervenci obsah stanovený pro standardní jakost neloupané rýže, použijí se srážky uvedené v příloze I.
4. Pokud se výnos při zpracování rýže nabízené k intervenci liší od základního výtěžku při zpracování příslušné odrůdy uvedeného v části B přílohy II, použijí se přirážky a srážky uvedené v části A přílohy II.
5. Překročí-li vady zrn neloupané rýže nabízené k intervenci přípustné odchylky pro standardní jakost neloupané rýže, použijí se srážky uvedené v příloze III.
6. Uvedené přirážky a srážky se vypočtou použitím procentních podílů uvedených v přílohách pro intervenční ceny platné na začátku hospodářského roku.
Použijí se kumulativně.
Článek 4
1. Veškeré nabídky na prodej v rámci intervence je třeba učinit formou písemné žádosti u intervenční agentury v souladu s formulářem vypracovaným agenturou.
Přijatelné jsou pouze nabídky, které obsahují následující údaje:
- jméno nabízejícího,
- místo skladování nabízené rýže,
- množství, odrůdu, základní vlastnosti a rok, v němž byla rýže sklizena,
- intervenční centrum, jemuž je nabídka učiněna.
Nabídka musí také obsahovat prohlášení, že daný produkt je původem ze Společenství.
V žádosti se pro informaci uvedou také případná rostlinolékařská ošetření s přesnými údaji o použitých dávkách.
Intervenční agentura může považovat za přijatelnou nabídku, která je podána formou telefaxu, pokud obsahuje všechny výše uvedené údaje.
V takovém případě však intervenční agentura může požadovat, aby byla tato nabídka následně doplněna písemnou žádostí, která se zašle poštou nebo přímo předá.
Žádost je považována za podanou v den, kdy byl přijat telefax.
2. Přijetí nabídky intervenční agenturou se nabízejícímu sdělí do deseti pracovních dnů od jejího podání.
3. Je-li nabídka nepřijatelná, dotčený hospodářský subjekt je intervenční agenturou informován do deseti pracovních dnů od podání nabídky.
Článek 5
1. Všechny nabídky je třeba adresovat intervenční agentuře do intervenčního centra, které je nejblíže místu, kde se neloupaná rýže nachází v okamžiku nabídky.
"Nejbližším intervenčním centrem" se rozumí centrum, kam lze neloupanou rýži dopravit při nejnižších nákladech.
Tyto náklady určí intervenční agentura.
2. Náklady na přepravu ze skladu, v němž je zboží uskladněno v okamžiku podání nabídky, do nebližšího intervenčního centra určeného podle článku 1 ponese nabízející.
3. Nepřevezme-li intervenční agentura neloupanou rýži v nejbližším intervenčním centru určeném podle článku 1, ponese intervenční agentura dodatečné náklady na přepravu.
Článek 6
1. Den a intervenční centrum, v němž se uskuteční dodávka, stanoví intervenční agentura a neprodleně je sdělí nabízejícímu.
Proti těmto podmínkám lze uplatnit námitku do dvou pracovních dnů od obdržení tohoto sdělení.
Dodávka se uskuteční nejpozději do konce druhého měsíce po přijetí nabídky, nesmí se však uskutečnit po 31. srpnu probíhajícího hospodářského roku.
V případě dodávky ve více částech musí být poslední část této šarže dodána v souladu s tímto pododstavcem.
2. Při převzetí dodávky intervenční agenturou je přítomen nabízející nebo jeho řádně zmocněný zástupce.
3. Nabízenou rýži intervenční agentura převezme, jakmile tato agentura nebo její zástupce zjistí požadované minimální množství a minimální vlastnosti stanovené v článcích 1 a 2 pro zboží dodané do intervenčního skladu podle čl. 8 odst. 1.
V případě použití článku 7 je dnem převzetí den kontroly minimálních vlastností uvedený v protokolu o převzetí podle článku 9.
4. Dodané množství se zjistí vážením za přítomnosti nabízejícího a zástupce intervenční agentury, kterým musí být osoba, jež nemá k nabízejícímu žádný vztah.
5. Zástupcem intervenční agentury může být skladovatel.
V tomto případě provede intervenční agentura do 30 dnů po ukončení dodávky kontrolu, která zahrnuje minimálně jedno prověření hmotnosti metodou objemového měření.
Je-li po použití této metody:
a) hmotnost nejvýše o 6 % nižší, než je množství uvedené ve skladovém účetnictví skladovatele, ponese skladovatel veškeré náklady týkající se chybějících množství zjištěných při pozdějším vážení ve vztahu k hmotnosti uvedené v účetnictví (v okamžiku převzetí);
b) hmotnost nejméně o 6 % nižší, než je množství uvedené ve skladovém účetnictví skladovatele, zboží se neprodleně zváží.
Náklady na vážení ponese skladovatel, je-li zjištěná hmotnost nižší než hmotnost uvedená ve skladovém účetnictví; v opačném případě ponese náklady na vážení intervenční agentura.
Článek 7
1. Intervenční agentura může neloupanou rýži převzít v intervenčním centru udaném nabízejícím, ale také v místě, kde je zboží v okamžiku podání nabídky uskladněno.
2. V takovém případě lze množství zjistit na základě skladového účetnictví, které musí vyhovovat odborným požadavkům a požadavkům intervenční agentury, za předpokladu, že
- jsou ve skladovém účetnictví uvedeny hmotnost zjištěná vážením, jakostní vlastnosti v okamžiku vážení a zejména obsah vlhkosti, případná přeskladnění, jakož i provedená ošetření; vážení nesmí být starší než deset měsíců,
- skladovatel prohlásí, že nabízená šarže odpovídá bez výjimky veškerým údajům ve skladovém účetnictví.
V tom případě:
- se zaznamená hmotnost uvedená ve skladovém účetnictví, která se případně upraví s ohledem na rozdíl mezi obsahem vlhkosti v okamžiku vážení a obsahem vlhkosti zjištěným na reprezentativním vzorku,
- provede intervenční agentura do 30 dnů po převzetí kontrolu objemovým měřením. Případný rozdíl mezi váženým množstvím a množstvím odhadovaným metodou objemového měření nesmí být vyšší než 6 %.
Je-li po objemovém měření:
- hmotnost nižší o méně než 6 % množství uvedeného ve skladovém účetnictví skladovatele, ponese skladovatel veškeré náklady týkající se případných chybějících množství zjištěných při pozdějším vážení ve vztahu k hmotnosti uvedené v účetnictví v okamžiku převzetí,
- hmotnost nižší o více než 6 % množství uvedeného ve skladovém účetnictví skladovatele, skladovatel zboží neprodleně zváží.
Náklady na vážení ponese skladovatel, je-li zjištěná hmotnost nižší než hmotnost uvedená ve skladovém účetnictví; v opačném případě ponese náklady na vážení EZOZF.
Článek 8
1. Jakostní požadavky pro přijetí produktu k intervenci se prověří podle následujících ustanovení:
Intervenční agentura odebere za přítomnosti nabízejícího nebo jeho zmocněného zástupce vzorky.
Při každém odběru se odeberou tři vzorky určené pro:
- nabízejícího,
- sklad, který je určen pro převzetí,
- intervenční agenturu.
a) Při dodávce produktu se odběry provedou pro každou dílčí dodávku (nákladní vůz, nákladní loď, železniční vagón atd.), a to v poměru jeden vzorek na každých 10 tun rýže.
Kontrola požadavků se provede na základě reprezentativního vzorku u každé dílčí dodávky. Vzorek je tvořen z odběrů určených pro sklad.
b) V případě použití článku 7 se při převzetí ve skladu nabízejícího provede kontrola na základě reprezentativního vzorku z nabízené šarže.
Tento reprezentativní vzorek je tvořen průměrem výsledků odběrů určených pro sklad.
Počet odběrů se řídí rozsahem nabízené šarže dělené dvaceti. Reprezentativní vzorek je však tvořen na základě nejvýše dvaceti odběrů.
Z kontroly musí vyplývat, že zboží odpovídá minimálním požadavkům na jakost.
V opačném případě se převzetí šarže odmítne.
V případě dodávky se může kontrola jednotlivých dílčích dodávek před uskladněním v intervenčním skladě omezit na kontrolu obsahu vlhkosti, nečistot a nepřítomnosti živého hmyzu.
Ukáže-li však následně konečný výsledek kontroly, že dílčí dodávka neodpovídá minimálním požadavkům na jakost, převzetí šarže se odmítne.
Celá šarže pak bude stažena bna náklady nabízejícího.
Je-li intervenční agentura členského státu schopna provést u každé dílčí dodávky před uskladněním kontrolu všech minimálních požadavků na jakost, musí tato agentura odmítnout převzetí dílčí dodávky, jež těmto požadavkům neodpovídá.
2. Bude-li zboží přijato po kontrole podle článku 1, určí se přesně vlastnosti zboží za účelem stanovení ceny, která se zaplatí nabízejícímu.
Tato cena se určí pro nabízenou dávku na základě váženého průměru výsledků rozborů reprezentativních vzorků podle článku 1.
Výsledky rozboru se sdělí nabízejícímu předáním protokolu o převzetí podle článku 9.
3. V případě, že nabízející popírá výsledek rozboru provedeného za účelem určení ceny podle odstavce 2, provede se v laboratoři určené příslušnými orgány nový přesný rozbor vlastností zboží na základě nových reprezentativních vzorků, tvořených stejným dílem vzorky nabízejícího a vzorky intervenční agentury.
Výsledkem je vážený průměr výsledků rozborů těchto reprezentativních vzorků.
Výsledek těchto posledních rozborů je určující pro cenu, která se nabízejícímu zaplatí.
Náklady související s novými rozbory ponese neúspěšná strana.
Článek 9
Intervenční agentura vystaví pro každou šarži protokol o převzetí.
Nabízející nebo jeho zástupce mohou být přítomni při vystavování tohoto protokolu.
Protokol musí obsahovat alespoň následující údaje:
- datum kontroly množství a minimálních vlastností,
- odrůdu a hmotnost dodávky,
- počet vzorků odebraných pro vytvoření reprezentativního vzorku,
- zjištěné fyzické a jakostní vlastnosti.
Článek 10
1. Cena, která se zaplatí nabízejícímu, je cena stanovená podle čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 3072/95 pro zboží dodané do skladu a nevyložené, platná v den stanovený jako první dodací den a zohledňující přirážky a srážky podle příloh I až III, jakož i ustanovení článku 5 týkající se nákladů na přepravu.
Dojde-li k převzetí ve skladech nabízejícího podle článku 7, určí se cena, která se má zaplatit, podle intervenční ceny platné v den přijetí nabídky, upravené použitím přirážek a srážek a snížené o nejvýhodnější náklady na přepravu z místa,kde byla neloupaná rýže převzata, do nejbližšího intervenčního centra podle čl. 5 odst.
1, jakož i o náklady na vyskladnění. Tyto náklady určí intervenční agentura.
2. Platba se provede mezi 32. a 37. dnem následujícím po dni převzetí podle čl. 6 odst. 3 tohoto nařízení. V případě použití čl. 8 odst. 3 se platba provede v co nejkratší době poté, co byl nabízejícímu sdělen výsledek posledního rozboru.
Pokud musí nabízející pro obdržení platby předložit fakturu a není-li tato faktura předložena ve lhůtě podle předcházejícího pododstavce, platba se provede do pěti pracovních dnů po skutečném předložení této faktury.
Článek 11
Každý hospodářský subjekt, který v zájmu intervenční agentury skladuje nakoupené produkty, pravidelně kontroluje jejich přítomnost a stav uchování a informuje neprodleně intervenční agenturu o všech problémech, které v tomto ohledu vzniknou.
Intervenční agentura se přesvědčí alespoň jednou ročně o jakosti skladovaného zboží.
Vzorkování k tomuto účelu lze provést během roční inventury podle nařízení Komise (ES) č. 2148/96 [5].
Článek 12
Intervenční agentury přijmou v případě potřeby další postupy a podmínky pro převzetí, které jsou slučitelné s ustanoveními tohoto nařízení, aby byly zohledněny zvláštní podmínky v dotčeném členském státě.
Článek 13
Nařízení (ES) č. 1528/96 se zrušuje.
Článek 14
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
ze dne 30. března 1998, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1686/72, kterým se stanoví prováděcí pravidla k podpoře pro osivo, pokud jde o systém kontrol, a kterým se stanoví prováděcí pravidla stabilizačního mechanismu pro produkci osiva rýže
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2358/71 ze dne 26. října 1971 o společné organizaci trhu s osivem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 192/98 [2], a zejména na čl. 3 odst. 5 a článek 11 tohoto nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (EHS) č. 1674/72 [3] naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 3795/85 [4] stanoví obecná pravidla pro poskytování a financování podpory pro osivo;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2358/71 stanoví v čl. 3 odst. 4a stabilizační mechanismus pro produkci osiva rýže; že tento stabilizační mechanismus musí stanovit maximální množství, pro které lze vyplatit podporu pro osiva ve Společenství, zachovává-li možnosti odbytu v poměru k základní ploše stanovené v článku 6 nařízení Rady (ES) č. 3072/95 ze dne 22. prosince 1995 o společné organizaci trhu s rýží [5], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 192/98;
vzhledem k tomu, že pro určení agronomických výnosů při produkci osiva rýže zjišťovaných v různých členských státech je vhodné použít stejné období považované za reprezentativní podle nařízení (ES) č. 3072/95; že za tím účelem se bere v úvahu průměr ze tří let, přičemž se vynechá rok s nejvyšším a s nejnižším výnosem v letech 1990/91 až 1994/95;
vzhledem k tomu, že osivo sklizené v jednom hospodářském roce je běžně použito pro osev ploch pro produkci neloupané rýže a osiva rýže v následujícím hospodářském roce; že v období považovaném za reprezentativní činí množství osiv použitých ve Společenství pro osev jednoho hektaru 0,2 tuny a že pro osev základní plochy 433123 hektarů stanovené v článku 6 nařízení (ES) č.
3072/95 je nutno použít 86624,600 tun osiva rýže;
vzhledem k tomu, že maximální množství, pro které může být poskytnuta podpora pro osivo rýže ve Společenství, musí být rozděleno mezi producentské členské státy, přičemž za základ slouží produkce osiva rýže v členských státech ve stejném reprezentativním období; že je z důvodů ročního pohybu výnosů nutné stanovit úpravu maximálního množství, pro které může být vyplacena podpora v jednotlivých členských státech v mezích maximálního množství, na které se může vztahovat podpora pro osivo ve Společenství;
vzhledem k tomu, že pro fungování stabilizačního mechanismu je nutné stanovit mezní termín pro podávání žádostí o podporu pro osivo rýže a mezní termín, do něhož členské státy oznámí Komisi množství osiva rýže, které je předmětem žádosti o podporu, aby bylo možné vypočítat případné procento snížení pro každý producentský členský stát;
vzhledem k tomu, že vyplácení podpory pro osivo rýže lze zahájit až poté, kdy Komise stanoví procento snížení použitelné pro každý producentský členský stát;
vzhledem k tomu, že dodržování ustanovení týkajících se podpory Společenství musí být účinně kontrolováno; že za tím účelem je nutné určit podrobné podmínky i technická pravidla pro provádění administrativní kontroly a kontroly na místě; že na základě zkušeností získaných při kontrolách na místě je vhodné spolu s určením minimálních počtů kontrol stanovit i nástroj pro analýzu rizik a určit kritéria, ke kterým se přihlíží;
vzhledem k tomu, že ve světle získané zkušenosti a především s ohledem na zásadu proporcionality a na zvláštní problémy spojené s případy vyšší moci je nutné přijmout ustanovení, jimiž se účinně předejde protiprávnímu jednání a podvodům a dojde k jejich sankcionování; že za tím účelem je nutné stanovit odstupňované sankce podle závažnosti spáchaného protiprávního jednání, a to až k úplnému vyloučení ze systému poskytování podpory pro dotčený rok a pro rok následující;
vzhledem k tomu, že je nutné zavést účinný systém, který zaručí, že je podpora oprávněná, a stanoví snížení podpory v případech pozdního podání žádostí o podporu, s přihlédnutím k integrovanému systému řízení a kontroly podle nařízení Rady (EHS) č. 3508/92 ze dne 27. října 1992 o zavedení integrovaného administrativního a kontrolního systému pro některé režimy podpor Společenství [6], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 820/97 [7], a nařízení Komise (EHS) č. 3887/92 ze dne 23. prosince 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla k integrovanému administrativnímu a kontrolnímu systému pro některé režimy podpor Společenství [8], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 2015/95 [9];
vzhledem k tomu, že Řídící výbor pro osivo nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 1686/72 [10] se mění takto:
1. Vkládá se nový článek 1a, který zní:
"Článek 1a
Pro účely tohoto nařízení se uvedením na trh rozumí držení k dispozici nebo ve skladu, vystavení pro prodej, nabízení k prodeji, prodej nebo dodávka jiné osobě."
2. Vkládá se nový článek 2a, který zní:
"Článek 2a
1. Podpora se poskytuje pouze za podmínky, že osivo, pro něž byla žádost o podporu podána, příjemce podpory skutečně uvedl na trh za účelem osevu ke dni podání žádosti.
Podpora je poskytnuta pouze, pokud příjemce splnění této podmínky uspokojivě prokáže dotčenému členskému státu.
2. Členské státy provádějí neohlášené kontroly, aby ověřily první místo určení osiva, na které se vztahuje podpora, i dodržování podmínek požadovaných pro poskytování podpory a sdělí Komisi opatření, která přijaly v důsledku zmíněných kontrol."
3. Článek 3 se nahrazuje tímto:
"Článek 3
1. S výjimkou osiva rýže je podpora poskytována množiteli na žádost podanou po sklizni a před termínem stanoveným dotčeným členským státem pro každý druh nebo skupinu odrůd.
2. S výjimkou osiva rýže poskytne členský stát množiteli částku podpory do dvou měsíců po dni podání žádosti a nejpozději do 31. července roku následujícího po sklizni."
4. Vkládají se nové články 3a, 3b a 3c, které znějí:
"Článek 3a
1. Pro osivo rýže je maximální množství, pro které může být poskytnuta podpora v Evropském společenství, stanoveno na 86624,600 tun ročně. Maximální množství je rozděleno mezi producentské členské státy takto: —Španělsko: _BAR_ 29625,613 tun, _BAR_ —Francie: _BAR_ 3031,861 tun, _BAR_ —Řecko: _BAR_ 1472,618 tun, _BAR_ —Itálie: _BAR_ 50242,268 tun, _BAR_
—Portugalsko: _BAR_ 2252,240 tun. _BAR_
Množství pro producentský členský stát může být upraveno do výše maximálního množství stanoveného Společenstvím za podmínek uvedených v odstavci 3.
2. S výhradou článku 2a se podpora pro osivo rýže poskytuje množitelům na žádost, která se podává po sklizni a do 20. června roku následujícího po sklizni, do výše maximálního množství stanoveného pro Společenství.
Producentské členské státy sdělí Komisi množství, které je předmětem žádosti, nejpozději do 15. července roku následujícího po sklizni.
3. Pokud celkové množství, pro něž byla v producentských členských státech podána žádost o podporu, přesáhne maximální množství stanovené ve Společenství, snižuje se podpora pro každý dotčený stát poměrně podle překročení množství stanoveného pro každý stát.
V tomto případě stanoví Komise procento snížení použitelné pro každý producentský členský stát.
4. U osiva rýže vyplatí producentský členský stát množiteli částku podpory mezi 31. červencem a 30. zářím roku následujícího po sklizni.
Článek 3b
1. Kontroly uvedené v čl. 2a odst. 2 obsahují:
a) administrativní kontroly obsahující zejména křížová ověřování, aby se vyloučilo vyplacení neodůvodněné podpory dvakrát za stejný kalendářní rok. Tato křížová ověření se vztahují na plochy, jež jsou předmětem úředního posouzení a u nichž bylo zjištěno dodržování podmínek stanovených směrnicemi uvedenými v čl. 1 odst. 1 první odrážce nařízení (EHS) č. 1674/72;
b) kontroly dokladů, aby se ověřilo alespoň první místo určení osiva, na něž se vztahuje podpora;
c) jakákoli jiná dodatečná kontrolní opatření, která členské státy považují za nezbytná, zejména, aby podpora nebyla vyplácena za necertifikované osivo nebo osivo s původem ve třetích zemích.
Tyto kontroly se týkají významného vzorku žádostí.
Tento vzorek musí představovat nejméně 5 % žádostí o podporu pro každý druh.
Žádosti, které jsou předmětem kontroly, určuje příslušný orgán, zejména na základě analýzy rizik i na základě prvku reprezentativnosti podaných žádostí o podporu.
Analýza rizik bere v úvahu:
- výši podpory,
- množství certifikovaného osiva v poměru ke kontrolovaným plochám,
- vývoj ve srovnání s předchozím rokem,
- jiné parametry, které vymezí členské státy.
2. Členské státy provádějí v případě potřeby kontroly u šlechtitelů, šlechtitelských zařízení i u konečných uživatelů.
3. Použijí se následující články nařízení Komise (EHS) č. 3887/92 [11]
- čl. 6 odst. 1 (pro účinné ověřování dodržování podmínek poskytování podpory),
- článek 11 (pro dodatečné sankce na vnitrostátní úrovni a pro případy vyšší moci),
- článek 12 (pro zprávu z kontrolní návštěvy),
- článek 13 (pro kontrolu na místě),
- článek 14 (pro neoprávněné platby).
Článek 3c
1. Kromě případu vyšší moci dochází v důsledku pozdního podání žádosti ke snížení výše podpory připadající na žádost, na niž by měl množitel osiva nárok v případě dodržení stanovených mezních termínů, o 1 % denně.
V každém případě však žádost nebude přijata a nemůže na jejím základě dojít k poskytnutí podpory, je-li podána po 30. červnu roku následujícího po roce sklizně osiva rýže nebo po desátém dni následujícím po mezním termínu stanoveném dotčeným členským státem pro ostatní druhy nebo skupin odrůd.
2. Zjistí-li se, že se podané žádosti o podporu týkají osiva, které příjemce podpory neuvedl skutečně na trh pro osev, sníží se podpora pro množitele pro dotčený druh o 50 %, pokud množství, které nebylo skutečně uvedeno na trh pro osev, přesahuje 2 % a nejvýše dosahuje 5 % množství, jež je předmětem žádosti o podporu.
Přesahuje-li množství, které příjemce podpory skutečně neuvedl na trh pro osev, 5 % množství, jež je předmětem žádosti o podporu, neposkytne se množiteli za dotčený hospodářský rok žádná podpora pro produkci osiva.
3. Týká-li se žádost o podporu osiva, které nebylo úředně certifikováno, nebo osiva, které nebylo sklizeno na území dotčeného členského státu v průběhu kalendářního roku, v němž začal hospodářský rok, pro nějž byla tato podpora stanovena, neposkytuje se výrobci žádná podpora pro produkci osiva v dotčeném hospodářském roce, ani v hospodářském roce následujícím."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po zveřejnění
ze dne 31. března 1998, kterým se mění nařízení (ES) č. 2543/95, kterým se stanoví zvláštní pravidla pro režim vývozních licencí pro olivový olej
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady č. 136/66/EHS ze dne 22. září 1966 o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1581/96 [2], a zejména na články 2 a 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č.
2543/95 [3], ve znění nařízení (ES) č.
2126/96 [4], stanoví zvláštní podrobná pravidla pro režim vývozních licencí pro olivový olej; že v zájmu zlepšení fungování režimu je třeba stanovit zvláštní pravidla pro vývozní licence bez stanovení náhrady předem, zejména pokud jde o výši jistoty a časový rozvrh pro předkládání žádostí o licence a jejich vydávání; že na základě získaných zkušeností je zřejmé, že částku jistoty a lhůty pro podání žádostí o licence a jejich vydávání je třeba upravit; že v zájmu normálního průběhu vývozu je třeba, aby opatření přijatá v případě nebezpečí překročení běžných odbytových množství se omezila na vývozní licence se stanovením náhrady předem; že s ohledem na lepší sledování průběhu vývozu je třeba přesně stanovit údaje, který mají členské státy předávat;
1 čtvrté odrážky nařízení Komise (EHS) č. 3719/88 ze dne 16. listopadu 1988, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty [5], naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
1404/97 [6], není při vývozech, u nichž je jistota nejvýše 5 ECU, nutná žádná licence; že nízká úroveň jistoty u vývozů bez náhrady znamená, že velké množství vývozů by mohlo být prováděno bez licence, což by ovlivnilo kontrolu dotyčných množství; že pro zamezení takového rizika je třeba stanovit navrhnout podmínky;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro oleje a tuky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2543/95 se mění takto:
1. V čl. 2 odst. 2 se slovo "jedenáctimístný" nahrazuje slovem "dvanáctimístný".
2. Článek 2 se mění takto:
1. Odstavec 3 se nahrazuje tímto:
"3. Jistota pro vývozní licence činí:
a) 10 ECU na 100 kg čisté hmotnosti u licencí se stanovením náhrady předem;
b) 1 ECU na 100 kg v ostatních případech."
2. Doplňuje se nový odstavec, který zní:
"4. Odchylně od čl. 5 odst. 1 čtvrté odrážky nařízení (EHS) č. 3719/88 není nutná licence u vývozu množství nejvýše 50 kg."
3. Článek 3 se mění takto:
1. Odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. Žádosti o vývozní licence se stanovením náhrady předem lze podávat u příslušných orgánů od úterý do čtvrtka každého týdne.
Žádosti podané v pátek nebo pondělí se považují za podané následující úterý."
2. Odstavec 2 první pododstavec se nahrazuje tímto:
"2. Vývozní licence se stanovením náhrady předem se vydávají v první pracovní den po pondělí v týdnu bezprostředně následujícím po období uvedeném v odstavci 1, pokud v této době nebyla přijata Komisí žádná zvláštní opatření uvedená v odstavci 3."
3. Poslední věta odstavce 3 se nahrazuje tímto:
"Tato opatření se vztahují k vývozním licencím se stanovením náhrady předem a je možné je přijímat rozdílně podle jednotlivých kódů produktů nomenklatury zemědělských produktů pro vývozní náhrady."
4. V odst. 5 poslední odrážce se slovo "pondělí" nahrazuje slovem "úterý" a vkládá se věta, která zní:
"Zúčastněný subjekt může v tomto případě požádat o neuplatněné množství, na které je ve stejném období vydána licence, která neopravňuje k náhradě."
5. Vkládá se nový odstavec, který zní:
"6. Žádosti o vývozní licence bez stanovení náhrady předem lze podávat u příslušných orgánů od pondělí do pátku každého týdne.
Tyto licence se vydávají neprodleně."
4. Článek 5 se mění takto:
1. V odst. 1 prvním pododstavci se slovo "čtvrtek" nahrazuje slovem "pátek".
2. Odstavec 1 písm. a) se nahrazuje tímto:
"a) žádosti o vývozní licence se stanovením náhrady předem podle čl. 3 odst. 1, které byly podány od úterý do čtvrtka."
3. V odst. 1 písm. b) se slova "předchozí pondělí" nahrazují slovy "mezi pátkem a čtvrtkem předchozího týdne" a vkládá se část věty, která zní "zvlášť označené pro licence se stanovením náhrady předem a licence bez stanovení náhrady předem."
4. V odstavci 2 se úvodní věta nahrazuje tímto:
"Sdělení o žádostech podle odst. 1 písm. a) a – v případě použití ustanovení čl. 3 odst. 5 – o informacích uvedených v odst. 1 písm. b) musí obsahovat tyto údaje:".
5. V odst. 2 třetí odrážce se před slovo "použitelnou sazbu náhrady" vkládají slova "popřípadě".
6. V odstavci 2 se doplňuje pododstavec, který zní:
"Tyto údaje se uvádí odděleně v případě, že licence jsou vydávány pro akce potravinové pomoci."
7. Odstavec 3 se doplňuje částí věty, která zní:
"…, přičemž se uvádí hospodářský rok, v němž je licence udělena."
5. Části B a D přílohy se nahrazují částmi B a D v příloze k tomuto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 31. března 1998, kterým se pozastavují některé koncese uvedené v nařízeních (ES) č. 1898/97 a (ES) č. 1899/97, kterými se stanoví prováděcí pravidla v odvětví vepřového masa a v odvětví drůbežího masa a vajec k režimům stanoveným nařízením Rady (ES) č. 3066/95
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3066/95 ze dne 22. prosince 1995, kterým se zřizují určité koncese v podobě celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty a stanoví, jako autonomní a přechodné opatření, některé koncese pro zemědělské produkty podle Evropských dohod, s ohledem na Dohodu o zemědělství uzavřenou během Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č.
1595/97 [2], a zejména na článek 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č. 703/98 [3], kterým se pozastavují některé koncese stanovené v nařízení (ES) 3066/95, pozastavuje některé koncese v odvětví vepřového a drůbežího masa; že je proto třeba přijmout odchylky od prováděcí pravidel stanovených v nařízení Komise (ES) č. 1898/97 [4], ve znění nařízení (ES) č. 618/98 [5] a (ES) č. 1899/97 [6];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem příslušných řídících výborů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Podávání žádostí o licence na dovoz produktů se sníženou celní sazbou podle nařízení (ES) č. 1898/97 a spadajících do skupin 19, 20, 21, 22, 23 a 24 podle nařízení (ES) č. 1899/97 se dnem 1. dubna 1998 pozastavuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. dubna 1998.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 738/98 ze dne 1. dubna 1998, kterým se stanoví dočasná odchylka od nařízení (ES) č. 1445/95 o prováděcích pravidlech pro dovozní a vývozní licence v odvětví hovězího a telecího masa
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 805/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem[1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2634/97[2], a zejména na články 9 a 13 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že čl. 10 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 1445/95 ze dne 26. června 1995 o prováděcích pravidlech pro dovozní a vývozní licence v odvětví hovězího a telecího masa a o zrušení nařízení (EHS) č. 2377/80[3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 260/98[4], stanoví, že se vývozní osvědčení vydávají pátý pracovní den následující po dni podání žádosti, a to za předpokladu, že v průběhu tohoto období Komise nepřijme žádná zvláštní opatření;
vzhledem k tomu, že se s ohledem na dny pracovního volna v roce 1998 a na nepravidelné vydávání Úředního věstníku v těchto dnech ukazuje, že tato pětidenní lhůta na rozmyšlení je příliš krátká pro zajištění řádného řízení trhu a že je nutné tuto lhůtu dočasně prodloužit na sedm dní;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Odchylně od ustanovení čl. 10 odst. 1 nařízení (ES) č. 1445/95 se licence, pro něž jsou žádosti podány od:
- 6. do 8. dubna 1998,
- 27. do 29. dubna 1998,
- 18. do 20. května 1998,
- 21. do 30. prosince 1998,
vydávají sedmý pracovní den následující po dni podání žádosti, a to za předpokladu, že Komise v průběhu tohoto období nepřijme žádná zvláštní opatření uvedená v odstavci 2 uvedeného článku.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
ze dne 1. dubna 1998, kterým se mění nařízení (ES) č. 2331/97 o zvláštních podmínkách pro poskytování vývozních náhrad pro některé výrobky z vepřového masa
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (EHS) č. 2759/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vepřovým masem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 3290/94 [2], a zejména na čl. 13 odst. 12 a článek 22 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 2331/97 [3] stanoví jakostní kritéria, která je nutno splnit při poskytování vývozních náhrad pro některé zpracované produkty v odvětví vepřového masa;
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 3846/87 ze dne 17. prosince 1987, kterým se zavádí nomenklatura zemědělských produktů pro vývozní náhrady [4], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 409/98 [5], stanovilo seznam produktů, pro něž může být v odvětví vepřového masa poskytnuta náhrada;
vzhledem k tomu, že kódy produktů uvedené v příloze I k nařízení (ES) č. 2331/97 musí být přizpůsobeny změnám přijatým v nařízení (EHS) č. 3846/87, které se použijí ode dne 4. března 1998;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro vepřové maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V příloze I k nařízení (ES) č. 2331/97 se kódy produktů "160100919100" a "160100999100" nahrazují kódy produktů "160100919000" a "160100999190".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 3. dubna 1998, kterým se mění nařízení (ES) č. 2300/97 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (ES) č. 1221/97, kterým se stanoví obecná prováděcí pravidla pro opatření ke zlepšení produkce medu a jeho uvádění na trh
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1221/97 ze dne 25. června 1997, kterým se stanoví obecná prováděcí pravidla pro opatření ke zlepšení produkce medu a jeho uvádění na trh [1], a zejména na článek 5 tohoto nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 2300/97 [2] stanoví pravidla nezbytná k uplatňování opatření ke zlepšení produkce medu a jeho uvádění na trh;
vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č. 1221/97 stanoví datum 15. října každého roku jako poslední den, ke kterému musí být uskutečněny výdaje související s opatřeními obsaženými v národních programech; že od druhého roku by měla být přijata opatření upravující termín pro předkládání programů a měl by být určen termín pro provedení opatření programu, aby bylo platebním agenturám určeným každým členským státem umožněno dodržet tento termín;
vzhledem k tomu, že rozhodnutím 94/805/ES [3] přijala Rada zvláštní výzkumný program v oblasti zemědělství a rybářství (zahrnující zemědělský průmysl, potravinářské technologie, lesnictví, akvakulturu a rozvoj venkova); že v souladu s ustanoveními přílohy III o prováděcích pravidlech k uvedenému progamu se uskutečnila společná akce č.
FAIR5-PL97-3686 nazvaná "Coordination in Europe of research on integrated control of Varroa mites in honey bee colonies"; že výsledky užitého výzkumu o kontrole varroázy financovaného podle nařízení (ES) č. 1221/97 by proto měly být zaslány Komisi, aby mohly být použity během této společné akce;
vzhledem k tomu, že při provádění národních programů musí být zajištěn soulad mezi opatřeními národních programů a dalšími opatřeními vyplývajícími z různých postupů Společenství, zejména z nařízení (ES) č. 950/97 ze dne 20. května 1997 o zvýšení efektivnosti zemědělských struktur [4], (ES) č.
951/97 ze dne 20. května 1997 o zlepšení zpracovatelských a odbytových podmínek pro zemědělsképrodukty [5] a (ES) č. 952/97 ze dne 20. května 1997 o seskupeních producentů a jejich sdruženích [6], že se musí předcházet zejména poskytování nadměrných náhrad vyplývajících z kombinace podpor a jakémukoli nesouladu při stanovování opatření;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu s názorem Řídícího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2300/97 se mění takto:
1. Článek 2 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
1. Členské státy předloží Komisi své programy do 15. dubna každého roku.
První rok bude datem předložení 15. prosinec 1997.
Pro druhý rok bude tímto datem 15. květen 1998.
2. Od druhého roku se opatření programu provedou do 31. srpna roku, který následuje po předložení programu.
Platby se uskuteční do 15. října téhož roku.
3. Výsledky užitého výzkumu o předcházení varroázy budou zaslány Komisi dva měsíce po datu stanoveném v článku 3 nařízení (ES) č.
1221/97, tak aby mohly být použity při výměně informací o společné akci č. FAIR5-PL97-3686 podle bodu 3 přílohy III rozhodnutí Rady 94/805/ES ze dne 23. listopadu 1994, kterým byl přijat zvláštní výzkumný program v oblasti zemědělství a rybolovu zahrnující zemědělský průmysl, potravinářské technologie, lesnictví, akvakulturu a rozvoj venkova (1994 – 1998) [7].";
2. V článku 4 se vkládá nový odstavec, který zní:
Stejné opatření nemůže být předmětem plateb současně podle nařízení (ES) č. 1221/97 a podle jiného systému podpor Společenství s ohledem na nařízení Rady (ES) č.
950/97 [*] Úř. věst.
L 142, 2.6.1997, s.
1., (ES) č.
951/97 [9] a (ES) 952/97 [10]."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 3. dubna 1998, kterým se mění nařízení (ES) č. 1445/95 o prováděcích pravidlech pro dovozní a vývozní licence v odvětví hovězího a telecího masa
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 805/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2634/97 [2], a zejména na články 9 a 13 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že článek 7 nařízení Komise (ES) č.
1445/95 ze dne 26. června 1995 o prováděcích pravidlech pro dovozní a vývozní licence v odvětví hovězího a telecího masaa o zrušení nařízení (EHS) č. 2377/80 [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
vzhledem k tomu, že čl. 5 odst. 1 nařízení Komise (EHS) č. 3719/88 ze dne 16. listopadu 1988, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty [5],naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1404/97 [6], stanoví, že vývozní licence se nevyžaduje pro produkty, pro které se nežádá o žádnou náhradu a jejichž množství by vyžadovalo jistotu nejvýše 5 ECU;
vzhledem k tomu, že v odvětví hovězího a telecího masa odpovídá tato nezdanitelná částka 5 ECU jednomu kusu skotu nebo 200 kilogramům masa; že je tato částka příliš nízká, zejména pokud jde o některé tradiční přeshraniční obchodní toky; že je proto nutné učinit odchylku od nařízení (EHS) č.
3719/88 a zvýšit ji na 60 ECU;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V nařízení (ES) č. 1445/95 se v článku 7 doplňuje nový odstavec, který zní:
"Odchylně od čl. 5 odst. 1 čtvrté odrážky nařízení (EHS) č. 3719/88 se však nevyžaduje žádná vývozní licence pro produkty uvedené v čl. 8 odst. 2 druhé odrážce, jejichž množství by vyžadovala vystavení licence s jistotou nejvýše 60 ECU. Pokud je licence vystavena na základě počtu kusů a pokud částka 60 ECU neodpovídá celému číslu počtu kusů, vypočítá se hranice jistoty na základě nejbližšího vyššího celého čísla počtu kusů."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 8. dubna 1998, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2342/92 o dovozech čistokrevného plemenného skotu ze třetích zemí a o poskytování vývozních náhrad pro tato zvířata a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 1544/79
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 805/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2634/97 [2], a zejména na čl. 13 odst. 12 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že je vhodné změnit nařízení Komise (EHS) č. 2342/92 [3] naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 286/93 [4];
vzhledem k tomu, že na základě Dohody o zemědělství uzavřené v rámci uruguayského kola jednání byly dovozní dávky nahrazeny dovozním clem a že je tedy nezbytné změnit uvedené nařízení;
vzhledem k tomu, že z veterinárních a zootechnických důvodů jsou všechna čistokrevná plemenná zvířata v místě prvního vstupu na území Společenství podrobena kontrole podle směrnice Rady 91/496/EHS [5], naposledy pozměněné směrnicí 96/43/ES [6], a že pokud jsou tato zvířata propuštěna do volného oběhu jiným celním úřadem než úřadem v místě jejich prvního vstupu na území Společenství, je nezbytné, aby byla příslušná zvířata doprovázena ověřeným opisem veterinárního osvědčení, neboť originál je uložen v místě jejich prvního vstupu, a aby osvědčení bylo vystaveno podle rozhodnutí Komise 92/527/EHS [7];
vzhledem k tomu, že s cílem podpořit využití bezcelně dovezených čistokrevných plemenných zvířat na výkrm je vhodné prodloužit lhůtu, během níž nesmí být dovezené zvíře poraženo; že za účelem zajistit, aby dovezená zvířata nebyla poražena před uplynutím stanovené lhůty, je nutné poskytnout doklad prostřednictvím ověření počítačové databáze podle nařízení Rady (ES) č. 820/97 [8], jakmile je tato databáze provozuschopná;
vzhledem k tomu, že úřední veterinární lékaři by měli mít možnost vystavovat osvědčení, které potvrdí, že dovezené zvíře nebylo poraženo v uvedené lhůtě, neboť mají k tomuto úkolu stejnou způsobilost jako subjekty, které již mají zmocnění vystavovat uvedené osvědčení;
vzhledem k tomu, že je vhodné zohlednit změny ve složení členů Evropského sdružení volného obchodu;
vzhledem k tomu, že je vhodné zařadit do tohoto nařízení odkazy na rozhodnutí Komise 86/404/EHS [9] a 96/510/ES [10], pokud jde o potvrzení o původu zvířete;
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 2505/92 [11], kterým se mění přílohy I a II nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [12], provedlo některé změny v nomenklatuře pro trhu s hovězím a telecím masem a v důsledku toho je nezbytné upravit některé kódy KN;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2342/92 se mění takto:
1. v článku 1 se výraz "dovozních dávek" nahrazuje výrazem "dovozního cla";
2. článek 2 se mění takto:
a) v odst. 1 se písm. a) a b) nahrazují tímto:
"a) potvrzení o původu zvířete vystavené podle rozhodnutí Komise 96/510/ES [13], a osvědčení o plemenné příslušnosti;
b) veterinární osvědčení pro čistokrevný plemenný skot nebo ověřený opis tohoto osvědčení a osvědčení vydané veterinárním lékařem na stanovišti hraniční kontroly, vystavené podle rozhodnutí Komise 92/527/EHS [14].";
b) v odstavci 2 se výraz "dvanácti měsíců" nahrazuje výrazem "24 měsíců";
c) v odstavci 3 se výraz "patnáctého měsíce" nahrazuje výrazem "dvacátého sedmého měsíce" a poslední pododstavec se nahrazuje tímto:
"Doklad uvedený v písmenu a) je podán prostřednictvím osvědčení vystaveného sdružením, organizací nebo úředním subjektem členského státu, který vede plemennou knihu, nebo úředním veterinárním lékařem.
Doklad uvedený v písmenu b) je podán prostřednictvím osvědčení vystaveného úředním subjektem, který stanoví členský stát.
Tyto doklady se ověří v počítačové databázi stanovené v článku 5 nařízení Rady (ES) č. 820/97 [*] Úř. věst.
L 117, 7.5.1997, s.
1., jakmile je tato databáze provozuschopná.;";
d) v odstavci 4 se výraz "dvanácti měsíců" nahrazuje výrazem "24 měsíců" a odkaz na "nařízení (EHS) č. 1697/79" se nahrazuje odkazem na "nařízení (EHS) č. 2913/92";
e) odstavec 5 se nahrazuje tímto:
"5. Ustanovení o:
- věkovém omezení uvedeném v článku 1,
- povinnostech upřesněných v odstavcích 2, 3, a 4,
se nevztahují na dovozy čistokrevných plemenných zvířat pocházejících a dovážených z Islandu, Norska a Švýcarska.";
3. v čl. 3 se písm. a) nahrazuje tímto:
L 233, 20.8.1986, s. 19. a vydaného sdružením, organizací nebo úředním subjektem členského státu, jenž vede plemennou knihu, s výsledky výkonnostních testů a. s. výsledky (s poznámkou o původu) plemenné studie jednotlivých zvířat, jejich rodičů a prarodičů.
Tyto výsledky mohou být rovněž přiloženy k potvrzení;"
4. v čl. 4 odst. 2 se kód KN "01021000" nahrazuje kódem KN "010210" a výraz "dovozní dávky" se nahrazuje výrazem "dovozního cla".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 7. dubna 1998 o dovozu zemědělských produktů pocházejících z Turecka do Společenství, o zrušení nařízení (EHS) č. 4115/86 a o změně nařízení (ES) č. 3010/95
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že rozhodnutím Rady přidružení ES-Turecko č.
1/98 ze dne 25. února 1998 o obchodním režimu pro zemědělské produkty se zavádí systém celních preferencí pro dovoz zemědělských produktů pocházejících z Turecka do Společenství; že je třeba přijmout předpisy, které by Komisi umožnily přijmout zvláštní prováděcí pravidla k tomuto novému dovoznímu režimu, aniž by byly dotčeny články 6 a 7 nařízení Rady (ES) č. 1981/94 ze dne 25. července 1994 o otevření a správě celních kvót Společenství pro některé produkty pocházející z Alžírska, Egypta, Izraele, Jordánska, Kypru, Malty, Maroka, Tuniska, Turecka, západního břehu Jordánu a pásma Gazy a o postupu pro prodlužování a úpravu těchto kvót [1];
vzhledem k tomu, že v případě produktů, u kterých nařízení Společenství vyžadují dodržování určité dovozní ceny, je třeba při uplatňování systému celních preferencí tyto ceny dodržovat;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 4115/86 [2] stanovuje režim dovozu zemědělských produktů pocházejících z Turecka do Společenství na základě rozhodnutí Rady přidružení ES-Turecko č. 1/80; že ustanovení tohoto rozhodnutí týkající se zemědělství byla zrušena rozhodnutím Rady přidružení ES-Turecko č. 1/98; že v důsledku toho je třeba zrušit nařízení (EHS) č. 4115/86;
vzhledem k tomu, že je rovněž třeba zrušit celní koncese u třech produktů pocházejících z Turecka, které byly stanoveny nařízením Rady (ES) č. 3010/95 ze dne 18. prosince 1995, kterým se zcela nebo částečně pozastavují cla u určitých produktů kapitol 1 až 14 a kapitoly 27 kombinované nomenklatury pocházejících z Malty a Turecka [3];
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Rady přidružení se použije ode dne 1. ledna 1998; že s ohledem na naléhavost by toto nařízení mělo vstoupit v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Aniž jsou dotčeny články 6 a 7 nařízení (ES) č. 1981/94, přijmou se v případě produktů pocházejících z Turecka, které jsou uvedeny v příloze II Smlouvy o ES a které je možné dovážet do Společenství za podmínek stanovených v rozhodnutí Rady přidružení ES-Turecko č. 1/98, prováděcí pravidla k dovoznímu režimu v souladu s postupem stanoveným v článku 38 nařízení Rady č. 136/66/EHS ze dne 22. září 1966 o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky [4] nebo případně v odpovídajících článcích jiných nařízení o společné organizaci trhů se zemědělskými produkty.
Článek 2
V případě produktů, u kterých nařízení Společenství vyžadují dodržování určité dovozní ceny, je třeba při uplatňování systému celních preferencí tyto ceny dodržovat.
V případě produktů rybolovu, pro které je stanovená referenční cena, je třeba při uplatňování systému celních preferencí tuto cenu dodržovat.
Článek 3
Zrušuje se nařízení (EHS) č. 4115/86.
Článek 4
Nařízení (ES) č. 3010/95 se mění takto:
1. Název se nahrazuje tímto:
"Nařízení Rady (ES) č. 3010/95 ze dne 18. prosince 1995, kterým se zcela nebo částečně pozastavují cla u některých produktů kapitol 1 až 24 kombinované nomenklatury pocházejících z Malty".
2. Články 1 a 2 se nahrazují tímto:
"Článek 1
Dovoz produktů pocházejících z Malty uvedených v příloze tohoto nařízení do Společenství podléhá clům uvedeným u jednotlivých produktů.
Článek 2
Pro účely použití tohoto nařízení se pravidly původu rozumějí pravidla v danou dobu platná pro účely provádění Dohody zakládající přidružení mezi Evropským hospodářským společenstvím a Maltou."
3. Příloha I týkající se seznamu produktů kapitol 1 až 24 pocházejících z Malty se označuje jako "Příloha".
4. Příloha II týkající se seznamu produktů kapitol 1 až 24 pocházejících z Turecka se zrušuje.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 7. dubna 1998, kterým se mění nařízení (ES) č. 1488/96, pokud jde o postup pro přijetí vhodných opatření, pokud chybí některý z podstatných prvků pro pokračování opatření na podporu středomořského partnera
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 235 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že článek 3 nařízení Rady (ES) č.
1488/96 ze dne 23. července 1996 o finančních a technických doprovodných opatřeních k reformě hospodářských a sociálních struktur v rámci evropsko-středomořského partnerství (MEDA) [3] stanoví, že uvedené nařízení je založeno na dodržování zásad demokracie, právního státu a lidských práv a základních svobod, které tvoří jeho podstatný prvek, jehož porušení opravňuje k přijetí vhodných opatření;
vzhledem k tomu, že článek 16 nařízení (ES) č. 1488/96 stanoví, že konečný postup pro přijetí vhodných opatření, pokud chybí některý z podstatných prvků pro pokračování opatření na podporu středomořského partnera, bude určen do 30. června 1997;
vzhledem k tomu, že k určení tohoto postupu je tudíž nutné změnit nařízení (ES) č. 1488/96;
vzhledem k tomu, že Smlouva nestanoví pro přijetí tohoto nařízení jiné pravomoci než praomoci uvedené v článku 235,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 16 nařízení (ES) č. 1488/96 se nahrazuje tímto:
"Článek 16
Pokud chybí některý z podstatných prvků pro pokračování opatření na podporu středomořského partnera, může Rada na návrh Komise kvalifikovanou většinou rozhodnout o vhodných opatřeních."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 782/98 ze dne 7. dubna 1998, kterým se mění nařízení (ES) č. 1626/94 o některých technických opatřeních pro zachování rybolovných zdrojů ve Středozemním moři
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že podle článku 2 nařízení Rady (ES) č. 3760/92 o zavedení režimu Společenství pro rybolov a akvakulturu [4] je hlavním cílem společné rybářské politiky ochrana a zachování živých zdrojů žijících v mořích;
vzhledem k tomu, že Mezinárodní komise pro zachování tuňáků v Atlantiku (dále ICCAT) přijala na svém desátém mimořádném zasedání konaném ve dnech od 22. listopadu do 29. listopadu 1996 v San Sebastianu ve Španělsku dvě doporučení, která se týkají lovu tuňáka obecného ve Středozemním moři; že ICCAT rovněž doporučila určitá zvláštní pravidla týkající se minimálních velikostí tuňáka obecného při vykládce; že se všechna tato doporučení opírají o vědecká stanoviska;
vzhledem k tomu, že v rámci mezinárodních závazků Společenství a zejména s ohledem na přistoupení Společenství k ICCAT je vhodné uplatňovat tato doporučení, aby se zabránilo nadměrnému lovu tuňáka obecného;
vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č. 1626/94 [5] by proto mělo být změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1626/94 se mění takto:
1. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 3a
1. Je zakázáno lovit tuňáka obecného pomocí košelkového nevodu v období od 1. do 31. srpna.
2. Je zakázáno používat letadla nebo helikoptéry na podporu lovu tuňáka obecného v období od 1. do 30. června."
2. V příloze IV:
- odpovídající řádek se nahrazuje tímto: "Druh _BAR_ Minimální velikost _BAR_
Thunnus thynnus _BAR_ 70 cm nebo 6,4 kg _BAR_
- dřívější poznámka pod čarou označená (**) se označuje (***).
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
ze dne 20. dubna 1998, kterým se mění nařízení (EHS) č. 461/93, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro klasifikační stupnici Společenství pro jatečně upravená těla ovcí
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3013/89 ze dne 25. září 1989 o společné organizaci trhu se skopovým a kozím masem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1589/96 [2], a zejména na čl. 4 odst. 5 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2137/92 ze dne 23. července 1992 o klasifikační stupnici Společenství pro jatečně upravená těla ovcí, standardní jakosti čerstvých nebo chlazených jatečně upravených těl ovcí ve Společenství a o prodloužení platnosti nařízení (EHS) č. 338/91 [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2536/97 [4], a zejména na článek 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č.
461/93 ze dne 26. února 1993, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro klasifikační stupnici Společenství pro jatečně upravená těla ovcí [5] stanoví, že pro kategorie A a B přílohy III nařízení (EHS) č.
2137/92 mohou členské státy uvádět cenu za 100 kg jatečně upraveného těla běžné obchodní úpravy; že na základě dosavadní zkušenosti by měl být tento postup rozšířen i na kategorii C uvedené přílohy, neboť obchodní zvyklosti ve věci obchodní úpravy jatečně upravených těl jsou stejné pro všechny kategorie uvedené v této příloze; že je nezbytné, aby používání tohoto ustanovení mělo zpětnou působnost, aby se vykazování cen jatečně upravených těl kategorie C vycházelo pro celý hospodářský rok 1998 z jednotného základu;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 461/93 stanoví kontroly na místě prováděné kontrolní skupinou Společenství podle článku 5 nařízení (EHS) č.
2137/92; že dosavadní zkušenost ukázala potřebu změnit tato ustanovení s cílem umožnit větší pružnost ve složení kontrolní skupiny a organizaci kontrol na místě;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro skopové a kozí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 461/93 se mění takto:
1. V článku 1 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. Pokud se obchodní úprava zváženého a tříděného jatečně upraveného těla na háku liší od referenční obchodní úpravy, členské státy upraví hmotnost jatečně upraveného těla na základě opravných koeficientů uvedených v článku 2 nařízení (EHS) č.
2137/92. Členské státy oznámí Komisi použité opravné koeficienty.
Avšak pro kategorie přílohy III uvedeného nařízení mohou členské státy uvádět cenu za 100 kg jatečně upraveného těla běžné obchodní úpravy.
V tomto případě informují členské státy Komisi o rozdílech mezi touto obchodní úpravou a referenční obchodní úpravou.";
2. V článku 8 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Kontroly na místě provádí delegace skupiny, která má maximálně sedm členů, a to v souladu s tímto pravidlem:
- nejméně dva znalci Komise, z nichž jeden je pověřen předsednictvím delegace,
- jeden znalec z příslušného členského státu,
- maximálně čtyři znalci z jiných členských států.";
3. V článku 9:
- v odstavci 1 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"1. Kontroly na místě se provádějí v pravidelných intervalech, jejichž četnost se může lišit zejména podle relativního objemu produkce skopového masa v navštíveném členském státě nebo podle problémů spojených s použitím stupnice.
Případně mohou následovat i další kontrolní návštěvy.
Při těchto návštěvách může být počet členů delegace snížen.",
- odstavec 5 se nahrazuje tímto:
"5. Předseda delegace vypracuje zprávu o provedených kontrolách a o závěrech uvedených v odstavci 4. Tato zpráva je neprodleně zaslána navštívenému členskému státu a následně ostatním členským státům."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 22. dubna 1998, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 2200/97, pokud jde o rozdělení ploch osázených jabloněmi, hrušněmi, broskvoněmi a nektarinkami, pro které mohou být poskytnuty prémie na klučení, mezi členské státy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/97 ze dne 30. října 1997 o zlepšení produkce jablek, hrušek, broskví a nektarinek ve Společenství [1], a zejména na čl. 1 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/97 určuje rozdělení plochy, pro kterou může být poskytnuta prémie na klučení stanovená v čl. 1 odst. 1 uvedeného nařízení, mezi členské státy; že čl. 1 odst. 2 uvedeného nařízení stanoví mez a postup vztahující se k úpravám tohoto rozdělení;
vzhledem k tomu, že podle informací, které Komise obdržela do 1. dubna 1998, se žádosti o prémie na klučení v některých členských státech týkají menších ploch, než jsou plochy zmíněné v čl. 1 odst.
2 výše uvedeného nařízení; že celkové množství takto nevyužitých ploch činí dohromady 630 hektarů v případě jabloní a hrušní a 1264 hektarů v případě broskvoní a nektarinek; že tyto plochy by měly být přiděleny členským státům, ve kterých plochy zahrnuté v žádostech překračují plochy stanovené v čl.
1 odst. 2 výše uvedeného nařízení, a přednostně těm členským státům, ve kterých jsou nejvýznamnější stažení z trhu vzhledem k produkci; že převody by se nicméně neměly týkat ploch menších než přibližně 50 hektarů;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/97 se tabulka nahrazuje tímto: "Členské státy _BAR_ Jablka a hrušky (ha) _BAR_ Broskve a nektarinky (ha) _BAR_ Belgie _BAR_ 118 _BAR_ — _BAR_
Německo _BAR_ 894 _BAR_ 3 _BAR_ Dánsko _BAR_ — _BAR_ — _BAR_
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
kterým se upravuje nařízení Rady (ES) č. 2008/97 a zrušuje nařízení (ES) č. 151/98
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2008/97 ze dne 9. října 1997, kterým se stanoví některá pravidla pro zvláštní režim dovozu olivového oleje a některých jiných zemědělských produktů pocházejících z Turecka [1], a zejména na článek 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Rady přidružení ES-Turecko č.
1/98 ze dne 25. února 1998 [2] o obchodním režimu pro zemědělské produkty mimo jiné stanoví preferenční režim pro dovoz olivového oleje pocházejícího z Turecka, který se použije ode dne 1. ledna 1998;
vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č. 2008/97 stanoví, že v případě změny současných podmínek zvláštního režimu stanoveného dohodou o přidružení, zejména pokud jde o částky nebo v případě uzavření nové dohody, bude zřejmě nezbytné upravit toto nařízení, aby se takové změny vzaly v úvahu; že je žádoucí, aby Komise přijala takové úpravy postupem podle článku 38 nařízení Rady č. 136/66/EHS ze dne 22. září 1966 o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1581/96 [4];
vzhledem k tomu, že zvláštní režim pro dovoz olivového oleje z Turecka, stanovený rozhodnutím Rady přidružení ES-Turecko č. 1/98, upravuje zejména snížení cel platných ode dne 1. ledna 1998; že nařízení (ES) č.
2008/97 je tudíž třeba náležitě upravit, aby se zahrnula uvedená snížení namístočástek stanovených rozhodnutím Rady přidružení ES-Turecko č. 1/77 [5];
vzhledem k tomu, že zvláštní režim pro dovoz olivového oleje z Turecka stanovený rozhodnutím Rady přidružení ES-Turecko č.
1/98 neobsahuje žádné ustanovení, pokud jde o snížení cel, které by záviselo na ukládání jakýchkoli zvláštních vývozních cel v Turecku; že nařízení Komise (ES) č. 151/98 [6] je tudíž třeba zrušit;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro oleje a tuky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2008/97 se mění takto:
1. V čl. 2 odst. 1 se údaj "0,7245 ECU na 100 kilogramů" nahrazuje údajem "10 %".
2. Článek 2 odst. 2 a 3 se zrušují.
3. V čl. 3 odst. 1 a 2 se údaje "3,723 ECU na 100 kg" a "7,003 ECU za 100 kg" nahrazují údajem "5 %".
Článek 2
Nařízení (ES) č. 151/98 se zrušuje.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 850/98 ze dne 30. března 1998 o zachování rybolovných zdrojů pomocí technických opatření na ochranu nedospělých mořských živočichů
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
(1) vzhledem k tomu, že nařízení Rady (ES) č.
894/97 [4] je úplným zněním nařízení (EHS) č. 3094/86 o technických opatřeních pro zachování rybolovných zdrojů, které bylo mnohokrát zásadně změněno;
(2) vzhledem k tomu, že při provádění nařízení (EHS) č. 3094/86 se objevily určité nedostatky, které s sebou přinášejí potíže při používání a prosazování tohoto nařízení a které by měly být odstraněny zejména snížením počtu různých požadavků na velikost ok rybářských sítí, odstraněním pojmu chráněné druhy a omezením počtu sítí o různé velikosti ok, které smějí být na plavidle; že z tohoto důvodu je vhodné nahradit nařízení (ES) č. 894/97 s výjimkou článků 11,18, 19 a 20 novým zněním;
(3) vzhledem k tomu, že je nutné stanovit určité zásady a postupy pro přijetí technických opatření pro zachování zdrojů na úrovni Společenství, aby každý členský stát mohl řídit rybolovné činnosti v mořských vodách, které spadají pod jeho jurisdikci nebo svrchovanost;
(4) vzhledem k tomu, že by se měla vytvořit rovnováha mezi přizpůsobením technických opatření pro zachování zdrojů rozmanitostem lovišť a potřebou jednotných snadno použitelných pravidel;
(5) vzhledem k tomu, že podle čl. 130r odst. 2 Smlouvy musejí být do všech opatření na úrovni Společenství zahrnuty požadavky na ochranu životního prostředí, zejména s ohledem na zásadu obezřetnosti;
(6) vzhledem k tomu, že je třeba v co nejvyšší míře omezit vhazování mořských živočichů zpět do moře;
(7) vzhledem k tomu, že je třeba chránit oblasti, které jsou místem reprodukce, s ohledem na zvláštní biologické podmínky různých dotčených oblastí;
(8) vzhledem k tomu, že směrnicí č. 92/43/EHS [5] stanovila Rada opatření k zachování přírodních stanovišť a volně žijící živočichů a rostlin; že seznam mořských živočichů v působnosti tohoto nařízení, obsahuje názvy druhů chráněných požadavky výše uvedené směrnice;
(9) vzhledem k tomu, že Evropský parlament přijal dne 25. října 1996 rozhodnutí ke sdělení Komise o provedení technických opatření v rámci společné rybářské politiky;
(10) vzhledem k tomu, že k zajištění ochrany mořských biologických zdrojů a vyváženého využívání rybolovných zdrojů v zájmu jak rybářů, tak spotřebitelů, je třeba stanovit technická opatření pro zachování zdrojů, která zejména upřesňují rozměry ok sítí a jejich vhodnou kombinaci pro lov určitých druhů a ostatní parametry lovných zařízení, minimální velikost mořských živočichů, jakož i omezení rybolovu v určitých oblastech a v určitých obdobích a s použitím určitých lovných zařízení a vybavení;
(11) vzhledem k tomu, že s ohledem na vědecká stanoviska by se měla přijmout opatření na zvětšení rozměrů ok u vlečných zařízení používaných pro lov určitých druhů mořských živočichů, a že je třeba přijmout opatření, která stanoví povinné používání sítí se čtvercovými oky, neboť tyto sítě mohou významně přispět ke snížení objemu úlovků nedospělých mořských živočichů;
(12) vzhledem k tomu, že by se měla stanovit velikost ok sítě upevněných lovných zařízení, aby se zabránilo možnosti používat stále nižší velikosti ok u upevněných lovných zařízení;
(13) vzhledem k tomu, že složení úlovků podle druhů a odpovídajících metod rybolovu se liší podle jednotlivých zeměpisných oblastí; že tyto rozdíly opravňují k provádění různých opatření v těchto oblastech;
(14) vzhledem k tomu, že určité druhy, které se zpracovávají na rybí moučku nebo rybí olej, mohou být loveny sítěmi s malými oky, nemá-li tento rybolov nepříznivý vliv na ostatní druhy;
(15) vzhledem k tomu, že by se měly stanovit minimální velikosti druhů, které tvoří velkou část vykládky loďstva Společenství, a druhů, které přežijí navrácení do moře,
(16) vzhledem k tomu, že minimální velikost určitého druhu musí odpovídat výběru velikosti ok sítě příslušné pro tento druh;
(17) vzhledem k tomu, že je nutné stanovit způsob jakým bude velikost mořských živočichů měřena;
(18) vzhledem k tomu, že na ochranu nedospělých sleďů je třeba přijmout zvláštní opatření k odlovům a skladování šprotů na plavidle;
(19) vzhledem k tomu, že s ohledem na tradiční způsoby rybolovu v některých oblastech je třeba přijmout zvláštní opatření k odlovům a skladování sardinek a tuňáků na plavidle;
(20) vzhledem k tomu, že pro zajištění dohledu nad rybářskými činnostmi v některých oblastech uskutečňovanými plavidly, která splňují zvláštní podmínky, vstup do těchto oblastí musí podléhat zvláštním povolením k rybolovu podle nařízení Rady (ES) č. 1627/94 ze dne 27. června 1994, kterým se stanoví obecná ustanovení týkající se zvláštních povolení k rybolovu [6];
(21) vzhledem k tomu, že používání košelkových nevodů k zátahům na hejna ryb, která se vyskytují společně s mořskými savci, může způsobit ulovení a usmrcení těchto savců; že jsou-li však správně používány, je možné košelkové nevody účinně využít pro lov požadovaných cílových druhů; že zatahování mořských savců košelkovými nevody musí být proto zakázáno;
(22) vzhledem k tomu, s cílem nebránit vědeckém výzkumu, umělému doplňování populací ryb nebo jejich přesídlování, nevztahuje se toto nařízení na úkony, které mohou být nezbytné k výkonu takových činností;
(23) vzhledem k tomu, že určitá opatření nutná v rámci ochrany jsou stanovena v nařízení Rady (EHS) č. 2930/86 ze dne 22. září 1986 o vymezení charakteristických znaků rybářských plavidel [7], a nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [8], a nemusí být proto opakovaně zahrnuta do tohoto nařízení;
(24) vzhledem k tomu, že by Komise a členské státy měly být oprávněny přijmout vhodná prozatímní opatření, je-li vážně ohroženo zachování zdrojů;
(25) vzhledem k tomu, že dodatečná vnitrostátní opatření výhradně místní povahy, mohou být zachována nebo přijata; přezkoumá-li Komise jejich slučitelnost s právními předpisy Společenství a soulad se společnou rybářskou politikou;
(26) vzhledem k tomu, že v případě, kdy by se zdálo nezbytným stanovit prováděcí pravidla k tomuto nařízení, stanoví se tato pravidla postupem podle článku 18 nařízení (EHS) č. 3760/92 [9],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Toto nařízení, kterým se stanoví některá technická opatření pro zachování zdrojů, se vztahuje na odlov a vykládku rybolovných zdrojů vyskytujících se v mořských vodách pod svrchovaností nebo jurisdikcí členských států a ležící v jednom z regionů vyjmenovaných v článku 2, s výhradou článků 26 a 33.
HLAVA I VYMEZENÍ
Článek 2
1. Pro účely tohoto nařízení, se použijí následující vymezení mořských vod:
a) Region 1
Všechny vody severně a západně od linie vycházející z 48° severní šířky a 18° západní délky a pokračující přímo na sever až k 60° severní šířky, odtud přímo na východ až k 5° západní délky, poté přímo na sever až k 60° 30′ severní šířky, odtud přímo na východ až k 4° západní délky, pak přímo na sever až k 64° severní šířky a nakonec přímo na východ až k pobřeží Norska.
b) Region 2
Všechny vody na sever od 48° severní šířky, s výjimkou vod regionu 1 a divizí ICES IIIb, IIIc a IIId.
c) Region 3
Všechny vody v podoblastech ICES VIII a IX.
d) Region 4
Všechny vody v podoblasti ICES X.
e) Region 5
Všechny vody ve středovýchodním Atlantiku, které zahrnují oblasti 34.1.1, 34.1.2 a 34.1.3, a podoblast 34.2.0 oblasti 34 regionu CECAF.
f) Region 6
Všechny vody při pobřeží francouzského departementu Guyane, pod svrchovaností nebo jurisdikcí Francie.
g) Region 7
Všechny vody při pobřeží francouzských departementů Martinique a Guadeloupe, pod svrchovaností nebo jurisdikcí Francie.
h) Region 8
Všechny vody při pobřeží francouzského departementu Réunion, pod svrchovaností nebo jurisdikcí Francie.
2. Zeměpisné oblasti označené v tomto nařízením zkratkami "ICES" a "CECAF" jsou oblasti vymezené Mezinárodní radou pro průzkum moří a Výborem pro rybolov ve středovýchodním Atlantiku.
S výhradou pozdějších změn, jsou popsány ve sděleních Komise č. 85/C 335/02 [10] a 85/C 347/05 [11].
3. Regiony uvedené v odstavci 1 mohou být postupem podle článku 48 rozděleny na zeměpisné oblasti, zejména na základě vymezení podle odstavce 2.
4. Bez ohledu na odstavec 2, pro účely provádění tohoto nařízení:
- je Kattegat na severu ohraničen linií spojující maják Skagen s majákem Tistlarna a poté pokračující až k nejbližšímu bodu na švédském pobřeží, na jihu je ohraničen linií od mysu Hasenøre k mysu Gniben, od Korshage do Spodsbjerg a od mysu Gillbjerg do Kullen,
- je Skagerrak na západě ohraničen linií od majáku Hanstholm k majáku Lindesnes, na jihu je ohraničen linií spojující maják Skagen s majákem Tistlarna a pokračující k nejbližšímu bodu na švédském pobřeží,
- zahrnuje Severní moře podoblast ICES IV, přilehlou část divize ICES IIa jižně od 64° severní šířky a část divize ICES IIIa, na kterou se nevztahuje vymezení Skagerraku podle druhé odrážky.
Článek 3
Pro účely tohoto nařízení se rozumí
mořskými živočichy všechny mořské ryby včetně anadromních a katadromních druhů v průběhu jejich života v moři, mořské korýše a mořské měkkýše, jakož i jejich části;
velikostí ok tažené sítě velikost ok jakékoli kapsy vlečné sítě nebo nástavce, které se nacházejí na palubě rybářského plavidla a jsou nebo mohou být připojeny k vlečené síti.
Velikost ok je určena v souladu s pravidly nařízení (EHS) č. 2108/84 [12].
Tato definice velikosti ok se nevztahuje na síťovinu se čtvercovými oky;
síťovinou z několika vláken síťovina tvořená alespoň dvěma vlákny, přičemž vlákna mohou být mezi uzly od sebe oddělena, aniž by byla porušena struktura vlákna;
síťovinou se čtvercovými oky struktura síťoviny, která je uvázána takovým způsobem, že paralelní linie, které tvoří strany na sebe navazujících ok, v jednom směru probíhají rovnoběžně s podélnou osou sítě a ve druhém směru jsou k této podélné ose kolmé;
velikostí ok dílce nebo okna ze sítě se čtvercovými oky nejvyšší stanovitelný rozměr oka dílce nebo okna připojených k vlečené síti.
Velikost ok je určena podle pravidel nařízení (EHS) č. 2108/84;
síťovinou bez uzlů síťovina z ok s přibližně stejnými rameny, jejichž rohy vzniknou spletením vláken dvou vedle sebe ležících stran oka;
tenatovou sítí na chytání ryb za žábry pro lov při dně nebo tenatovou sítí upevněná lovná zařízení z jednoduché síťoviny, která jsou nebo mohou být jakkoli upevněna u mořského dna;
třístěnnou tenatovou sítí upevněná lovná zařízení ze dvou nebo více sítí paralelně připevněných na jednoduché horní žíni, která jsou nebo mohou být upevněna u mořského dna.
HLAVA II SÍTĚ A PODMÍNKY PRO JEJICH POUŽITÍ
KAPITOLA I USTANOVENÍ PRO VLEČNÁ ZAŘÍZENÍ
Článek 4
1. Pro každý region a zeměpisnou oblast uvedenou v příloze I až V a případně pro každé vymezení velikosti ok v závislosti na období, cílových druzích jsou tato ustanovení uvedena v příslušné příloze.
2. V každém regionu nebo zeměpisné oblasti uvedené v příloze I až V je během rybářské výpravy zakázáno používat nebo mít na plavidle vlečné sítě, jejichž velikost ok se liší od velikosti stanovené v příslušné příloze.
3. a) Pro každý region nebo zeměpisnou oblast uvedenou v příloze VIII a IX a případně v závislosti na období, je během rybářské výpravy zakázáno používat nebo mít na plavidle veškeré vlečné sítě, dánské nevody nebo podobné vlečené sítě, není-li velikost ok zařízení, která se nacházejí na plavidle v souladu s ustanoveními příslušné přílohy.
b) Plavidla Společenství však mohou v rybářské oblasti Společenství a během celé rybářské výpravy mít na plavidle sítě o velikosti ok nižší než 120 milimetrů, která neodpovídají přílohám VIII a IX, pokud:
- mohou předložit oprávnění k rybolovu mimo vody Společenství během této výpravy, a
- ve vodách Společenství jsou veškeré sítě o velikosti ok neodpovídající přílohám VIII a IX připevněny a uskladněny podle čl. 20 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2847/93.
4. Úlovky umístěné na plavidle a odlovené v každém z regionů nebo zeměpisných oblastí uvedených v přílohách I až V, X a XI mohou být vyloženy na pevninu pouze odpovídá-li jejich složení příslušné příloze.
5. Podíl cílových druhů a ostatních druhů se získá sečtením všech množství cílových druhů a ostatních druhů podle přílohy I až V, které jsou na plavidle nebo byly přeloženy na jiné plavidlo.
Článek 5
1. Procentní podíly podle příloh I až V, X a XI se vypočítají úměrně k živé hmotnosti všech mořských živočichů na plavidle po třídění nebo během vykládky.
2. Jsou-li však podíly podle odstavce 1 vypočítávány pro plavidlo, ze kterého bylo určité množství mořských živočichů přeloženo na jiné plavidlo, přihlédne se k tomuto množství.
3. Velitelé rybářských plavidel, kteří nevedou lodní deník podle článku 6 nařízení (EHS) č. 2847/93 nesmí překládat mořské živočichy na jiné plavidlo ani přebírat mořské živočichy z jiného plavidla.
4. Procentní podíly podle odstavce 1 mohou být vypočteny na základě jednoho nebo více reprezentativních vzorků.
5. Bez ohledu na odstavec 1, v případě úlovků smáčků umístěných na plavidle a odlovených do sítí o velikosti ok nižší než 16 milimetrů, může být procentní podíl vypočten před tříděním.
6. Pro účely tohoto článku se ekvivalentní hmotnost mezi celým tělem humra severského a jeho zadečkem získá znásobením hmotnosti zadečku třemi.
Článek 6
1. a) Je zakázáno držet na plavidle nebo používat veškeré vlečné sítě pro lov při dně, dánské nevody nebo podobné vlečné sítě, které mají více než 100 ok po celém obvodu kapsy sítě, bez spojek a okrajů.
Toto ustanovení se použije na vlečné sítě pro lov při dně, dánské nevody nebo podobné vlečené sítě o velikosti ok v rozmezí od 90 do 119 milimetrů.
b) Ustanovení prvního pododstavce se nevztahuje na vlečné sítě vlečené pomocí výložníků na bocích lodě.
2. Počet ok po celém obvodu samotné kapsy vlečné sítě se nesmí zvětšovat směrem od přední části k zadní.
Toto ustanovení se použije na všechny vlečné sítě o velikosti ok 55 milimetrů nebo vyšší.
3. Počet ok v každém místě prodloužení nebo nástavce, s výjimkou okrajů, nesmí být nižší než maximální počet ok v přední části kapsy vlečné sítě samotné, s výjimkou ok okrajů.
Toto ustanovení se použije na všechny vlečné sítě o velikosti ok 55 milimetrů nebo vyšší.
Článek 7
1. a) Dílce ze sítě se čtvercovými oky o velikosti ok alespoň 80 milimetrů mohou být umístěny u každé vlečné sítě.
b) Jinak každá vlečná síť pro lov při dně, dánský nevod nebo podobná vlečná síť o velikosti ok 100 milimetrů nebo výše může být vybavena dílci schválenými podle nařízení Rady (EHS) č. 1866/86 ze dne 12. června 1986, o určitých technických opatřeních k zachování rybolovných zdrojů v Baltském moři, v oblasti Velkého a Malého Beltu a Öresundu [13].
2. Každý dílec ze sítě se čtvercovými oky:
a) je umístěn v horní polovině nebo horním křídle sítě před nástavcem nebo v bodě mezi přední částí nástavce a zadní částí kapsy vlečné sítě;
b) nesmí být žádným způsobem ucpáván vnějšími nebo vnitřními díly, které jsou k němu připevněny;
c) je nejméně tři metry dlouhý, s výjimkou umístění do sítí vlečených plavidly o výkonu motoru nižším než 112 kW, kdy musí být alespoň dva metry dlouhý;
d) je tvořen síťovinou bez uzlů nebo nekošelkovou síťovinou s uzly a umístěn tak, že oka sítě jsou plně průchodná během celé rybolovné činnosti;
e) je uzpůsoben tak, aby byl počet ok z první řady ok roven nebo vyšší než počet ok z poslední řady ok dílce.
3. V každé síti, do které byl v nezúžené části umístěn dílec ze sítě se čtvercovými oky, je nejvýše pět průchodných kosočtverečných ok mezi každou stranou stěny a přilehlými okraji sítě.
V každé síti, do které byl v zúžené části úplně nebo částečně umístěn dílec ze sítě se čtvercovými oky, je nejvýše pět průchodných kosočtverečných ok mezi poslední řadou ok dílce ze sítě se čtvercovými oky a přilehlými okraji sítě.
4. Bez ohledu na odst. 1 písm. a) a odst. 2 písm. a), je každá vlečná síť pro lov při dně, dánský nevod nebo podobná vlečená síť o velikosti ok v rozmezí mezi 70 až 79 milimetry, vybavena dílcem ze sítě se čtvercovými oky, který je umístěn před kapsou vlečné sítě a jehož velikost ok je 80 milimetrů nebo vyšší.
5. Bez ohledu na odst. 1 písm. a), je zakázáno uchovávat na plavidle jakékoli množství korýšů druhu Pandalus odlovené vlečnou sítí pro lov při dně o velikosti ok mezi 32 a 54 milimetry, není-li vybavena dílcem nebo oknem ze sítě se čtvercovými oky o velikosti ok 70 milimetrů nebo vyšší.
6. Ustanovení odst. 4 a 5 se nevztahují na region 1 a 2.
7. Velikost ok síťoviny se čtvercovými oky, která je umístěna kdekoli v síti, se nebere v úvahu při hodnocení velikosti ok tažené sítě.
Článek 8
1. Je zakázáno mít na plavidle nebo používat vlečnou síť, jejíž kapsa vlečné sítě je zcela nebo částečně tvořena síťovým materiálem z jednoduchého vlákna o síle vyšší než 8 milimetrů.
2. Je zakázáno držet na plavidle nebo používat vlečnou síť, jejíž kapsa vlečné sítě je zcela nebo částečně tvořena síťovým materiálem z více vláken, nejsou-li jednotlivá vlákna stejné síly a nepřesahuje-li celková síla vláken na každé straně oka 12 milimetrů.
3. Ustanovení odst. 1 a 2 se nevztahují na pelagické vlečné sítě.
Článek 9
1. Je zakázáno držet na plavidle nebo používat vlečnou síť, jejíž kapsa je zcela nebo částečně tvořena síťovým materiálem jiného typu ok než jsou oka čtvercová nebo kosočtverečná.
2. Ustanovení odstavce 1 se nevztahuje na vlečné sítě, jejíchž kapsa má velikost ok 31 milimetrů nebo nižší.
Článek 10
Ustanovení článku 4 se nevztahuje na drapáky, nepřesahuje-li množství mořských živočichů uložených na plavidle a odlovených těmito sítěmi, kromě mlžů, 5 % celkové hmotnosti mořských živočichů na plavidle.
KAPITOLA II USTANOVENÍ PRO UPEVNĚNÁ LOVNÁ ZAŘÍZENÍ
Článek 11
1. Pro každý z regionů nebo zeměpisných oblastí uvedených v přílohách VI a VII a případně v závislosti na období, je zakázáno používat nebo mít na plavidle nástrahové tenatové sítě na chytání ryb za žábry pro lov při dně, tenatové sítě nebo třístěnné tenatové sítě, pokud
a) úlovek odlovený těmito sítěmi a skladovaný na plavidle neobsahuje alespoň ze 70 % cílové druhy a
b) - v případě nástrahových tenatových sítí na chytání ryb za žábry pro lov při dně a tenatových sítí, velikost ok neodpovídá jedné z kategorií stanovených v příslušné příloze,
- v případě třístěnných tenatových sítí, velikost ok v té části sítě, kde jsou oka nejmenší, neodpovídá jedné z kategorií stanovených v příslušné příloze.
2. Minimální podíl cílových druhů lze získat sečtením všech odlovených množství cílových druhů.
Článek 12
1. Podíl podle čl. 11 odst. 1 se vypočítá úměrně k živé hmotnosti všech mořských živočichů na plavidle po třídění nebo během vykládky.
2. Podíl podle odstavce 1 může být vypočten na základě jednoho nebo více reprezentativních vzorků.
Článek 13
Články 11 a 12 se nevztahují na úlovky lososovitých, mihulovitých nebo sliznatek.
KAPITOLA III OBECNÁ USTANOVENÍ PRO SÍTĚ A PODMÍNKY JEJICH POUŽITÍ
Článek 14
Třídění následuje ihned po odebrání úlovků ze sítě (sítí).
Článek 15
1. Množství odlovených mořských živočichů, která překračují povolené podíly podle přílohy I až VII, X a XI, se před návratem do přístavu vhodí zpět do moře.
2. Kdykoli před návratem do přístavu, musí podíl cílových druhů podle přílohy I až VII, X a XI skladovaných na plavidle představovat alespoň polovinu minimálních podílů cílových druhů podle výše zmíněných příloh.
3. Po uplynutí prvních 24 hodin rybářské výpravy, musí být odloven minimální podíl cílových druhů podle přílohy I až VII, X a XI při každodenním zápisu do lodního deníku v souladu s článkem 6 nařízení (EHS) č. 2847/93.
Článek 16
Je zakázáno používat zařízení, která ucpávají oka kterékoli části sítě, nebo která významnou měrou zmenšují jejich rozměry.
Toto ustanovení však nevylučuje používání určitých zařízení, která jsou spolu s technickým popisem na seznamu přijatém postupem podle článku 48.
HLAVA III MINIMÁLNÍ VELIKOST MOŘSKÝCH ŽIVOČICHŮ
Článek 17
Mořský živočich nemá požadovanou velikost jsou-li jeho rozměry menší než minimální rozměry stanovené pro daný druh a zeměpisnou oblast v příloze XII.
Článek 18
1. Velikost mořských živočichů je měřena v souladu s přílohou XIII.
2. Je-li stanoveno více metod měření velikosti mořských živočichů, má živočich minimální požadovanou velikost pokud je při použití jedné nebo více zmíněných metod zjištěna odpovídající minimální velikost nebo vyšší.
3. Humři, langusty, mlži a plži patřící do jednoho z druhů, který má podle přílohy XII stanovenou minimální velikost, mohou být uloženi na plavidle a vyloženi pouze v neporušeném stavu.
4. a) Krab německý může být uložen na plavidle a vyložen pouze v neporušeném stavu.
b) Maximálně 5 % hmotnosti celkového úlovku kraba německého nebo částí kraba německého uloženého na plavidle nebo vyloženého, se však může skládat z oddělených klepet.
Článek 19
1. Mořští živočichové, kteří nedosahují požadované velikosti, nesmějí být uloženi na plavidle nebo překládání na jiné plavidlo, vykládáni na pevninu, převáženi, skladováni, prodáni, vystaveni nebo nabízeni k prodeji, ale musejí být ihned vhozeni zpátky do moře.
2. Ustanovení odstavce 1 se nevztahuje na:
a) sardinky, sardele, sledě, kranase a makrely do 10 % živé hmotnosti celkového úlovku jednotlivých uvedených druhů uložených na plavidle.
Podíl sardinek, sardelí, sleďů, kranasů nebo makrel, které nemají požadovanou velikost se vypočítá úměrně k živé hmotnosti všech mořských živočichů na plavidle po třídění nebo během vykládky.
Podíl může být vypočten na základě jednoho nebo více reprezentativních vzorků.
Omezení 10 % nesmí být během překládky, vykládky, převozu, skladování, vystavování nebo prodeje překročeno;
b) mořské živočichy, s výjimkou živočichů vymezených v příloze I až V jako cílové druhy pro velikost ok nižší než 16 milimetrů nebo mezi 16 až 31 milimetry a lovených vlečnými zařízeními o velikosti ok nižší než 32 milimetrů, nejsou-li uvedení živočichové ani tříděni, prodáváni, vystavováni, nabízeni k prodeji určeném k lidské spotřebě.
3. Sardinky, sardele, kranasi nebo makrely, kteří nedosahují požadované velikosti a mají být použiti jako živá návnada, však mohou být uloženi na plavidle pod podmínkou, že jsou po dobu uložení živí.
HLAVA IV ZVLÁŠTNÍ USTANOVENÍ PRO RYBOLOV URČITÝCH MOŘSKÝCH ŽIVOČICHŮ
Článek 20 Omezení lovu sleďů
1. Je zakázáno mít na plavidle sledě odlovené v níže uvedených zeměpisných oblastech a ve vymezeném období:
a) od 1. ledna do 30. dubna v zeměpisné oblasti na severovýchod od linie mezi Mull of Kintyre a Corsewall Point;
b) od 1. července do 31. října v zeměpisné oblasti ohraničené těmito souřadnicemi:
- západní pobřeží Dánska při 55° 30′ severní šířky,
- 55° 30′ severní šířky, 07° 00′ východní délky,
- 57° 00′ severní šířky, 07° 00′ východní délky,
- západní pobřeží Dánska při 57° 00′ severní šířky;
c) od 15. srpna do 15. září v oblasti ležící od 6 do 12 mil od východního pobřeží Spojeného království, měřeno od základních linií, mezi 55° 30′ a 55° 45′ stupni severní šířky;
d) od 15. srpna do 30. září v zeměpisné oblasti ohraničené linií spojující tyto body:
- Butt of Lewis,
- Cape Wrath,
- 58° 55′ severní šířky, 05° 00′ západní délky,
- 58° 55′ severní šířky, 07° 10′ západní délky,
- 58° 20′ severní šířky, 08° 20′ západní délky,
- 57° 40′ severní šířky, 08° 20′ západní délky,
- západní pobřeží ostrova North Uist při 57° 40′ severní šířky, poté podél severního pobřeží tohoto ostrova až k 57° 40′ 36″ severní šířky, 07° 20′39″ západní délky,
- 57° 50′ 3″ severní šířky, 07° 8′ 6″ západní délky,
- severovýchodně podél západního pobřeží ostrova Lewis až k výchozímu bodu (Butt of Lewis);
e) od 15. srpna do 30. září v oblasti ležící od 6 do 12 mil od východního pobřeží Spojeného království, měřeno od základních linií, mezi 54° 10′ a 54° 45′ stupni severní šířky;
f) od 21. září do 31. prosince v části divize ICES VIIa ohraničené těmito souřadnicemi:
i) - východní pobřeží ostrova Man při 54° 20′ severní šířky,
- 54° 20′ severní šířky, 3° 40′ západní délky,
- 53° 50′ severní šířky, 3° 50′ západní délky,
- 53° 50′ severní šířky, 4° 50′ západní délky,
- jihozápadní pobřeží ostrova Man při 4° 50′západní délky;
a
ii) - východní pobřeží Severního Irska při 54° 15′severní šířky,
- 54° 15′ severní šířky, 5° 15′ západní délky,
- 53° 50′ severní šířky, 5° 50′ západní délky,
- východní pobřeží Irska při 53° 50′ severní šířky;
g) celoročně v divizi ICES VIIa, v zeměpisné oblasti mezi západním pobřežím Skotska, Anglie a Walesu a linií vedoucí 12 mil od základních linií těchto pobřeží, ohraničené na jihu 53° 20′ severní šířky a na severozápadě linií mezi Mull of Galloway (Skotsko) a výběžkem Ayre (ostrov Man);
h) celoročně v Logan Bay, tzn. ve vodách na východ od linie jdoucí od Mull of Logan při 54° 44′severní šířky a 4° 59′západní délky do Laggantalluch Head při 54° 41′severní šířky a 4° 58′západní délky;
i) v roce 1997 a poté každý třetí rok, od druhého pátku měsíce ledna na období 16 na sebe navazujících dnů v oblasti ohraničené těmito souřadnicemi:
- jihovýchodní pobřeží Irska při 52° 00′ severní šířky,
- 52° 00′ severní šířky, 6° 00′ západní délky,
- 52° 30′ severní šířky, 6° 00′ západní délky,
- jihovýchodní pobřeží Irska při 52° 30′ severní šířky;
j) v roce 1997 a poté každý třetí rok, od prvního pátku měsíce listopadu na období šestnácti na sebe navazujících dnů v oblasti ohraničené těmito souřadnicemi:
- jižní pobřeží Irska při 9° 00′ západní délky,
- 51° 15′ severní šířky, 9° 00′ západní délky,
- 51° 15′ severní šířky, 11° 00′ západní délky,
- 52° 30′ severní šířky, 11° 00′ západní délky,
- západní pobřeží Irska při 52° 30′ severní šířky,
k) v roce 1998 poté každý třetí rok, od prvního pátku měsíce listopadu na období šestnácti na sebe navazujících dnů v oblasti ohraničené těmito souřadnicemi:
- jižní pobřeží Irska při 9° 00′ západní délky,
- 51° 15′ severní šířky, 9° 00′ západní délky,
- 51° 15′ severní šířky, 7° 30′ západní délky,
- jižní pobřeží Irska při 52° 00′ severní šířky.
2. Plavidla však mohou mít na plavidle určité množství sleďů z popsaných oblastí, nepřesahuje-li 5 % celkové hmotnosti mořských živočichů na plavidle odlovených v každé z oblastí ve vymezeném období.
3. Bez ohledu na ustanovení odst. 1 písm. f) bodu ii) a písm. h), mohou plavidla o délce nepřesahující 12,2 metrů a kotvící v přístavech na východním pobřeží Irska a Severního Irska mezi 53° 00′ a 55° 00′ severní šířky mít na plavidle určitá množství sleďů z oblastí podle odst. 1 písm. f) bodu ii) a písm. h). Jedinou povolenou rybolovnou metodou je rybolov s unášenými tenatovými sítěmi o velikosti ok 54 milimetrů nebo vyšší.
Článek 21 Omezení lovu šprotů k ochraně sleďů
1. Je zakázáno mít na plavidle šproty odlovené v níže uvedených zeměpisných oblastech a ve vymezeném období:
a) od 1. ledna do 31. března a od 1. října do 31. prosince ve statistickém obdélníku ICES 39E8.
Pro účely tohoto nařízení je tento obdélník ICES ohraničen linií jdoucí přímo na východ od východního pobřeží Spojeného království, podél 55° 00′ severní šířky, až do 1° 00′ západní délky, pak přímo na sever až do 55° 30′ severní šířky a nakonec přímo na západ až na pobřeží Spojeného království;
b) od 1. ledna do 31. března a od 1. října do 31. prosince ve vnitřních vodách Moray Firth západně od 3° 30′ západní délky a ve vnitřních vodách Firth of Forth západně od 3° 00′západní délky;
c) od 1. července do 31. října v zeměpisné oblasti ohraničené těmito souřadnicemi:
- západní pobřeží Dánska při 55° 30′ severní šířky,
- 55° 30′ severní šířky, 07° 00′ východní délky,
- 57° 00′ severní šířky, 07° 00′ východní délky,
- západní pobřeží Dánska při 57° 00′ severní šířky.
2. Plavidla však mohou mít na plavidle určité množství šprotů z popsaných oblastí, nepřesahuje-li 5 % celkové živé hmotnosti mořských živočichů na plavidle odlovených v každé z oblastí v kterémkoli z vymezených období.
Článek 22 Omezení lovu makrel
1. Je zakázáno skladovat na plavidle makrely odlovené v zeměpisné oblasti ohraničené těmito souřadnicemi:
- bod na jižním pobřeží Spojeného království při 2° 00′ západní délky,
- 49° 30′ severní šířky, 2° 00′ západní délky,
- 49° 30′ severní šířky, 7° 00′ západní délky,
- 52° 00′ severní šířky, 7° 00′ západní délky,
- bod na západním pobřeží Spojeného království při 52° 00′ severní šířky,
s výjimkou, kdy hmotnost makrel nepřesahuje 15 % živé hmotnosti celkového množství makrel a ostatních mořských živočichů na plavidle, odlovených v této oblasti.
2. Ustanovení odstavce 1 se nevztahuje na:
a) plavidla, která loví pouze s nástrahovými tenatovými sítěmi a/nebo s ručními šňůrami;
b) plavidla, která loví s vlečnými sítěmi pro lov při dně, dánskými nevody nebo podobnými vlečenými sítěmi, mají-li na plavidle 75 % minimálního množství živé hmotnosti mořských živočichů, s výjimkou sardelí, sleďů, kranasů, makrel, pelagických hlavonožců a sardinek, toto množství se vypočte jako podíl k celkové živé hmotnosti všech mořských živočichů na plavidle;
c) plavidla, která nejsou vybavena k rybolovu a na která se makrely překládají.
3. Předpokládá se, že všechny makrely na plavidle byly odloveny v oblasti podle odstavce 1, není-li doloženo postupem podle následujících pododstavců množství, které se nacházelo na plavidle před vstupem plavidla do této oblasti.
Velitel plavidla, které hodlá vplout do této oblasti za účelem rybolovu a které má na plavidle makrely, je povinen oznámit kontrolnímu orgánu členského státu, v jehož oblasti hodlá lovit, odhadovaný čas a místo vplutí do této oblasti.
Toto oznámení musí být učiněno nejdříve 36 hodin a nejpozději 24 hodin před vplutím do této oblasti.
Po vplutí do této oblasti, musí příslušnému kontrolnímu orgánu oznámit množství makrel, která jsou na plavidle a která byla zapsána do lodního deníku.
Velitel může být vyzván, aby předložil k ověření lodní deník a množství úlovků na plavidle v čase a místě, které určí příslušný kontrolní orgán.
Ověření však může proběhnout pouze do 6 hodin poté, co kontrolní orgán přijal sdělení o množství makrel na plavidle, a musí se odehrát co nejblíže místu vstupu do této oblasti.
Velitel plavidla, který hodlá vplout do této oblasti za účelem překládky makrel na své plavidlo, je povinen oznámit kontrolnímu orgánu členského státu, v jehož oblasti bude překládka uskutečněna, plánovaný čas a místo překládky.
Toto oznámení musí být učiněno nejdříve 36 hodin a nejpozději 24 hodin před začátkem překládky.
Velitel je povinen informovat příslušný kontrolní orgán o množství makrel, které bylo přeloženo na jeho plavidlo.
Příslušné kontrolní orgány jsou tyto:
- pro Francii:
Mimer, dálnopis: Paris 25 08 23,
- pro Irsko:
Department of Marine, dálnopis: Dublin 91798 MRNE,
- pro Spojené království:
Ministry of Agriculture, Fisheries and Food, dálnopis: London 21274.
Článek 23 Omezení lovů sardelí
1. Je zakázáno mít na plavidle sardele odlovené v divizi ICES VIIIc pelagickou vlečnou sítí nebo pelagickou vlečnou sítí v této divizi sardele lovit.
2. V divizi podle odstavce 1, je zakázáno mít na plavidle zároveň pelagické vlečné sítě a košelkové nevody.
Článek 24 Omezení lovu tuňáků
1. Je zakázáno mít na plavidle jakékoli množství tuňáka pruhovaného, tuňáka velkookého a tuňáka žlutoploutvého odloveného košelkovými nevody ve vodách pod jurisdikcí nebo svrchovaností Portugalska v podoblasti ICES X severně od 36° 30′ severní šířky nebo v oblastech CECAF severně od 31° severní šířky a východně od 17° 30′ západní délky, nebo lovit tyto druhy ryb v uvedených oblastech těmito lovnými zařízeními.
2. Je zakázáno mít na plavidle tuňáky odlovené unášenými tenatovými sítěmi ve vodách pod jurisdikcí nebo svrchovaností Španělska nebo Portugalska v podoblastech ICES VIII, IX nebo X nebo v oblastech CECAF v blízkosti Kanárských ostrovů a Madeiry nebo lovit tyto druhy ryb v uvedených oblastech těmito lovnými zařízeními.
Článek 25 Omezení lovu garnátů k ochraně platýsů
1. Je zakázáno mít na plavidle jakékoli množství garnátů obecných a krevetek růžových odlovených vlečenou sítí pro lov při dně o velikosti ok mezi 16 a 31 milimetry, nemá-li plavidlo na plavidle funkční zařízení, které třídí úlovky na platýse, garnáty obecné a krevetky růžové.
2. K odlovu garnátů obecných a krevetek růžových se používá třídící vlečná síť nebo síť doplněná třídící mřížkou.
Prováděcí pravidla k tomuto odstavci se stanoví postupem podle článku 48.
3. Je však povoleno skladovat určité množství garnátů obecných a krevetek růžových na palubě plavidel, která nesplňují ustanovení odstavců 1 a 2, pokud toto množství nepřekračuje 5 % celkové živé hmotnosti mořských živočichů na plavidle.
Článek 26 Omezení lovu lososů a pstruhů obecných
1. Lososi a pstruzi obecní nesmějí být uloženi na plavidle nebo překládání na jiné plavidlo, vykládáni na pevninu, převáženi, skladováni, prodáni, vystaveni nebo nabízeni k prodeji, ale musejí být ihned vhozeni zpátky do moře, pokud byli odloveni:
- ve vodách mimo šestimílovou zónu, měřenou od základních linií členských států, v regionech 1, 2, 3 a 4,
- odchylně od ustanovení čl. 2 odst. 1, mimo vody pod svrchovaností nebo jurisdikcí členských států, v regionech 1, 2, 3 a 4, s výjimkou vod pod jurisdikcí Grónska a Faerských ostrovů,
- jakoukoli vlečenou sítí.
2. Odstavec 1 se nevztahuje na lososy a pstruhy obecné odlovené ve Skagerraku a Kattegatu.
Článek 27 Omezení odlovu tresky norské k ochraně ostatních kruhoústých ryb
1. Je zakázáno mít na plavidle tresky norské odlovené jakýmkoli vlečným zařízením v oblasti ohraničené linií spojující tyto body:
- od bodu u 56° severní šířky na východním pobřeží Spojeného království až k 2° východní délky,
- pak severním směrem až k 58° severní šířky, západním směrem až k 0° 30′ západní délky, severním směrem až k 59° 15′ severní šířky, východním směrem až k 1° východní délky, severním směrem až k 60° severní šířky, západním směrem až k 0° 00′ zeměpisné délky,
- odtud severním směrem až k 60° 30′ severní šířky, západním směrem až k pobřeží Shetlandských ostrovů, pak západním směrem od 60° severní šířky na západním pobřeží Shetlandských ostrovů až k 3° západní délky, jižním směrem až k 58° 30′ severní šířky,
- nakonec západním směrem až k pobřeží Spojeného království.
2. Plavidla mohou však skladovat na plavidle určité množství tresky norské, které pochází z popsané oblasti a bylo odlovené zařízením uvedeným v odstavci 1, nepřesahuje-li toto množství 5 % celkové hmotnosti mořských živočichů na plavidle, kteří byli odloveni v této oblasti uvedeným zařízením.
Článek 28 Omezení lovu štikozubce obecného
1. Je zakázáno používat k rybolovu veškeré vlečné sítě, dánské nevody nebo podobné vlečené sítě v uvedených zeměpisných oblastech a během následujících období:
a) od 1. září do 31. prosince v zeměpisné oblasti ohraničené linií spojující tyto souřadnice:
- bod zvaný "Cabo Prior" na severním pobřeží Španělska (43° 34′ severní šířky, 8° 19′ západní délky),
- 43° 50′ severní šířky, 8° 19′ západní délky,
- 43° 25′ severní šířky, 9° 12′ západní délky,
- bod zvaný "Cabo Villano" na západním pobřeží Španělska (43° 10′ severní šířky, 9° 12′ západní délky),
b) od 1. října do 31. prosince v zeměpisné oblasti ohraničené linií spojující tyto souřadnice:
- bod zvaný "Cabo Corrubedo" na západním pobřeží Španělska (42° 35′ severní šířky, 9° 05′ západní délky),
- 42° 35′ severní šířky, 9° 25′ západní délky,
- 43° 00′ severní šířky, 9° 30′ západní délky,
- 43° 00′ severní šířky na západním pobřežím Španělska;
c) od 1. prosince až do posledního dne měsíce února následujícího roku v zeměpisné oblasti ohraničené linií spojující tyto souřadnice:
- bod na západním pobřeží Portugalska při 37° 50′ severní šířky,
- 37° 50′ severní šířky, 9° 08′ západní délky,
- 37° 00′ severní šířky, 9° 07′ západní délky,
- bod na západním pobřeží Portugalska při 37° 00′ severní šířky.
2. V oblastech a během období podle odstavce 1 je zakázáno mít na plavidle veškeré vlečné sítě, dánské nevody nebo podobné vlečné sítě, nejsou-li tato zařízení uskladněna podle ustanovení čl. 20 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2847/93.
Článek 29 Omezení lovu platýse velkého
1. Plavidlům o celkové délce vyšší než 8 metrů je zakázáno používat jakékoli vlečné sítě pro lov při dně, dánské nevody nebo podobná vlečná zařízení v těchto zeměpisných oblastech:
a) ve dvanáctimílové oblast podél francouzského severního pobřeží při 51° 00′ severní šířky, belgického a nizozemského pobřeží až k 53° 00′ severní šířky, měřeno od základní linie;
b) v oblasti ohraničené linií spojující tyto souřadnice:
- bod na západním pobřeží Dánska při 57° 00′ severní šířky,
- 57° 00′ severní šířky, 7° 15′ východní délky,
- 55° 00′ severní šířky, 7° 15′ východní délky,
- 55° 00′ severní šířky, 7° 00′ východní délky,
- 54° 30′ severní šířky, 7° 00′ východní délky,
- 54° 30′ severní šířky, 7° 30′ východní délky,
- 54° 00′ severní šířky, 7° 30′ východní délky,
- 54° 00′ severní šířky, 6° 00′ východní délky,
- 53° 50′ severní šířky, 6° 00′ východní délky,
- 53° 50′ severní šířky, 5° 00′ východní délky,
- 53° 30′ severní šířky, 5° 00′ východní délky,
- 53° 30′ severní šířky, 4° 15′ východní délky,
- 53° 00′ severní šířky, 4° 15′ východní délky,
- bod na pobřeží Nizozemska při 53° 00′ severní šířky;
c) ve dvanáctimílové oblasti podél západního pobřeží Dánska od 57° 00′ severní šířky až k majáku Hirtshals, měřeno od základních linií.
3 nařízení (ES) č. 1627/94, jsou však oprávněna lovit v oblastech podle odstavce 1 vlečnými sítěmi vlečenými pomocí výložníků na bocích lodě.
Je zakázáno používat vlečnou síť vlečenou pomocí výložníků na bocích lodě o délce výložníku vyšší než 9 metrů nebo o dosahu vyšším než 9 metrů nebo vlečné sítě vlečené pomocí výložníků na bocích lodě o celkové délce výložníků, vypočtené jako součet délek jednotlivých výložníků, vyšší než 9 metrů nebo o dosahu vyšším než 9 metrů, není-li používáno zařízení o velikosti ok mezi 16 a 31 milimetry. Délka výložníků se měří mezi jeho okrajovými body, včetně všech příslušenství.
b) Bez ohledu na čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 1627/94, mohou být zvláštní povolení k rybolovu udělena plavidlům o celkové délce vyšší než 8 metrů, pro účely podle písmene a).
c) Plavidla, kterým bylo uděleno zvláštní povolení k rybolovu podle písmen a) a b) musejí splňovat následující kritéria:
- musejí být na seznamu, který předkládá každý členský stát Komisi, celkový výkon motoru plavidel na seznamu nesmí překročit celkový výkon motoru vyhrazený pro každý členský stát k 1. lednu 1998,
- výkon motoru nesmí nikdy překročit 221 kW a v případě motorů s přiškrceným výkonem 300 kW před přiškrcením výkonu.
d) Každé plavidlo na seznamu může být nahrazeno jiným plavidlem nebo jinými plavidly, pokud:
- žádné nahrazení nevede ke zvýšení celkového výkonu motoru příslušného členského státu podle písmene c) první odrážky,
- výkon motoru plavidla, které nahrazuje jiné plavidlo, není v žádném případě vyšší než 221 kW,
- výkon motoru náhradního plavidla nebyl přiškrcen a
- celková délka plavidla není vyšší než 24 metrů.
e) Motor plavidla na seznamu členského státu může být nahrazen pokud:
- vlivem výměny motoru není nikdy celkový výkon motoru plavidla vyšší než 221 kW,
- výkon vyměněného motoru nebyl přiškrcen a
- výkon vyměněného motoru nezpůsobuje dotyčnému členskému státu zvýšení celkového výkonu motoru podle písmene c).
f) Rybářským plavidlům, která nesplňují měřítka podle tohoto odstavce, bude zvláštní povolení k rybolovu odebráno.
Bez ohledu na ustanovení odst. 2 písm. a), jsou plavidla, která jsou držiteli zvláštního povolení k rybolovu a jejichž hlavní činností je lov garnáta obecného, oprávněna používat vlečné sítě vlečené pomocí výložníků na bocích lodě o celkové délce výložníků, vypočtené jako součet délek jednotlivých výložníků, vyšší než 9 metrů, mají-li použitá zařízení velikost ok sítě mezi 80 až 99 milimetry, pokud bylo za tímto účelem těmto plavidlům vydáno doplňující zvláštní povolení k rybolovu.
Toto doplňující zvláštní povolení k rybolovu je nutné každoročně obnovovat.
Jedno nebo více plavidel, kterým bylo uděleno doplňující zvláštní povolení k rybolovu, mohou být nahrazena jiným plavidlem pokud:
- prostornost nahrazujícího plavidla není vyšší než 70 BRT a jeho celková délka nepřesahuje 20 m, nebo
- pokud kapacita nahrazující plavidla není vyšší než 180 kW a jeho celková délka nepřesahuje 20 m.
Rybářským plavidlům, která přestanou vyhovovat měřítkům podle tohoto odstavce, bude zvláštní povolení k rybolovu definitivně odebráno.
4. a) Odchylně od ustanovení odstavce 1:
- jsou plavidla o výkonu motoru nepřesahujícím nikdy 221 kW a, v případě motoru o přiškrceném výkonu, nepřesahujícím 300 kW před přiškrcením, oprávněna lovit vlečnými sítěmi s rozpěrnými deskami pro lov při dně v oblastech podle výše uvedeného odstavce,
- jsou plavidla lovící v páru o společném výkonu motoru nepřesahujícím nikdy 221 kW a, v případě motoru o přiškrceném výkonu, nepřesahujícím 300 kW před přiškrcením, oprávněna lovit párovými vlečnými sítěmi pro lov při dně v uvedených oblastech.
b) Plavidla o výkonu motoru přesahujícím 221 kW však mohou používat vlečné sítě s rozpěrnými deskami pro lov při dně nebo plavidla lovící v páru o společném výkonu motorů vyšším než 221 kW mohou používat párové vlečné sítě pro lov při dně pokud:
i) - úlovky smáčků a/nebo šprotů uložené na plavidle a odlovené v uvedených oblastech představují nejméně 90 % celkové živé hmotnosti všech mořských živočichů na plavidle odlovených v těchto oblastech, a
- množství platýse evropského a/nebo jazyka mořského uložená na plavidle a odlovená v uvedených oblastech nepřevyšují 2 % celkové živé hmotnosti všech mořských živočichů na plavidle odlovených v uvedených oblastech;
nebo
ii) - velikost použitých ok je alespoň 100 milimetrů, a
- množství platýse velkého a/nebo jazyka mořského uložená na plavidle a odlovená v uvedených oblastech nepřevyšují 5 % celkové hmotnosti všech mořských živočichů na plavidle odlovených v uvedených oblastech;
nebo
iii) - velikost použitých ok je alespoň 80 milimetrů, a
- použití této velikosti ok sítě je omezeno na dvanáctimílovou oblast u severního pobřeží Francie při 51° 00′ severní šířky, a
- množství platýse velkého a jazyka mořského skladovaná na plavidle a odlovená v uvedených oblastech nepřevyšují 5 % celkové živé hmotnosti všech mořských živočichů na plavidle odlovených v uvedených oblastech.
5. V oblastech, kde není povoleno používat vlečné sítě vlečené pomocí výložníků na bocích lodě, vlečné sítě s rozpěrnými deskami nebo párové vlečné sítě pro lov při dně, je zakázáno mít tyto sítě na plavidle nejsou-li připevněny a uskladněny podle ustanovení čl. 20 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2847/93.
6. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 48.
HLAVA V OMEZENÍ URČITÝCH DRUHŮ RYBOLOVU A ČINNOSTÍ S NIMI SPOJENÝCH
Článek 30 Omezení užívání vlečných zařízení pro lov při dně
1. Plavidlům je zakázáno mít na plavidle nebo používat jakoukoli vlečnou síť vlečenou pomocí výložníků na bocích lodě o délce výložníku vyšší než 24 metrů nebo o dosahu vyšším než 24 metrů, nebo vlečné sítě vlečené pomocí výložníků na bocích lodě o celkové délce výložníků, vypočtené jako součet délek jednotlivých výložníků, vyšší než 24 metrů nebo o dosahu vyšším než 24 metrů.
Délka výložníku se měří mezi jeho okrajovými body, včetně všech příslušenství.
2. Plavidlům je zakázáno používat vlečné sítě vlečené pomocí výložníků na bocích lodě o velikosti ok sítě mezi 32 až 99 milimetry v těchto zeměpisných oblastech:
a) Severní moře na sever od linie spojující tyto body:
- bod na východním pobřeží Spojeného království při 55° severní šířky,
- pak východním směrem až k 55° severní šířky, 05° východní délky,
- pak severním směrem až k 56° severní šířky
- a nakonec východním směrem až k západnímu pobřeží Dánska při 56° severní šířky;
b) divize ICES Vb, podoblast ICES VI severně od 56° severní šířky a podoblast ICES XII severně od 56° severní šířky.
V oblastech podle písmen a) a b) je zakázáno mít na plavidle jakoukoli vlečnou síť vlečenou pomocí výložníků na bocích lodě o velikosti ok sítě mezi 32 až 99 milimetry, není-li tato síť uskladněna podle ustanovení čl. 20 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2847/93.
3. Plavidlům je zakázáno používat vlečné sítě s rozpěrnými deskami pro lov při dně, párové vlečné sítě pro lov při dně nebo dánské nevody o velikosti ok sítě mezi 80 až 99 milimetry v zeměpisné oblasti podle odst. 2 písm. a). V této oblasti je zakázáno mít na plavidle jakoukoli vlečnou síť s rozpěrnými deskami pro lov při dně, párovou vlečnou síť pro lov při dně nebo dánský nevod o velikosti ok sítě mezi 80 až 99 milimetry, není-li tato síť uskladněna podle ustanovení čl. 20 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2847/93.
Článek 31 Netradiční metody rybolovu
1. Je zakázáno lovit mořské živočichy metodami, které zahrnují použití výbušnin, jedů, omamných látek nebo elektrického proudu.
2. Je zakázáno prodávat, vystavovat nebo nabízet k prodeji mořské živočichy odlovené metodami, které zahrnují použití jakéhokoli typu střeliva.
Článek 32 Omezení použití automatických třídících zařízení
1. Je zakázáno mít nebo používat na palubě rybářského plavidla zařízení, která umožňují automatické třídění úlovku sleďů, makrel nebo kranasů podle velikosti nebo pohlaví.
2. Držení nebo používání těchto zařízení je však povoleno pokud:
a) nejsou současně na palubě jednoho plavidla drženy nebo používány vlečné sítě o velikosti ok nižší než 70 milimetrů, jeden nebo více košelkových nevodů nebo podobná lovná zařízení
nebo
b) i) je celkový úlovek, který je v souladu s právními předpisy na plavidle, po zamrazení uskladněn nebo pokud jsou vytříděné ryby ihned po třídění zamrazeny a žádná vytříděná ryba není vhozena zpátky do moře, mimo případu použití článku 19;
a
ii) automatická třídící zařízení jsou instalována a umístěna na plavidle tak, že zajišťují okamžité zamrazení a nedovolují vhazování mořských živočichů zpět do moře.
3. Všechna plavidla, která jsou oprávněna lovit v Baltském moři, oblasti Velkého a Malého Beltu nebo Öresundu, mohou přivézt automatická třídící zařízení do Kattegatu, bylo-li za tímto účelem vydáno zvláštní povolení k rybolovu.
Zvláštní povolení k rybolovu upřesňuje druhy ryb, oblasti, období a ostatní podmínky k používání a držení automatických třídících zařízení na plavidle.
Článek 33 Omezení používání košelkových nevodů
1. Je zakázáno obklopovat košelkovými nevody hejna nebo skupiny mořských savců.
2. Bez ohledu na ustanovení článku 1 se odstavec 1 vztahuje na všechna plavidla pod vlajkou členského státu nebo registrovaná v členském státu, ve všech vodách.
Článek 34 Omezení rybolovu ve dvanáctimílové oblasti podél pobřeží Spojeného království a Irska
1. Plavidlům je zakázáno používat vlečné sítě vlečené pomocích výložníků na bocích lodě ve dvanáctimílové oblasti podél pobřeží Spojeného království a Irska, měřené od základních linií, které ohraničují teritoriální vody.
2. Plavidla následujících kategorií jsou však oprávněna lovit vlečnými sítěmi vlečenými pomocí výložníků na bocích ě v oblasti podle odstavce 1:
a) plavidla, která byla dána do provozu před 1. lednem 1987 a jejichž výkon motoru není vyšší než 221 kW, nebo v případě motorů s přiškrceným výkonem nebyl před přiškrcením výkonu vyšší než 300 kW;
b) plavidla, která byla dána do provozu po 31. prosinci 1986 a jejichž výkon motoru není přiškrcen a není vyšší než 221 kW a jejichž celková délka nepřesahuje 24 m;
c) plavidla, jejichž motor byl nahrazen po 31. prosinci 1986 motorem s nepřiškrceným výkonem, jehož výkon není vyšší než 221 kW.
3. Bez ohledu na ustanovení odstavce 2, je zakázáno používat veškeré vlečné sítě vlečené pomocí výložníků na bocích lodě o délce výložníků vyšší než 9 metrů nebo o dosahu vyšším než 9 metrů, nebo vlečné sítě vlečené pomocí výložníků na bocích lodě o celkové délce výložníků, vypočtené jako součet délek jednotlivých výložníků, vyšší než 9 metrů nebo o dosahu vyšším než 9 metrů, není-li používáno zařízení o velikosti ok mezi 16 a 31 milimetry.
Délka výložníku se měří mezi jeho okrajovými body, včetně všech příslušenství.
4. Rybářská plavidla, která nesplňují měřítka podle odstavců 2 a 3, nejsou oprávněna vykonávat rybářské činnosti uvedené v těchto odstavcích.
5. V případě plavidel, která nejsou oprávněna používat vlečné sítě vlečené pomocí výložníků na bocích lodě, je zakázáno v oblastech podle tohoto článku mít na plavidle tyto sítě, nejsou-li připevněny a uskladněny podle ustanovení čl. 20 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2847/93.
6. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 48.
HLAVA VI ZVLÁŠTNÍ USTANOVENÍ PRO SKAGERRAK A KATTEGAT
Článek 35
Bez ohledu na ustanovení čl. 19 odst. 1, mořští živočichové, kteří nedosahují minimální předepsané velikosti a byli odloveni ve Skagerraku nebo Kattegatu, mohou být, do 10 % živé hmotnosti celkového úlovku na plavidle, uloženi na plavidle, překládáni na jiné plavidlo, vykládáni na pevninu, převáženi, skladováni, prodáni, vystaveni nebo nabízeni k prodeji.
Článek 36
Lososi a pstruzi obecní nesmějí být uložení na plavidle nebo překládáni na jiné plavidlo, vykládáni na pevninu, převáženi, skladováni, prodáni, vystaveni nebo nabízeni k prodeji, ale musejí být ihned vhozeni zpátky do moře, pokud byli odloveni v té části Skagerraku a Kattegatu, která se nachází za čtyřmílovou hranicí od základních linií členských států.
Článek 37
1. Od 1. července do 15. září je zakázáno používat vlečné sítě o velikosti ok nižší než 32 milimetrů ve vodách v okruhu tří mil od základních linií Skagerraku a Kattegatu.
2. Rybolov vlečnou sítí ve vodách a během období podle odstavce 1 je však povolen:
- sítěmi o minimální velikosti ok 30 milimetrů k odlovu krevetek severních (Pandalus borealis),
- sítěmi o jakékoli velikosti ok k odlovu slimule živorodé (Zoarces viviparus), hlaváčovitých (Gobiidae) nebo vranek (druh Cottus), kteří budou sloužit jako živá návnada.
Článek 38
Je zakázáno mít na plavidle jakékoli množství sleďů, makrel nebo šprotů odlovených vlečnými sítěmi nebo košelkovými nevody od sobotní půlnoci do nedělní půlnoci ve Skagerraku a od páteční půlnoci do nedělní půlnoci v Kattegatu.
Článek 39
ze dne 23. dubna 1998, kterým se mění přílohy I, II, III, V, VII, VIII a IX nařízení Rady (EHS) č. 3030/93 o společných pravidlech dovozu některých textilních výrobků pocházejících ze třetích zemí
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3030/93 ze dne 12. října 1993 o společných pravidlech dovozu některých textilních výrobků pocházejících ze třetích zemí [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č.
339/98 [2], a zejména na článek 19 ve spojení s článkem 17 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že v celní nomenklatuře došlo při poslední aktualizaci přílohy I (seznam textilních výrobků) u kategorie 76 k chybám, které nutno opravit;
vzhledem k tomu, že Rada rozhodnutím ze dne 18. prosince 1997 [3] rozhodla o prozatímním uplatňování dodatkových protokolů k dohodám o volném obchodu a k evropským dohodám s Litevskou republikou a s Lotyšskou republikou o obchodu s textilem;
vzhledem k tomu, že Rada rozhodnutím ze dne 18. prosince 1997 [4] rozhodla o prozatímním uplatňování dohody ve formě výměny dopisů, kterou se mění dohoda mezi Evropským společenstvím a Vietnamskou socialistickou republikou o obchodu s textilními a oděvními výrobky parafovaná dne 15. prosince 1992, naposledy pozměněná dohodou ve formě výměny dopisů parafovanou dne 1. srpna 1995;
vzhledem k tomu, že Rada rozhodnutím ze dne 18. prosince 1997 [5] rozhodla o prozatímním uplatňování memoranda o porozumění mezi Evropským společenstvím a Egyptskou arabskou republikou o obchodu s textilními výrobky;
vzhledem k tomu, že po vstupu Mo olska do WTO a ukončení uplatňování množstevních omezení na jednu kategorii výrobků pocházejících z uvedené země je nezbytné přijmout ustanovení odrážející zachování ujednání o dvojité kontrole uvedené kategorie výrobků;
vzhledem k tomu, že na základě žádosti evropského průmyslu je vhodné stanovit na rok 1998 množstevní limity na zpětný dovoz některých textilních výrobků (kategorií 159 a 161) pocházejících z Čínské lidové republiky do Společenství po pasivním zušlechtění v uvedené zemi; že přímý dovoz textilních výrobků kategorií 159 a 161 podléhá množstevním limitům podle článku 2 nařízení (EHS) č. 3030/93;
vzhledem k tomu, že všechny výše uvedené body činí nezbytným změnit příslušné části příloh I, II, III, V, VII, VIII a IX nařízení (EHS) č. 3030/93 tak, aby zohlednily zavedené změny vztahující se na dovoz některých textilních výrobků pocházejících z některých třetích zemí do Společenství ve smyslu článku 19 nařízení (EHS) č. 3030/93;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro textil,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 3030/93 se mění takto:
1. Příloha I se mění způsobem uvedeným v příloze I tohoto nařízení.
2. Příloha II se nahrazuje přílohou II tohoto nařízení.
3. V příloze III se článek 28 nahrazuje tímto:
"Článek 28
1. Vývozní licence uvedená v článcích 11 a 19 a osvědčení o původu mohou zahrnout i další kopie, řádně označené jako kopie.
Vyhotovují se v angličtině, francouzštině nebo španělštině.
2. Jsou-li výše uvedené dokumenty vyplněny rukou, záznamy musejí být provedeny inkoustem a velkým tiskacím písmem.
3. Vývozní licence nebo jim odpovídající dokumenty a osvědčení o původu musejí mít rozměry 210 x 297 mm.
Musejí být vyhotoveny na bílém bezdřevém papíře, určeném pro psaní [6], o hmotnosti nejméně 25 g/m2.
Každá část musí být opatřena pozadím s tištěným gilošovaným vzorem, na němž je jakékoli padělání mechanickými nebo chemickými prostředky patrné pouhým okem [7].
4. Podle ustanovení tohoto nařízení akceptují příslušné orgány ve Společenství jako dokument platný pro dovozní účely pouze originál.
5. Každá vývozní licence nebo jí odpovídající dokument a osvědčení o původu musí být opatřena standardizovaným pořadovým číslem, tištěným nebo netištěným, podle kterého může být identifikována [8].
6. Toto číslo se skládá z následujících prvků [9]:
- dvě písmena identifikující vyvážející zemi:
–Argentina _BAR_ = AR _BAR_
–Arménie _BAR_ = AM _BAR_
–Ázerbájdžán _BAR_ = AZ _BAR_
–Bangladéš _BAR_ = BD _BAR_
–Bělorusko _BAR_ = BY _BAR_
–Brazílie _BAR_ = BR _BAR_
–Bývalá jugoslávská republika Makedonie _BAR_ = 96 _BAR_ –Čína _BAR_ = CN _BAR_ –Egypt _BAR_ = EG _BAR_
–Estonsko _BAR_ = EE _BAR_
–Gruzie _BAR_ = GE _BAR_
–Hongkong _BAR_ = HK _BAR_
–Indie _BAR_ = IN _BAR_
–Indonésie _BAR_ = ID _BAR_
–Kazachstán _BAR_ = KZ _BAR_
–Kyrgyzstán _BAR_ = KG _BAR_
–Litva _BAR_ = LT _BAR_
–Lotyšsko _BAR_ = LV _BAR_
–Macao _BAR_ = MO _BAR_
–Malajsie _BAR_ = MY _BAR_
–Moldavsko _BAR_ = MD _BAR_
–Mongolsko _BAR_ = MN _BAR_
–Pákistán _BAR_ = PK _BAR_
–Peru _BAR_ = PE _BAR_
–Singapur _BAR_ = SG _BAR_
–Spojené arabské emiráty _BAR_ = AE _BAR_
–Srí Lanka _BAR_ = LK _BAR_
–Tádžikistán _BAR_ = TJ _BAR_
–Thajsko _BAR_ = TH _BAR_
–Tchaj-wan _BAR_ = TW _BAR_
–Turkmenistán _BAR_ = TM _BAR_
–Ukrajina _BAR_ = UA _BAR_
–Uruguay _BAR_ = UY _BAR_
–Uzbekistán _BAR_ = UZ _BAR_
–Vietnam _BAR_ = VN _BAR_
- dvě písmena identifikující předpokládaný členský stát určení:
–AT _BAR_ = Rakousko _BAR_
–BL _BAR_ = Benelux _BAR_
–DE _BAR_ = Spolková republika Německo _BAR_
–DK _BAR_ = Dánsko _BAR_
–EL _BAR_ = Řecko _BAR_
–ES _BAR_ = Španělsko _BAR_
–FI _BAR_ = Finsko _BAR_
–FR _BAR_ = Francie _BAR_
–GB _BAR_ = Spojené království _BAR_
–IE _BAR_ = Irsko _BAR_
–IT _BAR_ = Itálie _BAR_
–PT _BAR_ = Portugalsko _BAR_
–SE _BAR_ = Švédsko _BAR_
- jednomístné číslo identifikující kvótový rok nebo rok, ve kterém byl vývoz zaznamená v případě výrobků uvedených v tabulce A této přílohy, odpovídající poslednímu číslu příslušného roku, např. "5" pro rok 1995.
V případě výrobků pocházejících z Čínské lidové republiky uvedených v dodatku C přílohy V má toto číslo být "1" pro rok 1995, "2" pro rok 1996, "3" pro rok 1997 atd.,
- dvoumístné číslo identifikující vydávající orgán ve vyvážející zemi,
- pětimístné číslo běžící postupně od 00001 do 99999, přidělené konkrétnímu členskému státu určení."
4. Tabulka A přílohy III se nahrazuje přílohou III tohoto nařízení.
5. Vzor osvědčení o hongkongském původu připojený k příloze III se nahrazuje vzorem uvedeným v příloze IV tohoto nařízení.
6. Vzor hongkongské vývozní licence připojený k příloze III se nahrazuje vzorem uvedeným v příloze V tohoto nařízení.
7. V příloze V se na konec doplňuje tabulka uvedená v příloze VI tohoto nařízení.
8. V příloze VII se tabulka pro Čínu nahrazuje tabulkou uvedenou v příloze VII tohoto nařízení a tabulka pro Vietnam se doplňuje na konec přílohy VII.
9. Příloha VIII se nahrazuje přílohou VIII tohoto nařízení.
10. Příloha IX se nahrazuje přílohou IX tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 27. dubna 1998, kterým se mění nařízení (ES) č. 384/96 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že nařízením (ES) č.
384/96 [1] (dále jen "základní antidumpingové nařízení") Rada přijala společná pravidla o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství;
vzhledem k tomu, že nařízením (ES) č. 519/94 [2] Rada přijala společná pravidla dovozu z některých třetích zemí, které jsou uvedeny v příloze I tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že čl. 2 odst. 7 základního antidumpingového nařízení stanoví, že v případě dovozů ze zemí bez tržního hospodářství, zejména ze zemí, na které se použije nařízení Rady (ES) č. 519/94, se běžná hodnota určí na základě ceny nebo početně zjištěné hodnoty ve třetí zemi s tržním hospodářstvím;
vzhledem k tomu, že reformní proces v Rusku a v Čínské lidové republice zásadně změnil jejich národní hospodářství a způsobil vznik množství společností, pro něž převládají podmínky tržního hospodářství; že obě země se v důsledku toho vzdálily od hospodářských poměrů, jež daly podnět k použití metody srovnatelných zemí;
vzhledem k tomu, že antidumpingová praxe Společenství by měla být přizpůsobena tak, aby byly zohledněny změněné hospodářské podmínky v Rusku a v Čínské lidové republice; že je zejména zapotřebí vypočítat běžnou hodnotu podle předpisů zemí s tržním hospodářstvím, pokud lze prokázat, že při zhotovení nebo prodeji dotyčného výrobku převažují pro jednoho nebo více výrobců, na něž se vztahuje šetření, podmínky tržního hospodářství;
vzhledem k tomu, že je třeba jasně stanovit, že přezkoušení toho, zda převažují podmínky tržního hospodářství, se bude provádět na základě řádně odůvodněných žádostí podaných jedním nebo více výrobci, na něž se vztahuje šetření a kteří chtějí využít možnosti, aby se běžná hodnota vypočítávala na základě pravidel platných pro země s tržním hospodářstvím;
vzhledem k tomu, že pro zavedení nových ustanovení, aniž by byla dotčena společná pravidla dovozu pro Rusko a Čínskou lidovou republiku, je třeba v čl. 2 odst. 7 základního antidumpingového nařízení zrušit odkaz na seznam zemí v příloze nařízení (ES) č. 519/94 a místo něj doplnit nový seznam dotyčných zemí v poznámce pod čarou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 2 nařízení (ES) č. 384/96 se odstavec 7 nahrazuje tímto:
"7 a) V případě dovozů ze zemí bez tržního hospodářství [3] se běžná hodnota určí na základě ceny nebo početně zjištěné hodnoty ve třetí zemi s tržním hospodářstvím nebo ceny, za niž se prodává výrobek z takové třetí země do jiných zemí včetně Společenství, nebo v případě, že to není možné, na jakémkoli jiném přiměřeném základě, včetně ceny skutečně zaplacené nebo kterou je třeba zaplatit za obdobné výrobky ve Společenství, která se v případě nutnosti náležitě opraví o přiměřené ziskové rozpětí.
Vhodná třetí země s tržním hospodářstvím se vybere přiměřeným způsobem s náležitým přihlédnutím ke všem spolehlivým informacím, které jsou k dispozici v době výběru.
Zohlední se také lhůty a použije se popřípadě třetí země s tržním hospodářstvím, která je předmětem stejného šetření.
Strany, které jsou předmětem šetření, budou informovány krátce po zahájení řízení o volbě třetí země s tržním hospodářstvím a dostanou desetidenní lhůtu k vyjádření.
b) V rámci antidumpingového šetření dovozů z Ruské federace a Čínské lidové republiky se běžná hodnota určí podle odstavců 1 až 6, pokud se prokáže na základě řádně odůvodněných žádostí jednoho nebo více výrobců, na něž se vztahuje šetření, a v souladu s kritérii a postupy uvedenými v písmeni c), že při výrobě nebo prodeji daného obdobného výrobku převažují pro výrobce nebo více výrobců podmínky tržního hospodářství.
V opačném případě se použije písmeno a).
c) Žádost podle písmene b) musí být podána písemnou formu a musí být doložena dostačujícími důkazy o tom, že výrobce působí v podmínkách tržního hospodářství, tzn. jsou-li splněna následující kritéria:
- společnosti rozhodují o ceně, nákladech a o vstupech, včetně např. surovin, nákladů na technologie a pracovní síly, výroby, prodejů a investic na základě tržních signálů odrážejících nabídku a poptávku a bez zásadních zásahů státu v této záležitosti; přitom se musí náklady nejdůležitějších vstupů zakládat na tržní hodnotě,
- společnosti disponují jednoznačným a jasným účetnictvím prověřeným nezávislými auditory v souladu s mezinárodními účetními standardy a používaným ve všech oblastech,
- výrobní náklady a finanční situace společností nepodléhají podstatnému zkreslení způsobenému bývalým systémem netržního hospodářství, zejména pokud jde o odpisy aktiv, jiné odpisy, výměnný obchod a zaplacení započtením,
- společnosti podléhají právním předpisům o úpadku a o vlastnictví, které zaručují právní jistotu a stabilitu pro fungování společností, a
- převod směnných kursů se provádí podle tržních kursů.
Rozhodnutí o tom, zda výrobce odpovídá výše uvedeným kriteriím, se přijme do tří měsíců od zahájení šetření po zvláštní konzultaci poradního výboru a poté, co výrobní odvětví Společenství dostanou možnost zaujmout stanovisko.
Rozhodnutí zůstává v platnosti během celého řízení."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. července 1998.
Toto nařízení se použije na veškerá antidumpingová šetření zahájená po jeho vstupu v platnost.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 4. května 1998, kterým se mění nařízení (ES) č. 2931/95, kterým se mění nařízení (EHS) č. 804/68 a ostatní nařízení v důsledku změny kombinované nomenklatury u některých mléčných výrobků
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 234/79 ze dne 5. února 1979 o postupu při přizpůsobování nomenklatury společného celního sazebníku používané pro zemědělské produkty [1], ve znění nařízení (EHS) č. 3209/89 [2], a zejména na čl. 2 odst. 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 804/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1587/96 [4], a zejména na čl. 13 odst. 3 a čl. 17 odst. 14 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č.
2448/95 ze dne 10. října 1995, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [5], mění s účinkem ode dne 1. ledna 1996 kódy některých mléčných výrobků;
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 2931/95 [6], ve znění nařízení (ES) č. 1812/97 [7], změnilo nařízení v odvětví mléka a mléčných výrobků, která byla dotčena změnami kódů KN, včetně nařízení (EHS) č. 804/68;
vzhledem k tomu, že čl. 17 odst. 1 nařízení (EHS) č. 804/68, ve spojení s přílohou uvedeného nařízení před její změnou nařízením (ES) č. 2931/95, podle výkladu Soudního dvora Evropských společenství v případu C-334/95, povoluje poskytnutí vývozních náhrad pro mléčné výrobky, které jsou obsaženy jak v přípravcích na bázi kávy, tak v přípravcích na bázi výtažků, esencí a koncentrátů z kávy; že při změně přílohy nařízení (EHS) č. 804/68 nařízením (ES) č. 2931/95 ještě nebyl zohledněn výklad Soudního dvora; že s cílem sladit nařízení (ES) č. 2931/95 s tímto výkladem je nutné vložit do přílohy nařízení (EHS) č. 804/68 tento kód, jakož i kód pro přípravky na bázi výtažků, esencí z čaje nebo maté, ke kterým by se mělo přistupovat stejným způsobem; že s cílem zajistit trvalé používání výkladu Soudního dvora je vhodné, aby změny byly použitelné ode dne 1. ledna 1996;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V čl. 1 odst. 4 nařízení (ES) č. 2931/95 se sedmá odrážka nahrazuje tímto: "— údaje týkající se kódů KN ex210110 a 210120 nahrazují tímto:
2101 12 98 _BAR_ – – – ostatní – – Přípravky: _BAR_ 2101 20 92 _BAR_ – – – na bázi výtažků, trestí nebo koncentrátů z čaje nebo maté _BAR_
2101 20 98 _BAR_ – – – ostatní‘“"" _BAR_
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 953/98 ze dne 6. května 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dovoz olivového oleje pocházejícího z Tuniska
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 906/98 ze dne 27. dubna 1998, kterým se stanoví obecná pravidla pro dovoz olivového oleje pocházejícího z Tuniska [1], a zejména na článek 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že podle článku 1 nařízení (ES) č.
906/98 je třeba stanovit podrobná pravidla otvírání a správy kvót pro dovoz olivového oleje pocházejícího z Tuniska; že současná a budoucí situace v zásobování trhu Společenství olivovým olejem umožňuje odbyt plánovaného množství; že pokud se dovoz v hospodářském roce 1997/98 nesoustředí do krátkého časového období, riziko narušení trhu se sníží; že je třeba přijmout opatření, aby se dovozní licence vydávaly v průběhu hospodářského roku podle měsíčního kalendáře;
vzhledem k tomu, že v zájmu řádné správy příslušného množství je třeba vytvořit mechanismus motivující hospodářské subjekty, aby neprodleně vracely nepoužité licence vydávajícímu orgánu; že je třeba vytvořit také mechanismus motivující hospodářské subjekty, aby vracely licence vydávajícímu orgánu po uplynutí jejich platnosti, aby se nevyužitá množství mohla opět použít a aby o tom věděly služby Komise;
vzhledem k tomu, že dovoz oleje z Tuniska nesmí překročit příslušné množství; že by se tudíž neměla používat přípustná odchylka stanovená v článku 8 nařízení Komise (EHS) č. 3719/88 ze dne 16. listopadu 1988, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty [2], naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
vzhledem k tomu, že Evropsko-středomořská dohoda zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Tuniskou republikou na straně druhé [4] již nepočítá se zvláštním režimem pro dovoz olivového oleje kódů KN 1509 a 1510, zcela získaného v Tunisku a dováženého přímo z této země do Společenství, s výjimkou kvóty 46000 tun se sníženou celní sazbou;
vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č. 666/96 [5] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2387/96 [6], jakož i nařízení Komise (ES) č. 150/98 [7] je třeba zrušit;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro oleje a tuky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Neupravený olivový olej kódů KN 15091010 a 15091090, zcela získaný v Tunisku a dovážený přímo z této země do Společenství, pro který platí celní sazba uvedená v článku 1 nařízení (ES) č. 906/98, se může dovážet ode dne 1. března hospodářského roku 1997/98.
Pro hospodářský rok 1997/98 se vydají dovozní licence až do výše 46000 tun olivového oleje.
2. Pro hospodářský rok 1997/98 a aniž je dotčen stávající limit 46000 tun se vydávají licence v souladu s podmínkami článku 2 nařízení (ES) č. 906/98 až do výše 10000 tun olivového oleje na měsíc. Toto množství je však na měsíc březen omezeno na 5000 tun a na měsíc duben na 8000 tun. Jestliže se množství povolené pro daný měsíc v tomto měsíci úplně nevyužije, zbytek se přidá k množství pro další měsíc, avšak dále se nepřevádí.
3. Pokud začíná týden v jednom měsíci a končí v měsíci následujícím, pro účely výpočtu množství povoleného pro daný měsíc se takový týden považuje za část měsíce, do něhož spadá čtvrtek.
Článek 2
S ohledem na používání celní sazby uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 906/98 podají dovozci žádost o dovozní licence příslušným orgánům členských států.
K této žádosti musí být přiložena kopie kupní smlouvy uzavřené s tuniským vývozcem.
2. Žádosti o dovozní licence se podávají v pondělí a v úterý daného týdne.
Členské státy oznámí Komisi každou středu údaje obsažené v žádostech o licence.
3. Komise vypracuje každý týden souhrn celkového množství, na které se podaly žádosti o dovozní licence.
Komise zmocní členské státy vydávat licence až do vyčerpání měsíční kvóty; v případě rizika, že bude měsíční kvóta překročena, zmocní Komise členské státy vydávat licence poměrně k množství, které je ještě k dispozici.
4. Jakmile bude dosaženo maximálního množství stanoveného v nařízení (ES) č. 906/98, Komise o tom uvědomí členské státy.
Článek 3
1. Dovozní licence stanovené v čl. 1 odst. 2 jsou platné 60 dní ode dne vydání ve smyslu čl. 21 odst. 2 nařízení (EHS) č. 3719/88, což může nastat až do dne 31. října 1998.
Licence se vydávají nejpozději první pracovní den následující po dni, ve kterém Komise vydá oprávnění za tímto účelem.
Jistota pro vydání licence se stanoví na 15 ECU na 100 kg čisté hmotnosti.
2. Pokud se dovozní licence ve stanovené lhůtě nevyužije, jistota propadá.
Avšak kterákoli část dne se počítá jako jeden celý den,
- je-li licence vrácena vydávajícímu orgánu, který ji vydal, v prvních dvou třetinách doby její platnosti, sníží se částka propadlé jistoty o 40 %,
- je-li licence vrácena vydávajícímu orgánu v poslední třetině doby její platnosti nebo během 15 dnů po skončení doby platnosti, sníží se částka propadlé jistoty o 25 %.
3. Aniž jsou dotčena množstevní omezení podle článku 1, mohou být množství z licencí vrácených podle odstavce 2 znovu přidělena.
Příslušné vnitrostátní orgány sdělí Komisi vždy ve středu množství, pro která byly vráceny licence v posledních sedmi dnech.
Článek 4
U dovozních licencí uvedených v čl. 1 odst. 2 musí být v políčku 24 uveden jeden z těchto údajů:
- Derecho de aduana fijado por el Reglamento (CE) no 906/98
- Told fastsat ved forordning (EF) nr.
906/98
- Zoll gemäß Verordnung (EG) Nr. 906/98
- Δασμός που κα ορίστηκε από του Καυουισμό (ΕΚ) αρι.
906/98
- Customs duty fixed by Regulation (EC) No 906/98
- Droit de douane fixé par le règlement (CE) no 906/98
- Dazio doganale fissato dal regolamento (CE) n. 906/98
- Bij Verordening (EG) nr.
906/98 vastgesteld douanerecht
- Direito aduaneiro fixado pelo Regulamento (CE) n.o 906/98
- Asetuksessa (EY) N:o 906/98 vahvistettu tulli
- Tull fastställd genom förordning (EG) nr 906/98.
Odchylně od čl. 8 odst. 4 nařízení (EHS) č. 3719/88 nesmí množství propuštěné do volného oběhu překročit množství uvedené v políčkách 17 a 18 dovozní licence. Podobně se v políčku 19 uvedené licence doplní číslice "0".
Článek 5
Nařízení (ES) č. 666/96 a (ES) č. 150/98 se zrušují.
Článek 6
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 955/98 ze dne 29. dubna 1998 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č.
2509/97 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo ji rozšiřuje o další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních a ostatních opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení na základě odůvodnění ve sloupci 3 zařazeno do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
vzhledem k tomu, že je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly celní orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [3];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex – odboru pro celní a statistickou nomenklaturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle ustanovení čl. 12 odst. 6 nařízení (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu tří měsíců.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 963/98 ze dne 7. května 1998, kterým se stanoví obchodní normy pro květák a artyčoky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2520/97 [2], a zejména na čl. 2 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že květák a artyčoky jsou uvedeny v příloze I nařízení (ES) č. 2200/96 mezi produkty, pro které musí být přijaty normy; že nařízení Rady č.
23 ze dne 4. dubna 1962, kterým se stanoví postupné vytvoření společné organizace trhu ovoce a zeleniny [3], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 888/97 [4], stanovilo v příloze II/1 společnou normu jakosti pro květák; že nařízení Komise č.
58 [5], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 888/97, týkající se stanovení společných norem jakosti pro určité produkty uvedené v příloze IB nařízení č.
23 stanovilo v příloze I/6 normu pro artyčoky; že tyto normy již neodpovídají potřebám trhu;
vzhledem k tomu, že je tedy třeba přistoupit k přepracování uvedených pravidel a nařízení č. 23 a přílohu I/6 nařízení č.
58 zrušit a za účelem zajištění průhlednosti světového trhu vzít v úvahu normy doporučené pro květák a artyčoky Evropskou hospodářskou komisí Organizace spojených národů;
vzhledem k tomu, že cílem uplatňování těchto norem je vyloučit z trhu produkty neodpovídající jakosti, zaměřit produkci na uspokojování požadavků spotřebitelů a usnadnit obchodní vztahy na základě poctivé hospodářské soutěže a přispět tak ke zlepšení výnosnosti produkce;
vzhledem k tomu, že normy se vztahují na všechna stádia uvádění na trh; že doprava na dlouhé vzdálenosti, skladování po určitou dobu nebo různá manipulace, kterým jsou produkty podrobeny, mohou způsobit poškození, vyplývající z biologického vývoje těchto produktů nebo jejich větší či menší náchylnosti k rychlé zkáze; že tato poškození je třeba vzít v úvahu při uplatňování normy ve stadiích uvádění na trh následujících po odeslání; že u produktů jakosti Výběr, které musí být obzvláště pečlivě tříděny a baleny, musí být vzato v úvahu pouze snížení čerstvosti a vadnutí;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Obchodní norma pro květák kódu KN 070410 a obchodní norma pro artyčoky kódu KN 07091000 jsou uvedeny v přílohách I a II.
2. Normy se vztahují na všechna stádia uvádění na trh za podmínek stanovených v nařízení (ES) č. 2200/96.
Ve stadiích následujících po odeslání mohou však produkty oproti ustanovením normy vykazovat:
- mírnou ztrátu čerstvosti a mírné vadnutí,
- u produktů zařazených do jiné třídy jakosti než do třídy jakosti Výběr lehká poškození vyplývající z jejich vývoje a jejich větší či menší náchylnosti k rychlé zkáze.
Článek 2
Nařízení č. 23 a příloha I/6 nařízení č. 58 se zrušují.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. července 1998.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 974/98 ze dne 3. května 1998 o zavedení eura
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 109l odst. 4 třetí větu této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského měnového institutu [2],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [3],
(1) vzhledem k tomu, že toto nařízení upravuje měnové právo členských států, které přijaly euro; že ustanovení o trvání smluv, nahrazení odkazů na ECU v právních nástrojích odkazy na euro a pravidla pro zaokrouhlování jsou již obsažena v nařízení Rady (ES) č.
1103/97 ze dne 17. června 1997 o některých ustanoveních týkajících se zavedení eura [4]; že zavedení eura se týká každodenní činnosti veškerého obyvatelstva zúčastněných členských států; že by měla být prozkoumána i jiná opatření než jen ta, která jsou obsažena v tomto nařízení a v nařízení (ES) č.
1103/97, aby bylo možné zajistit vyvážený přechod, zejména pro spotřebitele;
(2) vzhledem k tomu, že na zasedání Evropské rady v Madridu ve dnech 15. a 16. prosince 1995 bylo rozhodnuto, že výraz "ECU" používaný ve Smlouvě jako název evropské měnové jednotky je druhový název; že vlády patnácti členských států dosáhly všeobecné shody v tom, že toto rozhodnutí představuje sjednaný a konečný výklad příslušných ustanovení Smlouvy; že evropské měně bude dán název "euro"; že euro jako měna zúčastněných členských států bude rozděleno na jedno sto dílčích jednotek s názvem "cent"; že vymezení názvu "cent" nevylučuje použití variant tohoto výrazu při běžném používání v členských státech; že Evropská rada dále dospěla k závěru, že název jednotné měny musí být stejný ve všech úředních jazycích Evropské unie, s přihlédnutím k existenci různých abeced;
(3) vzhledem k tomu, že Rada v souladu čl. 109l odst. 4 třetí větou Smlouvy přijme jiná opatření, než je přijetí přepočítacích koeficientů, která jsou nezbytná k rychlému zavedení eura;
(4) vzhledem k tomu, že kdykoli se členský stát stane podle článku 109k odst. 2 Smlouvy zúčastněným členským státem, přijme Rada podle článku 1091 odst. 5 Smlouvy další opatření nezbytná k rychlému zavedení eura jako jednotné měny v tomto členském státě;
(5) vzhledem k tomu, že podle čl. 109l odst. 4 první věty Smlouvy přijme Rada ke dni zahájení třetí etapy přepočítací koeficienty, které budou pro měny zúčastněných členských států neodvolatelně stanoveny, a podle těchto neodvolatelně stanovených koeficientů budou tyto měny nahrazeny eurem;
(6) vzhledem k tomu, že při neexistenci kurzového rizika jak mezi jednotkou euro a národními měnovými jednotkami, tak mezi národními měnovými jednotkami navzájem by měly být v souladu s touto skutečností vykládány příslušné právní předpisy;
(7) vzhledem k tomu, že výraz "smlouva", používaný k vymezení právních nástrojů, zahrnuje všechny typy smluv bez ohledu na způsob, kterým byly uzavřeny;
(8) vzhledem k tomu, že pro přípravu plynulého přechodu na euro je zapotřebí přechodné období mezi nahrazením měn zúčastněných členských států eurem a zavedením eurobankovek a euromincí; že během tohoto období budou národní měnové jednotky vymezeny jako dílčí jednotky eura; že se tím zakládá právní rovnost mezi jednotkou euro a národními měnovými jednotkami;
(9) vzhledem k tomu, že v souladu s článkem 109g Smlouvy a s nařízením (ES) č.
1103/97 nahradí euro k 1. lednu 1999 jako zúčtovací jednotka orgánů Evropských společenství ECU; že by euro mělo být rovněž zúčtovací jednotkou Evropské centrální banky (ECB) a centrálních bank zúčastněných členských států; že v souladu se závěry z Madridu bude Evropský systém centrálních bank (ESCB) provádět operace měnové politiky v jednotce euro; že tato skutečnost nebrání národním centrálním bankám vést během přechodného období účty v národní měně, zejména pro své zaměstnance a pro veřejnou správu;
(10) vzhledem k tomu, že každý zúčastněný stát může v průběhu přechodného období povolit plné používání jednotky euro na svém území;
(11) vzhledem k tomu, že během přechodného období mohou být smlouvy, vnitrostátní právní předpisy a jiné právní nástroje platně vytvořeny s použitím jednotky euro nebo národní měnové jednotky; že během tohoto období by nic z tohoto nařízení nemělo ovlivnit platnost jakéhokoli odkazu na národní měnovou jednotku v jakémkoli právním nástroji;
(12) vzhledem k tomu, že nedohodnou-li se jinak, řídí se hospodářské subjekty při veškerých úkonech činěných na základě některého právního nástroje určením měnové jednotky obsaženým v tomto nástroji;
(13) vzhledem k tomu, že jednotka euro a národní měnové jednotky jsou jednotkami téže měny; že by se mělo zajistit, aby platby uvnitř zúčastněného členského státu prováděné připsáním na účet mohly být prováděny buď v jednotce euro, nebo v příslušné národní měnové jednotce; že ustanovení o platbách prováděných připsáním na účet by se měla vztahovat rovněž na přeshraniční platby, u nichž jsou jako měnová jednotka určeny jednotka euro nebo národní měnová jednotka, v níž je veden účet věřitele; že je zapotřebí zajistit plynulé fungování platebních systémů přijetím opatření, jež se týkají plateb prováděných připsáním na účet pomocí platebních nástrojů vyplývajících z těchto systémů; že ustanovení týkající se plateb prováděných připsáním na účet by neměla znamenat, že finanční zprostředkovatelé jsou povinni poskytovat buď jiné platební prostředky, nebo produkty znějící na jakoukoli konkrétní jednotku eura; že ustanovení týkající se plateb prováděných připsáním na účet nezakazují finančním zprostředkovatelům koordinovat během přechodného období zavádění platebních prostředků znějících na jednotku euro, které jsou založeny na společné technické infrastruktuře;
(14) vzhledem k tomu, že v souladu se závěry Evropské rady ze zasedání v Madridu budou zúčastněné členské státy počínaje 1.lednem 1999 emitovat nové veřejně obchodovatelné dluhopisy znějící na jednotku euro; že je žádoucí umožnit emitentům dluhopisů změnit denominaci nesplacených dluhopisů na jednotku euro; že ustanovení pro změnu denominace by měla být taková, aby mohla být použita i v právním řádu třetích zemí; že by emitentům mělo být umožněno změnit denominaci nesplacených dluhopisů znějících na národní měnovou jednotku členského státu, který změnil denominaci části nebo všech nesplacených dluhopisů svých vládních institucí; že se tato ustanovení netýkají zavádění dalších opatření, které by změnily podmínky nesplacených dluhů, mimo jiné jejich jmenovité částky, protože tato opatření podléhají příslušným vnitrostátním právním předpisům; že je žádoucí umožnit členským státům provést vhodná opatření ke změně zúčtovací jednotky pro operační postupy na organizovaných trzích;
(15) vzhledem k tomu, že budou možná zapotřebí další opatření na úrovni Společenství, aby se objasnil dopad zavedení eura na uplatňování stávajících právních předpisů Společenství, zejména pokud jde o vyrovnávání vzájemných pohledávek v jejich čisté hodnotě, započítávání protipohledávek a techniky s obdobným účinkem;
(16) vzhledem k tomu, že povinnost používat jednotku euro lze uložit pouze na základě práva Společenství; že při transakcích s veřejným sektorem mohou zúčastněné členské státy povolit používání jednotky euro; že v souladu s referenčním scénářem schváleným na zasedání Evropské rady v Madridu by mohly právní předpisy Společenství, které stanoví harmonogram pro všeobecné používaní jednotky euro, ponechat jednotlivým členským státům určitou volnost;
(17) vzhledem k tomu, že v souladu s článkem 105a Smlouvy může Rada přijímat opatření k harmonizaci nominálních hodnot a technických specifikací všech mincí;
(18) vzhledem k tomu, že bankovky a mince potřebují odpovídající ochranu proti padělání;
(19) vzhledem k tomu, že bankovky a mince denominované v národní měně ztrácejí postavení zákonného platidla nejpozději šest měsíců po skončení přechodného období; že omezení plateb v bankovkách a mincích, zavedená členskými státy z důvodů veřejného pořádku, nejsou neslučitelná s postavením eurobankovek a euromincí jako zákonného platidla, existují-li jiné právní prostředky pro vyrovnávání peněžních závazků;
(20) vzhledem k tomu, že od konce přechodného období bude nutné pokládat odkazy v právních nástrojích platných na konci přechodného období za odkazy na jednotku euro podle příslušných přepočítacích koeficientů; že fyzická změna denominace stávajících právních nástrojů proto není k dosažení tohoto výsledku nutná; že pravidla pro zaokrouhlování stanovená v nařízení (ES) č.
1103/97 se vztahují rovněž na přepočty, které mají být provedeny na konci přechodného období nebo po přechodném období; že z důvodů jasnosti může být žádoucí, aby jakmile to bude vhodné, došlo k fyzické změně denominace;
(21) vzhledem k tomu, že odstavec 2 Protokolu č. 11 o některých ustanoveních týkajících se Spojeného království Velké Británie a Severního Irska stanoví, že se mimo jiné použije odstavec 5 tohoto protokolu, jestliže Spojené království oznámí Radě, že nemá v úmyslu přejít do třetí etapy; že Spojené království dne 30. října 1997 předalo Radě oznámení o tom, že nemá v úmyslu přejít do třetí etapy; že odstavec 5 mimo jiné stanoví, že se čl.
109l odst. 4 Smlouvy nevztahuje na Spojené království;
(22) vzhledem k tomu, že Dánsko, odvolávajíc se na odstavec 1 Protokolu 12 o některých ustanoveních týkajících se Dánska, v souvislosti s Edinburským rozhodnutím ze dne 12. prosince 1992 oznámilo, že se třetí etapy nezúčastní; že se proto na Dánsko, v souladu s odstavcem 2 uvedeného protokolu, budou vztahovat všechny články a ustanovení Smlouvy a statutu ESCB, ve kterých se hovoří o výjimce;
(23) vzhledem k tomu, že v souladu s článkem 109l odst. 4 Smlouvy bude jednotná měna zavedena pouze v těch členských státech, na které se nevztahuje výjimka;
(24) vzhledem k tomu, že toto nařízení bude proto použitelné podle článku 189 Smlouvy, s výhradou protokolů č. 11 a 12 a čl. 109k odst. 1,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
ČÁST I
DEFINICE
Článek 1
Pro účely tohoto nařízení se:
- "zúčastněnými členskými státy" rozumějí Belgie, Německo, Španělsko, Francie, Irsko, Itálie, Lucembursko, Nizozemsko, Rakousko, Portugalsko a Finsko,
- "právními nástroji" rozumějí právní předpisy, správní akty, soudní rozhodnutí, smlouvy, jednostranné právní akty, platební nástroje jiné než bankovky a mince a ostatní nástroje mající právní účinek,
- "přepočítacím koeficientem" rozumí neodvolatelně stanovený přepočítací koeficient, který přijme Rada pro měnu každého zúčastněného členského státu v souladu s čl. 109l odst. 4 druhé věty Smlouvy,
- "jednotkou euro" rozumí měnová jednotka, jak je vymezena v článku 2 druhé větě,
- "národními měnovými jednotkami" rozumějí měnové jednotky zúčastněných členských států, jak jsou vymezeny den před zahájením třetí etapy hospodářské a měnové unie,
- "přechodným obdobím" rozumí období počínající 1. lednem 1999 a končící 31. prosincem 2001,
- "změnou denominace" rozumí změna jednotky, na niž zní částka nesplaceného dluhu, z národní měnové jednotky na jednotku euro, jak je vymezena v článku 2, přičemž však tato změna denominace nemá za následek změnu jakékoli jiné podmínky tohoto dluhu, protože tato otázka se řídí příslušnými vnitrostátními právními předpisy.
ČÁST II
NAHRAZENÍ MĚN ZÚČASTNĚNÝCH ČLENSKÝCH STÁTŮ EUREM
Článek 2
Počínaje 1. lednem 1999 je měnou zúčastněných členských států euro.
Měnovou jednotkou je jedno euro.
Jedno euro se dělí na sto centů.
Článek 3
Euro nahrazuje měny jednotlivých zúčastněných členských států podle přepočítacích koeficientů.
Článek 4
Euro je zúčtovací jednotkou Evropské centrální banky (ECB) a centrálních bank zúčastněných členských států.
ČÁST III
PŘECHODNÁ USTANOVENÍ
Článek 5
Během přechodného období se použijí články 6, 7, 8 a 9.
Článek 6
1. Euro se dále dělí podle přepočítacích koeficientů na národní měnové jednotky.
Dodržuje se jakékoliv dílčí dělení této měny.
S výhradou ustanovení tohoto nařízení nadále platí měnové předpisy zúčastněných členských států.
2. Odkazuje-li některý právní nástroj na národní měnovou jednotku, má tento odkaz stejnou platnost jako odkaz na jednotku euro podle přepočítacích koeficientů.
Článek 7
Nahrazení měny jednotlivých zúčastněných členských států eurem nemění samo o sobě denominaci právních nástrojů existujících ke dni nahrazení.
Článek 8
1. Úkony na základě právních nástrojů, jež stanoví použití národní měnové jednotky nebo znějí na národní měnovou jednotku, jsou činěny v této národní měnové jednotce.
Úkony na základě právních nástrojů, které stanoví použití jednotky euro nebo znějí na jednotku euro, jsou činěny v této jednotce.
2. Ustanovení odstavce 1 se použije, nedohodnou-li se strany jinak.
3. Aniž je dotčen odstavec 1, může dlužník jakoukoli částku znějící na jednotku euro nebo na národní měnovou jednotku některého zúčastněného členského státu, která je splatná v tomto členském státě formou připsání na účet věřitele, uhradit v jednotce euro nebo ve zmíněné národní měnové jednotce.
Tato částka bude připsána na účet věřitele v měnové jednotce jeho účtu s provedením případného přepočtu za použití přepočítacích koeficientů.
4. Aniž je dotčen odstavec 1, může každý zúčastněný členský stát případně přijmout opatření potřebná k tomu, aby:
- změnil na jednotku euro denominaci nesplacených dluhopisů vydaných vládními institucemi tohoto členského státu, jak jsou vymezeny v Evropském systému integrovaných hospodářských účtů, které znějí na národní měnovou jednotku tohoto státu a které byly vydány podle jeho vnitrostátního práva.
Přijme-li členský stát taková opatření, mohou emitenti změnit na jednotku euro denominaci dluhopisů znějících na národní měnu uvedeného členského státu, nevylučují-li změnu denominace výslovně podmínky smlouvy; toto ustanovení se vztahuje na dluhopisy vydané vládními institucemi členského státu a na dluhopisy a jiné formy dluhu vyjádřené v cenných papírech obchodovatelných na kapitálových trzích a na nástroje peněžního trhu emitované jinými dlužníky,
- umožnil změnu zúčtovací jednotky svých operačních postupů z národní měnové jednotky na jednotku euro prostřednictvím:
a) trhů, na nichž dochází k pravidelné výměně, započítávání a vypořádání nástrojů uvedených v oddíle B přílohy směrnice Rady 93/22/EHS ze dne 10. května 1993 o investičních službách v oblasti cenných papírů [5] a komodit, a
b) systému pro pravidelnou výměnu, započítávání a vypořádání plateb.
5. Zúčastněné členské státy mohou přijmout jiná ustanovení ukládající použití jednotky euro, než jsou ustanovení odstavce 4, pouze v souladu s harmonogramem stanoveným právními předpisy Společenství.
6. Vnitrostátní právní předpisy zúčastněných členských států, které dovolují nebo ukládají vyrovnávání vzájemných pohledávek v jejich čisté hodnotě, započítávání protipohledávek nebo techniky s obdobnými účinky, se vztahují na peněžní závazky bez ohledu na to, na jakou měnu znějí, znějí-li na jednotku euro nebo na národní měnovou jednotku, přičemž se případný přepočet provede podle přepočítacích koeficientů.
Článek 9
Bankovky a mince znějící na národní měnovou jednotku si zachovají své postavení zákonného platidla v rámci jejich územního vymezení ke dni, k němuž toto nařízení vstoupí v platnost.
ČÁST IV
EUROBANKOVKY A EUROMINCE
Článek 10
Počínaje 1. lednem 2002 uvede ECB a centrální banky zúčastněných členských států do oběhu bankovky znějící na euro.
Aniž je dotčen článek 15, jsou eurobankovky jedinými bankovkami, které mají ve všech těchto členských státech postavení zákonného platidla.
Článek 11
Počínaje 1. lednem 2002 vydávají zúčastněné členské státy mince znějící na euro nebo centy odpovídající nominálním hodnotám a technickým specifikacím, které stanoví Rada v souladu s čl. 105a odst.
2 druhou větou Smlouvy. Aniž je dotčen článek 15, jsou tyto mince jedinými mincemi, které mají ve všech těchto členských státech postavení zákonného platidla.
S výjimkou vydávajícího orgánu a osob zvlášť určených vnitrostátními právními předpisy vydávajícího členského státu není žádná osoba při jakékoliv platbě povinna přijmout více než 50 mincí.
Článek 12
Zúčastněné členské státy zajistí přiměřené sankce proti padělání a napodobování eurobankovek a euromincí.
ČÁST V
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 13
Články 14, 15 a 16 se použijí od konce přechodného období.
Článek 14
Odkazují-li právní nástroje existující ke konci přechodného období na národní měnové jednotky, považují se tyto odkazy za odkazy na jednotku euro podle příslušných přepočítacích koeficientů.
Použijí se pravidla pro zaokrouhlování stanovená v nařízení (ES) č. 1103/97.
Článek 15
1. Bankovky a mince znějící na národní měnovou jednotku, jak je uvedena v čl. 6 odst. 1, zůstanou v rámci svého územního vymezení zákonným platidlem nejdéle po šest měsíců od konce přechodného období; toto období lze vnitrostátními právními předpisy zkrátit.
2. Každý zúčastněný stát může po dobu nejdéle šesti měsíců od skončení přechodného období stanovit pravidla pro používání bankovek a mincí znějících na jeho národní měnovou jednotku, jak je uvedena v čl. 6 odst. 1, a přijmout jakákoli opatření nezbytná k usnadnění jejich stažení.
Článek 16
V souladu s právními předpisy nebo praxí zúčastněných členských států budou příslušné orgány vydávající bankovky a mince nadále přijímat bankovky a mince, které dříve vydaly, proti euru za použití přepočítacího koeficientu.
ČÁST VI
VSTUP V PLATNOST
Článek 17
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 1999.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech v souladu se Smlouvou, s výhradou protokolů č. 11 a 12 a čl. 109k odst. 1.
Nařízení Rady (ES) č. 975/98 ze dne 3. května 1998 o nominálních hodnotách a technických specifikacích euromincí určených pro peněžní oběh
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 105a odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského měnového institutu [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189c Smlouvy [3],
(1) Vzhledem k tomu, že na zasedání Evropské rady v Madridu ve dnech 15. a 16. prosince 1995 byl přijat scénář přechodu k jednotné měně, který stanoví zavedení euromincí nejpozději k 1. lednu 2002; že o přesném dni vydání euromincí se rozhodne poté, co Rada přijme nařízení o zavedení eura, což bude ihned po rozhodnutí o tom, které členské státy přijímají euro jako jednotnou měnu, jež by mělo být přijato co nejdříve v průběhu roku 1998.
(2) Vzhledem k tomu, že podle čl. 105a odst. 2 Smlouvy mohou členské státy vydávat mince za podmínky, že Evropská centrální banka (ECB) schválí objem emise a Rada postupem podle článku 189c přijme po konzultaci s ECB opatření k harmonizaci nominálních hodnot a technických specifikací všech mincí určených pro peněžní oběh v míře nezbytné k zajištění jejich plynulého oběhu ve Společenství.
(3) Vzhledem k tomu, že Evropský měnový institut oznámil, že eurobankovky budou vydány v rozmezí od pěti eur do pěti set eur; že bude třeba aby nominální hodnoty bankovek a mincí umožňovaly snadné provádění hotovostních plateb částek vyjádřených v eurech a centech.
(4) Vzhledem k tomu, že Rada pověřila ředitele mincoven Společenství, aby prozkoumali možnosti jednotné evropské soustavy mincí a vypracovali o nich zprávu; že v listopadu 1996 předložili zprávu, po níž následovala v únoru 1997 přepracovaná zpráva, jež uváděla nominální hodnoty a technické specifikace (průměr, sílu, hmotnost, barvu, složení a hranu) nových euromincí.
(5) Vzhledem k tomu, že by nová jednotná evropská soustava mincí měla vzbuzovat důvěru veřejnosti a zahrnovat technologické inovace, které by ji učinily bezpečnou, spolehlivou a účinnou.
(6) Vzhledem k tomu, že přijetí nového systému veřejností je jedním z hlavních cílů mincovního systému Společenství; že důvěra veřejnosti k nové soustavě bude záviset na fyzických vlastnostech euromincí, které by měly být pro uživatele co nejpříjemnější.
(7) Vzhledem k tomu, že byli konzultováni sdružení spotřebitelů, Evropská unie nevidomých a zástupci výrobců prodejních automatů, aby byly vzaty v úvahu zvláštní požadavky významných kategorií uživatelů mincí; že pro zajištění plynulého přechodu na euro a pro usnadnění přijetí nových mincovních systémů uživateli je třeba zajistit snadné rozlišování mezi mincemi na základě viditelných a hmatatelných znaků.
(8) Vzhledem k tomu, že nové euromince budou snáze rozlišitelné a bude možné si na ně snáze zvyknout, bude-li existovat souvislost mezi jejich průměrem a nominální hodnotou.
(9) Vzhledem k tomu, že jsou zapotřebí určité zvláštní ochranné prvky, aby se omezil prostor pro padělání, pokud jde o mince v nominální hodnotě 1 euro a 2 eura vzhledem k jejich vysoké hodnotě; že použití techniky, při níž se mince vyrábějí ve třech vrstvách, a kombinace dvou odlišných barev u jedné mince jsou považovány za nejúčinnější ochranné prvky proti padělání, které jsou dnes dostupné.
(10) Vzhledem k tomu, že skutečnost, že mince budou mít jednu stranu evropskou a druhou národní, je vhodným vyjádřením myšlenky evropské měnové unie mezi členskými státy a mohla by významně zvýšit přijatelnost těchto mincí evropskými občany.
(11) Vzhledem k tomu, že dne 30. června 1994 přijaly Evropský parlament a Rada směrnici 94/27/ES [4], která omezila používání niklu v některých výrobcích s ohledem na to, že by nikl mohl za určitých podmínek vyvolávat alergie; že se zmíněná směrnice nevztahuje na mince; že však některé členské státy ze zdravotních důvodů již ve svém stávajícím mincovním systému používají slitinu neobsahující nikl, nazývanou severské zlato; že se zdá být žádoucí snížit obsah niklu v mincích při příležitosti přechodu na nový mincovní system.
(12) Vzhledem k tomu, že je proto vhodné v zásadě se řídit návrhem výše zmíněných ředitelů mincoven a přizpůsobit jej pouze natolik, nakolik je to potřebné s ohledem zejména na zvláštní požadavky významných kategorií uživatelů mincí a na potřebu snížit obsah niklu v mincích.
(13) Vzhledem k tomu, že ze všech předepsaných technických specifikací pro euromince má směrnou povahu pouze hodnota udávající sílu, neboť vlastní síla mince závisí na předepsaném průměru a hmotnosti,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1 _BAR_ 23,25 _BAR_ 2,125 _BAR_ 7,5 _BAR_ Kulatá _BAR_ Vnější část (mezikruží): žlutá _BAR_ Nikl-mosaz (CuZn20Ni5) _BAR_ Střídavě hladká a vroubkovaná _BAR_
Vnitřní část (střed): bílá _BAR_ Tři vrstvy: Cu75Ni25/Ni7/Cu75Ni25 _BAR_
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 1999.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech v souladu se Smlouvou, s výhradou čl. 109k odst. 1 a protokolů č. 11 a 12.
Nařízení Komise (ES) č. 981/98 ze dne 7. května 1998 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č.
2509/97 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo ji rozšiřuje o další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních a dalších opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení na základě odůvodnění ve sloupci 3 zařazeno do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
vzhledem k tomu, že je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení do kombinované nomenklatury, které vydaly celní orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex – odboru pro celní a statistickou nomenklaturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle ustanovení čl. 12 odst. 6 nařízení (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu tří měsíců.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 994/98 ze dne 7. května 1998 o použití článků 92 a 93 Smlouvy o založení Evropského společenství na určité kategorie horizontální státní podpory
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 94 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
po poradě s Evropským parlamentem [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
(1) vzhledem k tomu, že podle článku 94 Smlouvy může Rada přijímat vhodná nařízení pro provádění článků 92 a 93 a může zejména určovat podmínky, za kterých bude použit čl. 93 odst.
(2) vzhledem k tomu, že podle Smlouvy spočívá posuzování slučitelnosti podpory se společným trhem zásadně na Komisi;
(3) vzhledem k tomu, že řádné fungování vnitřního trhu vyžaduje důsledné a účinné používání pravidel hospodářské soutěže při poskytování státní podpory;
(4) vzhledem k tomu, že Komise použila články 92 a 93 Smlouvy v četných rozhodnutích a také formulovala svou politiku v řadě sdělení; že s přihlédnutím ke značným zkušenostem Komise s používáním článků 92 a 93 Smlouvy a všeobecných textů, které Komise vydala na základě těchto ustanovení, je pro zajištění účinného dohledu a zjednodušení administrativy vhodné, aniž by se oslabil dohled Komise, aby Komise mohla formou nařízení prohlásit v oblastech, ve kterých má dostatek zkušeností pro stanovení obecných kritérií slučitelnosti, že určité kategorie podpory jsou slučitelné se společným trhem podle jednoho nebo více ustanovení čl. 92 odst. 2 a 3 Smlouvy a jsou vyňaty z postupu podle čl. 93 odst. 3 Smlouvy;
(5) vzhledem k tomu, že nařízení o skupinových výjimkách zvýší transparentnost a právní jistotu; že je mohou přímo uplatňovat vnitrostátní soudy, aniž by tím byly dotčeny články 5 a 177 Smlouvy;
(6) vzhledem k tomu, že je vhodné, aby Komise v době přijetí nařízení vyjímající kategorie podpory z oznamovací povinnosti stanovené čl. 93 odst. 3 Smlouvy určila účel podpory, kategorie příjemců a prahy pro stanovení vyňaté podpory, podmínky platné pro kumulaci podpor a podmínky kontroly, aby tak u podpory poskytované podle tohoto nařízení zajistila slučitelnost se společným trhem;
(7) vzhledem k tomu, že je vhodné pověřit Komisi, aby při přijímání nařízení vyjímajících určité kategorie podpory z oznamovací povinnosti podle čl. 93 odst. 3 Smlouvy připojila další podrobné podmínky, aby tak u podpory poskytované podle tohoto nařízení zajistila slučitelnost se společným trhem;
(8) vzhledem k tomu, že může být užitečné stanovit prahy nebo jiné vhodné podmínky vyžadující oznámení o poskytnutí podpory, aby Komise mohla individuálně posoudit účinek určité podpory na hospodářskou soutěž a na obchod mezi členskými státy a na její slučitelnost se společným trhem;
(9) vzhledem k tomu, že Komise by s ohledem na rozvoj a fungování společného trhu měla mít možnost pomocí nařízení stanovit, že určitá podpora nesplňuje všechna kritéria čl. 92 odst. 1 Smlouvy a je tedy vyňata z oznamovací povinnosti stanovené v čl. 93 odst. 3, pokud podpora poskytnutá stejnému podniku za dané období nepřesáhne určitou pevně stanovenou částku;
(10) vzhledem k tomu, že podle čl. 93 odst.
1 Smlouvy má Komise povinnost trvale přezkoumávat všechny režimy stávající podpory ve spolupráci s členskými státy; že k tomuto účelu a k zajištění co největšího stupně transparentnosti a přiměřené kontroly je žádoucí, aby Komise zajistila vytvoření spolehlivého systému zaznamenávání a uchovávání informací o používání nařízení, která přijala, přístupného všem členským státům a aby pro splnění této povinnosti obdržela od členských států veškeré nezbytné informace o poskytování podpory vyňaté z oznamovací povinnosti, což může být přezkoumáno a hodnoceno s členskými státy v rámci poradního výboru; že k tomuto účelu je také žádoucí, aby si Komise mohla vyžádat poskytnutí takových informací, jaké jsou potřebné k zajištění účinnosti takového přezkoumání;
(11) vzhledem k tomu, že kontrola poskytování podpory zahrnuje velmi složité a různorodé věcné, právní a hospodářské otázky v neustále se měnícím prostředí; že Komise by proto měla pravidelně přezkoumávat kategorie podpory, které by měly být vyňaty z oznamovací povinnosti; že Komise by měla mít možnost rušit nebo měnit nařízení, která přijala podle tohoto nařízení tam, kde se okolnosti změnily s ohledem na některý důležitý prvek, který představoval důvody pro jejich přijetí, nebo tam, kde to pokračující vývoj nebo fungování společného trhu vyžadují;
(12) vzhledem k tomu, že Komise by měla být schopna v úzkém a stálém kontaktu s členskými státy přesně stanovit působnost těchto nařízení a podmínky, které jsou s nimi spojeny; že pro zajištění spolupráce mezi Komisí a příslušnými orgány členských států je vhodné vytvořit Poradní výbor pro státní podpory, který bude konzultován dříve, než Komise přijme nařízení podle tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Skupinové výjimky
1. Komise může prostřednictvím nařízení přijatých podle článku 8 tohoto nařízení a podle článku 92 Smlouvy vyhlásit, že dále uvedené kategorie podpory jsou slučitelné se společným trhem a nejsou předmětem oznamovací povinnosti podle čl. 93 odst. 3 Smlouvy:
a) podpora ve prospěch:
i) malých a středních podniků;
ii) výzkumu a vývoje;
iii) ochrany životního prostředí;
iv) zaměstnanosti a vzdělávání;
b) podpora, jež odpovídá mapě poskytování regionální podpory schválené Komisí pro každý členský stát.
2. Nařízení uváděná v odstavci 1 stanoví pro každou kategorii podpory:
a) účel podpory;
b) kategorie příjemců;
c) prahy vyjádřené buď jako výše podpory v poměru k souhrnu nákladů, které je možné zahrnout, nebo v podobě maximální výše podpory;
d) podmínky pro kumulaci podpor;
e) podmínky kontroly podle článku 3.
3. Kromě toho mohou nařízení uvedená v odstavci 1 zejména:
a) stanovit prahy nebo jiné podmínky pro oznamování udělení jednotlivé podpory;
b) vyjímat určitá odvětví ze své působnosti;
c) přidávat další podmínky pro slučitelnost podpory vyňaté podle těchto nařízení.
Článek 2
De minimis
1. Komise může stanovit nařízením přijatým postupem podle článku 8 tohoto nařízení, že určité podpory nesplňují všechna kritéria čl. 92 odst. 1 s ohledem na rozvoj a fungování společného trhu a že jsou tedy vyňaté z oznamovací povinnosti stanovené v čl. 93 odst. 3, pokud podpora poskytnutá stejnému podniku za dané časové období nepřekročí určitou pevně stanovenou částku.
2. Členské státy sdělí na její žádost Komisi kdykoli všechny dodatečné informace týkající se podpory vyňaté podle odstavce 1.
Článek 3
Transparentnost a kontrola
1. Při přijímání nařízení podle článku 1 Komise uloží členským státům prováděcí pravidla pro zajištění transparentnosti a kontroly podpory vyňaté z oznamovací povinnosti v souladu s těmito nařízeními.
Takováto pravidla se budou skládat zejména z požadavků stanovených v odstavcích 2, 3 a 4.
2. Při uskutečňování režimů podpory nebo jednotlivé podpory poskytnutých mimo jakýkoliv režim, které byly vyňaty podle takových nařízení, předloží členské státy Komisi vzhledem k jejich zveřejnění v Úředním věstníku Evropských společenství souhrny informací o režimech podpory nebo jednotlivých podporách, na které se nevztahuje vynětí.
3. Členské státy budou zaznamenávat a shromažďovat veškeré informace týkající se uplatnění skupinových výjimek.
Pokud bude mít Komise informace, které ji povedou k pochybám o tom, zda je nařízení o vynětí patřičně používáno, členské státy jí poskytnou veškeré informace, které Komise pokládá za nezbytné k posouzení, zda je dotyčná podpora v souladu s daným nařízením.
4. Členské státy předloží Komisi nejméně jednou za rok zprávu o uplatňování skupinových výjimek v souladu se specifickými požadavky Komise, pokud možno v elektronické podobě.
Komise zpřístupní tyto zprávy všem členským státům.
Poradní výbor uvedený v článku 7 tyto zprávy jednou ročně přezkoumá a vyhodnotí.
Článek 4
Doba platnosti a změna nařízení
1. Nařízení přijatá podle článku 1 a 2 se použijí po určité období.
Podpora vyňatá podle nařízení přijatého podle článku 1 a 2 je vyňata po dobu platnosti daného nařízení a v adaptačním období stanoveném v odstavcích 2 a 3.
2. Nařízení přijatá podle článku 1 a 2 mohou být zrušena nebo změněna, pokud se změnily okolnosti s ohledem na kteroukoli důležitou otázku, která byla důvodem pro jejich přijetí nebo pokud to vyžaduje pokračující vývoj nebo fungování společného trhu.
V takovémto případě stanoví nové nařízení šestiměsíční adaptační období pro přizpůsobení podpory, na kterou se vztahovalo předchozí nařízení.
3. Nařízení přijatá podle článku 1 a 2 stanoví adaptační období podle odstavce 2, aby se doba jejich použitelnosti neprodlužovala po skončení jejich platnosti.
Článek 5
Hodnotící zpráva
Komise jednou za pět let předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu o provádění tohoto nařízení.
Návrh zprávy předloží k posouzení poradnímu výboru uvedenému v článku 7.
Článek 6
Připomínky zúčastněných stran
Pokud Komise hodlá přijmout nařízení, zveřejní jeho návrh, aby umožnila všem zúčastněným osobám a organizacím předložit své připomínky v přiměřené lhůtě, kterou Komise určí a která nesmí být v žádném případě kratší než jeden měsíc.
Článek 7
Poradní výbor
Zřizuje se poradní výbor, dále uváděný jako Poradní výbor pro státní podpory. Skládá se ze zástupců členských států a předsedá mu zástupce Komise.
Článek 8
Konzultace s poradním výborem
1. Komise konzultuje Poradní výbor pro státní podpory:
a) před zveřejněním jakýchkoli návrhů nařízení;
b) před přijetím jakéhokoli nařízení.
2. Konzultace výboru se konají na zasedání, které svolá Komise.
K oznámení o svolání zasedání se přikládají projednávané návrhy a dokumenty.
Zasedání se koná nejdříve po uplynutí dvou měsíců od zaslání oznámení.
Tuto lhůtu je možné zkrátit v případě konzultací uvedených v odst. 1 písm. b), pokud jde o naléhavý případ nebo o jednoduché prodloužení platnosti nařízení.
3. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci, v případě nutnosti hlasováním.
4. Stanovisko je uvedeno do zápisu; kromě toho má každý členský stát právo požádat, aby byl v tomto zápisu uveden jeho postoj.
Poradní výbor může doporučit zveřejnění stanoviska
kterým se mění přílohy I a II nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 613/98 [2], a zejména na články 6, 7 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že podle nařízení (EHS) č.
2377/90 musí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin;
vzhledem k tomu, že maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky vyhodnotí všechny významné informace, které se týkají bezpečnosti reziduí dotyčných látek pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin;
vzhledem k tomu, že při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, povolené hladiny ve všech významných poživatelných tkáních získávaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň) a charakter rezidua, které je významné pro sledování reziduí (indikátorové reziduum);
vzhledem k tomu, že pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v příslušných právních předpisech Společenství, musí být maximální limity reziduí obecně stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin; že játra a ledviny jsou však často z jatečně upravených těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány a maximální limity reziduí proto musí být rovněž vždy stanoveny i pro svalovou tkáň nebo tkáň tukovou;
vzhledem k tomu, že v případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med;
vzhledem k tomu, že tiabendazol, flubendazol, thiamfenikol, doxycyklin a oxibendazol musí být zařazeny do přílohy I nařízení (EHS) č. 2377/90;
vzhledem k tomu, že seleničitan sodný, selenan sodný a selenan draselný musí být zařazeny do přílohy II nařízení (EHS) č. 2377/90;
vzhledem k tomu, že před tím, než toto nařízení vstoupí v platnost, musí být stanovena lhůta 60 dnů k tomu, aby členské státy mohly učinit veškeré úpravy, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci příslušných veterinárních léčivých přípravků vydaná v souladu se směrnicí Rady 81/851/EHS [3] naposledy pozměněnou směrnicí 93/40/EHS [4], aby byla zohledněna ustanovení tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I a II nařízení (EHS) č. 2377/90 se mění tak, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost šedesátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1008/98 ze dne 14. května 1998, kterým se mění nařízení (ES) č. 1371/95, kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu vývozních licencí v odvětví vajec
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2771/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vejci [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1516/96 [2], a zejména na čl. 3 odst. 2 a čl. 8 odst. 13 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 1371/95 [3] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1157/96 [4] stanoví prováděcí pravidla k režimu vývozních licencí v odvětví vajec;
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 3665/87 [5] naposledy pozměněné nařízením (ES) č.
604/98 [6] stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty; že v článku 3 uvedeného nařízení je definován den vývozu; že je nutné změnit znění nařízení (ES) č. 1371/95, aby této definici odpovídalo;
vzhledem k tomu, že články 4 a 9 a příloha II nařízení (ES) č. 1371/95 obsahují chyby, které je nutné opravit;
vzhledem k tomu, že pro sdělení, která členské státy zasílají Komisi a která se týkají žádostí o vydání vývozní licence ex post, je nutné stanovit stejnou lhůtu jako pro jiné vývozní licence;
vzhledem k tomu, že je nutné změnit přílohu III nařízení (ES) č. 1371/95, aby odpovídala nové úpravě diferencovaných náhrad;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1371/95 se mění takto:
1. V čl. 4 odst. 3 písm. a) se odkazy na kolonky 17 a 18 nahrazují odkazy na kolonky 15 a 16.
2. Článek 9 se mění takto:
a) v odst. 2 prvním pododstavci se:
- odkaz na kolonku 22 nahrazuje odkazem na kolonku 20,
- slova "datum vyřízení těchto formalit" nahrazují slovy "datum vývozu ve smyslu článku 3 nařízení (EHS) č. 3665/87";
b) v odst. 3 prvním pododstavci se první věta nahrazuje tímto:
"Každý pátek po 13. hodině zašlou členské státy Komisi faxem sdělení týkající se daného týdne s uvedením počtu žádostí o vydání vývozní licence ex post nebo s uvedením skutečnosti, že takové žádosti nebyly podány.";
c) v odstavci 4 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Na základě této licence lze nárokovat vyplacení náhrady použitelné v den vývozu ve smyslu článku 3 nařízení (EHS) č. 3665/87."
3. V příloze II části A se položka "ECU/100 kg" nahrazuje položkou "ECU/100 kg nebo 100 ks".
4. Příloha III se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. června 1998.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1009/98 ze dne 14. května 1998, kterým se mění nařízení (ES) č. 1372/95, kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu vývozních licencí v odvětví drůbežího masa
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2777/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s drůbežím masem [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2916/95 [2], a zejména na čl. 3 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 1372/95 [3] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2370/96 [4] stanoví podrobná pravidla pro uplatňování systému vývozních licencí pro drůbeží maso;
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 3665/87 [5] naposledy pozměněné nařízením (ES) č.
604/98 [6] stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty; že v článku 3 uvedeného nařízení je definován den vývozu; že je nutné změnit znění nařízení (ES) č. 1372/95, aby této definici odpovídalo;
2448/95 ze dne 10. října 1995, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [7], zavádí další třídění kódu KN 0105 s účinností od 1. ledna 1996; že v důsledku této změny je nutné upravit články 1 a 9 nařízení (ES) č.
1372/95;
vzhledem k tomu, že články 4 a 9 a příloha II nařízení (ES) č. 1372/95 obsahují chyby, které je nutné opravit;
vzhledem k tomu, že pro sdělení, která členské státy zasílají Komisi a která se týkají žádostí o vydání vývozní licence ex post je nutné stanovit stejnou lhůtu jako pro jiné vývozní licence;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1372/95 se mění takto:
1. V článku 1 a v čl. 9 odst. 1 se slova "kódů KN 010511 a 010519" nahrazují slovy "kódů KN 010511, 010512 a 010519".
2. V čl. 4 odst. 3 písm. a) se odkazy na kolonky 17 a 18 nahrazují odkazy na kolonky 15 a 16.
3. Článek 9 se mění takto:
a) v odst. 2 prvním pododstavci se:
- odkaz na kolonku 22 nahrazuje odkazem na kolonku 20,
- slova "datum vyřízení těchto formalit" nahrazují slovy "datum vývozu ve smyslu článku 3 nařízení (EHS) č. 3665/87";
b) v odst. 3 prvním pododstavci se první věta nahrazuje tímto:
"Každý pátek po 13. hodině zašlou členské státy Komisi faxem sdělení týkající se daného týdne s uvedením počtu žádostí o vydání vývozní licence ex post nebo s uvedením skutečnosti, že takové žádosti nebyly podány.";
c) v odstavci 4 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Na základě této licence lze nárokovat vyplacení náhrady použitelné v den vývozu ve smyslu článku 3 nařízení (EHS) č. 3665/87."
4. V příloze II části A se položka "ECU/100 kg" nahrazuje položkou "ECU/100 kg nebo 100 ks".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. června 1998.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 14. května 1998, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1722/93, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízením Rady (EHS) č. 1766/92 a (EHS) č. 1418/76 týkajícím se produkčních náhrad v odvětví obilovin a rýže
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 923/96 [2], a zejména na čl. 7 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3072/95 ze dne 22. prosince 1995 o společné organizaci trhu s rýží [3], ve znění nařízení (ES) č. 192/98 [4], a zejména na článek 7 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 1722/93 ze dne 30. června 1993, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízením Rady (EHS) č.
1418/76 týkajícím se produkčních náhrad v odvětví obilovin a rýže [5], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1516/95 [6], předpokládá pro metodu výpočtu produkční náhrady rozlišení mezi kukuřičným, pšeničným, bramborovým a rýžovým škrobem na straně jedné a ječným a ovesným škrobem na straně druhé; že zkušenosti ukázaly, že stanovení zvláštní částky pro produkt obsahující ječmen a oves již není nutné a jednotná částka náhrady se tedy může vztahovat na jakýkoliv škrob bez rizika nepřiměřené kompenzace;
vzhledem k tomu, že v době změny hospodářského roku bude třeba přijmout zvláštní opatření, týkající se zároveň jak doby platnosti osvědčení o náhradě, tak i úpravy výše jednotné náhrady;
vzhledem k tomu, že pro uvolnění zvláštní jistoty zejména pro esterifikované a etherifikované škroby je vhodné upřesnit základní požadavek, který musí být splněn; že zvláštní ustanovení použitelná na tyto produkty by měla být dále doplněna některými opatřeními, která jsou zaměřena na účinnost kontrol a na sankce v případě nedodržení podmínek zpracování a použití;
vzhledem k tomu, že nařízení v současné době stanoví, že členské státy oznámí každý měsíc Komisi statistické údaje týkající se současně jak množství škrobu, pro které byla poskytnuta produkční náhrada, tak produktů, na které byl škrob použit; že se zdá, že tento rytmus předávání informací je příliš častý a že je vhodné nahradit jej čtvrtletními oznámeními;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1722/93 se mění takto:
1. Článek 3 se nahrazuje tímto:
"Článek 3
1. V případě poskytnutí náhrady se stanovuje náhrada jednou za měsíc.
Jestliže se však výrazně změní ceny kukuřice a/nebo pšenice na trhu Společenství nebo na světovém trhu, může být náhrada vypočtená podle odstavce 2 upravena tak, aby tyto změny byly zohledněny.
2. Náhrada pro tunu kukuřičného, pšeničného, ječného, ovesného, bramborového nebo rýžového škrobu nebo škrobu ze zlomkové rýže se vypočte mimo jiné na základě rozdílu mezi:
i) tržní cenou kukuřice ve Společenství platnou během pěti dnů před dnem stanovení náhrady s přihlédnutím ke zjištěným cenovým hladinám pšenice a
ii) průměrem reprezentativních dovozních cen CIF v Rotterdamu, které se použijí pro výpočet dovozního cla pro kukuřici, zjištěných během pěti dnů předcházejících dni začátku použití,
násobeným koeficientem 1,60.
3. Splatná náhrada je náhrada vypočtená podle odstavce 2, násobená koeficientem, který je uveden v příloze II a odpovídá kódu KN škrobu skutečně použitého pro výrobu schválených produktů.
4. Rozhodnutí podle tohoto článku přijme Komise postupem podle článku 23 nařízení (EHS) č. 1766/92."
2. V článku 6 se odstavce 3 a 4 nahrazují tímto:
"3. Osvědčení o náhradě obsahuje údaje podle čl.
5 odst. 2, dále sazbu náhrady a poslední den platnosti osvědčení, kterým je poslední den pátého měsíce následujícího po měsíci vydání osvědčení.
Během července a srpna a až do 24. září včetně je však platnost osvědčení požadovaných během dotčených období omezena na 30 dnů ode dne jejich vydání bez možnosti překročit datum 30. září.
4. Použitelná sazba náhrady uvedená v osvědčení je sazba platná v den, kdy žádost došla.
Jestliže se však část množství škrobu uvedeného v osvědčení zpracuje v hospodářském roce následujícím po roce přijetí žádosti, náhrada pro škrob zpracovaný v novém hospodářském roce se upraví podle rozdílu mezi intervenční cenou platnou během měsíce vydání osvědčení o náhradě a cenou, která platí v měsíci zpracování, násobenou koeficientem 1,60.
Přepočítací koeficient použitý pro vyjádření částky náhrady v národní měně je přepočítací koeficient platný v den zpracování škrobu."
3. V čl. 9 odst. 2 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Hlavní požadavek ve smyslu článku 20 nařízení (EHS) č. 2220/85 spočívá v užití nebo vývozu produktu v souladu s příslušnými ustanoveními čl.
1 písm. a) a b) tohoto nařízení. Užití nebo vývoz mají být uskutečněny do 12 měsíců po konečném termínu platnosti osvědčení.
Příslušný orgán může dobu platnosti osvědčení prodloužit na základě náležitě odůvodněné žádosti, a to nejvíce o šest měsíců."
4. V čl. 10 odst. 4 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Kupující, kteří za každé čtvrtletí použijí množství produktu tohoto kódu KN, které je nižší než 1000 kg, lze z této povinnosti osvobodit."
5. Článek 12 se nahrazuje tímto:
"Do tří měsíců od konce každého čtvrtletí kalendářního roku oznámí členské státy Komisi druh, množství a původ škrobu (kukuřice, pšenice, brambory, ječmen, oves nebo rýže), pro který byly vyplaceny náhrady, jakož i druh a množství produktů, pro které byl škrob použit."
6. Poznámka pod čarou 4 v příloze II se nahrazuje tímto:
"Přímo vyráběný z kukuřice, pšenice, ječmene, ovsa, rýže nebo brambor, bez použití jiných vedlejších produktů získaných během výroby jiných zemědělských produktů nebo zboží."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 20. května 1998, kterým se mění přílohy II, III a IX k nařízení Rady (EHS) č. 3030/93 o společných pravidlech dovozu některých textilních výrobků pocházejících ze třetích zemí
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3030/93 ze dne 12. října 1993 o společných pravidlech dovozu některých textilních výrobků pocházejících ze třetích zemí [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č.
856/98 [2], a zejména na článek 19 ve spojení s článkem 17 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že Rada rozhodnutím ze dne 11. května 1998 rozhodla o prozatímním uplatňování dohody o obchodu s textilními výrobky sjednané s Ruskou federací;
vzhledem k tomu, že je proto nezbytné změnit přílohy II, III a IX nařízení (EHS) č. 3030/93 tak, aby zohlednily změny vztahující se na dovoz některých textilních výrobků pocházejících z některých třetích zemí do Společenství ve smyslu článku 19 nařízení (EHS) č. 3030/93;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro textil,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 3030/93 se mění takto:
1. Příloha II se nahrazuje přílohou I tohoto nařízení.
2. V příloze III se v článku 28 odstavec 6 nahrazuje tímto:
"6. Toto číslo se skládá z následujících prvků [3]:
- dvě písmena identifikující vyvážející zemi: –Argentina _BAR_ = AR _BAR_ –Arménie _BAR_ = AM _BAR_
–Spojené arabské emiráty _BAR_ = AE _BAR_
–Vietnam _BAR_ = VN _BAR_ - dvě písmena identifikující předpokládaný členský stát určení: –AT _BAR_ = Rakousko _BAR_ –BL _BAR_ = Benelux _BAR_
–FI _BAR_ = Finsko _BAR_ –FR _BAR_ = Francie _BAR_
–SE _BAR_ = Švédsko _BAR_ - jednomístné číslo identifikující kvótový rok nebo rok, ve kterém byl vývoz zaznamenán, v případě výrobků uvedených v tabulce A této přílohy, odpovídající poslednímu číslu příslušného roku, např.
"5" pro rok 1995. V případě výrobků pocházejících z Čínské lidové republiky uvedených v dodatku C přílohy V má toto číslo být "1" pro rok 1995, "2" pro rok 1996, "3" pro rok 1997 atd.,
- dvoumístné číslo identifikující vydávající orgán ve vyvážející zemi,
- pětimístné číslo běžící postupně od 00001 do 99999, přidělené konkrétnímu členskému státu určení."
3. Tabulka A přílohy III se nahrazuje tabulkou uvedenou v příloze II tohoto nařízení.
4. Příloha IX se nahrazuje přílohou III tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1061/98 ze dne 25. května 1998, kterým se mění nařízení (ES) č. 2571/97 o prodeji másla za snížené ceny a o poskytování podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo určené k použití při výrobě cukrářských výrobků, zmrzliny a jiných potravin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 804/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1587/96 [2], a zejména na čl. 6 odst. 6, čl. 12 odst. 3 a článek 28 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č.
2571/97 [3] stanoví v článku 11 lhůtu pro použití a přimíchání produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení do konečných produktů; že délka stanovené lhůty je v současné době faktorem, který napomáhá spekulativním operacím; že je proto třeba danou lhůtu zkrátit;
vzhledem k tomu, že za současné situace na trhu je třeba zajistit serióznost nabídek a zvýšit jistotu na nabídkové řízení uvedenou v čl. 17 odst. 1 nařízení (ES) č. 2571/97 na 350 ECU za tunu;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2571/97 se mění takto:
1. v článku 11 se slova "šesti měsíců" nahrazují slovy "tří měsíců";
2. v čl. 17 odst. 1 se částka "180 ECU" nahrazuje částkou "350 ECU".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 26. května 1998, kterým se mění nařízení (ES) č. 542/95 ze dne 10. března 1995 týkající se posuzování změn podmínek registrace spadajících do oblasti působnosti nařízení Rady (EHS) č. 2309/93
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2309/93 ze dne 22. července 1993, kterým se stanoví postupy Společenství pro registraci a dozor nad humánními a veterinárními léčivými přípravky a zřizuje se Evropská agentura pro hodnocení léčivých přípravků [1], ve znění nařízení Komise (ES) č. 649/98 [2], a zejména na čl. 15 odst. 4 a čl. 37 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že by na základě praktické zkušenosti s používáním nařízení Komise (ES) č. 542/95 ze dne 10. března 1995 týkajícího se posuzování změn podmínek registrace spadajících do oblasti působnosti nařízení Rady (EHS) č. 2309/93 [3] měly být přijaty vhodné úpravy tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že je vhodné stanovit postup pro případ, kdy Komise uloží neodkladná bezpečnostní omezení;
vzhledem k tomu, že je kromě toho nezbytné provést některé změny v přílohách uvedeného nařízení;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro humánní léčivé přípravky a Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 542/95 se mění takto:
1. Do článku 1 se vkládá následující odstavec 3:
"3. Pokud Komise uloží držiteli rozhodnutí o registraci prozatímní neodkladná bezpečnostní omezení, je držitel rozhodnutí o registraci povinen předložit žádost o změnu s přihlédnutím k bezpečnostním omezením uloženým Komisí.
Tato žádost musí být neprodleně předložena agentuře k posouzení podle postupů uvedených v článcích 6 a 7 tohoto nařízení.
Tímto odstavcem není dotčen článek 18 nařízení (EHS) č. 2309/93."
2. Odstavce 1 a 2 článku 8 se nahrazují tímto:
"1. Pokud příslušný výbor vydá stanovisko, bude o tom agentura neprodleně informovat držitele rozhodnutí o registraci a Komisi a zašle Komisi změny, které musí být provedeny v rozhodnutí o registraci, s přiloženou dokumentací stanovenou v čl. 9 odst. 3 a čl. 31 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2309/93.
2. Ustanovení čl. 9 odst. 1 a 2 nebo čl. 31 odst. 1 a 2 nařízení (EHS) č. 2309/93 se použije pro stanovisko přijaté příslušným výborem."
3. V příloze I se bod A nahrazuje tímto:
"A. Odchylně se postup stanovený v článcích 6, 7 a 8 tohoto nařízení použije:
- pro malé změny č.
11, 12, 13, 15 a 16, jak jsou uvedeny níže, a pro malé změny č.
24 a 25, pokud použitý zkušební postup není fyzikálně-chemickou metodou, pro léčivé přípravky spadající do oblasti působnosti směrnice Rady 89/342/EHS [4] nebo 89/381/EHS [5] nebo 90/677/EHS [6] nebo pro léčivé přípravky, které byly považovány za příslušné podle části A přílohy k nařízení (EHS) č. 2309/93,
- pro jakoukoli malou změnu, je-li nutné provést zvláštní inspekci místa výroby."
4. V příloze I se změna č. 1 nahrazuje tímto:
"1. - Změna následující změnu (změny) povolení výroby
Obecná podmínka: změněné povolení výroby musí být předloženo příslušnému orgánu.
- Změna jména výrobce léčivého přípravku
Podmínka, která musí být splněna: místo výroby musí zůstat stejné.
- Změna místa (míst) výroby pro část nebo celý proces výroby léčivého přípravku
Podmínka, která musí být splněna: nemění se ani výrobní proces, ani specifikace, včetně zkušebních metod.
- Zrušení povolení výroby pro místo výroby."
5. V příloze I se změna č. 5 nahrazuje tímto:
"5. Změna systému barviv v přípravku (přidání, vypuštění nebo nahrazení barviva či barviv)
Podmínka, která musí být splněna: stejné funkční charakteristiky, disoluční profil u pevných lékových forem se nemění.
Jakákoli malá úprava složení za účelem zachování celkové hmotnosti by měla být provedena prostřednictvím pomocné látky, která právě tvoří hlavní součást složení přípravku."
6. V příloze I se změna č. 6 nahrazuje tímto:
"6. Změna aromatizačního systému přípravku (přidání, vypuštění nebo nahrazení aromatu)
Podmínka, která musí být splněna: navržené aroma musí být v souladu se směrnicí Rady 88/388/EHS [7].
Jakákoli malá úprava složení za účelem zachování celkové hmotnosti by měla být provedena prostřednictvím pomocné látky, která právě tvoří hlavní součást složení přípravku."
7. V příloze I se za změnu č. 10 vkládá následující změna:
"10a.
Přidání nebo nahrazení odměrného zařízení u orálních tekutých lékových forem a dalších lékových forem
Podmínka, která musí být splněna: velikost a případně přesnost navrženého odměrného zařízení musí být slučitelná se schváleným dávkováním."
8. V příloze I se za změnu č. 11 vkládá následující změna:
"11a.
Změna jména výrobce účinné látky
Podmínka, která musí být splněna: výrobce účinné látky musí zůstat toutéž osobou.
11b.
Změna dodavatele meziproduktu užívaného k výrobě účinné látky
Podmínka, která musí být splněna: specifikace, způsob syntézy a postupy kontroly jakosti jsou stejné jako ty, které již byly schváleny."
9. V příloze I se za změnu č. 12 vkládá následující znění:
"Alternativní podmínka: "… nebo je předložen certifikát shody Evropského lékopisu."
12a.
Změna specifikace výchozí suroviny nebo meziproduktu používaných při výrobě účinné látky
Podmínka, která musí být splněna: specifikace musí být zpřísněna nebo je přidána nová zkouška a limity."
10. V příloze I se za změnu č. 15 vkládá následující změna:
"15a.
Změna kontrol v průběhu výrobního procesu přípravku
Podmínka, která musí být splněna: specifikace musí být zpřísněna nebo je přidána nová zkouška a limity.";
11. V příloze I se za změnu č. 20 vkládá následující změna:
"20a.
Rozšíření doby použitelnosti nebo doby reatestace účinné látky
Podmínka, která musí být splněna: studie stability jsou prováděny podle protokolu, který byl schválen při vydání rozhodnutí o registraci; studie musí prokazovat, že schválené specifikace platné během doby jeho použitelnosti jsou stále dodrženy."
12. V příloze I se za změnu č. 24 vkládá následující změna:
"24a.
Změna zkušebního postupu pro výchozí surovinu nebo meziprodukt používané k výrobě účinné látky
Podmínka, která musí být splněna: výsledky validace metody prokazují, že nový zkušební postup je alespoň srovnatelný s předcházejícím postupem.
Specifikace není nepříznivě ovlivněna."
13. V příloze I se poznámka pod čarou u změny č. 26 mění takto:
"V případech, kdy držitel rozhodnutí o registraci odkazuje na současné vydání lékopisu, není vyžadována žádost o změnu za předpokladu, že je změna zavedena do šesti měsíců od přijetí přepracovaného článku.;"
14. V příloze I se záhlaví změny č. 30 nahrazuje tímto:
"30. Změna velikosti balení léčivého přípravku"
Připojí se doplňující podmínka: "Obalový materiál zůstává stejný."
15. V příloze I se vkládá nová podmínka ke změně č. 31:
"Změna se netýká základní složky obalového materiálu, která ovlivňuje dodání nebo použití přípravku."
16. V příloze I se záhlaví změny č. 32 nahrazuje tímto:
"32. Změna potisku, zaoblení nebo jiných označení na tabletách (s výjimkou dělicí rýhy) nebo potisku tobolek, včetně přidání nebo změny inkoustu použitého pro označení přípravku"
17. V příloze I se za změnu č. 33 vkládá následující změna:
"34. - Změna výrobního procesu nebílkovinné složky vzhledem k následnému začlenění biotechnologického kroku
Obecné poznámky:
- Tato zvláštní změna je určena k doplnění již existujících změn, které mohou být v této zvláštní souvislosti použity, zejména změny č.
4, 11, 12, 18, 19 a 26.
- Právní předpisy Společenství použitelné pro specifické skupiny přípravků [8] musí být dodrženy.
- Léčivé přípravky obsahující bílkovinnou složku získanou biotechnologickým procesem spadají do oblasti působnosti části A nařízení (EHS) č. 2309/93.
- Změna výrobního procesu pro složky, která je v souladu s článkem Evropského lékopisu a je ověřena certifikátem shody Evropského lékopisu
Podmínky, které musí být splněny: specifikace a fyzikálně-chemické vlastnosti a všechny charakteristiky složky zůstávají stejné.
- Změna výrobního procesu pro složky, která vyžaduje zkušební postup pro nové nečistoty
Podmínky, které musí být splněny: specifikace a fyzikálně-chemické vlastnosti a všechny charakteristiky složky zůstávají stejné.
Způsob výroby může zanechat nečistoty nekontrolované v lékopisném článku, tyto nečistoty musí být uvedeny a musí být popsán vhodný zkušební postup.
Tato doplňující zkouška musí být uvedena v certifikátu shody Evropského lékopisu."
18. V příloze II se první odstavec za nadpisem a následující podnadpis nahrazují tímto:
"Některé změny registrace je třeba považovat za zásadně měnící tuto registraci, a proto nemohou být považovány za změnu ve smyslu čl. 15 odst.
2309/93 a nemohou být uděleny postupem pro změny. Pro tyto níže uvedené změny musí být žádost posouzena v rámci úplného vědeckého postupu hodnocení (jako pro udělení registrace).
Podle okolností musí Společenství udělit registraci nebo změnit existující registraci.
Touto přílohou nejsou dotčena ustanovení článku 4 směrnice 65/65/EHS a článku 5 směrnice 81/851/EHS."
19. V příloze II se změna č. 4 bod ii) nahrazuje tímto:
"ii) zkrácení ochranné lhůty veterinárního léčivého přípravku, pokud změna není spojena s vytvořením nebo změnou maximálního limitu reziduí podle nařízení Rady č.
2377/90 [9]."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
kterým se mění příloha II nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1000/98 [2], a zejména na články 6, 7 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že podle nařízení (EHS) č.
2377/90 musí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin;
vzhledem k tomu, že maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky vyhodnotí všechny významné informace, které se týkají bezpečnosti reziduí příslušných látek pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin;
vzhledem k tomu, že při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, povolené hladiny ve všech významných poživatelných tkáních získávaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň) a charakter rezidua, které je významné pro sledování reziduí (indikátorové reziduum);
vzhledem k tomu, že pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v příslušných právních předpisech Společenství, musejí být maximální limity reziduí obecně stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin; že játra a ledviny jsou však často z jatečně upravených těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány, a maximální limity reziduí proto musejí být rovněž vždy stanoveny i pro svalovou tkáň nebo tkáň tukovou;
vzhledem k tomu, že v případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musejí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med;
vzhledem k tomu, že prazikvantel, prokain, butorfanoliumhydrogentartarát a ethanolamin musejí být zařazeny do přílohy II nařízení (EHS) č. 2377/90;
vzhledem k tomu, že před tím, než toto nařízení vstoupí v platnost, musí být stanovena lhůta 60 dnů k tomu, aby členské státy mohly učinit veškeré úpravy, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci příslušných veterinárních léčivých přípravků vydaná v souladu se směrnicí Rady 81/851/EHS [3], naposledy pozměněnou směrnicí 93/40/EHS [4], aby byla zohledněna ustanovení tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že opatření uvedená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha II nařízení (EHS) č. 2377/90 se mění tak, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost šedesátým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1097/98 ze dne 25. května 1998, kterým se mění nařízení (ES) č. 3448/93 o právní úpravě obchodování s některým zbožím vzniklým zpracováním zemědělských produktů
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 43 a 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (ES) č.
3448/93 [3] upravuje obchodování s některým zbožím vzniklým zpracováním zemědělských produktů;
vzhledem k tomu, že po vstupu v platnost dohod vyplývajících z uruguayského kola mnohostranných jednání sjednalo Společenství různé dohody (dále jen "dohody GATT"); že se mnohé z těchto dohod týkají odvětví zemědělství, zejména Dohoda o zemědělství (dále jen "dohoda"); že na základě dohody již Společenství neuplatňuje pohyblivé dávky na dovoz zemědělských produktů, ani pohyblivé složky; že z toho vyplývá, že mnohá ustanovení nařízení (ES) č.
3448/93 musí být přizpůsobena nové situaci, aby byl jejich význam zřejmý; že některá jiná ustanovení jsou již bezpředmětná;
vzhledem k tomu, že podle některých preferenčních dohod jsou stanovena snížení zemědělských složek v rámci obchodní politiky Společenství; že tato snížení jsou stanovena v poměru k zemědělským složkám uplatňovaným při nepreferenčním obchodu; že je proto třeba tyto částky převádět na národní měnu podle stejného směnného kurzu jako nesnížené částky;
vzhledem k tomu, že podle některých preferenčních dohod jsou v rámci kvót uděleny úlevy, které se týkají jak zemědělské ochrany, tak nezemědělské ochrany, anebo je v důsledku těchto dohod snížena nezemědělská ochrana; že je třeba, aby řízení nezemědělské části ochrany podléhalo stejným pravidlům jako řízení zemědělské části;
vzhledem k tomu, že v důsledku změn různých nařízení o společné organizaci trhu v odvětví zemědělství provedených nařízením (ES) č. 3290/94 [4] je udělení vývozních náhrad u některých zemědělských produktů neuvedených v příloze II Smlouvy podmíněno tím, že tyto náhrady jsou v souladu se závazky, které Společenství smluvně přijalo v souladu s článkem 228 Smlouvy; že prováděcí pravidla nezbytná pro dodržování těchto závazků mohou být stanovena postupem podle článku 16 nařízení (ES) č.
vzhledem k tomu, že je proto třeba pozměnit nařízení (ES) č. 3448/93,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 3448/93 se mění takto:
1. V článku 1
a) se odstavce 1 a 2 nahrazují tímto:
"1. Toto nařízení upravuje obchod s některým zbožím vymezeným v příloze B.
2. Pro účely tohoto nařízení se rozumí
- "zemědělskými produkty"; produkty, na něž se vztahuje příloha II Smlouvy,
- "zbožím"; produkty, na které se nevztahuje příloha II Smlouvy, uvedené v příloze B.";
b) se vkládá nový odstavec, který zní:
"2a. Pro účely uplatňování některých preferenčních dohod se rozumí
- "zemědělskou složkou" část poplatku odpovídající clům podle společného celního sazebníku na zemědělské produkty uvedené v příloze A nebo případně clům na zemědělské produkty pocházející z dané země pro množství těchto zemědělských produktů, o kterém se má za to, že bylo použito, jak je uvedeno v článku 13,
- "nezemědělskou složkou" část poplatku odpovídající clům podle společného celního sazebníku sníženým o zemědělskou složku vymezenou v první odrážce,
- "základními produkty" některé zemědělské produkty, na něž se vztahuje příloha A, nebo obdobné produkty nebo výrobky vzniklé jejich zpracováním, u nichž cla zveřejněná ve společném celním sazebníku slouží k určení zemědělské složky poplatku, kterému je zboží podrobeno."
2. V hlavě I se kapitola 1 nahrazuje tímto:
"KAPITOLA 1 Dovoz
Oddíl I Obchod se třetími zeměmi
Článek 2
1. Nestanoví-li toto nařízení jinak, použijí se na zboží uvedené v příloze B celní sazby společného celního sazebníku.
Pokud se jedná o zboží uvedené v tabulce 1 přílohy B, skládá se poplatek z valorického cla, označovaného jako „pevná složka“, a specifické částky stanovené v ECU, označované jako "zemědělská složka".
Pokud se jedná o zboží uvedené v tabulce 2 přílohy B, je zemědělská složka poplatku součástí poplatku uplatňovaného při dovozu tohoto zboží.
2. S výhradou článků 10 a 10a je zakázáno vybírat jakékoli jiné clo nebo poplatek s rovnocenným účinkem než poplatek uvedený v odstavci 1.
3. Pro zatřídění produktů, na které se vztahuje toto nařízení, se použijí obecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a zvláštní pravidla pro její uplatňování; celní nomenklatura vyplývající z uplatňování tohoto nařízení bude začleněna do společného celního sazebníku.
4. Přiváděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 16.
Článek 3
(Zrušen)
Článek 4
1. Stanoví-li společný celní sazebník maximální výši poplatků, nesmí poplatek uvedený v článku 2 překročit toto maximum.
Je-li uplatnění maximální výše poplatků uvedené v předchozím pododstavci podmíněno splněním zvláštních podmínek, budou tyto podmínky stanoveny postupem podle čl. 11 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [5].
2. Jestliže je maximální výše poplatků složena z valorického cla a dodatečného cla na různé cukry vyjádřené jako sacharosa (AD S/Z) nebo na mouku (AD F/M), je dodatečným clem clo stanovené v celním sazebníku.
Článek 5
(Zrušen)
Oddíl II Preferenční obchod
Článek 6
1. Zemědělskou složkou používanou v rámci preferenčního obchodu je specifická částka stanovená ve společném celním sazebníku.
Jestliže však dotyčná země nebo dotyčné země splňují požadavky právních předpisů Společenství pro zpracované produkty, přijmou stejné základní produkty jako Společenství, zahrnují stejné zboží a používají stejné koeficienty jako Společenství,
a) může být zemědělská složka určena na základě zjištěných skutečně použitých množství, pokud Společenství uzavřelo dohodu o celní spolupráci při zjištění těchto množství;
b) může být clo uplatňované při dovozu základního produktu nahrazeno částkou stanovenou na základě rozdílu mezi zemědělskými cenami ve Společenství a v dané zemi nebo regionu nebo částkou nahrazující cenu stanovenou vzájemnou dohodou pro danou oblast;
c) pokud uplatnění písmene b) vede k rozdílům s malým dopadem na zboží, na které se vztahuje, může být tento systém nahrazen systémem paušálních částek nebo sazeb.
2. Zemědělské složky, případně snížené, uplatňované na dovozy v rámci preferenční dohody se převádějí na národní měnu podle stejného směnného kurzu, jaký se uplatňuje pro nepreferenční obchod.
3. Valorická cla odpovídající zemědělské složce poplatku ze zboží uvedeného v tabulce 2 přílohy B mohou být nahrazena jinou zemědělskou složkou, pokud tak stanoví preferenční dohoda.
4. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 16.
Prováděcí pravidla zejména upraví, bude-li to nezbytné:
- vyhotovení a používání dokumentů nezbytných pro udělení těchto režimů,
- opatření nezbytná pro zabránění odklonu dopravy,
- seznam základních produktů.
5. V případech, kdy je nutno použít metod analýzy použitých zemědělských produktů, použijí se metody stanovené pro náhrady na vývoz týchž zemědělských produktů do třetích zemí.
6. Komise zveřejní poplatky vyplývající z uplatňování preferenčních dohod uvedených v odstavcích 2 a 3.
Článek 7
1. Pokud preferenční dohoda stanoví snížení nebo postupné zrušení nezemědělské složky poplatku, jedná se o pevnou složku, pokud se týká zboží uvedeného v tabulce 1 přílohy B.
2. Pokud preferenční dohoda stanoví snížení zemědělské složky poplatku, ať v rámci nebo mimo rámec celní kvóty, prováděcí pravidla pro určení a řízení těchto snížených zemědělských složek se stanoví postupem podle článku 16, pokud dohoda stanoví
- výrobky, na které se vztahují tato snížení,
- množství zboží nebo hodnotu kvót, na které se vztahují tato snížení, nebo způsob určení těchto množství nebo hodnot,
- prvky určující snížení zemědělské složky.
3. Prováděcí pravidla nezbytná k poskytnutí a řízení snížení nezemědělských složek poplatku se stanoví postupem podle článku 16.
4. Komise zveřejní poplatky vyplývající z uplatňování preferenčních dohod uvedených v odstavcích 1 a 2."
3. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 10a
1. Aby se vyloučily nebo potlačily nepříznivé účinky, které by na trhu Společenství mohl způsobit dovoz některého zboží vzniklého zpracováním zemědělských produktů uvedených v příloze C, podléhá dovoz jednoho nebo více druhů uvedeného zboží s celní sazbou stanovenou ve společném celním sazebníku dodatečnému dovoznímu clu, pokud jsou splněny podmínky stanovené v článku 5 dohody, kromě případů, kdy nehrozí nebezpečí, že dovozy naruší trh Společenství, nebo kdyby účinky byly s ohledem na zamýšlený cíl nepřiměřené.
2. Dodatečné clo lze uložit při dovozech za ceny nižší než jsou spouštěcí ceny, jež Společenství předá Světové obchodní organizaci.
Spouštěcí objemy, při jejichž překročení se ukládá dodatečné dovozní clo, se stanoví zejména na základě dovozů do Společenství uskutečněných v období tří let, které předchází roku, v němž se projeví nebo v němž hrozí, že se projeví, nepříznivé účinky uvedené v odstavci 1.
3. Dovozní ceny, které je nutné brát v úvahu při uložení dodatečného dovozního cla, se stanoví na základě dovozních cen CIF příslušné zásilky.
4. Prováděcí pravidla se stanoví postupem podle článku 16.
Tato pravidla se týkají zejména:
a) zboží, na které se ukládá dodatečné dovozní clo v souladu článku 5 dohody;
b) jiná nezbytná spouštěcí kritéria nezbytná pro zajištění použití odstavce 1 v souladu s článkem 5 dohody."
4. V článku 12 se zrušuje odstavec 1.
Odstavec 3 se nahrazuje tímto:
"3. Komise upraví toto nařízení nebo nařízení přijatá na jeho základě podle změn kombinované nomenklatury."
5. Článek 13 se nahrazuje tímto:
"Článek 13
1. Tento článek se vztahuje na veškerý preferenční obchod, pro který se určení zemědělské složky poplatku, případně snížené za podmínek článku 7, nezakládá na skutečném obsahu uvedeném v čl. 6 odst. 1písm. a) a/nebo pro který se základní částky nezakládají na cenovém rozdílu uvedeném v čl. 6 odst. 1 písm. b).
2. Přihlíží se k charakteristikám základních produktů a množstvím základních produktů stanoveným nařízením Komise (ES) č. 1460/96 [*] Úř. věst. L 187, 26.7.1996, s. 18..
Případné změny tohoto nařízení budou přijaty postupem podle článku 16."
6. V článku 14 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Postupem podle článku 16 lze stanovit práh nebo prahy, pod nimiž jsou zemědělské složky určené podle článků 6 a 7 stanoveny na nulu.
Neuplatnění těchto zemědělských složek lze týmž postupem vázat na splnění zvláštních podmínek, aby se zabránilo vytvoření umělých obchodních toků."
7. Článek 18 se nahrazuje tímto:
"Článek 18
Opatření nezbytná k přizpůsobení tohoto nařízení změnám nařízení o společné organizaci trhu v odvětví zemědělství za účelem zachování stávajícího systému budou přijaty postupem podle článku 16."
8. V příloze B se zrušují nadpisy tabulky 1 a tabulky 2.
9. Příloha tohoto nařízení se připojuje k nařízení (ES) č. 3448/93 jako příloha C.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1098/98 ze dne 25. května 1998, kterým se zavádějí dočasná zvláštní opatření v odvětví chmele
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1696/71 ze dne 26. července 1971 o společné organizaci trhu s chmelem [1], a zejména na článek 16a uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že článek 16a nařízení (EHS) č.
1696/71 stanoví, že v případě vzniku přebytků může Rada na návrh Komise přijmout kvalifikovanou většinou vhodná opatření, pokud jde o produkční potenciál; že trh s chmelem v současné době vykazuje přebytkový stav; že je tento přebytek způsoben jak faktory konjunkturálními tak strukturálními;
vzhledem k tomu, že cílem seskupení producentů je přizpůsobit produkci požadavkům trhu; že za účelem uskutečnění vhodných opatření mohou seskupení producentů využít až 20 % podpory; že je vhodné rozšířit působnost seskupení producentů v této oblasti takovým způsobem, aby mohla uplatnit dočasné vyřazení z užívání a/nebo vyklučení chmelnic; že tato opatření doplňují zvláštní opatření navržená v seznamu podle čl. 1 odst.
1 písm. b) nařízení (EHS) č. 1696/71;
vzhledem k tomu, že podmínky produkce chmele a jeho uvádění na trh a také hospodářská životaschopnost tohoto odvětví se liší podle jednotlivých členských států; že je proto nutné, aby rozhodnutí o uplatnění či neuplatnění zvláštních opatření vždy přijal příslušný členský stát;
vzhledem k tomu, že dočasné vyřazení z užívání a/nebo vyklučení jsou povoleny, pokud jsou dodrženy určité podmínky, zejména pokud není kumulována podpora pro plochy dočasně vyřazené z užívání a pokud jsou plochy nejpozději do roku 2002 zmenšeny; že tímto vzniknou náklady; že je tedy nutné tyto náklady a ztrátu příjmu částečně nahradit vyplacením částky ve výši podpory na hektar během omezeného časového období; že je tedy vhodné stanovit, že v tomto případě může být pro neobdělávané plochy dočasně poskytnuta částka ve výši podpory; že je s ohledem na účinnou kontrolu nutné stanovit minimální rozlohu plochy, na kterou se mohou vztahovat tato opatření;
vzhledem k tomu, že je za účelem účinné kontroly uplatňování těchto opatření vhodné stanovit odpovědnost seskupení producentů a příslušných orgánů členských států a svěřit Komisi pravomoc přijmout prováděcí ustanovení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nad rámec cílů uvedených v čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (EHS) č. 1696/71 mohou seskupení producentů společně přizpůsobit svou produkci požadavkům trhu a vylepšit ji dočasným vyřazením z užívání a/nebo vyklučením.
Článek 2
1. V členských státech, které se rozhodnou uplatňovat dočasné vyřazení z užívání a/nebo vyklučení, mohou producenti, kteří se uchýlili k těmto opatřením, získat od sklizně 1998 do sklizně 2002 včetně náhradu formou částky ve výši podpory, na kterou by měli nárok po sklizení příslušných ploch, pokud by se zemědělec s tímto nárokem vzdal rozšiřování pěstování chmele i na jiných plochách svého podniku.
Producenti nemají pro plochy vyřazené z užívání nárok na jiné podpory Společenství.
Pro sklizeň 2002 musí být plochy chmelnic seskupení producentů, která uplatňují jejich dočasné vyřazení z užívání a/nebo vyklučení, menší než plochy chmelnic pro sklizeň 1997.
2. Seskupení producentů stanoví minimální rozlohu plochy, pro kterou mohou žádat poskytnutí podpory.
Tato minimální rozloha však nemůže být menší než 0,3 hektaru.
3. Seskupení producentů mohou stanovit dodatečné zvláštní podmínky, které by měli dodržovat jejich členové v případě dočasného vyřazení z užívání a/nebo vyklučení.
4. Plochy dočasně vyřazené z užívání a/nebo vyklučené musí být sděleny příslušným orgánům nejpozději do 31. května sklizňového roku.
Pro sklizeň 1998 mohou být tyto údaje sděleny nejpozději do 30. června 1998.
Příslušné orgány zjistí, zda jsou splněny tyto podmínky:
- údržba chmelových tyčí v případě dočasného vyřazení z užívání,
- odstranění chmelových tyčí v případě vyklučení,
- trvalé zatravnění za účelem lepší úrodnosti půdy.
Článek 3
Komise přijme prováděcí pravidla k tomuto nařízení postupem podle článku 20 nařízení (EHS) č. 1696/71.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1101/98 ze dne 25. května 1998, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1906/90 o některých obchodních normách pro drůbeží maso
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2777/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s drůbežím masem [1], a zejména na čl. 2 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 1906/90 [2] stanoví určité obchodní normy pro drůbeží maso;
vzhledem k tomu, že se drůbeží maso ve stále vyšší míře uvádí na trh v podobě děleného drůbežího masa; že by proto měla být kontrola obsahu vody rozšířena na určité části drůbežího masa,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 7 se odstavec 1 nařízení (EHS) č. 1906/90 nahrazuje tímto:
"1. Procentuální podíl absorbované vody, který je technicky nevyhnutelný a který nesmí být během přípravy čerstvých, zmrazených a hluboce zmrazených jatečních těl a jejich částí překročen, jakož i jednotný způsob kontroly plnění tohoto požadavku se stanoví postupem podle článku 17 nařízení (EHS) č. 2777/75."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 29. května 1998, kterým se mění nařízení (ES) č. 613/97, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 3072/95, pokud jde o podmínky pro poskytování vyrovnávacích plateb v rámci režimu podpor pro producenty rýže
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3072/95 ze dne 22. prosince 1995 o společné organizaci trhu s rýží [1], ve znění nařízení (ES) č. 192/98 [2], a zejména na čl. 8 písm. d), článek 21 a čl. 25 odst. 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že podle článku 1 nařízení (ES) č.
3072/95 se režim vyrovnávacích plateb použije také pro rýži určenou k setí, pro niž lze poskytnout podporu pro produkci osiv v rámci nařízení Rady (ES) č. 2358/71 [3] naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
192/98; že by proto měl být článek 2 nařízení (ES) č. 613/97 [4] ve znění nařízení (ES) č.
vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č. 613/97 stanoví povinnost ukončit výsev do určitých termínů, aby bylo možné využít vyrovnávací platby; že tyto termíny byly stanoveny pro hospodářský rok 1997/98; že je vhodné tyto termíny dodržet i v následujících hospodářských letech bez omezení doby použití, pokud se zohlední klimatické podmínky a pokud termíny odpovídají osevnímu kalendáři v jednotlivých produkčních regionech Společenství;
vzhledem k tomu, že ustanovení o zavedení integrovaného administrativního a kontrolního systému pro některé režimy podpor Společenství stanovené nařízením Rady (ES) č. 3508/92 [6] naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 820/97 [7] a nařízením Komise (EHS) č. 3887/92 [8] naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 2015/95 [9] neobsahuje zvláštní pravidla týkající se konečného termínu pro podání žádosti o podporu "na plochu" v odvětví rýže; že dokud nebude změněno, měl by být přechodně stanoven výše uvedený termín, jímž by se tento režim vyrovnávacích plateb řídil;
5 nařízení (ES) č. 3072/95, ve znění pozdějších předpisů, určí producentské členské státy snížení, které se použije pro vyrovnávací platbu při překročení základní plochy nebo základních ploch stanovených pro jejich území; že by proto měl být článek 6 nařízení (ES) č.
613/97 upraven a měly by být upřesněny metody účtování žádostí o podporu "na plochu" a stanovení sazby překročení základních ploch, aby se zajistilo jednotné používání daného režimu; že by měla být stanovena potřebná správní sdělení, aby mohlo být používání režimu uspokojivě sledováno;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení musí nabýt účinku okamžitě, aby bylo umožněno řízení režimu vyrovnávacích plateb již v hospodářském roce 1998/99;
vzhledem k tomu, že Řídící výbor pro obiloviny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 613/97 se mění takto:
1. První pododstavec článku 2 se nahrazuje tímto:
"Pro jeden obdělávaný pozemek lze podat pouze jednu žádost o vyrovnávací platbu na základě nařízení (ES) č.
3072/95 a žádnou další žádost o podporu podat nelze, vyjma podpory pro produkci osiva podle nařízení Rady (ES) č.
2358/71 [10]."
2. Článek 4 se nahrazuje tímto:
"Článek 4
1. Aby bylo možné pro plochu obdržet vyrovnávací platbu, musí být oseta nejpozději 31. května předcházejícího dané sklizni, s výjimkou Portugalska a Španělska, pro které je konečný termín 30. června.
Ve Francouzské Guayaně musí být plochy osety v obou osevních cyklech nejpozději do 31. prosince a do 30. června předcházejících dané sklizni.
Francie provede důkladná prověření ploch osetých v prosincovém cyklu.
2. Pro používání čl. 6 odst. 2 a 4 nařízení (EHS) č. 3508/92 a čl. 4 odst. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 3887/92 se termíny podle odstavce 1 považují za konečné termíny pro předložení žádostí pro hospodářský rok 1998/99."
3. Článek 6 se nahrazuje tímto:
"Článek 6
1. Při zjišťování případného překročení základní plochy podle čl. 6 odst. 5 nařízení (ES) č. 3072/95 příslušný orgán členského státu zohlední základní plochu podle čl. 6 odst. 4 uvedeného nařízení a počet ploch, pro něž byly předloženy žádosti o podporu v rámci dotčené základní plochy.
2. Při stanovení počtu ploch, pro něž byly žádosti o podporu předloženy, se nezohlední žádosti ani části žádostí, u nichž se při správní kontrole zjistilo, že jsou zjevně neoprávněné.
Započítají se případně i žádosti pro plochy, jejichž skutečná velikost se stanoví při kontrolách na místě podle článku 6 nařízení (EHS) č. 3887/92.
3. Je-li zjištěno překročení, stanoví členský stát nejpozději 30. září sazbu překročení vypočtenou s přesností na dvě desetinná místa.
Toto překročení však předem sdělí Komisi.
Lze-li překročení očekávat, členský stát o něm bez prodlení informuje producenty.
Sazba překročení se použije pro výpočet snížení vyrovnávací platby podle první odrážky čl. 6 odst. 5 nařízení (ES) č. 3072/95.
4. Sazbu překročení uvedenou v odstavci 3 však členské státy mohou opravit po 30. prosinci, avšak nejpozději do následujícího 15. ledna.
V takovém případě ihned informují Komisi a opravu odůvodní.
Dotčené členské státy přikročí k provádění upravené sazby snížení podle okolností tím, že zaplatí dotčeným producentům nebo jim uhradí rozdíl mezi původní vyrovnávací platbou a platbou vyplývající z používání upravené sazby snížení.
Úhrada se provede v souladu s článkem 14 nařízení (EHS) č. 3887/92.
Má-li se v důsledku opraveného sdělení členského státu vyplatit doplatek k vyrovnávací platbě, musí se platba uskutečnit do následujícího 1. dubna.
5. Členské státy sdělí Komisi:
- do 1. října po začátku každého hospodářského roku údaje zapsané v tabulce uvedené v příloze tohoto nařízení,
- do 15. března nebo v případě opravy do následujícího 15. května plochy, pro něž byla vyrovnávací platba vyplacena."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
ze dne 28. května 1998, kterým se mění přílohy II a III nařízení (ES) č. 519/94 o společných pravidlech dovozu z některých třetích zemí
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že nařízením (ES) č.
519/94 [1] byly vůči Čínské lidové republice zavedeny množstevní kvóty uvedené v příloze II nařízení a kontrolní opatření uvedená v příloze III uvedeného nařízení;
vzhledem k tomu, že při stanovení výše těchto kvót sledovala Rada cíl zachovat určitou rovnováhu mezi přiměřenou ochranou dotčených výrobních odvětví Společenství a zachováním přijatelné úrovně obchodu s Čínskou lidovou republikou, přičemž byly zohledněny různé zájmy;
vzhledem k tomu, že analýza nejdůležitějších hospodářských ukazatelů, zejména objemu a podílu čínského dovozu na trhu, vede k závěru, že by měla být zrušena kvóta na hračky kódů HS/KN 950341, 950349 a 950390 a že toto zrušení by neodporovalo výše uvedenému cíli ani by nenarušovalo trh Společenství;
vzhledem k tomu, že s ohledem na zkušenosti se zaváděním kvót vyplývá ze situace dotčených výrobců Společenství, že pětiprocentní zvýšení kvót by bylo přiměřené a že by ani neodporovalo výše uvedenému cíli ani by nenarušovalo trh Společenství; v případě obuvi však ze zvláštní citlivosti tohoto výrobního odvětví vyplývá, že by v současné době bylo zvýšení nepřiměřené;
vzhledem k tomu, že by však produkty, pro které je kvóta tímto nařízením zrušena, měly podléhat předchozím kontrolním opatřením Společenství, aby bylo zaručeno přiměřené sledování objemu a cen dovozu těchto produktů;
vzhledem k tomu, že množstevní kvóty a kontrolní opatření zavedená nařízením (ES) č. 519/94 musí být proto změněna,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy II a III nařízení (ES) č. 519/94 se nahrazují přílohami I a II tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 26. května 1998 o povinném uvádění údajů, které nejsou stanoveny ve směrnici 79/112/EHS, při označování určitých potravin vyrobených z geneticky modifikovaných organismů
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 79/112/EHS ze dne 18. prosince 1978 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin určených k prodeji konečnému spotřebiteli, jejich obchodní úpravy a související reklamy [1], a zejména na čl. 4. odst. 2 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Komise,
(1) vzhledem k tomu, že podle části C směrnice Rady 90/220/EHS ze dne 23. dubna 1990 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí [2] byl dán souhlas k uvedení určitých geneticky modifikovaných produktů na trh rozhodnutím Komise 96/281/ES ze dne 3. dubna 1996 o uvedení geneticky modifikovaných sójových bobů (Glycine max L.) se zvýšenou tolerancí vůči herbicidu glyfosátu na trh podle směrnice Rady 90/220/EHS [3] a dále rozhodnutím Komise 97/98/ES ze dne 23. ledna 1997 o uvedení geneticky modifikované kukuřice (Zea mays L.) s kombinovanou modifikací pro insekticidní vlastnosti, které jí propůjčuje gen Bt pro endotoxin, a se zvýšenou tolerancí vůči herbicidnímu glufosinátu amonnému na trh podle směrnice 90/220/EHS [4];
(2) vzhledem k tomu, že podle směrnice 90/220/EHS neexistovaly z hlediska bezpečnosti žádné důvody pro to, aby na etiketě geneticky modifikovaných sójových bobů (Glycine max L.) nebo geneticky modifikované kukuřice (Zea mays L.) bylo uvedeno, že byly získány pomocí postupů genetické úpravy;
(3) vzhledem k tomu, že se směrnice 90/220/EHS nevztahuje na produkty neschopné života odvozené z geneticky modifikovaných organismů (dále jen "GMO");
(4) vzhledem k tomu, že některé členské státy přijaly opatření s ohledem na označování potravin a složek potravin vyrobených z dotyčných produktů; že rozdíly mezi těmito opatřeními mohou být překážkou volného pohybu těchto potravin a složek potravin a tím nepříznivě ovlivnit fungování vnitřního trhu; že je tedy nezbytné přijmout jednotná pravidla Společenství pro označování dotyčných produktů;
(5) vzhledem k tomu, že článek 8 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 258/97 ze dne 27. ledna 1997 o nových potravinách a nových složkách potravin [5] stanoví doplňující zvláštní požadavky na označování, aby byla zajištěna řádná informovanost konečného spotřebitele; že se tyto doplňující zvláštní požadavky na označování nevztahují na potraviny nebo složky potravin, které byly významným způsobem používány k lidské spotřebě ve Společenství před vstupem nařízení (ES) č.
(6) vzhledem k tomu, že za účelem zabránění narušování hospodářské soutěže by se měla pravidla pro označování, která se týkají informovanosti konečného spotřebitele a která jsou založena na stejných zásadách, vztahovat na potraviny a složky, které obsahují GMO nebo se z nich skládají a které byly uvedeny na trh před vstupem nařízení (ES) č. 258/97 v platnost podle souhlasu daného podle směrnice 90/220/EHS, a na potraviny a složky potravin, které jsou uváděny na trh od té doby;
(7) vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 1813/97 ze dne 19. září 1997 o povinném uvádění údajů, které nejsou stanoveny ve směrnici 79/112/EHS, při označování určitých potravin vyrobených z geneticky modifikovaných organismů [6] stanovilo obecná pravidla pro označování výše uvedených produktů;
(8) vzhledem k tomu, že je nyní naléhavě třeba stanovit přesná jednotná prováděcí pravidla Společenství pro označování potravin v oblasti působnosti nařízení (ES) č. 1813/97;
(9) vzhledem k tomu, že zejména při uplatnění přístupu uvedeného v článku 8 nařízení (ES) č. 258/97 je nezbytné zajistit, aby byl konečný spotřebitel informován o veškerých charakteristických znacích nebo vlastnostech potravin, jakými jsou složení, výživová hodnota nebo výživové účinky nebo předpokládané použití potravin, pro které daná potravina nebo složka potravin již není rovnocenná stávající potravině nebo složce potravin; že by za tímto účelem měly potraviny a složky potravin vyráběné z geneticky modifikovaných sójových bobů nebo z geneticky modifikované kukuřice, jež nejsou rovnocenné stávajícím potravinám nebo složkám potravin, podléhat požadavkům na označování;
(10) vzhledem k tomu, že při uplatnění přístupu uvedeného v článku 8 nařízení (ES) č. 258/97 je nezbytné, aby požadavky na označování byly založeny na vědeckém hodnocení;
(11) vzhledem k tomu, že je nezbytné stanovit jasná pravidla pro označování výše uvedených produktů, která umožní úřední dozor spolehlivým, snadno opakovatelným a proveditelným způsobem; že by měly být vyvinuty společné vědecky validované zkušební metody;
(12) vzhledem k tomu, že je rovněž nezbytné zajistit, aby uvedené požadavky na označování nepředstavovaly větší zátěž, než je nezbytné, ale aby byly dostatečně podrobné na to, aby poskytly spotřebitelům údaje, které potřebují;
(13) vzhledem k tomu, že v tomto okamžiku je nejlepším kritériem splňujícím výše uvedené požadavky přítomnost geneticky modifikované bílkoviny nebo DNA v potravinách a složkách potravin; že by takový přístup mohl být ve světle budoucího vývoje vědeckých poznatků přehodnocen;
(14) vzhledem k tomu, že není možné vyloučit náhodnou kontaminaci potravin geneticky modifikovanou DNA nebo bílkovinou; že by bylo možné se vyhnout označování v důsledku takové kontaminace stanovením prahové hodnoty pro detekci DNA a bílkoviny;
(15) vzhledem k tomu, že je naléhavě potřeba ve světle příslušných vědeckých doporučení posoudit otázku, zda je možné stanovit nejnižší prahovou hodnotu pro přítomnost geneticky modifikované DNA nebo bílkoviny, a pokud ano, na jaké úrovni;
(16) vzhledem k tomu, že potraviny a složky potravin vyrobené z geneticky modifikovaných sójových bobů (Glycine max L.) nebo z geneticky modifikované kukuřice (Zea mays L.), ve kterých je přítomna geneticky modifikovaná DNA, nejsou rovnocenné, a měly by proto podléhat požadavkům na označování;
(17) vzhledem k tomu, že je možné, že geneticky modifikovaná bílkovina nebo DNA byly zničeny následným zpracováním; že v takovém případě by potraviny a složky potravin měly být z hlediska označování považovány za rovnocenné; že by proto neměly podléhat požadavkům na označování; že by měl být vypracován seznam takových produktů;
(18) vzhledem k tomu, že však při některých metodách zpracování může dojít ke zničení DNA, ale nikoliv bílkovin; že není možné vyloučit, že takové metody mohou být použitelné pro potravinářské účely; že potraviny a složky potravin, ve kterých není přítomna geneticky modifikovaná DNA, ale ve kterých jsou přítomny geneticky modifikované bílkoviny, nemohou být považovány za rovnocenné; že by se tedy na ně měly vztahovat požadavky na označování;
(19) vzhledem k tomu, že by nezbytné údaje měly být zřetelně uvedeny v seznamu složek na etiketě daného produktu, s výjimkou produktů, pro něž takový seznam neexistuje;
(20) vzhledem k tomu, že tímto nařízením není dotčeno právo producentů uvést na etiketě svých produktů dobrovolná sdělení týkající se informací, které nejsou stanoveny v tomto nařízení (například údaje o nepřítomnosti potravin a složek potravin vyrobených z geneticky modifikovaných sójových bobů a z geneticky modifikované kukuřice nebo o přítomnosti takových potravin a složek potravin v případech, kdy to není vědecky ověřitelné, ale kdy je o tom dostupný důkaz jinými prostředky), za podmínky, že jsou tato sdělení v souladu se směrnicí 79/112/EHS;
(21) vzhledem k tomu, že s ohledem na svou působnost a účinek jsou opatření Společenství zavedená tímto nařízením nejen nutná, ale i nezbytná, aby bylo dosaženo stanovených cílů; že těchto cílů není možné dosáhnout na úrovni členských států;
(22) vzhledem k tomu, že toto nařízení nahrazuje nařízení Komise (ES) č. 1813/97, které by proto mělo být zrušeno;
(23) vzhledem k tomu, že postupem stanoveným v článku 17 směrnice 79/112/EHS byl návrh tohoto aktu předložen Stálému výboru pro potraviny, který nebyl schopen zaujmout stanovisko, a že v souladu se stejným postupem Komise předložila Radě návrh týkající se opatření, která měla být přijata,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Toto nařízení se vztahuje na potraviny a složky potravin, které mají být dodány jako takové konečnému spotřebiteli (dále jen "uvedené potraviny") a které jsou zcela nebo zčásti vyrobeny:
- z geneticky modifikovaných sójových bobů, na které se vztahuje rozhodnutí 96/281/ES,
- z geneticky modifikované kukuřice, na kterou se vztahuje rozhodnutí 97/98/ES.
2. Toto nařízení se nevztahuje na potravinářské přídatné látky, látky určené k aromatizaci pro použití v potravinách ani na extrakční rozpouštědla používaná při výrobě potravin ve smyslu čl. 2 odst. 1 nařízení (ES) č. 258/97.
Článek 2
1. Na uvedené potraviny se vztahují doplňující zvláštní požadavky na označování uvedené v odstavci 3.
2. Na uvedené potraviny, ve kterých není přítomna geneticky modifikovaná bílkovina ani geneticky modifikovaná DNA, se však uvedené doplňující zvláštní požadavky na označování nevztahují.
Seznam produktů, na které se nevztahují doplňující zvláštní požadavky na označování, bude vypracován postupem stanoveným v článku 17 směrnice 79/112/EHS, přičemž se vezme v úvahu technický vývoj, stanovisko Vědeckého výboru pro potraviny a všechna ostatní vhodná vědecká doporučení.
3. Doplňující zvláštní požadavky na označování jsou tyto:
a) pokud se potravina skládá z více než jedné složky, uvedou se slova "vyrobeno z geneticky modifikované sóji" nebo "vyrobeno z geneticky modifikované kukuřice" v seznamu složek podle článku 6 směrnice 79/112/EHS v kulatých závorkách bezprostředně za názvem dotyčné složky.
Tato slova mohou být popřípadě uvedena v nápadně vyobrazené poznámce pod čarou vztahující se k seznamu složek, jež bude uvedena pomocí hvězdičky (*) u příslušné složky.
V případě, kdy je složka již uvedena v seznamu jako složka vyrobená ze sóji nebo kukuřice, mohou být slova "vyrobeno z geneticky modifikované" zkrácena na "geneticky modifikované"; pokud se použije zkrácená forma slov jako poznámka pod čarou, musí být příslušná hvězdička připojena přímo ke slovu "sója" nebo "kukuřice".
Pokud se použije kterákoliv z formy slov jako poznámka pod čarou, uvede se písmem přinejmenším stejně velkým jako samotný seznam složek;
b) v případě produktů, pro něž neexistuje seznam složek, musí být slova "vyrobeno z geneticky modifikované sóji" nebo "vyrobeno z geneticky modifikované kukuřice" jasně uvedena při označení potraviny;
6 odst. 5 písm. b) první odrážky směrnice 79/112/EHS složka označena názvem kategorie, musí být takové označení doplněno podle konkrétního případu slovy "obsahuje… [7] vyrobené z geneticky modifikované sóji/geneticky modifikované kukuřice";
d) pokud je některá součást složené složky získána z uvedených potravin, musí být tato součást uvedena na etiketě konečného výrobku se slovy uvedenými v písmenu b).
4. Tímto článkem nejsou dotčeny ostatní požadavky předpisů Společenství o označování potravin.
Článek 3
Zrušuje se nařízení Komise (ES) č. 1813/97.
Článek 4
1. Požadavky na označování stanovené tímto nařízením se nevztahují na produkty, které byly v souladu s právními předpisy vyprodukovány a označeny ve Společenství nebo dovezeny do Společenství a uvedeny do volného oběhu před vstupem tohoto nařízení v platnost.
2. Použití článku 2 na produkty uvedené na trh s označením, které je v souladu s nařízením Komise (ES) č. 1813/97 s ohledem na uvedení přítomnosti geneticky modifikovaného materiálu, může být odloženo až o šest měsíců od vstupu tohoto nařízení v platnost.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost devadesátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1141/98 ze dne 2. června 1998, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1464/95, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí v odvětví cukru
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1785/81 ze dne 30. června 1981 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1599/96 [2], a zejména na čl. 13 odst. 2 písm. b) uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 495/97 [3] změnilo znění článku 2a nařízení Komise (EHS) č.
3665/87 [4] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 604/98 [5] v tom smyslu, že stanoví odchylku od obecných ustanovení, podle níž vývozní licence, na kterou se vztahuje stanovení náhrady předem, platí rovněž pro produkt 12-místného kódu jiného, než je uveden v kolonce 16 licence, pokud oba produkty patří do téže skupiny; že za účelem použití nového znění článku 2a nařízení (EHS) č.
3665/87 u produktů, na něž se vztahuje společná organizace trhů v odvětví cukru, je nezbytné stanovit složení těchto skupin produktů;
vzhledem k tomu, že k zajištění regulace obchodní výměny se třetími zeměmi je nezbytné stanovit, že jistota musí být složena rovněž v případě inulinového sirupu kódu KN 17029080;
vzhledem k tomu, že články 2 a 8 nařízení Komise (ES) č. 1464/95 [6] pozměněného nařízením (ES) č. 2136/95 [7] musí být odpovídajícím způsobem změněny;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1464/95 se mění takto:
1. V článku 2:
a) se dosavadní znění označuje jako odstavec 1;
b) se doplňuje nový odstavec, který zní:
"2. Pro účely používání čl. 2a odst. 2 nařízení (EHS) č. 3665/87 se produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 nařízení (EHS) č. 1785/81 seskupí následovně:
- produkty pod písmenem a) tvoří jednu skupinu produktů,
- produkty pod písmenem d) tvoří jednu skupinu produktů,
- produkty pod písmenem f) a g) tvoří jednu skupinu produktů."
2. V čl. 8 odst. 1 písm. c) se v poslední odrážce doplňuje nová část věty, která zní:
"a 0,60 ECU u inulinového sirupu kódu KN 17029080."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 2. června 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro celní kvótu nejatečných krav a jalovic některých horských plemen pocházejících z některých třetích zemí a kterým se mění nařízení (ES) č. 1012/98
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3066/95 ze dne 22. prosince 1995, kterým se zřizují určité koncese v podobě celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty a stanoví, jako autonomní a přechodné opatření, některé koncese pro zemědělské produkty podle evropských dohod, s ohledem na dohodu o zemědělství uzavřenou během Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1595/97 [2], a zejména na článek 8 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1926/96 ze dne 7. října 1996, kterým se zřizují určité koncese v podobě celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty a stanoví, jako autonomní a přechodné opatření, některé koncese na zemědělské produkty podle dohod o volném obchodu a obchodních záležitostech s Estonskem, Lotyšskem a Litvou, s ohledem na dohodu o zemědělství uzavřenou během Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání [3], a zejména na článek 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č. 3066/95 stanoví otevření celní kvóty o ročním objemu 7000 krav a jalovic některých horských plemen pocházejících z Maďarska, Polska, České republiky, Slovenské republiky, Bulharska, Rumunska, Litvy a Estonska s nárokem na 6 % valorickou celní sazbu; že je nezbytné otevřít tuto kvótu na víceletém základě pro období 12 měsíců počínající 1. července (dále jen "rok dovozu") a stanovit prováděcí pravidla;
vzhledem k tomu, že zkušenosti ukazují, že omezování dovozů může vést ke spekulacím při podávání žádostí o dovozní licence; že za účelem řádného fungování plánovaných opatření by značná část dostupných množství měla být vyhrazena pro "tradiční" dovozce krav a jalovic některých horských plemen; že v některých případech hrozí, že administrativní chyby příslušných vnitrostátních subjektů omezí přístup dovozců k této části kvóty; že by mělo být přijato opatření pro nápravu případně způsobené újmy;
vzhledem k tomu, že ve snaze zabránit strnulosti v obchodních vztazích v tomto odvětví je vhodné nabídnout hospodářským subjektům, které mohou dokázat, že spolehlivě provozují svou činnost a významně obchodují se třetími zeměmi, druhou tranši; že s ohledem na výše uvedené a. s cílem zajistit účinnou správu by se mělo vyžadovat, aby příslušné hospodářské subjekty dovezly nejméně 15 zvířat během 12 měsíců předcházejících příslušnému roku dovozu; že zásilka 15 zvířat obvykle představuje běžný náklad a zkušenosti ukazují, že prodej nebo nákup jedné zásilky je minimálním požadavkem, aby transakce mohla být považována za reálnou a uskutečnitelnou;
vzhledem k tomu, že prověřování těchto kritérii vyžaduje, aby byly všechny žádosti podány v členském státě, ve kterém je dovozce zapsán v registru plátců DPH;
vzhledem k tomu, že za účelem zabránění spekulativním obchodům by měl být přístup ke kvótě zamítnut hospodářským subjektům, které se k 1. červenci roku předcházejícího příslušnému roku dovozu již nezabývaly činností v odvětví hovězího a telecího masa;
vzhledem k tomu, že správa tohoto režimu by měla být založena na dovozních licencích; že proto musí existovat pravidla pro podávání žádostí a je také nutno stanovit údaje, které musí figurovat v žádostech a v licencích odchylně od některých ustanovení nařízení Komise (EHS) č. 3719/88 ze dne 16. listopadu 1988, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty [4], naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
1044/98 [5], a od nařízení Komise (ES) č. 1445/95 ze dne 26. června 1995 o prováděcích pravidlech pro dovozní a vývozní licence v odvětví hovězího a telecího masa a o zrušení nařízení (EHS) č.
2377/80 [6] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 759/98 [7]; že by kromě toho mělo být stanoveno, že licence budou vydávány až po lhůtě nezbytné pro jejich posouzení a v případě potřeby za použití jednotné procentní sazby snížení;
vzhledem k tomu, že za účelem kontroly místa určení je vhodné přijmout opatření pro identifikaci dovezených zvířat podle nařízení Rady (ES) č. 820/97 ze dne 21. dubna 1997, kterým se stanoví systém identifikace a registrace skotu a které se týká označování hovězího masa a výrobků z hovězího masa [8];
vzhledem k tomu, že článek 82 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [9], naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
82/97 [10], stanoví celní dohled nad zbožím propuštěným do volného oběhu s částečným nebo úplným osvobozením od dovozního cla v důsledku svého konečného použití; že dovážená zvířata je nutné sledovat, aby se zajistilo, že během určitého období nedojde k jejich porážce; že s cílem zajistit, aby nedošlo k porážce zvířat, je vhodné požadovat složení jistoty, která pokryje rozdíl mezi cly podle společného celního sazebníku (SCS) a sníženými cly platnými při propuštění příslušných zvířat do volného oběhu;
2 nařízení Komise (ES) č. 1012/98 ze dne 14. května 1998 o otevření a správě celních kvót pro dovoz nejatečných býků, krav a jalovic některých alpských a horských plemen [11] stanoví, že za účelem dodržení zákazu porážek dovezených zvířat během určitého období by měla být složena jistota ve výši zvláštní částky společného celního sazebníku (SCZ);
vzhledem k tomu, že tato částka nepokryje celý celní dluh, který vznikne v případě nedodržení povinností souvisejících s touto kvótou; že je proto vhodné přizpůsobit výši jistoty rozdílu mezi celními sazbami SCS a sníženým clem;
vzhledem k tomu, že v některých případech administrativní chyby příslušného vnitrostátního subjektu hrozí omezením přístupu tradičních dovozců k části kvóty zahrnuté ve výše uvedeném nařízení; že je proto nutné přijmout opatření pro nápravu případně způsobené újmy;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Pro zvířata pocházející z třetích zemí uvedených v příloze I se na víceletém základě pro období od 1. července do 30. června následujícího roku (dále jen "rok dovozu") otevírá tato celní kvóta:
Pořadové číslo _BAR_ Kód KN _BAR_ Popis zboží _BAR_ Kvóta _BAR_ Celní sazba _BAR_
2. Pro účely tohoto nařízení se nejatečnými zvířaty ve smyslu odstavce 1 rozumí zvířata, která nejsou poražena ve lhůtě čtyř měsíců ode dne přijetí prohlášení o propuštění do volného oběhu.
V řádně prokázaných případech způsobených vyšší mocí však mohou být přiznány odchylky.
Článek 2
1. Kvóta uvedená v čl. 1 odst. 1 se rozdělí na dvě části, 80 %, tj. 5600 kusů a 20 %, tj. 1400 kusů.
a) První část ve výši 80 % se rozdělí mezi dovozce ve Společenství, kteří mohou dokázat, že dovezli zvířata v rámci kvóty s pořadovým číslem 09.4563 během 36 měsíců předcházejících příslušnému roku dovozu.
Aniž jsou dotčena ustanovení prvního pododstavce, členské státy mohou uznat jako referenční množství dovozní práva pro rok dovozu, která nebyla přidělena z důvodu administrativní chyby příslušného vnitrostátního subjektu.
b) Druhá část ve výši 20 % se rozdělí mezi dovozce, kteří mohou dokázat, že dovezli ze třetích zemí během 12 měsíců předcházejících příslušnému roku dovozu nejméně 15 kusů skotu kódu KN 0102.
Dovozci musí být zapsáni ve vnitrostátním registru plátců DPH.
2. Na základě žádostí o dovozní práva se první část kvóty rozdělí mezi různé dovozce v poměru k množství zvířat, která dovezli ve smyslu odst. 1 písm. a) během období uvedeném ve stejném písmenu.
3. Na základě žádostí o dovozní práva se druhá část kvóty rozdělí v poměru k množstvím, o která dovozci žádají ve smyslu odst.
1 písm. b). Žádost o dovozní práva se musí vztahovat na:
- nejméně 15 kusů a
- nejvíce 50 kusů.
Žádost o dovozní práva na více než 50 kusů se automaticky snižuje na toto nejvyšší množství.
4. Důkaz o dovozu se předkládá výhradně prostřednictvím celního dokladu o propuštění do volného oběhu náležitě opatřeného razítkem celních orgánů.
Členské státy mohou přijmout opis výše uvedeného dokladu, náležitě ověřený vystavujícím orgánem, pokud žadatelé mohou ke spokojenosti příslušných orgánů prokázat, že nemohli získat originální doklad.
Článek 3
1. Hospodářské subjekty, které se k 1. červenci příslušného roku dovozu již nezabývaly žádnou činností v odvětví hovězího a telecího masa, nejsou při rozdělování podle čl. 2 odst. 1 písm. a) prvního pododstavce brány v úvahu.
2. Společnosti vzniklé sloučením podniků, které mají práva podle čl. 2 odst. 2, požívají stejných práv jako podniky, ze kterých vznikly.
Článek 4
1. Žádost o dovozní práva může být podána pouze v členském státě, ve kterém je žadatel zapsán v registru plátců DPH.
2. Každý žadatel může podat pouze jednu žádost, která se může vztahovat pouze na jednu část kvóty.
Pokud žadatel podá více žádostí, jsou všechny jeho žádosti neplatné.
3. Pro účely čl. 2 odst. 1 písm. a) podají hospodářské subjekty žádost o dovozní práva příslušným orgánům spolu s důkazem uvedeným v čl. 2 odst. 4 nejpozději do 10. července každého roku dovozu.
Po prověření předložených dokladů zašlou členské státy Komisi nejpozději do sedmého pracovního dne po uplynutí lhůty pro podání žádostí seznam hospodářských subjektů, které splňují podmínky pro přijetí, obsahující zejména jejich jména a adresy a počet zvířat dovezených během období uvedeného v čl. 2 odst. 2.
4. Pro účely čl. 2 odst. 1 písm. b) musí hospodářské subjekty podat žádost o dovozní práva spolu s důkazem uvedeným v čl. 2 odst. 4 do 10. července každého roku dovozu.
Po prověření předložených doklad zašlou členské státy Komisi nejpozději do sedmého pracovního dne po uplynutí lhůty pro podání žádostí žadatelů a požadovaných množství.
5. Všechna sdělení, včetně sdělení "žádné", musí být zaslána dálnopisem nebo faxem za použití vzorů uvedených v přílohách III a IV tohoto nařízení v případech, kdy jsou žádosti podány.
Článek 5
1. Komise rozhodne, v jakém rozsahu mohou být žádosti vyřízeny.
2. Pokud jsou v případě žádostí podle čl. 4 odst. 4 požadovaná množství vyšší než množství dostupná, sníží Komise požadovaná množství o pevnou procentní sazbu.
Pokud má snížení uvedené v předchozím odstavci za následek, že je množství připadající na jednu žádost menší než 15 kusů, provedou příslušné členské státy přidělení zásilek po 15 kusech losováním.
Pokud je zbývající množství menší než 15 kusů, tvoří toto množství jedinou skupinu.
Článek 6
1. Dovoz přidělených množství je podmíněn předložením dovozní licence.
2. Žádost o dovozní licenci lze podat pouze u příslušného orgánu členského státu, ve kterém je žadatel zapsán v registru plátců DPH.
3. Po oznámení Komise o přidělení se dovozní licence vydávají co nejdříve na žádost a na jméno hospodářských subjektů, které získaly dovozní práva.
4. Doba platnosti dovozních licencí je 90 dní ode dne jejich skutečného vydání.
Platnost licencí však vyprší nejpozději 30. června po dni jejich vydání.
5. Vydané licence jsou platné v celém Společenství.
6. Aniž jsou dotčena ustanovení toto nařízení, použijí se ustanovení nařízení (EHS) č. 3719/88 a nařízení (ES) č. 1445/95.
Čl. 8 odst. 4 nařízení (EHS) č. 3719/88 se však nepoužije.
Článek 7
1. Kontrola, která má zajistit, že během čtyř měsíců po propuštění zvířat do volného oběhu nedojde k jejich porážce, se provede v souladu s článkem 82 nařízení (EHS) č. 2913/92.
2. Všechna zvířata dovezená na základě tohoto nařízení jsou identifikována v souladu s nařízením (ES) č. 820/97.
3. Tato identifikace musí uvádět datum, kdy bylo zvíře propuštěno do volného oběhu, a totožnost dovozce.
4. Za účelem zajistit plnění povinnosti neporážet zvířata podle odstavce 1 a vybírání cel nezaplacených v případě nedodržení této povinnost je nutné složit jistotu u příslušných celních orgánů. Částka této jistoty se rovná rozdílu mezi clem stanoveným ve společném celním sazebníku a clem podle čl. 1 odst. 1 platnému ke dni propuštění zvířat do volného oběhu.
Takové zajištění celního dluhu se vrátí bezprostředně po předložení důkazu dotyčným celním orgánům o tom, že zvířata:
a) nebyla poražena ve lhůtě čtyř měsíců po dni jejich propuštění do volného oběhu nebo
b) byla poražena před uplynutím této lhůty z důvodů vyšší moci nebo ze zdravotních důvodů nebo zemřela v důsledku nemoci nebo nehody.
Článek 8
Žádost o licenci a licence obsahují tyto údaje:
a) v kolonce 8 země uvedené v příloze I; licence zavazuje k dovozu z jedné nebo více uvedených zemí;
b) v kolonce 16 kódy KN uvedené v příloze II;
c) v kolonce 20 jednu z těchto poznámek:
- Razas alpinas y de montaña [Reglamento (CE) no 1143/98], año de importación:…
- Alpine racer og bjergracer (forordning (EF) nr.
1143/98), importår:…
- Höhenrassen (Verordnung (EG) Nr. 1143/98), Einfuhrjahr:…
- Aλπικες και ορεσιδιες φνλες [κανονισμός (EK) αριJ.
1143/98], εισς εισαγωγής…
- Alpine and mountain breeds (Regulation (EC) No 1143/98), Year of import:…
- Races alpines et de montagne [règlement (CE) no 1143/98], année d'importation:…
- Razze alpine e di montagna [regolamento (CE) n. 1143/98], anno d'importazione:…
- Bergrassen (Verordening (EG) nr.
1143/98), invoerjaar:…
- Raças alpinas e de montanha [Regulamento (CE) n.o 1143/98], ano de importação:…
- Alppi- ja vuoristorotuja (Asetus (EY) N:o 1143/98), tuontivuosi:…
- Alp- och bergraser (förordning (EG) nr 1143/98), importår:…
Článek 9
U dovezených zvířat se uplatňuje clo uvedené článku 1 na základě předložení průvodního osvědčení EUR.1, které vydala vyvážející země v souladu s protokolem č. 4 přiloženým k Evropským dohodám, a v souladu s protokolem č. 3 přiloženým k Evropským dohodám o volném obchodu, nebo na základě prohlášení, které vyhotovil vývozce v souladu s uvedenými protokoly.
Článek 10
Nařízení (ES) č. 1012/98 se mění takto:
1. V čl. 2 odst. 1 písm. a) se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Aniž jsou dotčena ustanovení prvního pododstavce, členské státy však mohou uznat jako referenční množství dovozní práva na rok dovozu, která nebyla přidělena z důvodu administrativní chyby příslušného vnitrostátního subjektu."
2. Čl. 7 odst. 2 se nahrazuje tímto:
"2. Za účelem zajistit plnění povinnosti neporážet zvířata podle odstavce 1 a vybírání cel nezaplacených v případě nedodržení této povinnost je nutné složit jistotu u příslušných celních orgánů. Částka této jistoty se rovná rozdílu mezi clem stanoveným ve společném celním sazebníku a clem podle čl. 1 odst. 1 platnému ke dni propuštění zvířat do volného oběhu."
Článek 11
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 2. června 1998, kterým se do právních předpisů v odvětví cukru vkládají změny zavedené nařízením (ES) č. 2086/97 o celní a statistické nomenklatuře a společném celním sazebníku
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 234/79 ze dne 5. února 1979 o postupu při přizpůsobování nomenklatury společného celního sazebníku používané pro zemědělské produkty [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 3290/94 [2], a zejména na čl. 2 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízením Komise (ES) č.
2086/97 ze dne 4. listopadu 1997, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a společném celním sazebníku [3], byla změněna kombinovaná nomenklatura zejména u některých produktů spadajících do společné organizace trhů v odvětví cukru;
vzhledem k tomu, že kódům kombinované nomenklatury již neodpovídají některé kódy uvedené v nařízení Rady (EHS) č. 1785/81 [4] naposledy pozměněném nařízením Rady (ES) č. 1599/96 [5], v nařízení Rady (EHS) č. 1010/86 [6] naposledy pozměněném nařízením Komise (ES) č. 1126/96 [7], v nařízení Komise (ES) č. 1464/95 [8] naposledy pozměněném nařízením Komise (ES) č. 2136/96 [9], v nařízení Komise (ES) č. 1729/97 [10], v nařízení Komise (EHS) č. 2670/81 [11] naposledy pozměněném nařízením Komise (ES) č. 158/96 [12], v nařízení Komise (EHS) č. 825/75 [13], naposledy pozměněném nařízením Komise (EHS) č. 1714/88 [14], jakož i v nařízení Komise (EHS) č. 1729/78 [15] naposledy pozměněném nařízením (ES) č. 1730/97 [16]; že v důsledku toho by uvedená nařízení měla být upravena;
vzhledem k tomu, že toto nařízení by mělo vstoupit v platnost ve stejný den jako nařízení (ES) č. 2086/97;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Nařízení (EHS) č. 1785/81 se mění takto:
- v článku 1
a) se v písmenu d)
- kód "17026090" nahrazuje kódem "17026095" a
- kód "17029090" nahrazuje kódem "17029099";
b) se v písmenu h) kód "ex17026090" nahrazuje kódem "17026080".
2. Nařízení (EHS) č. 1010/86 se mění takto:
- v článku 1 se
- kód "ex17026090" nahrazuje kódem "ex17026095",
- kód "ex17029090" nahrazuje kódem "ex17029099".
Článek 2
1. Nařízení (ES) č. 1464/95 se mění takto:
a) v článku 2 se kód "17026090" nahrazuje kódem "17026095";
b) - v čl. 8 písm. a) třetí odrážce se kód "ex17026090" nahrazuje kódem "17026080",
- v čl.
8 písm. c) třetí odrážce se kód "17026090" nahrazuje kódem "17026095",
- v čl. 8 písm. c) páté odrážce se kód "ex17026090" nahrazuje kódem "17026080".
2. Nařízení (ES) č. 1729/97 se mění takto:
a) v čl. 3 písm. a) se kód "17026090" nahrazuje kódem "17026095";
b) v příloze I se
- kód "17026090" nahrazuje kódem "17026095",
- kód "17029090" nahrazuje kódem "17029099".
3. Nařízení (EHS) č. 2670/81 se mění takto: v čl. 1 písm. d) se kód "17026090" nahrazuje kódem "17026095".
4. Nařízení (EHS) č. 825/75 se mění takto:
a) v příloze II se kód "ex17029090" nahrazuje kódem "17029099";
b) v příloze III se
- kód "ex17026090" nahrazuje kódem "ex17026095" a
- kód "ex17029090" nahrazuje kódem "ex17029099".
5. Nařízení (EHS) č. 1729/78 se mění takto:
a) v čl. 2 odst. 2 pododstavci 2 písm. a) bodě i) se
- kód "17026090" nahrazuje kódem "17026095" a
- kód "17029090" nahrazuje kódem "17029099";
b) v čl. 3 odst. 3 pododstavci 2 písm. a) bodě i) se
- kód "17026090" nahrazuje kódem "17026095" a
- kód "17029090" nahrazuje kódem "17029099".
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost v den jeho vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1160/98 ze dne 2. června 1998 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č.
1048/98 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo ji rozšiřuje o další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních a ostatních opatření týkajících se k obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení na základě odůvodnění ve sloupci 3 zařazeno do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
vzhledem k tomu, že Výbor pro celní kodex – odbor pro celní a statistickou nomenklaturu nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 19. května 1998 o konjunkturálních statistikách
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 213 této smlouvy,
s ohledem na návrh nařízení předložený Komisí [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
s ohledem na stanovisko Evropského měnového institutu [4],
(1) vzhledem k tomu, že směrnice Rady 72/211/EHS ze dne 30. května 1972 o koordinovaných konjunkturálních statistikách v průmyslu a v odvětvích drobných řemesel [5] a směrnice Rady 78/166/EHS ze dne 13. února 1978 o koordinovaných konjunkturálních statistikách v pozemním a inženýrském stavitelství [6], jejichž cílem bylo zajistit soudržnost statistik, nemohly zohlednit mezitím nastalé hospodářské a technické změny;
(2) vzhledem k tomu, že Evropská unie mezitím dosáhla dalšího pokroku směrem k integraci; že nové politiky a hlavní směry v oblasti hospodářství, hospodářské soutěže, sociální sféry, životního prostředí a podnikání vyžadují iniciativy a rozhodnutí založené na relevantních statistických údajích; že informace poskytované podle stávajících právních předpisů Společenství nebo dostupné v jednotlivých členských státech nejsou vyhovující nebo dostatečně srovnatelné na to, aby mohly sloužit jako spolehlivý základ činnosti Společenství;
(3) vzhledem k tomu, že budoucí Evropská centrální banka bude potřebovat snadno dostupné a rychle sestavitelné konjunkturální statistiky pro hodnocení ekonomického vývoje v členských státech v kontextu jednotné evropské měnové politiky;
(4) vzhledem k tomu, že pro splnění informačních potřeb Společenství v oblasti hospodářské konvergence je nezbytná standardizace;
(5) vzhledem k tomu, že je nutné mít k dispozici spolehlivé a rychle dostupné statistiky pro podávání zpráv o hospodářském vývoji v každém členském státě v rámci hospodářské politiky Unie;
(6) vzhledem k tomu, že podniky a podnikatelská sdružení požadují takové informace, které jim umožní pochopit jejich trhy a mít informace o své činnosti a výkonnosti ve vztahu k svému odvětví na státní i mezinárodní úrovni;
(7) vzhledem k tomu, že sestavení národních účtů podle nařízení Rady (ES) č. 2223/96 ze dne 25. června 1996 o Evropském systému národních a regionálních účtů ve Společenství [7] vyžaduje vývoj srovnatelných, úplných a spolehlivých statistických zdrojů;
(8) vzhledem k tomu, že na základě rozhodnutí 92/326/EHS [8] přijala Rada dvouletý program vývoje evropské statistiky služeb (1992 až 1993); že tento program obsahuje sestavování harmonizovaných statistik na státní a mezinárodní úrovni, zejména pro obchodní činnosti;
(9) vzhledem k tomu, že vytváření společných statistických norem umožňujících vytváření harmonizovaných statistik je v souladu se zásadou subsidiarity u činností, které lze účinně vykonávat výlučně na úrovni Společenství, a že tyto normy budou používány v každém členském státě pod dohledem orgánů a institucí pověřených sestavováním úředních statistik;
(10) vzhledem k tomu, že nejlepší metoda vyhodnocení hospodářského cyklu spočívá v sestavování statistik, jež vyhovují společným metodickým zásadám a společným definicím ukazatelů; že harmonizované statistiky splňující požadavky Komise a podniků na spolehlivost, rychlost, pružnost a dostatečnou úroveň podrobnosti členění mohou být založeny jen na údajích sestavených koordinovaně;
(11) vzhledem k tomu, že očištění o sezónní vlivy a výpočet vývojových časových řad nejlépe provádějí národní statistické úřady; že předání národních údajů očištěných o sezónní vlivy a vývojových časových řad Komisi (Eurostatu) zvýší soudržnost mezi údaji rozšiřovanými na státní a mezinárodní úrovni;
(12) vzhledem k tomu, že činnostní jednotka (ČJ) odpovídá jednomu nebo více provozním útvarům podniku; že má-li být možno zjišťovat údaje o ČJ, je nutné, aby informační systém podniku byl schopen u každé ČJ stanovit nebo vypočítat minimálně hodnotu produkce a mezispotřeby, nákladů práce, provozní přebytek, zaměstnanost a tvorbu hrubého fixního kapitálu; že ČJ zařazené do určité položky statistické klasifikace ekonomických činností v Evropském společenství (NACE rev. 1) mohou prostřednictvím vedlejších činností, které není možné zjistit z dostupných účetních dokladů, produkovat výrobky nezařazené do typické homogenní skupiny, do níž by z důvodu povahy činnosti náležely; že ČJ a podnik jsou totožné, pokud podnik nemůže stanovit nebo vypočítat pro jedno nebo více provozních útvarů údaje o veškerých výše uvedených proměnných;
(13) vzhledem k tomu, že statistické údaje sestavované v systému Společenství musí být v uspokojivé kvalitě a kvalita i zatížení, kterou její dosažení přináší, musí být mezi jednotlivými členskými státy srovnatelné, a že je proto nezbytné společně stanovit kritéria umožňující splnění těchto požadavků; že konjunkturální statistiky musí odpovídat výsledkům předávaným v souladu s nařízením Rady (ES, Euratom) č.
58/97 ze dne 20. prosince 1996 o strukturální statistice podnikání [9];
(14) vzhledem k tomu, že nařízení Rady (ES) č. 322/97 ze dne 17. února 1997 o statistice Společenství [10] vytváří referenční rámec pro ustanovení tohoto nařízení, zejména ta, jež se týkají přístupu k zdrojům administrativních údajů a statistické důvěrnosti;
(15) vzhledem k tomu, že je nezbytné zjednodušit správní postupy zejména pro malé a střední podniky mimo jiné prostřednictvím podpory nových technologií sběrua zpracování údajů; že použití stávajících administrativních údajů pro potřeby statistiky je jedním z opatření, jak snížit zatížení podniků; že nezbytnost přímého shromažďování údajů v podnicích pro sestavení statistik má za následek, že metody a techniky musí zabezpečit, aby údaje byly spolehlivé a aktuální, aniž by to zejména pro malé a střední podniky přinášelo zatížení převyšující svým objemem přínos, který uživatelé uvedených statistik mohou odůvodněně očekávat;
(16) vzhledem k tomu, že je nezbytné mít právní rámec společný pro všechny podnikové činnosti a pro statistiky podnikání zahrnující rovněž činnosti a oblasti, pro které se dosud žádné statistiky nevypracovávaly; že oblast působnosti vypracovávaných statistik lze vymezit s odkazem na nařízení Rady (EHS) č.
696/93 ze dne 15. března 1993 o statistických jednotkách pro účely statistického zjišťování a analýzy hospodářství ve Společenství [11] a nařízení Rady (EHS) č. 3037/90 ze dne 9. října 1990 o statistické klasifikaci ekonomických činností v Evropském společenství [12] (NACE rev. 1);
(17) vzhledem k tomu, že za účelem dalšího upřesnění pravidel sběru a statistického zpracování údajů a zpracování a přenosu proměnných je nezbytné dát Komisi, které je nápomocen Výbor pro statistické programy, zřízený rozhodnutím Komise 89/382/EHS, Euratom [13], pravomoc pro přijetí prováděcích opatření k tomuto nařízení;
(18) vzhledem k tomu, že v souladu s článkem 3 rozhodnutí 89/382/EHS, Euratom byl konzultován Výbor pro statistické programy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Obecné cíle
1. Účelem tohoto nařízení je vytvořit společný rámec pro tvorbu konjunkturálních statistik Společenství.
2. Statistika obsahuje informace (proměnné) nezbytné pro vytvoření jednotné základny pro analýzu konjunkturálního vývoje nabídky a poptávky, výrobních činitelů a výrobních cen.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Toto nařízení se použije na veškeré činnosti v rámci trhu uvedené v sekcích C až K a M až O statistické klasifikace ekonomických činností v Evropském společenství (NACE rev. 1), zavedené nařízením (EHS) č. 3037/90.
2. Do oblasti působnosti tohoto nařízení spadají statistické jednotky, jejichž druh je uveden v oddílu I přílohy k nařízení (EHS) č.
696/93 a které jsou zařazeny do jedné z činností uvedených v článku 1. V přílohách tohoto nařízení je specifikováno použití jednotlivých jednotek při vypracovávání statistik.
Článek 3
Přílohy
1. Zvláštní požadavky na proměnné jsou popsány v přílohách.
2. V každé příloze jsou uvedeny tyto informace, pokud je to důležité:
a) specifické činnosti, pro něž má být statistika sestavena,
b) druhy statistických jednotek, jež mají být použity pro sestavení statistik,
c) seznamy proměnných,
d) forma proměnných,
e) sledované období proměnných,
f) úroveň podrobnosti členění proměnných,
g) lhůty pro odeslání údajů,
h) seznam nepovinných pilotních studií,
i) první sledované období,
j) délka přechodného období, která může být povolena.
Článek 4
Sběr údajů
1. Členské státy shromažďují údaje nezbytné pro výpočet proměnných uvedených v přílohách.
2. Členské státy mohou získat nezbytné údaje tak, že uplatní zásadu administrativního zjednodušení a kombinují tyto zdroje:
a) povinná zjišťování: právní jednotky definované nařízením (EHS) č. 696/93, ke kterým patří nebo z nichž se skládají statistické jednotky, jimž byla členskými státy stanovena zpravodajská povinnost, jsou povinny dodávat včasné, přesné a úplné informace;
b) ostatní vhodné zdroje, včetně administrativních údajů;
c) vhodné postupy statistického odhadování.
3. Členské státy a Komise podpoří v rámci svých pravomocí zvýšené používání elektronického sběru a automatického zpracování údajů.
Článek 5
Periodicita
Veškeré proměnné se vytvářejí častěji než jednou ročně.
Frekvence pro každou proměnnou je uvedena v přílohách.
Článek 6
Úroveň podrobnosti členění
Proměnné se vytvářejí v souladu s platnou klasifikací na úrovni podrobnosti členění uvedené v přílohách.
Článek 7
Zpracování údajů
Členské státy zpracují údaje získané v souladu s čl. 4 odst.
2 do srovnatelných proměnných na základě pravidel uvedených v přílohách. Členské státy také vezmou v úvahu pokyny uvedené v informační metodické příručce uvedené v článku 12.
Článek 8
Předávání proměnných
Členské státy předají Eurostatu proměnné uvedené v článku 7 včetně důvěrných údajů elektronickým či jiným vhodným způsobem ve lhůtě počítané od konce sledovaného období stanovené v přílohách.
Proměnné jsou v každém případě předávány Komisi (Eurostatu) nejpozději dnem jejich rozšíření orgánem členského státu.
Článek 9
Zpracování důvěrných údajů
Zpracování důvěrných údajů a jejich předávání podle článku 8 se provádí v souladu s platnými stávajícími zásadami Společenství pro ochranu statistické důvěrnosti.
Článek 10
Kvalita
1. Členské státy zajistí, aby předávané proměnné věrně odrážely základní soubor jednotek. Z tohoto důvodu musí údaje získané v souladu s čl. 4 odst. 2 zahrnovat takové množství jednotek, aby byl zajištěn dostatečný stupeň reprezentativnosti.
2. Kvalitu proměnných měří jednotlivé členské státy podle společných kritérií.
3. Kvalita proměnných se pravidelně kontroluje porovnáváním s ostatními statistickými informacemi.
Proměnné se dále zkoumají z hlediska vnitřní konzistence.
4. Vyhodnocení úrovně se provádí srovnáváním přínosu dostupnosti údajů s náklady na jejich shromažďování a se zatížením, zejména pro malé podniky.
Pro potřeby tohoto vyhodnocení předají členské státy Komisi na požádání nezbytné informace.
Článek 11
Změna ve vážení a změna základního roku
1. Nejméně jednou za pět let upraví členské státy v případě nutnosti systém vážení u složených indexů. Váhy používané v upraveném systému vážení se Komisi předají do tří let po skončení nového základního roku.
2. Jednou za pět let založí členské státy indexy na novém základním roku tak, že použijí jako základní rok končící číslicí 0 nebo 5.
Do tří let po skončení takového základního roku musí být veškeré indexy založeny na novém základním roku.
Článek 12
Metodická příručka
1. Po konzultaci s Výborem pro statistické programy vydá Komise informační metodickou příručku, která vysvětlí pravidla stanovená v přílohách a která bude obsahovat pokyny ohledně konjunkturálních statistik.
2. Příručka je pravidelně přepracovávána.
Článek 13
Přechodné období a odchylky
1. Pro vypracovávání statistik lze umožnit přechodné období v délce nejvýše pěti let od vstupu tohoto nařízení v platnost.
2. V průběhu přechodného období může Komise připustit odchylky od tohoto nařízení, pokud národní statistické systémy vyžadují větší úpravy.
Článek 14
Zprávy
1. Členské státy předají Komisi na požádání veškeré důležité informace o provádění tohoto nařízení v členských státech.
2. Do tří let od vstupu tohoto nařízení v platnost, a poté každé tři roky, podá Komise Evropskému parlamentu zprávu o statistikách vypracovaných podle tohoto nařízení, zejména o jejich relevantnosti a kvalitě a o zatížení podniků.
Článek 15
Koordinace v členských státech
V každém členském státě koordinuje jeden orgán
1) předávání proměnných (článek 8),
2) hodnocení kvality (článek 10),
3) předávání důležitých informací (čl. 14 odst. 1).
Článek 16
Pilotní studie
1. Postupem podle článku 18 zavede Komise sérii nepovinných pilotních studií, které členské státy dobrovolně provedou.
Tyto pilotní studie jsou specifikovány v přílohách.
2. Pilotními studiemi se stanoví možnost a nezbytnost získávání dalších údajů, přičemž se vezme v úvahu přínos dostupnosti údajů ve vztahu k nákladům na jejich sběr a k zatížení podniků.
3. Komise informuje Radu o výsledcích pilotních studií.
Článek 17
Provádění
Postupem podle článku 18 stanoví Komise prováděcí opatření k tomuto nařízení, včetně opatření pro zohlednění ekonomického a technického vývoje v oblasti sběru a statistického zpracování údajů a přenosu proměnných.
Tím se zohlední zásada, že přínos opatření musí převýšit jeho náklady, a zásada, že ve srovnání s původními ustanoveními tohoto nařízení nevzniknou členským státům ani podnikům žádné dodatečné náklady.
Prováděcí opatření k tomuto nařízení obsahují zejména:
a) druhy použitých statistických jednotek (článek 2),
b) aktualizaci seznamu proměnných (článek 3),
c) definice a dohodnuté formy předávaných proměnných (článek 3),
d) frekvenci vypracovávání statistik (článek 5),
e) úroveň podrobnosti členění a agregace proměnných (článek 6),
f) lhůty pro předávání (článek 8),
g) kritéria pro hodnocení kvality (článek 10),
h) přechodné období a výjimky povolené v průběhu přechodného období (článek 13),
i) zavedení pilotních studií (článek 16).
Článek 18
Jednací řád výboru
1. Komisi je nápomocen Výbor pro statistické programy (dále jen "výbor").
Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou podle čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
3. Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
Pokud však zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese do tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navržená opatření Komise.
Článek 19
Zrušující ustanovení
Zrušují se směrnice 72/211/EHS a 78/166/EHS.
Článek 20
Vstup v platnost.
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1172/98 ze dne 25. května 1998 o statistickém vykazování silniční přepravy zboží
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 213 této smlouvy,
s ohledem na návrh nařízení předložený Komisí [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
(1) vzhledem k tomu, že pro provádění úkolů jí svěřených v souvislosti se společnou dopravní politikou musí mít Komise k dispozici srovnatelné, spolehlivé, harmonizované, pravidelné a úplné statistické údaje o rozsahu a vývoji silniční přepravy zboží prováděné vozidly registrovanými k provozu ve Společenství a o míře využívání vozidel provádějících tuto přepravu;
(2) vzhledem k tomu, že směrnice Rady 78/546/EHS ze dne 12. června 1978 o statistickém vykazování silniční přepravy zboží v rámci regionální statistiky [4] se nezabývá statistickým zjišťováním u druhů dopravy, které nebyly schváleny v době přijetí uvedené směrnice, a že statistické vykazování, které směrnice upravuje, poskytuje rozdílné informace o vnitrostátní a mezinárodní dopravě a neposkytuje žádné informace o míře využívání vozidel provádějících tuto dopravu;
(3) vzhledem k tomu, že je nezbytné vypracovávat úplné regionální statistiky o přepravě zboží a o jízdách vozidel;
(4) vzhledem k tomu, že je proto vhodné změnit systém stanovený směrnicí 78/546/EHS, aby se během dopravy uvnitř Společenství zejména zabezpečilo označení regionu původu a určení na stejném základě jako u vnitrostátní dopravy a aby se určila souvislost mezi přepravou zboží a jízdami vozidel prostřednictvím zjištění míry využívání vozidel provádějících tuto přepravu;
(5) vzhledem k tomu, že v souladu se zásadou subsidiarity představuje tvorba společných statistických norem umožňujících vypracování harmonizovaných informací úkol, který lze účinně provést pouze na úrovni Společenství, avšak údaje se budou v jednotlivých členských státech sbírat pod vedením orgánů a institucí příslušných pro sestavování úředních statistik;
(6) vzhledem k tomu, že nařízení Rady (ES) č. 322/97 ze dne 17. února 1997 o statistice Společenství [5] tvoří rámec pro ustanovení tohoto nařízení, zejména pro ustanovení, která se týkají přístupu ke zdrojům administrativních údajů, efektivnosti nákladů vynaložených na disponibilní zdroje a statistické důvěrnosti;
(7) vzhledem k tomu, že pro odhadnutí celkové přesnosti výsledků je nutné předávat důvěrné údaje, které byly předtím anonymizovány;
(8) vzhledem k tomu, že je důležité zajistit přiměřené rozšiřování statistických informací;
(9) vzhledem k tomu, že během zahajovacího období bude nutné, aby Komise poskytla členským státům finanční příspěvek na provedení nezbytných prací;
(10) vzhledem k tomu, že je vhodné stanovit zjednodušený postup pro provádění tohoto nařízení a jeho přizpůsobování hospodářskému a technickému vývoji;
(11) vzhledem k tomu, že byl konzultován Výbor pro statistické programy, zřízený rozhodnutím 89/382/EHS, Euratom [6], v souladu s článkem 3 uvedeného rozhodnutí; že tento výbor zaujal kladné stanovisko k tomuto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět a rozsah působnosti
1. Členské státy vypracovávají statistiky Společenství o silniční přepravě zboží nákladními silničními vozidly registrovanými v daném členském státě a o jimi prováděných jízdách.
2. Toto nařízení se vztahuje na silniční přepravu zboží kromě přepravy prostřednictvím
a) nákladních silničních vozidel, jejichž celková hmotnost nebo rozměry přesahují meze obvykle přípustné v dotyčném členském státě;
b) zemědělských vozidel, vojenských vozidel a vozidel patřících orgánům ústřední nebo místní správy, kromě nákladních silničních vozidel patřících veřejným podnikům, zejména železničním podnikům.
Každý členský stát může vyloučit z oblasti působnosti tohoto nařízení nákladní silniční vozidla, jejichž užitečná hmotnost nebo maximální přípustná hmotnost nedosahuje určité hodnoty.
Tato hodnota nesmí přesáhnout užitečnou hmotnost 3,5 tuny nebo maximální přípustnou hmotnost 6 tun u jednotlivých motorových vozidel.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
- "silniční přepravou zboží" veškerá doprava zboží prostřednictvím nákladních silničních vozidel,
- "silničním motorovým vozidlem" silniční vozidlo vybavené motorem jako jediným prostředkem pohonu, které se obvykle používá pro silniční přepravu zboží nebo cestujících nebo pro tažení vozidel používaných pro silniční přepravu zboží nebo cestujících,
- "nákladním silničním vozidlem" silniční vozidlo výhradně nebo především určené pro přepravu zboží (nákladní automobil, přívěs, návěs),
- "nákladním silničním motorovým vozidlem" každé jednotlivé silniční motorové vozidlo (nákladní automobil) nebo kombinace silničních vozidel, tzn. přívěsová souprava (nákladní automobil s přívěsem) nebo návěsová souprava (tahač s návěsem) určené pro přepravu zboží,
- "nákladním automobilem" silniční vozidlo s pevným rámem určené výhradně nebo především pro přepravu zboží,
- "tahačem" silniční motorové vozidlo určené výhradně nebo především k tahání jiných silničních vozidel, která nemají vlastní pohon (zpravidla návěsy),
- "přívěsem" silniční vozidlo pro dopravu nákladu konstruované tak, aby bylo taháno silničním motorovým vozidlem,
- "návěsem" silniční vozidlo pro dopravu nákladu, které nemá přední nápravu a je konstruované tak, aby jeho část a podstatná část jeho hmotnosti a nákladu spočívala na tahači,
- "návěsovou soupravou" tahač, k němuž je připojen návěs,
- "přívěsovou soupravou" nákladní silniční motorové vozidlo, k němuž je připojen přívěs. Do této kategorie patří rovněž návěsová souprava s dodatečným přívěsem,
- "registrovaným" stav po zanesení do rejstříku silničních vozidel, vedeného úředním orgánem v členském státě bez ohledu na to, zda je registrace doprovázena vydáním registrační značky.
V případě dopravy prostřednictvím kombinace silničních vozidel, tzn. přívěsovou soupravou (nákladní automobil s přívěsem) nebo návěsovou soupravou (tahač s návěsem), kde silniční motorové vozidlo (nákladní automobil nebo tahač) a přívěs nebo návěs jsou registrovány v různých státech, se celá kombinace vozidel pokládá za registrovanou ve státě, v němž je registrováno silniční motorové vozidlo,
- "užitečnou hmotností" maximální hmotnost nákladu povolená příslušným orgánem státu registrace vozidla.
Je-li nákladní motorové vozidlo přívěsovou soupravou skládající se z nákladního automobilu a přívěsu, rovná se užitečná hmotnost soupravy součtu užitečných hmotností nákladního automobilu a přívěsu,
- "maximální přípustnou hmotností" celková hmotnost stojícího vozidla (nebo kombinace vozidel) připraveného k jízdě a jeho nákladu, povolená příslušným orgánem státu registrace vozidla,
- "Eurostatem" služba Komise jí pověřená prováděním úkolů Komise při vypracovávání statistik Společenství.
Článek 3
Sběr údajů
1. Členské státy sbírají statistické údaje týkající se těchto oblastí:
a) údaje o vozidle;
b) údaje o jízdě;
c) údaje o přepravovaném zboží.
2. Statistické proměnné za tyto oblasti a jejich definice a klasifikace pro jejich zatřídění jsou uvedeny v přílohách.
3. Při určování metody pro sběr statistických údajů se členské státy zdrží jakýchkoli formalit při překračování hranic mezi členskými státy.
4. Přizpůsobování ukazatelů sběru statistických údajů a obsahu příloh budou stanoveny postupem podle článku 10.
Článek 4
Přesnost výsledků
Metody sběru a zpracování statistických údajů musí být stanoveny tak, aby statistické výsledky předávané členskými státy splňovaly minimální požadavky na přesnost, které přihlížejí ke strukturálním ukazatelům silniční dopravy v členských státech.
Požadavky na přesnost budou stanoveny postupem podle článku 10.
Článek 5
Předávání informací Eurostatu
1. Každé čtvrtletí předají členské státy Eurostatu náležitě ověřené individuální údaje týkající se proměnných uvedených v článku 3 a vyjmenovaných v příloze A bez uvedení jména, adresy a registrační značky.
V případě potřeby sdělené informace obsahují také údaje za předchozí čtvrtletí, k nimž byly sděleny pouze předběžné údaje.
2. Opatření týkající se předání údajů zmíněných v odstavci 1, včetně případných statistických tabulek, které jsou na nich založeny, se stanoví postupem podle článku 10.
3. Předání údajů se uskuteční během pěti měsíců po skončení sledovaného čtvrtletí.
První předané údaje se budou týkat prvního čtvrtletí roku 1999.
4. Během přechodného období od 1. ledna 1999 do dne stanoveného v souladu s odstavcem 5 mohou členské státy používat zjednodušené kódování pro proměnné uvedené v příloze A části A2 bodech 3, 4, 8 a 9 a v části A3 bodech 5 a 6.
Zjednodušené kódování se skládá
- z kódování podle přílohy G u vnitrostátní dopravy a
- z kódování podle zemí u mezinárodní dopravy.
5. Konec přechodného období podle odstavce 4 bude stanoven postupem podle článku 10, jakmile budou existovat technické podmínky umožňující použití účinného systému regionálního kódování pro vnitrostátní i mezinárodní dopravu podle přílohy G bodů 1 a 2.
Článek 6
Rozšiřování výsledků
Opatření k rozšiřování statistických výsledků týkajících se silniční přepravy zboží, včetně jejich struktury a obsahu, budou přijata postupem podle článku 10.
Článek 7
Zprávy
1. Členské státy podají Eurostatu nejpozději při předání prvních čtvrtletních informací zprávu o metodách používaných při sběru údajů.
Členské státy rovněž případně sdělí Eurostatu všechny podstatné změny metod používaných při sběru údajů.
2. Každý rok poskytnou členské státy Eurostatu informace o velikosti výběrového souboru, o podílu nespolupracujících respondentů a informace o spolehlivosti celkových výsledků pomocí standardní odchylky nebo intervalu spolehlivosti.
3. Po třech letech sběru údajů předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o zkušenostech získaných při práci podle tohoto nařízení.
Článek 8
Finanční příspěvek
1. Za první tři roky zpracovávání statistických výkazů podle tohoto nařízení obdrží členské státy finanční příspěvek, jímž se Společenství podílí na úhradě nákladů na vykonanou práci.
2. Celková ročně přidělená rozpočtová položka na příspěvek uvedený v odstavci 1 se stanoví v rámci ročního rozpočtového procesu.
3. Rozpočtový orgán stanoví výši rozpočtových položek, které budou k dispozici v jednotlivých letech.
4. Komise uvede použití prostředků Společenství přidělených pro tento účel ve zprávě podle čl. 7 odst. 3.
Na základě uvedené zprávy Komise zhodnotí, zda jsou pro další období tří let nutné další finanční příspěvky.
Článek 9
Prováděcí pravidla
Prováděcí pravidla k tomuto nařízení, včetně opatření pro jeho přizpůsobení ekonomickému a technickému vývoji, pokud to neznamená neúměrné zvýšení nákladů pro členské státy nebo zatížení respondentů, budou stanovena postupem podle článku 10.
Tato pravidla se týkají zejména
- přizpůsobení charakteristik sběru statistických údajů a obsahu příloh,
- požadavků na přesnost,
- opatření pro předávání údajů Eurostatu, včetně případných statistických tabulek založených na těchto údajích,
- rozšiřování výsledků,
- stanovení konce přechodného období stanoveného v čl. 5 odst. 5 pro předávání proměnných uvedených v čl. 5 odst. 4.
Článek 10
Postup
Komisi je nápomocen Výbor pro statistické programy (dále jen "výbor").
Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda výboru stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou uvedenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
Komise přijme opatření, která jsou okamžitě použitelná.
Pokud však tato opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru, sdělí je Komise neprodleně Radě.
V tomto případě
- Komise odloží použitelnost opatření, o kterých rozhodla, na dobu tří měsíců ode dne tohoto sdělení a
- může kvalifikovanou většinou ve lhůtě stanovené v předchozím pododstavci přijmout jiné rozhodnutí.
Článek 11
Směrnice 78/546/EHS
1. Členské státy předloží výsledky za roky 1997 a 1998 v souladu se směrnicí 78/546/EHS.
2. Směrnice 78/546/EHS se od 1. ledna 1999 zrušuje.
Článek 12
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 5. června 1998, kterým se mění nařízení (ES) č. 2629/97, pokud jde o používání identifikačního kódu zvířat v Itálii (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 820/97 ze dne 21. dubna 1997, kterým se stanoví systém identifikace a evidence skotu a které se týká označování hovězího masa a výrobků z hovězího masa [1], a zejména na čl.
10 písm. a), b) a c) uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (ES) č. 2629/97 [2] stanoví prováděcí pravidla pro ušní značky, evidenci hospodářství a pasy v rámci systému identifikace a evidence skotu;
vzhledem k tomu, že pokud jde o identifikační kód skotu, je vhodné zohlednit potíže uvedené italskými orgány a umožnit těmto orgánům používat maximálně tři doplňující znaky; že je nutné stanovit, že tyto doplňující znaky nesmějí být součástí numerického kódu;
vzhledem k tomu, že je proto nutné vhodným způsobem změnit nařízení (ES) č. 2629/97;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 1 nařízení (ES) č. 2629/97 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"4. Kromě údajů podle odstavce 1 může příslušný italský ústřední orgán použít maximálně tři doplňující znaky.
Tyto znaky nemohou být součástí číselného kódu podle odst. 2 písm. b)."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
kterým se mění přílohy I a II nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1076/98 [2], a zejména na články 6, 7 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že podle nařízení (EHS) č.
2377/90 musí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin;
vzhledem k tomu, že maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky zhodnotí všechny významné informace, které se týkají bezpečnosti reziduí příslušných látek pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin;
vzhledem k tomu, že při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, povolené hladiny ve všech významných poživatelných tkáních získávaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň) a charakter rezidua, které je významné pro sledování reziduí (indikátorové reziduum);
vzhledem k tomu, že pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v příslušných právních předpisech Společenství, musí být maximální limity reziduí obecně stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin; že játra a ledviny jsou však často z jatečních těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány, a maximální limity reziduí proto musí být rovněž vždy stanoveny i pro svalovou tkáň nebo tkáň tukovou;
vzhledem k tomu, že v případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med;
vzhledem k tomu, že rifaximin a albendazol musí zařazeny do přílohy I nařízení (EHS) č. 2377/90;
vzhledem k tomu, že ketamin, denaveriniumchlorid, kortikotropin a benzalkoniumchlorid musí zařazeny do přílohy II nařízení (EHS) č. 2377/90;
vzhledem k tomu, že předtím, než toto nařízení vstoupí v platnost, musí být stanovena lhůta 60 dnů k tomu, aby členské státy mohly učinit veškeré úpravy, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci příslušných veterinárních léčivých přípravků vydaná v souladu se směrnicí Rady 81/851/EHS [3] naposledy pozměněnou směrnicí 93/40/EHS [4], aby byla zohledněna ustanovení tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I a II nařízení (EHS) č. 2377/90 se mění tak, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost šedesátým dnem po vyhlášení
ze dne 5. června 1998, kterým se mění nařízení (EHS, Euratom, ESUO) č. 260/68, kterým se stanoví podmínky a postup pro uplatňování daně ve prospěch Evropských společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o vytvoření jednotné Rady a jednotné Komise Evropských společenství,
s ohledem na Protokol o výsadách a imunitách Evropských společenství, a zejména na články 13 a 23 tohoto protokolu,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
(1) vzhledem k tomu, že Evropský měnový institut zaujal stanovisko [3];
(2) vzhledem k tomu, že Evropská centrální banka již byla zřízena;
(3) vzhledem k tomu, že je třeba rozšířit působnost daně zřízené ve prospěch Evropských společenství za podmínek stanovených v nařízení (EHS, Euratom, ESUO) č. 260/68 [4] a postupem v něm uvedeným na platy, mzdy a služební požitky členů Rady guvernérů a Generální rady Evropské centrální banky a jejích zaměstnanců; že uplatňování této daně na Evropský měnový institut se stane bezpředmětným, jakmile bude dokončena jeho likvidace,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 12a nařízení (EHS, Euratom, ESUO) č. 260/68 se zrušuje ode dne následujícího po dni ukončení likvidace Evropského měnového institutu.
Článek 2
Vnařízení (EHS, Euratom, ESUO) č. 260/68 se vkládá nový článek, který zní:
"Článek 12c
Toto nařízení se vztahuje na členy Rady guvernérů a Generální rady Evropské centrální banky, její zaměstnance a na příjemce důchodů jí vyplácených, kteří spadají do kategorií určených Radou na základě čl. 16 prvního pododstavce Protokolu o výsadách a imunitách Evropských společenství, pokud se jedná o platy, mzdy, služební požitky a invalidní, starobní a pozůstalostní důchody vyplácené Bankou."
Článek 3
Toto nařízení se použije ode dne 1. června 1998.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
ze dne 5. června 1998, kterým se mění nařízení (Euratom, ESUO, EHS) č. 549/69, kterým se stanoví kategorie úředníků a ostatních zaměstnanců Evropských společenství, na které se vztahují ustanovení článku 12, čl. 13 druhého pododstavce a článku 14 Protokolu o výsadách a imunitách Společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o vytvoření jednotné Rady a jednotné Komise Evropských společenství,
s ohledem na Protokol o výsadách a imunitách Evropských společenství, a zejména na články 16 a 23 tohoto protokolu,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Soudního dvora [3],
s ohledem na stanovisko Účetního dvora [4],
(1) vzhledem k tomu, že Evropský měnový institut předložil své stanovisko [5];
(2) vzhledem k tomu, že Evropská centrální banka již byla zřízena;
(3) vzhledem k tomu, že je vhodné rozšířit působnost nařízení (Euratom, ESUO, EHS) č. 549/69 [6] za účelem zajištění, aby zaměstnanci Evropské centrální banky, s ohledem na jejich povinnosti a odpovědnost a na zvláštní postavení, požívali stejných výsad, imunit a úlev,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
S účinností ode dne následujícího po datu ukončení likvidace Evropského měnového institutu se zrušuje článek 4a nařízení (Euratom, ESUO, EHS) č. 549/69.
Článek 2
V nařízení (Euratom, ESUO, EHS) č. 549/69 se vkládá nový článek, který zní:
"Článek 4c
Aniž je dotčen článek 23 Protokolu o výsadách a imunitách Evropských společenství s ohledem na členy Rady guvernérů a Generální rady Evropské centrální banky, vztahují se výsady a imunity uvedené v článku 12, čl. 13 druhém pododstavci a v článku 14 protokolu za stejných podmínek a ve stejném rozsahu, jaké jsou uvedeny v článcích 1, 2 a 3 tohoto nařízení, rovněž na
- zaměstnance Evropské centrální banky,
- osoby pobírající invalidní, starobní nebo pozůstalostní důchody vyplácené Evropskou centrální bankou."
Článek 3
Toto nařízení se použije ode dne 1. června 1998.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1207/98 ze dne 10. června 1998, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2191/81 o poskytování podpory pro nákup másla neziskovými institucemi a organizacemi
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 804/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1587/96 [2], a zejména na čl. 12 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č.
2191/81 [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2196/95 [4], stanoví poskytování podpory pro nákup másla neziskovými organizacemi a institucemi; že se s ohledem na současnou situaci na trhu s máslem a na úroveň prodeje ve smyslu tohoto nařízení je nezbytné snížit částku podpory;
vzhledem k tomu, že Řídící výbor pro mléko a mléčné výrobky nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V čl. 2 odst. 1 prvním pododstavci nařízení (EHS) č. 2191/81 se částka "139 ECU" nahrazuje částkou "105 ECU".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 17. června 1998, kterým se mění nařízení Rady (EHS) č. 3696/93 o statistické klasifikaci produkce podle činností (CPA) v Evropském hospodářském společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3696/93 ze dne 29. října 1993 o statistické klasifikaci produkce podle činností (CPA) v Evropském hospodářském společenství [1], a zejména na čl.
5 písm. b) uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 3696/93 stanovilo statistickou klasifikaci produkce (dále jen CPA), aby bylo vyhověno požadavkům statistiky v rámci Společenství;
vzhledem k tomu, že změny provedené v harmonizovaném systému a kombinované nomenklatuře podle nařízení Komise (ES) č. 2448/95 ze dne 10. října 1995, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [2] vyžadují menší změny v CPA a úpravu a vyjasnění textů;
vzhledem k tomu, že po změně CPA bude třeba stanovit přechodné období;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistické programy, zřízeného rozhodnutím Rady 89/382/EHS, Euratom [3],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (EHS) č. 3696/93 se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Odkazy na HS/KN jsou aktualizovány na základě verze HS/KN z roku 1996.
Článek 3
1. Národní klasifikace produktů na základě CPA musí být upraveny nejpozději do 31. prosince 1998.
2. Pokud národní statistické systémy vyžadují větší úpravy, může Komise tuto lhůtu prodloužit o dobu nejdéle dvou let.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1239/98 ze dne 8. června 1998, kterým se mění nařízení (ES) č. 894/97 o některých technických opatřeních pro zachování rybolovných zdrojů
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
(1) vzhledem k tomu, že články 2 a 4 nařízení Rady (EHS) č.
3760/92 ze dne 20. prosince 1992 o zavedení režimu Společenství pro rybolov a akvakulturu [4], stanoví, že Rada má přijmout s ohledem na dostupná vědecká stanoviska potřebná opatření pro zachování zdrojů, aby bylo zajištěno rozumné a odpovědné využívání živých zdrojů žijících v mořích na udržitelném základě s přihlédnutím, mezi jiným, k vlivu rybolovných činností na mořský ekosystém; že k tomuto účelu může Rada stanovit technická opatření pro lovná zařízení a způsob jejich použití;
(2) vzhledem k tomu, že by se měly stanovit zásady, jakož i některá pravidla na úrovni Společenství, aby každý členský stát mohl zajistit řízení rybolovných činností plavidel, která plují pod jeho vlajkou nebo spadají pod jeho jurisdikci;
(3) vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č. 894/97 [5] upravuje rybolov unášenými tenatovými sítěmi;
(4) vzhledem k tomu, že rybolovné činnosti používající unášené tenatové sítě v minulosti zaznamenaly rychlý nárůst, pokud jde o intenzitu rybolovu; že nekontrolovaný rozmach těchto činností může představovat vážné ohrožení tím, že dojde k nepřiměřenému nárůstu intenzity rybolovu cílových druhů;
(5) vzhledem k tomu, že čl. 130 r odst. 2 Smlouvy stanoví zásadu, podle které všechna opatření Společenství musejí brát ohled na požadavky ochrany životního prostředí v duchu zásady předběžné opatrnosti;
(6) vzhledem k tomu, že v souladu s mezinárodními závazky Společenství, podle kterých musí přispívat k zachování a řízení biologických zdrojů volného moře, je nezbytné jasně upravit veškerý rozmach rybolovu unášenými tenatovými sítěmi plavidly Společenství;
(7) vzhledem k tomu, že by se měla omezit délky unášených tenatových sítí;
(8) vzhledem k tomu, že lov tuňáka, mečouna a některých dalších druhů do unášených tenatových sítí vede k vedlejším úlovkům a představuje nebezpečí pro populace necílových druhů;
(9) vzhledem k tomu, že nebezpečí nekontrolovaného nárůstu intenzity rybolovu a nedostatečné selektivity unášených tenatových sítí vyžaduje jejich zákaz při lovu tuňáka, mečouna a některých dalších druhů; že by se měl tento přechod urychlit, aby se zabránilo ekologickým rizikům;
(10) vzhledem k tomu, že plavidla Společenství, která lovila tyto druhy pomocí unášených tenatových sítí, jsou ekonomicky omezována, což vyžaduje období, ve kterém bude tato činnost postupně ukončena; že pokračování rybolovu unášenými tenatovými sítěmi má být povoleno do 31. prosince 2001;
(11) vzhledem k tomu, že technická opatření pro zachování při rybolovu v Baltském moři jsou stanovena v nařízení (ES) č. 88/98 [6];
(12) vzhledem k tomu, že jakékoli pokračování rybolovu unášenými tenatovými sítěmi může probíhat pouze za podmínek, které jsou kontrolovatelné a skutečně kontrolované;
(13) vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 2807/83 ze dne 22. září 1983, kterým se stanoví zvláštní pravidla pro zaznamenávání údajů o úlovcích ryb členských států [7], se nevztahuje na všechna loviště, kde se používají unášené tenatové sítě; že obecná ustanovení nařízení Rady (EHS) č.
2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [8], které se týkají lodních deníků a prohlášení o vykládce, se do 1. ledna 1999 nepoužijí ve Středozemním moři;
(14) vzhledem k tomu, že kontrola rybolovu unášenými tenatovými sítěmi přináší specifické potíže; že by se pro tuto činnost měla stanovit zvláštní ustanovení;
(15) vzhledem k tomu, že dopady rybolovu s unášenými tenatovými sítěmi musejí být neustále hodnoceny; že proto musejí být shromažďovány nutné údaje;
(16) vzhledem k tomu, že údaje z lodních deníků musejí být srovnávány s objemem vykládek, u kterých musí být umožněna skutečná kontrola;
(17) vzhledem k tomu, že členské státy musejí předávat Komisi některé údaje, které jsou potřebné k tomu, aby byl na úrovni Společenství prováděn dohled nad kontrolami vykonávanými členskými státy;
(18) vzhledem k tomu, že pokud nebude dodržováno toto nařízení, musejí členské státy ukládat sankce podle nařízení (EHS) č. 2847/93,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 894/97 se mění takto:
1. Článek 11 se nahrazuje tímto:
"Článek 11
Žádné plavidlo nesmí mít na palubě nebo používat k rybolovu jednu nebo více unášených tenatových sítí, jejichž jednotlivá nebo celková délka je vyšší než 2,5 km.
Článek 11a
1. Od 1. ledna 2002 se všem plavidlům zakazuje mít na palubě nebo používat k rybolovu jednu nebo více unášených tenatových sítí určených k odlovu druhů uvedených v příloze VIII.
2. Od 1. ledna 2002 je zakázáno vykládat druhy uvedené v příloze VIII, které byly odloveny do unášených tenatových sítí.
3. Do 31. prosince 2001 může mít rybářské plavidlo na palubě nebo používat k rybolovu jednu nebo více unášených tenatových sítí podle odstavce 1 poté, co obdrží povolení vydané příslušnými orgány členského státu vlajky.
V roce 1998 maximální počet plavidel, kterým členský stát může povolit, aby měly na palubě nebo používaly k rybolovu jednu nebo více unášených tenatových sítí, nesmí překročit 60 % rybářských plavidel, které používaly jednu nebo více unášených tenatových sítí v období od roku 1995 do roku 1997.
4. Členské státy každoročně k 30. dubnu předávají Komisi pro každý cílový druh seznam plavidel oprávněných k rybolovu unášenými tenatovými sítěmi podle odstavce 3; pro rok 1998 se však tyto údaje musejí předat nejpozději do 31. července 1998.
Článek 11b
1. Každé rybářské plavidlo, které používá jednu nebo více unášených tenatových sítí určených k odlovu druhů uvedených v příloze VIII, musí provádět rybolov za těchto podmínek:
- během rybolovné činnosti musí plavidlo na síť neustále vizuálně dohlížet,
- na každém konci sítě musejí být ukotveny plovoucí bóje s radarovými odražeči, aby mohla být kdykoli stanovena její poloha.
Na bójích musejí být vyobrazena registrační písmeno/písmena a evidenční číslo plavidla, k němuž náležejí.
2. Velitel rybářského plavidla, které používá jednu nebo více unášených tenatových sítí podle odstavce 1, vede lodní deník, v němž musejí být zaznamenány den po dni tyto údaje:
- celková délka sítí na plavidle,
- celková délka sítí použitých při jednotlivých lovných operacích,
- množství jednotlivých druhů odlovených během jednotlivých operací, včetně vedlejších úlovků a množství vhozených zpět do moře, zejména kytovců, plazů a mořských ptáků,
- množství jednotlivých druhů uložených na palubě,
- časové a místní údaje o těchto úlovcích.
3. Každý velitel předloží podle odstavce 2 příslušným orgánům členského státu vykládky prohlášení udávající alespoň vyložená množství jednotlivých druhů a data a oblasti odlovu.
4. Velitel rybářského plavidla používajícího jednu nebo více unášených tenatových sítí podle odstavce 1, který chce použít místo vykládky v členském státu, oznámí příslušným orgánům dotčeného členského státu předpokládané místo vykládky a čas připlutí nejméně dvě hodiny před připlutím do přístavu.
5. Všechna rybářská plavidla používající jednu nebo více unášených tenatových sítí podle odstavce 1 musejí mít s sebou předběžné povolení k rybolovu vydané příslušnými orgány členského státu vlajky.
6. Pokud nebudou dodrženy povinnosti uvedené v článcích 11 a 11a, jakož i v tomto článku, uplatní příslušné orgány vůči dotčenému plavidlu vhodná opatření podle článku 31 nařízení (EHS) č. 2847/93.
Článek 11c
S výjimkou vod, na které se vztahuje nařízení Rady (ES) č. 88/98 ze dne 18. prosince 1997, kterým se stanoví některá technická opatření pro zachování rybolovných zdrojů ve vodách Baltského moře, Velkého a Malého Beltu a Øresundu [9], a bez ohledu na čl.
1 odst.
1, se vztahují články 11, 11a a 11b na všechny vody pod svrchovaností nebo jurisdikcí členských států, a mimo tyto vody na všechna rybářská plavidla Společenství."
2. Znění přílohy se doplňuje jako příloha VIII.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1264/98 ze dne 17. června 1998 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č.
1048/98 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo ji rozšiřuje o další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních nebo jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
vzhledem k tomu, že je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3];
vzhledem k tomu, že Výbor pro celní kodex – odbor pro celní a statistickou nomenklaturu nezaujal, pokud jde o výrobky č.
2, 4, 6 a 7 v tabulce v příloze, stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou, pokud jde o výrobky č.
1, 3 a 5 v tabulce v příloze, v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex – odboru pro celní a statistickou nomenklaturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle ustanovení čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu tří měsíců.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
kterým se doplňuje příloha nařízení (ES) č. 2400/96 o zápisu určitých názvů do Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení podle nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1068/97 [2], a zejména na čl. 6 odst. 3 a 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že podle článku 5 nařízení (EHS) č. 2081/92 předložily Francie a Portugalsko Komisi žádost o zápis některých názvů jako zeměpisných označení nebo označení původu;
vzhledem k tomu, že podle čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení bylo shledáno, že žádosti splňují všechny požadavky stanovené uvedeným nařízením, a zejména, že obsahují všechny údaje požadované článkem 4 uvedeného nařízení;
vzhledem k tomu, že Komise neobdržela po zveřejnění názvů uvedených v příloze tohoto nařízení v Úředním věstníku Evropských společenství [3] žádné námitky podle článku 7 uvedeného nařízení;
vzhledem k tomu, že by tedy tyto názvy měly být zapsány do Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení a měly by být proto v rámci Společenství chráněny jako zeměpisná označení nebo označení původu;
vzhledem k tomu, že příloha tohoto nařízení doplňuje přílohu nařízení Komise (ES) č. 2400/96 [4] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 195/98 [5],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Názvy uvedené v příloze tohoto nařízení se doplňují k příloze nařízení (ES) č. 2400/96 a zapisují se do Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení podle čl. 6 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2081/92 jako chráněná zeměpisná označení (CHZO) nebo chráněná označení původu (CHOP).
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 18. června 1998, kterým se mění nařízení Komise (ES) č. 996/97 o otevření a správě celní kvóty pro dovoz zmrazených hovězích okruží a bránic kódu KN 02062991
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1095/96 ze dne 18. června 1996 o zavedení koncesí stanovených v seznamu CXL sestaveném na základě závěrů jednání o čl. XXIV odst. 6 GATT [1], a zejména na čl. 1 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č.
996/97 [2], pozměněné nařízením (ES) č. 260/98 [3], stanoví víceletá pravidla pro používání dovozní kvóty o objemu 1500 tun pro zmrazená hovězí okruží a bránice; že je třeba upřesnit způsob, jakým mají být vyplňována osvědčení o pravosti, a doplnit údaje, které by měly být uváděny v dovozních licencích, které s osvědčeními souvisejí;
vzhledem k tomu, že je třeba vyjasnit a harmonizovat některá kritéria způsobilosti hospodářských subjektů s kritérii pro ostatní dovozní režimy;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 996/97 se mění takto:
1. Článek 2 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
1. Dovoz množství masa uvedených v čl. 1 odst. 3 podléhá předložení dovozní licence.
2. Žádost o licenci a licence samotné obsahují tyto údaje:
a) v kolonce 8 údaj o zemi původu;
b) v kolonce 20 jeden z těchto údajů:
- Músculos del diafragma y delgados [Reglamento (CE) no 996/97]
- Mellemgulv (forordning (EF) nr.
996/97)
- Saumfleisch (Verordnung (EG) Nr. 996/97)
- Διάφραγμα [κανονισμός (ΕΚ) αριθ.
996/97]
- Thin skirt (Regulation (EC) No 996/97)
- Hampe [règlement (CE) no 996/97]
- Pezzi detti "hampes" [regolamento (CE) n. 996/97]
- Omloop (Verordening (EG) nr.
996/97)
- Diafragma [Regulamento (CE) no 996/97]
- Kuveliha (asetus (EY) N:o 996/97)
- Mellangärde (förordning (EG) nr 996/97).
3. Platnost dovozních licencí končí 30. června po datu vydání."
2. V článku 3 se doplňuje nový odstavec 4, který zní:
"4. Originál a jeho kopie se vyplňují buď na psacím stroji nebo rukou. Pokud se vyplňují rukou, je nutné je nutné je vyplnit inkoustem a hůlkovým písmem."
3. V čl. 5 odst. 3 se zrušují slova "uvedená v čl. 11 odst. 1".
4. V článku 7 se písmeno a) nahrazuje tímto:
"a) žadatel o dovozní licenci musí být fyzická nebo právnická osoba, která v okamžiku předložení své žádosti musí ke spokojenosti příslušných orgánů dotyčného členského státu prokázat, že v posledních 12 měsících alespoň jednou obchodovala s hovězím a telecím masem se třetími zeměmi; žadatel musí registrován ve členském státě jako plátce DPH."
5. V článku 7 se zrušují písmena c) a d).
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 19. června 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro celní kvóty hovězího a telecího masa stanovené nařízením Rady (ES) č. 3066/95 pro Polskou republiku, Maďarskou republiku, Českou republiku, Slovenskou republiku, Bulharskou republiku a Rumunskou republiku
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3066/95 ze dne 22. prosince 1995, kterým se zřizují určité koncese v podobě celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty a stanoví, jako autonomní a přechodné opatření, některé koncese pro zemědělské produkty podle Evropských dohod, s ohledem na Dohodu o zemědělství uzavřenou během Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č.
1595/97 [2], a zejména na článek 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č.
3066/95 stanoví otevření celních kvót hovězího a telecího masa se sníženými sazbami; že je nutné stanovit prováděcí pravidla na víceletém základě; že je za tímto účelem vhodné použít roční ustanovení stanovená v minulosti pro tyto kvóty;
vzhledem k tomu, že s cílem zajistit, aby stanovená množství byla dovážena pravidelně, je vhodné rozložit tato množství do různých období;
vzhledem k tomu, že správa tohoto režimu by měla být založena na dovozních licencích; že proto musí existovat pravidla pro podávání žádostí a je také nutno stanovit údaje, které musí figurovat v žádostech a v licencích odchylně od některých ustanovení nařízení Komise (EHS) č. 3719/88 ze dne 16. listopadu 1988, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a licenci o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
1044/98 [4], a od nařízení Komise (ES) č. 1445/95 ze dne 26. června 1995 o prováděcích pravidlech pro dovozní a vývozní licence v odvětví hovězího a telecího masa a o zrušení nařízení (EHS) č.
2377/80 [5], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 759/98 [6]; že by kromě toho mělo být stanoveno, že licence budou vydávány až po lhůtě nezbytné pro jejich posouzení a v případě potřeby za použití jednotné procentní sazby snížení;
vzhledem k tomu, že nebezpečí spekulativních obchodů spojené s příslušným režimem v odvětví hovězího a telecího masa vyvolává nutnost stanovit přesné podmínky pro využití tohoto režimu;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Na veškeré dovozy produktů podle přílohy I tohoto nařízení do Společenství, které se uskuteční v rámci kvót stanovených nařízením (ES) č. 3066/95, se vztahuje povinnost předložit dovozní licenci.
Roční množství produktů, na které se vztahuje uvedený režim, a procentní sazba, o kterou se sníží celní sazba společného celního sazebníku, jsou stanoveny v příloze I.
Článek 2
Množství podle článku 1 jsou na každé období uvedené v příloze I rozdělena takto:
- 25 % na období od 1. července do 30. září,
- 25 % na období od 1. října do 31. prosince,
- 25 % na období od 1. ledna do 31. března,
- 25 % na období od 1. dubna do 30. června.
Pokud jsou během některého kvótového období množství, pro která jsou podány žádosti o dovozní licence v prvním, druhém nebo třetím období podle předchozího pododstavce, nižší než množství dostupná, jsou zbývající množství přidána k množstvím dostupným pro následující období.
Článek 3
1. Pro účely využívání dovozních kvót:
a) musí být žadatel o dovozní licenci fyzická nebo právnická osoba, která v době podání žádosti musí ke spokojenosti orgánů příslušného členskéstátu dokázat, že během předcházejících dvanácti měsíců alespoň jednou provozovala svou obchodní činnost v rámci obchodu s hovězím a telecím masem se třetími zeměmi; žadatel musí být zapsán v rejstříku plátců DPH;
b) žádost o licenci může být podána pouze v členském státě, ve kterém je žadatel zapsán;
c) pro každou ze skupin produktů podle přílohy I se žádost o licenci musí týkat minimálního množství 15 tun hmotnosti produktu, aniž by překročila dostupné množství stanovené v článku 2.
"Skupinou produktů" se rozumí produkty pocházející pouze z jedné ze zemí uvedených v příloze I; skupina produktů zahrnuje buď produkty kódů KN 0201 a 0202, nebo produkty kódu KN 16025031 a 16025039;
d) v kolonce 8 žádosti o licenci i licenci samotné se uvádí země původu; licence zavazuje k dovozu z uvedené země;
e) v kolonce 20 žádosti o licenci i licenci samotné se uvádí jedna z těchto poznámek:
- Reglamento (CE) no1279/98
- Forordning (EF) nr.
1279/98
- Verordnung (EG) Nr. 1279/98
- Κανονισμός (EK) αριδ.
1279/98
- Regulation (EC) No 1279/98
- Règlement (CE) n 1279/98o
- Regolamento (CE) n. 1279/98
- Verordening (EG) nr.
1279/98
- Regulamento (CE) n.o. 1279/98
- Asetus (EY) N:o 1279/98
- Förordning (EG) nr 1279/98.
2. Odchylně od článku 5 nařízení (ES) č. 1445/95 se v kolonce 16 žádosti o licenci i licenci samotné uvádí jedna ze skupin kódů KN uvedená ve stejné odrážce:
- 0201 a 0202
- 16025031 a 16025039.
Článek 4
1. Žádosti o licence lze podat pouze během prvých deseti dní každého období uvedeného v článku 2.
2. Každý žadatel může podat pouze jednu žádost, která se může vztahovat pouze na jednu část skupinu produktů.
Pokud žadatel podá více žádostí, které se vztahují na jednu skupinu produktů, jsou všechny tyto žádosti neplatné.
3. Členské státy oznámí Komisi nejpozději pátý pracovní den po uplynutí lhůty pro podání žádostí žádosti, které byly podány pro dostupná množství.
Součástí tohoto oznámení je i seznam žadatelů rozdělený podle množství požadovaného pro každou skupinu a jí příslušných kódů KC a podle země původu produktů.
Všechna oznámení, včetně nulových, musí být zaslána dálnopisem nebo faxem za použití vzorů uvedených v příloze II tohoto nařízení.
4. Komise rozhodne, v jakém rozsahu mohou být žádosti vyřízeny.
Pokud jsou množství, pro něž se žádá o dovozní licenci, vyšší než množství dostupná, sníží Komise požadovaná množství o pevnou procentní sazbu.
5. Pokud Komise rozhodně o přijetí žádostí, jsou licence vydány v co nejkratší lhůtě.
Článek 5
1. Aniž jsou dotčena ustanovení tohoto nařízení, použijí se ustanovení nařízení (EHS) č. 3719/88 a (ES) č. 1445/95.
2. Dovozní licence vydané podle tohoto nařízení jsou platné 90 dní ode dne vydání ve smyslu čl. 21 odst. 1 nařízení (EHS) č. 3719/88. Platnost licencí však končí 30. června následujícího po dni jejich vydání.
3. Licence jsou platné v celém Společenství.
Článek 6
Produkty jsou propuštěny do volného oběhu na základě předložení buď průvodního osvědčení EUR.1, které vydala vyvážející země v souladu s protokolem č. 4 přiloženým k Evropským dohodám uzavřených s uvedenými zeměmi, nebo na základě prohlášení, které vyhotovil vývozce v souladu s uvedeným protokolem.
Článek 7
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. července 1998.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 22. června 1998, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2123/89, kterým se stanoví seznam reprezentativních trhů pro vepřové maso ve Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2759/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vepřovým masem [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 3290/94 [2], a zejména na čl. 4 odst. 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že v nařízení Komise (EHS) č. 2123/89 [3] naposledy pozměněném nařízením (ES) č. 532/96 [4] byl stanoven seznam reprezentativních trhů pro vepřové maso ve Společenství;
vzhledem k tomu, že v Irsku, v Lucembursku a ve Španělsku došlo ke změně reprezentativních trhů; ze je tudíž třeba změnit seznam reprezentativních trhů pro vepřové maso ve Společenství uvedený v příloze nařízení (EHS) č. 2123/89;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro vepřové maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (EHS) č. 2123/89 se mění takto:
1. Bod 4 se nahrazuje tímto:
"4. Výčet těchto kotovacích středisek: Ebro (Zaragoza), Mercolleida (Lleida), Campillos (Malaga), Segovia, Segura (Murcia), Silleda (Pontevedra)
a výčet těchto trhů: Alhama (Murcia), Barcelona, Binefar (Huesca), Burgos, Calamocha (Turuel), Mollerussa (Lleida), Pamplona, Porrino (Pontevedra), Segovia, Sierra de Yeguas (Malaga), Valdepenas (Ciudad Real)."
2. Bod 7 se nahrazuje tímto:
"7. Výčet těchto trhů: Rooskey, Waterford, Tralee a Mitchelstown."
3. Bod 9 se nahrazuje tímto:
"9. Tento trh: Esch."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. července 1998.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 23. června 1998, kterým se mění nařízení Komise (ES) č. 577/97, kterým se stanovují některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2991/94, kterým se stanovují normy pro roztíratelné tuky, a nařízení Rady (EHS) č. 1898/87 o ochraně označení používaných při uvádění mléka a mléčných výrobků na trh
(Text s významem pro EHP) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2991/94 ze dne 5. prosince 1994, kterým se stanovují normy pro roztíratelné tuky [1], a zejména na článek 8 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1898/87 ze dne 2. července 1987 o ochraně označení používaných při uvádění mléka a mléčných výrobků na trh [2], naposledy pozměněné aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 4 odst.
2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 577/97 [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 623/98 [4], stanoví období umožňující získat zkušenosti z provádění metody pro přezkoušení vyznačeného obsahu tuku, popsané v příloze II, před jejím použitím;
vzhledem k tomu, že datum, od něhož by tato metoda měla být používána, je třeba posunout na pozdější dobu, aby hospodářské subjekty měly dostatek času na její vyzkoušení;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem příslušných řídících výborů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 577/97 se mění takto: V čl. 2 odst. 3 se datum "1. července 1998" nahrazuje datem "1. ledna 1999".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1340/98 ze dne 24. června 1998, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 3290/94 o úpravách a přechodných opatřeních nezbytných v odvětví zemědělství k provádění dohod uzavřených v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3290/94 ze dne 22. prosince 1994 o úpravách a přechodných opatřeních nezbytných v odvětví zemědělství k provádění dohod uzavřených v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání [1], a zejména na čl. 3 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že článek 3 nařízení (ES) č.
3290/94 zmocňuje Komisi přijmout opatření nezbytná pro provedení přechodu od právní úpravy platné před provedením závěrů Uruguayského kola obchodních jednání na právní úpravu vyplývající z úprav právních předpisů stanovených ve výše uvedeném nařízení; že jde o přechodná opatření, která mohou být přijímána pouze do dne 30. června 1998 a po tomto datu se nesmějí používat; že se však ukazuje, že některé otázky, které jsou nyní předmětem přechodných opatření, nelze s konečnou platností vyřešit před výše uvedeným dnem; že se tyto záležitosti týkají zejména některých dohod uzavřených se třetími zeměmi; že je proto nutné prodloužit o jeden rok dobu, během které může Komise přijímat přechodná opatření,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V čl. 3 odst. 2 nařízení (ES) č. 3290/94 se datum "30. června 1998" nahrazuje datem "30. června 1999".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 29. června 1998, kterým se mění nařízení (EHS) č. 94/92 ze dne 14. ledna 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu pro dovozy ze třetích zemí podle nařízení Rady (EHS) č. 2092/91
(Text s významem pro EHP) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2092/91 ze dne 24. června 1991 o ekologickém zemědělství a k němu se vztahujícím označování zemědělských produktů a potravin [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1488/97 [2], a zejména na článek 11 tohoto nařízení,
vzhledem k tomu, že čl. 11 odst.
1 nařízení (EHS) č. 2092/91 stanoví, že produkty, které jsou dováženy ze třetí země, mohou být uváděny na trh pouze v případě, že pocházejí ze třetí země uvedené v seznamu vypracovaném v souladu s podmínkami stanovenými v odstavci 2 uvedeného článku; že takový seznam byl stanoven v příloze nařízení Komise (EHS) č.
94/92 [3] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 314/97 [4];
vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č. 314/97 zahrnulo Maďarsko a Švýcarsko do seznamu podle čl. 11 odst. 1 nařízení (ES) č. 2092/91 pro období, které skončí 30. června 1998, aby se během tohoto období podrobně vyhodnotily určité aspekty provádění pravidel rovnocenných pravidlům, jež stanoví nařízení (ES) č. 2092/91, v těchto zemích;
vzhledem k tomu, že v Maďarsku bylo během kontroly provedené Komisí na místě potvrzeno účinné provádění pravidel rovnocenných těm, jež stanoví nařízení (EHS) č. 2092/91;
vzhledem k tomu, že Švýcarsko zmocnilo nový kontrolní subjekt, který bude provádět kontroly požadované švýcarskými právními předpisy v oblasti ekologického zemědělství;
vzhledem k tomu, že k použití režimu musí být pro každou třetí zemi určeny subjekty pověřené vydáváním osvědčení o kontrole podle čl. 11 odst. 1 písm. b) nařízení (EHS) č. 2092/91;
vzhledem k tomu, že Austrálie oznámila změny ve svém kontrolním režimu; že kontroly provozovatelů v Austrálii jsou nyní prováděny soukromými kontrolními subjekty za dohledu orgánů veřejné správy;
vzhledem k tomu, že Izrael potvrdil, že kontrola a vydávání osvědčení produktů ekologického zemědělství bude prováděna ministerstvem zemědělství;
vzhledem k tomu, že posouzení informací předložených uvedenými třetími zeměmi vedlo k závěru, že požadavky jsou rovnocenné požadavkům vyplývajícím z práva Společenství;
vzhledem k tomu, že opatření uvedená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem výboru uvedeným v článku 14 nařízení (EHS) č. 2092/91,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (EHS) č. 94/92 se mění podle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. července 1998.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 30. června 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla v odvětví drůbežího masa k nařízení Rady (ES) č. 779/98 o dovozu zemědělských produktů pocházejících z Turecka do Společenství, o zrušení nařízení (EHS) č. 4115/86 a o změně nařízení (ES) č. 3010/95
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 779/98 ze dne 7. dubna 1998 o dovozu zemědělských produktů pocházejících z Turecka do Společenství, o zrušení nařízení (EHS) č. 4115/86 a o změně nařízení (ES) č. 3010/95 [1], a zejména na článek 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2777/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s drůbežím masem [2], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2916/95 [3], a zejména na článek 15 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Rady přidružení ES–Turecko č.
1/98 ze dne 25. února 1998 o obchodním režimu pro zemědělské produkty [4] zavedlo systém celních preferencí pro dovoz zemědělských produktů pocházejících z Turecka do Společenství;
vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č. 779/98 otevřelo ode dne 1. ledna 1998 nové roční celní kvóty pro některé výrobky z drůbežího masa; že kvóty budou používány po dobu neurčitou;
vzhledem k tomu, že je třeba zajistit správu režimu prostřednictvím dovozních licencí; že za tímto účelem je třeba stanovit zejména podmínky pro předkládání žádostí a údaje, které mají být uvedeny v žádostech a v licencích, odchylně od článku 8 nařízení Komise (EHS) č. 3719/88 ze dne 16. listopadu, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty [5], naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
1044/98 [6]; že je třeba kromě toho vydávat licence po lhůtě na rozmyšlenou a použít přitom případně jednotnou procentní sazbu pro přijetí;
vzhledem k tomu, že pro zajištění pravidelných dovozů je nezbytné rozvrhnout na celý rok množství stanovená v příloze I tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že pro zajištění účinné správy režimu je třeba stanovit výši jistoty týkající se dovozních licencí v rámci uvedeného režimu na 20 ECU na 100 kilogramů; že nebezpečí spekulací spojené s režimem v odvětví drůbežího masa vede k tomu, aby byl přístup hospodářských subjektů k uvedenému režimu podřízen dodržování přesných podmínek;
vzhledem k tomu, že je vhodné upozornit hospodářské subjekty na skutečnost, že licence mohou být použity pouze pro produkty, které vyhovují platným veterinárním předpisům ve Společenství;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Každý dovoz produktů skupin stanovených v příloze I tohoto nařízení do Společenství, uskutečněný v rámci režimu stanoveného nařízením (ES) č. 779/98, podléhá předložení dovozní licence.
Množství produktů, na něž se vztahuje uvedený režim a celní sazba, jsou uvedeny v příloze I.
Článek 2
Kvóty uvedené v článku 1 jsou rozděleny takto:
- 25 % v období od 1. ledna do 31. března,
- 25 % v období od 1. dubna do 30. června,
- 25 % v období od 1. července do 30. září,
- 25 % v období od 1. října do 31. prosince.
Článek 3
Dovozní licence uvedené v článku 1 se řídí těmito pravidly:
a) žadatelem o dovozní licenci musí být fyzická nebo právnická osoba, která v době předložení žádosti může prokázat ke spokojenosti příslušných orgánů členských států, že dovezla nebo vyvezla nejméně 50 tun produktů, na něž se vztahuje nařízení (EHS) č. 2777/75, během každého ze dvou kalendářních roků, které předcházejí roku, v němž je žádost o licenci podána.
Avšak maloobchodní zařízení nebo restaurace, které prodávají tyto produkty konečným spotřebitelům, jsou z uvedeného režimu vyloučeny;
b) v žádosti o dovozní licenci se smí uvést pouze jedno z čísel skupiny stanovených v příloze I tohoto nařízení; žádost se smí týkat několika produktů různých kódů kombinované nomenklatury (KN).
V takovém případě musí být zapsány všechny kódy KN do kolonky 16 a jejich označení musí být zapsáno do kolonky 15.
Žádost o licenci se musí týkat nejméně jedné tuny produktů a nevýše 10 % množství dostupného pro dotyčnou skupinu během období stanoveného v článku 2;
c) žádost o licenci a licence obsahují v kolonce 8 poznámku o zemi původu; licence zavazuje k dovozu z uvedené země;
d) žádost o licenci a licence obsahují v kolonce 20 jednu z těchto poznámek:
- Reglamento (CE) no 1396/98
- Forordning (EF) nr.
1396/98
- Verordnung (EG) Nr. 1396/98
- Κανονισμός (ΕΚ) αριθ.
1396/98
- Regulation (EC) No 1396/98
- Règlement (CE) no 1396/98
- Regolamento (CE) n. 1396/98
- Verordening (EG) nr.
1396/98
- Regulamento (CE) n.o 1396/98
- Asetus (EY) N:o 1396/98
- Förordning (EG) nr 1396/98;
e) licence obsahuje v kolonce 24 jednu z těchto poznámek:
Snížení celní sazby podle společného celního sazebníku, jak je stanoveno v:
- Reglamento (CE) no 1396/98
- Forordning (EF) nr.
1396/98
- Verordnung (EG) Nr. 1396/98
- Κανονισμό (ΕΚ) αριθ.
1396/98
- Regulation (EC) No 1396/98
- Règlement (CE) no 1396/98
- Regolamento (CE) n. 1396/98
- Verordening (EG) nr.
1396/98
- Regulamento (CE) n.o 1396/98
- Asetus (EY) N:o 1396/98
- Förordning (EG) nr 1396/98.
Článek 4
1. Žádost o licenci může být předložena pouze během prvních deseti dnů každého období stanoveného v článku 2.
Avšak pro množství dostupná pro první tři období roku 1998 uvedená v článku 2 mohou být žádosti o licence podány pouze během prvních deseti dnů ode dne 1. července 1998.
2. Žádost o licenci musí být podána u příslušného orgánu členského státu, kde je žadatel usazen nebo kde zřídil své sídlo.
Je přípustná, jen pokud žadatel písemně prohlásí, že nepředložil a že se zavazuje nepředložit, pokud jde o dané období, další žádosti týkající se produktů téže skupiny v členském státě podání žádosti nebo v jiném členském státě.
Pokud žadatel předloží více než jednu žádost pro produkty téže skupiny, žádná z jeho žádostí není přípustná.
3. Žádosti o dovozní licence pro všechny produkty uvedené v článku 1 jsou doprovázeny složením jistoty ve výši 20 ECU na 100 kilogramů.
4. Členské státy sdělí Komisi pátý pracovní den následující po dni uplynutí období pro podání žádostí žádosti předložené pro každý z produktů dotyčné skupiny.
Toto sdělení obsahuje seznam žadatelů a soupis žádaných množství pro skupinu.
Všechna sdělení, včetně záporných sdělení, se provádějí dálnopisem nebo faxem ve stanovený pracovní den podle vzoru uvedeného v příloze II, pokud nebyla předložena žádná žádost, nebo podle vzorů uvedených v přílohách II a III, pokud byly žádosti předloženy.
5. Komise rozhodne co možná nejrychleji, do jaké míry může být vyhověno žádostem uvedeným v článku 3.
Pokud množství, pro něž bylo požádáno o licence, přesahují dostupná množství, Komise stanoví jednotnou procentní sazbu pro přijetí žádaných množství.
Pokud je celkové množství, jež je předmětem žádostí, menší než dostupné množství, stanoví Komise zbývající množství, které se přidá k dostupnému množství následujícího období.
6. Licence jsou vydány co možná nejdříve, jakmile Komise přijme rozhodnutí.
7. Licence mohou být použity pouze pro produkty, které vyhovují platným veterinárním předpisům ve Společenství.
Článek 5
Pro účely čl. 21 odst. 2 nařízení (EHS) č. 3719/88 jsou dovozní licence platné 150 dnů ode dne jejich skutečného vydání.
Dovozní licence vydané na základě tohoto nařízení nejsou převoditelné.
Článek 6
Nařízením (EHS) č. 3719/88 nejsou dotčena ustanovení tohoto nařízení.
Odchylně od čl. 8 odst. 4 nařízení (EHS) č. 3719/88 však množství dovezené na základě tohoto nařízení nemůže být vyšší než množství uvedené v kolonkách 17 a 18 dovozní licence. Číslice "0" se zapíše za tím účelem do kolonky 19 uvedené licence.
Článek 7
Propuštění dovezených produktů do volného oběhu podléhá předložení průvodního osvědčení EUR.1 vydaného vyvážející zemí v souladu s protokolem 3 připojeným k rozhodnutí Rady přidružení ES–Turecko č. 1/98.
Článek 8
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. července 1998.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 30. června 1998, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2235/92, kterým se stanoví prováděcí pravidla týkající se podpory pro spotřebu čerstvých mléčných výrobků z Kanárských ostrovů
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení (EHS) č. 1601/92 ze dne 15. června 1992 o zvláštních opatřeních pro Kanárské ostrovy týkajících se některých zemědělských produktů [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2348/96 [2], a zejména na článek 11 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že článek 1 nařízení Komise (EHS) č.
2235/92 [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1802/95 [4], stanoví poskytování podpory pro lidskou spotřebu čerstvých výrobků z kravského mléka vyrobených na Kanárských ostrovech v mezích místních požadavků na spotřebu; že s ohledem na změny místních spotřebitelských zvyků a zvýšení poptávky po nízkotučných výrobcích je vhodné změnit na žádost španělských orgánů seznam čerstvých mléčných výrobků, který je uveden v příloze nařízení (EHS) č.
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (EHS) č. 2235/92 se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 1. července 1998, kterým se zrušují opatření stanovená v článku 1 nařízení Rady (ES) č. 703/98, kterým se pozastavují některé koncese stanovené v nařízení (ES) č. 3066/95, kterým se zřizují určité koncese v podobě celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty a stanoví, jako autonomní a přechodné opatření, některé koncese pro zemědělské produkty podle Evropských dohod, s ohledem na Dohodu o zemědělství uzavřenou během Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
703/98 ze dne 17. března 1998, kterým se pozastavují některé koncese stanovené v nařízení (ES) č. 3066/95, kterým se zřizují určité koncese v podobě celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty a stanoví, jako autonomní a přechodné opatření, některé koncese pro zemědělské produkty podle Evropských dohod, s ohledem na Dohodu o zemědělství uzavřenou během Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání [1], a zejména na článek 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (ES) č. 3066/95 [2], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1595/97 [3], zřizuje určité koncese v podobě celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty a stanoví, jako autonomní a přechodné opatření, některé koncese pro zemědělské produkty podle Evropských dohod, s ohledem na Dohodu o zemědělství uzavřenou během Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání;
vzhledem k tomu, že nařízení (ES) 703/98 za účelem ochrany obchodních zájmů Společenství poté, co Česká republika jednostranně zvýšila dovozní cla pro některé zemědělské produkty, které pocházejí ze Společenství, autonomně pozastavilo rovnocenným způsobem některé z koncesí zřízených nařízením (ES) č. 3066/95;
vzhledem k tomu, že Česká republika nyní zrušila dovozní cla pro některé zemědělské produkty, čímž se obnovila vzájemnost v zacházení;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem příslušného řídícího výboru,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Opatření stanovená v článku 1 nařízení (ES) č. 703/98 se zrušují.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1434/98 ze dne 29. června 1998, kterým se stanoví podmínky vykládky sledě obecného pro jiné průmyslové účely než k přímé lidské spotřebě
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Rady (EHS) č.
2115/77 ze dne 27. září 1977, kterým se zakazuje cílený rybolov a vykládka sledě obecného pro jiné průmyslové účely než k přímé lidské spotřebě [3], vychází ze situace nadměrného využívání rybolovných zdrojů, k němuž však už v mnoha zeměpisných oblastech nedochází;
vzhledem k tomu, že populace sledě obecného v Baltském moři, v oblasti Velkého a Malého Beltu a Öresundu nejsou v současné době ohroženy; že zlepšené hospodářské využívání těchto populací umožňuje, aby se lovily pro jiné účely než k přímé lidské spotřebě; že se omezení průmyslových účelů, pro které se provádějí vykládky sledě obecného, nevyžaduje;
vzhledem k tomu, že při průmyslovém rybolovu sleďů v Baltském moři může docházet ke značným vedlejším úlovkům nedospělých tresek obecných; že by proto uvedený rybolov neměl být v oblastech bohatých na mladé tresky povolen;
vzhledem k tomu, že stav populací sledě obecného v Severním moři, Skagerraku a Kattegatu vyvolává vážné obavy;
vzhledem k tomu, že u jiných populací sledě obecného v severovýchodním Atlantiku zaručují současné rybolovné činnosti, tedy rybolov pro účely lidské spotřeby, dostatečnou míru využití; že změny rybolovu těchto populací proto nejsou žádoucí;
vzhledem k tomu, že úroveň vedlejších úlovků sledě obecného při průmyslovém rybolovu jiných druhů by měla být omezena; že vedlejší úlovky získané v těchto mezích lze využít k průmyslovým účelům;
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [4] stanoví, že plavidla, která loví pro průmyslové účely, budou od 1. července 1998 sledována satelitem;
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (ES) č. 88/98 ze dne 18. prosince 1997, kterým se stanoví některá technická opatření pro zachování rybolovných zdrojů ve vodách Baltského moře, Velkého a Malého Beltu a Öresundu [5], stanoví podmínky pro rybolov sleďů obecných v těchto vodách;
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (ES) č. 894/97 ze dne 29. dubna 1997 o některých technických opatřeních pro zachování rybolovných zdrojů [6], určuje podmínky pro uchovávání na palubě a vykládku sledě obecného uloveného v regionech 1 a 2 prostřednictvím lovného zařízení, které se v současnosti používá pro rybolov pro jiné průmyslové účely než k přímé lidské spotřebě,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Pro účely tohoto nařízení se použijí následující vymezení mořských vod:
Region 1:
Všechny vody severně a západně od linie vycházející ze 48o severní šířky a 18o západní délky a pokračující přímo na sever až k 60o severní šířky, odtud přímo na východ až k 5o západní délky, poté přímo na sever až k 60o 30′ severní šířky, odtud přímo na východ až k 4o západní délky, pak přímo na sever až k 64o severní šířky a nakonec přímo na východ až k pobřeží Norska.
Region 2:
Všechny vody severně od 48o severní šířky, s výjimkou vod regionu 1 a divizí ICES IIIb, IIIc a IIId.
Region 3:
Všechny vody v podoblastech ICES VIII a IX.
2. Divize ICES IIIb, IIIc a IIId se dělí na 11 subdivizí označených čísly 22 až 32, které jsou popsány v příloze I nařízení (ES) č. 88/89.
Článek 2
1. Sledi obecní ulovení při rybolovu:
- v regionech 1 a 2 do sítí o minimální velikosti ok nižší než 32 mm nebo
- v regionu 3 do sítí o minimální velikosti ok nižší než 40 mm,
nesmějí být uchováváni na palubě, pokud tyto úlovky
i) nebyly uloveny v podoblasti ICES IV a skládají se ze směsi sleďů obecných a jiných druhů, nejsou tříděny a sledi nepřesahují 20 % hmotnostních celkové kombinované hmotnosti sleďů obecných a jiných druhů ulovených příslušným zařízením a uchovávaných na palubě nebo
ii) nebyly uloveny v divizi ICES IIIa a skládají se výhradně ze směsi sleďů obecných a šprotů obecných, nejsou tříděny a sledi nepřesahují 10 % hmotnostních celkové kombinované hmotnosti sleďů a šprotů ulovených příslušným zařízením a uchovávaných na palubě nebo
iii) nebyly uloveny v divizi ICES IIIa a skládají se ze směsi sleďů a jiných druhů, též šprotů, nejsou tříděny a sledi nepřesahují 5 % hmotnostních celkové kombinované hmotnosti sleďů a jiných druhů ulovených příslušným zařízením a uchovávaných na palubě nebo
iv) nebyly uloveny mimo podoblast ICES IV nebo divizi ICES IIIa a skládají se ze směsi sleďů a jiných druhů, nejsou tříděny a sledi nepřesahují 10 % hmotnostních celkové kombinované hmotnosti sleďů a jiných druhů ulovených příslušným zařízením a uchovávaných na palubě.
2. Sledi ulovení rybářskými plavidly Společenství při rybolovu v divizích ICES IIIb nebo IIIc nebo divizi ICES IIId západně od 16o východní délky sítěmi o minimální velikosti ok nižší než 32 mm nesmějí být na palubě uchováváni.
3. Pokud jsou sledi obecní uloveni rybářskými plavidly Společenství při rybolovu:
- východně od 16o východní délky v subdivizích 25 až 27 divize ICES IIId sítěmi o minimální velikosti ok nižší než 32 mm nebo
- v subdivizi 28 divize ICES IIId nebo v části subivize 29 divize ICES IIId, která leží jižně od 59o30′severní šířky, sítěmi o minimální velikosti ok nižší než 28 mm nebo
- v subdivizích 30 až 32 divize ICES IIId nebo v části subdivize 29 divize ICES IIId, která leží severně od 59o30′severní šířky, sítěmi o minimální velikosti ok nižší než 16 mm,
smějí být úlovky uchovávány na palubě pouze tehdy, skládají-li se ze směsi sleďů obecných a jiných druhů, nejsou tříděny a sledi nepřesahují 45 % hmotnostních celkové kombinované hmotnosti sleďů a jiných druhů ulovených příslušným zařízením a uchovávaných na palubě.
Článek 3
1. Zakazuje se vykládka sledě obecného uloveného:
- v regionech 1 a 2 vlečenými sítěmi o minimální velikosti ok nejméně 32 mm nebo
- v regionu 3 vlečenými sítěmi o minimální velikosti ok nejméně 40 mm nebo
- v divizích ICES IIIb nebo IIIc vlečenými sítěmi o minimální velikosti ok nejméně 32 mm nebo
- v subdivizi 24 nebo v části subidivize 25 západně od 16o východní délky v divizi ICES IIId vlečenými sítěmi o minimální velikosti ok nejméně 32 mm nebo
- v regionech 1 nebo 2 nebo 3 nebo v divizích ICES IIIb nebo IIIc nebo v divizi ICES IIId západně od 16o východní délky jiným zařízením než vlečenými sítěmi,
pro jiné účely než k přímé lidské spotřebě, pokud sledi nebyli nejprve uvedeni na trh pro účely přímé lidské spotřeby a nebyli odebráni.
2. Vykládka sledě obecného pro jiné účely než k přímé lidské spotřebě se však povolí, pokud
- byli sledi chyceni jakýmkoliv lovným zařízením v divizi IIId východně od 16o východní délky nebo
- byli sledi chyceni jakýmkoliv lovným zařízením za podmínek stanovených v článku 2.
Článek 4
Nejpozději do 31. prosince 2002 Rada na základě zprávy a návrhu Komise rozhodne o případných úpravách tohoto nařízení.
Článek 5
Nařízení (EHS) č. 2115/77 se zrušuje.
Článek 6
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1436/98 ze dne 3. července 1998, kterým se povolují některé doplňkové látky v krmivech (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 93/113/ES ze dne 14. prosince 1993 o způsobu užití enzymů, mikroorganismů a přípravků z nich ve výživě zvířat a o jejich uvádění na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Rady 97/40/ES [2], a zejména na článek 5 této směrnice,
vzhledem k tomu, že směrnice Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech [3], naposledy pozměněná směrnicí Komise (ES) č. 98/19/ES [4], stanoví, že s ohledem na vývoj vědeckých a technických poznatků mohou být povoleny nové doplňkové látky nebo nová užití doplňkových látek;
vzhledem k tomu, že směrnice Rady 93/113/ES odchylně od směrnice 70/524/EHS zmocnila členské státy dočasně povolit používání enzymů, mikroorganismů a přípravků z nich ve výživě zvířat a jejich uvádění na trh;
vzhledem k tomu, že po přezkoumání dokumentací předaných členskými státy v souladu s článkem 3 směrnice 93/113/ES se ukazuje, že určitý počet látek náležejících do skupin enzymů a mikroorganismů může být dočasně povolen;
vzhledem k tomu, že stanovisko Vědeckého výboru pro výživu zvířat, pokud jde o bezpečnost těchto látek, bylo příznivé;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro krmiva,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Látky, které náležejí do skupiny enzymů a jsou uvedeny v příloze I tohoto nařízení, mohou být povoleny jako doplňkové látky ve výživě zvířat za podmínek uvedených v této příloze.
Článek 2
Látky, které náležejí do skupiny mikroorganismů a jsou uvedeny v příloze II tohoto nařízení, mohou být povoleny jako doplňkové látky ve výživě zvířat za podmínek uvedených v této příloze.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. července 1999.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1443/98 ze dne 6. července 1998, kterým se stanoví odhad dodávek produktů v odvětví rýže na Kanárské ostrovy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1601/92 ze dne 15. června 1992 o zvláštních opatřeních pro Kanárské ostrovy týkajících se některých zemědělských produktů [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2348/96 [2], a zejména na čl. 3 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že společná prováděcí pravidla ke zvláštnímu režimu dodávek některých zemědělských produktů na Kanárské ostrovy jsou stanovena nařízením Komise (ES) č. 2790/94 [3] naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 825/98 [4];
vzhledem k tomu, že pro účely článku 2 nařízení (EHS) č. 1601/92 je třeba stanovit pro Kanárské ostrovy předběžný odhad dodávek produktů v odvětví rýže; že by tento odhad měl být stanoven na základě požadavků tohoto regionu;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Množství předběžného odhadu dodávek v odvětví rýže, na něž se vztahuje osvobození od dovozního cla nebo podpora Společenství pro produkty pocházející ze zbývající části Společenství, se pro účely článku 2 nařízení (EHS) č. 1601/92 stanoví v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
ze dne 7. července 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 2847/93, pokud jde o hlášení o intenzitě rybolovu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2635/97 [2], a zejména na čl. 19b odst. 4 tohoto nařízení,
vzhledem k tomu, že podle čl. 19b odst.
4 nařízení (EHS) č. 2847/93 Komise musí přijmout postupem podle článku 36 ustanovení k obsahu hlášení nazývaného "hlášení o intenzitě rybolovu", které musejí sdělovat velitelé rybářských plavidel Společenství nebo jejich zástupci;
vzhledem k tomu, že obsah hlášení o intenzitě rybolovu závisí na tom, zda rybářské plavidlo Společenství vplouvá do rybolovné oblasti vymezené v čl. 19a odst. 1 nařízení (EHS) č. 2847/93 a/nebo z této oblasti vyplouvá, včetně vplutí do přístavu nebo vyplutí z přístavu nacházejícího se v takové oblasti;
vzhledem k tomu, že je třeba zajistit, aby byly sděleny určité informace, je-li hlášení o intenzitě rybolovu předáváno prostřednictvím VMS;
vzhledem k tomu, že je nezbytné stanovit formát, který je nutno používat při sdělování hlášení o intenzitě rybolovu prostřednictvím VMS;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro rybolov a akvakulturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Toto nařízení stanoví prováděcí pravidla pro sestavení "hlášení o intenzitě rybolovu", které musejí podle článků 19b a 19c nařízení (EHS) č. 2847/93 sdělovat velitelé rybářských plavidel Společenství nebo jejich zástupci, kteří mají v úmyslu lovit nebo lovili v některé oblasti.
Článek 2
Pro účely tohoto nařízení, v hlášení o intenzitě rybolovu:
- zeměpisná poloha plavidla je vyjádřena ve stupních a minutách zeměpisné šířky a délky,
- oblast je oblastí ve smyslu vymezení v příloze I nařízení Rady (ES) č. 685/95 [3] a je určena pomocí kódů oblastí intenzity uvedených v příloze VIa nařízení Komise (EHS) č. 2807/83 [4], kterým se stanoví zvláštní pravidla pro zaznamenávání údajů o úlovcích ryb členských států,
- čas se udává v koordinovaném světovém čase (UTC),
- uvádí-li se druhy uložené na plavidle, pak bentické druhy ryb podléhající TAC nebo kvótám, které musejí být zaznamenány v lodním deníku podle článku 6 nařízení (EHS) č. 2847/93, se sdělují jednotlivě v kilogramech živé hmotnosti; ostatní druhy uložené na plavidle se sdělují celkově v kilogramech živé hmotnosti; množství uvedená v hlášení jsou celková množství každého druhu uloženého na plavidle v okamžiku, kdy je sdělováno hlášení o intenzitě rybolovu,
- druhy, které se sdělují, jsou určeny pomocí kódu FAO uvedeném v lodním deníku.
Článek 3
1. Hlášení o intenzitě rybolovu, které se musí odeslat bezprostředně před vplutím do oblasti nebo vyplutím z přístavu, obsahuje tyto údaje:
- nadpis "HLÁŠENÍ O INTENZITĚ RYBOLOVU — VPLUTÍ",
- jméno, vnější identifikační znak a mezinárodní rádiová volací značka plavidla,
- jméno velitele plavidla,
- zeměpisná poloha plavidla, na které se sdělení vztahuje,
- oblast, do které plavidlo vplouvá,
- předpokládané datum a čas vplutí do této oblasti,
- úlovky podle druhů uložené na plavidle, pouze v případě vplutí do oblasti,
- případně název přístavu, ze kterého plavidlo vyplouvá.
2. Hlášení o intenzitě rybolovu, které se musí odeslat bezprostředně před vyplutím z oblasti nebo vplutím do přístavu, obsahuje tyto údaje:
- nadpis "HLÁŠENÍ O INTENZITĚ RYBOLOVU– VYPLUTÍ",
- jméno, vnější identifikační znak a mezinárodní rádiová volací značka plavidla,
- jméno velitele plavidla,
- zeměpisná poloha plavidla, na které se sdělení vztahuje,
- oblast, ze které plavidlo vyplouvá,
- předpokládané datum a čas vyplutí z této oblasti,
- úlovky podle druhů uložené na plavidle, pouze v případě vyplutí z oblasti,
- případně název přístavu, do kterého plavidlo vplouvá.
3. V případě vplutí do přístavu mohou být údaje požadované v odstavci 2 přiloženy k oznámení podle článku 7 nařízení (EHS) č. 2847/93.
4. Bez ohledu na odstavce 1 a 2 se hlášení o intenzitě rybolovu, které se musí odeslat bezprostředně před vyplutím z oblasti a hlášení o intenzitě rybolovu, které se musí odeslat bezprostředně před vplutím do sousední oblasti, slučují do jednoho jediného hlášení o intenzitě rybolovu, jež obsahuje tyto údaje:
- nadpis "HLÁŠENÍ O INTENZITĚ RYBOLOVU — VPLUTÍ",
- jméno, vnější identifikační znak a mezinárodní rádiová volací značka plavidla,
- jméno velitele plavidla,
- zeměpisná poloha plavidla, na které se sdělení vztahuje,
- sousedící oblast, do které plavidlo vplouvá,
- předpokládané datum a čas vplutí do této oblasti,
- úlovky podle druhů uložené na plavidle.
Článek 4
1. Pokud plavidlo, které loví napříč oblastmi, překračuje během 24 hodin několikrát dělící linii mezi oblastmi, avšak zdržuje se uvnitř pásma 5 mil.po obou stranách dělící linie, hlášení o intenzitě rybolovu, které se musí odeslat bezprostředně před prvním vplutím do oblasti, a hlášení o intenzitě rybolovu, které se musí odeslat bezprostředně před posledním vyplutím z oblasti, v časovém období 24 hodin, obsahuje tyto údaje:
- nadpis "HLÁŠENÍ AKTIVIT — NAPŘÍČ OBLASTMI",
- jméno, vnější identifikační znak a mezinárodní rádiová volací značka plavidla,
- jméno velitele plavidla,
- zeměpisná poloha plavidla, na které se sdělení vztahuje,
- oblast, ze které plavidlo vyplouvá,
- předpokládané datum a čas vyplutí z této oblasti,
- sousedící oblast/sousedící oblasti, do které/kterých plavidlo vplouvá,
- úlovky podle druhů uložené na plavidle.
2. Pokud je rybolov napříč oblastmi prováděn déle než 24 hodin, úlovky uložené na plavidle se sdělí pouze bezprostředně před prvním vplutím do oblasti a bezprostředně před posledním vyplutím z oblasti.
Článek 5
1. Pokud rybářské plavidlo Společenství stráví na moři méně než 72 hodin, v tomto čase však loví ve vodách pod svrchovaností nebo jurisdikcí členského státu nebo členských států, které nejsou jeho členským státem vlajky, hlášení o intenzitě rybolovu, které se musí odeslat bezprostředně před vyplutím, obsahuje tyto údaje:
- nadpis "JEDNORÁZOVÉ HLÁŠENÍ O INTENZITĚ RYBOLOVU",
- jméno, vnější identifikační znak a mezinárodní rádiová volací značka plavidla,
- jméno velitele plavidla,
- zeměpisná poloha plavidla, na které se sdělení vztahuje,
- oblast, do které plavidlo vplouvá,
- předpokládané datum a čas vplutí do této oblasti,
- případně sousedící oblasti, do kterých plavidlo vplouvá,
- oblast, ze které plavidlo vyplouvá,
- předpokládané datum a čas vyplutí z této oblasti,
- úlovky podle druhů uložené na plavidle v okamžiku vyplutí.
2. Dojde-li ke změnám v poskytnutých údajích, velitel plavidla nebo jeho zástupce bezprostředně oznámí tyto změny příslušným orgánům.
Článek 6
Velitelé rybářských plavidel Společenství nebo jejich zástupci, kteří předávají hlášení o intenzitě rybolovu prostřednictvím VMS podle článku 5 nařízení Komise (ES) č. 1489/97 [5], sdělí bezprostředně před vplutím do oblasti a/nebo vyplutím z oblasti:
- vnitřní číslo plavidla v rejstříku loďstva,
- čas a datum odeslání hlášení o intenzitě rybolovu,
- jméno velitele plavidla,
- úlovky podle druhů uložené na plavidle.
Formát sdělení pobřežnímu členskému státu prostřednictvím VMS je obsažen v příloze.
Článek 7
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
ze dne 8. července 1998, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1170/93, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 2158/92 o ochraně lesů Společenství před požáry
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2158/92 ze dne 23. července 1992 o ochraně lesů Společenství před požáry1, pozměněné nařízením (ES) č. 308/972, a zejména na čl. 4 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Komise (EHS) č. 1170/93 ze dne 13. května 1993, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 2158/92 o ochraně lesů Společenství před požáry3,
vzhledem k tomu, že je třeba zjednodušit předkládání projektů a provádění analýz stavu dosaženého při uskutečňování projektů schválených Komisí ve smyslu článku 4 téhož nařízení,
vzhledem k tomu, že lhůty k provedení prací, jež jsou součástí projektů schválených Komisí na základě článku 4 nařízení (EHS) č. 2158/92, na které byla poskytnuta finanční pomoc Společenství, jsou podrobně stanoveny v rozhodnutí Komise o jejich schválení,
vzhledem k tomu, že podmínky pro změnu těchto lhůt by měly být stanoveny formou nařízení,
vzhledem k tomu, že opatření, stanovená v tomto nařízení, jsou v souladu se stanoviskem Stálého lesnického výboru,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 3 nařízení (EHS) č. 1170/93 se nahrazuje tímto:
"Článek 3
Orgány nebo subjekty předají Komisi do 1. listopadu každého roku dokument, v němž bude popsán stav prací na projektech schválených na základě článku 4 nařízení (EHS) č. 2158/92.
Tento dokument obsahuje zejména seznam projektů, u nichž příjemci finanční pomoci nemohou dodržet lhůty pro uskutečnění prací stanovené v rozhodnutích o poskytnutí pomoci.
K seznamu může být přiložena řádně odůvodněná žádost o prodloužení těchto lhůt.
Za určitých okolností může Komise požadované prodloužení lhůty poskytnout.
K tomu, aby žádosti o prodloužení lhůty mohly být přijaty, musejí splňovat následující podmínky:
- Komise je musí obdržet před plánovaným datem ukončení prací stanoveným v rozhodnutí o poskytnutí pomoci,
- musejí poskytovat záruky, že práce budou dokončeny v nově požadované lhůtě,
- požadované prodloužení lhůty nesmí být delší než 18 měsíců,
- pro jeden projekt může být povoleno pouze jedno prodloužení lhůty,
- mohou se týkat pouze zpoždění prací způsobeného nepříznivými povětrnostními podmínkami nebo okolnostmi, jež jsou zjevně zcela nezávislé na příjemci pomoci.
V žádném případě však toto zpoždění nesmí být způsobeno nesprávným nebo neodpovídajícím plánováním v době, kdy byl projekt předložen útvarům Komise, ať již z hlediska technického, administrativního nebo finančního, anebo špatným řízením projektu.
V případě, že Komisi nebudou předloženy žádosti splňující výše uvedené podmínky, nebo pokud Komise usoudí, že uvedené důvody jsou nedostatečné, bude finanční podpora takových projektů snížena nebo úplně zrušena."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetí den po vyhlášení vÚředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 9. července 1998, kterým se mění nařízení (ES) č. 2300/97 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (ES) č. 1221/97, kterým se stanoví obecná prováděcí pravidla pro opatření ke zlepšení produkce medu a jeho uvádění na trh
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1221/97 ze dne 25. června 1997, kterým se stanoví obecná prováděcí pravidla pro opatření ke zlepšení produkce medu a jeho uvádění na trh [1], a zejména na článek 5 tohoto nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č.
2300/97 [2] ve znění nařízení (ES) č. 758/98 [3] stanoví pravidla nezbytná k uplatňování opatření ke zlepšení produkce medu a jeho uvádění na trh;
vzhledem k tomu, že úpravami bylo posunuto datum předkládání programů vpřed; že by proto měla být změněna také data pro zemědělský přepočítací koeficient používaný pro tyto programy;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu s názorem Řídícího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 5 nařízení (ES) č. 2300/97 se nahrazuje takto:
"Článek 5
Zemědělský přepočítací koeficient používaný na částky uvedené v článku 3 je koeficient platný dne 1. května roku, ve kterém je program předkládán."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1488/98 ze dne 13. července 1998, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2807/83, kterým se stanoví zvláštní pravidla pro zaznamenávání údajů o úlovcích ryb členských států
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [1], naposledy pozměněné nařízením Rady (ES) č. 2635/97 [2], a zejména na čl. 6 odst. 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č.
2807/83 [3] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 395/98 [4] stanoví zvláštní pravidla pro zaznamenávání údajů o členskými státy ulovených rybách, pro které byly určeny TAC (celkový přípustný odlov) a kvóty;
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (ES) č. 45/98 ze dne 19. prosince 1997, kterým se stanoví, pro některé populace ryb a skupiny populací ryb, celkové přípustné odlovy na rok 1998 a některé podmínky, za kterých mohou být loveny [5], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 783/98 [6], (ES) č. 50/98 ze dne 19. prosince 1997, kterým se rozdělují na rok 1998 kvóty odlovu Společenství v grónských vodách [7] a (ES) č. 65/98 ze dne 19. prosince 1997, kterým se stanoví, pro některé populace vysoce stěhovavých ryb, celkové přípustné odlovy na rok 1998, jejich rozdělení v kvótách členským státům a některé podmínky, za kterých mohou být loveny [8], pozměněné nařízením (ES) č. 1283/98 [9], kterým se stanoví nové TAC na rok 1998 a rozdělují tyto TAC mezi členské státy s cílem omezit odlovy určitého počtu dodatečných populací ryb a skupin populací ryb;
vzhledem k tomu, že je proto nutné pozměnit nařízení (EHS) č. 2807/83;
vzhledem k tomu že, opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro rybolov a akvakulturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2807/83 se mění takto:
1. V příloze VII bodě 1 se doplňují tyto řádky:
Psetta maxima _BAR_ Kambala velká _BAR_ TUR _BAR_
Xiphias gladius _BAR_ Mečoun obecný _BAR_ SWO". _BAR_ 2. V příloze VII bodě 1 se zrušují tyto řádky:
Lophius spp. _BAR_ Ďas (rod) _BAR_ MON _BAR_
Trachurus trachurus _BAR_ Kranas obecný _BAR_ HOM". _BAR_
3. V příloze VII bodě 2 se doplňují tyto řádky:
"Boreogadus saida _BAR_ Treska polární _BAR_ POC _BAR_
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 13. července 1998, kterým se mění nařízení (ES) č. 659/97, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96, pokud jde o intervenční režim v odvětví ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1] ve znění nařízení Komise (ES) č. 2520/97 [2], a zejména na čl. 30 odst. 6 a články 48 a 57 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 659/97 [3] ve znění nařízení (ES) č. 1946/97 [4] stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 2200/96, pokud jde o intervenční režim v oblasti ovoce a zeleniny;
vzhledem k tomu, že by se měly stanovit minimální požadavky pro produkty, které mají být staženy a pro které neexistuje obchodní norma Společenství;
vzhledem k tomu, že rajčata vypěstovaná v období od 16. července do 15. října musí odpovídat obchodní normě, a vyhovovat tedy předpisům v oblasti obalové úpravy vzhledem k příslušné sklizni a pěstitelským podmínkám pro tento produkt;
3 druhý pododstavec nařízení (ES) č. 2200/96 stanoví, že členské státy mohou stanovit maximální výši příplatku k vyrovnávacím platbám Společenstvím za stažení; že však tento článek stanoví, že výše příplatku přidaného k vyrovnávací platbě Společenství za stažení nesmí překročit maximální výši cen za stažení platných v hospodářském roce 1995/96; že by měla být stanovena kritéria pro stanovení tohoto příplatku, aby se stažení produktů z trhu zachovalo jako nástroj stabilizace trhu s čerstvými produkty a ne jako alternativa k trhu;
vzhledem k tomu, že v případě rajčat určených ke zpracování nesmí vyrovnávací platba Společenství za stažení doplněná o příplatek stanovený případně členskými státy překročit minimální zpracovatelskou cenu stanovenou pro daný hospodářský rok, aby se předešlo využívání stažení produktů jako alternativy k jejich zpracování;
vzhledem k tomu, že článek 24 nařízení (ES) č. 2200/96 stanoví, že pěstitelé, kteří nejsou členy žádné organizace producentů, mohou prostřednictvím těchto organizací využívat intervenčního režimu; že by mělo být umožněno přijetí opatření na vnitrostátní úrovni, pokud je nezbytné zajistit účinné provádění těchto ustanovení;
vzhledem k tomu, že pro účely bezplatného rozdělování produktů stažených z trhu by se měla sociální, vzdělávací a/nebo zdravotnická zařízení postavit naroveň zařízením uvedeným v této souvislosti v nařízení (ES) č. 2200/96;
vzhledem k tomu, že členské státy musí v případě bezplatného rozdělování ve třetích zemích předložit Komisi plány těchto operací; že musí plány obsahovat zejména souhlas dotyčných třetích zemí; že by měl být v případě dopravy po moři použit na dopravní náklady koeficient 0,6, který by mohla hradit Komise;
vzhledem k tomu, že by měla být prodloužena použitelnost článku 15a nařízení (ES) č. 659/97 do hospodářského roku 2000/01;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 659/97 se mění takto:
1. V čl. 2 se odst. 2 nahrazuje tímto:
Pokud byly přijaty normy podle článku 2 nařízení (ES) č. 2200/96, musí s nimi být produkty stažené z trhu v souladu s výjimkou ustanovení o obchodní úpravě a označování produktu.
Produkty mohou být staženy bez rozdělení podle velikosti za předpokladu, že je splněn minimální velikost pro kategorii II.
Rajčata stažená v době od 16. července do 15. října však musí splňovat obchodní normu stanovenou v nařízení (EHS) č. 778/83."
2. V článku 2 se doplňuje nový odstavec 3, který zní:
Pokud nebyly podle článku 2 nařízení (ES) č. 2200/96 přijaty žádné obchodní normy, musí být splněny minimální požadavky stanovené v příloze VII.
Členské státy mohou k těmto minimálním požadavkům stanovit doplňující předpisy."
3. Článek 6 se nahrazuje tímto:
"Článek 6
1. Aniž je dotčen článek 2 tohoto nařízení, nařízení (ES) č. 411/97 se vztahuje na poskytnutí vyrovnávací platby za stažení pro produkty neuvedené v příloze II nařízení (ES) č. 2200/96 a na poskytnutí příplatku k vyrovnávací platbě Společenství za stažení stanovené v čl. 15 odst. 3 písm. a) a b) nařízení (ES) č. 2200/96.
2. Maximální ceny platné pro hospodářský rok 1995/96 a příplatky, které nesmí členské státy, které použijí čl. 15 odst. 3 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 2200/96, překročit, jsou uvedeny v příloze VIII.
3. Členské státy, které na základě čl. 15 odst. 3 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 2200/96 stanoví maximální výši pro příplatky k vyrovnávací platbě Společenství za stažení, přihlédnou k následujícím skutečnostem:
- — stažení slouží jako krátkodobý nástroj pro stabilizaci dodávek čerstvých produktů na trh,
- — stažení nesmí v žádném případě představovat alternativu k trhu,
- — stažení nesmí narušovat řízení trhu s ovocem a zeleninou určenými ke zpracování.
Členské státy sdělí jeden měsíc před začátkem hospodářského roku maximální výše příplatků stanovené pro každý produkt uvedený v příloze II.
Ve zvláštním případě rajčat určených ke zpracování musí být příplatek stanoven v takové úrovni, aby součet vyrovnávací platby Společenství za stažení a takto stanoveného příplatku nepřekročil minimální zpracovatelskou cenu stanovenou na daný hospodářský rok podle nařízení (ES) č.
2201/96."
4. - — V čl. 8 odst. 1 se třetí a čtvrtý pododstavec nahrazují tímto:
"Organizace producentů písemně osvědčí, že stažené produkty jsou v souladu s platnými normami, pokud byly takové normy přijaty podle článku 2 nařízení (ES) č. 2200/96, nebo s minimálními požadavky stanovenými v příloze VII, pokud tyto normy neexistují.
Organizace producentů oznámí příslušným vnitrostátním orgánům opatření přijatá na ochranu životního prostředí během stahování produktů v souladu s vnitrostátním rámcem uvedeným v článku 10."
- — V čl. 8 odst. 2 se písmeno b) nahrazuje tímto:
- "b) nejpozději do dvou měsíců od počátku každého hospodářského roku odhad ploch osázených produktem uvedeným v příloze II, případně i odrůdou."
- — V článku 8 se doplňuje nový odstavec 3, který zní:
"3. Pokud třeba, přijmou členské státy opatření k zajištění toho, aby pěstitelé, kteří nejsou členy žádné organizace producentů, měli účinnou možnost využívat intervenčního režimu stanoveného v článku 23 nařízení (ES) č. 2200/96."
5. V článku 12 se za výraz "čl. 30 odst. 1 písm. a) druhá odrážka" vkládá výraz "a b)" a doplňuje se nová věta, která zní:
"Těmto zařízením jsou postaveny naroveň domovy důchodců, jesle, psychiatrická zařízení a jiná sociální, vzdělávací nebo zdravotnická zařízení."
6. V čl. 14 se odst. 3 nahrazuje tímto:
"3. Členské státy předloží Komisi plány každého bezplatného rozdělování společně s:
- — názvy organizací producentů, které stahují daný produkt,
- — množstvím určeným k rozdělení,
- — názvy dobročinných organizací schválených členským státem a odpovídajících za průběh rozdělování,
- — obsahem smluv podle čl. 16 odst. 4,
- — názvy dobročinných organizací odpovědných za rozdělování ve třetích zemích,
- — souhlasem dané třetí země,
- — podrobnostmi o dopravních prostředcích, které mají být použity.
Poté, co Komise rozdělování schválí, předají členské státy Komisi kopii oznámení učiněného u Poradního podvýboru FAO o nakládání s přebytky.
Komise případ od případu rozhodne, zda rozdělování schválí zejména vzhledem k zárukám jejich úspěšného zakončení a podle situace na trhu.
Na konci každého rozdělování předají členské státy Komisi informace uvedené v příloze VI. Na vyžádání podají Komisi zprávu o průběhu bezplatného rozdělování ve třetích zemích."
7. V čl. 15 odst. 1 druhém pododstavci se doplňuje věta, která zní:
"Komise stanoví v případě dopravy po moři výši přepravních nákladů, které mohou být uhrazeny na základě skutečných přepravních nákladů a vzdálenosti. Takto stanovená náhrada nesmí překročit náklady na pozemní dopravu na nejkratší vzdálenost mezi místem nalodění a teoretickým konečným bodem. Pro částky uvedené v bodě 1 přílohy V se použije opravný koeficient ve výši 0,6." 8. V čl. 15 odst. 2 druhém pododstavci se třetí odrážka nahrazuje tímto: "— převzetí přijímacími subjekty,." 9. V článku 15a se výraz "Pro hospodářský rok 1997/98" nahrazuje výrazem "Až do hospodářského roku 2000/01". 10. V čl. 16 odst. 6 se čtvrtá odrážka nahrazuje tímto: "— převzetí přijímacími subjekty,." 11. Doplňují se nové přílohy VII a VIII:" „PŘÍLOHA VII MINIMÁLNÍ POŽADAVKY NA STAŽENÉ PRODUKTY 1. Stažené produkty musí být: - neporušené, - zdravé: ovoce nebo zelenina napadené kroužkovitostí nebo kazivostí tak, že jsou nevhodné pro konzumaci, se vyloučí, - čisté, prakticky bez jakýchkoli viditelných cizích látek, - prakticky bez škůdců a bez poškození škůdci, - bez nadměrné vnější vlhkosti, - bez jakéhokoli cizího zápachu a/nebo příchuti. 2. Produkty musí být dostatečně vyvinuté a dostatečně zralé s ohledem na svůj typ. 3. Produkty musí mít vlastnosti odrůd a/nebo obchodního typu.
ze dne 14. července 1998, kterým se mění nařízení (ES) č. 3223/94 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2520/97 [2], a zejména na čl. 32 odst. 2 tohoto nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 3223/94 [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2375/96 [4], stanoví prováděcí pravidla k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu;
vzhledem k tomu, že stanovení vstupní ceny vyžaduje, aby pravidla pro vypočtení celní hodnoty stanovené v čl. 29 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992 o zavedení celního sazebníku Společenství [5], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 82/97 Evropského parlamentu a Rady [6], byla použita tak, aby se zajistil soulad obou způsobů výpočtu; že by toto mělo rovněž být upřesněno v textu nařízení (ES) č. 3223/94, zejména pro usnadnění přípravy celních prohlášení;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
K článku 5 nařízení (ES) č. 3223/94 se připojí tento odstavec 1b:
"1b. Pokud se vstupní cena vypočítá na základě ceny vyplaceně loď produktů v zemi původu, celní hodnota se vypočítá na základě příslušného prodeje za tuto cenu.
Pokud se vstupní cena vypočítá v souladu s jedním z postupů uvedených v odst. 1 písm.b) nebo c) nebo odst. 1a písm. b), celní hodnota se vypočítá na stejném základě jako vstupní cena."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1506/98 ze dne 13. července 1998, kterým se stanoví koncese ve formě celní kvóty Společenství pro lískové ořechy pro Turecko na rok 1998 a kterým se pozastavují některé koncese
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na akt o přistoupení z roku 1994,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že na základě Dohody zakládající přidružení mezi Evropským hospodářským společenstvím a Tureckem [1] (dále jen "dohoda") byly této zemi uděleny pro některé zemědělské produkty koncese;
vzhledem k tomu, že po přistoupení Rakouské republiky, Finské republiky a Švédského království by měly být upraveny koncese pro lískové ořechy zejména s ohledem na obchodní režim pro tento produkt existující mezi Rakouskem, Finskem a Švédskem na jedné straně a Tureckem na straně druhé;
vzhledem k tomu, že v souladu s články 76, 102 a 128 aktu o přistoupení z roku 1994 je Společenství povinno přijmout potřebná opatření, aby tato situace byla vyřešena; že tato opatření by měla mít formu autonomních celních kvót Společenství pokrývajících smluvní preferenční celní koncese, které uplatňuje Rakousko, Finsko a Švédsko;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Rady přidružení ES–Turecko č. 1/98 ze dne 25. února 1998 o obchodním režimu pro zemědělské produkty zlepšuje a sjednocuje obchodních preference pro dovoz zemědělských produktů pocházejících z Turecka do Společenství a zavádí řadu preferenčních koncesí pro vývoz masa a živých zvířat ze Společenství do Turecka;
vzhledem k tomu, že Turecko od roku 1996 uplatňuje zákaz dovozu živého skotu (kód KN 0102) a omezuje dovoz hovězího masa (kódy KN 0201-0202); že tato opatření jsou, jakožto množstevního omezení, neslučitelná s dohodou a brání Společenství ve využívání koncesí, které mu byly uděleny podle rozhodnutí č.
1/98; že navzdory rozhovorům trvajícím od listopadu 1997 do února 1998, jejichž účelem bylo vyjednání konečného řešení problému s Tureckem, jsou množstevní omezení nadále v platnosti;
vzhledem k tomu, že v důsledku těchto opatření je vývoz dotyčných produktů pocházejících ze Společenství do Turecka blokován; že za účelem ochrany obchodních zájmů Společenství by měla být situace vyřešena použitím odpovídajících opatření; že koncese stanovené v přílohách tohoto rozhodnutí by měly být proto pozastaveny;
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro rok 1998 se otevírá autonomní celní kvóta uvedená v příloze I. Použijí se články 4 až 8 nařízení (ES) č. 1981/94 [2], na základě kterých Rada otevřela celní kvóty Společenství pro určité produkty pocházející mimo jiné z Turecka.
Článek 2
Autonomní celní kvóta stanovená v příloze I a dvě celní kvóty stanovené v příloze II se pozastavují.
Článek 3
Postupem podle článku 29 nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [3], popřípadě podle odpovídajících článků jiných nařízení o společné organizaci trhů se zemědělskými produkty nebo podle článků 6 a 7 nařízení (ES) č. 1981/94, zruší Komise opatření stanovená v článku 2, jakmile budou odstraněny překážky preferenčních vývozů ze Společenství do Turecka.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1520/98 ze dne 13. července 1998, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 88/98, kterým se stanoví některá technická opatření pro zachování rybolovných zdrojů ve vodách Baltského moře, Velkého a Malého Beltu a Øresundu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že články 2 a 4 nařízení Rady (EHS) č.
3760/92 ze dne 20. prosince 1992 o zavedení režimu Společenství pro rybolov a akvakulturu [3] stanoví, že Rada přijme, s ohledem na dostupná vědecká stanoviska, potřebná opatření pro zachování zdrojů, aby bylo zajištěno rozumné a odpovědné využívání živých vodních zdrojů v mořích na udržitelném základě; že k tomuto účelu může Rada stanovit technická opatření pro lovná zařízení a způsob jejich užívání;
vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č. 88/98 [4] stanoví některá technická opatření pro zachování rybolovných zdrojů ve vodách Baltského moře, Velkého a Malého Beltu a Øresundu;
vzhledem k tomu, že Mezinárodní komise pro rybolov v Baltském moři, dále jen "Komise pro rybolov v Baltském moři", vytvořená Úmluvou o rybolovu a zachování živých zdrojů v Baltském moři a Velkém a Malém Beltu (dále jen "gdaňská úmluva"), stanoví pravidla pro lovné operace v Baltském moři;
vzhledem k tomu, že Komise pro rybolov v Baltském moři oznámila smluvním státům dopisem ze dne 17. září 1997 některá doporučení přijatá na dvacátém třetím zasedání Komise, kterými se, mimo jiné, pozměňují některá technická opatření;
vzhledem k tomu, že podle gdaňské úmluvy je povinností Společenství uvést tato doporučení v platnost ve vodách Baltského moře, Velkého a Malého Beltu a Øresundu, s výhradou námitek vyslovených postupem podle článku XI úmluvy; že není důvodu k vyslovení námitek;
vzhledem k tomu, že Rada může stanovit technická opatření pro lovná zařízení a způsob jejich užívání,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 88/98 se mění takto:
1. V čl. 2 odst. 1 se ustanovení týkající se platýse bradavičnatého (
Platichthys flesus ) a platýse velkého (
2. V článku 9 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Během rybolovu lososa obecného (Salmo salar) nebo pstruha obecného (Salmo trutta) je zakázáno:
- používat ukotvené plovoucí nebo unášené sítě od 1. června do 15. září ve vodách subdivizí 22 až 31,
- používat ukotvené plovoucí nebo unášené sítě od 15. června do 30. září ve vodách subdivize 32,
- používat unášené nebo ukotvené dlouhé lovné šňůry od 1. dubna do 15. listopadu ve vodách subdivizí 22 až 31,
- používat unášené nebo ukotvené dlouhé lovné šňůry od 1. července do 15. září ve vodách subdivize 32.
Zákaz rybolovu během doby hájení se vztahuje na oblast, která leží za hranicí 4 námořních mil od základních linií.
V oblasti položené východně od 22°30′ východní šířky (maják Bengtskär), ve finských pobřežních vodách a rybolovné oblasti, je rybolov unášenými nebo ukotvenými dlouhými lovnými šňůrami zakázán od 1. července do 15. září."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 16. července 1998, kterým se mění nařízení Komise (EHS) č. 752/93, kterým se stanoví způsob provádění nařízení Rady (EHS) č. 3911/92 o vývozu kulturních statků
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3911/92 ze dne 9. prosince 1992 o vývozu kulturních statků [1], pozměněné nařízením (ES) č. 2469/96 [2], a zejména na článek 7 uvedeného nařízení,
po konzultaci s Poradním výborem pro kulturní statky,
vzhledem k tomu, že z důvodu vyloučení nadbytečné administrativy je vhodné zavést pojem otevřené povolení pro dočasný vývoz kulturních statků odpovědnými osobami nebo organizacemi pro použití a/nebo vystavení ve třetí zemi;
vzhledem k tomu, že členským státům, které si přejí využít takových možností, by mělo být umožněno takto učinit ve vztahu k jejich kulturním statkům, osobám a organizacím; že podmínky, které musí být splněny se mohou v různých členských státech lišit; že členským státům by měla být dána možnost výběru, zda otevřená povolení použijí či nikoli, a stanovit podmínky pro jejich vydávání;
vzhledem k tomu, že je nezbytné přijmout ustanovení týkající se vzhledu takových povolení, aby mohla být snadno uznána a požívána kdekoliv v rámci Společenství;
vzhledem k tomu, že ustanovení článku 10 týkající se společného tranzitu nejsou nadále nezbytná,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení Komise (EHS) č. 752/93 [3] se mění tímto způsobem:
1. Článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
1. Zavádí se tři typy povolení k vývozu kulturních statků, která jsou vydávána a používána v souladu s nařízením Rady (EHS) č. 3911/92 (dále jen "základní nařízení") a s tímto prováděcím nařízením:
- standardní povolení,
- zvláštní otevřené povolení,
- obecné otevřené povolení,
2. Používání vývozních povolení se nijak nedotýká povinností spojených s vývozními formalitami nebo se souvisejícími dokumenty."
2. Článek 2 se označuje jako čl. 1 odst. 3.
3. Vkládá se nový článek:
"Článek 2
1. Standardní povolení se běžně použije pro každý vývoz podléhající základnímu nařízení.
Každý z příslušných členských státu však může rozhodnout, zda si přeje vydávat jakákoliv zvláštní nebo obecná otevřená povolení, která mohou být použita místo standardního povolení, pokud jsou splněny zvláštní podmínky vztahující se k nim, vymezené v článcích 10 a 13.
2. Zvláštní otevřené povolení zahrnuje opakovaný dočasný vývoz zvláštního kulturního statku určitou osobou nebo organizací, v souladu s ustanoveními článku 10.
3. Obecné otevřené povolení zahrnuje jakýkoliv dočasný vývoz takových kulturních statků, které tvoří součást stálé sbírky muzea nebo jiné instituce, v souladu s ustanoveními článku 13.
4. Členský stát může kdykoliv zrušit jakékoliv zvláštní nebo obecné povolení, pokud podmínky, za kterých bylo toto povolení vydáno nejsou nadále splňovány.
Členský stát neprodleně uvědomí Komisi, jestliže vydané povolení není obnoveno a mohlo by být použito protiprávně.
Komise ihned uvědomí ostatní členské státy.
5. Členské státy mohou zavést jakákoliv přiměřená opatření, která považují za nezbytná na svém vnitrostátním území ke sledování používání svých vlastních otevřených povolení."
4. Zavádí se nový oddíl II, který obsahuje stávající články 3 až 9:
"ODDÍL II
Standardní povolení"
5. Na začátku čl. 3 odst. 1 se vkládá toto:
"Standardní povolení jsou vydávána na formuláři, jehož vzor je uveden v příloze I."
6. Připojuje se nový oddíl III, stávající článek 10 se vypouští a stávající článek 11 se označí jako článek 17:
"ODDÍL III
Otevřená povolení
KAPITOLA 1
Zvláštní otevřená povolení
Článek 10
1. Zvláštní otevřená povolení mohou být vydávána pro určitý kulturní statek, který je pravidelně dočasně vyvážen ze Společenství za účelem použití a/nebo vystavení ve třetí zemi.
Kulturní statek musí být vlastněn určitou osobou nebo organizací, která dotyčný statek používá nebo vystavuje, nebo výše uvedená osoba nebo organizace musí být jeho oprávněným držitelem.
2. Povolení může být vydáno pouze za předpokladu, že příslušné orgány jsou přesvědčeny, že dotyčná osoba nebo organizace poskytuje veškeré záruky, jež jsou považovány za nezbytné k tomu, aby kulturní statek byl navrácen do Společenství v dobrém stavu, a že uvedený statek může být popsán nebo označen tak, aby v okamžiku dočasného vývozu nevznikly pochybnosti, že kulturní statek, který je vyvážen je ten popsaný ve zvláštním otevřeném povolení.
3. Doba platnosti povolení nemůže přesáhnout pět let.
Článek 11
Povolení je předloženo společně s písemným vývozním prohlášením nebo, v jiných případech, musí být na požádání předloženo spolu s kulturními statky ke kontrole.
Příslušné orgány členského státu, ve kterém je povolení předloženo, mohou požadovat jeho přeložení do jazyka, nebo do jednoho z úředních jazyků takového členského státu.
V takovém případě náklady na překlad hradí držitel povolení.
Článek 12
1. Celní úřad oprávněný k přijetí vývozního prohlášení zajistí, aby předložené kulturní statky byly ty, které jsou popsány ve vývozním povolení, a aby na výše uvedené povolení byl učiněn odkaz v kolonce 44 vývozního prohlášení, pokud je písemné prohlášení vyžadováno.
2. Pokud je písemné prohlášení vyžadováno, musí být povolení přiloženo ke kopii 3 jednotného správního dokladu a doprovázet kulturní statek na celní úřad v místě opuštění celního prostoru Společenství.
Pokud je kopie 3 jednotného správního dokladu zpřístupněna vývozci nebo jeho zástupci, je mu povolení rovněž zpřístupněno k použití při další příležitosti.
KAPITOLA 2
Obecná otevřená povolení
Článek 13
1. Obecná otevřená povolení mohou být vydána muzeím nebo jiným institucím pro dočasný vývoz kteréhokoliv z kulturních statků, který patří do jejich stálé sbírky a je pravidelně dočasně vyvážen ze Společenství za účelem vystavení ve třetí zemi.
2. Povolení může být vydáno pouze za předpokladu, že příslušné orgány jsou přesvědčeny, že dotyčná instituce poskytuje veškeré záruky, jež jsou považovány za nezbytné k tomu, aby byl tento kulturní statek navrácen do Společenství v dobrém stavu.
Povolení může být použito pro jakékoliv kombinace kulturních statků ve stálé sbírce při jakékoliv jednotlivé příležitosti dočasného vývozu.
Může být použito pro skupiny různých kombinací kulturních statků buď postupně nebo souběžně.
3. Povolení nesmí mít platnost delší než pět let.
Článek 14
Povolení musí být předloženo společně s vývozním prohlášením.
Příslušné orgány členského státu, ve kterém je povolení předloženo mohou požadovat jeho přeložení do jazyka, nebo do jednoho z úředních jazyků, takového členského státu.
V takovém případě náklady na překlad hradí držitel povolení.
Článek 15
1. Celní úřad oprávněný k přijetí vývozního prohlášení zajistí, aby povolení bylo předloženo společně se seznamem vyvážených kulturních statků, které jsou také popsány ve vývozním prohlášení.
Seznam musí být vypracován na hlavičkovémpapíře příslušného orgánu a každá strana podepsána jednou z osob patřících k orgánu a jmenovaných na povolení.
Každá strana musí být rovněž orazítkována razítkem orgánu, stejným jako je na povolení.
V kolonce 44 vývozního prohlášení musí být učiněn odkaz na povolení.
2. Povolení musí být přiloženo ke kopii 3 jednotného správního dokladu a doprovázet kulturní statek na celní úřad v místě opuštění celního prostoru Společenství.
Pokud je kopie 3 jednotného správního dokladu zpřístupněna vývozci nebo jeho zástupci, je mu povolení rovněž zpřístupněno k použití při další příležitosti.
KAPITOLA 3
Formuláře pro povolení
Článek 16
1. Zvláštní otevřená povolení jsou vydávána na formuláři, jehož vzor je v příloze II.
2. Obecná otevřená povolení jsou vydávána na formuláři, jehož vzor je v příloze III.
3. Formulář povolení je vytištěn v jednom nebo více úředních jazycích Společenství.
4. Povolení má rozměry 210 x 297 mm, je povolena tolerance délky nejvýše o 5 mm méně nebo o 8 mm více.
Použitý papír musí být bílý, bezdřevý, upravený pro psaní, s hmotností nejméně 55 g/m2.
Papír musí mít světle modrý gravírovaný podtisk, na kterém je viditelné každé mechanicky nebo chemicky provedené padělání.
5. Druhý list povolení, který nemá gravírovaný podtisk slouží pouze pro vlastní potřebu nebo záznamy vývozce.
Formu žádosti určí příslušné členské státy.
6. Členské státy si mohou vyhradit právo tisku formulářů povolení nebo je mohou nechat vytisknout schválenými tiskárnami.
Ve druhém z uvedených případů musí každý formulář nést odkaz týkající se takového schválení.
Na každém formuláři musí být název a adresa tiskárny nebo značka, podle které může být tiskárna identifikována.
Každý formulář musí rovněž mít pořadové číslo, buď vytištěné nebo vyražené, podle kterého může být identifikován.
7. Členské státy jsou odpovědné za přijetí nezbytných opatření k zamezení padělání povolení.
Prostředky identifikace přijaté členskými státy za tímto účelem jsou oznámeny Komisi, která o nich uvědomí příslušné orgány ostatních členských států.
8. Povolení musí být vyplněno mechanickými nebo elektronickými prostředky.
Za výjimečných okolností mohou být vyplněna černým kuličkovým perem velkými tiskacími písmeny.
Nic v nich nesmí v nich být mazáno, přepisováno nebo jinak upravováno."
7. Připojuje se nový oddíl IV obsahující článek 17:
"ODDÍL IV
Obecná ustanovení"
8. Stávající příloha se označí jako příloha I.
9. Příloha I tohoto nařízení se vkládá jako příloha II.
10. Příloha II tohoto nařízení se vkládá jako příloha III.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmý den po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1541/98 ze dne 13. července 1998 o důkazu původu pro některé textilní výrobky třídy XI kombinované nomenklatury, které jsou propuštěny do volného oběhu ve Společenství, a o podmínkách pro přijetí tohoto důkazu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (EHS) č.
616/78 ze dne 20. března 1978 o prokázání původu některých textilních výrobků kapitoly 51 nebo kapitol 53 až 62 společného celního sazebníku, které jsou dováženy do Společenství, a o podmínkách pro přijetí tohoto důkazu [1] stanovilo podmínky, jejichž účelem je zabránit jakémukoli odklonu obchodu či zneužití, které by mohly nepříznivě ovlivnit použití pravidel pro textil, a to zavedením systému kontroly původu založeného na vyžadování osvědčení o původu pro některé textilní výrobky a prohlášení o původu na faktuře pro ostatní textilní výrobky;
vzhledem k tomu, že od přijetí nařízení (EHS) č.
616/78 došlo v oblasti cel a textilních výrobků k určitým změnám; že se jedná zejména o textilní výrobky z třídy XI kombinované nomenklatury, které byly roztříděny do kategorií vymezených v příloze I nařízení Rady (ES) č. 3030/93 ze dne 12. října 1993 o společných pravidlech dovozu některých textilních výrobků pocházejících ze třetích zemí [2];
vzhledem k tomu, že ustanovení o vzájemné pomoci a správní spolupráci obsažená v článcích 4, 4a a 4b nařízení (EHS) č. 616/78 jsou již pokryta nařízením Rady (ES) č. 515/97 ze dne 13. března 1997 o vzájemné pomoci mezi správními orgány členských států a jejich spolupráci s Komisí k zajištění řádného používání celních a zemědělských právních předpisů [3];
vzhledem k tomu, že by v zájmu jasnosti mělo být nařízení (EHS) č. 616/78 přepracováno;
vzhledem k tomu, že v zájmu účelnosti by mělo být řízení opatření podle tohoto nařízení svěřeno Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Při propuštění textilních výrobků třídy XI kombinované nomenklatury, které jsou obsaženy v příloze I nařízení (EHS) č. 3030/93, do volného oběhu ve Společenství je třeba prokázat jejich původ některou z forem a podle postupů stanovených v tomto nařízení.
2. Prokázání původu podle odstavce 1 nebude požadováno u zboží provázeného osvědčením o původu, které je v souladu se vzory a splňuje podmínky stanovené za účelem provádění dvoustranných dohod o textilu, protokolů a dalších ujednání.
3. Toto nařízení se nevztahuje na dovoz zcela neobchodní povahy.
Článek 2
Výrobky uvedené ve skupinách IA, IB, IIA a IIB přílohy I nařízení (EHS) č. 3030/93 musí být provázeny osvědčením o původu, které splňuje podmínky stanovené v článku 47 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [4].
Osvědčení o původu mohou být přijata pouze tehdy, pokud dané výrobky splňují kritéria pro určení původu stanovená příslušnými platnými předpisy Společenství.
Článek 3
1. Výrobky jiné než uvedené v článku 2 musí být provázeny prohlášením vývozce nebo dodavatele na faktuře, nebo neexistuje-li faktura, na jiném obchodním dokladu týkajícím se uvedených výrobků, že tyto výrobky pocházejí ze třetí země, v níž bylo prohlášení vyhotoveno, a že splňují kritéria pro určení původu stanovená příslušnými předpisy Společenství.
Znění prohlášení musí odpovídat vzoru v příloze I.
Bez ohledu na první pododstavec lze pro tyto výrobky vystavit osvědčení o původu v souladu s článkem 47 nařízení (EHS) č. 2454/93.
2. Bez ohledu na předložení prohlášení o původu podle odstavce 1 mohou příslušné orgány ve Společenství, mají-li odůvodněné pochybnosti, požadovat jakýkoli další důkaz s cílem se ujistit, že prohlášení o původu splňuje kritéria určení původu stanovená příslušnými předpisy Společenství.
3. Členské státy informují Komisi o každém závažném zneužití nebo nesrovnalosti, které při používání prohlášení o původu zjistí.
Na žádost členského státu nebo z podnětu Komise lze postupem podle článku 249 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [5], požadovat předložení osvědčení o původu v souvislosti s výrobky a zeměmi, jichž se zneužívání nebo nesrovnalosti týkají.
Článek 4
Postupem podle článku 249 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 lze pro textilní a oděvní výrobky, na které se nevztahují zvláštní obchodněpolitická opatření Společenství, udělit odchylku od povinnosti prokazovat původ způsobem uvedeným v článku 2 nebo 3.
Předpisy o odchylkách od povinnosti předložit osvědčení o původu v souladu s článkem 2 zejména uvádějí, zda u daných výrobků musí být předloženo prohlášení o původu podle článku 3.
Článek 5
Průvodní osvědčení EUR 1, tiskopisy EUR 2, osvědčení o původu na tiskopise A a prohlášení na fakturách, která byla vydána za účelem obdržení sazební preference, budou přijata místo důkazu o původu podle článků 2 a 3.
Článek 6
1. Každá zásilka zboží musí být provázena osvědčením o původu nebo prohlášením o původu na faktuře.
2. Členské státy mohou přijmout osvědčení o původu, které se vztahuje k více než jedné zásilce, pokud lze výrobky v osvědčení jasně identifikovat a celkové množství výrobků nepřesahuje množství uvedené v osvědčení.
Článek 7
Jsou-li stanovena odlišná kritéria pro výrobky téže položky kombinované nomenklatury nebo téže kategorie uvedené v příloze I nařízení (ES) č. 3030/93, musí osvědčení či prohlášení o původu obsahovat dostatečně podrobný popis zboží, aby bylo možné dovodit kritéria, na jejichž základě bylo osvědčení vystaveno nebo prohlášení vyhotoveno.
Článek 8
1. Osvědčení o původu budou vystavena a prohlášení na fakturách budou vyhotovena v zemi, z níž zboží pochází.
2. Není-li zboží dováženo přímo ze země původu, ale skrze další zemi, budou osvědčení o původu vystavená v této zemi přijata po kontrole, zda jsou přijatelná na stejném základě jako osvědčení vystavená v zemi původu.
3. Odstavec 2 se nepoužije, jsou-li u daných výrobků stanovena nebo ujednána množstevní omezení týkající se země původu.
Článek 9
Členské státy oznámí Komisi veškeré důležité informace týkající se uplatňování tohoto nařízení.
Komise předá všechny tyto informace ostatním členským státům.
Použijí se ustanovení nařízení (ES) č. 515/97.
Článek 10
Prováděcí pravidla k tomuto nařízení se stanoví postupem podle čl. 249 nařízení (EHS) č. 2913/92.
Článek 11
Zrušuje se nařízení (EHS) č. 616/78.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou v příloze II.
Článek 12
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 17. července 1998, kterým se doplňuje příloha nařízení (ES) č. 1107/96 o zápisu zeměpisných označení a označení původu podle postupu stanoveného v článku 17 nařízení Rady (EHS) č. 2081/92
(Text s významem pro EHP) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zápisu zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1068/97 [2], a zejména na čl. 17 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že byly požadovány dodatečné informace týkající se určitých názvů, které členské státy sdělily podle článku 17 nařízení (EHS) č.
2081/92, aby bylo zajištěno, že jsou v souladu s články 2 a 4 uvedeného nařízení; že tyto dodatečné informace ukazují, že tyto názvy jsou v souladu s uvedenými články; že by tedy měly být zapsány a připojeny k příloze nařízení Komise (ES) č. 1107/96 [3] naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
vzhledem k tomu, že po přistoupení třech nových členských států započne dnem jejich přistoupení šestiměsíční lhůta stanovená v článku 17 nařízení (EHS) č.
2081/92; že některé názvy sdělené členskými státy jsou v souladu s články 2 a 4 uvedeného nařízení a měly by proto být zapsány;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro zeměpisná označení a označení původu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Názvy uvedené v příloze tohoto nařízení se připojí k příloze nařízení (ES) č. 1107/96.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1550/98 ze dne 17. července 1998, kterým se mění nařízení (ES) č. 2571/97 o prodeji másla za snížené ceny a o poskytování podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo určené k použití při výrobě cukrářských výrobků, zmrzliny a jiných potravin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 804/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1587/96 [2], a zejména na čl. 6 odst. 6 a čl. 12 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č.
2571/97 [3] bylo změněno nařízením (ES) č.
1061/98 [4] s cílem zkrátit lhůtu pro použití a přimíchání produktů uvedených v článku 1 do konečných produktů ze šesti měsíců na tři měsíce; že tato změna byla provedena v důsledku neobvykle vysokého počtu žádostí o podporu; že tím došlo ke snížení požadovaných množství; že na základě této nové situace je vhodné prodloužit lhůtu stanovenou pro přimíchání produktů do konečných produktů na čtyři měsíce;
vzhledem k tomu, že v případě překročení lhůty stanovené v článku 11 o méně než 60 dnů je v čl. 18 odst. 3 druhém pododstavci a v čl. 22 odst. 4 třetím pododstavci nařízení (ES) č. 2571/97 stanoveno penále ve výši 4 ECU za tunu a za den; že s ohledem na současnou situaci na trhu je tato částka příliš nízká a musí být zvýšena na 6 ECU za tunu a za den;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2571/97 se mění takto:
1. V článku 11 se slova "tří měsíců" nahrazují slovy "čtyř měsíců".
2. V čl. 18 odst. 3 druhém pododstavci a v čl. 22 odst. 4 třetím pododstavci se slova "4 ECU za tunu a za den" nahrazují slovy "6 ECU za tunu a za den".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 17. července 1998, kterým se mění nařízení (ES) č. 293/98 o stanovení rozhodných skutečností v odvětví ovoce a zeleniny, v odvětví zpracovaných výrobků z ovoce a zeleniny a částečně v odvětví živých rostlin a květinářských produktů a pro některé produkty uvedené v příloze II smlouvy o ES
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3813/92 ze dne 28. prosince 1992 o zúčtovací jednotce a přepočítacích koeficientech, které mají být používány pro účely společné zemědělské politiky [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 150/95 [2], a zejména na čl. 6 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 293/98 [3] stanoví rozhodné skutečnosti v odvětví ovoce a zeleniny a v odvětví produktů zpracovaných z ovoce a zeleniny;
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 1524/98 ze dne 16. července 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro zvláštní opatření pro francouzské zámořské departementy pro ovoce a zeleninu, rostliny a květiny [4], nahrazuje nařízení Komise (ES) č. 489/97 [5] a zavádí opatření o podpoře pro zásobování a zpracování uvedené v článcích 2 a 14 nařízení Rady (EHS) č. 3763/91 [6] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 2598/95 [7]; že by se pro tato opatření měly stanovit rozhodné skutečnosti a příslušně upravit nařízení (ES) č. 293/98;
vzhledem k tomu, že rozhodná skutečnost pro podporu zásobování uvedená v článku 2 nařízení (ES) č. 3763/91 je stanovena v čl. 3 odst. 8 nařízení Komise (ES) č.131/92 [8] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1736/96 [9]; že poskytnutí této podpory však podléhá složení jistoty; že částka této jistoty je stanovena v ECU v čl. 3 odst. 2 nařízení (ES) č. 1524/98; že je vhodné stanovit, že rozhodnou skutečností v tomto případě je den předložení žádosti o osvědčení o podpoře;
vzhledem k tomu, že článek 14 nařízení (EHS) č. 3763/91 stanoví podporu na zpracování ovoce a zeleniny; že poskytnutí podpory zpracovateli podléhá zaplacení minimální ceny producentu a uzavření zpracovatelských smluv mezi producenty a zpracovateli; že se tato podpora vyplácí na množství produktů dodaných na základě uvedené smlouvy; že by se tudíž s ohledem na vysoký počet dotyčných provozovatelů podlečl. 6 odst. 2 nařízení (EHS) č. 3813/92 a odchylně od čl. 10 odst. 2 nařízení Komise (EHS) č. 1068/93 [10] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 961/98 [11] rozhodná skutečnost pro zemědělský přepočítací koeficient měla stanovit jako první den měsíce, v němž si zpracovatel převzal produkty, jak dokládají podpůrné dokumenty uvedené v článku 22 nařízení (ES) č. 1524/98;
vzhledem k tomu, že zvláštní rozhodné skutečnosti uvedené v tomto nařízení splňují kritéria použitelnosti, podobnosti, soudržnosti, praktičnosti a účinnosti stanovená v čl. 6 odst. 2 písm. a), b), c) a d) nařízení (EHS) č. 3813/92;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se společným stanoviskem Řídícího výboru pro ovoce a zeleninu, Řídícího výboru pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny a Řídícího výboru pro živé rostliny a květinářské produkty,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V nařízení (ES) č. 293/98 se článek 14 mění takto:
1. Stávající odstavce 1, 2, 3 a 4 se přečíslují na 2, 3, 4 a 6 v uvedeném pořadí.
2. Vkládají se nové odstavce 1 a 5, které znějí:
"1. Rozhodnou skutečností pro zemědělský přepočítací koeficient použitelnou pro jistotu stanovenou v čl. 3 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1524/98 je den předložení žádosti o osvědčení o podpoře."
"5. Rozhodnou skutečností pro zemědělský přepočítací koeficient použitelnou pro podporu na zpracování stanovené v článku 14 nařízení (EHS) č. 3763/91 je první den měsíce převzetí produktů zpracovatelem, jak dokládají podpůrné dokumenty uvedené v čl. 22 odst. 2 nařízení (ES) č. 1524/98."
3. V odstavci 2 se slova "čl. 10 odst. 2 nařízení (ES) č. 489/97" nahrazují slovy "čl. 22 odst. 2 nařízení (ES) č. 1524/98".
4. V odstavci 3 se slova "článek 6 nařízení (ES) č. 489/97" nahrazují slovy "článek 9 nařízení (ES) č. 1524/98".
5. V odstavci 4 se slova "článek 7 nařízení (ES) č. 489/97" nahrazují slovy "článek 10 nařízení (ES) č. 1524/98".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 20. července 1998, kterým se mění nařízení (ES) č. 956/97, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2201/96 s ohledem na zvláštní opatření pro zpracovaný chřest
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2201/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhů se zpracovanými produkty z ovoce a zeleniny [1], ve znění nařízení (ES) č. 2199/97 [2], a zejména na čl. 10 odst. 4 tohoto nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č.
956/97 [3] stanoví, že reprezentativní sdružení předloží programy zvláštních opatření do 30. června 1998; že na vytvoření těchto sdružení definovaných v čl.
1 písm. a) výše uvedeného nařízení je zapotřebí delší lhůty, než jaká byla původně stanovena; že je proto nutné tuto lhůtu prodloužit o jeden rok, aby bylo možné uvedené nařízení provádět;
vzhledem k tomu, že opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro zpracované výrobky z ovoce a zeleniny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V ustanovení čl. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 956/97 se "30. červen 1998" nahrazuje slovy "30. červen 1999".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmý den po vyhlášení
ze dne 17. července 1998, kterým se mění přílohy II a III nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu
(Text s významem pro EHP) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1568/98 [2], a zejména na články 6, 7 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že podle nařízení (EHS) č.
2377/90 musí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin;
vzhledem k tomu, že maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky vyhodnotí všechny významné informace, které se týkají bezpečnosti reziduí příslušných látek pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin;
vzhledem k tomu, že při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, povolené hladiny ve všech významných poživatelných tkáních získávaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň) a charakter rezidua, které je významné pro sledování reziduí (indikátorové reziduum);
vzhledem k tomu, že pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v příslušných právních předpisech Společenství, musí být maximální limity reziduí obecně stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin; že játra a ledviny jsou však často z jatečně upravených těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány, a maximální limity reziduí proto musí být rovněž vždy stanoveny i pro svalovou tkáň nebo tkáň tukovou;
vzhledem k tomu, že v případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med;
vzhledem k tomu, že dinoprost, benzokain a tetrakain musí být zařazeny do přílohy II nařízení (EHS) č. 2377/90;
vzhledem k tomu, že meloxikam musí být zařazen do přílohy III nařízení (EHS) č. 2377/90, aby bylo umožněno dokončení vědeckých studií;
vzhledem k tomu, že před tím, než toto nařízení vstoupí v platnost, musí být stanovena lhůta 60 dnů k tomu, aby členské státy mohly učinit veškeré úpravy, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci příslušných veterinárních léčivých přípravků vydaná v souladu se směrnicí Rady 81/851/EHS [3] naposledy pozměněnou směrnicí 93/40/EHS [4], aby byla zohledněna ustanovení tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy II a III nařízení (EHS) č. 2377/90 se mění tak, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost šedesátým dnem po vyhlášení
ze dne 17. července 1998, kterým se mění přílohy I až IV nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu
(Text s významem pro EHP) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu1, naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1569/982, a zejména na články 6, 7 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že od přijetí nařízení byly přílohy mnohokrát pozměněny; že z důvodu jejich počtu, složitosti a jejich uveřejnění v různých Úředních věstnících je obtížné texty používat, a postrádají tak srozumitelnost, která by měla být základním rysem všech právních předpisů; že by proto měly být kodifikovány; že musí být zároveň upraven nebo upřesněn název nebo chemické označení některých látek a musí být opraveny některé věcné chyby;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I až IV nařízení (EHS) č. 2377/90 se mění tak, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost šedesátým dnem po vyhlášení
ze dne 17. července 1998, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1360/90 o zřízení Evropské nadace odborného vzdělávání
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 235 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
(1) vzhledem k tomu, že zasedání Evropské rady ve Štrasburku ve dnech 8. a 9. prosince 1989 vyzvalo Radu, aby přijala na návrh Komise rozhodnutí nezbytná pro zřízení Evropské nadace odborného vzdělávání pro střední a východní Evropu; že Rada za tímto účelem přijala dne 7. května 1990 nařízení (EHS) č.
1360/90 [4], kterým byla uvedená nadace zřízena;
(2) vzhledem k tomu, že na základě nařízení (EHS) č. 1360/90 jsou pro programy nadace způsobilé země způsobilé pro přijetí hospodářské pomoci podle nařízení (EHS) č. 3906/89 [5] (program Phare) a nařízení (Euratom, ES) č. 1279/96 [6] (program Tacis);
(3) vzhledem k tomu, že se zástupci Rady, Komise, členských států a partnerských zemí z oblasti Středomoří na zasedání v Barceloně ve dnech 27. a 28. listopadu 1995 ve svém prohlášení o založení Evropsko-středomořského partnerství dohodly klást největší důraz na sociální, kulturní a lidský rozměr; že jako příspěvek k dosažení uvedeného cíle pracovní program provádějící barcelonské prohlášení stanoví jako počáteční střed zájmu, mimo jiné, odborné vzdělávání, ke kterému Evropská nadace odborného vzdělávání přispěje; že Evropská rada na zasedání v Madridu ve dnech 15. a 16. prosince 1995 vyzvala Radu a Komisi, aby uskutečnily barcelonské prohlášení a pracovní program;
(4) vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č. 1488/96 [7] stanoví průvodní finanční a technická opatření pro reformu hospodářských a sociálních struktur v rámci Evropsko-středomořského partnerství (MEDA);
(5) vzhledem k tomu, že v souvislosti se snahou partnerů z oblasti Středomoří oblasti reformovat hospodářské a sociální struktury je rozvoj lidských zdrojů základem pro dosažení dlouhodobé stability a prosperity a zejména sociálně-ekonomické rovnováhy;
(6) vzhledem k tomu, že nadace byla založena, aby pružně reagovala na specifické a rozdílné požadavky jednotlivých zemí, kterým se má pomoc poskytovat; že při poskytování pomoci na základě zkušeností Společenství v oblasti odborného vzdělávání je nadace pověřena spolupracovat s regionálními, vnitrostátními, veřejnými a soukromými subjekty ve Společenství a ve třetích zemích a vykonávat svou činnost v těsné spolupráci se stávajícími vnitrostátními a mezinárodními orgány; že existuje možnost účasti třetích zemí, které sdílejí závazek Společenství poskytovat pomoc v oblasti vzdělávání; že by měl být zajištěn soulad a vzájemná doplňkovost mezi prací nadace a ostatními akcemi Společenství;
(7) vzhledem k tomu, že znalosti a přímá zkušenost nadace se specifickými požadavky a podmínkami v oblasti rozvoje odborného vzdělávání a lidských zdrojů zemí způsobilých k přijetí pomoci může být užitečným přínosem k určení politiky Společenství k reformě jejich systémů odborného vzdělávání;
(8) vzhledem k tomu, že provádění programů odborného vzdělávání by mělo umožnit nadaci vyzkoušet inovační systémy a předávat nejlepší postupy;
(9) vzhledem k tomu, že v nadaci stanoveném institucionálním rámci mohou být zkušenosti Společenství poskytnuty rovněž partnerům z oblasti Středomoří;
(10) vzhledem k tomu, že by Komisi mělo být přiděleno vhodné zastoupení ve správní radě nadace s přihlédnutím k širší oblasti působnosti nadace, aniž by se však změnily pravomoci správní rady a hlasovací pravidla nebo aniž by se zvýšil počet hlasů zástupců Komise;
(11) vzhledem k tomu, že pro účinnost činností nadace budou prospěšná určitá průvodní opatření; že obecné zásady stanovené na úrovni Společenství umožní, aby činnosti nadace byly účinně sladěny s politikami Společenství přijatými s ohledem na partnerské země;
(12) vzhledem k tomu, že spolupráce s ostatními příslušnými orgány Společenství přispívá k účinnému využití zdrojů a měla by být posílena za účelem využívání vzájemného působení; že Komise k tomu může účinně přispět;
(13) vzhledem k tomu, že rozhodující pravomoci správní rady budou posíleny vytvořením těsnějšího spojení mezi pracovním programem nadace a jejím rozpočtem, zejména přijetím obou dokumentů formou koordinovaného postupu a těsným propojením výdajů nadace s jejími činnostmi,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 1360/90 se mění takto:
1. V článku 1 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"Tímto nařízením se zřizuje Evropská nadace odborného vzdělávání (dále jen "nadace"), jejímž cílem je přispět k rozvoji systémů odborného vzdělávání:
- zemí střední a východní Evropy, které Rada v nařízení (EHS) č. 3906/89 nebo v jakémkoli pozdějším právním předpisu označila za země způsobilé k přijetí hospodářské pomoci,
- nové nezávislé státy bývalého Sovětského svazu a Mongolska, které jsou podporovány na základě nařízení (Euratom, ES) č. 1279/96 nebo jakéhokoli pozdějšího právního předpisu v rámci programu na pomoc hospodářským reformám a obnově, a
- třetí země z oblasti Středomoří a území, které jsou podporovány prostřednictvím finančních a technických opatření spojených s reformou jejich hospodářských a sociálních struktur na základě nařízení (ES) č. 1488/96 nebo podle jakéhokoli pozdějšího právního předpisu.
Tyto země jsou dále nazývány jen "země způsobilé k přijetí pomoci"."
2. Článek 2 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
Oblast působnosti
Nadace vykonává svou činnost v oblasti vzdělávání podle obecných zásad stanovených na úrovni Společenství, zabývá se počátečním a dalším odborným vzděláváním, jakož i rekvalifikací pro mládež a dospělé, zejména včetně odborného vzdělávání vedoucích pracovníků."
3. V článku 3 se návětí nahrazuje tímto:
"Pro účely dosažení cílů vymezených v článku 1 nadace v mezích pravomocí přiznaných správní radě a při dodržování obecných zásad stanovených na úrovni Společenství".
4. V čl. 3 písm. c) se třetí odrážka nahrazuje tímto:
"— provádí, na žádost Komise nebo zemí způsobilých k přijetí pomoci a ve spolupráci se správní radou, programy odborného vzdělávání dohodnuté mezi Komisí a jednou nebo více zeměmi způsobilými k přijetí pomoci, jako součást politiky Společenství pomoci těmto zemím za použití skupin odborníků z mnoha oborů v úzké spolupráci s příslušnými orgány zapojených zemí a s využitím zkušeností Společenství z programů odborného vzdělávání; při výběru projektů vedených nadací bude dána přednost projektům inovační hodnoty a v případě kandidátských zemí na přistoupení projektům vztahujícím se přímo k programům Společenství v oblasti odborného vzdělávání;".
5. V článku 3 se písmeno e) nahrazuje tímto:
"e) uděluje správní radě pravomoc stanovit postupy provádění nabídkových řízení na projekty financované nebo spolufinancované nadací, s přihlédnutím k postupům stanoveným na základě nařízení (EHS) č. 3906/89, a zejména článku 7 uvedeného nařízení, na základě nařízení (Euratom, ES) č. 1279/96, a zejména článků 6 a 7 uvedeného nařízení, na základě nařízení (ES) č. 1488/96, a zejména článku 8 uvedeného nařízení, nebo jakéhokoli pozdějšího právního předpisu;".
6. V čl. 4 odst. 1 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Nadace spolupracuje s ostatními příslušným institucemi Společenství, především se střediskem CEDEFOP, s podporou Komise."
7. V čl. 5 odst. 1 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"1. Nadace má správní radu skládající se z jednoho zástupce každého členského státu a ze tří zástupců Komise."
8. V čl. 5 odst. 4 se třetí pododstavec nahrazuje tímto:
"Zástupci členských států ve správní radě mají každý jeden hlas.
Zástupci Komise mají společně jeden hlas."
9. V článku 5 se odstavec 7 nahrazuje tímto:
"7. Na základě návrhu předloženého ředitelem nadace přezkoumá správní rada po konzultaci s Komisí nejpozději do 30. listopadu předběžný návrh ročního pracovního programu nadace na následující rok.
Konečný pracovní program nadace se přijme na počátku každého roku v rámci programu na tři roky.
Případně může být program v průběhu roku stejným způsobem upraven za účelem zajištění vyšší účinnosti politik Společenství.
K projektům a činnostem v ročním pracovním programu se přikládá odhad nezbytných výdajů a rozdělení zaměstnanců a rozpočtových zdrojů."
10. V čl. 6 odst. 1 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Členové sboru jsou vybráni z odborníků působících v odborných a jiných kruzích v oblasti odborného vzdělávání, kterých se týká činnost nadace, s přihlédnutím k potřebě zajistit přítomnost zástupců sociálních partnerů, Komise, mezinárodních organizací činných při zajišťování pomoci v oblasti vzdělávání a zemí a území způsobilých k přijetí pomoci."
11. V článku 6 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Správní rada shromažďuje návrhy na jmenování od:
- všech členských států,
- všech zemí způsobilých k přijetí pomoci,
- Komise,
- sociálních partnerů na evropské úrovni, kteří se již podílejí na práci orgánů Společenství, a
- příslušných mezinárodních organizací."
12. V článku 7 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Ředitele nadace jmenuje správní rada na návrh Komise na pětileté funkční období.
Může být jednou jmenován znovu na období, které nesmí přesáhnout pět let.
Ředitel odpovídá za
- přípravu a organizaci práce správní rady, všech ad hoc pracovních skupin svolaných správní radou, a zejména za přípravu návrhu ročního pracovního programu nadace s přihlédnutím k obecným zásadám stanoveným na úrovni Společenství,
- běžný provoz nadace,
- přípravu výkazu příjmů a výdajů a plnění rozpočtu nadace,
- přípravu a zveřejňování zpráv upřesněných v tomto nařízení,
- všechny personální otázky,
- plnění úkolů, kterými je pověřen v článku 3, a úkolů stanovených v ročním pracovním programu uvedeném v čl. 5 odst. 7,
- provádění rozhodnutí správní rady a zásad stanovených pro činnosti nadace."
13. Článek 8 se nahrazuje tímto:
"Článek 8
Spojení s ostatními akcemi Společenství
Komise ve spolupráci se správní radou a případně postupy vymezenými v článku 9 nařízení (EHS) č. 3906/89, v článku 8 nařízení (Euratom, ES) č. 1279/96 a v článku 11 nařízení (ES) č. 1488/96 a v jiných pozdějších právních předpisech zajistí soulad a případně doplňkovost mezi činností nadace a dalšími akcemi na úrovni Společenství, jak v rámci Společenství, tak v rámci pomoci zemím způsobilým k přijetí pomoci, se zvláštním ohledem na akce uskutečňované v rámci programu Tempus a jiných programů a vzdělávací akce prováděné na úrovni Společenství včetně programu Med-Campus."
14. V článku 10 se odstavec 4 nahrazuje tímto:
"4. Po obdržení doporučení Komise přijme správní rada na počátku každého rozpočtového roku rozpočet nadace spolu s pracovním programem a upraví jej podle různých příspěvků poskytovaných nadaci a podle prostředků z dalších zdrojů.
Rozpočet rovněž upřesní podle kategorií a platových skupin počet pracovníků, které nadace v daném rozpočtovém roce zaměstná."
15. V čl. 16 odst. 1 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"1. Nadace je otevřena účasti zemí, které nejsou členy Evropského společenství a které sdílejí závazky Společenství a členských států k poskytnutí pomoci v oblasti vzdělávání zemím způsobilým k přijetí pomoci uvedeným v článku 1 v rámci úpravy, která má být stanovena v dohodách uzavřených mezi nimi a Společenstvím, a v souladu s postupem stanoveným v článku 228 Smlouvy."
16. Článek 17 se nahrazuje tímto:
"Článek 17
Postup pro kontrolu a hodnocení
Komise stanoví, po konzultaci se správní radou, postup pro kontrolu a hodnocení zkušeností získaných při činnosti nadace.
Tento postup by měl být prováděn za pomoci externích odborníků.
Komise sdělí první výsledky tohoto postupu ve zprávě, kterou předloží Evropskému parlamentu, Radě a Hospodářskému a sociálnímu výboru do 31. prosince 2000 a poté každé tři roky."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost osmým dnem po vyhlášení
ze dne 22. července 1998, kterým se doplňuje příloha nařízení (ES) č. 2400/96 o zápisu určitých názvů do "Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení" podle nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č.
1068/97 [2], a zejména na čl. 6 odst 3 a 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že podle článku 5 nařízení (EHS) č. 2081/92 předložila Francie Komisi žádost o zápis názvu jako zeměpisného označení;
vzhledem k tomu, že podle čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení bylo shledáno, že žádost splňuje všechny požadavky stanovené uvedeným nařízením, a zejména, že obsahuje všechny údaje požadované článkem 4 uvedeného nařízení;
vzhledem k tomu, že Komise neobdržela po zveřejnění názvu uvedeného v příloze v Úředním věstníku Evropských společenství [3] žádné námitky podle článku 7 uvedeného nařízení;
vzhledem k tomu, že by tedy tento název měl být zapsán do "Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení" a měl by být proto v rámci Společenství chráněn jako zeměpisné označení;
vzhledem k tomu, že příloha tohoto nařízení doplňuje přílohu nařízení Komise (ES) č. 2400/96 [4] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1265/98 [5],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Název uvedený v příloze tohoto nařízení se doplňuje k příloze nařízení (ES) č. 2400/96 a zapisuje se do "Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení" podle čl. 6 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2081/92 jako chráněné zeměpisné označení (CHZO).
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1593/98 ze dne 23. července 1998, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1764/86 týkající se minimálních požadavků na jakost produktů zpracovaných z rajčat v rámci režimu podpory produkce
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2201/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2199/97 [2], a zejména na čl. 4 odst. 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že článek 6 nařízení (ES) č.
2201/96 uvádí, že při rozdělování kvót mezi zpracovatelské podniky, členské státy a skupiny produktů se vychází z produkovaných množství, u kterých byla dodržena minimální cena; že při stanovení kvóty pro následující hospodářský rok se přihlíží k množství produkovanému v jednom hospodářském roce mimo kvótu za minimální cenu; že je proto vhodné stanovit, že konečné produkty získané z těchto množství podléhají stejným minimálním požadavkům na jakost jako produkty získané z množství v rámci kvóty, na kterou se vztahuje podpora produkce;
vzhledem k tomu, že čl. 7 odst. 2 písm. c) nařízení Komise (ES) č. 504/97 ze dne 19. března 1997, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2201/96, pokud jde o režim podpory pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1590/98 [4] stanoví, že množství přesahující kvóty, u kterých je dodržena minimální cena, musí být uvedena ve zpracovatelské smlouvě;
vzhledem k tomu, že na základě zkušenosti ze zpracování rajčat je u rajčatové šťávy třeba některé minimální požadavky na jakost ještě zpřísnit;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení Komise (EHS) č. 1764/86 [5] se mění takto:
1. Nadpis se nahrazuje tímto:
"Nařízení Komise (EHS) č. 1764/86 ze dne 27. května 1986, kterým se stanoví minimální požadavky na jakost produktů zpracovaných z rajčat v rámci režimu podpory produkce".
2. Článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
Toto nařízení stanoví minimální požadavky na jakost, kterým musí odpovídat produkty zpracované z rajčat uvedené v čl. 1 odst.2 nařízení Komise (ES) č. 504/97 [6], pro:
a) produkty v rámci kvóty, na kterou se vztahuje podpora produkce podle čl. 2 odst. 1 nařízení ES č. 2201/96;
b) produkty z rajčat mimo kvótu, dodávané v rámci zpracovatelských smluv v čl. 7 odst.
2 nařízení (ES) č.
504/97, u kterých byla dodržena minimální cena."
3. V článku 2 se výraz "nařízení (EHS) č. 1599/84" nahrazuje výrazem "nařízení (ES) č. 504/97".
4. V čl. 3 druhé odrážce se výraz "v článku 1 nařízení (EHS) č. 1599/84" nahrazuje výrazem "v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 504/97".
5. V článku 8 se výraz "v čl. 1 odst. 2 písm. n) a o) nařízení (EHS) č. 1599/84" nahrazuje výrazem "v čl. 1 odst. 2 písm. k) a l) nařízení (ES) č. 504/97".
6. Ustanovení čl. 10 odst. 3 písm. a) se nahrazuje tímto:
"a) přítomnost cizorodých rostlinných látek je možné zjistit pouhým okem pouze zevrubným prozkoumáním. Nicméně některé džusové a koncentrované přípravky mohou obsahovat slupky a jadérka v maximálním množství stanoveném čl. 1 odst. 2 body k) a l) nařízení (ES) č. 504/97."
7. V čl. 10 odst. 4 se doplňuje nové písmeno f), které zní:
"f) v případě rajčatové šťávy celkový obsah kyseliny mléčné nepřesahuje 1 % sušiny po odečtení všech přísad jedlé soli."
8. V článku 11 se výraz "bod m) nařízení (EHS) č. 1599/84" nahrazuje výrazem "písm. j) nařízení (ES) č. 504/97".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 23. července 1998, kterým se mění nařízení (ES) č. 2603/97, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dovoz rýže původem ze států AKT, jakož i pro dovoz rýže původem ze zámořských zemí a území, a kterým se stanoví zvláštní pravidla pro částečnou úhradu dovozních cel vybraných za rýži původem ze států AKT
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady ze dne 20. července 1998, kterým se stanoví režim pro zemědělské produkty a některé zboží vyrobené ze zemědělských produktů původem ze států africké, karibské a tichomořské oblasti (státy AKT) [1], a zejména na čl. 30 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č.
2603/97 [2] stanoví prováděcí pravidla pro dovoz rýže původem ze států AKT, jakož i ze zámořských zemí a území; že v důsledku přijetí nařízení Rady, kterým byly provedeny změny dovozního režimu států AKT v důsledku revize čtvrté Loméské úmluvy v polovině doby platnosti, by mělo být nařízení (ES) č. 2603/97 vhodně pozměněno;
vzhledem k tomu, že podle článku 13 nařízení Rady ze dne 20. července 1998 se cla při dovozu rýže ze zemí AKT dále snižují; že toto snížení je podmíněno tím, že vyvážející země AKT vybere vývozní poplatek ve výši odpovídající snížení cla; že podle článku 34 uvedeného nařízení se toto snížení použije od 1. ledna 1996;
vzhledem k tomu, že je třeba upozornit na to, že částečná úhrada dovozních cel, která vyplývá ze snížení cel od 1. ledna 1996, se provede v souladu s nařízením Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3], naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 82/97 [4], a s nařízením Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [5], naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 75/98 [6];
vzhledem k tomu, že v zájmu jasnosti a administrativního zjednodušení by měla být stanovena metoda výpočtu částky k úhradě; že by navíc mělo být stanoveno, které osvědčení je nutné předložit k prokázání uhrazení vývozního poplatku v zemi původu pro účely používání článku 880 nařízení (EHS) č. 2454/93;
vzhledem k tomu, že s ohledem na zkušenosti by intervaly pro sdělení členských států o množstvích propuštěných do volného oběhu v rámci tohoto dovozního režimu měly být upraveny;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2603/97 se mění takto:
1. Ustanovení čl. 2 odst. 1 se nahrazuje tímto:
"1. Pro množství 125000 tun ekvivalentu loupané rýže, rýže kódů KN 10061021 až 10061098, 100620 a 100630, stanovené v čl. 14 odst. 1 nařízení Rady ze dne 20. července 1998, se dovozní licence se snížením celních sazeb každoročně vydávají podle následujících tranší:
- leden: 41668 tun,
- květen: 41666 tun,
- září: 41666 tun."
2. Ustanovení čl. 3 odst. 1 se nahrazuje tímto:
"1. Pro množství 20000 tun zlomkové rýže kódu KN 10064000, stanoveného v čl. 14 odst. 1 nařízení Rady ze dne 20. července 1998, se dovozní licence se snížením celních sazeb každoročně vydávají podle následujících tranší:
- leden: 10000 tun,
- květen: 10000 tun,
- září: –."
3. Článek 4 se nahrazuje tímto:
"Článek 4
Pro účely používání čl. 13 odst. 1 nařízení Rady ze dne 20. července 1998 se částky cla vypočtou týdně, Komise je však stanoví každé dva týdny."
4. Ustanovení čl. 5 odst. 5 se nahrazuje tímto:
"5. Dovozní clo je clo použitelné v den podání žádosti o licenci."
5. Článek 7 se nahrazuje tímto:
"Článek 7
1. Pro množství převedená podle čl. 2 odst. 2 lze podat žádost o dovozní licence pro rýži původem ze států AKT kódů KN 10061021 až 10061098, 100620 a 100630 a rýži původem ze zámořských zemí a území kódu KN 1006.
2. Množství uvedená v odstavci 1, pro něž nebylo požádáno o licence v rámci některé z tranší, se převedou do tranše následující."
6. Článek 12 se nahrazuje tímto:
"Článek 12
Členské státy sdělí Komisi telexem nebo faxem podle vzoru uvedeného v příloze I následující informace:
- do dvou pracovních dnů ode dne jejich vydání množství, rozdělená podle osmimístného kódu KN a země původu, pro něž byly vydány dovozní licence, datum vydání, číslo vydané licence, jakož i jméno a adresu držitele licence,
- do dvou měsíců po uplynutí doby platnosti každé licence množství, rozdělená podle osmimístného kódu KN a země původu, jež byla skutečně propuštěna do volného oběhu, datum propuštění do volného oběhu, číslo licence, jakož i jméno a adresu držitele licence.
Toto sdělení se učiní i v případě, že nebyla žádná licence vydána a žádný dovoz se neuskutečnil."
Článek 2
1. Pro množství rýže původem ze zemí AKT, která byla propuštěna do volného oběhu na základě licencí, o něž bylo zažádáno a které byly vydány mezi 1. lednem 1996 a vstupem v platnost tohoto nařízení, se podle článku 236 nařízení (EHS) č. 2913/92 uhradí částka na tunu, která se rovná:
- pro zlomkovou rýži kódu KN 10064000, neloupanou rýži kódů KN 10061021 až 10061098 a pro loupanou rýži kódu KN 100620, 15 % plné hodnoty cla použitelného pro třetí země v den podání žádosti o dovozní licenci,
- pro celoomletou a poloomletou rýži kódu KN 100630, 15 % rozdílu mezi plnou hodnotou cla použitelného pro třetí země v den podání žádosti o dovozní licenci a částkou 16,78 ECU.
2. Žádost o úhradu se předkládá podle čl. 236 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2913/92 a článků 878, 879 a článků následujících nařízení (EHS) č. 2454/93.
3. K žádosti o úhradu je třeba připojit:
a) dovozní licenci nebo ověřenou kopii této licence;
b) prohlášení o propuštění do volného oběhu nebo ověřenou kopii tohoto prohlášení pro příslušný dovoz
a
c) osvědčení vystavené příslušným orgánem členského státu vydávajícího dovozní licenci podle článku 880 nařízení (EHS) č. 2454/93 a odpovídající vzoru v příloze.
Toto osvědčení se vydá pouze v případě, že se prokáže, že celní orgány vyvážejícího státu AKT vybraly za množství skutečně propuštěná do volného oběhu ve Společenství doplňkový vývozní poplatek, který odpovídá částce stanovené podle odstavce 1.
Tento důkaz se poskytne předložením originálu průvodního osvědčení EUR 1, ve kterém se v kolonce 7 uvede jeden z následujících údajů:
- Tasa complementaria percibida a la exportación del arroz,
Certificado utilizado para la importación: EUR 1 n°
- Særafgift, der opkræves ved eksport af ris,
Certificat, der anvendes ved import: EUR.1 nr.
- Bei der Ausfuhr von Reis erhobene ergänzende Abgabe,
Für die Einfuhr verwendete Bescheinigung: EUR 1
- Συμπληρωματικός φόρος που εισπράττεται κατά την εξαγωγή του ρυζιού
Πιστοποιητικό που χρησιμοποιείται για την εισαγωγή: EUR 1 αρι.
- Complementary charge collected on export of rice,
Certificate used for the import: EUR i No
- Taxe complémentaire perçue à l’exportation du riz,
Certificat utilisé pour l’importation: EUR 1 no.
- Tassa complementare riscossa all‘esportazione del riso,
Certificato usato per l’importazione: EUR I n.
- Bij uitvoer van de rijst opgelegde bijzondere heffing,
Voor de invoer gebruikt certificaat: EUR 1 nr.
- Imposição complementar cobrada na exportação do arroz,
Certificado utilizado para a importação: EUR 1 no.
- Riisin viennin yhteydessä perittävä täydentävä maksu,
Tuonnissa käytettävä todistus: EUR-1 N:o
- Särskild avgift för risexport;
Certifikat som använts för importen: EUR 1 nr.
(Podpis a razítko orgánu)
4. Pokud je doplňkový poplatek vybraný vyvážející zemí nižší než částka uvedená v odstavci 1, uhrazená částka se omezí na skutečně vybranou částku.
5. Pokud je částka vybraného vývozního poplatku vyjádřena v jiné měně, než je měna dovážejícího členského státu, je směnný kurs pro určení částky skutečně vybraného poplatku kurs zaznamenaný na nejreprezentativnějším směnném trhu nebo směnných trzích tohoto členského státu v den, kdy bylo clo předem stanoveno.
Článek 3
Na množství, pro něž byla podána žádost o dovozní licenci před vstupem tohoto nařízení v platnost a která jsou po tomto datu propuštěna do volného oběhu, se vztahují cla stanovená podle článku 4 nařízení (ES) č. 2603/97, pokud dovozce celním orgánům členského státu propouštějícího do volného oběhu poskytne důkaz o výběru doplňkového vývozního poplatku podle čl. 2 odst. 3 písm. c) tohoto nařízení.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 29. června 1998, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1408/71 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, samostatně výdělečně činné osoby a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství a nařízení (EHS) č. 574/72, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 1408/71, za účelem rozšíření jejich působnosti na zvláštní systémy sociálního zabezpečení pro úředníky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na články 51 a 235 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1], předložený po konzultaci se Správní komisí pro sociální zabezpečení migrujících pracovníků,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) S přihlédnutím k rozsudku Soudního dvora Evropských společenství z listopadu 1995 ve věci C-443/93, Ioannis Vougioukas vs. Idryma Koinonikon Asfalisseion – IKA (Sb. rozh. ESD 1995, s. I−4033), je třeba rozšířit oblast působnosti nařízení (EHS) č. 1408/71 [4] a (EHS) č. 574/72 [5], aby zahrnovala i zvláštní systémy pro úředníky a osoby v podobném postavení.
(2) S přihlédnutím k uvedenému rozsudku a pro účely uplatňování uvedených nařízení je vhodné, aby členové zvláštních systémů pro úředníky a osoby v podobném postavení byli pokládáni za zaměstnané osoby, s výhradou zvláštních ustanovení obsažených v tomto nařízení.
(3) Osoby pojištěné v rámci zvláštního systému pro úředníky mohou být zároveň osobami samostatně výdělečně činnými.
Smlouva nestanoví nezbytné pravomoci pro přijetí opatření v oblasti sociálního zabezpečení pro samostatně výdělečně činné osoby, a proto je odůvodněné použití článku 235.
(4) Úpravy, které mají být provedeny v nařízeních (EHS) č. 1408/71 a (EHS) č. 574/72, vyžadují úpravu některých příloh těchto nařízení.
(5) Je nezbytné v příloze upřesnit podmínky použití koordinace na některé zvláštní systémy sociálního zabezpečení.
(6) Je nezbytné přihlédnout ke specifikům některých zvláštních důchodových systémů pro úředníky v některých členských státech a zejména k nedostatku systémů koordinace mezi zvláštními systémy a obecným systémem v některých členských státech, k existenci zvláštních systémů koordinace mezi zvláštními systémy a obecným systémem v jiných členských státech, k omezenému dosahu těchto systémů a ke strukturám jejich rozpočtu a prémií, například existence přímého vztahu mezi nárokem na dávky a dlouhou dobou služby.
(7) Není jednotná definice pojmu úředník a že existují významné rozdíly, pokud jde o systémy sociálního zabezpečení pro úředníky a o věcnou a osobní oblast působnosti těchto systémů.
(8) Pro přihlédnutí ke specifikům těchto zvláštních důchodových systémů při zachování všeobecné rovnováhy systému koordinace je odůvodněna omezená výjimka od obecné zásady sčítání, takže nemusí být přihlíženo k dobám získaným v rámci zvláštního systému jiného členského státu, ale ztrátě těchto dob se předejde vyžádáním, aby k nim bylo přihlédnuto v rámci obecného systému prvního členského státu, i když dotyčná osoba nezískala danou dobu v rámci tohoto systému.
(9) Je rovněž nezbytné přihlédnout ke specifikům těchto zvláštních systémů přijetím omezené odchylky od obvyklých ustanovení pro určení použitelných právních předpisů, neboť v některých případech bude vhodné, aby osoby, na které se vztahují zvláštní systémy pro úředníky, podléhaly právním předpisům více členských států.
(10) Je v zájmu členů zvláštních systémů pro úředníky a osoby v podobném postavení, aby sirotčí důchody stanovené těmito systémy byly vyměřovány v souladu s hlavou III kapitolou 3 spíše než na základě kapitoly 8.
(11) Zvláštní povaha a vlastnosti doplňkových důchodových systémů v rámci oblasti působnosti směrnice Rady 98/49/ES ze dne 29. června 1998 o ochraně nároků zaměstnanců a samostatně výdělečně činných osob, kteří se pohybují ve Společenství, na penzijní připojištění [6] a rozdílnost těchto systémů uvnitř členských států a mezi nimi znamenají, že nespadají pod systém koordinace stanovený v tomto nařízení a ani by mu neměly podléhat, s výjimkou systémů, na které se vztahuje pojem "právní předpisy" vymezený v čl. 1 písm. j) prvním pododstavci nařízení (EHS) č. 1408/71, nebo systémů, pro které učiní členský stát prohlášení na základě uvedeného článku,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 1408/71 se mění takto:
1. Článek 1 se mění takto:
a) v písmenu a) se bod i) nahrazuje tímto:
"i) je pojištěna na základě povinného nebo volitelného pokračujícího pojištění pro případ jedné nebo více pojistných událostí odpovídajícím odvětvím systému sociálního zabezpečení pro zaměstnané osoby nebo osoby samostatně výdělečně činné nebo zvláštnímu systému pro úředníky;"
b) za písmeno j) se vkládá nové písmeno, které zní:
"ja) se "zvláštním systémem pro úředníky" rozumí každý systém sociálního zabezpečení odlišný od obecného systému sociálního zabezpečení použitelného na zaměstnané osoby v dotyčných členských státech, kterému přímo podléhají všichni úředníci nebo osoby v podobném postavení nebo některé jejich kategorie;"
c) v písmenu r) se doplňují slova:"za doby pojištění jsou považovány také doby získané v rámci zvláštního systému pro úředníky;"
d) v písmenu s) se doplňují slova:"za doby zaměstnání jsou považovány také doby získané v rámci zvláštního systému pro úředníky;".
2. V článku 2 se zrušuje odstavec 3.
3. V čl. 4 odst. 4 se za slovy "lékařskou péči" ruší čárka a vkládá se slovo "ani" a zrušují se slova "a na zvláštní systémy pro úředníky a osoby v podobném postavení".
4. V článku 13 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. S výhradou článků 14c a 14f podléhají osoby, na které se vztahuje toto nařízení, pouze právním předpisům jediného státu.
Tyto právní předpisy se určují v souladu s touto hlavou.".
5. V článku 14d se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Osoba uvedená v čl. 14 bodech 2 a 3, čl. 14a bodech 2, 3 a 4, čl. 14c písm. a) a článku 14e se považuje pro účely právních předpisů určených v souladu s těmito ustanoveními za osobu, která vykonává veškerou svou výdělečnou činnost nebo všechny výdělečné činnosti na území dotyčného členského státu."
6. V hlavě II se vkládají nové články, které znějí:
"Článek 14e
Zvláštní pravidla použitelná na osoby podléhající zvláštnímu systému pro úředníky, které jsou současně zaměstnané nebo samostatně výdělečně činné na území jednoho nebo více jiných členských států
Osoba, která je zaměstnána jako úředník nebo osoba v podobném postavení a pojištěna v rámci zvláštního systému pro úředníky v jednom členském státě a současně je zaměstnána nebo samostatně výdělečně činná na území jednoho nebo více jiných členských států, podléhá právním předpisům členského státu, ve kterém je pojištěna v rámci zvláštního systému pro úředníky.
Článek 14f
Zvláštní pravidla použitelná na úředníky zaměstnané současně ve více než jednom členském státě a pojištěné v jednom z těchto států v rámci zvláštního systému
Osoba, která je současně zaměstnána jako úředník nebo osoba v podobném postavení ve dvou nebo více členských státech a pojištěna alespoň v jednom z těchto členských států v rámci zvláštního systému pro úředníky, podléhá právním předpisům každého z těchto členských států."
7. V hlavě III kapitole 2 se doplňuje nový oddíl, který zní:
"Oddíl 5
Osoby podléhající zvláštnímu systému pro úředníky
Článek 43a
1. Článek 37, čl. 38 odst. 1, článkek 39 a oddíly 2, 3 a 4 se použijí přiměřeně na osoby podléhající zvláštnímu systému pro úředníky.
2. Pokud však právní předpisy členského státu podmiňují získání, vyměření, zachování nebo opětné nabytí nároků na dávky v rámci zvláštního systému pro úředníky získáním všech dob pojištění v rámci jednoho nebo více zvláštních systémů pro úředníky v uvedeném členském státě nebo získáním dob pojištění považovaných právními předpisy daného členského státu za rovnocenné těmto dobám, vezmou se v úvahu pouze doby, které mohou být uznány podle právních předpisů uvedeného členského státu.
Pokud po vzetí v úvahu takto získaných dob dotyčná osoba nesplňuje podmínky pro obdržení těchto dávek, vezmou se tyto doby v úvahu pro poskytování dávek v rámci obecného systému, nebo není-li takový systém, v rámci systému použitelného na dělníky nebo zaměstnance, podle okolností.
3. Příslušná instituce členského státu, jehož právní předpisy stanoví, že se dávky vyměřují z posledního platu nebo platů pobíraných během referenční doby, vezme pro účely vyměření dávek v úvahu pouze platy, které dotyčná osoba pobírala po dobu nebo doby, během kterých podléhala uvedeným právním předpisům."
8. Hlava III kapitola 3 se mění takto:
a) v článku 44 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. Není-li v článku 79a stanoveno jinak, nevztahuje se tato kapitola na zvýšení důchodů a na příplatky k důchodům s ohledem na děti ani na sirotčí důchody poskytované podle kapitoly 8.";
b) vkládá se článek 51a:
"Článek 51a
Osoby podléhající zvláštnímu systému pro úředníky
1. Článek 44, čl. 45 odst. 1, 5 a 6 a články 46 až 51 se použijí přiměřeně na osoby pojištěné v rámci zvláštního systému pro úředníky.
2. Pokud však právní předpisy členského státu podmiňují získání, vyměření, zachování nebo opětné nabytí nároků na dávky v rámci zvláštního systému pro úředníky získáním všech dob pojištění v rámci jednoho nebo více zvláštních systémů pro úředníky v uvedeném členském státě nebo získáním dob pojištění považovaných právními předpisy daného členského státu za rovnocenné těmto dobám, vezmou se v úvahu pouze doby, které mohou být uznány podle právních předpisů uvedeného členského státu.
Pokud po vzetí v úvahu takto získaných dob dotyčná osoba nesplňuje podmínky pro obdržení těchto dávek, vezmou se tyto doby v úvahu pro poskytování dávek v rámci obecného systému, nebo není-li takový systém, v rámci systému použitelného na dělníky nebo zaměstnance, podle okolností.
3. Příslušná instituce členského státu, jehož právní předpisy stanoví, že se dávky vyměřují z posledního platu nebo platů pobíraných během referenční doby, vezme pro účely vyměření dávek v úvahu pouze platy, náležitě zhodnocené, které dotyčná osoba pobírala po dobu nebo doby, během kterých podléhala uvedeným právním předpisům."
9. V hlavě III kapitole 6 se doplňuje nový oddíl, který zní:
"Oddíl 4
Osoby podléhající zvláštnímu systému pro úředníky
Článek 71a
1. Oddíly 1 a 2 se použijí přiměřeně na osoby podléhající zvláštnímu systému pojištění v nezaměstnanosti pro úředníky.
2. Oddíl 3 se nepoužije na osoby podléhající zvláštnímu systému pojištění v nezaměstnanosti pro úředníky.
Nezaměstnaná osoba, která podléhá zvláštnímu systému pojištění v nezaměstnanosti pro úředníky, která je částečně nebo úplně nezaměstnaná a která měla v průběhu svého posledního zaměstnání bydliště na území členského státu jiného, než je příslušný stát, obdrží dávky v souladu s právními předpisy příslušného státu, jako by měla bydliště na území uvedeného státu; tyto dávky poskytuje příslušná instituce na vlastní náklady."
10. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 79a
Ustanovení týkající se dávek pro sirotky mající nárok na dávky na základě zvláštního systému pro úředníky
1. Bez ohledu na článek 78 se sirotčí důchody náležející na základě zvláštního systému pro úředníky vyměřují v souladu s kapitolou 3.
2. Pokud v případě stanoveném v odstavci 1 byly doby pojištění, zaměstnání, samostatné výdělečné činnosti nebo bydlení získány také v rámci obecného systému, jsou dávky náležející v rámci uvedeného obecného systému vypláceny v souladu s kapitolou 8.
Doby pojištění, zaměstnání nebo samostatné výdělečné činnosti získané v souladu s ustanoveními zvláštního systému pro úředníky nebo doby, které právní předpisy uvedeného členského státu považují za rovnocenné těmto dobám, jsou případně vzaty v úvahu pro získání, zachování nebo opětné nabytí nároku na dávky v souladu s ustanoveními uvedeného obecného systému."
11. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 95c
Přechodná ustanovení pro uplatňování nařízení (ES) č. 1606/98
1. Nařízení (ES) č. 1606/98 [7] nezakládá žádné nároky za dobu před dnem 25. října 1998.
2. Každá doba pojištění a případně zaměstnání, samostatné výdělečné činnosti nebo bydlení získaná podle právních předpisů členského státu před 25. říjnem 1998 se bere v úvahu pro určení nároků získaných v souladu s nařízením (ES) č. 1606/98.
3. S výhradou odstavce 1 je nárok na dávky získán na základě nařízení (ES) č. 1606/98, i když se týká události vzniklé před 25. říjnem 1998.
4. Každá dávka, která nebyla přiznána nebo byla pozastavena z důvodů státní příslušnosti nebo bydliště dotyčné osoby, se na její žádost přizná nebo obnoví ode dne 25. října 1998, jestliže dříve určené nároky nebyly vyřízeny jednorázovým peněžitým vyrovnáním.
5. Nároky osob, kterým byl před 25. říjnem 1998 přiznán důchod, mohou být na jejich žádost přezkoumány s přihlédnutím k nařízení (ES) č.
1606/98. To se vztahuje také na ostatní dávky uvedené v článcích 78 a 79, pokud jde o články 78 a 79a.
6. Je-li žádost uvedená v odstavcích 4 nebo 5 podána do dvou let od 25. října 1998, nároky vyplývající z nařízení (ES) č. 1606/98 jsou získány od uvedeného dne a ustanovení právních předpisů kteréhokoliv členského státu o ztrátě nebo promlčení nároků se na zúčastněné osoby nevztahují.
7. Je-li žádost uvedená v odstavcích 4 nebo 5 předložena po uplynutí lhůty dvou let po 25. říjnu 1998, získávají se nároky na dávky, které nepropadly nebo nebyly promlčeny, ode dne podání žádosti, s výhradou příznivějších ustanovení právních předpisů kteréhokoli členského státu."
12. V příloze IV části A se oddíl D nahrazuje tímto:
"D. ŠPANĚLSKO
Právní předpisy týkající se invalidního pojištění v rámci obecného systému a v rámci zvláštních systémů, s výjimkou zvláštních systémů pro úředníky, ozbrojené síly a soudní správu.";
13. Příloha VI se mění takto:
a) v oddíle A. BELGIE se doplňuje nový bod, který zní:
"12. Škodu způsobující událost uvedená v článku 1 zákona ze dne 9. března 1953, kterým se upravují vojenské důchody a přiznává bezplatná lékařská péče a bezplatná léčiva vojenským invalidům v době míru, představuje pracovní úraz nebo nemoc z povolání ve smyslu hlavy III kapitoly 4 nařízení.";
b) v oddíle B. DÁNSKO se doplňuje nový bod, který zní:
"10. Od osoby podléhající zvláštnímu systému pro úředníky, která má bydliště v Dánsku:
a) na kterou se nevztahují ustanovení hlavy III kapitoly 1 oddílů 2 až 7 a
b) která nemá nárok na dánský důchod,
mohou příslušné úřady požadovat úhradu nákladů na věcné dávky poskytované v Dánsku, pokud se na věcné dávky vztahuje dotyčný zvláštní systém nebo systém pojištění osob jej doplňující.
Toto ustanovení se vztahuje i na manžela (manželku) a děti mladší osmnácti let osoby, která se nachází v této situaci.";
c) v oddíle C. NĚMECKO se doplňují nové body, které znějí:
"21. a) Hlava III kapitola 1 oddíly 2 až 7 se, pokud jde o věcné dávky, nevztahují na osoby, které mají nárok na věcné dávky v rámci systému pro úředníky nebo osoby v podobném postavení a které nejsou pojištěny v rámci povinného nemocenského pojištění;
b) Pokud však má osoba podléhající systému pro úředníky bydliště v členském státě, podle jehož právních předpisů
- není nárok na věcné dávky podmíněn pojištěním nebo zaměstnáním a
- nenáleží žádný důchod,
nemocenská pokladna dotyčné osobě doporučí, aby příslušným institucím členského státu, v němž má bydliště, sdělila, že si nepřeje využít svých nároků na věcné dávky přiznávané v rámci vnitrostátních právních předpisů členského státu, v němž má bydliště.
Případně to lze provést prostřednictvím odkazu na článek 17a nařízení.
22. Bez ohledu na bod 21 se článek 27 nařízení ohledně věcných dávek považuje za použitelný na každou osobu, která má nárok na důchod podleBeamtenversorgungsrechti podle právních předpisů jiného členského státu.
23. Kapitola 4 se nevztahuje na osoby, které mají nárok na věcné dávky poskytované v rámci úrazového pojištění na základě systému pro úředníky a osoby v podobném postavení.";
d) v oddíle D. ŠPANĚLSKO:
i) se bod 3 nahrazuje tímto:
"3. a) Ve všech španělských systémech sociálního zabezpečení, kromě systému pro úředníky, ozbrojené síly a soudní správu, je každá zaměstnaná osoba nebo osoba samostatně výdělečně činná, která přestane být pojištěna podle španělských právních předpisů, považována za stále pojištěnou při vzniku pojistné události pro účely hlavy III kapitoly 3 nařízení, je-li pojištěna v rámci právních předpisů jiného členského státu v době vzniku pojistné události, nebo není-li, v případě, že jí náleží dávka za stejnou pojistnou událost na základě právních předpisů jiného členského státu.
Druhá podmínka je však považována za splněnou v případě uvedeném v čl. 48 odst.
b) Pro účely hlavy III kapitoly 3 nařízení se roky, které pracovníkovi chybějí k dobrovolnému nebo povinnému odchodu do důchodu uvedenému v čl. 31 bodu 4 konsolidovaného zákona o státních důchodech, berou v úvahu jako doba skutečně odpracované služby pouze v případě, že dotyčná osoba podléhala v době vzniku pojistné události zakládající nárok na invalidní nebo pozůstalostní důchod zvláštnímu systému pro úředníky ve Španělsku nebo vykonávala činnost, pro kterou je v rámci tohoto systému poskytováno stejné zacházení.";
ii) doplňují se nové body, které znějí:
"5. S dobami získanými v jiných členských státech, které musí být vzaty v úvahu v rámci zvláštního systému pro úředníky, ozbrojené síly a soudní správu, se pro účely článku 47 nařízení zachází stejně jako s časově nejbližšími dobami získanými ve funkci úředníka ve Španělsku;
6. Ve zvláštním systému pro úředníky, ozbrojené síly a soudní správu označuje pojem (služební akt) pracovní úrazy nebo nemoci z povolání ve smyslu hlavy III kapitoly 4 nařízení a pro účely jejího použití;
7. a) Hlava III kapitola 1 oddíly 2 až 7 se, pokud jde o věcné dávky, nevztahují na osoby oprávněné v rámci zvláštního systému pro úředníky, ozbrojené síly a soudní správu, které podléhají španělskému "Mutualismo administrativo";;
b) Pokud však má osoba podléhající některému z těchto systémů bydliště ve členském státě, podle jehož právních předpisů
- není nárok na věcné dávky podmíněn pojištěním nebo zaměstnáním a
- nenáleží žádný důchod,
nemocenská pojišťovna dotyčné osobě doporučí, aby příslušným institucím členského státu, v němž má bydliště, sdělila, že si nepřeje využít svých nároků na věcné dávky přiznávané v rámci vnitrostátních právních předpisů členského státu, v němž má bydliště.
Případně to lze provést prostřednictvím odkazu na článek 17a nařízení.
8. Bez ohledu na bod 7 se článek 27 nařízení, pokud jde o věcné dávky, považuje za použitelný na každou osobu, která má nárok na důchod v rámci zvláštních systémů pro úředníky, ozbrojené síly a soudní správu i podle právních předpisů jiného členského státu.";
e) v oddíle "F. ŘECKO" se doplňují nové body, které znějí:
"7. Na úředníky a osoby v podobném postavení, kteří nastoupili do zaměstnání před 31. prosincem 1982, se hlava III kapitoly 2 a 3 nařízení použijí přiměřeně, pokud dotyčné osoby získaly doby pojištění v jiném členském státě v rámci zvláštního systému pro úředníky nebo osoby v podobném postavení, anebo v rámci obecného systému, jestliže dotyčné osoby byly zaměstnány jako úředníci nebo osoby v podobném postavení v souladu s řeckými právními předpisy.
8. Pokud dotyčné osobě nevznikl žádný nárok na důchod v rámci zvláštního systému pro úředníky a osoby v podobném postavení, nedotýká se použití čl. 43a odst. 2 a čl. 51a odst. 2 uplatňování řeckých právních předpisů (zákoníku o civilních a vojenských důchodech), pokud jde o převod dob pojištění ze zvláštního systému pro úředníky do obecného systému pojištění pro zaměstnance prostřednictvím úhrady požadovaných příspěvků.";
f) v oddílu I. LUCEMBURSKO se doplňují nové body, které znějí:
"5. Základem pro výpočet pro přiznání důchodu je u úředníka, který nepodléhá v okamžiku odchodu z výkonu služby lucemburským právním předpisům, poslední plat, který pobíral v okamžiku opuštění lucemburské státní služby; tento plat se určí v souladu s právními předpisy platnými v okamžiku splatnosti důchodu.
6. V případě přechodu z lucemburského zákonného systému na zvláštní systém pro úředníky nebo osoby v podobném postavení v jiném členském státě se uplatňování lucemburských právních předpisů o retroaktivním pojištění pozastaví.
7. Schválení dob lucemburským zákonným systémem je založeno pouze na dobách získaných v Lucembursku.";
g) v oddíle K. RAKOUSKO:
i) se bod 1 nahrazuje tímto:
"1. Uplatňování nařízení se nedotýká ustanovení rakouských právních předpisů týkajících se převodu dob pojištění prostřednictvím úhrady příslušné částky v případě přechodu z obecného systému do zvláštního systému pro úředníky nebo opačně.";
ii) doplňuje se nový bod, který zní:
"6. Pro účely nařízení se dávky poskytnuté podle zákona o ochraně ozbrojených sil (Heeresversorgungsgesetz — HVG) považují za dávky poskytnuté v případě pracovního úrazu nebo nemoci z povolání.";
h) oddíl L. PORTUGALSKO se nahrazuje tímto:
"L. PORTUGALSKO
Pokud jde o osoby podléhající zvláštnímu systému pro úředníky a osoby v podobném postavení, které již nepracují pro portugalskou správu v okamžiku odchodu do důchodu nebo v okamžiku stanovení jejich nároku na důchod, bere se pro účely vyměření důchodu v úvahu poslední plat vyplacený uvedenou správou.";
i) v oddíle M. FINSKO se doplňuje nový bod, který zní:
"5. Pokud má osoba pojištěná v rámci zvláštního systému pro úředníky bydliště ve Finsku a
a) hlava III kapitola 1 oddíly 2 až 7 se nepoužijí a
b) dotyčná osoba nemá nárok na důchod vyplácený Finskem,
je tato osoba povinna hradit náklady na věcné dávky poskytované jí nebo jejím rodinným příslušníkům ve Finsku, pokud jsou tyto dávky poskytovány v rámci zvláštního systému pro úředníky a systému pojištění osob jej doplňujícího.";
j) v oddíle N. ŠVÉDSKO se doplňuje nový bod, který zní:
"5. Osoba pojištěná v rámci zvláštního systému pro úředníky, která má bydliště ve Švédsku a
a) na kterou se nepoužije hlava III kapitola 1 oddíly 2 až 7 a
b) která nemá ve Švédsku nárok na důchod,
je povinna hradit náklady na lékařskou péči poskytnutou ve Švédsku podle sazebníku, který se podle švédských právních předpisů použije na osoby nemající bydliště ve Švédsku, pokud je péče poskytnuta v rámci příslušného zvláštního systému nebo v rámci systému pojištění osob jej doplňujícího.
Toto ustanovení se vztahuje i na manžela (manželku) a na děti mladší osmnácti let osoby, která se v této situaci nachází."
Článek 2
Nařízení (EHS) č. 574/72 se mění takto:
1. V čl. 8 odst. 3 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"3. V případech uvedených v čl. 14c písm. b) a v článku 14f nařízení, má-li dotyčná osoba nebo její rodinný příslušník nárok na věcné dávky v nemoci nebo mateřství podle právních předpisů dvou dotyčných států, se použijí tato pravidla:".
2. V článku 9 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. Odchylně od odstavců 1 a 2 zůstává v případech uvedených v čl. 14c písm. b) nebo v článku 14f nařízení nárok na pohřebné získaný podle právních předpisů dotyčných členských států zachován.".
3. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 12b
Pravidla použitelná na osoby uvedené v článcích 14e nebo 14f nařízení
12a odst. 1, 2, 3 a 4 se použijí přiměřeně na osoby uvedené v článcích 14e nebo 14f nařízení.
V případech uvedených v článku 14f nařízení se instituce určené příslušnými úřady členských států, jejichž právní předpisy jsou použitelné, vzájemně informují."
4. V čl. 15 odst. 1 písm. a) se poslední věta nahrazuje tímto:"Nicméně v případech uvedených v čl. 14c písm. b) a v článku 14f nařízení berou výše uvedené instituce pro přiznání dávek v úvahu rovněž doby pojištění nebo bydlení, které jsou získané v rámci povinného systému pojištění podle právních předpisů dotyčných členských států, které se překrývají."
5. Příloha 1 se mění takto:
a) v oddíle A. BELGIE se doplňují nové body, které znějí:
"3. Minister van Pensioenen, Brussel– Ministre de pensions, Bruxelles (ministr důchodů);
4. Minister van Ambtenarenzaken, Brussel– Ministre de la fonction publique, Bruxelles (ministr pro státní službu)";
b) v oddíle B. DÁNSKO se doplňuje nový bod, který zní:
"4. Finansministeren (ministr financí) København";
c) v oddíle F. ŘECKO se doplňuje nový bod, který zní:
"6. Υπουργός Οικονομικών (ministr hospodářství), Αθήνα";
d) v oddíle H. ITÁLIE se doplňuje nový bod, který zní:
"5. Ministero del tesoro, del bilancio e della programmazione economica (ministerstvo financí, rozpočtu a hospodářského plánování), Roma";
e) v oddíle I. LUCEMBURSKO se doplňuje nový bod, který zní:
"3. Ministère de la fonction publique et de la réforme administrative (ministerstvo pro veřejné služby a správní reformu), Luxembourg";
f) v oddíle K. RAKOUSKO se doplňuje nový bod, který zní:
"3. Pokud jde o zvláštní systémy pro úředníky:Bundesminister für Finanzen (spolkový ministr financí), Wien, nebo příslušná zemská vláda (Landesregierung)";
g) v oddíle L. PORTUGALSKO se doplňují nové body, které zní:
"5. Ministro das Finanças (ministr financí), Lisboa;
6. Ministro Adjunto e da Administração Interna (státní tajemník pro vnitřní správu), Lisboa";
6. Příloha 2 se mění takto:
a) v oddíle A. BELGIE:
i) v bodě 2 se doplňuje nové písmeno, které zní:
"f)invalidita osob podléhajících zvláštnímu systému pro úředníky: _BAR_ Administration des pensions du Ministère des Finances ou le service qui gère le régime spécial de pension (Správa důchodového zabezpečení při ministerstvu financí nebo oddělení, které spravuje zvláštní důchodový systém)" _BAR_
ii) v bodě 3 se doplňuje nové písmeno, které zní:
"e)zvláštní systém pro úředníky: _BAR_ Administration des pensions du Ministère des Finances ou le service qui gère le régime spécial de pension (Správa důchodového zabezpečení při ministerstvu financí nebo oddělení, které spravuje zvláštní důchodový systém)" _BAR_
iii) v bodě 4 se doplňují nová písmena, která znějí:
"f)pro celý belgický veřejný sektor: _BAR_ osobní oddělení správy zaměstnávající úředníky; _BAR_
iv) v bodě 5 se doplňují nová písmena, která zní:
"c)pro celý belgický veřejný sektor: _BAR_ osobní oddělení správy zaměstnávající úředníky; _BAR_
v) bodě 6 písmenu b) se doplňují nové body, které znějí:
"iv)pro celý belgický veřejný sektor: _BAR_ osobní oddělení správy zaměstnávající úředníky, _BAR_
vi) v bodě 6 písmenu c) se doplňují nové body, které znějí:
"iii)pro celý belgický veřejný sektor: _BAR_ osobní oddělení správy zaměstnávající úředníky, _BAR_
vii) v bodě 6 písmenu d) se doplňuje nový bod, který zní:
"d)pro osoby, které mají nárok na důchod v rámci zvláštního systému pro úředníky: _BAR_ Administration des pensions du Ministère des Finances ou le service qui gère le régime spécial de pension (Správa důchodového zabezpečení při ministerstvu financí nebo oddělení, které spravuje zvláštní důchodový systém)"; _BAR_
b) oddíl B. DÁNSKO mění takto:
i) v bodě 2. Invalidita
se doplňuje nový bod, který zní:
ii) v bodě 3. Stáří a smrt (důchody)
se doplňuje nový bod, který zní:
c) oddíl D. ŠPANĚLSKO se mění takto:
i) v bodě 1 se první řádka nahrazuje tímto:
"1. Všechny systémy s výjimkou systému pro námořníky a systémů pro úředníky, ozbrojené síly a soudní správu:"
ii) doplňují se nové body, které znějí:
"4. Zvláštní systém pro úředníky
d) oddíl E. FRANCIE se mění takto:
i) v bodě 3. I. A se doplňuje nové písmeno, které zní:
"e)zvláštní systém pro úředníky(invalidita, stáří, pracovní úrazy a nemoci z povolání): _BAR_
ii) v bodě 3. II. A se doplňují nové body, které zní:
"iii)zvláštní systém pro úředníky(invalidita, stáří, pracovní úrazy a nemoci z povolání): _BAR_
e) oddíl F. ŘECKO se mění takto:
i) v bodě 2 se doplňuje nový bod, který zní:
"iv)poživatelé státních důchodů: _BAR_ Γενικό Λογιστήριο του Κράτους (Úřad pro účetnictví), Αθήυα" _BAR_
ii) v bodě 3 se doplňuje nový bod, který zní:
"iv)poživatelé státních důchodů: _BAR_ Γενικό Λογιστήριο του Κράτους (Úřad pro účetnictví), Αθήυα" _BAR_
iii) bodě 5 se doplňuje nový bod, který zní:
"iv)úředníci a osoby v podobném postavení: _BAR_ Γενικό Λογιστήριο του Κράτους (Úřad pro účetnictví), Αθήυα nebo pojišťovací subjekt, u kterého zaměstnanec byl nebo je pojištěn"; _BAR_
f) v oddíle H. ITÁLIE se doplňuje nový bod, který zní:
"7.Důchody pro státní úředníky: _BAR_ INPDAP ( Istituto nazionale di previdenza per i dependenti delle amministrazioni pubbliche) (Národní ústav pro sociální zabezpečení zaměstnanců státní správy), Roma"; _BAR_
g) v bodě 2 oddílu I. LUCEMBURSKO se doplňuje nové písmeno, které zní:
"e)pro zvláštní systémy veřejného sektoru: _BAR_ příslušná instituce v oblasti důchodového pojištění"; _BAR_
h) oddíl L. PORTUGALSKO se mění takto:
"B. S OHLEDEM NA ZVLÁŠTNÍ SYSTÉM PRO ÚŘEDNÍKY: 1.Nemoc a mateřství: _BAR_ _BAR_
4.Úmrtí: _BAR_ _BAR_
—pozůstalostní důchod _BAR_ Caixa Geral de Aposentacóes (obecný fond důchodového zabezpečení), Lisboa _BAR_
—pohřebné _BAR_ Secretaria-Geral ou equivalente ou o departamento que, em cada organismo, exerça as funções de gestão e administração dos recursos humanos (generální sekretariát nebo rovnocenný orgán nebo oddělení, které je v každém subjektu odpovědné za řízení a správu lidských zdrojů) nebo Caixa Geral de Aposentacóes (em caso de falecimento de titulares de pensão) (obecný fond důchodového zabezpečení) (v případě úmrtí poživatele důchodů), Lisboa. _BAR_
7. Příloha 3 se mění takto:
a) oddíl A. BELGIE se mění takto:
i) v bodě I.2 se doplňuje nové písmeno, které zní:
"f)invalidita osob podléhajících zvláštnímu systému pro úředníky: _BAR_ Administration des pensions du Ministère des Finances ou le service qui gère le régime spécial de pension (správa důchodového zabezpečení při ministerstvu financí nebo oddělení, které spravuje zvláštní důchodový systém)"; _BAR_
ii) v bodě I.3 se doplňuje nové písmeno, které zní:
"e)zvláštní systém pro úředníky: _BAR_ Administration des pensions du Ministère des Finances ou le service qui gère le régime spécial de pension (správa důchodového zabezpečení při ministerstvu financí nebo oddělení, které spravuje zvláštní důchodový systém)"; _BAR_
b) v bodě 2 oddílu I. LUCEMBURSKO se doplňuje nové písmeno, které zní:
"e)zvláštní systémy veřejného sektoru: _BAR_ příslušná instituce v oblasti důchodového pojištění". _BAR_
8. Příloha 4 se mění takto:
a) v oddíle B. DÁNSKO se vkládá nový bod, který zní:
"2a)důchody poskytované na základě právních předpisů pro úředníky: _BAR_ Finansministeriet, Økonomistyrelsen (ministerstvo financí, kancelář pro finanční správu), København"; _BAR_
b) oddíl D. ŠPANĚLSKO se mění takto:
i) bod 1 v levém sloupci se nahrazuje tímto:
"1. Pro všechny systémy, které jsou součástí sociálního zabezpečení, s výjimkou systému pro námořníky a systémů pro úředníky, ozbrojené síly a soudní správu a pro všechny pojistné události, s výjimkou nezaměstnanosti.";
ii) doplňují se nové body, které znějí:
"5. Zvláštní systém pro úředníky
c) v oddíle G. ŘECKO se doplňuje nový bod, který zní:
"4)poživatelé státních důchodů: _BAR_ Γενικό Λογιστήριο του Κράτους (Úřad pro účetnictví), Αοήνα"; _BAR_
d) v oddíle I. LUCEMBURSKO části I bodu 2 se doplňuje nové písmeno, které zní:
"e)pro zvláštní systémy veřejného sektoru: _BAR_ příslušná instituce v oblasti důchodového pojištění."; _BAR_
9. Příloha 10 se mění takto:
a) v oddílu A. BELGIE se vkládají nové body 3b a 4a, které zní:
"3b)Pro účely článků 14e a 14f nařízení a článku 12b prováděcího nařízení: _BAR_ Ministère des affaires sociales (ministerstvo sociálních věcí) _BAR_
b) oddíl D. ŠPANĚLSKO se mění takto:
i) v bodě 3 se text v levém sloupci nahrazuje tímto:
"3. Pro účely čl. 38 odst. 1, čl. 70 odst. 1, čl. 85 odst. 2 a čl. 86 odst. 2 prováděcího nařízení, s výjimkou námořníků a pro uplatňování dvou posledních uvedených článků s výjimkou pojištěnců v rámci zvláštního systému pro ozbrojené síly:"
ii) doplňuje se nový bod, který zní:
"7.Pro účely čl. 85 odst. 2 a čl. 86 odst. 2 prováděcího nařízení, pokud jde o rodinné dávky pro pojištěnce v rámci zvláštního systému pro ozbrojené síly: _BAR_ La Dirección General de Personal del Ministerio de Defensa (Generální ředitelství pro zaměstnance při ministerstvu obrany)"; _BAR_
c) v oddíle I. LUCEMBURSKO bodě 7 písm. a) se doplňuje nový bod, který zní:
"v)pro zvláštní systémy veřejného sektoru: _BAR_ příslušná instituce v oblasti důchodového pojištění"; _BAR_
d) v oddíle K. RAKOUSKO se bod 1 nahrazuje tímto:
"1.Pro účely čl. 14 odst. 1 písm. b), čl. 14a odst. 1 písm. b) a článku 17 nařízení: _BAR_ Bundesminister fur Arbeit, Gesundheit und Soziales (spolkový ministr práce, zdravotnictví a sociálních věcí) v dohodě s Bundesminister fur Umwelt, Jugend und Familie (spolkovým ministrem životního prostředí, mládeže a rodiny); ve věci zvláštních systémů pro úředníky je třeba získat také souhlas od příslušného veřejnoprávního zaměstnavatele."; _BAR_
e) oddíl L. PORTUGALSKO se mění takto:
i) před slova "I. Pevnina" se vkládá nový nadpis, který zní:
"A. OBECNĚ:"
ii) doplňuje se nový oddíl, který zní:
"B. S OHLEDEM NA ZVLÁŠTNÍ SYSTÉM PRO ÚŘEDNÍKY:
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost 25. října 1998.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 20. července 1998, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2392/86 o zavedení registru vinic Společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 822/87 ze dne 16. března 1987 o společné organizaci trhu s vínem [1], a zejména na článek 80 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise [2],
vzhledem k tomu, že opatření stanovená nařízením (EHS) č.
2392/86 [3] musejí být dostatečně pružná, aby mohla být přizpůsobena vývoji společné organizace trhu s vínem; že v důsledku technických potíží vzniklých ve Španělsku, Řecku a Portugalsku při vytváření registru vinic je nezbytné prodloužit lhůtu stanovenou v čl. 4 odst.
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V čl. 4 odst. 4 prvním pododstavci nařízení (EHS) č. 2392/86 se doplňuje nová věta, která zní:
"Registr vinic bude dokončen ve Španělsku do 31. prosince 1999 a
Nařízení Rady (ES) č. 1636/98 ze dne 20. července 1998, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2075/92 o společné organizaci trhu se surovým tabákem
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 42 a 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
(1) vzhledem k tomu, že podle článku 26 nařízení (EHS) č.
2075/92 [3] Komise předkládá návrhy k režimu prémií a kvót, které upravují společnou organizaci trhu se surovým tabákem;
(2) vzhledem k tomu, že se současná situace na trhu s tabákem vyznačuje nepoměrem mezi nabídkou a poptávkou, který je z velké části způsoben nedostatečnou jakostí produkce ve Společenství; že je nutná zásadní reforma tohoto odvětví, která zlepší jeho hospodářské postavení; že tato reforma má zaručit podporu Společenství diferencovanou podle jakosti produkce, pružnější a jednodušší režim kvót, zesílené kontroly a více respektovat ochranu veřejného zdraví a životního prostředí;
(3) vzhledem k tomu, že by se měla zvýšit prémie pro odrůdy tabáku flue-cured, light air-cured a dark air-cured pěstované v Belgii, Německu, Francii a Rakousku; že Rada sníží postupem stanoveným v čl.
43 odst. 2 Smlouvy zaručená prahová množství výše uvedených členských států, aby zachovala rozpočtovou neutralitu;
(4) vzhledem k tomu, že by za účelem zlepšení jakosti a hodnoty produkce ve Společenství a podpory příjmů producentů měla být výplata části prémie vázána na hodnotu vyprodukovaného tabáku; že úroveň tohoto odstupňovaného vyplácení prémie se může měnit podle odrůd a pěstitelských členských států; že je nutné stanovit určité hranice, aby toto odstupňované vyplácení prémií bylo účinné; že s ohledem na množství změn by bylo vhodné stanovit určité přechodné období; že tento nový režim by měl být zaveden v seskupeních producentů, neboť by umožnil porovnávat tržní ceny dosažené jednotlivými členy seskupení;
(5) vzhledem k tomu, že je nezbytné zpřísnit kontroly v odvětví tabáku; že by bylo vhodné přesněji definovat pojmy "producent", "první zpracovatel" a "první zpracování tabáku" a umožnit kontrolním subjektům přístup ke všem informacím nezbytným pro plnění jejich úkolů;
(6) vhledem k tomu, že by pro smlouvy o pěstování měl být zaveden aukční režim, aby smluvní ceny tabáku co nejlépe odrážely podmínky na trhu; že by tento režim měl zůstat pro členské státy nepovinný, aby bylo možné zohlednit jejich odlišné struktury;
(7) vzhledem k tomu, že když první zpracovatel stanovuje kupní cenu za dodaný tabák, hraje tak ústřední roli při stanovení prémie vyplácené každému samostatnému producentovi; že se prvnímu zpracovateli nepřímo dostává podpory Společenství tím, že získává subvencovaný výrobek; že by vnitrostátní orgány členských států měly mít možnost zavést vhodná opatření proti prvním zpracovatelům, kteří nedodržují právní úpravu Společenství; že by za tímto účelem měl být pro první zpracovatele, kteří mohou uzavírat smlouvy o pěstování, zaveden schvalovací mechanismus; že by v případě nedodržení platných předpisů mohlo být toto schválení odebráno;
(8) vzhledem k tomu, že je za účelem zjednodušení řízení odvětví nutné, aby seskupení producentů zajistilo výplatu proměnlivé části prémie producentům a rozdělení produkční kvóty mezi své členy;
(9) vzhledem k tomu, že pro zlepšení struktur produkce by měli mít producenti možnost vzájemně si přenechat produkční kvóty; že by kromě toho měl být zaveden režim zpětného odkupu kvót pro producenty, kteří chtějí z odvětví odejít a nenajdou kupce pro jejich kvóty;
(10) vzhledem k tomu, že je bezpodmínečně nutné dodržovat požadavky na ochranu veřejného zdraví a životního prostředí; že by za tímto účelem měla být zdvojnásobena část prémie, jež se využívá k financování Fondu Společenství pro výzkum a informace v odvětví tabáku; že by měla být zvláštní podpora Společenství využita nejen k podpoře seskupení producentů při plnění jejich nových řídících úkolů, nýbrž také k financování opatření na zlepšení ochrany životního prostředí,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2075/92 se mění takto:
1. V článku 3 se odstavce 1 a 2 nahrazují tímto:
"1. Od sklizně 1999 se zavádí režim prémií, který vyplácí pro odrůdy tabáku dané skupiny vždy jednotnou částku.
2. Na odrůdy tabáku flue-cured, light air-cured a dark air-cured pěstované v Belgii, Německu, Francii a Rakousku se poskytuje dodatečná částka.
Tato částka se rovná 65 % rozdílu mezi prémií poskytovanou na tento tabák podle odstavce 1 a prémií na sklizeň 1992."
2. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 4a
1. Prémie zahrnuje pevnou a proměnlivou část a zvláštní podporu.
2. Proměnlivá část prémie představuje 30 až 45 % celkové částky prémie.
Proměnlivá část bude postupně zaváděna až do sklizně 2001.
Proměnlivá část se může měnit v rámci výše uvedeného rozpětí podle skupiny odrůd a členského státu.
3. Pevná část prémie se vyplácí buď seskupení producentů, které ji rozděluje svým členům, nebo samostatným producentům, kteří nejsou členy žádného seskupení.
4. Proměnlivá část prémie se vyplácí seskupení producentů, které ji rozděluje svým členům v závislosti na kupní ceně, která jim byla prvním zpracovatelem za nákup jejich produkce vyplacena.
5. Seskupení producentů se poskytuje zvláštní podpora Společenství, která nesmí přesáhnout 2 % celkové prémie."
3. Články 6 a 7 se nahrazují tímto:
"Článek 6
1. Smlouva o pěstování se uzavírá mezi prvním zpracovatelem tabáku a seskupením producentů nebo samostatným producentem, který není členem žádného seskupení.
2. Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
- "producentem" samostatný producent, který není členem žádného seskupení producentů, samostatný producent, který je členem seskupení producentů, a seskupení producentů, kteří dodávají v rámci smlouvy o pěstování svoji produkci surového tabáku prvnímu zpracovateli,
- "prvním zpracovatelem" každá schválená fyzická nebo právnická osoba, která provádí první zpracování tabáku a která vlastním jménem a na vlastní účet provozuje jeden nebo více prvozpracovatelských závodů na surový tabák a disponuje patřičným zařízením a vybavením
- "prvním zpracováním tabáku" zpracování surového tabáku dodaného producentem na trvanlivý, skladovatelný výrobek zabalený do jednotných balíků nebo balení, které odpovídají požadavkům koncového uživatele (výrobce).
3. Smlouva o pěstování musí obsahovat alespoň:
- závazek prvního zpracovatele, že zaplatí producentovi kupní cenu podle stupně jakosti,
- závazek producenta, že dodá prvnímu zpracovateli surový tabák, který splňuje smluvně stanovené požadavky na jakost.
4. Příslušný subjekt členského státu vyplatí na základě předloženého dokladu o dodání tabáku a o vyplacení částky uvedené v odst. 3 první odrážce:
- pevnou část prémie seskupení producentů nebo samostatným producentům, kteří nejsou členy žádného seskupení,
- proměnlivou část prémie a zvláštní podporu Společenství seskupení producentů.
Přechodně, během období nepřesahujícího dvě sklizně, může být prémie vyplácena prvním zpracovatelem.
5. Pokud to členskému státu jeho struktury umožňují, může zavést na smlouvy o pěstování aukční režim, který pokrývá veškeré smlouvy o pěstování uvedené v odstavci 1 a uzavřené před datem zahájení dodávky tabáku.
Článek 7
Prováděcí pravidla k této hlavě se stanoví postupem podle článku 23.
Mohou obsahovat zejména:
- vymezení pěstitelských oblastí pro jednotlivé odrůdy tabáku,
- požadavky na jakost dodaného tabáku,
- doplňující body smlouvy o pěstování a poslední možný termín pro její uzavření,
- případný požadavek jistoty, kterou musí poskytnout producent při žádosti o zálohu, jakož i podmínky pro její poskytnutí a uvolnění,
- stanovení pohyblivé části prémie,
- zvláštní podmínky pro poskytování prémie, jestliže je smlouva o pěstování uzavřena se seskupením producentů,
- opatření, která je nutné přijmout v případě, že producent nebo první zpracovatel neplní své smluvní závazky,
- zavedení aukčního režimu pro smlouvy o pěstování, včetně možnosti pro prvního kupce učinit nabídku ve stejné výši."
4. Články 8 až 14 se nahrazují tímto:
"Článek 8
Pro Společenství je stanoveno obecné maximální zaručené prahové množství ve výši 350600 tun surových tabákových listů na jednu sklizeň.
V rámci tohoto zaručeného prahového množství Rada postupem podle čl. 43 odst. 2 Smlouvy stanoví zvláštní zaručená prahová množství pro jednotlivé skupiny odrůd pro tři po sobě následující sklizně.
Článek 9
1. Za účelem dodržování zaručených prahových množství se zavádí režim produkčních kvót.
2. Postupem podle čl. 43 odst. 2 Smlouvy Rada rozděluje mezi producentské členské státy pro tři po sobě následující sklizně množství, která jsou k dispozici pro jednotlivé skupiny odrůd.
3. Na základě množství stanovených podle odstavce 2 a aniž je dotčeno uplatňování odstavců 4 a 5 rozdělí členské státy produkční kvóty rovnoměrně mezi samostatné producenty, kteří nejsou členy žádného seskupení producentů, a mezi seskupení producentů, a to podle průměru množství jednotlivých skupin odrůd, která byla v posledních třech letech před rokem poslední sklizně dodána každým samostatným producentem ke zpracování.
4. Před termínem stanoveným pro uzavření smluv o pěstování mohou být členské státy oprávněny převést v souladu s odstavcem 3 zaručená prahová množství, která zůstala po rozdělení kvót ještě k dispozici, na jiné skupiny odrůd.
S výhradou třetího pododstavce vede snížení zaručeného prahového množství o jednu tunu v jedné skupině odrůd ke zvýšení zaručeného prahového množství v jiné skupině odrůd maximálně o jednu tunu.
Převod zaručených prahových množství z jedné skupiny odrůd do druhé nesmí způsobit Evropskému zemědělskému orientačnímu a záručnímu fondu (EZOZF) žádné dodatečné výdaje.
Stanovení množství uvedených v prvním pododstavci se přijme postupem podle článku 23.
5. Vytváří se národní rezerva kvót, jejíž prováděcí pravidla se stanoví postupem podle článku 23.
Článek 10
1. Na množství, která přesahují kvótu přidělenou producentovi, nesmí být poskytnuta prémie.
2. Odchylně od odstavce 1 může producent dodat v každé skupině odrůd nadbytečnou produkci nepřesahující 10 % jeho kvóty a při následující sklizni může za tento přebytek získat prémii, pokud svoji produkci sníží tak, že nebude překročen součet kvót za obě sklizně.
3. Členské státy musí mít k dispozici přesné údaje o produkci všech samostatných producentů, aby těmto producentům mohly být případně přiděleny produkční kvóty.
4. V rámci jednotlivých producentských členských států si mohou samostatní producenti vzájemně přenechat své produkční kvóty.
Článek 11
Prováděcí pravidla k této hlavě se stanoví postupem podle článku 23.
HLAVA III
Opatření pro usměrnění produkce
Článek 12
Zvláštní podpora stanovená v článku 4a je vyplácena seskupením producentů za účelem zlepšení ochrany životního prostředí, podpory jakosti jejich produkce, posílení jejich správy a zajištění dodržování právní úpravy Společenství.
Článek 13
1. Zakládá se "Tabákový fond Společenství", který je financován srážkou 2 % z prémie.
2. Fond financuje činnosti v těchto oblastech:
a) boj proti závislosti na nikotinu, zejména informování veřejnosti o nebezpečích s ní spojených;
b) - výzkum v oblasti pěstování surového tabáku zaměřený zejména na vznik a vývoj nových odrůd a způsobů pěstování, které méně škodí lidskému zdraví a jsou lépe přizpůsobeny tržním podmínkám, a na šetrnější ochranu životního prostředí,
- vytvoření nebo vývoj alternativních způsobů využití surového tabáku;
c) studie o možnostech přeměny producentů surového tabáku na pěstování jiných kultur či na jiné činnosti;
d) předávání výsledků z oblastí a), b) a c) vnitrostátním orgánům a příslušným hospodářským odvětvím.
Článek 14
1. Pro usnadnění přeměny producentů, kteří se dobrovolně rozhodnou opustit odvětví tabáku, se zavádí program zpětného odkupu kvót s odpovídajícím snižováním zaručených prahových množství podle článku 8.
2. Pro zlepšení přeměny pěstitelských oblastí tabáku v tísni na jiné činnosti mohou být v rámci strukturální politiky Společenství využity strukturální programy rozvoje venkova."
5. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 14a
Prováděcí pravidla k této hlavě se stanoví postupem podle článku 23.
Tato pravidla obsahují zejména:
- stanovení výše zvláštní podpory,
- určení seskupení producentů, která mají nárok na zvláštní podporu,
- podmínky pro uznání seskupení producentů,
- využití zvláštní podpory, zejména přiměřené rozdělení prostředků na cíle stanovené v čl. 12 odst. 1,
- stanovení výše ceny za zpětný odkup kvót, která nesmí vést k nadměrnému odchodu producentů z odvětví tabáku,
- určení, na základě návrhu některého členského státu, citlivých pěstitelských oblastí a/nebo vysoce jakostních odrůdových skupin, které je nutné vyjmout z programu zpětného odkupu kvót a které nemohou činit více než 25 % zaručeného prahového množství každého členského státu,
- určení období nepřesahujícího 4 měsíce mezi záměrem samostatného producenta prodat svoji kvótu a skutečným zpětným odkupem; během tohoto období zveřejní členský stát úmysl producenta o prodeji kvóty, aby jiní producenti mohli získat kvótu před jejím skutečným zpětným odkoupením."
6. Název hlavy V se nahrazuje tímto:
"HLAVA V
Kontrolní opatření"
7. Článek 17 se nahrazuje tímto:
"Článek 17
1. Členské státy učiní veškerá potřebná opatření, aby kontrolovaly a zaručovaly dodržování ustanovení Společenství v odvětví surového tabáku.
2. Členské státy zavedou režim schvalování prvních zpracovatelů, kteří jsou oprávněni uzavírat smlouvy o pěstování.
3. Členský stát může odebrat schválení prvnímu zpracovateli, který úmyslně nebo z hrubé nedbalosti poruší ustanovení Společenství v odvětví surového tabáku.
4. Členské státy učiní potřebná opatření, aby kontrolní subjekty mohly kontrolovat dodržování ustanovení Společenství, zejména:
- přístup do výrobních a zpracovatelských zařízení,
- seznámení se s účetními daty, skladovými zásobami prvních zpracovatelů nebo s jinými doklady účelnými pro kontrolu a možnost zhotovit si opisy nebo výtahy,
- možnost získat všechny potřebné informace pro zjištění, zda byl dodaný tabák skutečně zpracován,
- přesné údaje o množství a nákupní ceně produkce všech samostatných producentů,
- jakost tabáku a zaplacení nákupní ceny samostatným producentům,
- každoročně osetou plochu samostatnými producenty.
5. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 23."
8. Za článek 17 se vkládá nová hlava, která zní:
"HLAVA VI
Obecná a přechodná ustanovení".
9. Článek 20 se nahrazuje tímto:
"Článek 20
Za účelem zvládnutí nepředvídaných situací na trhu mohou být postupem podle článku 23 přijata mimořádná opatření na podporu trhu.
Tato opatření smějí mít pouze nezbytně nutný rozsah a platnost."
10. Článek 26 se nahrazuje tímto:
"Článek 26
Do 1. dubna 2002 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o fungování společné organizace trhu se surovým tabákem."
11. V článku 27 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Pokud by pro usnadnění používání změn tohoto nařízení zavedených nařízením (ES) č. 1636/98 [4] byla nutná přechodná opatření, přijmou se tato opatření postupem podle článku 23."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 20. července 1998, kterým se mění nařízení (EHS) č. 404/93 o společné organizaci trhu s banány
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
(1) vzhledem k tomu, že režim obchodu s třetími zeměmi zavedený hlavou IV nařízení (EHS) č. 404/93 [4] je třeba v různých ohledech změnit;
(2) vzhledem k tomu, že je třeba plnit mezinárodní závazky učiněné Společenstvím v rámci Světové obchodní organizace (WTO) a závazky vůči ostatním signatářům čtvrté úmluvy AKT-ES a současně zajistit dosahování cílů společné organizace trhu s banány;
(3) vzhledem k tomu, že ve WTO je konsolidována základní kvóta ve výši 2200000 tun za sníženou celní sazbu 75 ECU/t;
(4) vzhledem k tomu, že vyšší spotřeba vyplývající z rozšíření Společenství odůvodňuje otevření všeobecné celní kvóty ve výši 353000 tun; že je žádoucí snížit v rámci této všeobecné celní kvóty celní sazbu, která platí mimo uvedenou konsolidovanou celní kvótu, na 75 ECU za tunu; že toto snížení lze odůvodnit tím, že musí být zajištěno dostatečné zásobování trhu Společenství;
(5) vzhledem k tomu, že pro tradiční banány AKT zůstává při celkovém množství 857700 tun celní sazba nulová, a tím má tradiční množství z dodavatelských zemí nadále přístup na trh Společenství podle protokolu č. 5 připojenému ke čtvrté úmluvě AKT-ES a podle pravidel WTO;
(6) vzhledem k tomu, že s ohledem na závazky vyplývající z úmluvy AKT-ES, a zejména z článku 168 této dohody, a na nezbytnost zajistit odpovídající soutěžní podmínky pro netradiční banány AKT, umožňuje použití celní preference ve výši 200 ECU na dovoz těchto banánů zachovat tyto obchodní toky v rámci nového dovozního režimu zavedeného tímto nařízením;
(7) vzhledem k tomu, že pro určení producentských zemí, které mají zásadní zájem na dodávání banánů, je třeba při rozdělení celních kvót a případně tradičních množství AKT vycházet z jednotného kritéria; že v případě nemožnosti rozumné dohody s těmito zeměmi musí být Komise zmocněna provést s pomocí výboru složeného ze zástupců členských států toto rozdělení podle téhož kritéria;
(8) vzhledem k tomu, že je třeba stanovit předpisy, které umožní upravovat rozsah všeobecné celní kvóty s ohledem na zvýšení poptávky Společenství případně zjištěné v rámci výhledové bilance; že je kromě toho třeba učinit opatření, aby se vhodnými mimořádnými opatřeními čelilo neobvyklým situacím, které by mohly ohrozit zásobování trhu Společenství;
(9) vzhledem k tomu, že fungování tohoto nařízení je třeba posoudit po uplynutí přiměřeného zkušebního období;
(10) vzhledem k tomu, že hlavu IV nařízení (EHS) č. 404/93 je proto třeba odpovídajícím způsobem změnit,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 404/93 se mění takto:
1. Články 16 až 20 hlavy IV se nahrazují tímto:
"Článek 16
Články 16 až 20 této hlavy se vztahují pouze na čerstvé produkty kódu KN ex08030019.
Pro účely této hlavy se rozumí:
1. "tradičním dovozem ze zemí AKT" dovoz banánů pocházejících z dodavatelských zemí uvedených v příloze do Společenství v rozsahu do 857700 tun čisté hmotnosti ročně; tyto banány se dále označují jako "tradiční banány AKT";
2. "netradičním dovozem ze zemí AKT" dovoz banánů pocházejících ze zemí AKT, které nespadají do definice v bodě 1, do Společenství; tyto banány se dále označují jako "netradiční banány AKT";
3. "dovozy ze třetích zemí mimo AKT" dovozy banánů pocházejících z jiných třetích zemí, než jsou země AKT, do Společenství; tyto banány se dále označují jako "banány ze třetích zemí".
Článek 17
Při jakémkoli dovozu banánů do Společenství se vyžaduje předložení dovozní licence vydané členskými státy každému dovozci, který o ni požádá, bez ohledu na to, zda je usazen ve Společenství, aniž jsou dotčena zvláštní ustanovení přijatá k provádění článků 18 a 19.
Dovozní licence je platná na celém území Společenství.
Nejsou-li postupem podle článku 27 stanoveny odchylky, je jejich vydání podmíněno složením jistoty jako záruky toho, že tyto produkty budou dovezeny v souladu s tímto nařízením během doby platnosti licence.
S výjimkou případů vyšší moci tato jistota zcela nebo částečně propadne, jestliže se v uvedené lhůtě dovoz neuskuteční nebo jestliže se uskuteční pouze částečně.
Článek 18
1. Každý rok se pro dovoz banánů ze třetích zemí a netradičních banánů AKT otevírá celní kvóta ve výši 2,2 milionů tun čisté hmotnosti.
V rámci této celní kvóty podléhá dovoz banánů ze třetích zemí clu ve výši 75 ECU za tunu a dovoz netradičních banánů AKT podléhá nulovému clu.
2. Každý rok se pro dovoz banánů ze třetích zemí a netradičních banánů AKT otevírá dodatečná celní kvóta ve výši 353000 tun čisté hmotnosti.
V rámci této celní kvóty podléhá dovoz banánů ze třetích zemí clu ve výši 75 ECU za tunu a dovoz netradičních banánů AKT podléhá nulovému clu.
3. Dovoz tradičních banánů AKT podléhá nulovému clu.
4. Nebude-li možné dosáhnout rozumné dohody se všemi smluvními stranami WTO, které mají zásadní zájem na dodávání banánů, je Komise oprávněna rozdělit celních kvóty podle odstavců 1 a 2 a tradiční množství AKT postupem podle článku 27 pouze mezi dodavatelské země, které mají zásadní zájem na těchto dodávkách.
5. Odchylně od článku 15 podléhají netradiční banány AKT dovezené nad rámec celní kvóty uvedené v odstavcích 1 a 2 celní sazbě rovnající se clu uvedenému v článku 15 minus 200 ECU.
6. Výše cla stanovené v tomto článku se přepočítávají na národní měnu podle sazby použitelné na dotyčné produkty v rámci společného celního sazebníku.
7. Dodatečná celní kvóta uvedená v odstavci 2 může být zvýšena, pokud podle bilance produkce, spotřeby, dovozu a vývozu vzroste poptávka ve Společenství.
Při stanovení podstatných náležitostí bilance, jejím schvalování a při zvýšení dodatečné celní kvóty se použije postup podle článku 27.
8. Komise přijme postupem podle článku 27 nezbytná zvláštní opatření, je-li zásobování trhu Společenství ohroženo neobvyklými okolnostmi dotýkajícími se podmínek produkce nebo dovozu.
V těchto případech může být doplňková celní kvóta podle odstavce 2 upravena na základě bilance uvedené v odstavci 7.
Zvláštní opatření se mohou odchylovat od pravidel stanovených podle čl. 19 odst.
1. Nesmějí vést k diskriminaci na základě původu dodávek.
9. Množství banánů ze třetích zemí, tradičních banánů AKT a netradičních banánů AKT zpětně vyvezených ze Společenství se nezapočítávají do odpovídajících celních kvót.
Článek 19
1. Celní kvóty uvedené v čl. 18 odst. 1 a 2 a dovoz tradičních banánů AKT jsou spravovány způsobem přihlížejícím k tradičním obchodním tokům (tzv. způsob "tradičních dovozců/nových žadatelů").
Prováděcí předpisy stanoví Komise postupem podle článku 27.
V případě potřeby mohou být stanoveny i jiné vhodné způsoby.
2. Stanovený způsob případně přihlíží k zásobovacím potřebám trhu Společenství a nutnosti zachovat jeho rovnováhu.
Článek 20
Komise stanoví prováděcí pravidla k této hlavě postupem podle článku 27. Zahrnují zejména:
a) záruky vztahující se na povahu a původ produktu a místo, odkud je dovezen;
b) ustanovení o uznávání dokladu, který slouží k ověření záruk uvedených v písmenu a);
c) podmínky pro vydávání dovozních licencí a dobu jejich platnosti;
d) případně nezbytná zvláštní ustanovení k usnadnění přechodu od dovozního režimu platného od 1. července 1993 na současný režim podle této hlavy;
e) opatření nezbytná pro plnění závazků vyplývajících z dohod, které Společenství uzavřelo v souladu s článkem 228 Smlouvy."
2. Článek 32 se nahrazuje tímto:
"Článek 32
1. Do 31. prosince 2004 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o fungování tohoto nařízení a možných jiných řešeních, zejména pokud jde o dovozní režim, a případně předloží odpovídající návrhy.
2. Tato zpráva musí mimo jiné obsahovat analýzu vývoje uvádění na trh banánů ze Společenství, banánů AKT a banánů ze třetích zemí a vyhodnocení působení dovozního režimu.
V této souvislosti zejména pozorně prozkoumá, nakolik bylo pro nejzranitelnější dodavatele AKT možné uhájit své postavení na trhu Společenství."
3. Článek 15a se zrušuje.
4. Příloha se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1638/98 ze dne 20. července 1998, kterým se mění nařízení č. 136/66/EHS o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
(1) vzhledem k tomu, že v únoru 1997 předložila Komise Evropskému parlamentu a Radě sdělení o odvětví oliv a olivového oleje, ve kterém došla k závěru, že současnou společnou organizaci trhu s oleji a tuky je nutno změnit; že o tomto sdělení, jakož i o způsobech reformy, které obsahuje, se vedly diskuse v rámci orgánů Společenství; že existuje shoda o nutnosti reformy; že v zájmu stanovení nejlepšího postupu je však třeba získat spolehlivější informace, zejména o počtu olivovníků ve Společenství, plochách olivových hájů a o výnosech; že s ohledem na čas potřebný ke shromáždění a analýze těchto údajů se Komise zavázala předložit v průběhu roku 2000 návrh reformy, která by měla být prováděna od hospodářského roku 2001/02;
(2) vzhledem k tomu, že zkušenosti ukazují, že je třeba rychle provést určité úpravy stávající společné organizace trhu, které sníží potíže hospodářských subjektů v odvětví, zlepší úroveň kontrol prováděných orgány členských států a zajistí lepší ochranu rozpočtu Společenství; že je třeba přijmout opatření pro nezbytné úpravy stávající organizace trhu, jakož i stanovit příslušné ceny a částky na hospodářské roky 1998/99 až 2000/2001;
(3) vzhledem k tomu, že článek 5 nařízení Rady č.
136/66/EHS ze dne 22. září 1966 o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky [4] zavádí podporu produkce stanovenou paušálně pro producenty, jejichž průměrná produkce nepřesahuje 500 kg; že účelem opatření bylo zejména snížit správní náklady spojené s kontrolami oprávněnosti udělované podpory; že však změny režimu podporyprodukce, a zejména nárůst podílu výdajů na podporu malovýrobců a zvýšení úrovně podpory způsobily, že dvojí režim podpory produkce je zneužíván k podvodům; že je proto třeba zrušit specifická ustanovení týkající se podpory malovýrobců;
(4) vzhledem k tomu, že současný stabilizující mechanismus podpory produkce je založen na maximálním zaručeném množství pro Společenství jako celek; že je třeba maximální zaručené množství zvýšit zejména proto, aby se vzal v úvahu vývoj v oblasti produkce;
(5) vzhledem k tomu, že je třeba maximální zaručené množství rozdělit mezi producentské členské státy ve formě národních zaručených množství (dále jen NZM), aby byla podporována přiměřená úroveň produkce v jednotlivých členských státech; že je toto rozdělení třeba podstatnou měrou založit na produkci za určité reprezentativní období, přičemž se nevezmou v úvahu roky s výjimečně nízkou nebo vysokouprodukci; že je však třeba vzít v úvahu situaci v tomto odvětví v různých členských státech, a zejména konkrétní rozdělování podpory dosud udělované malovýrobcům a produkční potenciál stávajících olivových hájů ve Španělsku a Portugalsku;
(6) vzhledem k tomu, že pokud je skutečná produkce členského státu nižší než jeho NZM, může být v zájmu zmírnění účinků výkyvů v produkci NZM tohoto členského státu pro následující hospodářský rok navýšen o část takového nevyčerpaného množství; že zbývající část nevyčerpaného množství může být použita na vyrovnání překročení NZM jiných členských států v zájmu pokračujícího zajišťování solidarity mezi producenty Evropské unie;
(7) vzhledem k tomu, že podpora produkce se vyplácí pěstitelům oliv; že pěstitelé oliv musí obdržet podporu v plné výši bez ohledu na různá omezení, stanovená v právních předpisech Společenství;
(8) vzhledem k tomu, že je třeba členským státům umožnit, aby mohly v případě potřeby použít část prostředků určených na podporu produkce olivového oleje na podporu produkce stolních oliv;
(9) vzhledem k tomu, že podporu spotřeby není možno zvýšit bez rizika podvodů a tato podpora je na současné úrovni prakticky neúčinná; že v minulosti byla podpora výrazně snížena bez nepříznivého vlivu na spotřebu olivového oleje ve Společenství; že její zrušení by umožnilo zlepšit kontrolu režimu podporyprodukce, zejména prostřednictvím kontrolních agentur zavedených nařízením Rady (EHS) č.
2262/84 ze dne 17. července 1984, kterým se stanoví zvláštní opatření v odvětví olivového oleje [5]; že proto musí být zrušeno nařízení Rady (EHS) č.
3089/78 ze dne 19. prosince 1978, kterým se stanoví obecná pravidla pro podporu spotřeby olivového oleje [6];
(10) vzhledem k tomu, že je třeba zachovat, upřesnit a posílit ustanovení na podporu spotřeby olivového oleje a stolních oliv v členských státech a třetích zemích; že cílem těchto opatření je dosažení větší stability trhu, a v důsledku toho je nutno považovat příslušné výdaje za intervenci ve smyslu článku 3 nařízení Rady (EHS) č. 729/70 ze dne 21. dubna 1970 o financování společné zemědělské politiky [7]; že tato ustanovení vyžadují určité technické úpravy nařízení Rady (EHS) č.
1970/80 ze dne 22. července 1980 o obecných prováděcích pravidlech k programům podpory spotřeby olivového oleje ve Společenství [8]; že by toto nařízení mělo být zrušeno a jeho ustanovení po nezbytných změnách začleněna do nařízení č. 136/66/EHS;
(11) vzhledem k tomu, že režim veřejného výkupu představuje podporu produkce, která může ohrozit stabilitu trhu; že výkup je proto třeba zastavit a odkazy na intervenční cenu je nutno zrušit nebo nahradit;
(12) vzhledem k tomu, že v zájmu dosažení cíle řízení nabídky olivového oleje při vážném narušení trhu je nezbytný režim podpory smluv o soukromémskladování, přičemž se dává přednost smlouvám seskupení producentů a jejich sdružení uznaných podle nařízení Rady (ES) č. 952/97 ze dne 20. května 1997 o seskupeních producentů a jejich sdruženích [9];
(13) vzhledem k tomu, že při definicích kategorií panenského olivového oleje v příloze nařízení č.
136/66/EHS se odkazuje na organoleptické hodnocení založené na zvláštní metodě; že metody senzorické analýzy se v současnosti zlepšily, ačkoli zahrnují riziko určité subjektivity; že by měly být příslušné definice změněny, aby případně odkazovaly na účinnější metody analýzy;
(14) vzhledem k tomu, že v zájmu zlepšení znalostí a kontrolní činnosti v odvětví produkce olivového oleje na úrovni jednotlivých producentů je třeba během hospodářských let 1998/99 až 2000/2001 věnovat zvláštní pozornost práci na registru pěstitelů oliv; že s ohledem na dosavadní zkušenosti by metoda používaná pro ostatní plodiny v rámci integrovaného administrativního a kontrolního systému měla být použita rovněž u registru pěstitelů oliv; že Komise proto musí rozhodnout o opatřeních, která mají být přijata, a o režimech a kritériích, které musí být dodrženy v zájmu vytvoření GIS; že je proto nutné se odchýlit od nařízení (EHS) č.
154/75 [10] a nařízení (EHS) č. 2261/84 [11];
(15) vzhledem k tomu, že možnosti reformy mohou přimět producenty k výsadbě nových olivovníků; že tato nová výsadba by vážně ohrozila budoucí stabilitu na trhu, na němž je již nyní zřejmý přebytek; že v zájmu odstranění tohoto rizika je třeba přijmout opatření vylučující v tomto stádiu novou výsadbu z účasti na jakémkoli budoucím programu podpory, pokud nejde o součást programu schváleného Komisí; že s ohledem na dobu mezi předložením návrhu Komise a jeho přijetím by rovněž měla být vyloučena výsadba zahájená v měsíci následujícím po dni, kdy hospodářské subjekty obdržely oznámení o příslušném záměru Komise;
(16) vzhledem k tomu, že potřeba reformy odvětví olivového oleje je nezbytná, protože určitá opatření nařízení č.
136/66/EHS není možno dodržovat; že navzdory přechodným úpravám v uvedeném nařízení by měla být příslušná opatření od 1. listopadu 2001 zrušena,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení č. 136/66/EHS se mění takto:
1. V čl. 2a odst. 2 se slova "intervenční cena" nahrazují tímto:
"produkční směrná cena snížená o podporu produkce, částku zohledňující výkyvy na trhu a náklady na dopravu olivového oleje z oblastí produkce do oblastí spotřeby,."
2. Článek 4 se nahrazuje tímto:
"Článek 4
1. Pro Společenství se stanoví produkční směrná cena.
Tato cena se stanoví na úrovni velkoobchodního prodeje pro obyčejný panenský olivový olej o obsahu volných mastných kyselin, vyjádřených jako kyselina olejová, 3,3 g na 100 g.
2. Pro hospodářské roky 1998/99 až 2000/2001 se produkční směrná cena uvedená v odstavci 1 stanoví na 383,77 ECU na 100 kg.
3. Hospodářský rok začíná v odvětví olivového oleje dne 1. listopadu a končí dne 31. října následujícího roku, pokud Rada kvalifikovanou většinou na návrh Komise nerozhodne jinak."
3. Článek 5 se nahrazuje tímto:
"Článek 5
1. Zavádí se podpora produkce olivového oleje.
Cílem podpory je přispět k dosažení přiměřeného příjmu producentů.
Podpora se uděluje pěstitelům oliv na základě množství skutečně vyprodukovaného olivového oleje.
Pěstitelům oliv se vyplácí podpora v plné výši, aniž jsou dotčena různá omezení v předpisech Společenství.
2. Pro hospodářské roky 1998/99 až 2000/2001 se jednotková částka podpory produkce uvedená v odstavci 1 stanoví na 132,25 ECU na 100 kg.
3. Maximální množství olivového oleje, na které se vyplácí podpora podle odstavce 1, se stanoví na 1777261 tun na hospodářský rok. Toto maximální zaručené množství je rozvrženo mezi členské státy ve formě NZM takto: —Španělsko _BAR_ 760027 tun _BAR_ —Francie _BAR_ 3297 tun _BAR_ —Řecko _BAR_ 419529 tun _BAR_ —Itálie _BAR_ 543164 tun _BAR_
—Portugalsko _BAR_ 51244 tun. _BAR_
4. Za podmínek, které schválí Komise postupem podle článku 38, může každý členský stát určit část svého NZM a své podpory produkce olivového oleje na podporu produkce stolních oliv.
V tomto případě se NZM použité při provádění odstavců 5 a 6 rovná NZM podle odstavce 3, sníženému o množství, které odpovídá podpoře udělené na stolní olivy.
5. Pokud je skutečná produkce za hospodářský rok v některém členském státu menší než jeho NZM:
a) rozdělí se 20 % nevyčerpaného množství mezi členské státy, které v průběhu tohoto hospodářského roku překročily svá národní zaručená množství; rozdělení se provádí v poměru k NZM dotyčných států; a
b) o 80 % nevyčerpaného množství se navýší NZM daného členského státu výhradně pro následující hospodářský rok.
Zbytková množství rozdělí Komise postupem podle článku 38.
6. Podpora stanovená v odstavci 2 se poskytuje v těch členských státech, v nichž skutečná produkce, na kterou je možno poskytovat podporu, dosáhne nejvýše úrovně jejich NZM, navýšeného případně podle odstavce 5.
V ostatních členských státech se poskytovaná jednotková výše podpory rovná částce stanovené v odstavci 2 vynásobené koeficientem.
Tento koeficient se získá vydělením NZM navýšeného případně podle odstavce 5 o skutečnou produkci, na kterou je možné poskytovat podporu.
7. S ohledem na kontroly množství olivového oleje, na který je možné poskytovat podporu, se výnosy oliv a olivového oleje stanoví každý hospodářský rok na homogenní oblast produkce.
8. Uznaná seskupení producentů a jejích sdružení mohou spolupracovat při stanovení skutečné úrovně produkce podle odstavce 5 a určení výnosů podle odstavce 7.
9. Určitá procentní sazba podpory produkce udělené všem nebo některým producentům se použije na financování regionálních opatření pro zlepšení kvality produkce oleje a pro omezení jejího vlivu na životní prostředí v producentských členských státech.
Pro hospodářské roky 1998/99 až 2000/2001 se procentní sazba podle prvního pododstavce stanoví na 1,4 % podpory produkce udělené producentům olivového oleje.
10. Rada kvalifikovanou většinou na návrh Komise stanoví obecná prováděcí pravidla k tomuto článku.
11. Výnosy podle odstavce 7 a prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 38 tohoto nařízení a případně postupem podle článku 13 nařízení Rady (EHS) č. 729/70 ze dne 21. dubna 1970 o financování společné zemědělské politiky [12]."
4. Články 5a, 7 a 8 se zrušují.
5. Článek 11 se nahrazuje tímto:
"Článek 11
1. Společenství může přijímat přímá nebo nepřímá informační nebo jiná opatření s cílem podpořit v členských státech nebo ve třetích zemích spotřebu olivového oleje a stolních oliv vyprodukovaných ve Společenství.
Opatřeními podle prvního pododstavce mohou být:
a) šíření stávajících informací, zejména o výživové hodnotě olivového oleje;
b) tržní studie za účelem rozšíření trhu s olivovým olejem;
c) reklamní akce, akce pro styk s veřejností a prodejní kampaně na podporu spotřeby olivového oleje, zejména zdůrazňující jeho jakost, jakož i takové akce na podporu spotřeby výrobků připravených z olivového oleje;
d) výzkumná činnost, zejména odborné studie o výživových vlastnostech olivového oleje;
e) studie hodnotící výsledky prodejních kampaní.
2. Komise sdělí Radě program opatření, která hodlá provést v následujícím hospodářském roce nebo v následujících hospodářských letech.
Při sestavování tohoto programu se může Komise radit zejména s institucemi specializovanými na průzkum trhu a reklamní kampaně, jakož i s výzkumnými ústavy.
3. Komise přijme po konzultaci s Řídícím výborem pro oleje a tuky postupem podle článku 39 opatření uvedena v odstavci 1.
4. Výdaje vynaložené na opatření podle odstavce 1 může do výše 100 % financovat Společenství a považují se za intervenci ve smyslu článku 3 nařízení (EHS) č. 729/70.
5. Podrobná prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 38."
6. V článku 11a se první odstavec nahrazuje tímto:
"Jednotlivé členské státy, kterých se to týká, přijmou potřebná opatření umožňující sankce v případě porušení režimu podpory stanoveného v článku 5.
Podávají-li zprávu o porušení režimu kontrolní agentury podle nařízení Rady (EHS) č. 2262/84 ze dne 17. července 1984, kterým se stanoví zvláštní opatření v odvětví olivového oleje [*] Úř. věst.
L 208, 3.8.1984, s. 11.
Nařízení naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2599/97 (Úř. věst.
L 351, 23.12.1997, s. 17)., rozhodnou členské státy o dalším postupu během 12 měsíců od předání zprávy."
7. Článek 12 se zrušuje.
8. Článek 12a se nahrazuje tímto:
"Článek 12a
Je-li trh v některých oblastech Společenství vážně narušen, může být postupem podle článku 38 přijato rozhodnutí s cílem regulace trhu, opravňující hospodářské subjekty, které nabízejí dostatečné záruky a které jsou schválené členskými státy, k uzavírání smluv na skladování olivového oleje, který prodávají. Mezi danými hospodářskými subjekty mají přednost seskupení producentů a jejich sdružení, uznaná ve smyslu nařízení (ES) č. 952/97 [*] Úř. věst. L 142, 2.6.1997, s. 30..
Opatření podle prvního odstavce je možné provést mimo jiné v případě, že průměrná cena na trhu za určité reprezentativní období je nižší než 95 % intervenční ceny používané v hospodářském roce 1997/98.
Výše podpory udělované na uzavření smluv a prováděcí pravidla k tomuto článku, a zejména množství, jakosti a doba skladování příslušných olejů se stanoví postupem podle článku 38 tak, aby byl trh významně ovlivněn.
Podporu je možno poskytovat prostřednictvím nabídkových řízení."
9. Článek 20 odst. 2 se zrušuje.
10. Článek 20a odst. 2 poslední pododstavec a čl. 20a odst. 4 se zrušují.
11. V článku 20d se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Zadržuje se procentní sazba, stanovená z podpory produkce vyplácené organizacím a jejich sdružením, uznaným podle tohoto nařízení. Výsledná částka se použije na pomoc financování výdajů vzniklých při činnostech podle čl. 5 odst. 7 a článku 20c.
Pro hospodářské roky 1998/99 až 2000/2001 se procentní sazba z podpory produkce podle prvního pododstavce se stanoví na 0,8 %."
12. Článek 20d odst. 3 se zrušuje.
13. V příloze se bod 1 nahrazuje tímto:
"1.
Panenský olivový olej extra panenský olivový olej : panenský olivový olej o obsahu volných mastných kyselin, vyjádřených jako kyselina olejová, nejvýše 1 g na 100 g, a s ostatními charakteristikami, které odpovídají charakteristikám stanoveným pro tuto kategorii;
panenský olivový olej (ve stádiu produkce a velkoobchodu je možno používat označení "jemný panenský olivový olej") : panenský olivový olej o obsahu volných mastných kyselin, vyjádřených jako kyselina olejová, nejvýše 2 g na 100 g, a s ostatními charakteristikami, které odpovídají charakteristikám stanoveným pro tuto kategorii;
obyčejný panenský olivový olej : panenský olivový olej o obsahu volných mastných kyselin, vyjádřených jako kyselina olejová, nejvýše 3,3 g na 100 g, a s ostatními charakteristikami, které odpovídají charakteristikám stanoveným pro tuto kategorii;
lampantový panenský olivový olej : panenský olivový olej o obsahu volných mastných kyselin, vyjádřených jako kyselina olejová, větším než 3,3 g na 100 g, a/nebo s ostatními charakteristikami, které odpovídají charakteristikám stanoveným pro tuto kategorii."
Článek 2
1. Odchylně od nařízení (EHS) č. 154/75 se práce na registru pěstitelů oliv v hospodářských letech 1998/99 až 2000/2001 soustředí na vytvoření, aktualizaci a použití geografického informačního systému (dále jen GIS).
GIS se vytvoří na základě údajů z registru pěstitelů oliv.
Doplňkové údaje budou dodávány z prohlášení o sklizni připojených k žádostem o podporu.
Informace ze systému GIS se zeměpisně lokalizují na základě počítačově zpracovaných leteckých snímků.
2. Členské státy ověří, zda informace v prohlášeních o sklizni odpovídají informacím v systému GIS.
Pokud tyto informace neodpovídají, členské státy provedou ověření a kontroly na místě.
Komise stanoví podrobná pravidla a kritéria pro zajištění shody informací podle prvního pododstavce a přijatelnou toleranci.
Rovněž stanoví podrobná pravidla a intenzitu ověřování a kontrol na místě, které se provedou v jednotlivých hospodářských letech 1998/99 až 2000/2001.
3. Zjistí-li se při ověřováních a kontrolách podle odstavce 2, že informace v prohlášeních o sklizni jsou nesprávné, zejména pokud jde o počet olivovníků, přijme členský stát v souladu s pravidly a kritérii, která stanoví Komise, pro jeden nebo více hospodářských roků v závislosti na rozsahu zjištěných rozdílů dále uvedená opatření:
- snížení množství olivového oleje, na které se poskytuje podpora, nebo
- vynětí olivovníků, kterých se to týká, z poskytování podpory.
4. Komise přijme nezbytná opatření a stanoví podrobná pravidla, kritéria a intenzitu kontrol podle tohoto článku pro hospodářské roky 1998/99 až 2000/2001 postupem podle článku 38 nařízení č. 136/66/EHS.
5. Opatření uvedená v tomto článku platí odchylně od opatření uvedených v nařízení (EHS) č. 2261/84, pokud jde o prohlášení o sklizni a jejich souvislost s podporou.
Článek 3
1. Komise může postupem podle článku 38 nařízení č. 136/66/EHS přijmout nezbytná opatření pro hladký přechod z režimu platného pro hospodářský rok 1997/98 na režim stanovený tímto nařízením.
2. Rada na návrh Komise, který má být předložen během roku 2000, rozhodne o společné organizaci trhu s oleji a tuky, která má od 1. listopadu 2001 nahradit organizaci trhu s oleji a tuky zřízenou nařízením č. 136/66/EHS.
Článek 4
1. V rámci společné organizace trhu s oleji a tuky platné od 1. listopadu 2001 nelze pěstitelům oliv vyplácet podporu na dodatečné olivovníky a odpovídající plochy osázené po 1. květnu 1998 nebo plochy, ke kterým nebylo podáno prohlášení o sklizni k datu, které má být stanoveno.
Nicméně:
- dodatečné olivovníky vysázené v rámci přesazování starých olivových hájů nebo
- novou výsadbu
na plochách, na které se vztahuje program schválený Komisí, je možné brát v úvahu v určitých mezích, které mají být stanoveny.
Plochy stanovené v programech, které má Komise schválit do 1. listopadu 2001, činí 3500 ha pro Řecko, 3500 ha pro Francii a 30000 ha pro Portugalsko.
Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 38 nařízení č. 136/66/EHS.
Článek 5
Články 5, 11a, 12a, 13 a 20a nařízení č. 136/66/EHS se od 1. listopadu 2001 zrušují.
Nařízení (EHS) č. 3089/78 a 1970/80 se zrušují.
Článek 6
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Použije se ode dne 1. listopadu 1998.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 20. července 1998, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2261/84, kterým se stanoví obecná pravidla pro poskytování podpory produkce olivového oleje a podpory organizacím producentů olivového oleje
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady č. 136/66/EHS ze dne 22. září 1966 o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky [1], a zejména na čl. 5 odst. 8 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise [2],
vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č.
1638/98 zrušilo v článku 5 nařízení č. 136/66/EHS zvláštní ustanovení o podpoře produkce pro producenty produkující méně než 500 kg olivového oleje; že nařízení (EHS) č.
2261/84 [3] je tudíž třeba změnit a zpřísnit kontrolu podpory produkce;
1638/98 doplnilo do článku 5 nařízení č. 136/66/EHS ustanovení o přidělování maximálního zaručeného množství na jednotlivé členské státy a stanovilo, jaký důsledek bude mít překročení národních zaručených množství na výši podpory v jednotlivých členských státech; že na základě dosavadních zkušeností je třeba specifikovat, které údaje je nutno stanovovat nebo sdělovat za účelem řádného fungování těchto pravidel,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2261/84 se mění takto:
1. V článku 2 se odstavce 4 a 5 nahrazují tímto:
"4. Podpora se podle čl. 5 odst. 1 nařízení č. 136/66/EHS uděluje na skutečně vyprodukované množství oleje v uznané lisovně."
2. V čl. 8 odst. 1 se druhá odrážka nahrazuje tímto:
"— zda se údaje o množství vylisovaných oliv a o množství získaného oleje hlášené jednotlivými pěstiteli oliv shodují s údaji o množství oliv a oleje vykázanými v dokladech o lisování."
3. Čl. 12 odst. 1 se nahrazuje tímto:
"1. Každý pěstitel oliv může obdržet zálohu na částku podpory, o kterou žádal."
4. Do čl. 13 odst. 1 se vkládá nový pododstavec, který zní:
"e) se zavázaly, že příslušným orgánům předloží měsíční přehledy skladových výkazů před datem, které bude stanoveno."
5. V článku 14:
a) v odstavci 3a se úvodní věta nahrazuje tímto:
"Za účelem plateb podpory pěstitelům oliv členské státy kontrolují:";
b) odstavec 4 se zrušuje;
c) v odstavci 5 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Tyto databáze se použijí za účelem správného naplánování kontrol prováděných podle odstavců 1, 2 a 3."
6. V čl. 15 odst. 3 se zrušují slova "jehož průměrná produkce je nejméně 500 kg olivového oleje za hospodářský rok a".
7. Článek 17a se nahrazuje tímto:
"Článek 17a
1. Postupem podle článku 38 nařízení č. 136/66/EHS Komise do 1. října stanoví pro každý producentský členský stát a pro běžný hospodářský rok:
- odhadovanou produkci, na kterou je možno poskytnout podporu,
- jednotkovou částku podpory produkce, kterou je možno vyplatit formou zálohy; tato částka musí být taková, aby za produkčních podmínek v daném hospodářském roce bylo vyloučeno jakékoliv nebezpečí neoprávněných výplat pěstitelům oliv.
2. Nejpozději osm měsíců po konci hospodářského roku Komise stanoví postupem podle odstavce 1 pro každý producentský členský stát a pro daný hospodářský rok:
- skutečnou produkci, na niž byl uznán nárok na podporu,
- jednotkovou částku podpory produkce vynásobenou případně koeficientem stanoveným v čl. 5 odst. 6 nařízení (EHS) č. 136/66/EHS.
3. Členské státy sdělí Komisi nejpozději 5. září daného hospodářského roku odhady své produkce olivového oleje v tomto hospodářském roce.
Komise může použít jiné zdroje informací a v případě potřeby může nechat provést studie nebo šetření týkající se produkce olivového oleje."
8. V článku 18 se slova "uvedené v čl. 5 odst. 2 prvním pododstavci druhé odrážce" nahrazují slovy "uvedené v čl. 5 odst. 7".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1658/98 ze dne 17. července 1998 o společném financování akcí na pomoc rozvojovým zemím s evropskými nevládními organizacemi
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 130w této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189c Smlouvy [2],
vzhledem k tomu, že Komise ve svém sdělení Radě ze dne 6. října 1975 navrhla obecné zásady pro vztahy s nevládními organizacemi zabývajícími se rozvojem a obecné podmínky a postupy používání rozpočtových položek určených pro rozvojová opatření těchto organizací;
vzhledem k tomu, že rozpočtový orgán začlenil do rozpočtu na rok 1976 položku pro spolufinancování s nevládními organizacemi a na základě ročních zpráv Komise o používání těchto položek jejich objem neustále zvyšoval (z 2,5 milionu ECU v roce 1976 na 174 milionů ECU v roce 1995);
vzhledem k tomu, že na svém zasedání dne 28. listopadu 1977 Rada schválila obecné podmínky a postupy navržené Komisí;
vzhledem k tomu, že Evropský parlament ve svém usnesení ze dne 14. května 1992 o úloze nevládních organizací při rozvojové spolupráci [3] znovu potvrdil zvláštní a nenahraditelnou úlohu nevládních organizací a užitečnost a účelnost jejich rozvojových opatření, a zejména zdůraznil význam činnosti nevládních organizací ve prospěch okrajových sociálních skupin v rozvojových zemích, potřebu zachování svobody jednání nevládních organizací a významný přínos nevládních organizací k podpoře lidských práv a rozvoji demokracie zdola;
vzhledem k tomu, že Rada v usnesení ze dne 27. května 1991 o spolupráci s nevládními organizacemi zdůraznila význam samostatnosti a nezávislosti nevládních organizací; že dále uznala, že systém Společenství pro spolupráci s nevládními organizacemi se musí doplňovat s obdobným úsilím jednotlivých států a že je zapotřebí pružnosti v postupech a jejich používání;
vzhledem k tomu, že ve svých závěrech ze dne 18. listopadu 1992 Rada vzala s uspokojením na vědomí kritéria Komise pro výběr rozvojových a vzdělávacích programů pro spolufinancování, především s ohledem na posilování demokratických struktur a dodržování lidských práv v rozvojových zemích, a zejména uvítala jasné prohlášení Komise, že hlavním kritériem zůstává kvalita projektu, a tento přístup Rada bez výhrad podpořila;
vzhledem k tomu, že by měly být stanoveny správní postupy pro spolufinancování opatření ve prospěch rozvojových zemí s evropskými nevládními organizacemi,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Společenství spolufinancuje s evropskými nevládními organizacemi ve smyslu článku 3 opatření na místě, která se dotýkají základních potřeb znevýhodněného obyvatelstva v rozvojových zemích.
Přitom se upřednostňují návrhy na opatření, která jsou založena na iniciativě partnerů v rozvojových zemích.
Tato opatření jsou navrhována evropskými nevládními organizacemi, prováděna ve spolupráci s jejich partnery v rozvojových zemích a jsou zaměřena na zmírnění chudoby a na zlepšení životních podmínek cílových skupin a jejich schopnosti samy si pomoci.
2. Společenství rovněž spolufinancuje s evropskými nevládními organizacemi ve smyslu článku 3 opatření pro osvětu a informovanost evropské veřejnosti o rozvojových problémech v rozvojových zemích a jejich vztazích s průmyslově rozvinutými zeměmi.
Tato opatření jsou navrhována evropskými nevládními organizacemi a jsou zaměřena na shromáždění podpory evropské veřejnosti pro rozvojovou spolupráci a pro strategie a opatření, které mají příznivý vliv na obyvatelstvo v rozvojových zemích.
3. Společenství rovněž spolufinancuje opatření pro posílení spolupráce a koordinace mezi nevládními organizacemi členských států a mezi těmito organizacemi a orgány Společenství.
Článek 2
1. Opatření spolufinancovaná v rozvojových zemích podle čl. 1 odst. 1 se týkají především místního sociálního a hospodářského rozvoje ve venkovských a městských oblastech, rozvoje lidských zdrojů, zejména prostřednictvím vzdělávacích opatření, a institucionální podpory pro místní partnery v rozvojových zemích.
V těchto oblastech činnosti, ačkoli kvalita opatření je prvořadá, se zvláštní důraz klade na opatření spojená s
- posilováním občanské společnosti a participačního rozvoje a s podporou a ochranou lidských práv a demokracie,
- úlohou žen v rozvoji,
- udržitelným rozvojem.
Zvláštní důraz se rovněž klade na
- ochranu kultur v ohrožení, zejména ohrožených původních kultur,
- ochranu a zlepšování životních podmínek a práv dětí v rozvojových zemích.
2. Opatření pro osvětu a informovanost veřejnosti ve všech členských státech prováděná podle čl. 1 odst. 2 jsou zaměřena na jasně vymezené skupiny, týkají se jasně vymezených otázek, jsou založena na vyvážené analýze a přiměřených znalostech těchto otázek a cílových skupin a mají evropský rozměr.
Ačkoli kvalita opatření je prvořadá, klade se zvláštní důraz na opatření pro osvětu veřejnosti, která
- vyzdvihují vzájemnou závislost členských států a rozvojových zemí,
- se snaží shromáždit podporu vyváženějších vztahů mezi Severem a Jihem,
- podporují spolupráci mezi nevládními organizacemi,
- umožňují aktivní účast partnerů v rozvojových zemích.
3. Opatření pro posílení spolupráce mezi nevládními organizacemi členských států a orgány Společenství prováděná podle čl. 1 odst. 3 se mimo jiné týkají rozvoje vhodných výměnných a komunikačních sítí.
4. Kritériem pro určení, zda je navrhované opatření vhodné pro spolufinancování Společenství, je jeho předpokládaný vliv na rozvoj dotyčné rozvojové země nebo rozvojových zemí.
Důraz se klade na
- zásadu udržitelnosti při projektovém plánování,
- jasné stanovení a ověřování cílů a ukazatelů úspěšnosti pro všechny projekty,
- slučitelnost s dalšími rozvojovými opatřeními decentralizovaných účastníků a na předcházení nesrovnalostem s dalšími nástroji spolupráce Společenství.
Článek 3
1. Účastníci spolupráce, na které se vztahuje spolufinancování podle tohoto nařízení, jsou nevládní organizace splňující tyto podmínky:
- jsou ustaveny jako samosprávné neziskové organizace v členském státě v souladu s platnými právními předpisy tohoto státu,
- jejich sídlo je v členském státě a toto sídlo je hlavním místem rozhodování o spolufinancovaných opatřeních,
- většina jejich prostředků financování pochází z Evropy.
2. Při určování, zda je určitá nevládní organizace způsobilá pro spolufinancování, se rovněž klade důraz na
- její schopnost vzbudit pro svou rozvojovou činnost skutečnou solidaritu ze strany evropské veřejnosti,
- prioritu, kterou rozvoji přikládá, a na její zkušenosti v této oblasti,
- její správní a finanční kapacitu,
- její případné znalosti příslušného odvětví a země,
- její schopnost podpory rozvojových opatření navržených partnery v rozvojových zemích a na povahu a rozsah jejích vztahů s podobnými organizacemi v rozvojových zemích.
Článek 4
1. Spolufinancování Společenství pro opatření podle článku 1 v zahraniční nebo místní měně se může vztahovat na
- investiční výdaje,
- provozní výdaje v souvislosti s investicemi, přičemž je třeba zajistit, aby byly projekty po skončení vnější pomoci životaschopné,
- všechny nezbytné výdaje pro hladké provádění spolufinancovaných opatření, včetně správních nákladů nevládních organizací nebo sítí nevládních organizací.
Ve zvláštním případě nadměrně vysokého kolísání směnných kursů, které působí v neprospěch konečných příjemců projektů v rozvojových zemích, může Komise na žádost příslušné nevládní organizace přijmout vhodná opatření k vyrovnání následků tohoto kolísání.
2. Nevládní organizace, se kterou je uzavřena smlouva o spolufinancování, informuje své partnery o příspěvku Společenství na příslušná opatření.
3. Nevládní organizace systematicky podporují činitele nebo partnery v rozvojových zemích, kteří jsou konečnými příjemci opatření, aby přispívali věcně nebo finančně podle svých možností a zvláštní povahy daného opatření.
Článek 5
Spolufinancování Společenství podle tohoto nařízení má formu grantů, včetně příspěvků na provozní kapitál pro projekty s úvěrem malého rozsahu.
U projektů s úvěrem malého rozsahu spolufinancovaných s evropskými nevládními organizacemi, u kterých místní partneři v rozvojových zemích zcela nebo částečně financují a spravují provozní kapitál, mohou být částky z úvěrů malého rozsahu splacené konečnými příjemci do provozního kapitálu znovu použity pro další úvěry malého rozsahu pro jiné konečné příjemce.
Článek 6
1. Komise připravuje, přijímá a spravuje opatření spolufinancování podle tohoto nařízení v souladu s rozpočtovými a dalšími platnými postupy, a především postupy stanovenými ve finančním nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství, s ohledem na povahu a zvláštní rysy nevládních organizací, a zejména jejich finanční příspěvek na dotyčná opatření.
Rozhodnutí o poskytnutí podpory pro opatření by mělo být zpravidla přijato do šesti měsíců ode dne obdržení žádosti.
Ukáže-li se při zkoumání dokumentace, že je žádost neúplná, začíná šestiměsíční lhůta plynout počínaje dnem obdržení požadovaných informací.
Je-li rozhodnutí záporné, je dané nevládní organizaci poskytnuto ověřitelné odůvodnění.
2. Všechny smlouvy o spolufinancování uzavřené podle tohoto nařízení opravňují Komisi a Účetní dvůr provádět kontroly na místě v souladu s obvyklými postupy stanovenými Komisí podle platných předpisů, a zejména postupy stanovenými ve finančním nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství.
3. Příspěvek Společenství zpravidla kromě výjimečných případů nepřesahuje 50 % celkových nákladů nebo 75 % celkových příspěvků.
I ve výjimečných případech poskytují nevládní orga nizace na svůj projekt podstatný příspěvek a příspěvek Společenství nepřesahuje 85 % celkových finančních příspěvků.
4. Rozhodnutí o spolufinancování projektů a programů Společenstvím (víceleté programy, opatření prováděná konsorciem, globální subvence (block grants)), které přesahují 2 miliony ECU, se přijímají postupem podle článku 9.
5. Každé tři měsíce Komise informuje členské státy o schválených projektech a programech spolufinancování a uvede výši částek, druh, přijímající zemi a partnera.
Tyto informace jsou provázeny přílohou, která jasně uvádí projekty nebo programy, které přesahují 1 milion ECU.
Článek 7
1. Ve druhém pololetí po skončení každého rozpočtového roku podá Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu, která uvádí informace o nevládních organizacích, které byly příjemci spolufinancování, shrnuje opatření financovaná v předchozím rozpočtovém roce, vyhodnocuje provádění tohoto nařízení v tomto období a navrhuje obecné pokyny pro následující rok.
Roční zpráva obsahuje seznam nevládních organizací, které obdržely globální subvence, zatímco seznam projektů financovaných těmito globálními subvencemi je uveden ve zprávě pro následující rok.
Ve zprávě jsou uvedeny závěry všech nezávislých hodnocení.
2. Komise postupem podle článku 10 přijímá rozhodnutí o obecných pokynech pro následující rok a přehodnocení obecných podmínek.
Článek 8
Komisi je nápomocen výbor složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
Článek 9
1. Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, je Komisi nápomocen výbor složený podle článku 8.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
3. a) Komise přijme opatření, která jsou okamžitě použitelná.
b) Pokud však tato opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru, sdělí je Komise neprodleně Radě.
V tomto případě
- Komise odloží o jeden měsíc ode dne tohoto sdělení použitelnost opatření, o kterých rozhodla;
- Rada může kvalifikovanou většinou ve lhůtě stanovené v první odrážce přijmout jiné rozhodnutí.
Článek 10
1. Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, je Komisi nápomocen výbor složený podle článku 8.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
3. a) Komise přijme zamýšlená opatření, která jsou okamžitě použitelná.
b) Pokud však tato opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru, sdělí je Komise neprodleně Radě.
V tomto případě
- může Komise nejvýše o jeden měsíc ode dne tohoto sdělení odložit použitelnost opatření, o kterých rozhodla;
- Rada může kvalifikovanou většinou ve lhůtě stanovené v první odrážce přijmout jiné rozhodnutí.
Článek 11
Komise pravidelně hodnotí opatření spolufinancovaná Společenstvím, aby zjistila, zda bylo dosaženo jejich cílů, a aby poskytla pokyny pro zlepšení účinnosti budoucích opatření.
Komise předkládá výboru podle článku 8 přehled hodnocení; výbor může tato hodnocení v případě potřeby prověřit.
Hodnotící zprávy jsou na žádost poskytnuty členským státům.
Článek 12
Tři roky po vstupu tohoto nařízení v platnost Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě obecné hodnocení opatření financovaných Společenstvím podle tohoto nařízení spolu s doporučeními k budoucímu uplatňování tohoto nařízení a případnými návrhy na jeho změnu.
Článek 13
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1659/1998 ze dne 17. července 1998 o decentralizované spolupráci
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 130w této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
v souladu s postupem uvedeným v článku 189c Smlouvy [2],
vzhledem k tomu, že decentralizovaná spolupráce představuje nový přístup k rozvojové spolupráci, jejímiž ústředními body se stávají účastníci této spolupráce, a sleduje tedy dvojí cíl, totiž přizpůsobit akce potřebám a učinit je životaschopnými;
vzhledem k tomu, že význam decentralizovaného přístupu k rozvojové spolupráci je zdůrazněn ve čtvrté úmluvě mezi AKT a ES, v nařízení Rady (EHS) č. 443/92 ze dne 25. února 1992 o finanční a technické pomoci asijským a latinskoamerickým rozvojovým zemím a o hospodářské spolupráci s nimi [3], v usnesení Rady ze dne 27. května 1991 o spolupráci s nevládními organizacemi a v mnoha usneseních Evropského parlamentu;
vzhledem k tomu, že rozpočtový orgán rozhodl v rámci rozpočtu na rok 1992 vytvořit rozpočtovou linii na podporu tohoto přístupu ve všech rozvojových zemích;
vzhledem k tomu, že finanční referenční částka ve smyslu bodu 2 prohlášení Evropského parlamentu, Rady a Komise ze dne 6. března 1995 o zahrnutí finančních ustanovení do právních aktů [4] je zahrnuta v tomto nařízení pro období let 1999 až 2001, aniž jsou tím dotčeny pravomoci rozpočtového orgánu, jak jsou vymezeny Smlouvou;
vzhledem k tomu, že decentralizovaná spolupráce by měla přispět k dosažení skutečných dlouhodobých změn týkajících se postupů rozvojové spolupráce Unie;
vzhledem k tomu, že decentralizovaná spolupráce významně přispívá k uskutečňování cílů politiky rozvojové spolupráce ve smyslu článku 130u Smlouvy;
vzhledem k tomu, že by proto měly být stanoveny správní postupy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Společenství podporuje akce a iniciativy týkající se udržitelného rozvoje, které podnikají účastníci decentralizované spolupráce ve Společenství a v rozvojových zemích, zejména akce a podněty zaměřené na podporu:
- rozvoje, který je spojen s širší účastí a který odpovídá potřebám a iniciativám obyvatel rozvojových zemí,
- přispění k diverzifikaci a posílení občanské společnosti a demokratické základny v těchto zemích,
- mobilizace účastníků decentralizované spolupráce ve Společenství a v rozvojových zemích pro tyto cíle v rámci strukturovaných programů.
Tyto akce se týkají podpory decentralizované spolupráce ve prospěch všech rozvojových zemí.
Článek 2
Přednostními oblastmi v rámci tohoto nařízení jsou:
- rozvoj lidských i technických zdrojů, sociální i hospodářský rozvoj venkovských i městských oblastí v rozvojových zemích,
- informovanost a mobilizace účastníků decentralizované spolupráce,
- podpora institucionálního rozvoje těchto účastníků a posílení jejich akceschopnosti,
- metodická podpora a průběžná kontrola těchto akcí.
Článek 3
Spolupracujícími partnery, kteří mohou na základě tohoto nařízení získat finanční podporu, jsou účastníci decentralizované spolupráce ve Společenství i v rozvojových zemích, jmenovitě místní orgány veřejné moci, nevládní organizace, místní profesní sdružení a místní občanská sdružení, družstva, odborové organizace, ženské organizace a organizace mládeže, vzdělávací instituce a výzkumné ústavy, církve a jakákoli nevládní sdružení, která mohou k rozvoji přispět.
Článek 4
1. Financování akcí podle odstavce 1 se vztahuje na období tří let (od roku 1999 do roku 2001).
Finanční referenční částka pro provádění tohoto programu na období od roku 1999 do roku 2001 se stanoví na 18 milionů ECU.
Roční rozpočtové položky schvaluje rozpočtový orgán v mezích finančního výhledu.
2. Rozpočtový orgán určí dostupné prostředky pro každý finanční rok s přihlédnutím k zásadám řádného finančního řízení uvedeným v článku 2 finančního nařízení o souhrnnému rozpočtu Evropských společenství.
Článek 5
1. Nástroje, které lze použít v rámci akcí uvedených v článku 1, zahrnují studie, technickou pomoc, vzdělávací akce nebo jiné služby, dodávky a práce, jakož i audity a vyhodnocovací a monitorovací mise.
2. Financování Společenství může krýt jak investiční výdaje, s výjimkou nákupu nemovitostí, tak z důvodu co největšího zaměření projektu na střednědobou životnost také běžné výdaje (zahrnující výdaje na správu, údržbu a provoz).
3. Pro každou akci spolupráce se usiluje o finanční příspěvek od partnerů uvedených v článku 3.
Tento příspěvek je požadován v rámci možností dotyčných partnerů a v závislosti na povaze akce.
4. Je možné hledat možnosti spolufinancování u jiných poskytovatelů prostředků, zejména u členských států.
5. K dosažení cílů soudržnosti a doplňkovosti stanovených ve Smlouvě a k zajištění optimální účinnosti všech těchto akcí může Komise přijmout veškerá nezbytná koordinační opatření, mimo jiné
a) vytvořit systém pro systematickou výměnu a analýzu informací o financovaných akcích a o akcích, jejichž financování Společenství a členské státy zvažují;
b) koordinovat provádění akcí přímo na místě prostřednictvím pravidelných setkání a výměny informací mezi zástupci Komise a členských států v přijímající zemi.
Článek 6
Finanční podpora podle tohoto nařízení má formu grantů.
Článek 7
1. Komise odpovídá za přípravu akcí, rozhodování o akcích a organizování akcí uvedených v tomto nařízení podle platných rozpočtových a jiných postupů, zejména těch, které jsou stanoveny finančním nařízením o souhrnném rozpočtu Evropských společenství.
2. Rozhodnutí o grantech o hodnotě vyšší než 1 milion ECU na jednu akci financovanou podle tohoto nařízení a všechna rozhodnutí o změně částky původně schválené pro danou akci o více než 20 % se přijímají postupem podle článku 8.
3. Při hodnocení projektu a programu se berou v úvahu tyto faktory:
- účinnost a proveditelnost akcí,
- kulturní a sociální aspekty, aspekty rovnosti mužů a žen a aspekty životního prostředí,
- institucionální rozvoj nezbytný k dosažení cílů akce,
- zkušenosti získané z akcí stejného druhu.
4. Všechny finanční dohody nebo smlouvy uzavřené na základě tohoto nařízení zejména stanoví, že Komise a Účetní dvůr mohou provádět kontroly na místě v souladu s obvyklými postupy stanovenými Komisí na základě platných předpisů, zejména na základ ustanovení finančního nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství.
5. Účast v nabídkových řízeních a zadávání zakázek je za stejných podmínek otevřena všem fyzickým i právnickým osobám členských států a přijímající země.
Může být rozšířena na další rozvojové země a v náležitě odůvodněných výjimečných případech i na jiné třetí země.
6. Dodávky musí pocházet z členských států, přijímající země nebo jiných rozvojových zemí.
V náležitě odůvodněných výjimečných případech mohou dodávky pocházet odjinud.
Článek 8
1. Komisi je nápomocen zeměpisně příslušný výbor pro rozvoj.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
3. a) Komise přijme zamýšlená opatření, která jsou okamžitě použitelná.
b) Pokud však zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru, sdělí je Komise neprodleně Radě.
V tomto případě
- Komise odloží použitelnost opatření, o kterých rozhodla, na dobu, jednoho měsíce ode dne tohoto sdělení,
- Rada může ve lhůtě stanovené v první odrážce přijmout kvalifikovanou většinou jiné rozhodnutí.
Článek 9
Jednou ročně se v rámci společného zasedání výboru uvedeného v článku 8 uskuteční výměna názorů na základě zprávy zástupce Komise o hlavních směrech pro akce, které mají být provedeny v následujícím roce.
Článek 10
Po každém rozpočtovém roce předkládá Komise Evropskému parlamentu a Radě výroční zprávu, která shrnuje akce financované během tohoto roku a vyhodnocuje provádění tohoto nařízení v jeho průběhu.
Výroční zpráva zejména uvádí podrobné informace o účastnících decentralizované spolupráce, s nimiž byly uzavřeny smlouvy.
Komise informuje členské státy jednou za tři měsíce o schválených akcích a projektech, přičemž uvádí jejich náklady a povahu, přijímající zemi a partnery.
Tyto údaje jsou doprovázeny přílohou, jež jasně stanoví, které programy a projekty převyšují hodnotu 1 milion ECU.
Článek 11
Komise pravidelně vyhodnocuje akce financované Společenstvím, aby zjistila, zda cílů sledovaných těmito akcemi bylo dosaženo, a aby stanovila hlavní směry pro zvýšení účinnosti budoucích akcí.
Komise předkládá výboru uvedenému v článku 8 shrnutí provedených hodnocení, která může výbor případně přezkoumat.
Hodnotící zprávy se na požádání zpřístupní kterémukoli členskému státu.
Článek 12
Do konce roku 2000 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě celkové zhodnocení akcí financovaných Společenstvím podle tohoto nařízení spolu s návrhy týkajícími se budoucnosti tohoto nařízení.
Článek 13
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1661/98 ze dne 27. července 1998 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č.
1048/98 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo ji rozšiřuje o další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních a dalších opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno z důvodů uvedených ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN ve sloupci 2;
vzhledem k tomu, že je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly celní orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, na dále používat po dobu tří měsíců v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex – odboru pro celní a statistickou nomenklaturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle ustanovení čl. 12 odst. 6 nařízení (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu tří měsíců.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
ze dne 29. července 1998, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2454/93, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství
(Text s významem pro EHP) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [1], naposledy pozměněné nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 82/97 [2], a zejména na článek 249 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že ustanovení nařízení Komise (ES) č.
2454/93 [3] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 75/98 [4] týkající se osoby činící prohlášení o celní hodnotě, by měla být sladěna s ustanoveními o celním deklarantovi, aby bylo zajištěno jednotné použití těchto dvou souborů ustanovení;
vzhledem k tomu, že předpisy Společenství o pasivním zušlechťovacím styku upravují případy, kdy jsou povolení jsou udělována na základě rozhodnutí Komise; že by použití tohoto postupu mělo výt zjednodušeno pomocí změny postupu pro udělování povolení osobě jiné než té, která zajišťuje provádění operací pasivního zušlechťovacího styku, s možností využít v případě potřeby postup projednávání ve výboru;
vzhledem k tomu, že mají-li být zemědělské produkty považovány za vrácené zboží, musejí být zpětně dovezeny do dvanácti měsíců ode dne přijetí vývozního celního prohlášení, aniž by bylo možné tuto lhůtu prodloužit; že na základě zkušeností by celní orgány měly být zmocněny povolit prodloužení této lhůty za výjimečných a řádně doložených okolností; že z důvodu sjednocení úpravy náhrad v rámci společné zemědělské politiky musí být každý případ sdělen Komisi;
vzhledem k tomu, že zejména v letecké dopravě, dochází k situacím, kdy musí být velká množství zboží odeslána pod značným tlakem; že to může vést k omylům, pokud jde o stanovení statusu zboží, a tyto chyby jsou opravovány po příletu na místo určení z podnětu nebo jménem zúčastněné osoby; že v takových případech, kdy je zboží podrobováno pouze kontrole po propuštění zboží, lze na ně pohlížet, pokud je omyl napraven bez jakékoli újmy finančních zájmů, jako by nebylo odňato celnímu dohledu; že by tato možnost neměla být přístupná zneužívání;
vzhledem k tomu, že je vhodné zjednodušit jednotlivé postupy, jež budou na úrovni Společenství zavedeny, týkající se jednak situací, za nichž by bylo možné dodatečně neúčtovat dovozní či vývozní clo, a jednak žádostí o vrácení nebo prominutí dovozního či vývozního cla;
vzhledem k tomu, že by bylo vhodné zvýšit stávající práh, od něhož mohou členské státy, nemají-li žádné pochybnosti, samy rozhodovat o tom, že nebudou dodatečně účtovat nevybrané clo, pokud se domnívají, že jsou splněny veškeré podmínky stanovené v čl. 220 odst. 2 písm. b) nařízení (EHS) č. 2193/92 (dále jen "kodex"); že by dále bylo vhodné stanovit práh v ECU, od něhož mohou členské státy, nemají-li žádné pochybnosti, rozhodovat o povolení vrácení či prominutí dovozního nebo vývozního cla, pokud se domnívají, že jsou splněny podmínky stanovené v čl. 239 odst. 1 kodexu;
vzhledem k tomu, že je žádoucí zajistit, aby bylo osobám dotčeným rozhodnutím o zaúčtování dovozního nebo vývozního cla na základě kontroly po propuštění zboží nebo rozhodnutím o odmítnutí vrácení či prominutí dovozního či vývozního cla skutečně zaručeno právo na slyšení; že jim proto musí být dána možnost podat písemné odpovědi na námitky, jež Komise zamýšlí ve svých rozhodnutích vůči nim vznést; že tyto okolnosti vyžadují úpravu lhůt pro přijímání těchto rozhodnutí Komisí;
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (EHS) č. 974/98 ze dne 3. května 1998 o zavedení eura [5] stanoví, že počínaje dnem 1. ledna 1999 je měnou zúčastněných zemí euro; že měnovou jednotkou je jedno euro; že euro se až do 31. prosince 2001 vyjadřuje v národních měnových jednotkách podle přepočítacíchkoeficientů; že proto existuje právní rovnocennost mezi eurem a národními měnovými jednotkami; že během přechodného období lze uzavírat smlouvy, přijímat vnitrostátní právní předpisy a jiné právní nástroje jak v eurech, tak v národních měnových jednotkách;
vzhledem k tomu, že se proto jeví nutné zavést opatření, jež by přizpůsobila pravidla pro používání jednotného správního dokladu, aby bylo možné používat jednotku euro; že je proto třeba změnit přílohu 37;
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (ES) č. 374/98 ze dne 12. února 1998, kterým se mění články 6 a 9 nařízení (ES) č. 1172/95 o statistice obchodu se zbožím Společenství a členských států s třetími zeměmi [6], stanoví změnu klasifikace zemí, dosud používanou k sestavování statistik obchodu se zbožím, k 1. lednu 1999, a sice jejím nahrazením abecední klasifikací založenou na kódech ISO alfa-2;
vzhledem k tomu, že je proto nezbytné přizpůsobit pravidla pro používání jednotného správního dokladu této nové situaci; že je proto nutné změnit přílohu 38; že však je důležité, aby členské státy mohly nadále používat stávající kódy, a to až do nahrazení příloh 37 a 38;
vzhledem k tomu, že z hospodářských důvodů je žádoucí rozšířit seznam uvedený v příloze 87 o některé elektronické a podobné součástky, a to v důsledku provedení dohody o informačních technologiích;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2454/93 se mění takto:
1. V článku 178 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Prohlášení o celní hodnotě podle odstavce 1 smí učinit pouze osoba usazená ve Společenství, která má k dispozici všechny potřebné skutečnosti.
Ustanovení čl. 64 odst. 2 písm. b) druhé odrážky a odst. 3 celního kodexu se použijí přiměřeně ."
2. V článku 759 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. Pokud se vývozu účastní více členských států a je-li vydáno pouze jedno povolení, použije se postup stanovený v čl. 751 odst. 2.
Pokud jsou proti navrhovanému vydání povolení vzneseny námitky, může Komise postupem projednávání ve výboru rozhodnout, zda může být povolení vydáno a za jakých podmínek ."
3. V čl. 844 odst. 4 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Je-li však zboží v celním prohlášení navrženo k propuštění do volného oběhu po uplynutí lhůty uvedené v prvním pododstavci, mohou celní orgány členského státu zpětného dovozu povolit prodloužení této lhůty, pokud to zvláštní okolnosti odůvodňují.
Pokud celní orgány prodloužení lhůty schválí, oznámí Komisi podrobnosti o daném případě ."
4. V článku 865 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"Avšak v případě leteckých společností, jimž bylo povoleno používat zjednodušený tranzitní režim prostřednictvím elektronické formy manifestu, nelze zboží považovat za odňaté celnímu dohledu, pokud je s ním z podnětu zúčastněné osoby nebo jejím jménem zacházeno v souladu s jeho statusem zboží, které není zbožím Společenství, předtím než celní orgány zjistí protiprávní situaci, a pokud chování zúčastněné osoby nenaznačuje žádný podvodný záměr ."
5. V čl. 869 písm. b) se částka "2000 ECU" nahrazuje částkou "50000 ECU".
6. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 872a
Jestliže Komise kdykoli během řízení uvedeného v článcích 872 a 873 hodlá přijmout rozhodnutí nepříznivé vůči osobě, jíž se daná věc týká, předá jí své námitky písemně spolu s veškerými doklady, na nichž se námitky zakládají.
Dotyčná osoba vyjádří své stanovisko písemně do jednoho měsíce ode dne odeslání námitek.
Neoznámí-li své stanovisko v této lhůtě, má se za to, že se vzdala práva vyjádřit svůj postoj".
7. Článek 873 se mění takto:
a) v druhém pododstavci se slova "do šesti měsíců" nahrazují slovy "do devíti měsíců" a slova "šestiměsíční lhůta" nahrazují slovy "devítiměsíční lhůta";
b) doplňuje se nový pododstavec, který zní:
"Pokud Komise sdělí námitky osobě, jíž se věc týká, podle článku 872a, prodlužuje se uvedená devítiměsíční lhůta o dobu, která uplyne mezi odesláním uvedených námitek Komisí a obdržením odpovědi od dotyčné osoby, a není-li odpověď zaslána, uplynutím lhůty, která byla této osobě určena pro vyjádření stanoviska ."
8. V čl. 905 odst. 1 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Jestliže však příslušný celní orgán nemá pochybnosti, může sám rozhodnout o vrácení či prominutí cla, pokud se domnívá, že podmínky uvedené v čl. 239 odst. 1 celního kodexu jsou splněny, a pokud je částka připadající na každého provozovatele vztahující se k jedné či více dovozním nebo vývozním operacím, které vyplývají z téže konkrétní situace, nižší než 50000 ECU ."
9. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 906a
Jestliže Komise kdykoli během řízení uvedeného v článcích 906 a 907 hodlá přijmout rozhodnutí nepříznivé vůči žadateli o vrácení nebo prominutí cla, předá mu své námitky písemně spolu s veškerými doklady, na nichž se námitky zakládají.
Žadatel o vrácení nebo prominují cla vyjádří své stanovisko písemně do jednoho měsíce ode dne odeslání námitek.
Neoznámí-li své stanovisko v této lhůtě, má se za to, že se vzdal práva vyjádřit svůj postoj."
10. Článek 907 se mění takto:
a) v druhém pododstavci se slova "do šesti měsíců" nahrazují slovy "do devíti měsíců" a slova "šestiměsíční lhůta" nahrazují slovy "devítiměsíční lhůta;"
b) doplňuje se nový pododstavec, který zní:
"Pokud Komise sdělí námitky žadateli o vrácení nebo prominutí cla, podle článku 906a, prodlužuje se uvedená devítiměsíční lhůta o dobu, která uplyne mezi odesláním uvedených námitek Komisí a obdržením odpovědi od žadatele, a není-li odpověď zaslána, uplynutím lhůty, která byla žadateli určena pro vyjádření stanoviska ."
11. Příloha 37 se mění v souladu s přílohou I tohoto nařízení.
12. Příloha 38 se mění v souladu s přílohou II tohoto nařízení.
13. Příloha 87 se mění v souladu s přílohou III tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 29. července 1998, kterým se mění nařízení (ES) č. 936/97 o otevření a správě celních kvót pro vysoce jakostní čerstvé, chlazené nebo zmrazené hovězí maso a pro zmrazené buvolí maso a nařízení (EHS) č. 139/81, kterým se stanoví podmínky pro zařazení některých druhů zmrazeného hovězího a telecího masa do podpoložky 02023050 kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 936/97 ze dne 27. května 1997 o otevření a správě celních kvót pro vysoce jakostní čerstvé, chlazené nebo zmrazené hovězí maso a pro zmrazené buvolí maso [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1299/98 [2], a zejména na čl. 7 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 805/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2634/97 [4], a zejména na čl. 9 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že Nový Zéland stanovil nový orgán pro vydávání osvědčení o pravosti; že je proto vhodné změnit přílohu II nařízení (ES) č. 936/97;
vzhledem k tomu, že dovoz některých druhů hovězího a telecího masa za celní sazby snížené v rámci nařízení Komise (EHS) č. 139/81 [5], naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
1299/98, podléhá předložení osvědčení o pravosti vydaného příslušnými zeměmi; že je nutné aktualizovat jméno a adresu vydávajícího orgánu na Novém Zélandě;
vzhledem k tomu, že je nutné harmonizovat postup pro změnu seznamu orgánů vydávajících osvědčení o pravosti;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V příloze II nařízení (ES) č. 936/97 se slova "New Zealand Meat Producers Board" nahrazují slovy "New Zealand Meat Board".
Článek 2
Nařízení (EHS) č. 139/81 se mění takto:
1. Čl. 5 odst. 2 se nahrazuje tímto:
"2. Komise může změnit seznam, pokud vydávající orgán již není uznán, pokud orgán nesplňuje některou z povinností, ke kterým se zavázal, nebo pokud je stanoven nový vydávající orgán."
2. V příloze II se slova "New Zealand Meat Producers Board" nahrazují slovy "New Zealand Meat Board".
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. září 1998.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 20. července 1998, kterým se mění nařízení Komise (ES) č. 1749/96, pokud jde o uvádění zboží a služeb v harmonizovaných indexech spotřebitelských cen
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2494/95 ze dne 23. října 1995 o harmonizovaných indexech spotřebitelských cen [1], a zejména na článek 4 a čl. 5 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky [2],
vzhledem k tomu, že podle čl. 5 odst.
1 písm. b) nařízení (ES) č. 2494/95 je každý členský stát povinen vypracovávat harmonizovaný index spotřebitelských cen (HISC), počínaje indexem za leden 1997; že požadavek na sestavení HISC nijak nezpochybňuje právo členských států zveřejňovat vlastní vnitrostátní neharmonizované inflační indexy, které si mohou přát používat pro účely vnitrostátní politiky;
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 1749/96 ze dne 9. září 1996, kterým se stanoví počáteční prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č.
2494/95 o harmonizovaných indexech spotřebitelských cen [3], stanoví počáteční obsah HISC pouze jako zboží a služby zachycené ve všech nebo ve většině vnitrostátních indexů spotřebitelských cen; že ceny, na jejichž základě se určuje HISC, zejména zacházení s dotacemi, slevami a náhradami, vyžadují harmonizované definice; že je třeba jestě stanovit demografické a geografické vymezení HISC;
vzhledem k tomu, že článek 3 nařízení (ES) č. 2494/95 požaduje, aby byl HISC založen na cenách zboží a služeb, které je možné pořídit na ekonomickém území členského státu za účelem přímého uspokojení spotřebitelské poptávky; že pro mezinárodní srovnání inflace spotřebitelských cen nejsou vhodné ceny, které ve skutečnosti spotřebitelé za takovéto nákupy neplatí, ani náklady příležitostí nebo platby úroků;
vzhledem k tomu, že se uznává, že změny v náhradách nemusí mít vliv na míru inflace v širších souvislostech, avšak představují podstatnou část inflačního procesu, protože mají vliv na spotřebitele, a proto vyžadují zohlednění v HISC;
vzhledem k tomu, že Výbor pro statistické programy nevydal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou; že v tomto případě musí Komise postupem podle čl. 14 odst.
2 nařízení (ES) č. 2494/95 neprodleně předložit Radě návrh opatření, která mají být přijata,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1749/96 se mění takto:
1. Příloha I se nahrazuje přílohami Ia a Ib tohoto nařízení.
2. V čl. 1 první odrážce se zrušuje slovo "počáteční".
3. V článku 2 se písmeno a) nahrazuje tímto:
"a1) "Rozsahem" HISC se rozumějí zboží a služby zahrnuté v peněžních výdajích domácností na konečnou spotřebu, jak je uvedeno v písm. a) bodu 2.
Jsou klasifikovány čtyřmístnými položkami a podpoložkami uvedenými v příloze Ia, které jsou odvozeny od mezinárodní klasifikace COICOP a budou nazývány COICOP/HISC (klasifikace individuální spotřeby podle účelu upravená pro potřeby HISC).
a2) Peněžními výdaji domácností na spotřebu″ se rozumí ta část výdajů na spotřebu, které domácnosti vynaložily při peněžních transakcích v jednom nebo v obou srovnávaných obdobích uvedených v příloze 1b.
Není-li stanoveno jinak, přidržuje se příloha Ib definic uvedených v Evropském systému účtů (ESA) 1995, uvedeném v nařízení (ES) č. 2223/96 [4].
Konečné "peněžní výdaje domácností na spotřebu" se skládají z výdajů vynaložených na zboží a na služby pro přímé uspokojování osobních potřeb
a2a) domácnostmi rezidentů na území členského státu nebo v zahraničí nebo
a2b) domácnostmi rezidentů i nerezidentů na území členského státu nebo
a2c) členy domácností zahrnutých do vnitrostátního šetření rodinných účtů.
a3) Ceny používané v HISC jsou pořizovací ceny placené domácnostmi za pořízení výrobků a služeb za peníze.
V případech, kdy spotřebitelé získali zboží a služby bezplatně, a poté se účtuje skutečná cena, zohlední se v HISC změna z nulové ceny na skutečnou a naopak.
a4) "Váhami" HISC se rozumějí agregované výdaje domácností na každý soubor výrobků a služeb zahrnutý do HISC, vyjádřené jako část z konečných výdajů za všechny zahrnuté zboží a služby."
4. Článek 3 se nahrazuje tímto:
"Článek 3
Rozsah
1. HISC zahrnující cenové změny a váhy pro každou kategorii peněžních výdajů domácností na spotřebu uvedenou v příloze Ia, která zastupuje více než jedno promile konečných výdajů pokrytých všemi těmito kategoriemi včetně těch, které jsou uvedeny v odstavci 2, se pokládají za srovnatelné.
2. Rozsah HISC se rozšiřuje takto:
a) počínaje vypracováním HISC na leden 1997 zpracují členské státy sebrané údaje týkající se kategorií označených v příloze Ia jako "počáteční rozsah";
b) členské státy zpracují sebrané údaje týkající se rovněž kategorií označených v příloze Ia jako "prosinec 1999" teprve při vypracování HISC za prosinec 1999."
5. V článku 4 se slova "v příloze I" nahrazují slovy "v příloze Ia".
Článek 2
Do dvou let od vstupu této směrnice v platnost Komise s přihlédnutím ke stanovisku výboru zřízeného rozhodnutím 89/382/EHS, Euratom [5] vypracuje a předloží Radě zprávu.
V ní se vyhodnotí uplatňování tohoto nařízení, zejména používání pojmu výdajů domácností na spotřebu ve vztahu k případným alternativním pojmům.
V souvislosti s touto zprávou předloží Komise v případě potřeby návrh na změnu tohoto nařízení.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 20. července 1998, kterým se mění nařízení Komise (ES) č. 1749/96, pokud jde o demografické a geografické vymezení harmonizovaného indexu spotřebitelských cen
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2494/95 ze dne 23. října 1995 o harmonizovaných indexech spotřebitelských cen [1], a zejména na článek 4 a čl. 5 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky [2],
vzhledem k tomu, že podle čl. 5 odst.
1 písm. b) nařízení (ES) č. 2494/95 je každý členský stát povinen vypracovávat harmonizovaný index spotřebitelských cen (HISC), počínaje indexem za leden 1997; že požadavek na sestavení HISC nijak nezpochybňuje právo členských států zveřejňovat vlastní vnitrostátní neharmonizované inflační indexy, které si mohou přát používat pro účely vnitrostátní politiky;
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 1749/96 ze dne 9. září 1996, kterým se stanoví počáteční prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2494/95 o harmonizovaných indexech spotřebitelských cen [3], stanoví počáteční HISC jako pouze výrobky a služby zachycené ve všech vnitrostátních indexech spotřebitelských cen;
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (ES) č. 1687/98 ze dne 20. července 1998, kterým se mění nařízení Komise (ES) č. 1749/96, pokud jde o uvádění výrobků a služeb v harmonizovaných indexech spotřebitelských cen [4], definovalo rozsah HISC jako výrobky a služby, které jsou zahrnuty v konečných finančních výdajích domácností na spotřebu;
vzhledem k tomu, že článek 3 nařízení (ES) č. 2494/95 požaduje, aby byl HISC založen na cenách zboží a služeb, které je možné pořídit na ekonomickém území členského státu za účelem přímého uspokojení spotřebitelské poptávky; že váhová schémata HISC vyžadují harmonizované geografické a demografické vymezení;
vzhledem k tomu, že vypracovávání indexu spotřebitelských cen měnové unie (ISCMU) a evropského indexu spotřebitelských cen (EISC) vyžaduje harmonizované geografické vymezení pro HISC;
vzhledem k tomu, že Výbor pro statistické programy nevydal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou; že v tomto případě musí Komise postupem podle čl. 14 odst.
2 nařízení (ES) č. 2494/95 neprodleně předložit Radě návrh opatření, která mají být přijata,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1749/96 se mění takto:
1. V článku 2 se písmeno a2) nahrazuje tímto:
"a2) "Peněžními výdaji na konečnou spotřebu domácností" se rozumí ta část výdajů na konečnou spotřebu, která byla vynaložena
- domácnostmi bez ohledu na státní příslušnost či status rezidenta a
- za peníze a
- na hospodářském území členského státu a
- za výrobky a služby pro přímé uspokojování osobních potřeb a
- v jednom nebo v obou časových obdobích, která jsou mezi sebou srovnávána.
Peněžní výdaje na konečnou spotřebu domácností jsou vymezeny v příloze Ib a řídí se definicemi uvedenými v Evropském systému účtů (ESA) 1995 v nařízení (ES) č.
2223/96 [5]."
2. V článku 3 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"3. HISC vypracovaný na základě vah dílčích indexů, které vyjadřují peněžní výdaje na konečnou spotřebu podskupiny domácností namísto všech domácností, jsou považovány za srovnatelné, je-li rozdíl v praxi menší než jedno promile celkových výdajů zachycených v HISC.
Každou změnu vah nezbytnou pro zajištění srovnatelnosti definované tímto odstavcem je třeba provést nejpozději do prosince 1999."
3. Odstavce 1 a 2 přílohy Ib se nahrazují tímto:
Sektor domácností sestává z domácností, které zahrnují všechny osoby nebo skupiny osob (jak je definováno v ESA odst. 2.76 písm. a) a b), bez ohledu zejména na typ regionu, ve kterém žijí, jejich postavení v rozdělení příjmů a jejich státní příslušnost nebo zemi původu.
Tento sektor zahrnuje také osoby žijící v institucionálních domácnostech (podle definice v ESA odst. 2.76. písm. b).
Nezahrnuje hospodářské subjekty.
2. Ekonomické území odpovídá území definovanému v ESA odstavci 2.05 s tím rozdílem, že enklávy ležící na jeho území jsou do území zahrnuty, a naopak nejsou do tohoto území zahrnuty územní enklávy ležící ve zbytku světa."
Článek 2.
Do dvou let od vstupu této směrnice v platnost Komise s přihlédnutím ke stanovisku výboru zřízeného rozhodnutím 89/382/EHS, Euratom [6] vypracuje a předloží Radě zprávu.
V ní vyhodnotí uplatňování tohoto nařízení.
V souvislosti s touto zprávou předloží Komise v případě potřeby Radě návrh na změnu tohoto nařízení.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1718/98 ze dne 31. července 1998 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č.
1048/98 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo ji rozšiřuje o další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních a dalších opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení na základě odůvodnění ve sloupci 3 zařazeno do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
vzhledem k tomu, že je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly celní orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex – odboru pro celní a statistickou nomenklaturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje od odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle ustanovení čl. 12 odst. 6 nařízení (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu tří měsíců.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
ze dne 22. července 1998, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2037/93, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zápisu zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1068/97 [2], a zejména na článek 16 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k posílení významu chráněných zeměpisných označení a označení původu a za účelem informování spotřebitelů by měl být k dispozici producentům a zpracovatelům symbol Společenství stanovený nařízením Komise (EHS) č. 2037/93 [3] pozměněným nařízením (ES) č.
vzhledem k tomu, že k vyvarování se matení spotřebitelů je vzhledem k nadbytku informací v zemědělsko-potravinářském odvětví důležité zajistit minimální úroveň standardizovaných informací, pokud si producent a/nebo zpracovatel přeje použít systém zeměpisných označení a označení původu stanovených nařízením (EHS) č.
2081/92; že producent a/nebo zpracovatel by tedy měl být schopen použít vzory stanovené v tomto nařízení;
vzhledem k tomu, že za účelem posílení věrohodnosti symbolu charakterizujícího zemědělské produkty nebo potraviny, které jsou způsobilé pro zeměpisné označení nebo označení původu, by na etiketě používané k obchodování produktu měl být označen název kontrolního orgánu nebo subjektu;
vzhledem k tomu, že tito činitelé vyžadují, aby bylo nařízení Komise (EHS) č. 2037/93 změněno;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Regulativního výboru pro zeměpisná označení a označení původu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2037/93 se mění takto:
1. Vkládá se tento článek, který zní:
"Článek 5b
Symbol Společenství uvedený v článku 5a odpovídá vzorům uvedeným v příloze I části A tohoto nařízení.
Se symbolem se mohou použít označení uvedená v příloze I části B tohoto nařízení; jakož i odpovídající tradiční vnitrostátní pojmenování.
Aby se mohl použít symbol Společenství a označení, musí být splněny technické předpisy pro reprodukci stanovené v grafické příručce v příloze II tohoto nařízení."
2. Vkládá se tento článek, který zní:
"Článek 6a
Členský stát může stanovit, že se název kontrolního úřadu nebo subjektu uvedeného v článku 10 nařízení (EHS) č. 2081/92, který spadá do jeho vlastního kontrolního útvaru, musí objevit na etiketě zemědělského produktu nebo potraviny."
3. Znění, které tvoří přílohu tohoto nařízení, se připojí jako přílohy I a II.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 10. srpna 1998, kterým se mění nařízení (ES) č. 1439/95, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 3013/89, pokud jde o dovoz a vývoz produktů v odvětví skopového a kozího masa
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3013/89 ze dne 25. září 1989 o společné organizaci trhu se skopovým a kozím masem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1589/96 [2], a zejména na čl. 9 odst. 2 a čl. 12 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že Austrálie a Nový Zéland pověřily vydáváním dokladů o původu zboží nové orgány; že příloha I nařízení Komise (ES) č.
1439/95 [3] naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
2526/95 [4] musí být odpovídajícím způsobem pozměněna; že jmenování nového vydávajícího orgánu, k němuž došlo v Austrálii, nabývá účinnosti dnem 1. července 1998; že doklady vydané uvedeným orgánem od tohoto data musí být považovány za platné;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro ovce a kozy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I nařízení (ES) č. 1439/95 se mění takto:
a) orgán "Australian Meat and Livestock Corporation" se nahrazuje orgánem "Department of Primary Industries and Energy";
b) orgán "New Zealand Meat Producers Board" se nahrazuje orgánem "New Zealand Meat Board".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 30. července 1998 o přistoupení Evropského společenství a Evropského společenství pro atomovou energii jednajících jako jedna strana k Dohodě o zřízení Střediska pro vědu a techniku na Ukrajině, uzavřené dne 25. října 1993 mezi Kanadou, Švédskem, Ukrajinou a Spojenými státy americkými
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 235, ve spojení s čl. 228 odst. 2 druhou větou a čl. 228 odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k tomu, že přistoupení Evropského společenství a Evropského společenství pro atomovou energii jednajících jako jedna strana k Dohodě o zřízení Střediska pro vědu a techniku na Ukrajině, uzavřené dne 25. října 1993 mezi Kanadou, Švédskem, Ukrajinou a Spojenými státy americkými pomůže k dosažení cílů Společenství;
vzhledem k tomu, že Smlouva o založení Evropského společenství nestanoví pro přijetí tohoto nařízení jiné pravomoci než uvedené v článku 235,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přistoupení Evropského společenství, jednajícího společně s Evropským společenstvím pro atomovou energii jako jedna strana (dále jen "Evropská společenství"), k Dohodě o zřízení Střediska pro vědu a techniku na Ukrajině, uzavřené dne 25. října 1993 mezi Kanadou, Švédskem, Ukrajinou a Spojenými státy americkými ve znění protokolu ze dne 7. července 1997 (dále jen "dohoda") a prohlášení Evropských společenství vztahující se k článku I dohody se schvaluje jménem Společenství.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn podepsat listinu o přistoupení, aby tak zavázal Společenství, a uvědomit o tom výkonného ředitele Střediska pro vědu a techniku a další strany uvedené dohody.
Znění listiny o přistoupení, dohody včetně protokolu a prohlášení se připojují k tomuto nařízení.
Článek 3
1. Evropská společenství jsou zastoupena ve správní radě Střediska pro vědu a techniku na Ukrajině (dále jen "středisko") předsednictvím Rady a Komisí, z nichž každá jmenuje jednoho zástupce jako člena správní rady za Evropská společenství.
2. Komise je celkově odpovědná za řízení záležitostí týkajících se střediska.
Rada je plně informována včas před schůzemi správní rady střediska o záležitostech, které se při nich budou projednávat, a o záměrech Komise v tomto směru.
Aniž je dotčen odstavec 3, zastupuje Komise Evropská společenství a vyjadřuje jejich postoj ve správní radě.
3. K záležitostem, které spadají pod článek III bod vi), článek V a článek XIII dohody, zaujímá postoj Evropských společenství Rada a vyjadřuje jej zpravidla předsednictví, nerozhodne-li Rada jinak.
K záležitostem, které spadají pod článek IV odstavec B body i) a v) a článek IV odstavec D, zaujímá postoj Evropských společenství Rada a vyjadřuje jej zpravidla Komise, nerozhodne-li Rada jinak, zejména v oblastech, v nichž mají zkušenosti a odborné znalosti hlavně členské státy.
4. Při zaujímání postoje Evropských společenství v souladu s odstavcem 3 se Rada usnáší kvalifikovanou většinou.
Prostou většinou se Rada usnáší, pokud rozhodne, odchylně od obecného pravidla stanoveného v odstavci 3, že postoj Evropských společenství nebude vyjádřen ani předsednictvím, ani Komisí.
5. Rozhodnutí o projektech financovaných nebo spolufinancovaných Evropskými společenstvími jsou přijímána postupem stanoveným v článku 8 nařízení (Euratom, ES) č. 1279/96 [2] nebo v dalších následných předpisech.
Článek 4
Středisko má vlastní právní subjektivitu a nejširší způsobilost k právům a právním úkonům, jakou právní předpisy použitelné ve Společenství přiznávají právnickým osobám; může zejména uzavírat smlouvy, nabývat a zcizovat movitý i nemovitý majetek a vystupovat před soudem.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 14. srpna 1998, kterým se stanoví všeobecná celní sazba použitelná pro zbytky z výroby kukuřičného škrobu kódů KN 23031019 a 23099020 a zavádí celní kvóta pro dovozy zbytků z výroby kukuřičného škrobu (krmiva na bázi kukuřičného lepku) kódů KN 23031019 a 23099020 pocházejících ze Spojených států amerických
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že se Spojené státy americké rozhodly použít od 1. června 1998 pro dovozy pšeničného lepku, pocházejícího mimo jiného ze Společenství, ochranné opatření ve formě množstevního omezení;
vzhledem k tomu, že toto opatření způsobuje vážnou újmu dotčeným producentům ve Společenství a zpochybňuje úroveň koncesí a závazků vyplývajících z dohod Světové obchodní organizace; že tato kvóta citelně omezuje vývozy pšeničného lepku ze Společenství do Spojených států amerických se ztrátou pro vývozy Společenství ve výši nejméně 13,65 miliónů ECU ročně;
vzhledem k tomu, že konzultace mezi Spojenými státy americkými a Společenstvím v souladu s článkem 12 dohody Světové obchodní organizace o ochranných opatřeních nevedly k žádnému uspokojivému řešení;
vzhledem k tomu, že v souladu s čl. 8 odst. 2 dohody o ochranných opatřeních má každý vyvážející člen, na nějž se ochranné opatření vztahuje, právo pozastavit používání v zásadě stejných koncesí nebo jiných závazků, pokud s tím Rada pro obchod se zbožím nevyjádří nesouhlas;
vzhledem k tomu, že pozastavení v zásadně stejných obchodních koncesí by se mělo použít ve stejném odvětví; že zbytky z výroby kukuřičného škrobu (krmiva na bázi kukuřičného lepku) kódů KN 23031019 a 23099020 jsou zemědělské výrobky;
vzhledem k tomu, že uvalení celní kvóty se sazbou 5 ECU/t na 2730000 tun zbytků z výroby kukuřičného škrobu (krmiva na bázi kukuřičného lepku) kódů KN 23031019 a 23099020 dovážených každoročně ze Spojených států amerických do Společenství představuje v zásadě rovnocennou obchodní koncesi; že by měla být stanovena všeobecná celní sazba, aby se zajistilo dodržování této kvóty;
vzhledem k tomu, že Společenství oznámilo toto pozastavení Radě pro obchod se zbožím dne 29. července 1998; že Rada pro obchod se zbožím nesouhlas do třiceti dnů podle čl.
8 odst. 2 dohody Světové obchodní organizace o ochranných opatřeních nevyjádřila;
vzhledem k tomu, že se toto nařízení nedotýká souladu ochranného opatření použitého Spojenými státy americkými s dohodami Světové obchodní organizace; že podle s čl.
8 odst. 2 a 3 dohody Světové obchodní organizace o ochranných opatřeních by se pozastavení mělo použít od 1. června 2001 do doby, kdy ochranné opatření Spojených států amerických bude odstraněno; že by se pozastavení mělo použít neprodleně po rozhodnutí Orgánu pro řešení sporů Světové obchodní organizace o tom, že ochranné opatření Spojených států amerických není v souladu s dohodami Světové obchodní organizace;
vzhledem k tomu, že by toto nařízení mělo být přezkoumáno s ohledem na nový vývoj, zejména pokud jde o trh s pšeničným lepkem ve Spojených státech amerických;
vzhledem k tomu, že prováděcí pravidla k tomuto nařízení by měla být přijata postupem podle článku 23 nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Všeobecná celní sazba použitelná pro zbytky z výroby kukuřičného škrobu kódů KN 23031019 a 23099020 se stanoví na 50 ECU/t.
2. Na zbytky z výroby kukuřičného škrobu (krmiva na bázi kukuřičného lepku) kódů KN 23031019 a 23099020 pocházející ze Spojených států amerických se nevztahuje běžná celní sazba.
Článek 2
1. Roční celní kvóta pro dovoz 2730000 tun zbytků z výroby kukuřičného škrobu (krmiva na bázi kukuřičného lepku) kódů KN 23031019 a 23099020 pocházejících ze Spojených států amerických se otevře od 1. června do 31. května.
2. Celní sazba použitelná v rámci kvóty činí 5 ECU/t.
Článek 3
Pro volný oběh produktů uvedených v článku 1 lze vyžadovat doklad o jejich původu.
Článek 4
Komise postupem podle článku 5 stanoví pravidla nezbytná pro pozastavení používání celní sazby poté, co dovozy zbytků z výroby kukuřičného škrobu (krmiva na bázi kukuřičného lepku) kódů KN 23031019 a 23099020 pocházejících ze Spojených států amerických překročí 2730000 tun.
Článek 5
Postupem podle článku 23 nařízení (EHS) č. 1766/92 stanoví Komise veškerá nezbytná prováděcí pravidla k tomuto nařízení.
Článek 6
Jakákoliv nezbytná úprava tohoto nařízení se přijme postupem podle článku 5.
Článek 7
1. Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1858/98 ze dne 27. srpna 1998 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č.
1048/98 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních a jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
vzhledem k tomu, že je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení do kombinované nomenklatury, které vydaly celní orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3];
vzhledem k tomu, že Výbor pro celní kodex – odbor pro celní a statistickou nomenklaturu nezaujal, pokud jde o výrobek uvedený v bodě 3 tabulky v příloze, stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou, pokud jde o výrobky uvedené v bodech 1, 2 a 4 tabulky v příloze, v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex – odboru pro celní a statistickou nomenklaturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení, které vydaly celní orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle čl. 12 odst. 6 nařízení (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu tří měsíců.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
ze dne 3. září 1998, kterým se mění nařízení (ES) č. 1780/97, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 723/97 o provádění programů činnosti členských států v oblasti kontroly výdajů záruční sekce EZOZF
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 723/97 ze dne 22. dubna 1997 o provádění programů činnosti členských států v oblasti kontroly výdajů záruční sekce EZOZF [1], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že články 2 a 3 nařízení Komise (ES) č.
1780/97 [2], kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 723/97, stanoví mimo jiné metodu a lhůty pro platby finančního příspěvku Společenství členským státům; že metoda používaná pro poskytování jednorázového ročního příspěvku zahrnující jakékoli nepoužité částky za předcházející rok a zálohu na následující rok se v praxi obtížně používá, ani nebere v úvahu položky přidělené z rozpočtu rozpočtovým orgánem pro následující rok;
vzhledem k tomu, že za účelem lepšího provádění opatření by se neměly zálohy vyplácené členským státům podle článku 7 nařízení Komise (ES) č. 296/96 [3] naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
1391/97 [4] odečítat od nepoužitých částek v předcházejícím roce, ale v roce předminulém a že nejvyšší částka finančního příspěvku Společenství může být stanovena až poté, co rozpočtový orgán schválil položky rozpočtu;
vzhledem k tomu, že ustanovení tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem výboru EZOZF,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1780/97 se mění takto:
1. V článku 2 se odstavce 1, 2 a 3 nahrazují tímto:
"1. Členské státy předloží své programy činnosti na první a druhý rok uplatňování nařízení (ES) č. 723/97 do konce druhého měsíce ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost. Předmětem spolufinancování Společenstvím mohou být pouze výdaje uskutečněné po 1. lednu 1997. Pro následující roky se programy činnosti předkládají postupem podle čl. 2 odst. 1 a 2 výše uvedeného nařízení.
Odhady se sestavují podle tabulky v příloze.
2. Na základě údajů předložených členskými státy, v měsíci následujícím po měsíci přijetí souhrnného rozpočtu Evropských společenství na příslušný rozpočtový rok, stanoví Komise v národních měnách jednotlivých členských států nejvyšší částku finančního příspěvku Společenství.
Komise uvědomí dotyčné členské státy o veškerých výdajích, u nichž bylo financování Společenstvím zamítnuto, a o důvodech tohoto zamítnutí.
Nejpozději do 31. května každého roku předloží každý členský stát Komisi výkaz výdajů uskutečněných v průběhu předchozího kalendářního roku. Nejvyšší částka finančního příspěvku Společenství stanovená v čl.
4 odst. 2 výše uvedeného nařízení se použije na tyto výdaje a je omezena na částky uvedené v programech činnosti uznané Komisí za způsobilé pro podporu.
Pro rok 1997 je však stanoven konečný termín pro uskutečnění výdajů do 31. srpna 1998 a výkaz o těchto výdajích musí být doručen Komisi do 31. října 1998.
Tento výkaz se sestavuje podle tabulky v příloze."
2. Článek 3 se nahrazuje tímto:
"Článek 3
Nejvyšší částka stanovená podle čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 723/97, snížená o všechny nepoužité částky vyplacené v předcházejícím roce, se považuje za výdaj podle článku 7 nařízení Komise (ES) č. 296/96 za měsíc, kdy je stanovena Komisí."
3. Doplňuje se nový článek, který zní:
"Článek 3a
Pro poslední dva roky uplatňování tohoto nařízení se nepoužitá částka připíše na účet ve prospěch EZOZF do příslušné rozpočtové položky výdajů za červen rozpočtového roku následujícího po roce uplatňování."
4. V bodě 5 přílohy tohoto nařízení se slovo "vzniklé" nahrazuje slovem "vyplacené".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 4. září 1998, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2092/91 o ekologickém zemědělství a k němu se vztahujícím označování zemědělských produktů a potravin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2092/91 ze dne 24. června 1991 o ekologickém zemědělství a k němu se vztahujícím označování zemědělských produktů a potravin [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č.
1488/97 [2], a zejména na čl. 13 první a druhou odrážku uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že do přílohy I by měla být zahrnuta ustanovení regulující charakteristiky substrátů pro produkci hub, aby byla v členských státech umožněna ekologická produkce hub za stejných podmínek;
vzhledem k tomu, že zemědělské složky těchto substrátů by měly v zásadě pocházet z hospodářství vyrábějících ekologickou metodou produkce;
vzhledem k tomu, že některé složky, zejména slámu a hnůj, nelze v současné době získat z ekologické produkce v dostatečném množství; že je proto vhodné poskytnout dostatečně dlouhou přechodnou dobu, která by výrobcům umožnila přizpůsobit se novým požadavkům;
7 odst. 2 třetí odrážka stanoví možnost definovat konkrétní požadavky na označování produktů získaných za pomoci některých produktů uvedených v příloze II nařízení (EHS) č.
2092/91; že je vhodné připravit pro tuto konkrétní produkci takové označování, které by informovalo o neekologickém původu složek substrátu po přechodnou dobu;
vzhledem k tomu, že by se mělo zvážit další upřesnění požadavků stanovených v tomto nařízení, zejména pokud jde o podmínky používání a maximální procentuální podíl hnoje, který nepochází z hospodářství vyrábějících ekologickou metodou produkce, a o charakteristiky a původ podhoubí; že by přípravné práce za tímto účelem měly být zahájeny dostatečně brzy na to, aby mohly být dokončeny před koncem přechodné doby;
vzhledem k tomu, že délka přechodné doby může být přezkoumána s ohledem na jakýkoli vývoj v dostupnosti slámy a hnoje z ekologické výroby;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem výboru uvedeného v článku 14 nařízení (EHS) č. 2092/91,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I nařízení (EHS) č. 2092/91 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
1. Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. prosince 1998.
2. Odchylně od ustanovení bodů 5.1 a 5.2 přílohy I lze po přechodnou dobu do 1. prosince 2001 používat:
- produkty uvedené v bodu 5.1 písm. a) přílohy, které nepocházejí z hospodářství vyrábějících ekologickou metodou produkce, ale splňují požadavky uvedené v příloze II oddílu A odrážce 1 až 4 nařízení (EHS) č. 2092/91,
- nebo produkty uvedené v bodu 5.2 přílohy, které nepocházejí z hospodářství vyrábějících ekologickou metodou produkce, ale splňují relevantní požadavky uvedené v příloze II oddílu A nařízení (EHS) č. 2092/91,
pokud produkty uvedené v bodu 5.1 písm. a) a v bodu 5.2 nejsou dostupné z hospodářství vyrábějících ekologickou metodou produkce a potřebu uzná kontrolní orgán nebo subjekt.
V takových případech musí označování a reklama obsahovat prohlášení, které zní: "Houby vypěstované s použitím substrátu z extenzivního zemědělství, který je v ekologickém zemědělství povolen po přechodnou dobu".
Slovo "ekologický" v tomto prohlášení nebo kdekoli jinde na etiketě nebo v reklamě nesmí být výraznější než ostatní slova tohoto prohlášení.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
kterým se mění přílohy I a II nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1570/98 [2], a zejména na články 6 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že podle nařízení (EHS) č.
2377/90 musí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin;
vzhledem k tomu, že maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky vyhodnotí všechny relevantní informace, které se týkají bezpečnosti reziduí příslušných látek pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin;
vzhledem k tomu, že při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, povolené hladiny ve všech významných poživatelných tkáních získávaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň) a charakter rezidua, které je významné pro sledování reziduí (indikátorové reziduum);
vzhledem k tomu, že pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v odpovídajících právních předpisech Společenství, musí být maximální limity reziduí obecně stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin; že jsou však játra a ledviny často z jatečně upravených těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány a maximální limity reziduí proto musí být rovněž vždy stanoveny i pro svalovou tkáň nebo tkáň tukovou;
vzhledem k tomu, že v případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med;
vzhledem k tomu, že toltrazuril a amitraz musí být zařazeny do přílohy I nařízení (EHS) č. 2377/90;
vzhledem k tomu, že klazuril, distearan hlinitý, zásaditý octan hlinitý, fosforečnan hlinitý, tristearan hlinitý, chlorid amonný, uhličitan kobaltnatý, chlorid kobaltnatý, glukonan kobaltnatý, oxid kobaltnatý, síran kobaltnatý, oxid kobaltitý, síran železnatý, modřínový terpentýn (terebinthinae laricina), kokoamidodimethylbetainy, diprofylin, hexetidin, makrogol 15 hydroxystearát, glyceromakrogol-350-kokoát, makrogolstearáty s 8–40 oxyethylenovými jednotkami, pretkamid (krotetamid, kropropamid), monohydrát terpinu, peruánský balzám (balsamum peruvianum), oxidační produkty terpentýnové silice, ricinový olej (ricini oleum), a terpentýnová silice čištěná (terebinthinae aetheroleum rectificatum) a chlorid železnatý musí být zařazeny do přílohy II nařízení (EHS) č. 2377/90;
vzhledem k tomu, že před tím, než toto nařízení vstoupí v platnost, musí být stanovena lhůta 60 dnů k tomu, aby mohly členské státy učinit veškeré úpravy, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci příslušných veterinárních léčivých přípravků vydaná v souladu se směrnicí Rady 81/851/EHS [3] naposledy pozměněnou směrnicí 93/40/EHS [4], aby byla zohledněna ustanovení tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I a II nařízení (EHS) č. 2377/90 se mění tak, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost šedesátým dnem po vyhlášení
kterým se mění přílohy I a II nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1570/98 [2], a zejména na články 6 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že podle nařízení (EHS) č.
2377/90 musí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin;
vzhledem k tomu, že maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky vyhodnotí všechny příslušné informace, které se týkají bezpečnosti reziduí příslušných látek pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin;
vzhledem k tomu, že při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, povolené hladiny ve všech významných poživatelných tkáních získávaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň) a charakter rezidua, které je významné pro sledování reziduí (indikátorové reziduum);
vzhledem k tomu, že pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v příslušných právních předpisech Společenství, musí být maximální limity reziduí obecně stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin; že jsou však játra a ledviny často z jatečně upravených těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány a maximální limity reziduí proto musí být rovněž vždy stanoveny i pro svalovou tkáň nebo tkáň tukovou;
vzhledem k tomu, že v případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med;
vzhledem k tomu, že tilmikosin musí být zařazen do přílohy I nařízení (EHS) č. 2377/90;
vzhledem k tomu, že cholekalciferol, hydrokotison a alfakalcidol musí být zařazeny do přílohy II nařízení (EHS) č. 2377/90;
vzhledem k tomu, že předtím, než toto nařízení vstoupí v platnost, musí být stanovena lhůta 60 dnů k tomu, aby mohly členské státy učinit veškeré úpravy, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci příslušných veterinárních léčivých přípravků vydaná v souladu se směrnicí Rady 81/851/EHS [3] naposledy pozměněnou směrnicí 93/40/EHS [4], aby byla zohledněna ustanovení tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I a II nařízení (EHS) č. 2377/90 se mění tak, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost šedesátým dnem po vyhlášení
kterým se mění přílohy I, II a III nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1570/98 [2], a zejména na články 6 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že podle nařízení (EHS) č.
2377/90 musí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin;
vzhledem k tomu, že maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky vyhodnotí všechny příslušné informace, které se týkají bezpečnosti reziduí příslušných látek pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin;
vzhledem k tomu, že při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, povolené hladiny ve všech významných poživatelných tkáních získávaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň) a charakter rezidua, které je významné pro sledování reziduí (indikátorové reziduum);
vzhledem k tomu, že pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v příslušných právních předpisech Společenství, musí být maximální limity reziduí obecně stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin; že jsou však játra a ledviny často z jatečních těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány a maximální limity reziduí proto musí být rovněž vždy stanoveny i pro svalovou tkáň nebo tkáň tukovou;
vzhledem k tomu, že v případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med;
vzhledem k tomu, že azaperon musí být zařazen do přílohy I nařízení (EHS) č. 2377/90;
vzhledem k tomu, že kopřivová nať (urticae herba), lipový květ (tiliae flos), květ bezu černého (sambuci flos), šalvějový list (salviae folium), rozmarýnový list (rosmarini folium), dubová kůra (quercus cortex), řebříčková nať (millefolii herba), meduňkový list (melissae folium), heřmánkový květ (matricariae flos) a butylskopolaminiumbromid musí být zařazeny do přílohy II nařízení (EHS) č. 2377/90;
vzhledem k tomu, že musí být cyfluthrin zařazen do přílohy III nařízení (EHS) č. 2377/90, aby bylo umožněno dokončení vědeckých studií;
vzhledem k tomu, že předtím, než toto nařízení vstoupí v platnost, musí být stanovena lhůta 60 dnů k tomu, aby mohly členské státy učinit veškeré úpravy, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci příslušných veterinárních léčivých přípravků vydaná v souladu se směrnicí Rady 81/851/EHS [3] naposledy pozměněnou směrnicí 93/40/EHS [4], aby byla zohledněna ustanovení tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že opatření uvedená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I, II a III nařízení (EHS) č. 2377/90 se mění tak, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost šedesátým dnem po vyhlášení
ze dne 17. září 1998 o otevření a správě celních kvót a celních stropů Společenství a o zavedení kontroly referenčních množství ve Společenství pro některé zemědělské produkty pocházející ze států africké, karibské a tichomořské oblasti (AKT)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1706/98 ze dne 20. července 1998 o opatřeních vztahujících se na zemědělské produkty a některé zboží vyrobené ze zemědělských produktů pocházející ze států africké, karibské a tichomořské oblasti (AKT) a o zrušení nařízení (EHS) č. 715/90 [1], a zejména na článek 30 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že čtvrtá úmluva mezi AKT a ES [2] (dále jen "úmluva") stanoví, že některé produkty pocházející ze států africké, karibské a tichomořské oblasti (AKT) jsou při dovozu do Společenství zcela nebo částečně osvobozeny od cla v rámci celních kvót, celních stropů nebo referenčních množství; že celní kvóty, celní stropy a referenční množství stanovené v úmluvě mají být otevírány každý rok až do konce doby platnosti úmluvy;
vzhledem k tomu, že je úkolem Komise přijímat prováděcí opatření k otevření a správě celních kvót, celních stropů a referenčních množství Společenství;
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1677/98 [4], shrnulo pravidla pro správu celních kvót, která se mají používat v pořadí dat přijetí celních prohlášení s návrhem na propuštění zboží do volného oběhu a podle pravidel pro sledování preferenčního dovozu;
vzhledem k tomu, že při jednáních v rámci revize po první polovině doby trvání Loméské úmluvy bylo dohodnuto, že změny uspořádání by měly nabýt účinku dnem 1. ledna 1996; že je proto nutno stanovit k tomuto dni také použitelnost tohoto nařízení a zrušit nařízení (ES) č. 1280/94 [5], pozměněné nařízením (ES) č. 896/95 [6], (EHS) č. 2763/94 [7], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2411/96 [8], a (ES) č. 2942/95 [9], pozměněné nařízením (ES) č. 982/96 [10];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Produkty uvedené v příloze A pocházející ze států africké, karibské a tichomořské oblasti (AKT) propuštěné do volného oběhu ve Společenství mohou být po předložení dokladu o původu podle Protokolu o původu k úmluvě zcela nebo částečně osvobozeny od cla v mezích celních kvót uvedených ve zmíněné příloze.
2. Celní kvóty zmíněné v tomto článku spravuje Komise podle článků 308a až 308c nařízení (EHS) č. 2454/93.
3. Každý členský stát zajistí, aby dovozci dotyčných produktů měli rovnocenný a trvalý přístup k celním kvótám až do vyčerpání jejich objemu.
Článek 2
1. Produkty uvedené v příloze B pocházející ze států africké, karibské a tichomořské oblasti (AKT) propuštěné do volného oběhu ve Společenství mohou být po předložení dokladu o původu podle Protokolu o původu k úmluvě osvobozeny od cla v mezích celního stropu uvedeného ve zmíněné příloze.
2. Tento celní strop podléhá dohledu Společenství vykonávanému Komisí v úzké spolupráci s členskými státy podle článku 308d nařízení (EHS) č. 2454/93.
Článek 3
1. Produkty uvedené v příloze C pocházející ze států africké, karibské a tichomořské oblasti (AKT) propuštěné do volného oběhu ve Společenství mohou být po předložení dokladu o původu podle Protokolu o původu k úmluvě osvobozeny od cla v mezích referenčních množství uvedených ve zmíněné příloze, pokud podléhají dohledu Společenství.
2. Využívání referenčních množství se zaznamenává na úrovni Společenství na základě údajů, které členské státy zasílají Komisi podle článku 308d nařízení (EHS) č. 2454/93.
Článek 4
Komise činí v úzké spolupráci s členskými státy všechna opatření nebytná k uplatňování tohoto nařízení.
Článek 5
Zrušují se nařízení (ES) č. 1280/94, (ES) č. 2763/94 a (ES) č. 2942/95.
Článek 6
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2042/98 ze dne 25. září 1998 o zvláštních podmínkách pro poskytování podpory soukromého skladování vepřového masa
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2759/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vepřovým masem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 3290/94 [2], a zejména na čl. 4 odst. 6 a čl. 5 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že pokud je průměrná cena za jatečně upravená těla prasat na reprezentativních trzích Společenství nižší než 103 % základní ceny a počítá se s tím, že se pod touto úrovní udrží i nadále, mohou být přijata intervenční opatření v odvětví vepřového masa;
vzhledem k tomu, že situace na trhu je poznamenána zjevným poklesem cen, které se nacházejí pod touto úrovní; že tato situace by mohla na základě sezónního a cyklického vývoje přetrvat;
vzhledem k tomu, že je nezbytné přijmout intervenční opatření; že intervenční opatření mohou být omezena na podporu soukromého skladování;
vzhledem k tomu, že je vhodné, s ohledem na možné trvání současné krize v odvětví vepřového masa, zavázat hospodářské subjekty k vývozu výrobků spadajících pod smlouvu o skladování, aby se zamezilo tomu, že se výrobky po svém vyskladnění vrátí zpět na trh Společenství; že je nutno tyto vývozy provádět podle podmínek stanovených v nařízení Komise (EHS) č. 3444/90 [3], naposledy pozměněném nařízením (ES) č.
vzhledem k tomu, že podle článku 3 nařízení Rady (EHS) č. 2763/75 [5] může být doba skladování zkrácena nebo prodloužena; že by tedy měly být k částkám podpory pro určitou skladovací dobu dodatečně stanoveny přirážky a srážky při prodloužení nebo zkrácení této doby;
vzhledem k tomu, že v zájmu usnadnění správní a kontrolní činnosti vyplývající z uzavírání smluv je nutno stanovit minimální množství;
vzhledem k tomu, že jistota musí být stanovena na tak vysoké úrovni, aby zaručila dodržování závazků převzatých ze strany skladovatele;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro vepřové maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Od 28. září 1998 mohou být podávány žádosti o podpory soukromého skladování podle nařízení (EHS) č.
3444/90. Seznam výrobků vhodných pro podpory a příslušné částky jsou uvedeny v příloze.
2. Aniž jsou dotčena ustanovení v čl. 3 odst. 4 nařízení (EHS) č. 3444/90, musí být všechny výrobky spadající pod smlouvu vyvezeny nejpozději šedesátý den po maximální době trvání smluvního skladování, a to v souladu s jednou ze tří možností uvedených v čl. 9 odst. 4 uvedeného nařízení.
3. Ustanovení čl. 6 odst. 3 nařízení (EHS) č. 3444/90 se přiměřeně použijí pro nevyvezené množství.
4. Pokud je skladovací doba prodloužena nebo zkrácena, částka podpory se patřičně přizpůsobí.
Částky měsíčních a denních přirážek a srážek jsou stanoveny v příloze ve sloupcích 6 a 7.
Článek 2
Minimální množství pro smlouvu a produkt jsou tyto:
a) 10 tun pro vykostěné produkty;
b) 15 tun pro všechny ostatní produkty.
Článek 3
Jistota činí 20 % z částek podpory stanovených v příloze.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 28. září 1998, kterým se mění nařízení (ES) 1221/97, kterým se stanoví obecná prováděcí pravidla pro opatření ke zlepšení produkce medu a jeho uvádění na trh
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č.
1221/97 [4] stanoví termín, do kterého musí být uskutečněny výdaje na opatření přijatá v rámci ročního národního programu;
vzhledem k tomu, že za účelem zamezení zkrácení doby trvání národních programů během prvního roku je vhodné prodloužit termín pro uskutečnění uvedených výdajů vztahujících se k opatřením provedeným v rámci prvních programů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 3 nařízení (ES) č. 1221/97 se třetí pododstavec nahrazuje tímto:
"Výdaje členských států týkající se opatření přijatých v rámci ročních národních programů uvedených v článku 1 musejí být uskutečněny do 15. října každého roku.
Pro první rok však může být tento termín prodloužen do 31. ledna 1999."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem po vyhlášení
ze dne 29. září 1998, kterým se mění nařízení (ES) č. 2138/97, kterým se vymezují homogenní produkční oblasti v odvětví olivového oleje
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady č. 136/66/EHS ze dne 22. září 1966 o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1638/98 [2],
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2261/84 ze dne 17. července 1984, kterým se stanoví obecná pravidla pro poskytování podpory produkce olivového oleje a podpory organizacím producentů olivového oleje [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č.
1639/98 [4], a zejména s ohledem na článek 19 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že článek 18 nařízení (EHS) č. 2261/84 stanoví, že výnosy oliv a výnosy oleje se stanoví podle homogenních produkčních oblastí na základě údajů poskytnutých producentskými členskými státy;
vzhledem k tomu, že produkční oblasti jsou vymezeny přílohou nařízení Komise (ES) č. 2138/97 ze dne 30. října 1997, kterým se vymezují homogenní produkční oblasti v odvětví olivového oleje [5]; že ze správních a strukturálních důvodů je třeba provést nové změny v homogenních produkčních oblastech pro hospodářský rok 1997/98, zejména ve Španělsku, Francii a Řecku;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro oleje a tuky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (ES) č. 2138/97 se mění takto:
1. v oddíle B:
a) v oblasti 1: 11 Aude se doplňují tyto obce: "Peyriac-de-Mer" a "Villeneuve-les-Corbières";
b) v oblasti 3: 30 Gard se doplňují tyto obce: "Corbès", "Monclus" a "Seynes";
c) v oblasti 9 se kódy "20 A" a "20 B" nahrazují kódy "2 A" a "2 B";
2. v oddíle C:
a) v nomos "Ευβοίας" se zrušuje obec "Αγίου" z oblasti 12 a obec "Λιχαδίου" z oblasti 13;
b) v nomos "Ηλείας" se v oblasti 2 doplňují obce "Αγία Κυριακή", "Άστρας", "Κρυόβρυση" a "Τσιπιανά";
c) v nomos "Λάρισας" se oblasti 4 doplňují obce "Αγιοι Ανάργυροι", "Γαλήνη", "Σάππειο", "Λουτρό Λάρισας", "Μοσχοχώρι", "Γαλανόβρυση", "Δαμάσι", "Λόφος", "Πραιτώρι", "Λάρισα", "Ελευθεραί", "Κουτσόχερο", "Κυπάρισσο", "Νίκαια" a "Χάλκη";
d) v nomos "Μεσσηνίας" se v oblasti 4 doplňují obce "Ανεμομύλου", "Αριοχωρίου", "Πηδήματος", "Πλατέος"a "Πόλιανης";
e) v nomos "Σάμου" se v oblasti 1 obec "Αγίων" nahrazuje obcí "Αγίων Θεοδώρων";
3. v oddíle D pod záhlavím "Comunidad autónoma Aragón":
a) v provincii "Zaragoza":
- se v oblasti 1 doplňuje obec "Bisimbre",
- se v oblasti 2 doplňuje obec "Torrijo de la Cañada",
- se v oblasti 3 doplňují obce "Aguilón", "Botorrita" a "Pina de Ebro",
- se v oblasti 4 doplňují obce "Alagón", "Cabañas de Ebro", "Litago", "Luceni" a "Villanueva de Gallego",
- se v oblasti 5 doplňují obce "Mezalocha", "Tosos" a "Vileuña (La)",
- se v oblasti 6 doplňují obce "Bujaraloz", "Gelsa", "María de Huerva" a "Moyuela";
b) v provincii "Teruel":
- se v oblasti 3 doplňuje obec "Gargallo",
- se v oblasti 4 doplňují obce "Arens de Lledo", "Crivillen", "Fuentespalda", "Mas de las Matas" a "Peñarroya de Tastavins";
c) v provincii "Huesca":
- se v oblasti 2 doplňuje obec "Lupiñen Ortilla",
- se v oblasti 5 doplňuje obec "Valfarta",
- se v oblasti 5 doplňují obce "Alcalá del Obispo", "Biscarrues", "Castejón de Monegros", "Castillazuelo", "Grañen", „ Peñalba“, "Peñalta de Calasanz", "Pozan de Vero" a "Tierz".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 30. září 1998, kterým se doplňuje příloha nařízení (ES) č. 2400/96 o zápisu určitých názvů do "Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení" podle nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1068/97 [2], a zejména na čl. 6 odst. 3 a 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že podle článku 5 nařízení (EHS) č. 2081/92 předložilo Spojené království Komisi žádost o zápis názvu jako označení původu;
vzhledem k tomu, že podle čl. 6 odst. 1 výše uvedeného nařízení bylo shledáno, že žádost splňuje všechny požadavky stanovené uvedeným nařízením, a zejména, že obsahuje všechny údaje požadované článkem 4 uvedeného nařízení;
vzhledem k tomu, že Komise obdržela po zveřejnění názvu uvedeného v příloze tohoto nařízení v Úředním věstníku Evropských společenství [3] námitku podle článku 7 nařízení (EHS) č.
2081/92; že námitka byla uznána za přípustnou;
vzhledem k tomu, že Komise vyzvala podle čl. 7 odst.
4 nařízení (EHS) č.
2081/92 dotčené členské státy k dosažení dohody o zápisu názvu "Cornish Clotted Cream"; že takové dohody bylo dosaženo; že dohoda je v souladu s nařízením (EHS) č.
2081/92 a neobsahuje změny údajů původněobdržených podle článku 5 uvedeného nařízení; že bylo řečeno, že slovo "Cornouaille" ve francouzských ochranných známkách není a nebude užíváno pro smetanu;
vzhledem k tomu, že by tedy tento název měl být zapsán do "Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení" a měl by být proto v rámci Společenství chráněn jako označení původu;
vzhledem k tomu, že příloha tohoto nařízení doplňuje přílohu nařízení Komise (ES) č. 2400/96 [4] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1576/98 [5],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Název uvedený v příloze tohoto nařízení se doplňuje k příloze nařízení (ES) č. 2400/96 a zapisuje se do "Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení" podle čl. 6 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2081/92 jako chráněné označení původu (CHOP).
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2091/98 ze dne 30. září 1998 o rozčlenění rybářského loďstva Společenství a intenzitě rybolovu Společenství v rámci víceletých orientačních programů
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3760/92 ze dne 20. prosince 1992 o zavedení režimu Společenství pro rybolov a akvakulturu [1], ve znění nařízení (ES) č. 1181/98 [2], a zejména na článek 13 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že podle článku 5 nařízení Rady (ES) č.
3699/93 ze dne 21. prosince 1993, kterým se stanoví kritéria a podmínky pro strukturální opatření Společenství v odvětví rybolovu a akvakultury, jakož i zpracování a uvádění produktů těchto odvětví na trh [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 25/97 [4], byly rozhodnutími Komise 98/119/ES a 98/131/ES [5] přijaty víceleté orientační programy pro období 1997–2001; že údaje nezbytné pro tento program musí být předány Komisi, včetně údajů o intenzitě rybolovu pro jednotlivá plavidla nebo souhrnných údajů pro části loďstva nebo podle loviště;
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 2090/98 [6] obsahuje základní ustanovení pro přenos údajů do rejstříku rybářských plavidel Společenství;
vzhledem k tomu, že sdělování údajů o rozčlenění rybářského loďstva a intenzitě rybolovu podle lovišť by mělo probíhat s ohledem na údaje v rejstříku rybářských plavidel Společenství;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro rybolov a akvakulturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Část loďstva, které připadnou všechna nová plavidla v rybářském loďstvu, jakož i jakákoli změna části loďstva, které patří plavidlo loďstva, musí členský stát nahlásit do rejstříku rybářských plavidel Společenství v souladu s ustanoveními nařízení (ES) č. 2090/98.
Kódy, které se mají použít pro části loďstva, jsou uvedeny v příloze I.
Příslušná plavidla jsou identifikována pomocí vnitřního čísla zaznamenaného v rejstříku rybářských plavidel Společenství v souladu s přílohou I nařízení (ES) č. 2090/98.
Článek 2
Pro každou část loďstva, pro kterou členský stát předloží Komisi program na omezení intenzity rybolovu buď podle lovišť v souladu s článkem 6 rozhodnutí Rady 97/413/ES [7], nebo podle částí loďstva, aby prostřednictvím omezení intenzity rybolovu částečně dohnala případné zpoždění předcházejícího víceletého orientačního programu, se použijí tyto postupy:
- členský stát shromáždí aktuální údaje o intenzitě rybolovu jednotlivých plavidel příslušné části loďstva nebo příslušného loviště,
- členský stát provede elektronické zpracování údajů,
- jednotlivé údaje a souhrnné údaje podle částí loďstva nebo lovišť se každoročně předají Komisi nejpozději do 31. března za předcházející kalendářní rok v souladu s tabulkami A a B přílohy II tohoto nařízení.
Článek 3
Pro části loďstva, které používají aktivní lovná zařízení, na která se nevztahují programy podle článku 2, členské státy shromáždí a zpracují minimální údaje uvedené v příloze II, které umožní zajistit, aby se rozsah rybolovných činností těchto částí loďstva nezvětšil, nebo v případně jeho zvětšení, toto zvěštní vyhodnotit.
Za tímto účelem se použijí tyto postupy:
- shromáždění a zpracování minimálních údajů uvedených v příloze II, které umožňují pozorovat vývoj rybolovných činností příslušných částí loďstva, zajistí členský stát.
Podrobnosti o metodách odběru vzorků použitých pro každou část loďstva, jakož hodnota statistických parametrů, které popisují přesnost odhadů intenzity rybolovu, se sdělí Komisi v době jejich použití.
Jiné postupy, kterými se dosáhne výsledků srovnatelné přesnosti, jsou přípustné, pokud byly schváleny Komisí.
- výsledky se každoročně předají Komisi nejpozději do 31. března za předcházející kalendářní rok v souladu s tabulkou B přílohy II tohoto nařízení.
- pokud členský stát u určité části loďstva zjistí zvýšení rybolovných činností, vypočítá vliv tohoto zvýšení na intenzitu rybolovu této části loďstva a informuje Komisi o výsledcích v souladu s článkem 2.
Článek 4
Členské státy sdělí Komisi údaje uvedené v tomto nařízení prostřednictvím digitálního přenosu telekomunikační sítí v souladu s podrobnými pravidly a kódy v přílohách I a II. Komise potvrdí příjem zpráv, jakmile dojde k jejich potvrzení v databázi.
Článek 5
Opravy chybných údajů se předají Komisi do 30 dní od odhalení chyby.
Článek 6
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2092/98 ze dne 30. září 1998 o prohlášení o intenzitě rybolovu některých rybolovných oblastí a zdrojů Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3760/92 ze dne 20. prosince 1992 o zavedení režimu Společenství pro rybolov a akvakulturu [1], ve znění nařízení (ES) č. 1181/98 [2], a zejména na článek 13 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2635/97 [4], a zejména čl. 19f odst. 3 uvedeného nařízení stanoví, že Komise zajistí, aby členské státy zodpovědné za kontroly disponovaly údaji o identifikace plavidel, která mají přístup do jejich vod;
vzhledem k tomu, že provádění režimu řízení intenzity rybolovu v souladu s nařízením Rady (ES) č. 685/95 ze dne 27. března 1995 o řízení intenzity rybolovu některých rybolovných oblastí a zdrojů Společenství [5] a s nařízením Rady (ES) č. 779/97 ze dne 24. dubna 1997 o zavedení režimu řízení intenzity rybolovu v Baltském moři [6] zdůrazňuje nezbytnost přijmout ustanovení, které zajistí, aby byly neprodleně sdělovány údaje ve jmenovitým seznamech rybářských plavidel;
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 2090/98 [7] obsahuje základní ustanovení pro přenos údajů do rejstříku rybářských plavidel Společenství;
vzhledem k tomu, že je vhodné, aby sdělování údajů o intenzitě rybolovu podle jednotlivých lovišť vycházelo z údajů v rejstříku rybářských plavidel Společenství;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro rybolov a akvakulturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Členské státy předají Komisi údaje uvedené v čl. 19f odst. 1 nařízení (EHS) č. 2847/93, jakož i seznam plavidel, která jsou oprávněna lovit v lovištích vymezených v příloze I nařízení (ES) č. 685/95 a v příloze nařízení (ES) č. 779/97, v souladu s postupy podle přílohy III tohoto nařízení. Změny v seznamech plavidel se sdělí Komisi stejným postupem nejpozději čtyři pracovní dny před vstupem plavidla do loviště. Komise potvrdí příjem změn v seznamech prostřednictvím digitálního přenosu telekomunikační sítí nejpozději dva dny před vstupem plavidla do loviště.
Článek 2
Členské státy předají Komisi souhrnné údaje o intenzitě rybolovu uvedené v článku 19i nařízení (EHS) č. 2847/93 v souladu s přílohou I tohoto nařízení:
- pro každou oblast uvedenou v čl.19a odst. 1 nařízení (EHS) č. 2847/93 do 15. dne každého měsíce za měsíc předcházející, pokud se jedná o druhy žijící při dně,
- pro každou oblast uvedenou v čl. 19a odst. 1 písm. a) nařízení (EHS) č. 2847/93, pokud jde o druhy žijící při dně, lososy, mořské pstruhy a sladkovodní ryby, do 15. dubna, 15. července, 15. října a 15. ledna za předcházející čtvrtletí a do 15. února každého kalendářního roku za každý měsíc předcházejícího roku,
- pro každou oblast uvedenou v článku 19a nařízení (EHS) č. 2847/93 do konce prvního měsíce každého kalendářního čtvrtletí za čtvrtletí předcházející, pokud jde o pelagické druhy.
Článek 3
Opravy chybných údajů v databázi se předají Komisi do 30 dní od odhalení chyby.
Článek 4
V souladu s postupy podle přílohy IV tohoto nařízení členské státy mají přímý přístup k údajům o identifikaci plavidel, která provádějí svou rybolovnou činnost v lovištích vymezených v příloze I nařízení (ES) č. 685/95 a v lovištích uvedených v příloze nařízení (ES) č. 779/97 a která podléhají jejich soudní pravomoci nebo suverenitě.
Článek 5
Členské státy sdělí Komisi informace uvedené v tomto nařízení prostřednictvím digitálního přenosu telekomunikační sítí v souladu s pravidly a kódy v přílohách I až IV. Komise potvrdí příjem zpráv, jakmile dojde k jejich potvrzení v databázi.
Článek 6
Plavidla, na která se vztahuje toto nařízení, jsou identifikována pomocí vnitřního čísla v rejstříku rybářských plavidel Společenství v souladu s přílohou I nařízení (ES) č. 2090/98.
Článek 7
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 30. září 1998, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1609/88, kterým se stanoví termín pro uskladnění másla prodávaného na základě nařízení (EHS) č. 3143/85 a (EHS) č. 570/88
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 804/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1587/96 [2], a zejména na čl. 6 odst. 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že podle článku l nařízení Komise (EHS) č.
3143/85 ze dne 11. listopadu 1985 o prodeji intervenčního másla, které je určeno k přímé spotřebě ve formě zahuštěného másla, za snížené ceny [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1802/95 [4], musí být máslo uváděné do prodeji uskladněno do stanoveného data; že stejný postup se použije při prodeji másla v rámci nařízení Komise (ES) č.
2571/97 ze dne 15. prosince 1997 o prodeji másla za snížené ceny a o poskytování podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo určené k použití při výrobě cukrářských výrobků, zmrzliny a jiných potravin [5], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1982/98 [6];
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 1609/88 [7], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2408/97 [8], stanoví termín pro uskladnění másla prodávaného podle nařízení (EHS) č. 3143/85 a nařízení Komise (EHS) č. 570/88 [9], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 531/96 [10]; že uvedené nařízení bylo několikrát změněno za účelem změny termínu uskladnění; že bylo shledáno, že v posledních dvou změněných nařízeních Komise (ES) č. 2224/97 [11] a (ES) č. 2408/97 byl první odstavec článku 1 nařízení (EHS) č. 1609/88 chybně pozměněn namísto druhého odstavce; že je proto nutné znovu stanovit správné znění článku 1;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 570/88 bylo zrušeno a nahrazeno nařízením (ES) č.
2571/97; že je proto vhodné upravit příslušné odkazy;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 1609/88 se mění takto:
1. v názvu se slova "(EHS) č. 570/88" nahrazují slovy "(ES) č. 2571/97";
2. v článku 1 se první a druhý pododstavec nahrazují tímto:
"Máslo uvedené v čl. 1 odst. 1 nařízení (EHS) č. 3143/85 musí být uskladněno do 1. ledna 1993.
Máslo uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 2571/97 musí být uskladněno do 1. července 1997."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 2. října 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 684/92 a (ES) č. 12/98 ohledně dokladů pro přepravu cestujících autokary a autobusy
(Text s významem pro EHP) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 684/92 ze dne 16. března 1992 o společných pravidlech pro mezinárodní přepravu cestujících autokary a autobusy [1], ve znění nařízení (ES) č. 11/98 [2], a zejména na čl. 2 bod 3.4, čl. 5 odst. 4, čl. 6 odst. 2, čl. 11 odst. 5 a čl. 13 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 12/98 ze dne 11. prosince 1997, kterým se stanoví podmínky, za nichž může dopravce nerezident provozovat vnitrostátní silniční přepravu cestujících uvnitř členského státu [3], a zejména na čl. 6 odst. 2, čl. 6 odst. 3 a čl. 7 odst. 1 uvedeného nařízení,
po konzultaci s výborem zřízeným článkem 10 nařízení (ES) č. 12/98,
(1) vzhledem k tomu, že podle čl. 4 odst.
4 nařízení (ES) č. 684/92 je pro linkovou dopravu a určitou zvláštní linkovou dopravu třeba povolení;
(2) vzhledem k tomu, že podle čl. 11 odst. 1 uvedeného nařízení musí být příležitostná doprava provozována na podkladě jízdního listu;
(3) vzhledem k tomu, že podle čl. 13 odst. 1 uvedeného nařízení se na silniční dopravu na vlastní účet vztahuje systém osvědčení;
(4) vzhledem k tomu, že podle článku 11 uvedeného nařízení mají být rovněž stanovena pravidla pro používání jízdních listů a způsob, jakým mají být členským státům sdělována jména dopravců provozujících tuto dopravu a míst jejího napojování na trase;
(5) vzhledem k tomu, že Komise přijala nařízení (EHS) č. 1839/92 ze dne 1. července 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č.
684/92 ohledně dokladů pro mezinárodní přepravu cestujících [4], naposledy pozměněné aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska; že uvedené nařízení bylo změněno nařízením (EHS) č. 2944/93 [5], aby byly pro zjednodušení sjednoceny kontrolní doklady pro kyvadlovou dopravu s ubytováním a příležitostnou dopravu;
(6) vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č. 11/98 zrušilo pojem "kyvadlové dopravy" a zjednodušilo definici příležitostné dopravy, zejména zrušením kategorie ostatní příležitostné dopravy;
(7) vzhledem k tomu, že je z důvodu zjednodušení nezbytné sjednotit jízdní list stanovený v nařízení (ES) č. 12/98 pro mezinárodní příležitostnou dopravu a pro příležitostnou dopravu ve formě kabotáže;
(8) vzhledem k tomu, že jízdní list používaný jako kontrolní doklad v rámci zvláštní linkové dopravy ve formě kabotáže musí být vyplňován měsíčně;
(9) vzhledem k tomu, že z důvodů průhlednosti a zjednodušení mají být všechny doklady stanovené nařízením (EHS) č. 1839/92 přizpůsobeny novému právnímu rámci platnému pro mezinárodní dopravu autokary a autobusy a že výše uvedené nařízení má být nahrazeno tímto nařízením;
(10) vzhledem k tomu, že členské státy potřebují určitý čas k vytištění a distribuci nových dokladů;
(11) vzhledem k tomu, že do té doby má být dopravcům nadále umožněno používat doklady stanovené v nařízení (EHS) č. 1839/92 a v nařízení Rady (EHS) č. 2454/92 [6], které mají být v případě potřeby vhodně pozměněny tak, aby byly v souladu s nařízením (EHS) č. 684/92 a nařízením (ES) č. 12/98,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
KONTROLNÍ DOKLAD — JÍZDNÍ LIST
Článek 1
1. Kontrolní doklad — jízdní list pro příležitostnou dopravu podle čl. 2 bodu 3.1 nařízení (EHS) č. 684/92 musí odpovídat vzoru v příloze I tohoto nařízení.
2. Kontrolní doklad — jízdní list pro příležitostnou dopravu podle čl. 2 bodu 3 nařízení (ES) č. 12/98 musí odpovídat vzoru v příloze I tohoto nařízení.
3. Jízdní listy jsou spojeny v sešitě o 25 oddělitelných listech.
Každý sešit je číslován.
Listy jsou rovněž číslovány od 1 do 25.
Přední desky sešitu musí odpovídat vzoru v příloze II k tomuto nařízení.
Členské státy učiní všechna nezbytná opatření, aby byly tyto požadavky přizpůsobeny počítačovému zpracování jízdních listů.
Článek 2
1. Sešit stanovený v čl. 1 odst. 3 se vydává na jméno dopravce; je nepřenosný.
2. Jízdní list musí dopravce nebo řidič vyplnit čitelně nesmazatelným písmem dvojmo před začátkem každé jízdy.
Platí pro celou cestu.
3. Prvopis jízdního listu se musí nacházet ve vozidle po celou cestu, pro niž byl vystaven.
Jeden opis zůstává v sídle podniku.
4. Za vedení jízdních listů odpovídá dopravce.
Článek 3
V případě mezinárodní příležitostné dopravy provozované skupinou dopravců na účet stejného zadavatele, kdy cestující mohou případně přestoupit během cesty na jiný spoj jiného dopravce téže skupiny, musí se prvopis jízdního listu nacházet ve vozidle provádějícím přepravu.
Opis jízdního listu se musí nacházet v sídle každého dopravce.
Článek 4
1. Vyhotovení jízdních listů použitá jako kontrolní doklady pro příležitostnou dopravu ve formě kabotáže podle článku 6 nařízení (ES) č. 12/98 musí dopravce vrátit příslušnému orgánu nebo subjektu členského státu, v němž je usazen, v souladu s postupy, které tento orgán nebo subjekt stanoví.
2. Při provozování zvláštní linkové dopravy ve formě kabotáže podle článku 3 nařízení (ES) č. 12/98 je jízdní list uvedený v příloze I k tomuto nařízení vyplňován jako měsíční výkaz a dopravce jej vrací příslušnému orgánu nebo subjektu členského státu, v němž je usazen, v souladu s postupy, které tento orgán nebo tento subjekt stanoví.
Článek 5
Jízdní list opravňuje držitele, aby v rámci mezinárodní příležitostné dopravy uskutečňoval místní výlety v členském státě jiném, než ve kterém je usazen, v souladu s podmínkami stanovenými v čl. 12 druhém pododstavci nařízení (EHS) č.
684/92. Místní výlety musí být zapsány v jízdních listech před odjezdem vozidla na výlet.
Prvopis jízdního listu se musí nacházet ve vozidle po celou dobu trvání místního výletu.
Článek 6
Kontrolní doklad musí být předložen na žádost kontrolora.
KAPITOLA II
POVOLENÍ
Článek 7
1. Žádosti o povolení pro linkovou dopravu a zvláštní linkovou dopravu podléhající povolení musí odpovídat vzoru v příloze III.
2. Žádosti o povolení musí obsahovat tyto informace:
a) jízdní řády;
b) sazby jízdného;
c) ověřený opis povolení Společenství pro mezinárodní přepravu cestujících autokary a autobusy na cizí účet podle článku 3a nařízení (EHS) č. 684/92;
d) informace o druhu a objemu přepravy, kterou žadatel zamýšlí poskytovat, v případě žádosti o zřízení dopravy, nebo kterou žadatel již provozoval, v případě žádosti o prodloužení povolení;
e) mapu o vhodném měřítku, na které je vyznačena trasa a zastávky, kde nastupují nebo vystupují cestující;
f) jízdní plán, na jehož základě lze ověřit dodržování právních předpisů Společenství o dobách řízení a odpočinku.
3. Žadatel sdělí k odůvodnění své žádosti všechny další informace, které považuje za významné nebo které si vyžádá povolující orgán.
Článek 8
1. Povolení musí odpovídat vzoru v příloze IV.
2. V každém vozidle vykonávajícím dopravu podléhající povolení se musí nacházet povolení nebo jeho opis ověřený vydávajícím orgánem.
KAPITOLA III
OSVĚDČENÍ
Článek 9
1. Osvědčení pro dopravu na vlastní účet uvedenou v čl. 2 bodu 4 nařízení (EHS) č. 684/92 musí odpovídat vzoru v příloze V tohoto nařízení.
2. Žadatel musí vydávajícímu orgánu prokázat nebo jej věrohodně ujistit o tom, že jsou splněny podmínky stanovené v čl. 2 bodu 4 nařízení (EHS) č. 684/92.
3. V každém vozidle vykonávajícím dopravu podléhající systému osvědčení se musí po dobu trvání cesty nacházet osvědčení nebo jeho ověřený opis, který musí být předložen na žádost kontrolora.
4. Povolení platí nejvýše po dobu pěti let.
KAPITOLA IV
SDĚLOVÁNÍ STATISTICKÝCH ÚDAJŮ
Článek 10
Údaje o kabotážní dopravě podle článku 7 nařízení (ES) č. 12/98 se sdělují pomocí tabulky podle vzoru v příloze VI.
KAPITOLA V
PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 11
Nařízení (EHS) č. 1839/92 se zrušuje s účinkem od 31. prosince 1999.
Článek 12
Členské státy mohou nejpozději do 31. prosince 1999 povolit používání jízdních listů, žádostí o povolení, povolení a osvědčení stanovených v souladu s nařízením (EHS) č. 1839/92 a nařízením (EHS) č. 2454/92, pokud jsou čitelně a nesmazatelným písmem pozměněny podle potřeby tak, aby byly v souladu s nařízením (EHS) č. 684/92, nařízením (ES) č. 12/98 a tímto nařízením.
Ostatní členské státy jsou povinny je na svém území uznávat do 31. prosince 1999.
Článek 13
Členské státy přijmou opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení a neprodleně o tom uvědomí Komisi.
Článek 14
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 24. září 1998, kterým se mění nařízení (EHS) č. 3821/85 o záznamovém zařízení v silniční dopravě a směrnice 88/599/EHS o používání nařízení (EHS) č. 3820/84 a (EHS) č. 3821/85
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 75 odst. 1 písm. c) a d) této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189c Smlouvy [3],
(1) vzhledem k tomu, že nařízení Rady (EHS) č.
3821/85 ze dne 20. prosince 1985 o záznamovém zařízení v silniční dopravě [4] obsahuje ustanovení o konstrukci, montáži, užívání a zkoušení záznamového zařízení v silniční dopravě;
(2) vzhledem k tomu, že zkušenosti ukázaly, že hospodářské tlaky a soutěž v silniční dopravě vedly některé řidiče zaměstnávané přepravci k tomu, aby porušovali určitá pravidla, zejména pravidla pro doby řízení a odpočinku stanovená nařízením Rady (EHS) č. 3820/85 ze dne 20. prosince 1985 o harmonizaci určitých sociálních právních předpisů v silniční dopravě [5];
(3) vzhledem k tomu, že hrubá porušení právních předpisů a podvody ohrožují bezpečnost silničního provozu a jsou z důvodu hospodářské soutěže nepřijatelné pro řidiče dodržující předpisy;
(4) vzhledem k tomu, že by se bezpečnost silničního provozu zlepšila, kdyby dopravci i příslušné orgány automaticky zaznamenávali a pravidelně kontrolovali údaje o nasazení a chování řidiče a jízdě vozidla, např. o rychlosti a ujeté vzdálenosti;
(5) vzhledem k tomu, že sociální právní předpisy Společenství stanoví určité požadavky na omezení denní doby řízení a odpočinku, jakož i na celkovou dobu řízení a dobu odpočinku v časovém úseku dvou týdnů; že je obtížné kontrolovat dodržování těchto předpisů, neboť údaje pro běžný týden jsou zaznamenávány na několika denních záznamových listech, přičemž záznamové listy běžného týdne a posledního dne předchozího týdne musí být uchovávány v kabině vozidla;
(6) vzhledem k tomu, že je proto v zájmu ukončení nejobvyklejšího zneužívání současného systému nezbytné zavést nová zdokonalená zařízení, např. záznamové zařízení vybavené modulem pro elektronické uchování dotyčných údajů a osobní kartou řidiče umožňující, aby zaznamenané údaje byly zpětně zjistitelné, čitelné, spolehlivé a aby zajistily nezpochybnitelný záznam práce vykonané jak řidičem za uplynulé dny, tak vozidlem za dobu několika měsíců;
(7) vzhledem k tomu, že celková bezpečnost systému a jeho složek je zásadním faktorem, jestliže má záznamové zařízení pracovat účinně;
(8) vzhledem k tomu, že musí být přijata ustanovení o podmínkách vydávání a užívání paměťových karet uvedených v příloze IB;
(9) vzhledem k tomu, že údaje o činnosti řidiče musí být ověřitelné samotným řidičem, jeho zaměstnavatelem a příslušnými orgány členských států; že však řidiči a dopravci mají být dostupné pouze údaje související s jejich činnostmi;
(10) vzhledem k tomu, že záznamové zařízení stanovené tímto nařízením musí být zabudováno ve vozidlech uvedených do provozu poprvé po zveřejnění technických specifikací v Úředním věstníku Evropských společenství, přičemž některé tyto podmínky vymezí Komise postupem projednávání ve výboru stanoveným v článku 18 nařízení (EHS) č.
3821/85; že k zajištění toho, že nová záznamová zařízení byla vyrobena v souladu s těmito technickými specifikacemi a v zájmu udělení ES schválení typu konstrukční části je nutné přechodné období;
(11) vzhledem k tomu, že je žádoucí, aby záznamová zařízení vyhovující příloze IB zároveň nabízela možnosti, jak za nízkých nákladů rozšířit jejich funkce pro řízení vozového parku;
(12) vzhledem k tomu, že je v souladu se zásadou subsidiarity nezbytné, aby Společenství změnilo nařízení (EHS) č. 3821/85, aby záznamové zařízení vyhovující příloze IB bylo slučitelné s kartami řidiče a aby údaje poskytované záznamovým zařízením vyhovujícím přílohám I a IB byly jednotné;
(13) vzhledem k tomu, že technický pokrok vyžaduje rychlé přijetí technických požadavků stanovených v přílohách k tomuto nařízení; že k usnadnění provedení opatření potřebných k tomuto účelu musí být stanoveno, že technická přizpůsobení těchto příloh bude schvalovat Komise postupem projednávání ve výboru stanoveným v rozhodnutí Rady 87/373/EHS ze dne 13. července 1987 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [6];
(14) vzhledem k tomu, že zavedení nového záznamového zařízení znamená, že je třeba změnit některá ustanovení směrnice 88/599/EHS [7] o používání nařízení (EHS) č. 3820/85 a nařízení (EHS) č. 3821/85,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 3821/85 se mění takto:
1. V článku 1 se slova "a příloh I a II" nahrazují slovy"a příloh I nebo IB a II".
2. V článcích 4, 5, 6, 7, 8 a 11 se doplňují slova "nebo paměťové karty" všude tam, kde se uvádějí slova "záznamového listu", slova "nebo paměťovou kartu" všude tam, kde se uvádějí slova "záznamový list" a slova "nebo paměťových karet" všude tam, kde se uvádějí slova "záznamových listů".
3. V článku 4 se před první pododstavec vkládá nový pododstavec, který zní:
"Pro účely této kapitoly se "záznamovým zařízením" rozumí "záznamové zařízení nebo jeho konstrukční části"."
4. V článku 5 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"Členský stát udělí ES schválení typu konstrukční části každému typu záznamového zařízení nebo každému vzoru záznamového listu nebo paměťové karty, pokud odpovídají požadavkům stanoveným v příloze I nebo IB tohoto nařízení a pokud je členský stát schopen kontrolovat, že se vyráběné typy shodují se schváleným typem.
Bezpečnost systému musí vyhovovat technickým požadavkům stanoveným v příloze IB.
Postupem podle článku 18 Komise zajistí, aby uvedená příloha stanovila, že záznamovému zařízení nesmí být uděleno ES schválení typu konstrukční části, dokud celý systém (vlastní záznamové zařízení, karta řidiče a elektrické napojení převodovky) neprokázal svou odolnost proti nedovolené manipulaci nebo měnění údajů o době řízení.
Zkoušky odolnosti zařízení provádějí odborníci obeznámení s nejnovějšími způsoby nedovolené manipulace."
5. V článku 12
a) se v odstavci 1 doplňují nové pododstavce, které znějí:
"Doba administrativní platnosti karet schválených dílen a pracovníků nesmí překročit jeden rok.
Jestliže je karta vydaná schválené dílně nebo pracovníkovi poškozena, nefunguje správně, je ztracena nebo ukradena, vydá příslušný orgán náhradní kartu do pěti pracovních dnů ode dne obdržení žádosti za tímto účelem.
Jestliže je vydána nová karta náhradou za starou, musí být na nové kartě uvedeno totéž informační číslo dílny, ale index musí být zvýšen o jednotku.
Orgán vydávající kartu musí vést záznamy o ztracených, ukradených nebo vadných kartách.
Členské státy přijmou všechna nezbytná opatření proti padělání karet předávaných schváleným pracovníkům a dílnám.";
b) odstavec 2 se nahrazuje tímto:
"2. Schválený pracovník nebo dílna opatří plombu zvláštní značkou, a navíc v souladu s přílohou IB zapíše do záznamového zařízení bezpečnostní elektronické údaje zejména pro provádění kontrol prokázání pravosti.
Příslušné orgány členského státu vedou evidenci používaných značek, bezpečnostních elektronických údajů a karet vydaných schváleným dílnám a pracovníkům.";
c) odstavec 3 se nahrazuje tímto:
"3. Příslušné orgány členských států předávají Komisi seznamy schválených pracovníků a dílen a karet jim vydaných a dodávají Komisi vzory značek a nezbytné informace o používaných elektronických bezpečnostních údajích.";
d) v odstavci 4 se slova "v příloze I" nahrazují slovy "v přílohách I a IB";
e) v odstavci 5 se za slova "odst. 4" vkládají slova "nebo v příloze IB části VI písm. c)".
6. Článek 13 se nahrazuje tímto:
"Článek 13
Zaměstnavatel a řidiči odpovídají za správné fungování a používání jak záznamového zařízení, tak karty řidiče, jestliže je na řidiči požadováno řídit vozidlo vybavené záznamovým zařízením v souladu s přílohou IB."
7. V článku 14
a) se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Zaměstnavatel vydá dostatečný počet záznamových listů řidičům vozidel vybavených záznamovým zařízením podle přílohy I s ohledem na individuální povahu těchto listů, na dobu trvání přepravy a na nutnost nahradit listy poškozené nebo odebrané pověřeným kontrolním pracovníkem.
Zaměstnavatel smí vydat řidičům pouze listy schváleného vzoru vhodné pro použití v zařízení zabudovaném ve vozidle.
Je-li vozidlo vybaveno záznamovým zařízení podle přílohy IB, musí zaměstnavatel a řidič zajistit, aby s ohledem na dobu trvání přepravy mohly být v případě kontroly na požádání správně vytištěny údaje podle přílohy IB.";
b) doplňují se nové odstavce, které znějí:
"3. Kartu řidiče definovanou v příloze IB vydá na požádání řidiče příslušný orgán členského státu, kde má řidič své obvyklé bydliště.
Členský stát smí požadovat na každém řidiči, na kterého se vztahuje nařízení (EHS) č. 3820/85 a který má obvyklé bydliště na jeho území, aby měl kartu řidiče.
a) Pro účely tohoto nařízení se "obvyklým bydlištěm" rozumí místo, kde se určitá osoba obvykle zdržuje, tj. nejméně 185 dní v kalendářním roce z důvodů osobních a profesních vazeb nebo v případě osob bez profesních vazeb z důvodu osobních vazeb vyplývajících z úzkých vztahů mezi touto osobou a místem, kde bydlí.
Za obvyklé bydliště osoby, jejíž profesní vazby jsou jinde než osobní vazby a která tedy střídavě pobývá na různých místech ve dvou nebo více členských státech, se však považuje místo jejích osobních vazeb, pokud se tam pravidelně vrací.
Tato poslední podmínka se nepožaduje, pokud osoba pobývá v některém členském státě, aby zde vykonávala časově omezený úkol.
b) Řidiči prokazují obvyklé bydliště jakýmkoli vhodným dokladem, např. průkazem totožnosti nebo jakýkoli jiným platným dokladem.
c) Mají-li příslušné orgány členského státu vydávající kartu řidiče pochybnosti o správnosti údajů týkajících se obvyklého bydliště podle písmene b), nebo pro účely určitých specifických kontrol mohou tyto orgány požadovat dodatečné informace nebo důkazy.
d) Příslušné orgány vydávajícího členského státu se v rámci možností ujistí, že žadatel ještě není držitelem platné karty řidiče.
4. a) Příslušný orgán členského státu zapisuje do karty řidiče osobní údaje podle přílohy IB.
Doba administrativní platnosti karty řidiče nesmí překročit pět let.
Řidič smí být držitelem pouze jedné platné karty řidiče.
Řidič je oprávněn používat pouze vlastní osobní kartu.
Řidič nesmí používat kartu řidiče, která je vadná nebo jejíž platnost uplynula.
Jestliže je vydána nová karta náhradou za starou, musí nová karta nést stejné číslo vydání karty řidiče, ale index musí být zvýšen o jednotku.
Vydávající orgán musí vést záznamy o vydaných, ukradených, ztracených nebo vadných řidičských kartách po dobu, která se rovná nejméně lhůtě jejich administrativní platnosti.
Jestliže je karta řidiče poškozena, nefunguje správně, je ztracena nebo ukradena, vydá orgán náhradní kartu do pěti pracovních dnů od obdržení odůvodněné žádosti za tímto účelem.
V případě žádosti o obnovu karty, jejíž den uplynutí platnosti se blíží, vydá orgán novou kartu před uplynutím platnosti, jestliže je žádost podána ve lhůtách stanovených v čl. 15 odst. 1 druhém pododstavci.
b) Karta řidiče je vydávána pouze žadatelům, na které se vztahuje nařízení (EHS) č. 3820/85.
c) Karta řidiče je osobní.
Za žádných okolností nesmí být během své platnosti odejmuta nebo pozastavena, ledaže příslušný orgán členského státu zjistí, že karta byla padělaná, že řidič používá cizí kartu nebo že karta byla získána na základě nesprávných prohlášení nebo padělaných dokladů.
Jestliže kartu pozastaví nebo odejme jiný členský stát, než je vydávající členský stát, vrátí tento členský stát kartu orgánům vydávajícího členského státu a zdůvodní toto opatření.
d) Členské státy navzájem uznávají karty řidiče.
Jestliže si držitel platné karty řidiče vydané členským státem zřídí obvyklé bydliště v jiném členském státě, může požádat o výměnu své karty za rovnocennou kartu řidiče; členský stát provádějící tuto výměnu odpovídá za případné ověření platnosti předložené karty.
Členské státy provádějící výměnu vrátí starou kartu orgánům vydávajícího členského státu a výměnu zdůvodní.
e) Jestliže členský stát nahradí nebo vymění kartu řidiče, je tato náhrada nebo výměna a každá následná náhrada nebo obnova zaevidována v tomto členském státě.
f) Členské státy učiní všechna nezbytná opatření proti jakékoli možnosti padělání řidičských karet.
5. Členské státy zajistí, aby údaje potřebné ke sledování souladu s nařízením (EHS) č. 3820/85 a směrnicí Rady 92/6/EHS ze dne 10. února 1992 o montáži a použití omezovačů rychlosti u určitých kategorií motorových vozidel ve Společenství [8], což jsou údaje zaznamenávané a uchovávané záznamovým zařízením podle přílohy IB tohoto nařízení, byly dostupné nejméně 365 dní po dni svého záznamu za podmínek zaručujících jejich bezpečnost a správnost.
Členské státy přijmou všechna opatření, aby zajistily, že opětný prodej záznamového zařízení nebo jeho vyřazení z provozu zejména nenaruší řádné používání tohoto odstavce."
8. V článku 15
a) se v odstavci 1 a v odst. 2 prvním pododstavci se za slova "záznamový list" nebo "záznamové listy" na všech místech doplňují slova "nebo karta řidiče" nebo "nebo karty řidiče";
b) v odstavci 1
- se za první pododstavec vkládá nový pododstavec, který zní:
"Jestliže si řidič přeje obnovit svou kartu řidiče, podá žádost příslušnému orgánu členského státu, ve kterém má obvyklé bydliště, nejpozději 15 pracovních dní před uplynutím platnosti karty.",
- se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Jestliže je karta řidiče poškozena, nefunguje správně, je ztracena nebo ukradena, musí řidič během sedmi kalendářních dnů podat žádost o její náhradu příslušným orgánům členského státu, ve kterém má své obvyklé bydliště.";
c) vkládá se nový odstavec, který zní:
"5a. V souladu s přílohou IB musí řidič do záznamového zařízení zapsat symboly zemí, ve kterých začíná a končí jeho denní pracovní doba.
Nicméně členský stát může požadovat na řidiči vozidla, který na území tohoto členského státu provozuje vnitrostátní dopravu, aby k symbolu země připojil přesnější zeměpisné údaje, jestliže je tento členský stát sdělí Komisi před 1. dubnem 1998 a jejich počet nepřesahuje 20.
Uvedené zápisy údajů musí řidič provádět buď pouze ručně, nebo automaticky, jestliže je záznamové zařízení napojeno na satelitní vyhledávací systém.";
d) na začátku odst. 6 prvního pododstavce se slovo "Zařízení" nahrazuje slovy "Záznamové zařízení podle definice v příloze I";
e) odstavec 7 se nahrazuje tímto:
"7. Jestliže řidič řídí vozidlo vybavené záznamovým zařízením podle přílohy I, musí být schopen kdykoliv na žádost pověřeného kontrolního pracovníka předložit
- záznamové listy z běžného týdne a v každém případě z posledního dne předchozího týdne, v němž řídil,
- kartu řidiče, pokud je jejím držitelem, a
- výpisy ze záznamového zařízení podle definice v příloze IB, které se týkají časových úseků uvedených v odst. 3 druhé odrážce písm. a), b), c) a d), jestliže řídil vozidlo vybavené tímto zařízením během doby uvedené v první odrážce tohoto odstavce.
Jestliže řidič řídí vozidlo vybavené záznamovým zařízením podle přílohy IB, musí být schopen kdykoliv na žádost pověřeného kontrolního pracovníka předložit
- kartu řidiče, jíž je držitelem,
- záznamové listy odpovídající době uvedené v předchozím pododstavci první odrážce, během které řídil vozidlo vybavené záznamovým zařízením podle přílohy I.
Pověřený kontrolní pracovník může kontrolovat soulad s nařízením (EHS) č. 3820/85 analýzou záznamových listů, zobrazených nebo vytištěných údajů, které byly zaznamenány záznamovým zařízením nebo kartou řidiče, nebo pokud toto chybí, analýzou jakéhokoli podpůrného dokladu odůvodňujícího nedodržení některého ustanovení, např. čl. 16 odst. 2 a čl. 16 odst. 3.";
f) doplňuje se nový odstavec, který zní:
"8. Je zakázáno padělat, potlačovat nebo ničit údaje zaznamenané na záznamovém listu, uchovávané v záznamovém zařízení nebo na kartě řidiče nebo na výstupních sestavách vytisknutých záznamovým zařízením podle přílohy IB.
Rovněž je zakázána každá manipulace se záznamovým zařízením, záznamovým listem nebo kartou řidiče, která může mít za následek padělání vytisknutých informací, jejich potlačení nebo zničení.
Ve vozidle se nesmí nacházet žádný přístroj umožňující provádět takové manipulace."
9. V článku 16
a) se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. V době, kdy je záznamové zařízení neschopné provozu nebo nefunguje správně, uvede řidič na záznamovém listu nebo listech nebo na prozatímním listu, který je třeba připojit k záznamovému listu nebo ke kartě řidiče a na kterých zapíše údaje umožňující jeho identifikaci (číslo karty řidiče nebo jméno řidiče a číslo řidičského průkazu) včetně svého podpisu, všechny údaje o různých časových úsecích, které záznamovým zařízením nebyly nadále zaznamenávány nebo tištěny správně.
Jestliže je karta řidiče poškozena, nefunguje správně, je ztracena nebo ukradena, vytiskne řidič ke konci své jízdy všechny údaje o časových úsecích zaznamenaných záznamovým zařízením a na tomto dokladu zapíše údaje umožňující jeho identifikaci (číslo karty řidiče nebo jméno řidiče nebo číslo řidičského průkazu) včetně jeho podpisu.";
b) doplňuje se nový odstavec, který zní:
"3. Jestliže je karta řidiče poškozena nebo nefunguje správně, vrátí ji řidič příslušnému orgánu členského státu, ve kterém má obvyklé bydliště.
Krádež karty řidiče musí být předmětem formálního prohlášení příslušným orgánům státu, ve kterém ke krádeži došlo.
Ztráta karty řidiče musí být ohlášena ve formálním prohlášení příslušným orgánům státu, který ji vydal, a příslušným orgánům členského státu obvyklého bydliště, pokud se tato místa liší.
Řidič smí pokračovat v řízení bez karty řidiče nejdéle po dobu 15 kalendářních dnů nebo déle, je-li to nezbytné vzhledem k návratu vozidla na jeho základnu, za předpokladu, že řidič může během této doby prokázat nemožnost kartu předložit nebo užít.
Jestliže se orgány členského státu, ve kterém má řidič obvyklé bydliště, liší od orgánů, které vydaly jeho kartu, a je na nich požadována obnova, náhrada nebo výměna karty řidiče, informují orgány, které vydaly starou kartu, o přesných důvodech pro její obnovu, náhradu nebo výměnu."
10. Článek 17 se nahrazuje tímto:
"Článek 17
1. Změny nezbytné k přizpůsobení příloh technickému pokroku se přijímají postupem podle článku 18.
2. Stejným postupem se co nejdříve, pokud možno před 1. červencem 1998, musí přijmout technické specifikace vztahující se k těmto ustanovením přílohy IB:
a) k části II
- písm. d) bodu 17:
zobrazení a vytištění závad v záznamovém zařízení,
- písm. d) bodu 18:
zobrazení a vytištění závad karty řidiče,
- písm. d) bodu 21:
zobrazení a vytištění souhrnných zpráv;
b) k části III
- písm. a) bodu 6.3:
normy ochrany elektroniky vozidel proti elektrickému rušení a magnetickým polím,
- písm. a) bodu 6.5:
ochrana (bezpečnost) celkového systému,
- písm. c) bodu 1:
výstražné signály ukazující na vnitřní špatné fungování záznamového zařízení,
- písm. c) bodu 5:
forma výstrahy,
- písm. f):
nejvyšší přípustné odchylky;
c) k části IV oddílu A:
- bodu 4:
normy,
- bodu 5:
bezpečnost včetně ochrany dat,
- bodu 6:
rozsah teploty,
- bodu 8:
elektrické charakteristiky,
- bodu 9:
logické členění karty řidiče,
- bodu 10:
funkce a ovládání,
- bodu 11:
základní soubory
a k části IV oddílu B;
d) k části V
tiskárna a standardní výpisy."
11. Článek 18 se nahrazuje tímto:
"Článek 18
1. Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, je Komisi nápomocen výbor složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
3. a) Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
b) Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata.
Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese po uplynutí lhůty tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise."
12. Připojuje se příloha IB obsažená v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
1. a) Vozidla poprvé uvedená do provozu po uplynutí 24 měsíců ode dne, kdy bude v Úředním věstníku Evropských společenství vyhlášen akt, který má být přijat v souladu s čl. 17 odst. 2 nařízení (EHS) č. 3821/85 ve znění tohoto nařízení, musí být vybavena záznamovým zařízením, které je v souladu s požadavky přílohy IB nařízení (EHS) č. 3821/85.
b) Od vstupu písmene a) v platnost musí být vozidla používaná pro přepravu osob, která mají více než devět sedadel včetně sedadla řidiče a jejichž celková hmotnost převyšuje 10 tun, a rovněž vozidla používaná pro přepravu zboží, jejichž maximální přípustná hmotnost převyšuje 12 tun a která jsou registrována poprvé od 1. ledna 1996, pokud je převod signálů k jejich záznamovému zařízení výlučně elektrický, v souladu s požadavky přílohy IB nařízení (EHS) č. 3821/85, když je dotyčné zařízení nahrazováno.
2. Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění vydávání řidičských karet nejpozději do 21 měsíců po dni vyhlášení aktu ve smyslu odst. 1 písm. a).
3. Jestliže do dvanácti měsíců po dni vyhlášení aktu uvedeného v odstavci 1 nebude uděleno žádné ES schválení typu pro záznamové zařízení, které je v souladu s požadavky přílohy IB nařízení (EHS) č. 3821/85, předloží Komise Radě návrh na prodloužení lhůt stanovených v odstavcích 1 a 2.
4. Řidiči, kteří před datem stanoveným v odstavci 2 řídí vozidlo vybavené záznamovým zařízením, jež je v souladu s požadavky přílohy IB nařízení (EHS) č. 3821/85 a pro které příslušné orgány ještě nebyly schopny vydat kartu řidiče, musí ke konci své denní pracovní doby vytisknout informace týkající se různých časových úseků zaznamenaných záznamovým zařízením, uvést na výpis své identifikační údaje (jméno a číslo řidičského průkazu) a podepsat jej.
Článek 3
Směrnice 88/599/EHS se mění takto:
1. V článku se odstavec 2 se nahrazuje tímto:
"2. Předmětem silničních kontrol jsou
- denní doby řízení, přestávky a denní doby odpočinku. V případě zřetelných náznaků nesprávností se kontrolují rovněž záznamové listy předchozích dnů, které se mají nacházet ve vozidle v souladu s čl. 15 odst. 7 nařízení (EHS) č. 3821/85 ve znění nařízení (ES) č. 2135/98 [9] nebo údajů uchovávaných za stejné období na kartě řidiče nebo v paměti záznamového zařízení v souladu s přílohou IB,
- v případě potřeby za dobu uvedenou v čl. 15 odst. 7 nařízení (EHS) č. 3821/85 případná překročení povolené rychlosti vozidla definovaná jako každá doba delší než jedna minuta, během které rychlost vozidla překročí 90 km/h pro kategorii vozidel N3 nebo 105 km/h pro kategorii vozidel M3 (jak jsou tyto kategorie vymezeny v příloze I nařízení 70/156/EHS [10],
- v případě potřeby okamžité rychlosti dosahované vozidlem podle zápisu v záznamovém zařízení během ne více než posledních 24 hodin používání vozidla,
- v případě potřeby poslední týdenní doba odpočinku,
- řádné fungování záznamového zařízení (určení možného zneužití zařízení nebo karty řidiče nebo záznamových listů) nebo případně předložení dokladů uvedených v čl. 14 odst. 5 nařízení (EHS) č. 3820/85."
2. V článku 4 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. Pro účely tohoto článku jsou kontroly, které provádějí příslušné orgány na svých pracovištích na základě souvisejících dokladů nebo údajů předložených na jejich žádost podniky, považovány za rovnocenné kontrolám prováděným v provozovnách podniků."
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 6. října 1998, kterým se doplňuje příloha nařízení (ES) č. 2400/96 o zápisu určitých názvů do Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení podle nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1068/97 [2], a zejména na čl. 7 odst. 5 písm. b) uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že podle článku 5 nařízení (EHS) č. 2081/92 předložila Francie Komisi žádost o zápis názvu jako zeměpisného označení;
vzhledem k tomu, že podle čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení bylo shledáno, že žádost splňuje všechny požadavky tohoto nařízení, a zejména, že byly uvedeny všechny údaje podle článku 4;
vzhledem k tomu, že Komise obdržela po zveřejnění názvu uvedeného v příloze tohoto nařízení v Úředním věstníku Evropských společenství [3] několik námitek podle článku 7 uvedeného nařízení, ale pouze jedna námitka byla shledána důvodnou a proto přípustnou; že námitky, které byly považovány za nepřípustné, buď neprokázaly důvody, na kterých byly založeny, nebo se nevztahovaly k úplným důvodům pro námitku podle odstavce 4 uvedeného článku;
7 odst. 5 uvedeného nařízení a s ohledem na skutečnost, že francouzští producenti vznesli námitku, vyzvala Komise dotčené členské státy k dosažení dohody; že však dohody nebylo dosaženo a Komise musí tedy rozhodnout o zápisu příslušného názvu;
vzhledem k tomu, že s ohledem na námitku vznesenou dánskými producenty musela Komise znovu zvážit svůj postoj vzhledem k činitelům, které v čase předložení námitky Komisi nebyly známy; že námitka by také měla být prohlášena za přípustnou;
vzhledem k tomu, že podle čl. 13 odst. 4 nařízení (EHS) č. 2081/92 doplněného nařízením Rady (EHS) č. 535/97 [4] může být přijato opatření pro přechodné období až pěti let podle čl. 7 odst. 5 písm. b), pokud mimo jiné existují produkty (jako v tomto případě), které byly právoplatně na trhu po dobu nejméně pěti let předcházejících dni zveřejnění podle čl. 6 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2081/92; že toto přechodné období může být poskytnuto pouze, pokud podniky právoplatně obchodovaly s dotčenými produkty a užívaly příslušné názvy po dobu nejméně pěti let přede dnem zveřejnění podle čl. 6 odst. 2 uvedeného nařízení; že dotyčné členské státy uvádí, že tyto podmínky byly splněny;
vzhledem k tomu, že s ohledem na argumenty předložené zúčastněnými stranami je přechodné období tří let přiměřené; že toto přechodné období se vztahuje na společnosti "Salaisons du Pays ďOc", "Sør-Wi A/S", "Sørwi A/S", "Suhls Pålæg A/S", "Steff-Houlberg", "Vestjyske Slag-terier A.m.b.a." a "Danish Crown"; že výše uvedené společnosti splňují podmínky stanovené v čl. 13 odst.
4 nařízení (EHS) č. 2081/92;
vzhledem k tomu, že by tedy tento název měl být zapsán do Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení a měl by být proto chráněn ve Společenství jako zeměpisné označení;
vzhledem k tomu, že příloha tohoto nařízení doplňuje přílohu nařízení Komise (ES) č. 2400/96 [5] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 2088/98 [6];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Regulativního výboru pro zeměpisná označení a označení původu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Název uvedený v příloze se doplňuje k příloze nařízení Komise (ES) č. 2400/96 a zapisuje se do Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení jako chráněné zeměpisné označení (CHZO) podle čl. 6 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2081/92.
Společnosti "Salaisons du Pays ďOc", "Sør-Wi A/S", "Sørwi A/S", "Suhls Pålæg A/S", "Steff-Houlberg", "Vestjyske Slagterier A.m.b.a." a "Danish Crown" mohou nadále obchodovat se svým produktem pod názvem "Jambon de Bayonne" po dobu tří let ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost. Pravý původ produktu musí být zřetelně vyznačen na štítku.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 6. října 1998, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1014/90, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro definici, označování a obchodní úpravu lihovin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1576/89 ze dne 29. května 1989, kterým se stanoví obecná pravidla pro definici, označování a obchodní úpravu lihovin [1], naposledy pozměněné Aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č.
1014/90 ze dne 24. dubna 1990 [2] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2523/97 [3] stanoví prováděcí pravidla pro definici, označování a obchodní úpravu lihovin; že má-li být tradiční nápoj Bierbrand nebo eau de vie de bière, ať už v souladu s národními tradicemi přislazený či nepřislazený, chráněn před nekalou soutěží a má-li být zachována vysoká úroveň jakosti tohoto nápoje, mělo by být použití tohoto označení omezeno na nápoj definovaný v tomto nařízení;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Prováděcího výboru pro lihoviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V příloze k nařízení (EHS) č. 1014/90 se vkládá nový bod, který zní:
"13.
Bierbrand nebo eau de vie de bière: lihovina
- získaná výhradně přímou destilací čerstvého piva takovým způsobem, že získaný destilát má organoleptické vlastnosti pocházející z piva a obsah alkoholu menší než 86 % objemových,
- s minimálním obsahem alkoholu 38 % objemových v okamžiku dodání k lidské spotřebě ve Společenství."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 7. října 1998, kterým se stanoví zvláštní opatření v odvětví vepřového masa odchylující se od nařízení (EHS) č. 3665/87, (EHS) č. 3791/88 a (ES) č. 1370/95
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2759/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vepřovým masem1, naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 3290/942, a zejména na čl. 13 odst. 12 a čl. 22 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízením Rady (EHS) č. 565/803, naposledy pozměněným nařízením (EHS) č. 2026/834, byla stanovena obecná pravidla týkající se zálohového vyplácení vývozních náhrad u zemědělských produktů;
vzhledem k tomu, že nařízením Komise (EHS) č. 3665/875, naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 604/986, byla přijata společná prováděcí pravidla k režimu náhrad u zemědělských produktů;
vzhledem k tomu, že nařízením Komise (EHS) č. 3719/887, naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 1044/988, byla stanovena společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí na zemědělské produkty a osvědčení o stanovení sazby náhrady u těchto produktů předem;
vzhledem k tomu, že nařízením Komise (ES) č. 1370/959, naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 1719/9810, byla stanovena prováděcí pravidla k režimu vývozních licencí v odvětví vepřového masa;
vzhledem k tomu, že problémy, jimiž se od druhé poloviny srpna 1998 vyznačuje trh v Rusku, závažným způsobem poškodily hospodářské zájmy vývozců a že takto vzniklá situace nepříznivě ovlivnila možnosti vývozu za podmínek stanovených nařízeními (EHS) č. 565/80, (EHS) č.
vzhledem k tomu, že je tudíž nutné omezit tyto škodlivé následky přijetím zvláštních opatření a prodloužit některé lhůty uvedené v předpisech vztahujících se na náhrady tak, aby bylo možno řádným způsobem uskutečnit vývozní úkony, které nemohly být vlivem zmíněných okolností ukončeny;
vzhledem k tomu, že možnost využít těchto odchylek by měli mít pouze vývozci, kteří prokáží, zejména na základě dokladů uvedených v čl. 1 odst. 2 nařízení Rady (EHS) č. 4045/8911, naposledy pozměněném nařízením (ES) č. 3235/9412, že o licence požádali za účelem realizace vývozu do Ruska;
vzhledem k tomu, že na základě vývoje situace je nutno, aby toto nařízení vstoupilo v platnost okamžitě;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro vepřové maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ustanovení tohoto nařízení se vztahují na produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2759/75, pro které byly vydány vývozní licence.
2. Toto nařízení se použije pouze tehdy, jestliže vývozce věrohodným způsobem prokáže vydávajícímu subjektu, že požádal o licenci kvůli realizaci vývozu do Ruska.
Posouzení vydávajícího subjektu se opírá zejména o obchodní dokumentaci uvedenou v čl. 1 odst. 2 nařízení (EHS) 4045/89.
Článek 2
Na žádost držitele se platnost vývozních licencí vydaných podle nařízení (ES) č. 1370/95, o něž bylo požádáno do 29. srpna 1989, s výjimkou licencí, jejichž platnost vypršela do 1. srpna 1998, prodlužuje o 60 dnů.
Článek 3
Pokud jde o produkty, pro něž byly do 29. srpna 1998 splněny celní vývozní formality, nebo produkty, které byly dány do některého z režimů uvedených v článcích 4 a 5 nařízení (EHS) č. 565/80, pak se na žádost hospodářského subjektu lhůta 60 dnů uvedená v čl. 30 odst. 1 písm. b) bodu i) nařízení (EHS) č. 3719/88 a v čl. 4 odst. 1 a v čl. 32 odst. 1 nařízení (EHS) č. 3665/87 prodlužuje na 150 dnů.
Článek 4
Členské státy oznámí každý čtvrtek Komisi množství produktů, u kterých byla v průběhu předchozího týdne použita opatření uvedená v článcích 2 a 3.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
ze dne 9. října 1998, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1848/93, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 2082/92 o osvědčeních o zvláštní povaze zemědělských produktů a potravin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2082/92 ze dne 14. července 1992 o osvědčeních o zvláštní povaze zemědělských produktů a potravin [1], a zejména na článek 20 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že čl. 4 odst.
2 nařízení Komise (EHS) č. 1848/93 ze dne 9. července 1993, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č.
2082/92 o osvědčeních o zvláštní povaze zemědělských produktů a potravin [2], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2515/94 [3], umožňuje informování veřejnosti o významu označení "zaručená tradiční specialita" a symbolu v jazycích Společenství; že učiněná opatření, zejména kampaň Společenství zaměřená na producenty, distributory a spotřebitele ukázala její užitečnost a účinnost;
vzhledem k tomu, že užitečný vliv opatření učiněných za účelem informování o nařízení (EHS) č. 2082/92 a symbolu a označování vyžaduje, aby došlo ke čtyřletémuprodloužení lhůty stanovené v nařízení (EHS) č. 2037/93 [4] naposledy pozměněném nařízením (ES) č. 1726/98 [5], aby pokračovala uvedená opatření a byl zvýšen jejich účinek;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro osvědčení o zvláštní povaze,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Ustanovení čl. 4 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1848/93 se mění takto:
1. Slovo "pěti" se nahrazuje slovem "devíti".
2. Vkládá se nový pododstavec, který zní:
"Provede se hodnocení přijatých opatření."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
kterým se mění nařízení (ES) č. 2629/97, pokud jde o ušní značky v rámci systému identifikace a evidence skotu (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 820/97 ze dne 21. dubna 1997, kterým se stanoví systém identifikace a evidence skotu a které se týká označování hovězího masa a výrobků z hovězího masa [1], a zejména na čl.
10 písm. a) uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (ES) č. 2629/97 [2], ve znění nařízení (ES) č. 1177/98 [3], stanoví prováděcí pravidla pro ušní značky, evidence hospodářství a pasy v rámci systému identifikace a evidence skotu;
vzhledem k tomu, že za účelem zabránit potížím v oblasti obchodu se skotem uvnitř Společenství a vyjasnit stávající právní předpisy je nezbytné umožnit chovatelům, kteří se to přejí, získat do zásoby a v souladu s vnitrostátními právními předpisy příslušné množství ušních značek pro potřebu nejvýše jednoho roku;
vzhledem k tomu, že je proto nutné vhodným způsobem změnit nařízení (ES) č. 2629/97;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 1 nařízení (ES) č. 2629/97 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"5. Chovatelé, kteří si to přejí, mohou získat do zásoby a v souladu s příslušnými vnitrostátními právními předpisy příslušné množství ušních značek pro potřebu nejvýše jednoho roku.
Pokud jde o hospodářství s nejvýše pěti zvířaty, může příslušný orgán dodat do zásoby pět párů ušních značek."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 16. října 1998, kterým se mění nařízení (ES) č. 296/96 o údajích předávaných členskými státy, o měsíčním účtování výdajů financovaných záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondem (EZOZF) a o zrušení nařízení (EHS) č. 2776/88
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 729/70 ze dne 21. dubna 1970 o financování společné zemědělské politiky [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č.
1287/95 [2], a zejména na články 4 a 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že článek 2 nařízení Rady (ES) č. 974/98 ze dne 3. května 1998 o zavedení eura [3] stanoví, že počínaje 1. lednem 1999 je měnou zúčastněných členských států euro;
vzhledem k tomu, že je proto nezbytné pozměnit nařízení Komise (ES) č. 296/96 [4], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1391/97 [5], a upřesnit, že zálohy na zúčtování výdajů jsou uváděny a vypláceny zúčastněným členským státům v eurech;
vzhledem k tomu, že zálohy splatné počátkem ledna 1999 se vztahují na výdaje uskutečněné mezi 16. říjnem a 30. listopadem 1998; že je třeba, aby tyto zálohy byly zúčastněným členským státům vyplaceny naposledy v jednotkách národní měny;
vzhledem k tomu, že pro nezúčastněné členské státy povede platba záloh v eurech k převzetí rozdílů směnného kurzu mezi desátým dnem měsíce n + 1 a třetím pracovním dnem měsíce n + 2; že toto převzetí představuje nový prvek v dosavadním systému záloh; že je proto nezbytné přijmout zvláštní ustanovení pro tyto členské státy, aby se zabránilo veškerým rozdílům se zřetelem ke skutečně vydaným částkám;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF),
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 296/96 se mění takto:
1. V článku 3 se doplňují odstavce 8, 9, 10 a 11, které znějí:
"8. a) Členské státy zúčastněné na euru si mohou během přechodného období uvedeného v čl. 1 šesté odrážce nařízení (ES) č. 974/98 zvolit, že účetnictví na úrovni platebních agentur bude vedeno:
- buď výhradně v eurech,
- nebo v eurech pro platby uskutečněné v eurech a v jednotkách národní měny pro platby uskutečněné v národní měně,
- nebo výhradně v jednotkách národní měny.
b) Volba měny pro vedení účetnictví a pro hlášení předávaná EZOZF musí zůstat jednotná pro celý rozpočtový rok.
Pro první rok používání však tato volba platí od 1. ledna 1999.
c) Táž volba musí být dodržena i pro hlášení předávaná v rámci účetní závěrky.
9. a) Platební agentury členských států nezúčastněných na euru vedou oddělené účetnictví podle měny, v níž byly platby příjemcům uskutečněny.
Stejné oddělení se vztahuje i na výkazy podávané v rámci účetní závěrky.
b) Je-li však platební agentura nezúčastněného členského státu schopna přepočítat částky vyplacené příjemcům v eurech na národní měnu s použitím kurzu platného ke dni platby, může být veškeré účetnictví této platební agentury vedeno v národní měně.
Případné zpět získané částky vyplacené v eurech musí odpovídat národní měně zaúčtované v den platby.
10. Mohou-li si na základě odstavců 8 a 9 platební agentury členského státu zvolit mezi eurem, jednotkou národní měny a národní měnou pro vedení účetnictví, nejsou povinny provést stejnou volbu.
11. Sdělení uvedená v článku 3 se vypracují v měně nebo měnách, ve kterých je vedeno účetnictví."
2. V článku 4 se vkládá nový odstavec, který zní:
"1.a Zálohy na zaúčtování výdajů záruční sekcí EZOZF jsou:
a) pro zúčastněné členské státy stanoveny a vypláceny v eurech;
b) pro nezúčastněné členské státy stanoveny a vypláceny
- v eurech u plateb uskutečněných členským státem v eurech,
- v národní měně u plateb uskutečněných členským státem v národní měně.
Je-li však přepočet plateb v eurech na národní měnu proveden podle kurzu platného ke dni platby příjemci [jak stanoví čl. 3 odst. 9 písm. b)], mohou být zálohy na tyto platby rovněž uskutečněny v národní měně;
c) vypláceny v jednotkách národní měny nebo v národní měně, pokud se vztahují k výdajům uskutečněným zúčastněnými i nezúčastněnými členskými státy mezi 16. říjnem a 30. listopadem 1998."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 26. října 1998, kterým se mění nařízení (ES) č. 97/95, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o minimální cenu a vyrovnávací platbu, která se vyplatí producentům brambor, a nařízení Rady (ES) č. 1868/94, kterým se stanoví režim kvót pro výrobu bramborového škrobu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1868/94 ze dne 27. července 1994, kterým se stanoví režim kvót pro výrobu bramborového škrobu [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1284/98 [2], a zejména na článek 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č.
1868/94 stanoví režim kvót pro výrobu bramborového škrobu, pro nějž lze poskytovat podporu Společenství; že článek 2 uvedeného nařízení stanoví kvóty pro bramborový škrob pro producentské členské státy pro období tří let, jakož i způsob přidělování subkvót;
vzhledem k tomu, že některé části nařízení Komise (ES) č. 97/95 [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1125/96 [4], kterými se stanoví prováděcí pravidla, jsou neúčinné; že by tedy měly být v zájmu jasnosti zrušeny;
vzhledem k tomu, že za tím účelem, aby bylo možné lépe sledovat vývoj trhu, oznámí členské státy Komisi do 30. června každého hospodářského roku kvóty, které mají k dispozici, jakož i množství, která mají být vyvezena bez náhrady;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 97/95 se mění takto:
1. článek 2 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
Použije-li se čl. 6 odst. 2 nařízení (ES) č. 1868/94, přidělené subkvóty se úměrně přizpůsobí na počátku hospodářského roku následujícího po roce, v němž byla kvóta překročena.";
2. článek 3 se zrušuje;
3. článek 19 se nahrazuje tímto:
"Článek 19
1. Nejpozději do 30. dubna každého hospodářského roku oznámí podniky vyrábějící škrob příslušným orgánům:
- množství brambor určených pro výrobu škrobu, pro která lze použít ustanovení čl. 8 odst. 1 a 2 nařízení (EHS) č. 1766/92;
- množství škrobu, pro něž byla vyplacena prémie podle článku 5 nařízení (ES) č. 1868/94.
2. Použije-li se článek 17, členské státy poskytnou Komisi nejpozději do 30. června každého hospodářského roku podrobné informace a důkazy o tom, že podmínky stanovené uvedenými články byly splněny.";
4. článek 20 se nahrazuje tímto:
"Článek 20
Nejpozději 30. června každého hospodářského roku členské státy sdělí Komisi:
a) množství brambor určených pro výrobu škrobu, pro která lze použít ustanovení čl. 8 odst. 1 a 2 nařízení (EHS) č. 1766/92;
b) množství škrobu, pro něž byla vyplacena prémie podle článku 5 nařízení (ES) č. 1868/94;
c) množství a subkvóty pro podniky vyrábějící bramborový škrob, na něž se v průběhu hospodářského roku vztahuje čl. 6 odst. 2 nařízení (ES) č. 1868/94, jakož i subkvóty, které jsou k dispozici pro následující hospodářský rok;
d) množství, která se vyvezou bez náhrady podle článku 6 nařízení (ES) č. 1868/94;
e) množství podle čl. 13 odst. 3 a 4 tohoto nařízení;
f) množství podle článku 16 tohoto nařízení".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2307/98 ze dne 26. října 1998 o vydávání vývozních licencí pro výživu pro psy a kočky, kódu KN 23091090, která podléhá zvláštnímu zacházení při dovozu do Švýcarska
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2931/79 ze dne 20. prosince 1979 o poskytnutí pomoci při vývozu zemědělských produktů, které mohou podléhat zvláštnímu zacházení při dovozu do určité třetí země [1], a zejména na čl. 1 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že v rámci konzultací se Švýcarskem o provádění výsledků Uruguayského kola bylo dohodnuto používání souboru opatření, která stanoví mimo jiné bezcelní dovoz roční kvóty 6000 tun výživy pro psy a kočky, původem ze Společenství, na kterou se vztahuje položka KN 230910, včetně kódu KN 23091090, do Švýcarska; že švýcarské orgány jsou pověřeny správou kvóty;
vzhledem k tomu, že vývoz výživy pro psy a kočky kódu KN 23091090, na kterou se vztahuje nařízení Rady (EHS) č. 827/68 [2] naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 195/96 [3] nepodléhá předložení vývozní licence;
vzhledem k tomu, že s cílem zaručit u produktů původ ze Společenství, je třeba, aby byly povinné vývozní licence pro vývozy výživy pro psy a kočky podléhající zvláštní úpravě při dovozu do Švýcarska; že vydávání licencí musí podléhat předložení prohlášení vývozcem, které potvrzuje původ produktu ze Společenství;
vzhledem k tomu, že cílem licencí stanovených tímto nařízením není povolit vývoz, ale pouze prokázat u vyvážených produktů původ ze Společenství; že proto není nutné stanovit jistotu, kterou se ručí za závazek vyvážet;
vzhledem k tomu, že ustanovení tohoto nařízení buď doplňují, nebo jsou odchylná od ustanovení nařízení Komise (EHS) č. 3719/88 [4] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1044/98 [5];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem všech příslušných řídících výborů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pokud jde o výživu pro psy a kočky, kódu KN 23091090 a původu ze Společenství, stanoví toto nařízení pro její vývozy do Švýcarska zvláštní pravidla, přičemž uvedená výživa při dovozu do Švýcarska může podléhat osvobození od cla v rámci roční kvóty 6000 tun pro výživu pro psy a kočky, položky KN 230910.
Článek 2
1. Vývozy uvedené v článku 1 podléhají předložení vývozní licence AGREX.
2. Žádosti o licence jsou přípustné pouze tehdy, pokud žadatel:
- písemně prohlásí, že všechny materiály použité při výrobě produktů, pro něž je žádost podána, byly zcela získány v Evropské unii,
- se písemně zaváže předložit na žádost příslušných orgánů všechny další doklady, které by uvedené orgány považovaly za nezbytné pro vydání licence, a dát případně souhlas k jakékoli kontrole účetnictví a podmínek výroby dotyčných produktů uvedenými orgány.
Není-li žadatel sám výrobcem produktů, předloží na podporu své žádosti podobné prohlášení a podobný závazek výrobce.
3. Žádost o licenci a licence obsahují v kolonce 20 odkaz na toto nařízení a poznámku "Pro vyvážený produkt se neposkytuje náhrada".
4. Vydání licence nepodléhá složení jistoty.
5. Licence je vydána v co nejkratší lhůtě po podání žádosti.
6. Licence je platná ode dne svého vydání ve smyslu čl. 21 odst. 1 nařízení (EHS) č. 3719/88 až do 31. prosince následujícího po dni jejího vydání.
7. Na žádost zúčastněné strany je vydána ověřená kopie zapsané licence.
8. Pokud ustanovení tohoto nařízení nestanoví jinak, použijí se ustanovení nařízení (EHS) č. 3719/88.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2316/98 ze dne 26. října 1998, kterým se povolují nové doplňkové látky a mění podmínky pro povolení některých doplňkových látek, již povolených v krmivech
(Text s významem pro EHP) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 98/19/ES [2] a zejména na články 9j a 3 této směrnice,
vzhledem k tomu, že směrnice 70/524/EHS stanoví, že s ohledem na vývoj vědeckých a technických poznatků mohou být povoleny nové doplňkové látky nebo nová užití doplňkových látek;
vzhledem k tomu, že směrnice Rady 96/51/ES ze dne 23. července 1996, kterou se mění směrnice 70/524/EHS o doplňkových látkách v krmivech [3], upravila nový postup povolování doplňkových látek nařízením, který bude plně použitelný od 1. října 1999; že během přechodného období musí být členské státy schopny přizpůsobit své právní předpisy, aby zabránily jakýmkoli nejasnostem, pokud jde o platnou právní úpravu; že členské státy musí zajistit, aby všechny právní předpisy, které nejsou v souladu s tímto nařízením, byly zrušeny;
vzhledem k tomu, že v některých členských státech byly úspěšně testovány nové doplňkové látky náležející do části 1 "Karotenoidy a xantofyly" skupiny "Barviva včetně pigmentů"; že je třeba dočasně povolit tyto nové doplňkové látky;
vzhledem k tomu, že by měl být změněn název jedné, již povolené doplňkové látky náležející do části 1 "Karotenoidy a xantofyly" skupiny "Barviva včetně pigmentů", aby byla odlišena od nové doplňkové látky ze stejné skupiny;
vzhledem k tomu, že v některých členských státech byly rozsáhle testovány nové doplňkové látky náležející do skupiny "stopové prvky", a to konkrétně k prvkům "měď-Cu", "mangan-Mn" a "zinek-Zn"; že ve světle uskutečněného výzkumu mohou být tyto nové doplňkové látky povoleny;
vzhledem k tomu, že by měl být snížen maximální obsah doplňkové látky "Etoxychin" náležející mezi "Antioxidanty" v kompletním krmivu, aby se předešlo nežádoucím účinkům na psy;
vzhledem k tomu, že v některých členských státech bylo úspěšně testováno nové užití již povolené doplňkové látky náležející do části 1 "Karotenoidy a xantofyly" skupiny "Barviva včetně pigmentů"; že by toto nové užití mělo být dočasně povoleno;
vzhledem k tomu, že v některých členských státech bylo úspěšně testováno nové užití již povolené doplňkové látky "3-fytáza" náležející do skupiny "enzymy"; že by toto nové užití mělo být dočasně povoleno;
vzhledem k tomu, že z důvodů průhlednosti byly do příloh tohoto nařízení převzaty i jiné doplňkové látky náležející do stejné skupiny nebo jiná povolená užití doplňkové látky; že je třeba prodloužit na určitou dobu povolení doplňkových látek již povolených na vnitrostátní úrovni, jejichž výzkum nebyl dokončen a které náležejí do stejných skupin doplňkových látek jako látky nově povolené tímto nařízením;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro krmiva,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Látka "Beta-karoten" náležející do části 1 "Karotenoidy a xantofyly" skupiny "Barviva včetně pigmentů" může být povolena v souladu se směrnicí 70/524/EHS v krmivech jako doplňková látka E 160a za podmínek uvedených v příloze I tohoto nařízení.
2. Látka "Phaffia rhodozyma (ATCC 74219) bohatá na astaxantin" náležející do části 1 "Karotenoidy a xantofyly" skupiny "Barviva včetně pigmentů" může být povolena v souladu se směrnicí 70/524/EHS v krmivech jako doplňková látka č. 12 za podmínek uvedených v příloze I tohoto nařízení.
3. Látka "Chelát mědi a aminokyselin n-hydrát" náležející do skupiny "Stopové prvky", prvek E4 "měď-Cu" se povoluje v souladu se směrnicí 70/524/EHS jako doplňková látka v krmivech za podmínek uvedených v příloze II tohoto nařízení.
4. Látka "Chelát manganu a aminokyselin n-hydrát" náležející do skupiny "Stopové prvky", prvek E5 "mangan-Mn" se povoluje v souladu se směrnicí 70/524/EHS jako doplňková látka v krmivech za podmínek uvedených v příloze II tohoto nařízení.
5. Látka "Chelát zinku a aminokyselin n-hydrát" náležející do skupiny "Stopové prvky", prvek E6 "zinek-Zn" se povoluje v souladu se směrnicí 70/524/EHS jako doplňková látka v krmivech za podmínek uvedených v příloze II tohoto nařízení.
Článek 2
1. Podmínky pro povolení doplňkové látky E 324 "Etoxychin", náležející do skupiny "Antioxidanty", se v souladu se směrnicí 70/524/EHS nahrazují podmínkami uvedenými v příloze III tohoto nařízení.
2. Doplňková látka E 161g "Kantaxantin" náležející do části 1 "Karotenoidy a xantofyly" skupiny "Barviva včetně pigmentů" může být pro kategorii zvířat "okrasné ptactvo" povolena v souladu se směrnicí 70/524/EHS za podmínek uvedených v příloze I tohoto nařízení.
3. Doplňková látka "3-fytáza (EC 3.1.3.8)" náležející do skupiny "Enzymy" může být povolena v souladu se směrnicí 70/524/EHS za podmínek uvedených v příloze IV tohoto nařízení.
4. Doplňková látka č. 11 "Phaffia rhodozyma bohatá na astaxantin" náležející do části 1 "Karotenoidy a xantofyly" skupiny "Barviva včetně pigmentů" může být pro kategorii zvířat "losos, pstruh" povolena v souladu se směrnicí 70/524/EHS za podmínek uvedených v příloze I tohoto nařízení.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2329/98 ze dne 22. října 1998, kterým se mění nařízení (EHS) č. 357/79 o statistických zjišťováních ploch vinic
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropských společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č.
357/79 [3] obsahuje základní ustanovení o statických zjišťováních ploch vinic; že výsledky zjišťování slouží ke stanovení potenciálu a střednědobého vývoje produkce Společenství;
vzhledem k tomu, že by se systém zavedený nařízením (EHS) č. 357/79 měl stát pružnějším, a to nejen kvůli technickému a informačnímu vývoji, ale rovněž z důvodu snížení zátěže členských států spojené s prováděnými statistickými postupy;
vzhledem k tomu, že podle nařízení (EHS) č. 357/79 by měly příslušné členské státy provádět každých deset let základní zjišťování ploch vinic; že z technických a praktických důvodů považují však některé členské státy za nezbytné spojit provádění tohoto postupu s prováděním zjišťování stanoveného nařízením (EHS) č.
vzhledem k tomu, že je v rámci pružné metodiky žádoucí umožnit členským státům, aby registr vinic stanovený nařízením (EHS) č. 2392/86 [5] používaly jako zdroj údajů pro základní zjišťování, přičemž se přihlíží ke skutečnosti, že je vzhledem k vývoji v oblasti informatiky možné požadovat na základě spolehlivých údajů z aktualizovaných registrů stále přesnější a úplnější informace,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 357/79 se mění takto:
1. V čl. 1 odst. 1 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Jestliže je stanoveno zjišťování struktury zemědělských podniků podle nařízení (EHS) č. 571/88 [6] v odstupu nejvýše dvanácti měsíců od základního zjišťování stanoveného v prvním pododstavci, mohou být obojí zjišťování provedena současně.
Členské státy předem uvědomí Komisi, že hodlají použít tohoto ustanovení.";
2. V čl. 2 odst. 3 písm. A se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Při základním zjišťování roku 1999 může však Portugalská republika předložit údaje o odrůdách révy, které jsou celkem vysázeny nejméně na 53 % plochy vinic osázené moštovými odrůdami.";
3. V článku 3 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"4. Členské státy, které sestavily registr vinic podle nařízení (EHS) č.2392/86 na státní úrovni nebo v některých regionech a zajišťují jeho roční aktualizaci, mohou k základnímu zjišťování předložit Komisi informace získané na základě údajů v registru vinic."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2330/98 ze dne 22. října 1998 o nabídce náhrady škody některým producentům mléka nebo mléčných výrobků, kteří byli dočasně omezeni ve vykonávání své činnosti
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že při zavádění režimu doplňkových dávek v odvětví mléka a mléčných výrobků v roce 1984 právní předpisy Společenství nezohlednily při stanovení pravidel pro přidělování individuálních referenčních množství situaci producentů, kteří při plnění závazku podle nařízení Rady (EHS) č. 1078/77 ze dne 17. května 1977, kterým se zavádí režim prémií za neuvedení mléka a mléčných výrobků na trh a za přeměnu stád dojnic [4], nedodali nebo neprodali mléko v referenčním roce stanoveném členským státem nebo byli omezeni v dodávkách a prodeji během tohoto roku;
vzhledem k tomu, že na základě rozsudku Soudního dvora ze dne 19. května 1992 ve spojených věcech C-104/89 a C-37/90 se instituce Společenství zavázaly plně uplatnit uvedený rozsudek pro všech příslušné producenty, kteří splňují podmínky stanovené v uvedeném rozsudku, pokud jde o zodpovědnost Společenství nahradit škodu, kterou příslušní producenti utrpěli, když v původních právních předpisech Společenství nebylo stanoveno přidělení individuálního referenčního množství; že příslušní producenti byli zejména ti, kteří byli oprávněni požadovat zvláštní referenční množství na základě ustanovení doplněných do nařízení Rady (EHS) č. 857/84 ze dne 31. března 1984, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dávku uvedenou v článku 5c nařízení (EHS) č.
804/68 v odvětví mléka a mléčných výrobků [5], nařízením (EHS) č. 764/89 [6] nebo nařízením (EHS) č.
1639/91 [7]; že nařízení Rady (EHS) č. 2187/93 ze dne 22. července 1993 o nabídce náhrady škody některým producentům mléka nebo mléčných výrobků, kteří byli dočasně omezeni ve vykonávání své činnosti [8], zavedlo pro producenty režim náhrad škod, který stanoví pro všechny oprávněné producenty, kteří podali žádost, nabídku paušální náhrady škody, která může být přijata k vyrovnání všech nároků nebo může být odmítnuta;
vzhledem k tomu, že na základě žaloby dvou producentů Soud první instance ve svém rozsudku ze dne 9. prosince 1997 ve spojených věcech T-195/94 a T-202/94 rozhodl, že Společenství musí nahradit škodu, kterou příslušní producenti utrpěli, když v původních právních předpisech Společenství o režimu doplňkových dávek nebylo stanoveno přidělení individuálního referenčního množství pro zemědělské podniky, na které se vztahuje závazek podle nařízení (EHS) č. 1078/77, a nebo když pozdější změny právních předpisů vyloučily přidělení individuálního referenčního množství příjemcům prémie podle nařízení (EHS) č. 1078/77, kteří získali referenční množství na základě článku 2 a/nebo článku 6 nařízení (EHS) č. 857/84;
vzhledem k tomu, že existuje řada dalších producentů, kteří splňují podmínky stanovené v rozsudku, pokud jde o zodpovědnost Společenství, a kteří buď zahájili řízení proti Radě a Komisi, nebo uplatňují nároky na náhradu škody vůči institucím Společenství; že příslušní producenti byli zejména ti, kteří byli oprávněni požadovat zvláštní referenční množství na základě nařízení (EHS) č.
2055/93 [9]; že je proto vhodné přijmout ustanovení s cílem vyhovět těmto žádostem;
vzhledem k tomu, že s ohledem na velký počet potenciálních oprávněných žadatelů by nebylo možné vyhodnotit žádost každého producenta individuálně; že je proto nezbytné použít paušální režim; že je proto vhodné řídit se pokud možno ustanoveními nařízení (EHS) č.
2187/93;
vzhledem k tomu, že by měla existovat přímá vazba mezi přijetím nároku na zvláštní referenční množství podle nařízení (EHS) č.
2055/93 a existencí škody v důsledku omezení produkce mléka proti vůli příslušného producenta; že za účelem zajistit, aby nebylo producentovi přiděleno zvláštní referenční množství pouze na základě jeho spekulace o údajné majetkové hodnotě, je vhodné zohlednit pozdější činnosti producenta během období stanoveném v nařízení (EHS) č. 2055/93;
vzhledem k tomu, že je nezbytné stanovit v případě nabyvatele části zemědělského podniku, na který se vztahuje závazek podle nařízení (EHS) č.
1078/77, základ pro výpočet ročního množství; že roční množství bude zpravidla stanoveno v poměru k ploše, která byla převedena jako část z celkové plochy původního zemědělského podniku; že na základě rozsudku Soudního dvora ze dne 16. října 1997 v právní věci C-165/95 by mělo být v případě smíšeného podniku stanovení provedeno, pokud existují nezbytné důkazy, že v době vzniku závazku podle nařízení (EHS) č.
1078/77 byla část zemědělského podniku přímo nebo nepřímo převedena na produkci mléka; že stejné zásady by měly platit v případě, že nabyvatel celého zemědělského podniku, na který se takový závazek vztahuje, nebo nabyvatel části takového zemědělského podniku dodatečně odevzdal část zemědělského podniku před přidělením zvláštního referenčního množství;
vzhledem k tomu, že s ohledem na uvedené skutečnosti musí být množství, které má být nahrazeno, vypočítáno v souladu se zásadami uvedenými v odůvodnění rozsudku Soudního dvora ze dne 19. května 1992 a Soudu první instance ze dne 9. prosince 1997;
vzhledem k tomu, že je nutné uvést období, pro které má být poskytnuta náhrada škody; že škoda vzniklá příslušným producentům může být v souladu s uvedenými zásadami posouzena jako uzavřená v době přijetí nařízení (EHS) č.
2055/93 nebo v době přidělení zvláštního referenčního množství, a to podle toho, která skutečnost nastala dříve; že musí být použita ustanovení článku 43 o statutu Soudního dvora, kterým se stanoví pětiletá promlčecí lhůta pro podání žaloby; že při odpovědích na žádosti producentů podané po datu rozsudku Soudu první instance ze dne 9. prosince 1997 se instituce dočasně vzdaly svého práva uplatňovat promlčecí lhůtu; že je proto nezbytné upřesnit podmínky, za kterých promlčecí lhůta opět začne běžet;
vzhledem k tomu, že z administrativních důvodů je nezbytné stanovit lhůty pro podání žádostí o náhradu škody producenty u příslušných orgánů, aby byly tyto žádosti platné, a případně lhůty pro předání nabídek o náhradu škody a jejich přijetí; že Komise by měla být oprávněna tuto lhůtu pro předání nabídek za příslušných podmínek prodloužit;
vzhledem k tomu, že za účelem provádění tohoto nařízení se členské státy postarají o nezbytné administrativní úkoly v souladu s ustanoveními nařízení na základě zvláštní pravomoci omezené na provádění těchto úkolů; že podmínkou pro přijetí nabídky musí být vzdání se všech nároků vůči Společenství, které vznikly v důsledku nepřidělení referenčních množství, nabídku náhrady škody producentům by měl učinit příslušný orgán členského státu jménem a na účet Rady a Komise;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č.
2187/93 stanoví částky náhrad škody v ECU na 100 kg mléka pro každý rok v období od 1984/85 do 1990/91 a odstupňuje je podle velikosti zemědělského podniku odpovídající produkci mléka; že tyto částky představují pro rok a velikost zemědělského podniku celkovou výši rozdílu mezi příjmy, kterých by příslušní producenti dosáhli uvedením mléka na trh, pokud by v této činnosti nebyli omezeni, a příjmy, kterých dosáhli nebo by mohli dosáhnout, kdyby o to během téhož období přiměřeně usilovali; že na základě zkušeností získaných při použití uvedeného nařízení je možné učinit závěr, že objektivita postupu použitého k výpočtu částek byla dokázána a že tyto částky představují přijatelné hodnocení ztrát, které producenti utrpěli;
vzhledem k tomu, že je proto vhodné použít pro účely režimu náhrady škod podle tohoto nařízení stejné částky; že by však odstupňování podle velikosti zemědělského podniku nemělo platit pro producenty, kteří jsou příjemci prémie za neuvedené na trh nebo jsou nabyvatelé částí zemědělského podniku, na který se vztahuje závazek neuvádět na trh; že může být proto přijato, aby tito producenti řídili zemědělské podniky s rostoucí produkcí mléka a nadprůměrnými referenčními množstvími; že se proto doporučuje použít částky vztahující se k největším zemědělským podnikům; že je nezbytné rovněž stanovit částky pro roky 1991/92 až 1993/94; že tyto částky mohou být vypočítány na základě částek pro předcházející roky, přičemž je nutné provést četné úpravy, aby se zohlednilo kolísání cen mléka v členských státech, na jejichž území má většina příslušných producentů své zemědělské podniky;
vzhledem k tomu, že nepřijetí nabídky učiněné příslušným orgánem členského státu podle ustanovení tohoto nařízení ze strany producenta by se mělo považovat za odmítnutí nabídky Společenství; že zahájené nebo později podané soudní řízení by měly spadat do právní příslušnosti Společenství;
vzhledem k tomu, že zkušenost s prováděním nařízení (EHS) č. 2187/93 ukázala, že je vhodné stanovit pravomoc pro předávání nabídek náhrady škody producentům, kteří nesplňují některé podmínky stanovené v ustanoveních nařízení, ale kteří splňují podmínky stanovené v rozsudcích Soudního dvora nebo Soudu první instance, pokud jde o zodpovědnost Společenství,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Za podmínek stanovených tímto nařízením se náhrada škody poskytne producentům, kteří nabyli celý zemědělský podnik nebo část zemědělského podniku, na který se vztahuje závazek podle nařízení (EHS) č. 1078/77 ("podnik SLOM"), a kteří utrpěli škodu v důsledku omezení dodávek nebo prodeje mléka nebo mléčných výrobků při provádění uvedeného závazku během referenčního roku, který vybral příslušný členský stát při použití režimu doplňkových dávek v odvětví mléka a mléčných výrobků.
Článek 2
Budou zohledněny žádosti o náhradu škody podané producenty, kterým bylo přiděleno zvláštní referenční množství podle čl. 1 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2055/93 nebo kterým byla podle čl. 1 odst. 2 uvedeného nařízení přidělena část zvláštního referenčního množství přiděleného již dříve podle článku 3a nařízení (EHS) č. 857/84 nebo odpovídající množství ze státní rezervy podle článku 5 nařízení Rady (EHS) č. 3950/92 ze dne 28. prosince 1992, kterým se zavádí doplňková dávka v odvětví mléka a mléčných výrobů [10], pokud se členský stát rozhodl podle čl. 1 odst. 2 třetího pododstavce nařízení (EHS) č. 2055/93 splnit práva nabyvatele tímto způsobem.
Článek 3
Aniž jsou dotčena ustanovení vnitrostátních právních předpisů členských států, žádost podá producent, kterému bylo přiděleno zvláštní referenční množství podle článku 2, nebo jeho dědicové.
Článek 4
Odchylně od článku 2 nebudou zohledněny žádosti o náhradu škody, pokud se producent, kterému bylo přiděleno zvláštní referenční množství podle nařízení (EHS) č. 2055/93, buď účastnil opatřeních týkajícím se definitivního zřeknutí se referenčních množství do 1. října 1996, nebo svůj zemědělský podnik do tohoto data prodal či pronajal.
Článek 5
1. Příslušný orgán podle článku 9 stanoví roční množství, které zakládá nárok na náhradu škody na základě množství, ze kterého se vypočítá prémie poskytnutá podle nařízení (EHS) č. 1078/77, zvýšená o 1 % a snížená o procentuální sazbu, která odpovídá snížením procentuálních sazeb použitým v jednotlivých členských státech pro referenční množství producentů stanovených v souladu s články 2 a 6 nařízení (EHS) č. 857/84.
2. Pro producenty, kteří se stali nabyvateli celého podniku SLOM, se roční množství vypočítá v souladu s odstavcem 1 a případně se sníží v souladu s článkem 4.
3. Pro producenty, kteří se stali nabyvateli části podniku SLOM, se roční množství vypočítá v souladu s odstavcem 1 a sníží se v poměru k nepřevedené ploše původního podniku SLOM.
Pokud byl původní podnik SLOM smíšeným podnikem, snížení se vypočítá na základě ploch původního podniku SLOM, které byly přímo nebo nepřímo používány k produkci mléka, pokud může být toto používání prokázáno ke spokojenosti příslušných orgánů.
Výsledné množství se případně sníží v souladu s odstavcem 4.
Pokud se producent před přidělením zvláštního referenčního množství podle nařízení (EHS) č. 2055/93 a během trvání závazku neuvádět na trh vzdá části podniku SLOM nebo části podniku SLOM, která na něj byla převedena, roční množství, na základě kterého se vyplatí náhrada škody podle odstavců 2 a 3, se sníží v poměru k přenechaným plochám.
Pokud byl původní podnik SLOM smíšeným podnikem, snížení se vypočítá pouze na základě ploch, které byly přímo nebo nepřímo používány k produkci mléka, pokud může být toto použití prokázáno ke spokojenosti příslušných orgánů.
Článek 6
Pokud byla část podniku producenta prodána nebo pronajata po přidělení referenčního množství a do 1. října 1996, roční množství, pro které má být vyplacena náhrada škody podle článku 5, se sníží o částku zvláštního referenčního množství, které bylo vrácena do státní rezervy.
Článek 7
1. Náhrada škody je nabídnuta pouze pro období, pro které není promlčen nárok na náhradu škody.
2. Pro stanovení období, pro které je nabídnuta náhrada škody:
a) platí jako datum přerušení pětileté promlčecí lhůty podle článku 43 statutu Soudního dvora datum události, která z těchto událostí nastala nejdříve:
- v případě žaloby před Soudním dvorem nebo Soudem první instance datum, kdy bylo podání žaloby zapsáno do rejstříku,
- v případě žádosti o náhradu škody u instituce Společenství datum, kdy uvedenou žádost přijala Rada nebo Komise (podle toho, které datum je dřívější), a za předpokladu, že žadatel poté podal žalobu u Soudu první instance ve lhůtě dvou měsíců podle článku 43 statutu Soudního dvora, nebo že instituce Společenství písemně uznala, že žádost přerušila promlčecí lhůtu;
b) počáteční datum období pro náhradu škody je pět let před datem přerušení promlčecí lhůty, avšak nejdříve dne 2. dubna 1984, nebo na konci závazku neuvádět na trh nebo závazku přeměnit;
c) konečné datum období pro náhradu škody je dne 1. srpna 1993 nebo datum, kdy producent získal zvláštní referenční množství, pokud je toto datum dřívější.
Článek 8
Pokud během období pro náhradu škody a před přidělením zvláštního referenčního množství producent zvýšil svou produkci nad rámec dostupného referenčního množství, množství, pro které má být vyplacena náhrada škody pro příslušné období, se sníží o množství dodaná nebo přímo prodaná, která přesahují toto referenční množství.
Dodaná nebo přímo prodaná množství a dostupná referenční množství jsou pro období dvanácti měsíců stanovena v poměru k celkovým dodávkám nebo přímým prodejům a k dostupným referenčnímu množství pro celé dvanáctiměsíční období. Referenční množství uvedená v čl.
2 druhém pododstavci nařízení (EHS) č. 2055/93 nejsou zohledněna pro účely stanovení dostupného referenčního množství.
Článek 9
Žádost o náhradu škody musí být adresována příslušnému orgánu, který pro tento účel stanovil příslušný členský stát, prostřednictvím formuláře stanoveného postupem podle článku 30 nařízení (EHS) č. 804/68 [11].
Článek 10
Příslušný orgán podle článku 9 ověří správnost údajů uvedených producentem a vypočítá na základě částek uvedených v příloze částku náhrady škody podle množství a období, které zakládají nárok na poskytnutí náhrady škody.
Článek 11
Částka náhrady škody se od 9. prosince 1997 až do data vyplacení náhrady škody ročně úročí 6 %.
Pokud se však vyplacení náhrady škody opozdí v důsledku opomenutí producenta předložit údaje a doklady ke své žádosti o náhradu škody požadované příslušným orgánem nebo důkaz o stažení žaloby uvedené v čl. 13 odst.
Článek 12
Celková výše náhrady škody se přepočte na národní měnu za použití zemědělského přepočítacího koeficientu platného v den vstupu v platnost tohoto nařízení.
Článek 13
1. Během čtyř měsíců po přijetí žádosti o náhradu škody příslušný orgán podle článku 9 předá žadateli nabídku náhrady škody vypočítanou v souladu s ustanoveními tohoto nařízení, včetně potvrzení o vyrovnání všech nároků.
Komise může tuto lhůtu prodloužit postupem podle článku 16, a to na základě náležitě odůvodněné žádosti členského státu.
Nabídka se učiní jménem a na účet Rady a Komise.
2. Pokud je žadatel nabyvatelem části podniku SLOM a pokud je zvláštní referenční množství přidělené podle čl. 1 odst. 1 nebo 2 nařízení (EHS) č. 2055/93 podrobeno přezkoumání vnitrostátních orgánů, lhůta uvedená v odstavci 1 činí čtyři měsíce od data konečného rozhodnutí vnitrostátních orgánů o přezkoumání zvláštního referenčního množství, pokud je toto rozhodnutí učiněno po přijetí žádosti o náhradu škody.
3. Nabídka je přijata na základě zpětného zaslání řádně podepsaného potvrzení příslušnému orgánu.
Potvrzení o přijetí musí příslušný orgán obdržet nejpozději do tří měsíců po datu zaslání nabídky, aby bylo přijetí závazné.
Náhrada škody se vyplatí po přijetí nabídky.
Avšak v případě producentů, kteří podali žalobu proti institucím Společenství, je nutné předložit příslušnému orgánu doklad o stažení žaloby před vyplacením náhrady škody.
Pokud není nabídka přijata během stanovené lhůty, Rada a Komise už jí nejsou dále vázány.
Pokud je nabídka přijata, je nutné vzdát se všech nároků jakéhokoli druhu vůči Společenství kvůli škodě ve smyslu článku 1, včetně úroků a nákladů.
Článek 14
Promlčecí lhůta podle článku 43 statutu Soudního dvora znovu začíná běžet od 1. února 1999 pro všechny producenty uvedené v článku 1, kteří nepodali žádost o náhradu škody v souladu s článkem 9, pokud nebyla přerušena podáním stále ještě nevyřízené žaloby.
Pro producenty, kteří obdrželi nabídku na náhradu škody podle čl. 13 odst. 1 nebo 2, promlčecí lhůta začíná znovu běžet v den, který následuje po uplynutí lhůty pro přijetí nabídky uvedené v čl. 13 odst. 3, pokud nebyla přerušena podáním stále ještě nevyřízené žaloby.
Článek 15
Komise může rozhodnout postupem podle článku 16, že schválí předání nabídek na náhradu škody producentům, kteří splňují podmínky pro zodpovědnost Společenství, ale kteří nezískali náhradu škody podle nařízení (EHS) č. 2187/93 nebo podle předchozích ustanovení tohoto nařízení.
Výše náhrady škody se vypočítá v souladu s ustanoveními nařízení (EHS) č. 2187/93 nebo tohoto nařízení nebo v souladu s kritérii, která jsou stanovena v rozsudku o škodách vydaném Soudním dvorem ve spojených věcech C-104/89 a C-37/90.
Úroková sazba, která má být připočtena, a období, pro které má být vypočítána, mohou být upraveny s cílem zohlednit zvláštní okolnosti.
Rovněž je nutné stanovit lhůty nezbytné pro nabídky náhrady škody a lhůty pro jejich přijetí.
Článek 16
Prováděcí pravidla k tomuto nařízení a zejména ustanovení o uhrazení nákladů vzniklých zplnomocněným zástupcům producentů stanoví Komise postupem článku 30 nařízení (EHS) č. 804/68.
Článek 17
Financování výdajů na základě tohoto nařízení se považuje za intervenci ve smyslu článku 3 nařízení (EHS) č. 729/70 [12].
Článek 18
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 29. října 1998, kterým se stanoví zvláštní opatření v odvětví drůbežího masa odchylující se od nařízení (EHS) č. 3665/87, (EHS) č. 3719/88 a (ES) č. 1372/95
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2777/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s drůbežím masem [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2916/95 [2], a zejména na čl. 8 odst. 12 a článek 15 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (EHS) č. 565/80 [3] ve znění nařízení (EHS) č. 2026/83 [4] stanoví obecná pravidla pro platby vývozních náhrad předem pro zemědělské produkty;
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 3665/87 [5] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 604/98 [6] stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty;
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 3719/88 [7] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1044/98 [8] stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty;
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 1372/95 [9] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1009/98 [10] stanoví prováděcí pravidla k režimu vývozních licencí v odvětví drůbežího masa;
vzhledem k tomu, že problémy přetrvávající od druhé poloviny srpna 1998 na trhu v Rusku vážně poškodily ekonomické zájmy vývozců a že takto vzniklá situace nepříznivě ovlivnila možnosti vývozu za podmínek stanovených nařízením (EHS) č. 565/80, (EHS) č.
vzhledem k tomu, že je tudíž nezbytné omezit tyto škodlivé následky a přijmout zvláštní opatření, jakož i prodloužit některé lhůty stanovené v předpisech upravujících oblast náhrad, aby bylo možné řádným způsobem uskutečnit vývozní transakce, které vlivem zmíněných okolností nemohly být dokončeny;
vzhledem k tomu, že možnost využít těchto odchylek by měly mít pouze hospodářské subjekty schopné doložit, zejména na základě dokladů uvedených v čl. 1 odst. 2 nařízeníRady (EHS) č. 4045/89 [11] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 3235/94 [12], že o licence požádaly za účelem vývozu do Ruska;
vzhledem k tomu, že na základě vývoje situace by toto nařízení mělo vstoupit v platnost okamžitě a nabýt účinnosti dnem 1. srpna 1998;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro vejce a drůbeží maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Toto nařízení se vztahuje na produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2777/75, pro které byly podle nařízení (ES) č. 1372/95 vydány vývozní licence, v jejichž kolonce 7 je uvedeno "Rusko" nebo nějaká jiná země náležející do stejné skupiny zemí jako Rusko, v níž se uplatňuje stejná sazba náhrady, jak je uvedeno v příloze nařízení Komise (ES) č. 1516/98 [13].
2. V posledně jmenovaném případě je toto nařízení použitelné pouze tehdy, pokud hospodářský subjekt může ke spokojenosti orgánu vydávajícího licenci doložit, že o licenci žádal za účelem vývozu do Ruska.
Při posuzování žádostí musí orgán vydávající licence vycházet zejména z obchodní dokumentace uvedené v čl. 1 odst. 2 nařízení (EHS) 4045/89.
Článek 2
Na žádost držitele licence se doba platnosti vývozních licencí, které byly vydány podle nařízení (ES) č. 1372/95 a u nichž byla žádost podána před 29. srpnem 1998, s výjimkou licencí, jejichž platnost skončila před 1. srpnem 1998, prodlouží o 60 dnů.
Článek 3
Navýšení o 15 % podle čl. 23 odst. 1 nařízení (EHS) č. 3665/87, jakož i navýšení o 20 % podle čl. 33 odst. 1 druhého pododstavce se nevztahuje na vývoz uskutečňovaný na základě licencí, u nichž byla žádost podána před 29. srpnem 1998, pokud před tímto datem byly vyřízeny celní formality pro propuštění zboží ke spotřebě v dotyčné třetí zemi.
Článek 4
Na žádost vývozce se v případě produktů, u kterých byly celní vývozní formality vyřízeny před 29. srpnem 1998 nebo na které se před tímto datem začal vztahovat režim podle článků 4 a 5 nařízení (EHS) č. 565/80, prodlužuje lhůta podle čl. 30 odst. 1 písm. b) i) nařízení (EHS) č. 3719/88 a čl. 4 odst. 1 a čl. 32 odst. 1 nařízení (EHS) č. 3665/87 na 150 dnů.
Článek 5
Každý čtvrtek oznámí členské státy Komisi množství produktů, u kterých byla v předchozím týdnu uplatněna jednotlivá výše uvedená opatření.
Článek 6
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2365/98 ze dne 30. října 1998, kterým se mění nařízení (ES) č. 1445/95 o prováděcích pravidlech pro dovozní a vývozní licence v odvětví hovězího a telecího masa
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 805/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1633/98 [2], a zejména na čl. 9 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č.
1445/95 ze dne 26. června 1995 o prováděcích pravidlech pro dovozní a vývozní licence v odvětví hovězího a telecího masa a kterým se zrušuje nařízení (EHS) 2377/80 [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 759/98 [4], stanoví v článku 12a prováděcí pravidla pro vývozní licence pro některé produkty určené k vývozu do Kanady;
vzhledem k tomu, že tato pravidla stanoví zejména režim měsíčního podávání žádostí a vydávání vývozních licencí; že zkušenosti ukázaly, že tento periodický režim již není nutný; že je proto nutné změnit nařízení (ES) č.
1445/95;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Článek 12a nařízení (ES) č. 1445/95 se mění takto:
1. odstavec 6 se zrušuje;
2. odstavec 7 se nahrazuje tímto:
"7. Nejpozději do tří pracovních dnů ode dne podání žádosti o licenci předají členské státy Komisi seznam žadatelů i množství produktů, které jsou předmětem žádostí.";
3. odstavec 8 se nahrazuje tímto:
"8. Pokud množství, pro která byla podána žádost o licenci, přesahují množství, která jsou k dispozici, stanoví Komise jednotnou procentní sazbu pro přijetí požadovaných množství.";
4. odstavec 9 se nahrazuje tímto:
"9. Licence se vydávají desátý pracovní den ode dne podání žádosti."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2366/98 ze dne 30. října 1998, kterým se stanoví pravidla pro režim podpory produkce olivového oleje pro hospodářské roky 1998/99, 1999/2000 a 2000/01
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady č. 136/66/EHS ze dne 22. září 1966 o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1638/98 [2], a zejména na článek 5 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1638/98 ze dne 20. července 1998, kterým se mění nařízení č. 136/66/EHS o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky, a zejména na čl. 2 odst. 4 a článek 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2261/84 ze dne 17. července 1984, kterým se stanoví obecná pravidla pro poskytování podpory produkce olivového oleje a podpory organizacím producentů olivového oleje [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č.
1639/98 [4], a zejména na článek 19 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že článek 3 nařízení (EHS) č.
2261/84 stanoví povinné podávání prohlášení o sklizni; že v zájmu aktualizace a zkvalitnění údajů o produkci oliv a olivového oleje ještě před začátkem hospodářského roku 2001/02, kdy je plánováno zavedení reformy, je třeba definovat některé pojmy, jako např. "produktivní olivovník", a měl by být stanoven i obsah a program producenty oznamovaných údajů;
vzhledem k tomu, že je třeba se vyhnout vážnému ohrožení rovnováhy trhů, stanoví článek 4 nařízení (ES) č.
1638/98, že pěstitelům oliv nelze vyplácet žádnou podporu podle jakéhokoli režimu platného od 1. listopadu 2001 na olivovníky vysazené po 1. květnu 1998 s výjimkou přesazování starých olivových hájů nebo programu schváleného Komisí; že je tedy třeba definovat pojmy "další olivovníky" a "nová výsadba", jakož i příslušné režimy pro prohlášení, identifikaci a uznávání; že v programech další výsadby by měl být specifikován počet odumřelých nebo spálených olivovníků, které mohou být bez zvýšení celkové produkce nahrazeny;
vzhledem k tomu, že po dobu hloubkového přezkoumávání metod v současnosti používaných členskými státy je třeba prodloužit používání nařízení Komise (EHS) č. 3061/84, kterým se stanoví pravidla pro režim podpory produkce olivového oleje [5], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2455/97 [6] na rok sklizně 1998/99;
vzhledem k tomu, že pro účely uznání vyžaduje čl.
13 odst. 1 nařízení (EHS) č.
2261/84, aby majitelé lisoven splňovali určité podmínky; že zavedené podmínky pro uznání by měly být takové, aby zajistily účinný kontrolní režim; že by lisovny měly být vybaveny zařízením pro automatické vážení šarží oliv přicházejících do lisovny; že by zaznamenávané informace měly obsahovat údaje o místu určení oleje opouštějícího lisovnu;
vzhledem k tomu, že podle článku 14 nařízení (EHS) č.
2261/84 musí každý producentský členský stát používat režim kontrol k zajištění toho, že u produktu, na který je podpora poskytována, jsou splněny podmínky pro její poskytnutí; že žádosti o podporu musí tudíž obsahovat údaje potřebné pro používání takového režimu; že by za tím účelem pěstitelé oliv a organizace producentů a jejich sdružení měli podléhat určitým povinnostem;
vzhledem k tomu, že pěstitelé oliv mohou nechat olivy lisovat v jiném členském státě než v producentském členském státě; že za účelem řádného používání režimu podpory je třeba zajistit správní spolupráci mezi členským státem, kde se olej získává, a členským státem, odkud olivy pocházejí;
vzhledem k tomu, že je třeba definovat faktory, jež je třeba vzít v úvahu při stanovování množství, na které je možné poskytovat podporu; že je třeba stanovit pravidla pro stanovení množství, na které je možné poskytovat podporu v případech, kdy množství, na které se podpora požaduje, a/nebo počet stromů uvedený v prohlášení o sklizni není možné ověřit nebo akceptovat při provádění kontroly;
vzhledem k tomu, že během hloubkového přezkoumávání režimu platného v současnosti je třeba prodloužit používání ustanovení nařízení Komise (EHS) č. 3061/84 týkající se uznávání organizací producentů a jejich sdružení, jakož i způsobu jejich financování na základě podpory zadržené podle článku 20d nařízení č. 136/66/EHS;
vzhledem k tomu, že článek 2 nařízení (ES) č. 1638/98 stanoví, že práce na registru pěstitelů oliv podle nařízení Komise (EHS) č. 2276/79 ze dne 16. října 1979, kterým se stanoví pravidla pro vypracování registru pěstitelů oliv v členských státech produkujících olivový olej [7], naposledy pozměněného nařízením (EHS) č. 1279/89 [8], se v hospodářských letech 1998/99 až 2000/01 soustředí na vytvoření, aktualizaci a použití geografického informačního systému (GIS pro pěstování oliv).; že je tudíž třeba údaje, které mají být zahrnuty v GIS pro pěstování oliv uvést společně s metodami centralizace, režimy, kritérii a přípustnými technickými odchylkami, aby bylo možné zabezpečit kompatibilitu s informačními databázemi integrovaného administrativního a kontrolního systému stanoveného v nařízení Rady (EHS) 3508/92 ze dne 27. listopadu 1992 o zavedení integrovaného administrativního a kontrolního systému pro některé režimy podpor Společenství [9], naposledy pozměněném nařízením (ES) č. 820/97 [10], a v nařízení (EHS) č. 3887/92 ze dne 23. prosince 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla k integrovanému administrativnímu systému pro některé programy podpor Společenství [11], naposledy pozměněném nařízením Komise (ES) č. 1678/98 [12]; že s ohledem na financování ze strany Společenství je nutné stanovit, v jakých podmínkách se bude GIS pro pěstování oliv členského státu nebo regionu považovat za dokončený;
vzhledem k tomu, že GIS pro pěstování oliv musí umožňovat ověřování údajů v prohlášeních o sklizni; že je nutné zajistit postup pro přezkoumání nesrovnalostí mezi těmito prohlášeními a odhady GIS pro pěstování oliv; že v případech, kdy nesrovnalost nelze vyřešit, je nutné stanovit důsledky, pokud jde o množství oliv, na které je možné poskytnout podporu;
vzhledem k tomu, že pokud nebude GIS pro pěstování oliv dokončen, je třeba u prohlášení o sklizni stanovit minimální počet kontrol na místě; že pro hospodářský rok 1998/99 musí být GIS pro pěstování oliv zřízen ve všech členských státech a že je tudíž třeba soustředit úsilí na tento úkol;
vzhledem k tomu, že je třeba zavést režim pro kontroly na místě, který by zejména určil počet prohlášení, jež by měla být zkontrolována na místě v oblastech, kde GIS pro pěstování oliv dosud nebyl dokončen; že je třeba za účelem prověření shody mezi údaji v žádostech o podporu a skladovými výkazy lisoven zavést hloubkové kontroly reprezentativního podílu lisoven a společně s tím stanovit finanční sankce pro adresáty zásilek oleje, kteří odmítnou inspekci nebo nemohou doložit, že převzali zásilku oleje;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení je třeba vzít v úvahu v pracovním harmonogramu kontrolních agentur stanoveném v nařízení Komise (EHS) č. 27/85 ze dne 4. ledna 1985, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 2262/84, kterým se stanoví zvláštní opatření v odvětví olivového oleje [13], naposledy pozměněném nařízením (EHS) č. 3602/92 [14];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro oleje a tuky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA 1 Prohlášení o sklizni
Článek 1
1. Pro účely poskytování podpory produkce olivového oleje podle článku 5 nařízení 136/66/EHS pěstitelé oliv předloží do 1. prosince každého hospodářského roku prohlášení o sklizni, která se týkají jejich produktivních olivovníků, a údaje o olivových hájích, které obhospodařují ke dni 1. listopadu hospodářského roku, k němuž se prohlášení vztahují.
2. Pro účely tohoto nařízení:
a) se "produktivním olivovníkem" rozumí živý olivovník, klasifikovaný jako kulturní plodina, trvale vysazený, bez ohledu na stáří nebo stav, mající případně několik kmenů při zemi oddělených od sebe vzdáleností menší než dva metry;
b) "parcelou pro pěstování oliv" se rozumí:
- parcela s olivovníky, definovaná dotyčným členským státem, nebo, pokud taková definice neexistuje,
- souvislá plocha půdy o výměře větší než té, která je uvedena v čl. 24 odst. 1 druhé odrážce, osázená produktivními olivovníky, vzdálenými od sebe méně než 20 metrů;
c) "roztroušenými olivovníky" se rozumí produktivní olivovníky, které nesplňují podmínky nutné k tomu, aby tvořily skupinu stromů na parcele pro pěstování oliv;
d) "plochou osázenou olivovníky" se rozumí plocha parcely pro pěstování oliv nebo v případě rozptýlených olivovníků plocha 1 aru;
e) "zemědělcem" a "hospodářstvím" se rozumějí termíny definované pro integrovaný systém stanovený v čl. 1 odst. 4 nařízení Rady (EHS) č. 3508/92.
3. Prohlášení o sklizni se podávají u příslušné agentury členského státu, popřípadě u organizace producentů, jejímž je dotyčný pěstitel oliv členem.
Článek 2
Počínaje hospodářským rokem 1998/99 musí prohlášení o sklizni obsahovat alespoň tyto údaje:
a) příjmení, jméno a adresu pěstitele oliv;
b) místo nebo místa, kde se nachází hospodářství;
c) celkový počet produktivních olivovníků včetně roztroušených olivovníků;
d) katastrální čísla parcel pro pěstování oliv daného hospodářství nebo, pokud nejsou katastrální knihy vedeny, podrobný popis hospodářství a parcel pro pěstování oliv;
e) u každé parcely pro pěstování oliv počet produktivních olivovníků, hlavní odrůda, jakož i to, zda je o parcelu zavlažovanou nebo na níž se pěstují kombinované kultury.
Článek 3
1. Pokud již bylo prohlášení o sklizni u příslušného orgánu podáno, učiní se v prohlášení o sklizni pro běžný rok sklizně pouze odkaz na předchozí prohlášení a uvedou se změny, k nimž od té doby došlo.
Pro hospodářské roky 1998/99 a 1999/2000 se vezmou v úvahu veškeré změny s ohledem na platné definice a údaje požadované v prohlášení o sklizni podle nařízení (EHS) č. 3061/84 pro rok 1997/98.
Pokud k žádným změnám dotyčných údajů nedošlo, podá se prohlášení o sklizni současně s žádostmi o podporu a pouze se uvede, že ve srovnání s předchozím prohlášením k žádné změně nedošlo.
2. Prohlášení učiněná na základě nařízení (EHS) č. 3061/84 se v průběhu hospodářských roků 1999/2000 a 2000/01 nahradí úplným prohlášením o sklizni podle článků 1 a 2 uvedeného nařízení.
Článek 4
1. Aby bylo opodstatněno vyplácení podpory pěstitelům oliv v rámci společné organizace trhu s oleji a tuky platné od 1. listopadu 2001, je třeba geograficky identifikovat dodatečné olivovníky vysázené po 1. květnu 1998 a zahrnout je do celostátního nebo regionálního programu schváleného Komisí postupem podle článku 38 nařízení č. 136/66/EHS.
Olivovníky se považují za geograficky identifikované, pokud se vyskytují v geografické referenční databázi podle článku 24, nebo nevyskytují-li se tam, pokud má příslušná agentura členského státu kartografické údaje umožňující identifikaci stromů.
2. Pro účely článku 4 nařízení (ES) č. 1638/98 se "dodatečným olivovníkem" rozumí olivovník vysazený po 1. květnu 1998:
- v geografické oblasti zahrnuté do programu přeměny,
- v hospodářství daného pěstitele oliv, pokud se individuálně vede záznam o klučení a nové výsadbě každého stromu.
Vyklučený olivovník, na který odkazuje předchozí pododstavec, nesmí být totožný s olivovníkem vedeným jako olivovník nahrazený jiným stromem a musí být před vyklučením geograficky identifikován jako produktivní olivovník.
3. Programy zahrnující dodatečné olivovníky předložené Komisi ke schválení musí obsahovat zejména tyto údaje:
a) celkový počet produktivních olivovníků a odpovídající plochy v dotyčné geografické oblasti ke dni předložení programu;
b) počet vysázených a vyklučených olivovníků, který program stanoví, jakož i odpovídající plochy;
c) případně počet odumřelých nebo spálených olivovníků, které mají být nahrazeny, s odůvodněním;
d) geografickou polohu vyklučených, odumřelých nebo spálených olivovníků.
Článek 5
1. Nová výsadba mezi 1. listopadem 1995 a 31. říjnem 1998 musí být zahrnuta do prohlášení před 1. dubnem 1999, kde je též třeba uvést údaje uvedené v článku 2, případně odkazy na dřívější prohlášení obsahující stejné údaje.
K prohlášení o nové výsadbě je třeba členskému státu připojit důkazy o tom, že:
- výsadba byla celá nebo zčásti provedena před 1. květnem 1998,
- anebo, že výsadba byla provedena po 1. květnu 1998, avšak před 1. listopadem 1998, přičemž se v tomto období vyklučil určitý počet produktivních olivovníků, který ještě bude uveden.
Důkaz může mít podobu odběratelských faktur z pěstitelských školek, dokladů o dodání sazenic olivovníků nebo jakýchkoli jiných dokladů uznaných členskými státy.
2. Od 1. listopadu 1998 musejí pěstitelé oliv předkládat předběžná prohlášení o zamýšlené výsadbě, v nichž uvedou počet dotyčných olivovníků a jejich polohu, případně počet a polohu olivovníků, které mají být vyklučeny nebo které již byly vyklučeny a nebyly po 1. květnu 1998 nahrazeny.
Nejpozději koncem druhého měsíce po měsíci, v němž byla prohlášení uvedená v prvním pododstavci podána, sdělí dotyční pěstitelé, zda:
- je plánovaná výsadba spojena s náhradou vyklučených stromů a nemůže být tudíž považována za výsadbu zahrnující dodatečné olivovníky ve smyslu čl. 4 odst. 2,
- plánovaná výsadba zahrnuje výsadbu dodatečných olivovníků podle programu schváleného podle článku 4 a je tedy možné po 31. říjnu 2001 poskytnout podporu,
- plánovaná výsadba zahrnuje dodatečné olivovníky, u kterých po 31. říjnu 2001 nepřichází v úvahu nějaká podpora.
3. V souvislosti s prohlášeními o sklizni podle článku 2 musí být uvedeny všechny vysázené olivovníky spolu:
a) s odkazem na předchozí prohlášení uvedené v odstavci 2 a
b) v případě potřeby:
- s udáním počtu produktivních olivovníků, které byly vyklučeny a které byly nahrazeny novými stromy nebo
- s odkazem na program schválený Komisí, na jehož základě se dotyčná výsadba provádí.
KAPITOLA 2 Výnosy
Článek 6
1. Pro účely stanovení výnosů oliv a oleje podle článku 18 nařízení (EHS) č. 2261/84 pro hospodářský rok 1998/99 producentské členské státy poskytnou Komisi údaje o homogenních produkčních oblastech, přičemž vezmou v úvahu zejména:
- geografickou polohu a agronomické charakteristiky půdy,
- převládající odrůdy oliv, nejčastěji praktikovaný způsob prořezávky a stáří olivovníků.
Homogenní produkční oblasti se mohou měnit pouze po předložení náležitého zdůvodnění.
Tyto změny se provádějí z podnětu Komise nebo na žádost členského státu.
2. Údaje o jednotlivých produkčních oblastech uvedených v odstavci 1 musí obsahovat alespoň:
a) geografické vymezení oblasti;
b) odhadovanou plochu osázenou olivovníky;
c) odhadovaný průměrný počet olivovníků na hektar půdy specializované na pěstování oliv;
d) průměrnou produkci olivového oleje z jednoho olivovníku;
e) průměrnou produkci panenského olivového oleje na 100 kilogramů oliv.
3. Nejpozději do 1. srpna 1999 sdělí členské státy údaje uvedené v odst. 2 písm. b) až e) společně s krátkou zprávou o produkčních podmínkách zaznamenaných v jednotlivých oblastech v průběhu hospodářského roku.
4. V zájmu zjištění výnosů oleje v hospodářském roce 1998/99 stanoví producentské členské státy v různě vybavených lisovnách s reprezentativní lisovací kapacitou v dané oblasti výnos olivového oleje v jednotlivých produkčních oblastech v různých fázích sklizně.
Pro účely stanovení výnosů oliv uvedou členské státy na počátku hospodářského roku výnosy oliv sklizených ze stromů charakteristických pro produkční podmínky v dané oblasti alespoň pro největší produkční oblasti.
KAPITOLA 3 Uznané lisovny
Článek 7
Počínaje hospodářským rokem 1998/99 pro účely uznávání lisoven:
a) musí údaje uvedené v čl. 13 odst. 1 písm. a) nařízení (EHS) č. 2261/84 zahrnovat:
- kapacitu pro skladování oleje,
- skutečnou lisovací kapacitu za jeden osmihodinový pracovní den,
- popis technického vybavení instalovaného nebo používaného v lisovně včetně údajů o typu, výrobní značce, modelu a hodinové kapacitě každé jednotky;
b) musí mít kontrolní zařízení v případě lisoven, které v předchozím hospodářském roce vyprodukovaly více než 20 tun oleje, také systém automatického vážení a zapisování oliv, jakož i elektronický zapisovač lisování.
U lisoven, jejichž kapacita podle písm. a) druhé odrážky je vyšší než dvě tuny oleje za den při osmihodinové pracovní době, se však ustanovení písmene b) použijí počínaje hospodářským rokem 1999/2000.
Na ostatní lisovny se uvedené ustanovení použije počínaje hospodářským rokem 2000/01.
Mimoto musí lisovny, jakmile budou příslušné údaje k dispozici, vydat pěstitelům oliv osvědčení stanovené v čl. 12 odst. 1 a musí dodržovat kontrolní podmínky stanovené členským státem.
Pokud jde o plnění podmínek stanovených v tomto článku, jakož i v článcích 8 a 9, platí bez dotčení použitelných vnitrostátních sankcí čl. 13 odst. 4 nařízení (EHS) č. 2261/84 vzhledem k rizikům vznikajícím v souvislosti s množstvími způsobilými k podpoře.
Článek 8
V rámci kontrolního režimu podle článku 14 nařízení (EHS) č. 2261/84 členské státy zajistí:
a) přezkoušení na základě analýzy vzorků, zda daný olej odpovídá charakteristikám uvedeným v bodu 1 přílohy nařízení č. 136/66/EHS a zda není kontaminován nežádoucími látkami, zejména rozpouštědly;
b) počínaje hospodářským rokem 1998/99:
- vedení skladových výkazů spojených s finančním účetnictvím, obsahujících alespoň údaje uvedené v čl. 9 odst. 1, a popřípadě odkazy na provedené analýzy,
- zasílání měsíčních výkazů s těmito údaji před desátým dnem v měsíci následujícím po daném měsíci příslušnému orgánu, popřípadě kontrolní agentuře; v případě lisoven s produkcí v předchozím hospodářském roce nižší než 20 tun oleje však měsíční výkaz obsahuje pouze údaje o množstvích podle čl. 9 odst. 1 písm. b), c), d) a f),
- přezkoušení postupu při likvidaci odpadních vod;
c) počínaje hospodářským rokem 1999/2000, že dodávky olivového oleje budou splňovat jednu z těchto podmínek:
- pokud bylo prodáno méně než 50 litrů, nebo pokud nedošlo k prodeji a dodávka byla provedena proti vydání potvrzení uvádějícího alespoň dotyčné množství, musí dodané množství olivového oleje obsahovat údaje o příjemci a jeho podpis,
- pokud byl olej prodán, musí být dodáván ve vratných spotřebitelských obalech o objemu nejvýše 200 litrů, opatřených jednorázovým uzávěrem, sériovým číslem, číslem uznání lisovny a vyznačením hospodářského roku, nebo
- pokud byl olej prodán, musí být dodán s vystavenou fakturou a potvrzením banky o zaplacení.
Článek 9
1. Skladové výkazy podle čl. 8 písm. b) musí obsahovat denně tyto údaje:
a) množství dodaných oliv podle jednotlivých šarží s údaji o producentech nebo vlastnících každé šarže;
b) množství vylisovaných oliv;
c) množství získaného oleje;
d) množství oleje zakoupeného nebo získaného od 1. prosince 1998 s uvedením odesílatele; množství vztahující se na listopad 1998 se uvádějí úhrnem;
e) množství získaných olivových pokrutin, stanovené paušálně;
f) množství oleje opouštějící lisovnu podle jednotlivých šarží s uvedením jména příjemce a toho, zda jde o pěstitele podle čl. 8 písm. c);
g) množství olivových pokrutin opouštějících lisovnu:
- podle jednotlivých šarží, s uvedením jména příjemce v případě prodeje podniku provádějícímu extrakci,
- stanovené paušálně, v ostatních případech se jménem příjemce,
- vážených podle jednotlivých šarží, pokud má lisovna nákladní váhu.
2. Na vyžádání orgánů odpovědných za kontrolu skladových výkazů předloží lisovna:
a) počínaje 1. červencem a hospodářským rokem 1998/99 množství olivového oleje vylisovaného od počátku hospodářského roku, podle jednotlivých šarží oliv vstupujících do lisovny a podle příslušných pěstitelů;
b) počínaje hospodářským rokem 1999/2000 nebo 2000/01 v souladu s čl. 7 odst. 2 automaticky zaznamenávanou hmotnost šarží oliv vstupujících do lisovny;
c) počínaje hospodářským rokem 1999/2000 záznam o dodaných množstvích rozepsaných podle tří odrážek odst. 8 písm. c) s údaji o příjemci oleje;
d) fakturu z prodeje jednotlivých šarží a počínaje hospodářským rokem 1999/2000 bankovní výpis s údaji o platbě za olej, pokud byly získané oleje a/nebo olivové pokrutiny prodány.
3. Množství olivových pokrutin uvedené v odstavci 1 lze paušálně stanovit vynásobením množství vylisovaných oliv koeficientem uvedeným v technické specifikaci lisovny, nebo však také těmito koeficienty:
- 0,35 v případě lisoven s tradičním výrobním cyklem,
- 0,45 v případě lisoven s nepřetržitým třífázovým výrobním cyklem,
- 0,70 v případě lisoven s nepřetržitým dvoufázovým výrobním cyklem.
Článek 10
1. Pro účely kontroly uschovají pěstitelé oliv uvedení v čl. 9 odst. 1 písm. f), kteří obdrželi více než 200 litrů oleje, do konce hospodářského roku následujícího po příslušném roce záznam o místě určení oleje vyprodukovaného z jejich oliv, případně fakturu z prodeje nebo jiný doklad.
Kromě toho předloží počínaje hospodářským rokem 1999/2000 a před 1. prosincem pěstitel příslušnému orgánu členského státu, případně organizaci producentů, jejímž je členem, prohlášení o množstvích podle hlavních míst určení olejů získaných v průběhu předchozího hospodářského roku a výkaz o stavu zásob k 1. listopadu.
Organizace producentů sdělí do 1. ledna údaje uvedené ve druhém pododstavci příslušnému orgánu členského státu, případně kontrolní agentuře.
Členský stát sdělí tyto údaje Komisi do 15. ledna.
2. Hlavní příjemci oleje podle čl. 9 odst. 1 písm. f), kteří nejsou příjemci uvedenými v odstavci 1, uchovávají pro potřebu kontrolních orgánů podklady, na základě nichž je možno zjistit, zda daný olej byl skutečně odebrán. Členský stát vymezí pojem "hlavní příjemce" a nařídí, které podklady je nutno předkládat.
Článek 11
1. Producentské členské státy oznámí Komisi:
- do 1. září množství olivového oleje vyprodukovaného v lisovnách v běžném hospodářském roce k 30. červnu,
- do 1. prosince množství olivového oleje vyprodukovaného v lisovnách v předchozím hospodářském roce.
2. V případech zmíněných v čl. 13 odst. 6 nařízení (EHS) č. 2261/84 dotyčný členský stát za účelem uznání lisoven v rámci zvláštního kontrolního režimu předloží Komisi odůvodněnou žádost, v níž uvede druh kontrol, který daný členský stát zamýšlí provádět v dotyčných lisovnách. Komise rozhodne během 30 dnů o tom, zda udělí či neudělí takové uznání, a sdělí své rozhodnutí dotyčnému členskému státu.
KAPITOLA 4 Žádost o podporu a poskytnutí podpory
Článek 12
1. Žádost o podporu může podat každý pěstitel oliv, který předložil prohlášení o sklizni.
Žádost obsahuje nejméně tyto údaje:
a) příjmení, jméno a adresu pěstitele oliv;
b) množství vyprodukovaného panenského olivového oleje;
c) poloha hospodářství a parcel, na nichž byly olivy sklizeny, s odkazem na prohlášení o sklizni;
d) uznaná lisovna/lisovny, kde byl olej vyprodukován, s údaji o množství zpracovaných oliv a množství oleje vyprodukovaného danými lisovnami;
e) případně počínaje hospodářským rokem 1999/2000 množství oliv dodaných podniku zpracovávajícímu stolní olivy s údaji o dotyčném podniku.
Žádost o podporu musí doprovázet osvědčení lisovny, o jehož formě a obsahu rozhodnou členské státy, potvrzující údaje uvedené v písmeni d).
2. Pokud pěstitelé oliv svou úrodu oliv nebo její část prodali, musí žádost o podporu kromě údajů uvedených v odstavci 1 obsahovat též:
a) příjmení, jméno a adresu kupujícího;
b) kopii faktury z prodeje oliv;
c) kopii osvědčení lisovny potvrzující údaje uvedené v odst. 1 písm. d).
3. Žádosti o podporu předkládají pěstitelé oliv do 1. července každého hospodářského roku:
- organizaci producentů, pokud jsou pěstitelé oliv členy organizace producentů,
- příslušným orgánům daného členského státu, pokud pěstitelé oliv nejsou členy organizace producentů.
Je-li žádost předložena pozdě, s výjimkou případů vyšší moci, snižuje se podpora, na niž by měl pěstitel oliv nárok v případě včasného podání žádosti, o 1 % za každý pracovní den.
Žádosti předložené se zpožděním delším než 25 dnů se zamítají.
4. Pěstitelé oliv, kteří chtějí obdržet zálohu na podporu podle článku 12 nařízení (EHS) č. 2261/84, musí společně s žádostí o podporu předložit žádost o zálohu.
5. Členské státy sdělí do 1. září každého hospodářského roku Komisi počet žádostí o podporu a množství olivového oleje, jehož se tyto žádosti týkají.
Článek 13
Pokud je celá produkce pěstitele oliv nebo její část vylisována v lisovně v jiném členském státě než je stát, kde byly olivy sklizeny, je nutné žádost o podporu předložit příslušné agentuře členského státu, kde byl olej vyprodukován.
V takových případech posledně uvedený členský stát po kontrole dotyčné lisovny zašle žádost o podporu a údaje o kontrole lisovny členskému státu, odkud olivy pocházejí.
Po přezkoumání, zda byly všechny požadavky na poskytnutí podpory splněny, vyplatí členský stát, kde byly olivy sklizeny, podporu produkce.
Článek 14
1. Pěstitelé oliv mají nárok na podporu na množství skutečně vyprodukovaného panenského olivového oleje zvýšené o paušální množství olivového oleje z pokrutin podle odstavce 2.
Množství, na něž lze vyplatit podporu na základě prohlášení o sklizni a na základě žádostí o podporu za hospodářské roky 1998/99, 1999/2000 a 2000/01 se však v případech uvedených v článku 15 nařízení (EHS) č. 2261/84 a čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 1638/98 stanoví podle článku 15.
2. Množství olivového oleje z pokrutin, na něž je možné vyplatit podporu, se rovná 8 % množství panenského olivového oleje získaného z oliv, z nichž pokrutiny pocházejí a na něž byl přiznán nárok na podporu podle čl. 2 odst. 4 nařízení (EHS) č. 2261/84.
3. Pro účely stanovení množství skutečně vyprodukovaného panenského olivového oleje vezme příslušná agentura počínaje hospodářským rokem 1998/99 v úvahu zejména tyto skutečnosti:
- základní údaje z registru pěstitelů oliv nebo z geografického informačního systému (GIS) pro pěstování oliv, týkající se produkční kapacity.
V oblastech dosud nezahrnutých do registru pěstitelů oliv nebo GIS pro pěstování oliv se použije prohlášení o sklizni,
- údaje z počítačových informačních databází uvedených v článku 27,
- doklady o lisování poskytnuté uznanými lisovnami,
- výsledky uskutečněných kontrol.
4. Pro účely stanovení skutečné produkce podle čl. 17a odst. 2 nařízení (EHS) č. 2261/84 dotyčné členské státy sdělí Komisi do 1. dubna následujícího hospodářského roku množství, na které je možno vyplatit podporu.
Článek 15
1. V případech stanovených v čl. 15 odst. 2 a 3 nařízení (EHS) č. 2261/84, kdy množství, na něž byly podány žádosti o podporu, není potvrzeno uznanou lisovnou, stanoví členský stát podle čl. 15 odst. 4 uvedeného nařízení množství oleje z takové lisovny, na něž mají jednotliví pěstitelé oliv nárok na podporu.
Množství způsobilé k podpoře však nesmí přesáhnout 75 % množství uvedeného v podaných žádostech o podporu nebo 75 % množství vypočteného tak, že se vynásobí průměrný výnos v homogenní produkční oblasti počtem dotyčných olivovníků, aniž jsou dotčeny nároky, které dotyční pěstitelé oliv mohou vznést vůči lisovně.
Počet stromů se stanoví v poměru k množství dotyčného oleje, pokud se o podporu žádá na olej získaný v několika lisovnách.
2. Pokud je počet stromů uvedených v prohlášení o sklizni vyšší než skutečně zjištěný počet, stanoví se množství, na něž je podpora splatná, popřípadě jakékoli jiné sankce na základě procenta, o které počet uváděných stromů převyšuje skutečné množství podle čl. 28 odst. 4:
- v případě, že procento převýšení nepřekročí 55 %, poskytne se podpora na množství uvedené v čl. 14 odst. 1 první odrážce, snížené o opravnou částku rovnající se příslušnému množství vynásobenému procentem převýšení a koeficientem stanoveným touto tabulkou: Procento převýšení _BAR_ Koeficient _BAR_
vyšší než 0, avšak nejvýše 5 _BAR_ 0 _BAR_
vyšší než 45, avšak nejvýše 55 _BAR_ 0,015 _BAR_ - pokud je procento převýšení vyšší než 55 %, avšak nejvýše 75 %, nejsou pěstitel oliv a dotyčné parcely v rámci režimu podpory produkce v dotyčném hospodářském roce způsobilé k podpoře,
- pokud je procento převýšení vyšší než 75 %, nejsou pěstitel oliv a dotyčné parcely v rámci režimu podpory produkce v dotyčném a příštím hospodářském roce způsobilé k podpoře.
Článek 16
1. S výhradou výsledků provedených kontrol, zejména kontrol uvedených v článku 28, členské státy vyplácejí zálohu stanovenou v článku 12 nařízení (EHS) č. 2261/84 od 16. října každého hospodářského roku.
2. Po provedení všech požadovaných kontrol a v souladu s jejich výsledky vyplatí členské státy pěstitelům zůstatek podpory do 90 dnů ode dne, kdy Komise stanovila skutečnou výši produkce na příslušný hospodářský rok a výši jednotkové částky podpory produkce podle čl. 17a odst. 2 nařízení (EHS) č. 2261/84.
KAPITOLA 5 Organizace producentů a jejich sdružení
Článek 17
Aniž jsou dotčeny ostatní podmínky stanovené v článku 20c nařízení č. 136/66/EHS, v kapitolách 3 a 4 nařízení (EHS) č. 2261/84 a v tomto nařízení, budou organizace producentů a jejich sdružení uznány pouze pokud se zavážou, že:
a) budou používat správní strukturu požadovanou pro vykonávání úkolů, jimiž jsou pověřeny;
b) budou mít kvalifikovaný personál k vykonávání těchto úkolů;
c) budou vypracovávat čtvrtletní zprávy o své činnosti a vést evidenci o své řídící činnosti;
d) s výhradou dodržování lhůt podle čl. 12 odst. 3,
- budou předkládat, pokud jde o organizace producentů, které nejsou členy sdružení, příslušnému orgánu každý měsíc žádosti o podporu, které jim byly zaslány jejich členy v předchozím měsíci,
- budou předkládat, pokud jde o organizace producentů, které jsou členy sdružení, příslušnému orgánu každý měsíc žádosti o podporu, které jim byly zaslány jejich členy v předchozím měsíci,
- budou předkládat, pokud jde o sdružení organizací producentů, příslušnému orgánu každý měsíc žádosti o podporu, které jim byly zaslány jejich členskými organizacemi v předchozím měsíci.
Uznání bude záviset na splnění všech podmínek stanovených v tomto článku.
Článek 18
Pro účely ověření plnění podmínek podle čl. 4 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2261/84 si organizace producentů vyžádají od svých členů kopie listiny dokládající vlastnictví, smlouvy nebo jiné právní dokumenty, na jejichž základě obhospodařují své olivové háje. Tyto kopie se přiloží k registru členů organizace producentů.
Článek 19
1. Organizace producentů tvořících sdružení musí zastupovat alespoň jednu třetinu hospodářských oblastí uvedených v čl. 4 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2261/84.
2. Přezkoušení kontrol podle čl. 10 první odrážky nařízení (EHS) č. 2261/84 se týká 5 % kontrol provedených organizacemi producentů, které jsou členy sdružení. Sdružení vypracuje podrobnou zprávu o každém provedeném přezkoušení a bez odkladu zašle její kopii dotyčnému členskému státu, případně kontrolní agentuře.
Článek 20
1. Do 1. ledna každého hospodářského roku předloží organizace producentů, případně jejich sdružení, prohlášení o sklizni svých členů nebo změny těchto prohlášení příslušné agentuře daného členského státu.
2. Organizace producentů, případně jejich sdružení, předloží příslušné agentuře dotyčného členského státu žádosti o podporu na běžný hospodářský rok do 1. srpna každého hospodářského roku.
Žádosti, které pěstitelé oliv předloží pozdě, mohou organizace nebo sdružení podat do 14. srpna každého hospodářského roku.
3. Po provedení kontrol podle čl. 8 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2261/84 zašlou organizace producentů příslušné agentuře dotyčného členského státu žádosti svých členů o poskytnutí záloh.
Článek 21
1. Do 1. dubna každého hospodářského roku se na základě odhadů stanoví tyto částky na celkovou podporu zadrženou podle čl. 20d nařízení č. 136/66/EHS v rámci limitu předpokládaných prostředků pro každý členský stát:
a) jednotková částka, která má být přidělena sdružení za každou členskou organizaci producentů;
b) jednotková částka, která má být přidělena organizacím producentů za každou předloženou žádost o podporu.
Pro stanovení počtu členů organizací producentů, k nimž se přihlíží pro účely použití písmene a), se vezmou v úvahu pouze členové, kteří v období běžného a tří předchozích hospodářských roků předložili organizaci alespoň jednu žádost.
Zůstatek zadržené podpory podle článku 20d nařízení č. 136/66/EHS se rozdělí mezi organizace producentů na základě množství olivového oleje, na které se poskytuje podpora prostřednictvím jednotlivých organizací.
Aniž je dotčen čl. 11 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2261/84, v případě, že sdružení splnila všechny své povinnosti v souladu s právními a správními předpisy Společenství a nepoužila celou finanční částku podle písmene a), musí zůstatek rozdělit mezi své členské organizace producentů na základě počtu členů těchto organizací.
2. Avšak v případě, že podpora zadržená podle čl. 20d odst. 1 nařízení č. 136/66/EHS nepostačuje k poskytnutí částek vyplývajících z uplatnění odst. 1 písm. a) a b) na organizace producentů a jejich sdružení, mohou na úhradu určitých nákladů vzniklých v souvislosti s kontrolami provedenými těmito orgány přispět dotyčné členské státy.
V takových případech mohou členské státy organizacím producentů a jejich sdružením poskytnout částky, které se liší od částek uvedených v odst. 1 písm. a) a b); v žádném případě však nesmějí být posledně uvedené částky překročeny.
3. Zálohy stanovené v čl. 11 odst. 4 nařízení (EHS) č. 2261/84 nesmějí překročit:
- pokud jde o sdružení, 70 % sumy vypočtené tak, že se vynásobí jednotková částka stanovená pro předchozí hospodářský rok podle odst. 1 písm. a) počtem členů v organizacích producentů, které k nim patří, nebo
- pokud jde o organizace producentů, 70 % sumy vypočtené tak, že se vynásobí jednotková částka stanovená na předchozí hospodářský rok podle odst. 1 písm. b) předpokládaným počtem žádostí.
KAPITOLA 6 Geografický informační systém pro pěstování oliv (GIS)
Článek 22
Geografický informační systém pro pěstování oliv (GIS) podle čl. 2 odst. 1 nařízení (ES) č. 1638/98, dále jen "geografický informační systém", nebo "GIS pro pěstování oliv", se vztahuje na pěstitele oliv, kteří podali prohlášení o sklizni podle článku 1 tohoto nařízení a žádosti o podporu podle článku 12.
Článek 23
1. Zřídí se počítačová alfanumerická databáze, která obsahuje o každém zemědělském podniku nebo parcele tyto údaje:
- údaje z prohlášení o sklizni a z žádostí o podporu, jakož i všechny případné změny,
- množství olivového oleje, případně stolních oliv, na něž byla vyplacena podpora,
- údaje podle čl. 10 odst. 1,
- výsledky kontrol na místě.
2. V případě alfanumerického systému pro identifikaci zemědělských parcel jde o stejný systém, jako je systém používaný v integrovaném administrativním a kontrolním systému, podle potřeby doplněný o plochy osázené olivovníky.
Článek 24
1. Pro potřeby správních jednotek určených členskými státy se založí počítačová grafická referenční databáze pozemků, na něž se vztahuje významný počet prohlášení.
Bude obsahovat tyto tři datové soubory:
- digitální ortofotografie,
- vymezení hranic správních jednotek a pozemků odpovídající katastru nemovitostí nebo, pokud neexistuje, identifikačnímu systému založenému členským státem ad hoc,
- poloha jednotlivých olivovníků.
Členský stát stanoví minimální velikost parcel pro pěstování oliv, pod níž se již žádné hranice nevyznačují.
Stanovená minimální velikost nesmí přesáhnout 10 arů.
Pro správní jednotky nezahrnuté do grafické referenční databáze zřídí členské státy alternativní systém zaručující správnost prohlášení.
2. Pro grafickou referenční databázi se použije homogenní projekční systém pro celé území státu, kterým se dosáhne geometrické koherence různých úrovní dat v prostoru a čase.
Grafická referenční databáze se pravidelně aktualizuje, čímž se zabezpečuje, že obsahuje nejnovější dostupné informace a že ortofotografie nejsou starší pěti let.
3. Digitální ortofotografie musí odpovídat geometrickým normám pro kartografii v měřítku 1:10000 a z radiometrického hlediska poskytují velikost obrazového bodu maximálně jeden metr.
Splňují požadavky obchodních norem pro mozaikovou strukturu a barevné tónování.
Hranice parcel musí mít podle dostupnosti rastrový nebo vektorový formát splňující kartografické normy v měřítku 1:10000.
V každém případě musí mít zavedený systém topologické vlastnosti umožňující snadný přístup k parcelám, sledování změn hranic za předchozí čtyři hospodářské roky a přístup k charakteristikám parcel v alfanumerické databázi.
4. Pěstitelé oliv, kteří odevzdali prohlášení o sklizni, mají přístup k údajům grafické referenční báze a na požádání mohou získat kopii alfanumerických a grafických dat, které se jich týkají.
Článek 25
1. Plocha zemědělských parcel a počet olivovníků v grafické referenční bázi se stanoví vhodným způsobem příslušným orgánem, zejména fotointerpretací současných leteckých nebo satelitních fotografií s vysokým rozlišením.
Pokud však není možné dosáhnout jasných výsledků fotointerpretací, je nutno provést kontroly na místě.
U roztroušených olivovníků se provádí přibližná identifikace a lokalizace.
Členské státy stanoví přípustné technické odchylky, pokud jde o přesnost měření plochy a počítání stromů, přičemž přihlédnou k dostupným úředním podkladům a k místním podmínkám.
2. Počty olivovníků na jednotlivých pozemcích zjištěné podle grafické databáze se srovnají s údaji v prohlášeních o sklizni zařazených do alfanumerické databáze.
Pokud se oznámený počet olivovníků v rámci hospodářství liší o více než 3 % od počtu stanoveného podle odstavce 1, má se za to, že prohlášení o sklizni obsahuje nesrovnalosti.
3. Jsou-li v prohlášeních shledány nesrovnalosti, oznámí se to dotyčným pěstitelům oliv.
Dotyčným pěstitelům je poskytnuta podle uvážení členského státu až tříměsíční lhůta pro vysvětlení oznámených nesrovnalostí nebo opravu prohlášení, pokud k nesrovnalosti došlo poprvé.
Pokud odůvodnění členskému státu nestačí k tomu, aby mohl přijmout oznámené a případně opravené údaje, provede se na žádost pěstitele oliv kontrolní přezkoušení za přítomnosti obou stran, jejíž náklady nese pěstitel, pokud se oznámené případně opravené údaje podle prvního pododstavce nepotvrdí.
4. Počet olivovníků stanovený pro každou parcelu musí odpovídat:
- nahlášeným, případně opraveným údajům podle odstavce 3, pokud v nich nejsou shledány nesrovnalosti nebo pokud jsou nižší, než údaje sdělené podle odstavce 1,
- údajům stanoveným podle odstavce 1, pokud pěstitel oliv neodpověděl do uplynutí lhůty stanovené v oznámení o nesrovnalosti,
- údajům zjištěným po provedení přezkoušení podle odst. 3 druhého pododstavce.
5. Plochy vypočítané podle odstavce 1 a počty olivovníků stanovené pro jednotlivé parcely a jejich celkový počet na jedno hospodářství se zaznamenají do alfanumerické databáze.
Článek 26
1. Geografický informační systém pro pěstování oliv (GIS pro pěstování oliv) členského státu nebo regionu se považuje za hotový, jestliže pro danou oblast platí, že:
a) alfanumerická databáze podle čl. 23 odst. 1 obsahuje údaje ze všech prohlášení o sklizni a z žádostí o podporu na poslední hospodářský rok;
b) grafické odkazy databáze podle čl. 24 odst. 1 první a druhé odrážky uvádějí polohu všech parcel obsažených v databázi a zahrnutých do alfanumerické databáze;
c) počty olivovníků na parcelách v databázi uvedené v písmenu a) a počty olivovníků v databázi uvedené v písmenu b) byly porovnány podle čl. 25 odst. 2 a počet prohlášení obsahujících nesrovnalosti neumožňujících určit údaje zaznamenávaných podle čl. 25 odst 4 je nižší než 5 % všech prohlášení o sklizni.
2. Aniž jsou dotčeny výsledky přezkoušení provedených v průběhu účetní závěrky EZOZF, jsou výdaje na zřízení GIS pro pěstování oliv a na pravidelnou aktualizaci grafické referenční databáze způsobilé k financování Společenstvím na hospodářské roky 1998/99, 1999/2000 a 2000/01.
3. Členské státy sdělí Komisi vnitrostátní opatření přijatá podle článků 23 až 26.
Do 1. ledna 1999 předloží členské státy Komisi zprávu o stavu GIS pro pěstování oliv k 1. listopadu 1998.
Do 1. listopadu 1999 stanoví Komise na základě zprávy dotyčného členského státu, zda byl dokončen GIS pro pěstování oliv v regionu nebo členském státě postupem podle článku 38 nařízení č. 136/66/EHS.
KAPITOLA 7 Kontroly
Článek 27
1. Stálé počítačové informační databáze o produkci oliv a olivového oleje podle článku 16 nařízení (EHS) č. 2261/84 zahrnují:
a) alfanumerickou databázi a grafickou referenční databázi GIS pro pěstování oliv podle článků 23 a 24, jakož i výsledky kontrol stanovených v článku 25;
b) informační databáze nové výsadby obsahující údaje uvedené v článku 5, jakož i výsledky kontrol stanovených v článku 29;
c) informační databáze organizací producentů a jejich sdružení obsahující údaje uvedené v čl. 16 odst. 2 písm. b) nařízení (EHS) č. 2261/84;
d) informační databáze lisoven obsahující údaje o podmínkách uznávání uvedených v článku 7, o skladových výkazech podle článku 8, jakož i o výsledcích kontrol stanovených v článku 30;
e) informační databáze homogenních produkčních oblastí obsahující údaje uvedené v článku 6.
2. Informační databáze uvedené v odstavci 1, s výjimkou grafické referenční databáze, umožní přinejmenším přímé a okamžité vyhledávání údajů o běžném hospodářském roku a o čtyřech předchozích hospodářských rocích.
Členské státy mohou založit decentralizované informační databáze, pokud budou jednotného rázu, navzájem kompatibilní a centrálně přístupné v platební agentuře a v kontrolní agentuře.
Databáze GIS pro pěstování oliv musí být kompatibilní s databázemi integrovaného systému.
Identifikační kódy pěstitelů oliv, organizací producentů a jejich sdružení, lisoven a homogenních produkčních oblastí jsou přiděleny buď jednotlivým osobám nebo dotyčným subjektům jednou pro vždy, nebo jsou automaticky převoditelné, aby se mohly okamžitě provádět úhrny a vyhledávání za pět hospodářských let podle prvního pododstavce.
Aniž jsou dotčeny kontroly, které mají být provedeny, zejména křížové kontroly mezi informačními databázemi, a výsledky, které mají být oznámeny, musí informační databáze obsahovat archivaci dostupných historických údajů pro hospodářské roky předcházející rokům uvedeným v prvním pododstavci a nejpozději od 31. října 2001 umožnit, aby údaje v nich obsažené:
- byly automaticky slučovány na regionální a celostátní úrovni,
- byly automaticky porovnávány mezi jednotlivými databázemi.
Článek 28
1. Počínaje hospodářským rokem 1998/99
a) musí kontroly prohlášení o sklizni obsahovat alespoň:
- porovnání s údaji z grafické referenční databáze, případně úpravy v souladu s článkem 25,
- křížové kontroly prokazující, že oznámené parcely skutečně existují, a bránící dvojímu poskytnutí podpory v rámci tohoto režimu nebo jiných režimů podpor, které vycházejí z prohlášení o plochách;
b) kontroly žádostí o podporu musí zahrnovat přezkušování podle čl. 14 odst. 3 písm. a) druhou a třetí odrážkou nařízení (EHS) č. 2261/84.
Při kontrole souladu mezi prohlášeními o sklizni a žádostmi o podporu je třeba brát v úvahu zejména:
- výnosy oliv a oleje stanovené podle článku 18 uvedeného nařízení pro oblast, v níž se nachází jedno či více hospodářství, z nichž pocházejí lisované olivy,
- průměrné výnosy oliv a oleje v obcích, v nichž se nacházejí hospodářství, z nichž pocházejí lisované olivy, pokud mají členské státy údaje o těchto výnosech k dispozici.
V případě, že kontroly prováděné podle prvního pododstavce odhalí nesrovnalosti, použije se postup pro určení počtu olivovníků podle čl. 25 odst.
2 a 3 obdobně i pro ostatní nesrovnalosti nebo chybějící údaje. Množství oleje, na něž byla požadována podpora, se však nesmí měnit.
2. V regionech, kde dosud nebyl dokončen GIS pro pěstování oliv, se bez ohledu na odst. 1 první pododstavec provedou kontroly na místě: u 1 % všech prohlášení o sklizni v hospodářském roce 1998/99, u 5 % prohlášení v hospodářském roce 1999/2000 a 10 % všech prohlášení o sklizni v hospodářském roce 2000/01.
Nejméně dvě třetiny prohlášení uvedených v prvním pododstavci musí být prohlášení, u nichž nebyla v posledních dvou hospodářských letech provedena kontrola na místě.
3. Při kontrolách na místě se ověří všechny údaje uvedené v prohlášeních o sklizni a v žádostech o podporu, zejména:
- poloha jednotlivých parcel a počet olivovníků na nich rostoucích,
- místo určení oleje v případě uvedeném v čl. 10 odst. 1,
- soulad mezi olivovníky v rámci jednotlivých hospodářství a množstvím oleje obsažených v žádostech o podporu.
Žádosti o podporu uvádějící neodpovídající množství oleje se zamítnou.
4. Počínaje hospodářským rokem 1998/99 se pro každý hospodářský rok v případě potřeby stanoví procentní podíl olivovníků převyšujících počet oznámených stromů podle čl. 25 odst. 4, nebo jejich počet zjištěný při kontrolách podle odstavců 1 a 2.
Tento procentní podíl se vypočítá jako rozdíl mezi nahlášeným a zjištěným počtem olivovníků, pokud je větší než nula, vydělený počtem zjištěných olivovníků a vynásobený 100.
Článek 29
1. Chybí-li dostatečný důkaz nebo vyvstanou-li nějaké pochybnosti, provedou členské státy do 1. listopadu 1999 kontrolu prohlášení na místě podle čl. 5 odst. 1.
Výsadba a klučení provedené v období od 1. května do 31. října 1998 se stanoví na základě všech údajů předložených pěstiteli na vyžádání příslušné agentury nebo členského státu a na základě stavu zjištěného na místě, zejména pokud jde o vzrůst stromů.
Po ukončení všech kontrol se má za to, že u pěstitele neexistují žádné nesrovnalosti.
2. Nejméně 10 % prohlášení o sklizni stanovených v čl. 5 odst. 2 a 3 za každý hospodářský rok se překontroluje před koncem dalšího hospodářského roku.
Článek 30
1. Počínaje hospodářským rokem 1998/99 zahrnují kontroly stanovené v čl. 14 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2261/84 hloubkovou kontrolu souladu mezi informacemi a údaji uváděnými pro jednotlivé hospodářské roky alespoň u 30 % uznaných lisoven vybraných na základě analýzy rizik. Počet kontrol lisoven v jednotlivých členských státech však nesmí být nižší než počet kontrol lisoven provedených za hospodářský rok 1997/98.
Kromě toho se z důvodu stanovení, že informace jsou zaznamenávány a podmínky uznání plněny, provedou zběžné kontroly nejméně:
- u 5 % lisoven v hospodářském roce 1998/99,
- u 10 % lisoven v hospodářském roce 1999/2000,
- u 20 % lisoven v hospodářském roce 2000/01.
2. Hloubkové kontroly zahrnují:
a) kontrolu na místě, pokud jde o zařízení, množství a druhy skladovaných produktů, vedení účetnictví a jiné náležité dokumentace;
b) porovnání různých údajů poskytnutých lisovnami nebo získaných z jiných zdrojů, zejména pokud jde o zásobování, místo určení olivového oleje a olivového oleje z pokrutin, spotřeby elektřiny a vody, jakož i počet pracovníků;
c) porovnání množství ze skladových výkazů s celkovým množstvím uvedeným v žádostech o podporu předložených dotyčnými pěstiteli oliv;
d) ostatní kontroly uvedené v článku 8; analýzy vzorků, na které odkazuje čl. 8 písm. a), se provádějí u nejméně 25 % odebraných vzorků.
3. Kromě toho nejméně u 10 % hloubkových kontrol provede členský stát kontroly u dodavatelů zboží nebo služeb nebo u příjemců oleje nebo olivových pokrutin uvedených v článku 10 nebo v čl. 9 odst. 1 písm. g).
Jestliže se příjemce oleje nebo olivových pokrutin odmítne podrobit kontrole nebo má-li příslušný orgán důkazy, že daná dodávka oleje nebo olivových pokrutin nebyla převzata:
- v případě uvedeném v čl. 10 odst. 1 je příjemce povinen členskému státu zaplatit dvojnásobek výše podpory na dané množství oleje,
- v případě uvedeném v čl. 10 odst. 2 členský stát uloží sankci přiměřenou množství daného oleje.
Částky vybrané členským státem se odečtou od výdajů EZOZF za služby platebních agentur členských států.
Článek 31
Je-li prováděním kontrol stanovených v tomto nařízení pověřena kontrolní agentura, vykáží se tyto kontroly v jejím pracovním harmonogramu vypracovaném podle článku 3 a 4 nařízení (EHS) č. 27/85.
Odchylně od čl. 4 odst. 1 a 2 nařízení (EHS) č. 27/85 se pracovní harmonogram pro hospodářský rok 1998/99 v případě nutnosti upraví a předloží do 1. prosince 1998 Komisi ke schválení do 1. ledna 1999. Upravený harmonogram a příslušný rozpočet schválí dotyčný členský stát s konečnou platností nejpozději 15. ledna 1999.
KAPITOLA 8 Obecná ustanovení
Článek 32
Producentské členské státy přijmou všechna nezbytná opatření, aby pěstitelé oliv, lisovny a ostatní hospodářské subjekty byly seznámeny se sankcemi uloženými podle předpisů Společenství, zejména pokud jde o případy, kdy prohlášení o sklizni nebo žádosti o podporu neodpovídají pravdě.
Producentské členské státy sdělí Komisi neprodleně opatření přijatá k provedení tohoto nařízení.
Do 1. ledna 2000 a do 1. ledna 2001 předloží producentské členské státy souhrnnou zprávu o počtu kontrol provedených podle článků 28, 29 a 30, o počtu případů, v nichž se požadovala úprava, s uvedením příslušných údajů nebo množství, o sankcích uložených na základě kontrol, jakož i celkové vyhodnocení zavedeného kontrolního režimu a zaznamenaných obtíží.
Článek 33
Nařízení (EHS) č. 2276/79 se zrušuje ode dne 1. listopadu 1999.
Nařízení (EHS) č. 3061/84 se i nadále použije výhradně na opatření týkající se hospodářských roků před rokem 1998/99 až do 31. října 1999.
Zrušuje se ode dne 1. listopadu 1999.
Článek 34
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. listopadu 1998.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 2374/98 ze dne 3. listopadu 1998, kterým se povolují nové doplňkové látky v krmivech (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 98/19/ES [2], a zejména na články 9j a 3 této směrnice,
vzhledem k tomu, že směrnice 70/524/EHS stanoví, že s ohledem na vývoj vědeckých a technických poznatků mohou být povoleny nové doplňkové látky nebo nová užití doplňkových látek;
vzhledem k tomu, že směrnice Rady 93/113/ES [3] naposledy pozměněná směrnicí 97/40/ES [4], odchylně od směrnice 70/524/EHS zmocnila členské státy dočasně povolit používání enzymů, mikroorganismů a přípravků z nich ve výživě zvířat a jejich uvádění na trh;
vzhledem k tomu, že po přezkoumání dokumentací předaných členskými státy v souladu s článkem 3 směrnice 93/113/ES se ukazuje, že určitý počet látek náležejících do skupin enzymů a mikroorganismů může být dočasně povolen;
vzhledem k tomu, že stanovisko Vědeckého výboru pro výživu zvířat, pokud jde o bezpečnost těchto látek, bylo příznivé;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro krmiva,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Látky, které náležejí do skupiny enzymů a jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení, mohou být povoleny v souladu se směrnicí 70/524/EHS jako doplňkové látky ve výživě zvířat za podmínek uvedených v této příloze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 3. listopadu 1998 o přistoupení Evropského společenství pro atomovou energii a Evropského společenství jednajících jako jedna strana k Dohodě z roku 1993 o zřízení Střediska pro vědu a techniku na Ukrajině, uzavřené mezi Kanadou, Švédskem, Ukrajinou a Spojenými státy americkými
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na čl. 101 druhý pododstavec této smlouvy,
s ohledem na souhlas Rady,
vzhledem k tomu, že přistoupení Evropského společenství pro atomovou energii a Evropského společenství jednajících jako jedna strana k Dohodě z roku 1993 o zřízení Střediska pro vědu a techniku na Ukrajině, uzavřené mezi Kanadou, Švédskem, Ukrajinou a Spojenými státy americkými, by mělo být schváleno jménem Evropského společenství pro atomovou energii,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přistoupení Evropského společenství pro atomovou energii a Evropského společenství jednajících jako jedna strana k Dohodě z roku 1993 o zřízení Střediska pro vědu a techniku na Ukrajině, uzavřené mezi Kanadou, Švédskem, Ukrajinou a Spojenými státy americkými, ve znění protokolu ze dne 7. července 1997, (dále jen "dohoda") a prohlášení Evropských společenství vztahující se k článku 1 se schvaluje jménem Evropského společenství pro atomovou energii.
Znění dohody, listiny o přistoupení a prohlášení se přikládají k tomuto nařízení [1].
Článek 2
Rada a Komise každá jmenuje jednoho zástupce Společenství do správní rady v souladu s článkem IV odstavcem C dohody.
Článek 3
Středisko pro vědu a techniku na Ukrajině má vlastní právní subjektivitu a nejširší způsobilost k právům a právním úkonům, jakou právní předpisy použitelné ve Společenství přiznávají právnickým osobám; může zejména uzavírat smlouvy, nabývat a zcizovat movitý i nemovitý majetek a vystupovat před soudem.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2411/98 ze dne 3. listopadu 1998, o uznávání rozlišovacích značek členského státu, ve kterém jsou registrována motorová vozidla a jejich přípojná vozidla, v dopravním provozu Společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 75 odst. 1 písm. d) této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189c Smlouvy [3],
(1) vzhledem k tomu, že Společenství přijalo řadu opatření, jejichž účelem je zajistit řádné fungování vnitřního trhu zahrnujícího prostor bez vnitřních hranic, v němž je v souladu s ustanoveními Smlouvy zajištěn volný pohyb zboží, osob, služeb a kapitálu;
(2) vzhledem k tomu, že některé členské státy jsou smluvními stranami Vídeňské úmluvy o silničním provozu z roku 1968 [4] (dále jen "Úmluva" ), jejíž článek 37 stanoví, že každé motorové vozidlo v mezinárodní dopravě musí mít vzadu kromě registrační značky i rozlišovací značku státu, ve kterém je registrováno;
(3) vzhledem k tomu, že Společenství není smluvní stranou Úmluvy a že některé členské státy, které smluvními stranami Úmluvy jsou, se na článek 37 Úmluvy odvolávají; že tyto členské státy tím vyžadují, aby vozidla ostatních členských států měla rozlišovací značku stanovenou v příloze 3 Úmluvy; že některé z těchto členských států neuznávají jiné rozlišovací značky než ty, které jsou v souladu s článkem 3 Úmluvy, i když označují členský stát, ve kterém jsou vozidla registrována, např. značka státu na registrační značce;
(4) vzhledem k tomu, že některé členské státy zavedly vzor registrační značky, na jejímž levém okraji je modrý pás s dvanácti žlutými hvězdami, představující vlajku Evropy, a s rozlišovací značkou členského státu, v němž je vozidlo registrováno; že za účelem dopravy ve Společenství vyhovuje tato rozlišovací značka účelu článku 37 Úmluvy, tj. identifikaci státu, v němž je vozidlo registrováno;
(5) vzhledem k tomu, že členské státy, které vyžadují, aby vozidla jiných členských států měla rozlišovací značku státu, v němž jsou registrována, by měly rovněž uznávat značku podle přílohy k tomuto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Toto nařízení platí pro všechna vozidla registrovaná v členských státech, která jsou provozována ve Společenství.
Článek 2
Pro účely tohoto nařízení se:
1) "rozlišovací značkou členského státu, v němž je vozidlo registrováno", rozumí jedno velké latinské písmeno nebo skupina až tří velkých latinských písmen označujících členský stát, v němž je vozidlo registrováno;
2) "vozidlem" rozumí každé motorové vozidlo a jeho přípojné vozidlo, jak jsou definována ve
- směrnici Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidelIn [5],
- směrnici Rady 92/61/EHS ze dne 30. června 1992 o schvalování typu dvoukolových a tříkolových motorových vozidel [6].
Článek 3
Členské státy vyžadující, aby vozidla registrovaná v jiných členských státech měla při jízdě po jejich území rozlišovací značku, uznávají rozlišovací značku členského státu, v němž je vozidlo registrováno, umístěnou v souladu s přílohou k tomuto nařízení na levém okraji registrační značky, jako rovnocennou každé jiné rozlišovací značce, kterou uznávají za účelem identifikace státu, v němž je vozidlo registrováno.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
ze dne 12. listopadu 1998, kterým se mění nařízení (EHS, Euratom, ESUO) č. 260/68, kterým se stanoví podmínky a postup pro uplatňování daně ve prospěch Evropských společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o vytvoření jednotné Rady a jednotné Komise Evropských společenství,
s ohledem na Protokol o výsadách a imunitách Evropských společenství, a zejména na článek 13 tohoto protokolu,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že s ohledem na nařízení Rady (ES, ESUO, Euratom) č.
2458/98 ze dne 12. listopadu 1998, kterým se mění nařízení (EHS, Euratom, ESUO) č. 259/68, kterým se stanoví služební řád úředníků a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropských společenství, a ostatní nařízení vztahující se na úředníky a zaměstnance s ohledem na stanovení odměn, důchodů a ostatních finančních nároků v eurech [1], je třeba změnit nařízení (EHS, Euratom, ESUO) č.
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V nařízení (EHS, Euratom, ESUO) č. 260/68 se slova "belgické franky" nahrazují slovem "eura" ve všech pádech a částky v belgických francích se nahrazují svými ekvivalenty v eurech podle přepočítacího poměru stanoveného Radou.
Použijí se pravidla zaokrouhlování peněžních částek stanovená nařízením Rady (ES) č. 1103/97 ze dne 17. června 1997 o některých ustanoveních týkajících se zavedení eura [3].
Článek 2
Článek 8 nařízení (EHS, Euratom, ESUO) č. 260/68 se nahrazuje tímto:
"Článek 8
Daň se vybírá srážkou u zdroje.
Její výše se zaokrouhluje dolů na celé setiny eura."
Článek 3
Na základě tohoto nařízení uskuteční Komise k 1. lednu 1999 přepočet částek v belgických francích uvedených v nařízení (EHS, Euratom, ESUO) č.
260/68 na eura; tyto hodnoty zveřejní během měsíce ledna 1999
Nařízení Rady (ES, ESUO, Euratom) č. 2460/98 ze dne 12. listopadu 1998, kterým mění nařízení č. 7/66/Euratom, 122/66/EHS, kterým se stanoví seznam míst, kde může být přiznán příspěvek na dopravu, maximální výše uvedeného příspěvku a pravidla pro jeho přiznání
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o vytvoření jednotné Rady a jednotné Komise Evropských společenství,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že nařízení č. 7/66/Euratom, 122/66/EHS [1] by mělo být změněno s ohledem na nařízení Rady (ES, ESUO, Euratom) č.
2458/98 ze dne 12. listopadu 1998, kterým se mění nařízení (EHS, ESUO, Euratom) č. 259/68, kterým se stanoví služební řád úředníků a pracovní řád ostatních zaměstnanců Společenství, jakož i na další nařízení použitelná na úředníky a zaměstnance, která se týkají stanovení odměn, důchodů a dalších finančních nároků v eurech [2],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V nařízení č. 7/66/Euratom, 122/66/EHS se slova "belgický frank" nahrazují slovem "euro" a částky vyjádřené v belgických francích se nahrazují odpovídajícími částkami v jednotkách euro podle přepočítacího koeficientu přijatého Radou.
Použijí se pravidla zaokrouhlování částek stanovená v nařízení Rady (ES) č. 1103/97 ze dne 17. června 1997 o některých ustanoveních týkajících se zavedení eura [3].
Článek 2
Na základě tohoto nařízení uskuteční Komise k 1. lednu 1999 přepočet částek v belgických francích uvedených v nařízení č.
7/66/Euratom, 122/66/EHS na euro; tyto hodnoty se během měsíce ledna 1999 zveřejní
ze dne 12. listopadu 1998, kterým se mění nařízení (ESUO, EHS, Euratom) č. 300/76 o stanovení kategorií příjemců, podmínek poskytování a výše příspěvků, které mohou být poskytovány úředníkům pracujícím na směny
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o vytvoření jednotné Rady a jednotné Komise Evropských společenství,
s ohledem na návrh Komise předložený po konzultaci Výboru pro služební řád [1],
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (ESUO, EHS, Euratom) č. 300/76 [2] by mělo být změněno s ohledem na nařízení Rady (ES, ESUO, Euratom) č.
2458/98 ze dne 12. listopadu 1998, kterým se mění nařízení (EHS, Euratom, ESUO) č. 259/68, kterým se stanoví služební řád úředníků a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropských Společenství, jakož i na další nařízení použitelná na úředníky a zaměstnance, která se týkají stanovení odměn, důchodů a dalších finančních nároků v eurech [3],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V nařízení Rady (ESUO, EHS, Euratom) č. 300/76 se slova "belgické franky" nahrazují slovy "eura" a částky vyjádřené v belgických francích se nahrazují odpovídajícími částkami v jednotkách euro podle přepočítacího koeficientu stanoveného Radou.
Použijí se pravidla zaokrouhlování částek stanovená v nařízení Rady (ES) č. 1103/97 ze dne 17. června 1997 o některých opatřeních týkajících se zavedení eura [4].
Článek 2
Na základě tohoto nařízení uskuteční Komise k 1. lednu 1999 přepočet částek vyjádřených v belgických francích uvedených v nařízení Rady (ESUO, EHS, Euratom) č.
300/76 na euro; tyto hodnoty se během měsíce ledna 1999 zveřejní
Nařízení Rady (ES) č. 2469/98 ze dne 9. listopadu 1998 o uzavření Dohody mezi Evropským společenstvím a Gabonskou republikou o rybolovu při pobřeží Gabonu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 ve spojení s první větou čl. 228 odst. 2 a prvním pododstavcem čl. 228 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že Společenství a Gabonská republika sjednaly a parafovaly dohodu o rybolovu, která rybářům Společenství přiznává rybolovná práva ve vodách spadajících pod svrchovanost nebo jurisdikci Gabonské republiky;
vzhledem k tomu, že je v zájmu Společenství tuto dohodu schválit;
vzhledem k tomu, že způsob přidělování rybolovných práv mezi členské státy se musí opírat o běžné rozdělení rybolovných práv,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Dohoda mezi Evropským společenstvím a Gabonskou republikou o rybolovu při pobřeží Gabonu se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody je připojeno k tomuto nařízení.
Článek 2
Rybolovná práva stanovená v protokolu se přidělují členským státům takto:
a) plavidla lovící tuňáky vlečnou sítí:
Španělsko: _BAR_ 22 plavidel _BAR_
b) plavidla lovící na dlouhý vlasec s návazci:
Portugalsko: _BAR_ 5 plavidel _BAR_
Pokud žádosti o licence z těchto členských států nepokryjí všechna rybolovná práva stanovená protokolem, může Komise zvážit žádosti o licence z ostatních členských států.
Článek 3
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osoby zmocněné podepsat protokol zavazující Společenství.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2491/98 ze dne 18. listopadu 1998, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 3448/93 o právní úpravě obchodování s některým zbožím vzniklým zpracováním zemědělských produktů
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3448/93 ze dne 6. prosince 1993 o právní úpravě obchodování s některým zbožím vzniklým zpracováním zemědělských produktů [1], ve znění nařízení (ES) č. 1097/98 [2], a zejména na čl. 12 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že od přijetí uvedeného nařízení byla celní a statistická nomenklatura Společenství (kombinovaná nomenklatura) změněna; že je proto třeba aktualizovat jeho přílohy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha B nařízení (ES) č. 3448/93 se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 18. listopadu 1998, kterým se mění nařízení (ES) č. 2125/95 o otevření a správě celních kvót pro konzervované houby
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2201/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny [1], ve znění nařízení (ES) č. 2199/97 [2], a zejména na čl. 15 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č.
2125/95 [3] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2405/97 [4] stanoví v článku 4 rozdělení kvót mezi tradiční dovozce a nové dovozce a vymezuje tyto dvě kategorie dovozců; že několikaleté zkušenosti z uplatňování tohoto systému ukazují, že je zbytečné dodržovat tato ustanovení pro Bulharsko, Polsko a Rumunsko s ohledem na to, že poptávka po produktech z těchto zemí nedosahuje množstevních kvót; že u ostatních zemí původu je třeba zvýšit objemy pro tradiční dovozce;
vzhledem k tomu, že k usnadnění obchodních operací a stabilizaci trhu je třeba prodloužit platnost licencí a že se na druhé straně zdá účelné zrušit některá již zastaralá ustanovení nařízení (ES) č. 2125/95 a aktualizovat jeho přílohu;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2125/95 se mění takto:
1. V článku 1 se zrušuje odstavec 3.
2. V čl. 3 odst. 2 se slovo "šest" nahrazuje slovem "devět".
3. V čl. 4 odst. 1 se první věta nahrazuje tímto:
"Celkový objem poskytnutý Číně a jiným zemím než Bulharsku, Polsku a Rumunsku podle přílohy I se dělí takto:".
4. V čl. 4 odst. 1 písm. a) se číslo "85" nahrazuje číslem "95" a v písmenu b) se číslo "15" nahrazuje číslem "5".
5. V čl. 4 odst. 5 se slova "Žádosti o dovozní licence obsahují"
nahrazují slovy: "Pro země jiné než Bulharsko, Polsko a Rumunsko obsahují žádosti o dovozní licence."
6. Článek 5 se nahrazuje tímto:
"Článek 5
1. Žádosti o licence předkládané tradičním dovozcem podle čl. 4 odst. 1 písm. a) nesmějí převýšit pro každých šest měsíců 75 % průměrného ročního objemu dovozů z jiných zemí než Bulharska, Polska a Rumunska, které se uskutečnily podle tohoto nařízení za předcházející tři kalendářní roky.
2. Žádosti o licence předkládané novým dovozcem podle čl. 4 odst. 1 písm. b) nesmějí převýšit pro každých šest měsíců 8 % objemu stanoveného v uvedeném písmenu b)."
7. Příloha I se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 20. listopadu 1998, kterým se mění nařízení (ES) č. 1501/95, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 923/96 [2], a zejména na čl. 13 odst. 11 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že podle nařízení Komise (ES) č. 1501/95 [3] naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
2094/98 [4] je pro výpočet vývozní náhrady pro zpracované produkty nutné znát použitelné zpracovatelské koeficienty; že tyto koeficienty jsou ve skutečnosti čísla uvedená v příloze I uvedeného nařízení; že s přihlédnutím k technickému vývoji v daném odvětví by měla být upravena čísla pro nepražený a pražený slad; že nařízení (ES) č.
2094/98 tyto koeficienty aktualizuje;
vzhledem k tomu, že nové koeficienty jsou použitelné od 1. září 1998; že však koeficienty pro vývozní licence pro slad použité v září, jež byly platné před změnou podle uvedeného nařízení, se použijí i nadále pro účely výpočtu měsíčního zvýšení;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Čísla "1300" a "1520" uvedená v posledním sloupci přílohy I nařízení (ES) č. 1501/95 pro nepražený slad kódů KN 11071019 a KN 11071099 a pro pražený slad kódu KN 11072000 se nahrazují číslem "1270" a číslem "1490".
Článek 2
Nařízení (ES) č. 2094/98 se zrušuje.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2518/98 ze dne 23. listopadu 1998 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ:
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č.
2248/98 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a že se tato pravidla vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních a jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím;
vzhledem k tomu, že podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2;
vzhledem k tomu, že je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3], naposledy pozměněného nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 82/97 [4];
vzhledem k tomu, že Výbor pro celní kodex – odbor pro celní a statistickou nomenklaturu nevydal, pokud jde o výrobek č. 1 v tabulce v příloze, stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou, pokud jde o výrobky č.
2 až 7, v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex – odboru pro celní a statistickou nomenklaturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží, které vydaly celní orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu tří měsíců.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým prvním dnem po vyhlášení
ze dne 24. listopadu 1998, kterým se mění nařízení (ES) č. 1249/96, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o dovozní cla v odvětví obilovin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 923/96 [2], a zejména na čl. 10 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 1249/96 [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2092/97 [4], stanoví pravidla pro dovozy obilovin do Společenství;
vzhledem k tomu, že s ohledem na zkušenosti s používáním nařízení (ES) č. 1249/96 a za účelem jasnosti a použitelnosti některých ustanovení je vhodné tento text pozměnit, zejména pokud jde o technickou povahu související s reprezentativní dovozní cenou CIF použitou pro výpočet dovozního cla při dovozech pšenice tvrdé o obsahu skelných zrn mezi 60 až 73 %; že by proto mělo být nařízení (ES) č.
1249/96 pozměněno; že za tím účelem, aby provozovatelům nevznikaly potíže, vztahují se tyto změny výhradně na dovozní licence vydané po vstupu tohoto nařízení v platnost;
vzhledem k tomu, že Řídící výbor pro obiloviny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1249/96 se mění takto:
1. Ustanovení čl. 4 odst. 1 a 2 se nahrazuje tímto:
"1. Reprezentativní dovozní ceny CIF podle čl. 10 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1766/92 pro pšenici obecnou vysoké, střední a nízké jakosti, pšenici tvrdou vysoké a střední jakosti, kukuřici a ostatní druhy krmného zrní se budou skládat z těchto složek:
a) reprezentativní burzovní kotace na trhu Spojených států amerických;
b) obchodní prémie a obchodní srážky připojené k této kotaci v den stanovení kotace na trhu Spojených států amerických, jež se u pšenice tvrdé týkají zejména jakosti krupičky;
c) náklady na námořní dopravu mezi Spojenými státy americkými (Mexický záliv nebo Duluth) a přístavem v Rotterdamu pro plavidlo o kapacitě nejméně 25000 tun.
Komise zjišťuje každý pracovní den:
- složku v písmenu a) podle burz a referenčních jakostí uvedených v příloze II,
- složky v písmenech b) a c) podle veřejně dostupných informací.
U pšenice tvrdé střední jakosti je však srážka ve výši 10 ECU/t podle písmene b) započítána.
2. Reprezentativní dovozní ceny CIF pro ječmen, kukuřici a pro jednotlivé standardní jakosti pšenice obecné a pšenice tvrdé jsou souhrnem složek uvedených v písmenech a), b) a c), které Komise zjistila podle druhého pododstavce odst. 1.
Uskuteční-li se však dovozy ječmene, kukuřice nebo jednotlivých standardních jakostí pšenice obecné a pšenice tvrdé:
- po zemi, říční dopravou nebo
- po moři na plavidlech, která do Společenství připlula z přístavů ve Středozemním, Černém nebo Baltském moři,
reprezentativní dovozní ceny CIF budou sníženy o částku 10 ECU/t.
V takovém případě se snížení dovozního cla podle čl. 2 odst.
Pokud třetí země poskytnou subvence pro vývozy pšenice obecné střední či nízké standardní jakosti do evropských zemí či zemí v oblasti Středozemního moře, čímž by mohly být ohroženy ceny na světovém trhu, může Komise tyto subvence při stanovení reprezentativních dovozních cen CIF ve Společenství zohlednit."
2. Příloha I se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
3. Poslední pododstavec čl. 6 odst. 1 se nahrazuje tímto:
"Zboží bude zařazeno do standardní jakosti, pro kterou splňuje všechna kritéria uvedená v příloze I. Pokud je však jakost dovážené pšenice tvrdé kódu KN 100110 nižší než jakost pšenice tvrdé střední jakosti uvedená v příloze I, použije se dovozní clo použitelné pro pšenici obecnou nízké jakosti."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 24. listopadu 1998, kterým se mění nařízení (ES) č. 544/97, pokud jde o osvědčení o původu pro česnek dovážený z Malajsie
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou1 ve znění nařízení Komise (ES) č. 2520/972, a zejména na čl. 31 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č.
1859/93 ze dne 12. července 1993 o uplatňování režimu dovozních licencí pro česnek dovážený ze třetích zemí3 ve znění nařízení (ES) č. 1662/944 podmiňuje veškerá propouštění česneku do volného oběhu ve Společenství předložením dovozní licence;
vzhledem k tomu, že za účelem posílení kontrol a zabránění jakémukoli riziku odklonu obchodu způsobenému nepřesnými doklady podmiňuje nařízení Komise (ES) č. 544/975 dovozy česneku pocházejícího z některých třetích zemí předložením osvědčení o původu vydaným příslušnými vnitrostátními orgány v souladu s články 56 až 62 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se stanoví některá prováděcí ustanovení k nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství6, naposledy pozměněnému nařízením (ES) č. 1677/987, a vyžaduje, aby dovozy česneku pocházejícího z těchto třetích zemí byly přímo přepravovány do Společenství;
vzhledem k tomu, že malajsijské orgány potvrdily, že se v Malajsii česnek neprodukuje; že však byly podle nařízení (ES) č.
1859/93 podány žádosti o dovozní povolení pro česnek prohlášený za pocházející z Malajsie; že počet takových žádostí roste; že za účelem zamezení podvodům by se pro Malajsii mělo neprodleně použít nařízení (ES) č. 544/97;
vzhledem k tomu, že existuje zřejmé riziko podvodu vyplývající ze skutečnosti, že v Malajsii se česnek neprodukuje; že proto by v daném případě neměl být použit článek 4 nařízení (ES) č. 544/97;
vzhledem k tomu, že opatření stanovená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ
Článek 1
Malajsie je doplněna do seznamu třetích zemí uvedených v příloze k nařízení (ES) č. 544/97.
Článek 2
Článek 4 nařízení (ES) č. 544/97 se nevztahuje na produkty s deklarovaným původem z Malajsie směřující do Společenství.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 24. listopadu 1998, kterým se mění nařízení (ES) č. 577/97, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla pro použití nařízení Rady (ES) č. 2991/94, kterým se stanoví normy pro roztíratelné tuky, a nařízení Rady (EHS) č. 1898/87 o ochraně označení používaných při uvádění mléka a mléčných výrobků na trh
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2991/94 ze dne 5. prosince 1994, kterým se stanoví normy pro roztíratelné tuky [1], a zejména na článek 8 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1898/87 ze dne 2. července 1987 o ochraně označení používaných při uvádění mléka a mléčných výrobků na trh [2], naposledy pozměněné Aktem o přistoupení Rakouské republiky, Finské republiky a Švédského království, a zejména na čl. 4 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že čl. 2 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 577/97 ze dne 1. dubna 1997, kterým se stanoví určitá prováděcí pravidla pro použití nařízení Rady (ES) č. 2991/94, kterým se stanoví normy pro roztíratelné tuky, a nařízení Rady (EHS) č. 1898/87 o ochraně označení používaných při uvádění mléka a mléčných výrobků na trh [3], naposledy pozměněného nařízením (EHS) č. 1298/98 [4], stanoví pravidla pro označování obsahu tuku u roztíratelných tuků s výjimkou produktů uvedených v nařízení (ES) č. 2991/94, jejichž minimální obsah tuku je 80 %; že metoda ověření shody s uvedenými pravidly je stanovena v čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 577/97 a v příloze II uvedeného nařízení; že datum uplatňování uvedené metody bylo odloženo na 1. ledna 1999, aby se uživatelům umožnilo získat zkušenosti s dotyčnou metodou a aby se umožnilo důkladné přezkoumání její uskutečnitelnosti na základě výsledků zaslaných Komisi;
vzhledem k tomu, že zkoumání zaslaných údajů ukázalo, že tolerance stanovené pro ověřování deklarovaného obsahu tuku jsou příliš úzké; že by uvedené tolerance pro průměry výsledků získaných z odebraných vzorků a pro jednotlivé výsledky měly být zdvojnásobeny; že za uvedených okolností nelze nadále trvat na požadavku, aby každý vzorek vyhověl limitům stanoveným v příloze nařízení (ES) č.
2991/94; že je nutno stanovit požadavek, že uvedeným limitům musí vyhovět zjištěný průměrný obsah;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanovisky příslušných řídících výborů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 577/97 se mění takto:
1. Článek 2 se mění takto:
a) odst. 1 písm. b) a c) se nahrazují tímto:
"b) průměrný obsah tuku se nesmí lišit o více než jedno procento od deklarovaného procenta. Jednotlivé vzorky se nesmí lišit o více než dvě procenta od deklarovaného procenta;
c) průměrný obsah tuku musí vždy vyhovět limitům stanoveným v příloze nařízení (ES) č. 2991/94.";
b) odstavec 2 se nahrazuje tímto:
"2. Bez ohledu na odstavec 1 musí obsah tuku deklarovaný pro produkty uvedené v částech A1, B1 a C1 přílohy nařízení (ES) č.
2991/94 odpovídat minimálnímu obsahu tuku produktu."
2. Příloha II se nahrazuje tímto:
"
ze dne 25. listopadu 1998, kterým se doplňuje příloha nařízení (ES) č. 2301/97 o zápisu určitých názvů do "Rejstříku osvědčení o zvláštní povaze" uvedeného v nařízení Rady (EHS) č. 2082/92 o osvědčeních o zvláštní povaze zemědělských produktů a potravin
(Text s významem pro EHP) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2082/92 ze dne 14. července 1992 o osvědčeních o zvláštní povaze zemědělských produktů a potravin [1], a zejména na čl.
9 odst. 2 písm. b) uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že podle článku 7 nařízení (EHS) č. 2082/92 postoupily členské státy Komisi žádosti o zápis některých názvů do "Rejstříku osvědčení o zvláštní povaze";
vzhledem k tomu, že takto zapsané názvy mají právo používat označení "zaručená tradiční specialita", které je pro ně vyhrazeno;
vzhledem k tomu, že u názvu "Mozzarella" bylo Komisi zasláno nekolik námitek ve smyslu článku 8 uvedeného nařízení poté, co byly v Úředním věstníku Evropských společenství [2] zveřejněny hlavní body žádosti o zápis;
vzhledem k tomu, že Komise vyzvala podle čl. 9 odst.
2 výše uvedeného nařízení dotyčné členské státy, aby se dohodly; že však k žádné dohodě nedošlo, a v důsledku toho musí o zápisu dotyčného názvu rozhodnout Komise;
vzhledem k tomu, že po posouzení různých připomínek vznesených v řízení o námitce nebylo prokázáno, že specifikace oznámená žádajícím členským státem neodpovídá podmínkám požadovaným v článcích 2, 4, 5 a 6 výše uvedeného nařízení; že ve skutečnosti tato specifikace sama o sobě zakládá zvláštní a tradiční povahu;
vzhledem k tomu, že pokud jde o posouzení zvláštní povahy produktu uvedeného v článku 6 výše uvedeného nařízení, žádající členský stát stanovil, že musí být provedena fyzická kontrola k ověření přítomnosti a správné přípravy přírodního mléčného zákysu; že se proto kontrola bude dále týkat vzorků konečného výrobku, aby se ověřilo, že má správné organoleptické, chemické i mikrobiologické vlastnosti za použití úředních nebo uznávaných metod; že tyto faktory tvoří součást hlavních bodů specifikace;
vzhledem k tomu, že název "Mozzarella" je způsobilý pro zápis do "Rejstříku osvědčení o zvláštní povaze" i ochranu ve Společenství podle čl. 13 odst.
1 nařízení (EHS) č. 2082/92 jako zaručená tradiční specialita; že tento zápis nebrání tomu, aby se uvedený název i nadále používal v souladu se specifikací, která se liší od chráněné specifikace, za předpokladu, že na etiketách nebude uváděn symbol nebo název Společenství;
vzhledem k tomu, že příloha tohoto nařízení doplňuje přílohu nařízení Komise (ES) č. 2301/97 [3] ve znění nařízení (ES) č. 954/98 [4];
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Regulativního výboru pro osvědčení o zvláštní povaze,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Název uvedený v příloze I tohoto nařízení se připojí k příloze nařízení (ES) č. 2301/97 a tento název se zapíše do "Rejstříku osvědčení o zvláštní povaze" podle čl. 9 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2082/92.
Název je chráněn podle čl. 13 odst. 1 výše uvedeného nařízení.
Hlavní body specifikace jsou uvedeny v příloze II.
Tyto body nahrazují hlavní body zveřejněné
Nařízení Rady (ES) č. 2531/98 ze dne 23. listopadu 1998 o uplatňování minimálních rezerv Evropskou centrální bankou
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na protokol č. 3 o statutu Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky (dále jen "statut"), a zejména na článek 19.2 tohoto statutu,
s ohledem na doporučení Evropské centrální banky (dále jen "ECB") [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Komise [3],
6 Smlouvy o založení Evropského společenství (dále jen "Smlouva") a článku 42 statutu a za podmínek článku 43.1 statutu a bodu 8 protokolu č. 11 o některých ustanoveních týkajících se Spojeného království Velké Británie a Severního Irska,
(1) vzhledem k tomu, že článek 19.2 ve spojení s článkem 43.1 statutu, bodem 8 protokolu č. 11 a bodem 2 protokolu č. 12 o některých ustanoveních týkajících se Dánska nezakládá pro nezúčastněné členské státy žádná práva ani jim neukládá žádné povinnosti;
(2) vzhledem k tomu, že článek 19.2 statutu stanoví, že Rada mimo jiné určí základ pro minimální rezervy a nejvýše přípustný poměr mezi těmito rezervami a jejich základem;
(3) vzhledem k tomu, že článek 19.2 statutu také stanoví, že Rada mimo jiné určí přiměřené sankce pro případy nedodržení uvedených požadavků; že toto nařízení stanoví zvláštní sankce; že toto nařízení odkazuje, pokud se jedná o zásady a postupy při uvalování sankcí, na nařízení Rady (ES) č.
2532/98 ze dne 23. listopadu 1998 o pravomoci Evropské centrální banky uvalovat sankce [4] a upravuje zjednodušený postup při uvalování sankcí za určitá protiprávní jednání; že v případě rozporu mezi ustanoveními nařízení (ES) č.
2532/98 a ustanoveními tohoto nařízení, která ECB umožňují uvalovat sankce, mají přednost ustanovení tohoto nařízení;
(4) vzhledem k tomu, že článek 19.1 statutu stanoví, že Rada guvernérů ECB může vydat nařízení týkající se výpočtu a určování požadované výše minimálních rezerv;
(5) vzhledem k tomu, že má-li být povinnost minimálních rezerv účinně využita jako nástroj k řízení peněžního trhu a k provádění měnové regulace, musí být systém jejího ukládání strukturován tak, aby ECB byla schopna dostatečně pružně stanovovat požadavky na minimální rezervy v souvislosti s měnícími se hospodářskými a finančními poměry ve zúčastněných členských státech a v závislosti na nich; že ECB musí být v tomto ohledu dostatečně pružná, aby mohla reagovat na nové platební techniky, například na rozvoj elektronických peněz; že ECB může uložit povinnost minimálních rezerv ve vztahu k závazkům vyplývajícím z podrozvahových položek, zejména těch, které jsou samy o sobě nebo ve spojení s jinými rozvahovými nebo podrozvahovými položkami srovnatelné se závazky uváděnými v rozvaze, aby touto povinností omezila možnosti obcházení požadavků na minimální rezervy;
(6) vzhledem k tomu, že při vydávání podrobných nařízení o povinnosti minimálních rezerv, včetně nařízení o stanovení skutečných sazeb minimálních rezerv, o případném úročení rezerv, o jakémkoli osvobození od povinnosti minimálních rezerv nebo o změně těchto požadavků pro jednu nebo několik vymezených skupin institucí, je ECB povinna jednat v souladu s cíli Evropského systému centrálních bank (dále jen "ESCB") stanovenými v čl. 105 odst. 1 Smlouvy a článku 2 statutu; že to mimo jiné zahrnuje uplatňování zásady, že je třeba zamezit významnému nežádoucímu přemístění nebo převedení vkladů; že úprava povinnosti minimálních rezerv může být součástí vymezení a provádění měnové politiky, což patří podle čl. 105 odst. 2 první odrážky Smlouvy a podle čl. 3.1 první odrážky statutu k základním úkolům ESCB;
(7) vzhledem k tomu, že sankcemi pro případ nesplnění povinností uložených v tomto nařízení není dotčena možnost ESCB přijmout vhodná donucovací opatření vůči protistranám, včetně částečného nebo úplného vyloučení některé instituce z operací měnové politiky v případě závažného porušení požadavků na minimální rezervy;
(8) vzhledem k tomu, že ESCB a ECB byly pověřeny přípravou nástrojů měnové politiky, aby mohly plynule fungovat ve třetí etapě hospodářské a měnové unie (dále jen "třetí etapa"); že důležitou součástí přípravy je přijmout ještě před začátkem třetí etapy nařízení ECB, na jejichž základě budou instituce povinny držet od 1. ledna 1999 minimální rezervy; že je žádoucí v průběhu roku 1998 podrobně informovat hospodářské subjekty o podrobných ustanoveních, jejichž přijetí považuje ECB za nutné k provedení systému minimálních rezerv; že je proto třeba poskytnout ECB ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost normotvorné pravomoci;
(9) vzhledem k tomu, že účinné uplatňování všech ustanovení tohoto nařízení je možné pouze tehdy, přijmou-li zúčastněné členské státy opatření nezbytná k zajištění toho, že jejich orgány budou mít pravomoci k plné podpoře ECB a spolupráci s ní při shromažďování a ověřování informací podle tohoto nařízení v souladu s článkem 5 Smlouvy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto nařízení se
1. "zúčastněným členským státem" rozumí členský stát, který přijal jednotnou měnu v souladu se Smlouvou;
2. "národní centrální bankou" rozumí centrální banka zúčastněného členského státu;
3. "institucí" rozumí právní subjekt ve zúčastněném členském státě, kterému může ECB podle článku 19.1 statutu uložit povinnost držet minimální rezervy;
4. "sazbou minimálních rezerv" rozumí procentní podíl základu pro minimální rezervy, kterou může ECB určit podle článku 19.1 statutu;
5. "sankcemi" rozumějí pokuty, penále, sankční úroky a bezúročné vklady.
Článek 2
Právo na osvobození od povinnosti minimálních rezerv
ECB může za dodržení zásady rovného zacházení osvobodit instituce od povinnosti minimálních rezerv podle kriterií, které sama stanoví.
Článek 3
Základ pro minimální rezervy
1. Základ pro minimální rezervy, jejichž držení může ECB uložit institucím podle článku 19.1 statutu, zahrnuje s výhradou odstavců 2 a 3 tohoto článku
i) závazky instituce z přijetí peněžních prostředků, spolu se
ii) závazky z podrozvahových položek, avšak bez
iii) všech nebo některých závazků vůči jiným institucím podle podrobných pokynů, jež vydá ECB, a
iv) závazků vůči ECB nebo národním centrálním bankám.
2. U závazků ve formě převoditelných dluhových nástrojů může ECB stanovit jako alternativu k odst. 1 bodu iii), že závazky jedné instituce vůči jiné mohou být úplně nebo částečně odečteny od základu pro minimální rezervy instituce, vůči níž směřují tyto závazky.
3. ECB může za dodržení zásady rovného zacházení připustit, aby určité druhy aktiv mohly být odečteny od určitých kategorií závazků, které jsou součástí základu pro minimální rezervy.
Článek 4
Sazby minimálních rezerv
1. Sazby minimálních rezerv, které může ECB stanovit podle článku 19.1 statutu, nesmějí překročit 10 % odpovídajících závazků tvořících základ pro minimální rezervy, mohou však činit 0 %.
2. S výhradou odstavce 1 může ECB za dodržení zásady rovného zacházení stanovit pro určité kategorie závazků, které tvoří základ pro minimální rezervy, rozdílné sazby minimálních rezerv.
Článek 5
Normotvorná pravomoc
Pro účely článků 2, 3 a 4 může ECB případně přijímat nařízení nebo rozhodnutí.
Článek 6
Právo na shromažďování a ověřování informací
1. ECB má právo shromažďovat od institucí informace potřebné k uplatňování minimálních rezerv.
Tyto informace jsou důvěrné.
2. ECB má právo ověřovat přesnost a kvalitu informací, které instituce poskytují jako doklad plnění požadavků na minimální rezervy.
ECB oznámí instituci své rozhodnutí údaje ověřit nebo provést jejich nucené shromáždění.
3. Právo ověřovat údaje zahrnuje také právo
a) vyžadovat předložení dokumentů;
b) kontrolovat účetní knihy a záznamy institucí;
c) pořizovat si opisy nebo výpisy z účetních knih a záznamů;
d) požadovat písemná a ústní vysvětlení.
Jestliže instituce brání shromažďování nebo ověřování informací, poskytne zúčastněný členský stát, v němž se nacházejí obchodní prostory dotyčné instituce, nezbytnou pomoc včetně zajištění přístupu do obchodních prostor, aby mohla být výše uvedená práva uplatněna.
4. ECB může pověřit národní centrální banky výkonem práv zmíněných v odstavcích 1 až 3.
Podle čl. 34.1 první odrážky statutu je ECB oprávněna nařízením blíže určit podmínky, za nichž lze uplatňovat právo na ověřování informací.
Článek 7
Sankce za nedodržení povinností
1. Jestliže některá instituce nedrží minimální rezervy uložené podle tohoto nařízení a souvisejících nařízení nebo rozhodnutí ECB nebo je drží pouze částečně, může ECB uvalit některou z těchto sankcí:
a) platbu ve výši až 5 procentních bodů nad mezní výpůjční sazbu ESCB nebo dvojnásobku této sazby, v obou případech z částky nedodržených minimálních rezerv danou institucí;
b) povinnost dané instituce držet u ECB nebo národních centrálních bank zúčastněných členských států bezúročné vklady až do trojnásobku částky nedodržené požadované výše minimálních rezerv.
Doba splatnosti vkladů nesmí překročit období, v němž instituce nedrží minimální rezervy.
2. Při uvalování sankcí podle odstavce 1 se použijí zásady a postupy uvedené v nařízení (ES) č. 2532/98. Ustanovení čl. 2 odst. 1 a 3 a čl. 3 odst. 1, 2, 3 a 4 uvedeného nařízení se však nepoužijí a lhůty uvedené v čl. 3 odst. 6, 7 a 8 uvedeného nařízení se zkracují na 15 dnů.
3. Jestliže některá instituce nedodrží povinnosti vyplývající z tohoto nařízení nebo ze souvisejících nařízení nebo rozhodnutí ECB jiné než uvedené v odstavci 1, použijí se sankce stanovené pro toto nedodržení v nařízení (ES) č. 2532/98, jakož i meze a podmínky pro uvalování sankcí v něm stanovené.
Článek 8
Závěrečná ustanovení
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2532/98 ze dne 23. listopadu 1998 o pravomoci Evropské centrální banky uvalovat sankce
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství (dále jen "Smlouva"), a zejména na čl. 108a odst. 3 této smlouvy, jakož i na článek 34.3 Protokolu č. 3 o statutu Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky (dále jen "statut"),
na doporučení Evropské centrální banky (dále jen "ECB") [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na návrh Komise [3],
v souladu s postupem stanoveným v čl. 106 odst. 6 Smlouvy a článku 42 statutu a za podmínek stanovených v čl. 109k odst. 5 Smlouvy, jakož i bodu 7 Protokolu č. 11 o některých ustanoveních týkajících se Spojeného království Velké Británie a Severního Irska,
(1) vzhledem k tomu, že podle článku 34.3 statutu ve spojení s článkem 43.1 statutu, bodem 8 protokolu č.
11 a bodem 2 Protokolu č. 12 o některých ustanoveních týkajících se Dánska nezakládá toto nařízení nezúčastněným členským státům práva, ani jim neukládá povinnosti;
(2) vzhledem k tomu, že článek 34.3 statutu stanoví, že Rada stanoví meze a podmínky, za nichž je ECB oprávněna ukládat podnikům peněžité pokuty nebo penále za neplnění povinností vyplývajících z jejích nařízení a rozhodnutí;
(3) vzhledem k tomu, že porušení povinností vyplývajících z nařízení a rozhodnutí ECB se mohou týkat různých oblastí působnosti ECB;
(4) vzhledem k tomu, že se jeví jako vhodné zajistit, aby veškerá obecná a procedurální ustanovení pro uvalování sankcí byla obsažena v jediném nařízení, aby byl postup při uvalování sankcí v různých oblastech působnosti ECB jednotný; že jiná nařízení Rady stanoví pro určité oblasti zvláštní sankce a odkazují u zásad a postupů týkajících se uvalování sankcí na toto nařízení;
(5) vzhledem k tomu, že toto nařízení ECB musí poskytovat určitý prostor pro uvážení jak s ohledem na příslušné postupy, tak s ohledem na jejich uplatnění v mezích a za podmínek, které toto nařízení stanoví, aby se umožnilo účinné využití sankcí;
(6) vzhledem k tomu, že Evropský systém centrálních bank (ESCB) a ECB byly pověřeny, aby se připravily na plné fungování ve třetí etapě hospodářské a měnové unie (dále jen "třetí etapa"); že včasná příprava je důležitá proto, aby ESCB mohl ve třetí etapě plnit své úkoly; že důležitou částí přípravy je ještě před zahájením třetí etapy upravit uvalování sankcí podnikům, které neplní povinnosti uložené nařízeními a rozhodnutími ECB; že je žádoucí informovat co nejdříve hospodářské subjekty o podrobnostech opatření, jejichž přijetí považuje ECB pro uvalování sankcí za nezbytné; že je tedy nezbytné poskytnout ECB ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost normotvornou pravomoc;
(7) vzhledem k tomu, že ustanovení tohoto nařízení lze účinně použít pouze tehdy, pokud zúčastněné členské státy přijmou potřebná opatření k zajištění toho, že jejich orgány budou oprávněny napomáhat ECB a úzce s ní spolupracovat v řízení o sankcích, jak stanoví toto nařízení, v souladu s článkem 5 Smlouvy;
(8) vzhledem k tomu, že se má ECB obracet na národní centrální banky, aby plnily úkoly ESCB, pokud je to možné a vhodné;
(9) vzhledem k tomu, že rozhodnutí podle tohoto nařízení, která ukládají peněžní závazek, jsou podle článku 192 Smlouvy podkladem pro výkon rozhodnutí,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto nařízení se
1. "zúčastněným členským státem" rozumí členský stát, který přijal jednotnou měnu v souladu se Smlouvou;
2. "národní centrální bankou" rozumí centrální banka zúčastněného členského státu;
3. "podnikem" rozumí fyzická nebo právnická osoba soukromého nebo veřejného práva v zúčastněném členském státě, s výjimkou veřejnoprávních osob při výkonu svých veřejných pravomocí, na které se vztahují povinnosti vyplývající z nařízení a rozhodnutí ECB, a to včetně poboček nebo jiných stálých provozoven, které se nacházejí ve zúčastněném členském státě, podniků s ústředím nebo sídlem mimo zúčastněný členský stát;
4. "protiprávním jednáním" rozumí nedodržení povinnosti vyplývající z nařízení nebo rozhodnutí ECB podnikem;
5. "pokutou" rozumí samostatná peněžní částka, kterou je podnik povinen zaplatit jako sankci;
6. "penále" rozumí peněžní částky, které musí platit podnik v případě trvajícího protiprávního jednání jako sankci, přičemž se tyto částky počítají za každý den trvání protiprávního jednání od okamžiku, kdy byl podnik podle čl. 3 odst. 1 druhého pododstavce vyrozuměn o rozhodnutí, jímž se nařizuje ukončení protiprávního jednání;
7. "sankcí" rozumějí pokuty a penále, které jsou ukládány v důsledku protiprávního jednání.
Článek 2
Sankce
1. Meze, v nichž může ECB ukládat podnikům pokuty a penále, nestanoví-li zvláštní nařízení Rady jinak, jsou tyto:
a) pokuty: horní mez činí 500000 EUR;
b) penále: horní mez činí 10000 EUR za jeden den protiprávního jednání.
Penále mohou být ukládána po dobu nejvýše šesti měsíců od okamžiku, kdy bylo podniku oznámeno rozhodnutí podle čl. 3 odst.
2. Při rozhodování o tom, zda má být uvalena sankce, a při určování přiměřené sankce se ECB řídí zásadou proporcionality.
3. ECB přihlédne, je-li to opodstatněné, k okolnostem jednotlivého případu, jimiž jsou například:
a) na jedné straně dobrá víra a stupeň otevřenosti podniku při výkladu a plnění povinností vyplývajících z nařízení nebo rozhodnutí ECB, jakož i stupeň svědomitosti a spolupráce ze strany podniku, a na druhé straně veškeré náznaky úmyslného klamání ze strany zástupců podniku;
b) závažnost důsledků protiprávního jednání;
c) opakování, četnost nebo délka trvání protiprávního jednání podniku;
d) prospěch dosažený podnikem na základě protiprávního jednání;
e) hospodářská velikost podniku a
f) dřívější sankce uvalené podniku jinými orgány na základě týchž skutečností.
4. Jedná-li se u protiprávního jednání o opomenutí, neosvobozuje uvalení sankce podnik od povinnosti splnit danou povinnost, pokud rozhodnutí učiněné podle čl. 3 odst. 4 výslovně nestanoví opak.
Článek 3
Procesní pravidla
1. Rozhodnutí o tom, zda má být zahájeno řízení o sankcích, přijímá Výkonná rada ECB z vlastního podnětu nebo na základě žádosti národní centrální banky členského státu, v jehož soudní pravomoci k údajnému protiprávnímu jednání došlo.
Stejné rozhodnutí může učinit také národní centrální banka členského státu, v jehož soudní pravomoci k údajnému protiprávnímu jednání došlo, z vlastního podnětu nebo na základě žádosti ECB.
Rozhodnutí o zahájení řízení o sankcích se písemně oznámí dotyčnému podniku, příslušnému orgánu dohledu a národní centrální bance členského státu, v jehož soudní pravomoci k údajnému protiprávnímu jednání došlo, nebo ECB.
V oznámení je podnik podrobně vyrozuměn o obvinění, jakož i o důkazech, o něž se toto obvinění opírá.
Rozhodnutí může též nařídit ukončení jednání označeného za protiprávní a uvědomit podnik o tom, že na něj může být uvaleno penále.
2. Rozhodnutí podle odstavce 1 může podniku nařídit, aby se podrobil řízení o sankcích.
V řízení o sankcích má ECB nebo případně národní centrální banka právo:
a) požadovat předložení dokumentů;
b) kontrolovat účetní knihy a záznamy podniku;
c) pořizovat opisy nebo výpisy z účetních knih a záznamů;
d) požadovat písemná nebo ústní vysvětlení.
Brání-li podnik řízení o sankcích, poskytne zúčastněný členský stát, v němž se příslušné obchodní prostory nacházejí, potřebnou pomoc včetně zajištění přístupu ECB nebo národní centrální banky do prostor podniku, aby umožnil výkon uvedených práv.
3. Dotyčný podnik má právo být vyslechnut ECB nebo národní centrální bankou.
Podniku je nutno poskytnout lhůtu nejméně třiceti dnů k přednesení obhajoby.
4. Výkonná rada ECB přijme co nejdříve po obdržení podání národní centrální banky, která zahájila řízení o sankcích, nebo po konzultaci národní centrální banky členského státu, v jehož soudní pravomoci k údajnému protiprávnímu jednání došlo, odůvodněné rozhodnutí o tom, zda se podnik dopustil protiprávního jednání, a případně stanoví sankce, které mají být uvaleny.
5. Rozhodnutí se písemně oznámí dotyčnému podniku, přičemž je vyrozuměn o svém právu na přezkoumání.
Rozhodnutí se rovněž oznámí příslušným orgánům dohledu a národní centrální bance členského státu, v jehož soudní pravomoci k protiprávnímu jednání došlo.
6. Dotyčný podnik má právo požádat Radu guvernérů ECB o přezkoumání rozhodnutí Výkonné rady.
Žádost musí být podána do třiceti dnů od obdržení oznámení o rozhodnutí a musí obsahovat veškeré podpůrné informace a tvrzení.
Žádost se podává písemně Radě guvernérů ECB.
7. Rozhodnutí Rady guvernérů ECB o žádosti podle odstavce 6 je nutno odůvodnit a písemně oznámit dotyčnému podniku, orgánu dohledu nad podnikem a národní centrální bance členského státu, v jehož soudní pravomoci k protiprávnímu jednání došlo.
V oznámení je nutno podnik poučit o právu na soudní přezkum.
Nerozhodne-li Rada guvernérů ECB do dvou měsíců od podání žádosti, může podnik požádat o soudní přezkum rozhodnutí Výkonné rady ECB podle Smlouvy.
8. Sankci uvalenou na podnik lze vymáhat až poté, co rozhodnutí nabude právní moci v důsledku toho, že
a) lhůta třiceti dnů stanovená v odstavci 6 uplyne, aniž je podána žádost o přezkoumání Radou guvernérů ECB, nebo
b) Rada guvernérů ECB oznámí podniku své rozhodnutí nebo lhůta zmíněná v odstavci 7 uplyne, aniž Rada guvernérů ECB rozhodne.
9. Výnos ze sankcí uvalených ECB náleží ECB.
10. Vztahuje-li se protiprávní jednání výlučně na úkol, který je podle Smlouvy a statutu svěřen ESCB, lze řízení o sankcích zahájit výhradně podle tohoto nařízení, bez ohledu na to, zda vnitrostátní právní předpisy stanoví jiné řízení.
Vztahuje-li se protiprávní jednání na jednu nebo více oblastí mimo působnost ESCB, není pravomoc zahájit řízení o sankcích podle tohoto nařízení dotčena pravomocí příslušného vnitrostátního orgánu zahájit zvláštní řízení s ohledem na oblasti mimo působnost ESCB.
Tímto ustanovením není dotčeno uplatňování trestního práva a pravomoci v oblasti obezřetného dohledu ve zúčastněných členských státech.
11. Podnik nese náklady řízení o sankcích, jestliže je rozhodnuto, že spáchal protiprávní jednání.
Článek 4
Lhůty
1. Právo rozhodnout o zahájení řízení o sankcích podle tohoto nařízení zaniká rok poté, kdy se ECB nebo národní centrální banka členského státu, v jehož soudní pravomoci k protiprávnímu jednání došlo, poprvé o údajném protiprávním jednání dozvědí, a vždy pět let poté, kdy k protiprávnímu jednání došlo, a v případě trvajícího protiprávního jednání pět let poté, kdy bylo protiprávní jednání ukončeno.
2. Právo rozhodnout o uvalení sankce za protiprávní jednání podle tohoto nařízení zaniká jeden rok po rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 3 odst. 1.
3. Právo zahájit výkon rozhodnutí zaniká šest měsíců poté, kdy rozhodnutí nabude právní moci podle čl. 3 odst. 8.
Článek 5
Soudní přezkum
Na Soudní dvůr Evropských společenství se ve smyslu článku 172 Smlouvy přenáší neomezená soudní pravomoc k přezkoumání konečných rozhodnutí o uvalení sankce.
Článek 6
Obecná ustanovení a normotvorná pravomoc
1. V případě rozporu mezi ustanoveními tohoto nařízení a ustanoveními jiných nařízení Rady, která umožňují ECB uvalovat sankce, mají přednost tato jiná ustanovení.
2. S výhradou mezí a podmínek stanovených v tomto nařízení může ECB vydávat nařízení k přesnějšímu vymezení úpravy, podle níž lze uvalovat sankce podle tohoto nařízení, jakož i obecné zásady ke koordinaci a harmonizaci postupů týkajících se řízení o sankcích.
Článek 7
Závěrečná ustanovení
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2533/98 ze dne 23. listopadu 1998 o shromažďování statistických informací Evropskou centrální bankou
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Protokol (č. 3) o statutu Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky (dále jen "statut"), a zejména na článek 5.4 tohoto protokolu,
s ohledem na doporučení Evropské centrální banky (dále jen "ECB") [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Komise [3],
v souladu s postupem stanoveným v čl. 106 odst. 6 Smlouvy o založení Evropského společenství a v článku 42 statutu,
(1) vzhledem k tomu, že článek 5.1 statutu stanoví, že ECB ve spolupráci s národními centrálními bankami shromažďuje buď od příslušných vnitrostátních orgánů, nebo přímo od hospodářských subjektů statistické informace nezbytné pro zajištění úkolů, kterými je pověřen Evropský systém centrálních bank (dále jen "ESCB"); že k usnadnění plnění těchto úkolů stanovených v článku 105 Smlouvy, a zejména provádění měnové politiky, se tyto statistické informace používají především k tvorbě agregovaných statistických informací, pro něž není identita jednotlivých hospodářských subjektů podstatná, nicméně je lze využít i na úrovni jednotlivých hospodářských subjektů; že článek 5.2 statutu stanoví, že úkoly popsané v článku 5.1 statutu provádějí v rámci svých možností národní centrální banky; že článek 5.4 statutu stanoví, že Rada určí fyzické a právnické osoby podléhající zpravodajské povinnosti, vymezí režim utajení a stanoví příslušná prováděcí opatření; že národní centrální banky mohou za účelem splnění cílů stanovených v článku 5.1 statutu spolupracovat s ostatními příslušnými orgány, včetně národních statistických úřadů a regulátorů trhu;
(2) vzhledem k tomu, že mají-li se statistické informace stát účinným nástrojem provádění úkolů ESCB, je nutné strukturovat definice a postupy pro jejich shromažďování tak, aby byla ECB schopna pružně a včas využívat vysoce kvalitní statistiky, které odrážejí měnící se hospodářské a finanční podmínky, a přitom brát ohled na zátěž kladenou na zpravodajské jednotky; že je přitom nutné obrátit pozornost nejen na provádění úkolů ESCB a jeho nezávislost, ale i na omezení zátěže kladené na zpravodajské jednotky na co nejnižší míru;
(3) vzhledem k tomu, že by proto měl být vymezen referenční soubor zpravodajských jednotek z hlediska kategorií zahrnutých hospodářských jednotek a statistických aplikací, na který jsou pravomoci ECB omezeny a ze kterého ECB stanovuje skutečný soubor zpravodajských jednotek prostřednictvím své normotvorné pravomoci;
(4) vzhledem k tomu, že pro vytváření konsolidované rozvahy sektoru měnových finančních institucí zúčastněných členských států, jejímž základním účelem je poskytnout ECB ucelený statistických obraz o měnovém vývoji v jednotlivých zúčastněných členských státech, na které se hledí jako na jediný hospodářský prostor, je zapotřebí stejnorodého souboru zpravodajských jednotek; že ECB vytvořila a vede seznam měnových finančních institucí pro statistické účely, který vychází ze společné definice těchto institucí;
(5) vzhledem k tomu, že zmíněná společná definice pro statistické účely stanoví, že měnové finanční instituce zahrnují úvěrové instituce, jak je vymezují právní předpisy Společenství, a všechny ostatní rezidentské finanční instituce, jejichž předmětem činnosti je přijímat vklady nebo prostředky velmi podobné vkladům od jiných subjektů než měnových finančních institucí a na vlastní účet (přinejmenším v ekonomickém smyslu) poskytovat úvěry a/nebo investovat do cenných papírů;
(6) vzhledem k tomu, že žirové instituce poštovních úřadů nemusí splňovat společnou definici měnových finančních institucí pro statistické účely, a přesto mohou podléhat statistické zpravodajské povinnosti vůči ECB v oblasti měnové a bankovní statistiky a statistiky platebních systémů, protože mohou ve významném rozsahu přijímat vklady nebo prostředky podobné vkladům a provádět platební operace;
(7) vzhledem k tomu, že v Evropském systému národních a regionálních účtů 1995 [4] (dále jen "ESA 95") se měnové finanční instituce dělí do subsektorů "centrální banka" a "ostatní měnové finanční instituce" a jejich okruh lze rozšířit pouze začleněním kategorií institucí pocházejících z subsektoru "ostatní finanční zprostředkovatelé, s výjimkou pojišťoven a penzijních fondů";
(8) vzhledem k tomu, že k nezávislému plnění úkolů ESCB je třeba statistiky platební bilance, investiční pozice vůči zahraničí, cenných papírů, elektronických peněz a platebních systémů;
(9) vzhledem k tomu, že výraz "fyzické a právnické osoby" v článku 5.4 statutu je nutno vykládat způsobem, který odpovídá praxi členských států v oblasti měnové a bankovní statistiky a statistiky platební bilance, a proto rovněž zahrnuje subjekty, které nejsou podle jejich příslušných právních předpisů fyzickými ani právnickými osobami, ale přesto spadají do odpovídajícího subsektoru ESA 95; že zpravodajskou povinnost lze proto uložit i takovým subjektům, jako jsou veřejné obchodní společnosti, pobočky, subjekty kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) a fondy, které podle příslušných právních předpisů nemají status právnické osoby; že v těchto případech mají zpravodajskou povinnost osoby, které podle vnitrostátních právních předpisů právně zastupují dotyčné subjekty;
(10) vzhledem k tomu, že statistické výkazy představující rozvahy institucí uvedených v článku 19.1 statutu lze použít i k výpočtu výše minimálních rezerv, které jsou tyto instituce povinny držet;
(11) vzhledem k tomu, že je úkolem Rady guvernérů ECB blíže určit rozdělení úkolů týkajících se shromažďování a ověřování statistických informací a jejich vymáhání mezi ECB a národní centrální banky podle zásad stanovených v článku 5.2 statutu a rovněž určit úkoly, které převezmou vnitrostátní orgány v rámci svých pravomocí, za účelem získávání statistických údajů trvale vysoké kvality;
(12) vzhledem k tomu, že v prvních letech existence prostoru s jednotnou měnou si zásada efektivnosti nákladů může vyžádat, aby statistická zpravodajská povinnost vůči ECB byla s ohledem na stávající omezení v systémech sběru dat plněna za použití přechodných postupů; že z toho zejména vyplývá, že pro účely finančního účtu platební bilance lze údaje o přeshraničních pozicích nebo transakcích zúčastněných členských států, na které se hledí jako na jediný hospodářský prostor, v prvních letech existence prostoru s jednotnou měnou sestavovat pomocí všech pozic nebo transakcí mezi rezidenty zúčastněného členského státu a rezidenty ostatních zemí;
(13) vzhledem k tomu, že meze a podmínky, za nichž je ECB oprávněna ukládat podnikům sankce za neplnění povinností stanovených v nařízeních a rozhodnutích ECB, byly vymezeny v nařízení Rady (ES) č.
2532/98 ze dne 23. listopadu 1998 o pravomoci Evropské centrální banky uvalovat sankce [5] v souladu s článkem 43.3 statutu; že v případě rozporu mezi ustanoveními zmíněného nařízení a ustanoveními tohoto nařízení, která umožňují ECB ukládat sankce, se použijí ustanovení tohoto nařízení; že sankcemi za neplnění povinností stanovenými v tomto nařízení není dotčena možnost ESCB přijímat vůči protistranám odpovídající donucovací opatření, včetně částečného nebo úplného vyloučení zpravodajské jednotky z operací měnové politiky v případě vážného porušení statistické zpravodajské povinnosti;
(14) vzhledem k tomu, že nařízení přijatá ECB podle článku 34.1 statutu nezakládají práva ani neukládají povinnosti nezúčastněným členským státům;
(15) vzhledem k tomu, že Dánsko s ohledem na bod 1 Protokolu (č. 12) o některých ustanoveních týkajících se Dánska oznámilo v rámci edinburského rozhodnutí ze dne 12. prosince 1992, že se nezúčastní třetí etapy hospodářské a měnové unie; že se tedy na Dánsko v souladu s bodem 2 zmíněného protokolu vztahují veškeré články a ustanovení Smlouvy a statutu odkazující na výjimku;
(16) vzhledem k tomu, že podle bodu 8 Protokolu (č. 11) o některých ustanoveních týkajících se Spojeného království Velké Británie a Severního Irska se na Velkou Británii nevztahuje článek 34 statutu, pokud se neúčastní třetí etapy hospodářské a měnové unie;
(17) vzhledem k tomu, že je všeobecně uznáváno, že statistické informace potřebné ke splnění statistické zpravodajské povinnosti vůči ECB nejsou stejné pro zúčastněné a nezúčastněné členské státy, nicméně článek 5 statutu platí pro zúčastněné i nezúčastněné členské státy; že z této skutečnosti a z článku 5 Smlouvy vyplývá povinnost přijmout a provést na vnitrostátní úrovni veškerá opatření, která členské státy považují za vhodná pro shromažďování statistických informací nezbytných ke splnění statistické zpravodajské povinnosti vůči ECB a pro včasnou přípravu v oblasti statistiky na to, aby se mohly stát zúčastněnými členskými státy;
(18) vzhledem k tomu, že důvěrné statistické informace, které musí ECB a národní centrální banky obdržet pro plnění úkolů ESCB, musí být chráněny, aby si ECB a národní centrální banky získaly a udržely důvěru zpravodajských jednotek; že jakmile bude přijato toto nařízení, nebude již důvod uplatňovat předpisy o důvěrnosti, které by bránily výměně důvěrných statistických informací vztahujících se k úkolům ESCB, s výhradou směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů [6];
(19) vzhledem k tomu, že článek 38.1 statutu stanoví, že členové řídících orgánů a zaměstnanci ECB a národních centrálních bank jsou povinni i po skončení svého pracovního poměru v daných orgánech zachovávat mlčenlivost o informacích, které jsou předmětem služebního tajemství, a článek 38.2 statutu stanoví, že osoby mající přístup k údajům, na něž se vztahují právní předpisy Společenství ukládající povinnost mlčenlivosti, podléhají těmto předpisům;
(20) vzhledem k tomu, že jakékoliv porušení pravidel zavazujících zaměstnance ECB, ať již způsobené úmyslně či z nedbalosti, podléhá disciplinárním sankcím a případně právnímu postihu za porušení služebního tajemství, s výhradou článků 12 Protokolu o výsadách a imunitách Evropských společenství ve spojení s článkem 18 téhož protokolu;
(21) vzhledem k tomu, že možné použití statistických informací pro plnění úkolů, jež má být podle článku 105 Smlouvy uskutečňovat ESCB, za současného snižování zpravodajské zátěže znamená, že režim utajování informací stanovený v tomto nařízení se musí do určité míry lišit od obecných mezinárodních zásad a zásad Společenství pro utajování statistických údajů, a zejména od ustanovení o důvěrnosti statistických údajů v nařízení Rady (ES) č.
322/97 ze dne 17. února 1997 o statistice Společenství [7]; že však ECB vezme v úvahu zásady, kterými se řídí statistika Společenství, obsažené v článku 10 nařízení (ES) č. 322/97;
(22) vzhledem k tomu, že režim utajování vymezený v tomto nařízení se vztahuje pouze na důvěrné statistické informace předávané ECB pro výkon úkolů ESCB a nedotýká se zvláštních vnitrostátních předpisů nebo předpisů Společenství týkající se předávání ostatních druhů informací ECB; že je nutno dodržovat pravidla důvěrnosti statistických informací uplatňovaná národními statistickými úřady a Komisí pro statistické informace, které shromažďují ve vlastním zájmu;
(23) vzhledem k tomu, že pro účely článku 5.1 statutu má ECB spolupracovat v oblasti statistiky s orgány nebo institucemi Společenství, s příslušnými orgány členských států nebo třetích zemí a s mezinárodními organizacemi; že ECB a Komise stanoví vhodné formy spolupráce v oblasti statistiky, aby plnily své úkoly co nejúčelněji a zatížení zpravodajských jednotek bylo co nejmenší;
(24) vzhledem k tomu, že ESCB a ECB byly pověřeny úkolem připravit statistickou zpravodajskou povinnost pro eurozónu, aby byla ve třetí etapě hospodářské a měnové unie (dále jen "třetí etapa") plně uplatnitelná; že včasná příprava v oblasti statistiky je zásadní podmínkou pro to, aby ESCB ve třetí etapě splnil své úkoly; že zásadním prvkem při přípravě je přijetí statistických nařízení ECB do začátku třetí etapy; že v průběhu roku 1998 by měli být účastníci trhu informováni o podrobnostech opatření, jejichž přijetí považuje ECB pro zavedení statistické zpravodajské povinnosti za nezbytné; že je tedy nezbytné poskytnout ECB odpovídající normotvornou pravomoc ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost;
(25) vzhledem k tomu, že toto nařízení lze účinně používat pouze tehdy, jestliže zúčastněné členské státy přijmou v celém rozsahu nezbytná opatření k zajištění toho, že jejich orgány budou schopny napomáhat ECB a účinně s ní spolupracovat při ověřování a nuceném shromažďování statistických informací v souladu s článkem 5 Smlouvy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto nařízení se:
1. "statistickou zpravodajskou povinností vůči ECB" rozumějí statistické informace, které jsou zpravodajské jednotky povinny poskytovat a které jsou nezbytné k plnění úkolů ESCB;
2. "zpravodajskými jednotkami" rozumějí právnické a fyzické osoby a subjekty zmíněné v čl.
2 odst. 3, na které se vztahuje statistická zpravodajská povinnost vůči ECB;
3. "zúčastněným členským státem" rozumí členský stát EU, který přijal jednotnou měnu v souladu se Smlouvou;
4. "rezidentem" rozumí subjekt, který má střed svých hospodářských zájmů na hospodářském území daného státu, jak je vymezeno v příloze A; "přeshraniční pozicí" a "přeshraniční transakcí" se v této souvislosti rozumí pozice nebo transakce s aktivy nebo pasivy rezidentů zúčastněných členských států, na které se hledí jako na jediný hospodářský prostor, vůči rezidentům nezúčastněných členských států nebo rezidentům třetích zemí;
5. "investiční pozicí vůči zahraničí" rozumí stavová rozvaha přeshraničních finančních aktiv a pasiv;
6. "elektronickými penězi" rozumějí peněžní hodnoty elektronicky uložené na technickém nosiči, včetně předplacených karet, které lze v širokém měřítku používat pro provádění plateb subjektům jiným než vydavateli, aniž by bylo nutno zapojit do této operace bankovní účty, avšak které fungují jako předplacený nástroj držitele.
Článek 2
Referenční soubor zpravodajských jednotek
1. Pro splnění statistické zpravodajské povinnosti vůči ECB má ECB ve spolupráci s národními centrálními bankami v souladu s článkem 5.2 statutu právo shromažďovat statistické informace v rámci referenčního souboru zpravodajských jednotek a v mezích toho, co je nutné k provádění úkolů ESCB.
2. Referenční soubor zpravodajských jednotek tvoří tyto zpravodajské jednotky:
a) právnické a fyzické osoby spadající do subsektorů "centrální banka", "ostatní měnové finanční instituce" a "ostatní finanční zprostředkovatelé s výjimkou pojišťoven a penzijních fondů", které jsou popsány v příloze B a jsou rezidenty některého členského státu, v rozsahu nezbytném ke splnění statistické zpravodajské povinnosti vůči ECB v oblasti měnové a bankovní statistiky a statistiky platebních systémů;
b) banky poštovních úřadů v rozsahu nezbytném ke splnění statistické zpravodajské povinnosti vůči ECB v oblasti měnové a bankovní statistiky a statistiky platebních systémů;
c) právnické a fyzické osoby, které jsou rezidenty některého členského státu, pokud zaujímají přeshraniční pozice nebo provádějí přeshraniční transakce a pokud jsou statistické informace týkající se těchto pozic nebo transakcí nezbytné ke splnění statistické zpravodajské povinnosti vůči ECB v oblasti statistiky platební bilance nebo investiční pozice vůči zahraničí;
d) právnické a fyzické osoby, které jsou rezidenty některého členského státu, pokud jsou statistické informace týkající se cenných papírů nebo elektronických peněz jimi vydaných nezbytné ke splnění statistické zpravodajské povinnosti vůči ECB.
3. Subjekt, na který by se jinak vztahovala definice v odstavci 2, který však podle právních předpisů země, jíž je rezidentem, není právnickou osobou ani sdružením fyzických osob, avšak může mít práva a povinnosti, je zpravodajskou jednotkou.
Zpravodajskou povinnost takového subjektu plní osoby, které jej právně zastupují.
Má-li právnická osoba, sdružení fyzických osob nebo subjekt zmíněný v předchozím pododstavci pobočku, která je rezidentem jiné země, je tato pobočka samostatnou zpravodajskou jednotkou bez ohledu na to, kde se nachází její ústředí, pokud splňuje podmínky uvedené v odstavci 2 s výjimkou požadavku vlastní právní subjektivity.
Libovolný počet poboček zřízených ve stejném členském státě se považuje za jedinou pobočku, jestliže patří k témuž subsektoru hospodářství.
Zpravodajskou povinnost pobočky plní osoby, které je právně zastupují.
Článek 3
Způsoby vymezení statistické zpravodajské povinnosti
Při vymezování a ukládání statistické zpravodajské povinnosti určí ECB blíže skutečný soubor zpravodajských jednotek v rámci referenčního souboru zpravodajských jednotek ve smyslu článku 2.
Aniž je dotčeno plnění statistické zpravodajské povinnosti, ECB
a) omezí na minimum související zátěž včetně toho, že co nejvíce využije stávajících statistik;
b) vezme v úvahu mezinárodní statistické standardy a standardy Společenství;
c) může zčásti nebo zcela zprostit určité třídy zpravodajských jednotek statistické zpravodajské povinnosti.
Článek 4
Povinnosti členských států
Členské státy si samy řídí organizaci v oblasti statistiky a plně spolupracují s ESCB, aby zajistily plnění povinností vyplývajících z článku 5 statutu.
Článek 5
Normotvorná pravomoc ECB
1. ECB může přijímat nařízení k vymezení a ukládání statistické zpravodajské povinnosti skutečnému souboru zpravodajských jednotek zúčastněných členských států.
2. Aby byla zajištěna koherence nezbytná k sestavení statistik splňujících příslušné informační požadavky, konzultuje ECB s Komisí návrhy nařízení, kdykoli existuje spojitost těchto požadavků s požadavky Komise.
Výbor pro měnovou a finanční statistiku a statistiku platební bilance se v rámci své pravomoci účastní postupu spolupráce mezi Komisí a ECB.
Článek 6
Právo na ověřování a nucené shromažďování statistických informací
1. Je-li zpravodajská jednotka, která je rezidentem některého zúčastněného členského státu, podle čl. 7 odst. 2 podezřelá z porušení statistické zpravodajské povinnosti vůči ECB, mají ECB a, v souladu s článkem 5.2 statutu, národní centrální banka dotčeného zúčastněného členského státu právo ověřovat správnost a kvalitu statistických informací a provádět jejich nucené shromažďování. Jsou-li však dotyčné statistické informace nezbytné k prokázání splnění povinnosti minimálních rezerv, mělo by být ověření provedeno podle článku 6 nařízení Rady (ES) č. 2531/98 ze dne 23. listopadu 1998 o uplatňování minimálních rezerv Evropskou centrální bankou [8]. Právo ověřovat statistické informace nebo provádět jejich nucené shromažďování sestává z práva
a) vyžadovat předložení dokumentů;
b) kontrolovat účetní knihy a záznamy zpravodajských jednotek;
c) pořizovat si opisy nebo výpisy z účetních knih a záznamů;
d) požadovat písemná nebo ústní vysvětlení.
2. ECB nebo příslušná národní centrální banka písemně oznámí zpravodajské jednotce své rozhodnutí ověřit statistické informace nebo je nuceně shromáždit a upřesní lhůtu pro vyhovění tomuto požadavku, sankce pro případ nedodržení a právo na přezkum.
ECB a dotčená národní centrální banka se navzájem informují o žádostech o ověření.
3. Při ověřování a nuceném shromažďování statistických informací se uplatňují postupy obvyklé v daném státě.
Náklady na tyto postupy nese dotčená zpravodajská jednotka, jestliže se zjistí, že tato jednotka porušila statistickou zpravodajskou povinnost.
4. ECB může přijmout nařízení upravující podmínky, za kterých lze uplatnit právo ověřit statistické informace nebo provést jejich nucené shromažďování.
5. Vnitrostátní orgány zúčastněných členských států poskytnou ECB a národním centrálním bankám při výkonu pravomocí podle tohoto článku nezbytnou součinnost v rámci svých pravomocí.
6. Jestliže zpravodajská jednotka odmítá ověřování nebo nucené shromažďování požadovaných statistických informací nebo se jim brání, poskytne zúčastněný členský stát, v němž se nacházejí obchodní prostory zpravodajské jednotky, nezbytnou pomoc včetně zajištění přístupu ECB nebo národní centrální banky do prostor zpravodajské jednotky, aby mohla být uplatněna práva uvedená v odstavci 1.
Článek 7
Uvalování sankcí
1. ECB má pravomoc uvalit na zpravodajské jednotky, na které se vztahuje zpravodajská povinnost, které jsou rezidenty některého zúčastněného členského státu a které poruší povinnosti vyplývající z tohoto nařízení nebo nařízení nebo rozhodnutí ECB stanovujících a ukládajících statistickou zpravodajskou povinnost vůči ECB, sankce stanovené v tomto článku.
2. Má se za to, že povinnost předat určité statistické informace ECB nebo národním centrálním bankám byla porušena, jestliže
a) ECB nebo národní centrální banka neobdrží ve stanovené lhůtě žádné statistické informace nebo
b) jsou statistické informace nesprávné, neúplné nebo ve formě, která neodpovídá požadavkům.
3. Má se za to, že povinnost umožnit ECB a národním centrálním bankám ověřit správnost a kvalitu statistických informací předkládaných zpravodajskými jednotkami ECB nebo národním centrálním bankám byla porušena, jestliže zpravodajská jednotka této činnosti brání.
Bránění zahrnuje například odstranění dokumentů a zabraňování fyzickému přístupu ECB nebo národní centrální bance, který je nutný k tomu, aby mohly provést ověření nebo nucené shromažďování.
4. ECB může uložit zpravodajské jednotce tyto sankce:
a) v případě porušení povinnosti ve smyslu odst. 2 písm. a) za každý den pokutu nepřesahující 10000 EUR, avšak celkem nejvýše 100000 EUR;
b) v případě porušení povinnosti ve smyslu odst. 2 písm. b) pokutu nepřesahující 200000 EUR;
c) v případě porušení povinnosti ve smyslu odstavce 3 pokutu nepřesahující 200000 EUR.
5. Sankce stanovené v odstavci 4 přistupují k povinnosti zpravodajské jednotky uhradit náklady na postupy spojené s ověřením a nuceným shromažďováním informací, jak stanoví čl. 6 odst. 3.
6. Při výkonu pravomocí stanovených v tomto článku postupuje ECB v souladu se zásadami a postupy uvedenými v nařízení (ES) č. 2532/98.
Článek 8
Režim utajování informací
1. V oblasti působnosti tohoto nařízení a pro účely režimu utajování informací, který se vztahuje na statistické informace nezbytné k plnění úkolů ESCB, se statistická informace považuje za důvěrnou, jestliže umožňuje zjistit totožnost zpravodajské jednotky nebo jakékoli jiné právnické osoby, fyzické osoby, subjektu nebo pobočky buď přímo podle jména, adresy nebo úředně přiděleného identifikačního kódu, nebo nepřímo dedukcí, a tím odhalit individuální informace.
Pro stanovení, zda lze určit totožnost zpravodajské jednotky nebo jakékoli jiné právnické osoby, fyzické osoby, subjektu nebo pobočky, je nutno vzít v úvahu veškeré prostředky, které by mohla rozumně použít třetí osoba ke zjištění totožnosti zmíněné zpravodajské jednotky nebo jiné právnické osoby, fyzické osoby, subjektu nebo pobočky.
Důvěrné nejsou statistické informace převzaté ze zdrojů, které jsou v souladu s vnitrostátními právními předpisy veřejně přístupné.
2. Přenos důvěrných statistických informací z národních centrálních bank do ECB se uskutečňuje v takovém rozsahu a s takovou podrobností, jež jsou nezbytné pro plnění úkolů ESCB podle článku 105 Smlouvy.
3. Zpravodajské jednotky budou informovány o statistických a ostatních, zejména administrativních účelech, ke kterým mohou být poskytnuté statistické informace použity.
Zpravodajské jednotky mají právo získat informace o právním základu přenosu a o přijatých ochranných opatřeních.
4. ECB použije důvěrné statistické informace, jež jí byly předány, výhradně k provedení úkolů ESCB, s výjimkou
a) případu, kdy zpravodajská jednotka nebo jiná právnická osoba, fyzická osoba, subjekt nebo pobočka, jejichž totožnost lze určit, dají výslovný souhlas s použitím uvedených statistických informací pro jiné účely, nebo
b) sestavení zvláštní statistiky Společenství na základě dohody mezi Komisí a ECB v souladu s článkem 9 nařízení (ES) č. 322/97 nebo
c) poskytnutí přístupu vědeckovýzkumným orgánům k důvěrným statistickým informacím, které neumožňují přímé určení totožnosti, aniž jsou dotčeny vnitrostátní právní předpisy a s předchozím výslovným souhlasem vnitrostátního orgánu, který informace poskytl.
5. Národní centrální banky použijí důvěrné statistické informace shromážděné při plnění statistické zpravodajské povinnosti vůči ECB výhradně k provedení úkolů ESCB, s výjimkou
a) případu, kdy zpravodajská jednotka nebo jiná právnická osoba, fyzická osoba, subjekt nebo pobočka, jejichž totožnost lze určit, dají výslovný souhlas s použitím uvedených statistických informací pro jiné účely, nebo
b) případu, kdy je informace použita na vnitrostátní úrovni pro statistické účely na základě dohody mezi vnitrostátními statistickými orgány a národní centrální bankou nebo k sestavení statistiky Společenství v souladu s článkem 9 nařízení (ES) č. 322/97, nebo
c) případu, kdy jsou informace použity v oblasti obezřetnostního dohledu nebo v souladu s článkem 14.4 statutu pro výkon jiných funkcí než těch, jež jsou stanoveny ve statutu, nebo
d) poskytnutí přístupu vědeckovýzkumným orgánům k důvěrným statistickým informacím, které neumožňují přímé určení totožnosti.
6. Tento článek nebrání tomu, aby důvěrné statistické informace shromážděné pro účely jiné než plnění statistické zpravodajské povinnosti vůči ECB nebo vedle této povinnosti byly použity k těmto ostatním účelům.
7. Tento článek se vztahuje pouze na shromažďování a předávání důvěrných statistických informací pro plnění statistické zpravodajské povinnosti vůči ECB; nedotýká se zvláštních vnitrostátních právních předpisů nebo předpisů Společenství, která se týkají předávání ostatních typů informací ECB.
8. Toto nařízení se použije, aniž je dotčena směrnice 95/46/ES.
V případě údajů shromážděných vnitrostátními statistickými orgány a Komisí, které se předkládají ECB, se toto nařízení, pokud se jedná o utajování statistických údajů, použije, aniž je dotčeno nařízení (ES) č. 322/97.
9. ECB a národní centrální banky přijmou veškerá nezbytná právní, správní, technická a organizační opatření k zajištění ochrany důvěrných statistických informací.
ECB stanoví obecná pravidla a minimální standardy nutné k tomu, aby se zabránilo jejich protiprávnímu vyzrazení a neoprávněnému použití.
Ochranná opatření se vztahují na veškeré důvěrné statistické informace, jak je vymezuje odstavec 1.
10. Členské státy přijmou všechna nezbytná opatření k zajištění ochrany důvěrných statistických informací včetně použití vhodných donucovacích opatření v případě protiprávního jednání.
Článek 9
Závěrečná ustanovení
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2559/98 ze dne 27. listopadu 1998, kterým se mění nařízení (ES) č. 3199/93 o vzájemném uznávání postupů úplné denaturaci lihu pro účely osvobození od spotřební daně
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/83/EHS ze dne 19. října 1992 o harmonizaci struktury spotřebních daní z alkoholu a alkoholických nápojů [1], a zejména na čl. 27 odst. 4 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 92/12/EHS ze dne 25. února 1992 o obecné úpravě, držení, pohybu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani [2] naposledy pozměněnou směrnicí 96/99/ES [3], a zejména na článek 24 uvedené směrnice,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3199/93 ze dne 22. listopadu 1993 o vzájemném uznání postupů úplné denaturace lihu pro účely osvobození od spotřební daně [4] ve znění nařízení (ES) č. 2546/95 [5],
s ohledem na stanovisko Výboru pro spotřební daně,
vzhledem k tomu, že podle čl.
27 odst. 1 písm. a) směrnice 92/83/EHS osvobodí členské státy od spotřební daně líh, který byl plně denaturován v souladu s požadavky některého členského sátu, pokud tyto požadavky byly řádně oznámeny Komisi a schváleny v souladu s odstavci 3 a 4 uvedeného článku;
vzhledem k tomu, že Itálie oznámila změnu denaturačního činidla povoleného nařízením (ES) č. 3199/93,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Odstavec týkající se Itálie v příloze nařízení (ES) č. 3199/93 se nahrazuje tímto:
"Itálie
Líh, který má být denaturován, musí obsahovat nejméně 90 % objemových čistého alkoholu.
Na jeden hektolitr bezvodého ethanolu:
- 125 gramů thiofenu,
- 0,8 gramu denatoniumbenzoanu,
- 3 gramy CL kyselého purpuru 24, vodný roztok o koncentraci 25 % hmotnostních,
- 2 litry metyletylketonu."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 27. listopadu 1998, kterým se mění přílohy I a II nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu
(Text s významem pro EHP) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1191/98 [2], a zejména na články 6, 7 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že podle nařízení (EHS) č.
2377/90 musejí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin;
vzhledem k tomu, že maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky vyhodnotí všechny příslušné informace, které se týkají bezpečnosti reziduí příslušných látek pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin;
vzhledem k tomu, že při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, povolené hladiny ve všech významných poživatelných tkáních získávaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň) a charakter rezidua, které je významné pro sledování reziduí (indikátorové reziduum);
vzhledem k tomu, že pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v příslušných právních předpisech Společenství, musečjí být maximální limity reziduí obecně stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin; že jsou však játra a ledviny často z jatečně upravených těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány, a maximální limity reziduí proto musejí být rovněž vždy stanoveny i pro svalovou tkáň nebo tkáň tukovou;
vzhledem k tomu, že v případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musejí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med;
vzhledem k tomu, že valnemulin musí být zařazen do přílohy I nařízení (EHS) č. 2377/90;
vzhledem k tomu, že skořicová silice čínská (cinnamoni cassiae aetheroleum), enantát měďnatý, methionát měďnatý, oxid měďnatý, síran měďnatý, alfaprostol, oxid měďný, rifaximin, anděliková silice (angelicae radix aetheroleum), anýzová silice (anisi aetheroleum), glukonan měďnatý, hřebíčková silice (caryophylli aetheroleum), skořicová silice cejlonská (cinnamoni ceylanici aetheroleum), citronová silice (citri aetheroleum), citronelová silice (citronellae aetheroleum), koriandrová silice (coriandri aetheroleum), fenyklová silice (foeniculi aetheroleum), silice máty peprné (menthae piperitae aetheroleum), muškátová silice (myristicae aetheroleum), rozmarýnová silice (rosmarini aetheroleum), tymiánová silice (thymi aetheroleum) a kmínová silice (carvi aetheroleum) musejí být zařazeny do přílohy II nařízení (EHS) č. 2377/90;
vzhledem k tomu, že před tím, než toto nařízení vstoupí v platnost, musí být stanovena lhůta 60 dnů k tomu, aby mohly členské státy učinit veškeré úpravy, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci příslušných veterinárních léčivých přípravků vydaná v souladu se směrnicí Rady 81/851/EHS [3], naposledy pozměněnou směrnicí 93/40/EHS [4], aby byla zohledněna ustanovení tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I a II nařízení (EHS) č. 2377/90 se mění tak, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost šedesátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2579/98 ze dne 30. listopadu 1998, kterým se stanoví seznam textilních výrobků, při jejichž propouštění do volného oběhu ve Společenství se nepožaduje důkaz o původu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1541/98 ze dne 13. července 1998 o důkazu původu pro některé textilní výrobky třídy XI kombinované nomenklatury, které jsou propuštěny do volného oběhu ve Společenství, a o podmínkách pro přijetí tohoto důkazu [1], a zejména na článek 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že podle uvedeného nařízení jednak lze pro textilní a oděvní výrobky, na které se nevztahují zvláštní obchodněpolitická opatření Společenství, udělit odchylku od povinnosti dokazovat původ při propouštění do volného oběhu, a jednak mají předpisy o odchylkách od povinnosti dokazovat původ uvádět, zda u daných výrobků musí být předloženo prohlášení o původu;
vzhledem k tomu, že po zevrubném šetření byly vybrány výrobky, na které se v současnosti nevztahují zvláštní obchodněpolitická opatření; že se při propouštění těchto výrobků do volného oběhu ve Společenství zdá vhodné nepožadovat důkaz o původu;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Při propouštění textilních výrobků uvedených v seznamu v příloze tohoto nařízení do volného oběhu není nutné předkládat důkaz o původu.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2581/98 ze dne 30. listopadu 1998, kterým se mění nařízení (ES) č. 1372/95, kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu vývozních licencí v odvětví drůbežího masa
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2777/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s drůbežím masem [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2916/95 [2], a zejména na čl. 3 odst. 2 a čl. 8 odst. 12 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 1372/95 [3] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1009/98 [4] stanoví prováděcí pravidla k režimu vývozních licencí v odvětví drůbežího masa;
vzhledem k tomu, že seznam produktů, na něž se vztahují vývozní náhrady v odvětví drůbežího masa, jakož i seznam míst určení pro tyto náhrady byly nedávno změněny nařízením (ES) č.
2580/98 [5]; že je tudíž nutné upravit přílohy I a III nařízení (ES) č. 1372/95;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I a III nařízení (ES) č. 1372/95 se nahrazují přílohami tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 3. prosince 1998, kterým se mění nařízení (ES) č. 1768/95, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro odchylku podle čl. 14 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 2100/94 o odrůdových právech Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2100/94 ze dne 27. července 1994 o odrůdových právech Společenství [1] (dále jen "základní nařízení"), ve znění nařízení (ES) č. 2506/95 [2], a zejména na čl. 14 odst. 3 tohoto nařízení,
vzhledem k tomu, že článek 14 základního nařízení stanoví odchylku od odrůdového práva Společenství za účelem zabezpečení zemědělské výroby (zemědělská výjimka);
vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č. 1768/95 [3] stanovilo podmínky pro účinnost této odchylky a ochranu oprávněných zájmů šlechtitele a zemědělce;
vzhledem k tomu, že tehdy nebylo možné stanovit výši přiměřené úhrady, která má být v rámci uvedené odchylky placena;
vzhledem k tomu, že uvedené nařízení však stanoví, že má být co nejrychleji stanovena počáteční výše úhrady společně se zásadami pro následné úpravy;
vzhledem k tomu, že mezitím byly v řadě členských států uzavřeny dohody mezi organizacemi šlechtitelů a zemědělců, které se mimo jiné týkají i výše úhrad;
vzhledem k tomu, že je třeba zajistit, aby dohody v dotyčných oblastech a pro dotyčné druhy platily jako pokyny Společenství pro stanovení výše úhrad;
vzhledem k tomu, že v případě oblastí a druhů, pro které uvedené dohody neplatí, činí úhrada v zásadě 50 % částky účtované za licenční výrobu rozmnožovacího materiálu a její výše se pohybuje v příslušném pohyblivém rozpětí, pokud je toto rozpětí stanoveno pro oblast vnitrostátních odrůdových práv;
vzhledem k tomu, že výše úhrad bude nejpozději do dne 1. ledna 2003 přezkoumána;
vzhledem k tomu, že je vhodné podporovat rychlé uzavírání dalších dohod mezi organizacemi šlechtitelů a zemědělců pro oblasti nebo druhy, na které se dosud nevztahují, jsou-li tyto dohody již ve stadiu přípravy; že výše úhrad, která je nižší než u výše uvedených úhrad a platí jen po omezenou dobu, může vést některé organizace k co nejrychlejšímu uzavření dohod;
vzhledem k tomu, že byla konzultována Správní rada Odrůdového úřadu Společenství;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro odrůdová práva,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 5 nařízení Komise (ES) č. 1768/95 se doplňují tyto odstavce, které zní:
"4. Pokud je v případě odstavce 2 stanovena výše úhrady dohodami mezi organizacemi držitelů odrůdových práv nebo zemědělců s účastí organizací zpracovatelů nebo bez nich na úrovni, která ve Společenství existují na úrovni Společenství nebo na úrovni celostátní či regionální, používají se dohodnuté částky v dotyčných oblastech a pro dotyčné odrůdy jako pokyny pro stanovení úhrady, pokud byly tyto částky a související podmínky písemně oznámeny Komisi zplnomocněnými zástupci dotyčných organizací a zveřejněny v "Úředním věstníku" vydávaném Odrůdovým úřadem Společenství.
5. Pokud v případě odstavce 2 neexistuje žádná dohoda ve smyslu odstavce 4, činí úhrada 50 % částky účtované za licenční výrobu rozmnožovacího materiálu podle odstavce 2.
Pokud však členský stát oznámil Komisi před 1. lednem 1999 blízké uzavření dohody ve smyslu odstavce 4 mezi dotyčnými organizacemi na celostátní nebo regionální úrovni, činí úhrada pro dotyčnou oblast a pro dotyčný druh 40 % místo výše uvedených 50 %; to platí pouze pro zemědělskou výjimku uplatněnou před provedením této dohody a nejpozději do 1. dubna 1999.
6. Pokud zemědělec v případě odstavce 5 využil během dotyčného období zemědělskou výjimku pro více než 55 % veškerého materiálu potřebného k produkci dotyčné odrůdy, odpovídá výše úhrady pro dotyčnou oblast a druh výši, která by platila pro tuto odrůdu, kdyby byla v dotyčném členském státě chráněna jeho vnitrostátním režimem odrůdových práv, pokud existuje vnitrostátní režim, který uvedenou výši stanovil a přesahuje-li tato výše 50 % částky účtované za licenční výrobu rozmnožovacího materiálu podle odstavce 2.
Pokud nebyly uvedené výše stanoveny v rámci vnitrostátního režimu, použije se odstavec 5 bez ohledu na poměr použití.
7. Nejpozději do 1. ledna 2003 bude přezkoumán odst. 5 první pododstavec a odstavec 6 na základě zkušeností získaných při provádění tohoto nařízení a na základě vývoje poměru podle odstavce 3 za účelem případných úprav těchto ustanovení k 1. červenci 2003, a zavést nebo stabilizovat takto rozumný poměr podle odstavce 3 v celém Společenství nebo jeho části."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
ze dne 4. prosince 1998, kterým se mění nařízení (ES) č. 2042/98 o zvláštních podmínkách pro poskytování podpory soukromého skladování vepřového masa
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2759/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vepřovým masem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 3290/94 [2], a zejména na čl. 4 odst. 6 a čl. 5 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č.
2042/98 [3] zavazuje hospodářské subjekty, aby po skončení skladovacího období vyvážely produkty, kterých se týká smlouva o skladování; že toto ustanovení značně omezuje pružnost tohoto podpůrného opatření, a v důsledku toho i zájem hospodářských subjektů na této činnosti; že je tudíž vhodné uvedenou povinnost zrušit;
vzhledem k tomu, že je nutné, aby se toto nařízení použilo od začátku období pro podání žádostí o smlouvy, tj. od 28. září 1998, aby se zajistilo rovné zacházení se všemi hospodářskými subjekty, kterých se týká režim podpory soukromého skladování;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro vepřové maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 1 nařízení (ES) č. 2042/98 se zrušují odstavce 2 a 3 a dosavadní odstavec 4 se označuje jako odstavec 2.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 4. prosince 1998, kterým se mění nařízení (ES) č. 1555/96 o prováděcích pravidlech k dodatečným dovozním clům na ovoce a zeleninu a kterým se zrušuje nařízení (ES) č. 1556/96
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], ve znění nařízení Komise (ES) č. 2520/97 [2], a zejména na čl. 31 odst. 2 a čl. 33 odst. 4 tohoto nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č.
1555/96 [3] stanoví dohled nad dovozy produktů uvedených v příloze; že tento dohled je založen na dovozních licencích vydávaných na základě ustanovení zavedených nařízením Komise (ES) č. 1556/96 [4] naposledy pozměněným nařízením (ES) č.
2306/98 [5]; že tento postup byl stanoven s výhledem na jeho nahrazení rychlým počítačovým záznamem dovozů, jakmile to bude možné právně i prakticky; že tento postup byl úspěšně vyzkoušen;
vzhledem k tomu, že je tedy vhodné rozšířit dohled nad dovozem produktů uvedených v příloze nařízení Komise (ES) č. 1555/96 podle článku 308d nařízení Komise (EHS) č.
2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k celnímu kodexu Společenství [6], naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
1677/98 [7]; že v zájmu dobrého fungování režimu dodatečných cel by měly být údaje sdělovány Komisi každý týden; že je současně třeba přijmout opatření umožňující členským státům získávat údaje potřebné k dohledu nad těmito dovozy v době propuštění dotčených produktů do volného oběhu podle zjednodušeného postupu stanoveného nařízením (EHS) č.
2454/93; že zavedení tohoto dohledu umožní zrušení nařízení (ES) č. 1556/96 k datu 1. prosince 1998 a úpravu nařízení (ES) č.
5 odst. 4 dohody o zemědělství [8] zavádí kritéria pro stanovení spouštěcích objemů pro dodatečná dovozní cla; že čl.
5 odst. 6 výše uvedené dohody umožňuje stanovit spouštěcí období v souladu se znaky sezónních produktů a produktů podléhající rychlé zkáze; že při uplatnění těchto kritérií musí být spouštěcí objemy pro dodatečná cla stanovena podle přílohy tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1555/96 se upravuje takto:
1. Článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
1. Dodatečná dovozní cla uvedená v čl. 33 odst. 1 nařízení (ES) č. 2200/96 [9], dále jen "dodatečná dovozní cla", mohou být uplatněna na produkty v období uvedeném v příloze a za podmínek stanovených tímto nařízením.
2. Spouštěcí objemy pro dodatečná dovozní cla jsou uvedeny v příloze."
2. Článek 2 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
1. U každého z produktů uvedeného v příloze a během uvedeného období oznamují členské státy Komisi množství produktů propuštěných do volného oběhu podle článku 308d nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 o dohledu nad preferenčními dovozy [*] Úř. věst. L 253, 11.10.1993, s. 1..
Údaje musí být oznámeny nejpozději do 12 hodin (bruselského času) každou středu pro množství propuštěná do volného oběhu během předcházejícího týdne.
2. Prohlášení o propuštění do volného oběhu produktů uvedených v tomto nařízení, které mohou přijmout celní orgány na požádání deklaranta, nesmí obsahovat některé údaje uvedené v příloze 37 nařízení (EHS) č. 2454/93, musí obsahovat údaje o čisté hmotnosti (v kg) dotyčných produktů, a zvláště pak údaje uvedené v článku 254 výše uvedeného nařízení.
Pokud je pro volný oběh produktů uvedených v tomto nařízení použit postup zjednodušeného prohlášení uvedený v článku 260 nařízení (EHS) č. 2454/93, obsahují zjednodušená prohlášení údaje o čisté hmotnosti (v kg) dotyčných produktů a ostatní požadované údaje.
Pokud je pro volný oběh produktů uvedených v tomto nařízení použit postup pro usazování uvedený v článku 263 nařízení (EHS) č. 2454/93, musí oznámení celním orgánům zmiňované v čl. 266 odst. 1 výše uvedeného nařízení obsahovat všechny údaje nutné k identifikaci zboží a současně údaj o čisté hmotnosti (v kg) dotyčných produktů.
Čl. 266 odst. 2 bod b) nelze použít při dovozu produktů uvedených v tomto nařízení."
3. Článek 3 se nahrazuje tímto:
"Článek 3
1. Pokud se zjistí, že některý z produktů v některém období uvedeném v příloze překročil odpovídající objem, je Komisí uloženo dodatečné dovozní clo.
2. Dodatečné dovozní clo je uloženo na objemy produktů propuštěných do volného oběhu až po datu uložení tohoto poplatku za podmínek, že:
- jejich tarifní třídění uvedené v článku 5 nařízení (ES) č. 3223/94 způsobí uložení nejvyšších specifických dovozních přirážek na dovozy uvedeného původu,
- dovoz musí proběhnout v období uložení dodatečného cla."
4. Příloha se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Nařízení (ES) č. 1556/96 se zrušuje.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 8. prosince 1998, kterým se mění nařízení (ES) č. 2300/97, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1221/97, kterým se stanoví obecná prováděcí pravidla pro opatření ke zlepšení produkce medu a jeho uvádění na trh
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1221/97 ze dne 25. června 1997, kterým se stanoví obecná prováděcí pravidla pro opatření ke zlepšení produkce medu a jeho uvádění na trh1, ve znění nařízení (ES) č.
2070/982, a zejména na článek 5 tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 2300/973 naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1472/984 stanoví pravidla nezbytná k uplatňování opatření ke zlepšení produkce medu a jeho uvádění na trh;
vzhledem k tomu, že při provádění státních programů musí být zajištěn soulad mezi opatřeními státních programů a dalšími opatřeními vyplývajícími z různých politik Společenství, zejména nařízení o koordinaci činností v oblasti zemědělsko-potravinářského výzkumu; že se musí předcházet zejména nadměrným vyrovnávacím částkám vyplývajícím z kombinování podpor a nesouladu při vymezení těchto opatření;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu s názorem Řídícího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Čl. 4 odst. 3 nařízení (ES) č. 2300/97 se nahrazuje tímto:
"3. Stejné opatření nemůže být současně předmětem plateb podle nařízení (ES) č. 1221/97 a podle jiných programů podpor Společenství s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 950/97*, (ES) č. 951/97** a (ES) č. 952/97***, stejně tak jako programů Společenství týkajících se výzkumu, technologického rozvoje a prezentací stanovených v čl. 2 odst. 3 tohoto nařízení. ____________________________
* Úř. věst.
L 142, 2.6.1997, s. 1.
** Úř. věst.
L 142, 2.6.1997, s. 1.
*** Úř. věst.
L 142, 2.6.1997, s. 1."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2640/98 ze dne 9. prosince 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dovoz olivového oleje pocházejícího z Tuniska
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 906/98 ze dne 27. dubna 1998, kterým se stanoví obecná pravidla pro dovoz olivového oleje pocházejícího z Tuniska [1], a zejména na článek 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že podle článku 1 nařízení (ES) č.
906/98 je třeba stanovit podrobná pravidla pro otvírání a správu kvót pro dovoz olivového oleje pocházejícího z Tuniska; že současná a budoucí situace v zásobování trhu Společenství olivovým olejem umožňuje odbyt plánovaného množství; že pokud se dovoz v hospodářském roce 1998/99 nesoustředí do krátkého časového období, riziko narušení trhu se sníží; že je třeba přijmout opatření, aby se dovozní licence vydávaly v průběhu hospodářského roku podle měsíčního kalendáře;
vzhledem k tomu, že v zájmu řádné správy příslušného množství je třeba vytvořit mechanismus, motivující hospodářské subjekty, aby neprodleně vracely nepoužité licence vydávajícímu orgánu; že je třeba vytvořit také mechanismus, motivující hospodářské subjekty, aby vracely licence vydávajícímu orgánu po uplynutí jejich platnosti, aby se nevyužitá množství mohla opět použít a aby o tom věděly služby Komise;
vzhledem k tomu, že dovoz oleje z Tuniska nesmí překročit příslušné množství; že by se tudíž neměla používat přípustná odchylka stanovená v článku 8 nařízení Komise (EHS) č. 3719/88 ze dne 16. listopadu 1988, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty [2], naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
vzhledem k tomu, že Evropsko-středomořská dohoda zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Tuniskou republikou na straně druhé [4] již nepočítá se zvláštním režimem pro dovoz olivového oleje kódů KN 1509 a 1510, zcela získaného v Tunisku a dováženého přímo z této země do Společenství, s výjimkou kvóty 46000 tun se sníženou celní sazbou;
vzhledem k tomu, že článek 2 nařízení Rady (ES) č. 1103/97 ze dne 17. června 1997 o některých ustanoveních týkajících se zavedení eura [5] stanoví, že ode dne 1. ledna 1999 každý odkaz činěný v právním nástroji na ECU se nahrazuje odkazem na euro v poměru jedno euro k jednomu ECU;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro oleje a tuky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Neupravený olivový olej kódů KN 15091010 a 15091090, zcela získaný v Tunisku a dovážený přímo z této země do Společenství, pro který platí celní sazba uvedená v článku 1 nařízení (ES) č. 906/98, se může dovážet ode dne 1. března hospodářského roku 1998/99.
Pro hospodářský rok 1998/99 se vydají dovozní licence až do výše 46000 tun olivového oleje.
2. Pro hospodářský rok 1998/99, aniž je dotčen stávající limit 46000 tun, se vydávají licence v souladu s podmínkami článku 2 nařízení (ES) č. 906/98 až do výše 10000 tun olivového oleje na měsíc. Toto množství je však na měsíc březen omezeno na 5000 tun a na měsíc duben na 8000 tun. Jestliže se množství povolené pro daný měsíc v tomto měsíci úplně nevyužije, zbytek se přidá k množství pro další měsíc, avšak dále se nepřevádí.
3. Pokud začíná týden v jednom měsíci a končí v měsíci následujícím, považuje se pro účely výpočtu množství povoleného pro daný měsíc takový týden za část měsíce, do něhož spadá čtvrtek.
Článek 2
S ohledem na používání celní sazby uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 906/98 podají dovozci žádost o dovozní licence příslušným orgánům členských států.
K této žádosti musí být přiložena kopie kupní smlouvy uzavřené s tuniským vývozcem.
2. Žádosti o dovozní licence se podávají v pondělí a v úterý daného týdne.
Členské státy oznámí Komisi každou středu údaje obsažené v žádostech o licence.
3. Komise vypracuje každý týden souhrn celkového množství, na které se podaly žádosti o dovozní licence.
Komise zmocní členské státy vydávat licence až do vyčerpání měsíční kvóty; v případě rizika, že bude měsíční kvóta překročena, zmocní Komise členské státy vydávat licence poměrně k množství, které je ještě k dispozici.
4. Jakmile bude dosaženo maximální množství stanovené v nařízení (ES) č. 906/98, Komise to oznámí členským státům.
Článek 3
1. Dovozní licence uvedené v čl. 1 odst. 2 jsou platné 60 dní ode dne vydání ve smyslu čl. 21 odst. 2 nařízení (EHS) č. 3719/88, což může nastat až do dne 31. října 1999.
Licence se vydávají nejpozději první pracovní den následující po dni, ve kterém Komise vydá oprávnění za tímto účelem.
Jistota pro vydání licence se stanoví na 15 ECU na 100 kg čisté hmotnosti.
2. Pokud se dovozní licence ve stanovené lhůtě nevyužije, jistota propadá.
Avšak (jakákoli část dne se počítá jako celý den):
- pokud je licence vrácena vydávajícímu orgánu během doby odpovídající prvním dvěma třetinám její doby platnosti, je odpovídající jistota, která má propadnout, snížena o 40 %,
- pokud je licence vrácena vydávajícímu orgánu během doby odpovídající poslední třetině doby jejich platnosti anebo během 15 dnů, které následují po dni skončení její platnosti, je odpovídající jistota, která má propadnout, snížena o 25 %.
3. Aniž jsou dotčena množstevní omezení podle článku 1, mohou být množství z licencí vrácených podle odstavce 2 znovu přidělena.
Příslušné vnitrostátní orgány sdělí Komisi vždy ve středu množství, pro která byly vráceny licence v posledních sedmi dnech.
Článek 4
U dovozních licencí uvedených v čl. 1 odst. 2 musí být v políčku 24 uveden jeden z těchto údajů:
- Derecho de aduana fijado por el Reglamento (CE) no 906/98
- Told fastsat ved forordning (EF) nr.
906/98
- Zoll gemäß Verordnung (EG) Nr. 906/98
- Δασμός που καθορίστηκε από του καυουισμό (ΕΚ) αριθ.
906/98
- Customs duty fixed by Regulation (EC) No 906/98
- Droit de douane fixé par le règlement (CE) no 906/98
- Dazio doganale fissato dal regolamento (CE) n. 906/98
- Bij Verordening (EG) nr.
906/98 vastgesteld douanerecht
- Direito aduaneiro fixado pelo Regulamento (CE) n.o 906/98
- Asetuksessa (EY) N:o 906/98 vahvistettu tulli
- Tull fastställd genom förordning (EG) nr 906/98.
Odchylně od čl. 8 odst. 4 nařízení (EHS) č. 3719/88 nesmí množství propuštěné do volného oběhu překročit množství uvedené v políčkách 17 a 18 dovozní licence. Podobně se v políčku 19 uvedené licence doplní číslice "0".
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2494/95, pokud se jedná o minimální standardy pro používání tarifů v harmonizovaném indexu spotřebitelských cen (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2494/95 ze dne 23. října 1995 o harmonizovaných indexech spotřebitelských cen [1], a zejména na článek 4 a čl. 5 odst. 3 uvedeného nařízení,
po konzultaci s Evropskou centrální bankou [2],
vzhledem k tomu, že podle čl. 5 odst.
1 písm. b) nařízení (ES) č. 2494/95 je každý členský stát povinen vypracovávat harmonizovaný index spotřebitelských cen (HISC), počínaje indexem za leden 1997;
vzhledem k tomu, že podle článku 9 nařízení (ES) č. 2494/95 je nutné zajistit, aby se pro všechny dílčí indexy nebo kategorie dotčených výdajů shodně používal Laspeyresův vzorec pro indexy; že jejich váhy by měly vhodně odrážet strukturu výdajů obyvatelstva, kterého se index týká;
vzhledem k tomu, že dílčí indexy HISC zahrnující tarifní ceny se v praxi získávají buď přímo od dodavatelů, nebo je členské státy vypočítávají na základě údajů o tarifních cenách a souvisejících charakteristikách spotřeby poskytovaných dodavateli; že existuje značný prostor pro procedurální rozdíly při sestavování dílčích indexů, kdy se změny struktury tarifů provádějí současně se změnami tarifních cen určitého zboží, takže spotřebitelé jsou nuceni provádět změny ve své spotřebě; že je tudíž důležité zajistit, aby výsledné HISC splňovaly podmínky srovnatelnosti podle článku 4 nařízení (ES) 2494/95;
vzhledem k tomu, že podle článku 6 nařízení (ES) č. 2494/95 se základními údaji pro výpočet HISC, jež by se měly sbírat od statistických jednotek, rozumějí ceny a statistické váhy, které je potřeba vzít v úvahu pro dosažení srovnatelnosti srovnatelnosti;
vzhledem k tomu, že podle článku 7 nařízení (ES) č. 2494/95 jsou statistické jednotky, které členský stát vyzve ke spolupráci při sběru nebo předávání údajů o cenách, povinny umožnit zjištění skutečně účtovaných cen a poskytovat pravdivé a úplné informace v okamžiku, kdy jsou o to požádány;
vzhledem k tomu, že podle článku 4 nařízení Komise (ES) č. 1749/96 [3], naposledy pozměněného nařízením Rady (ES) č. 1688/98 [4], by se HISC měl vypracovávat tak, aby zahrnoval cenové změny nových významných zboží a služeb;
vzhledem k tomu, že toto nařízení nevyžaduje, aby členské státy prováděly nová statistická zjišťování;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistické programy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Účel
Účelem tohoto nařízení je stanovit minimální standardy pro zacházení s "tarifními cenami" v harmonizovaném indexu spotřebitelských cen (HISC).
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1. "tarifem" seznam předem stanovených cen a podmínek pro nákup a spotřebu jednoho a téhož zboží nebo služby nebo podobného zboží a služeb, které byly centrálně stanoveny dodavatelem, vládou nebo dohodou tak, aby ovlivňovaly strukturu spotřeby prostřednictvím vhodně diferenciovaných cen a podmínek podle charakteristik spotřebitelů a úrovně, struktury nebo načasování spotřeby.
O tarifech se s domácnostmi nejedná;
2. "tarifní cenou" cena uvedená v tarifu, která se vztahuje ke zboží nebo k jednotce spotřeby daného zboží nebo služby.
Článek 3
Základní údaje
Základní údaje zahrnují všechny tarifní ceny a váhy, které odrážejí strukturu spotřeby zboží nebo služeb podle charakteristik spotřebitelů a podle úrovně, struktury nebo načasování spotřeby.
Článek 4
Zdroje údajů
1. Členské státy vypočítávají dílčí indexy HISC zahrnující tarifní ceny ze základních údajů podle článku 3, které poskytuje dodavatel.
2. Statistické jednotky vyzvané členskými státy ke spolupráci při shromažďování a zajišťování základních informací musí poskytnout pravdivé a úplné informace v požadované době a umožnit orgánům a institucím příslušným pro sestavování úředních statistik, aby na požádání získaly informace dostatečně podrobné pro posouzení plnění podmínek srovnatelnosti a kvality dílčích indexů HISC.
Článek 5
Postup
Dílčí indexy HISC zahrnující tarifní ceny se počítají pomocí vzorce Laspeyresova typu používaného pro jiné dílčí indexy.
Odrážejí v sobě cenovou změnu na základě změněných výdajů při zachování struktury spotřeby zvolené domácnostmi před uvedenou změnou tarifu.
Pokud dojde ke změně tarifu a pokud se po této změně
1. nemění specifikace dílčího prvku nebo jednotky spotřeby, porovnává se cena za tento prvek nebo jednotku přímo podle nového a starého tarifu a cenový rozdíl se promítá do HISC;
2. mění specifikace dílčího prvku nebo jednotky spotřeby nebo se přidává nový prvek složky, který pro spotřebitele není novým zbožím nebo službou, pak se cenová změna počítá s váhami odpovídajícími výdajům na zachování struktury spotřeby po období až do jednoho roku před změnou.
Úpravy na základě změněných specifikací musí odpovídat kvalitativním úpravám ostatních dílčích indexů;
3. do tarifu přidá dílčí prvek nebo jednotka spotřeby s novou a rozdílnou specifikací vytvářející pro spotřebitele nové zboží nebo službu, zachází se s tímto dílčím prvkem nebo jednotkou spotřeby jako s "novým významným zbožím a službami" definovanými v nařízení (ES) č.
1749/96. Je-li výdaj na nové zboží nebo službu významný, promítá se do indexu navázáním z měsíce, kdy nový tarif vstoupil v platnost, za použití odhadu předpokládané okamžité spotřeby, v ostatních případech pak spotřeby během období 12 měsíců.
Článek 6
Srovnatelnost
HISC vypracované postupem podle článku 5 tohoto nařízení nebo jinými postupy, jehož výsledkem je index se systematickou odchylkou od indexu sestaveného uvedeným postupem, která není větší než jedna desetina procentního bodu ve srovnání s průměrnou roční mírou změny indexu, se pokládají za srovnatelné.
Veškeré změny postupů a praktik pro zajištění srovnatelnosti definované v tomto odstavci se provedou u dílčích indexů nejdříve poté, co toto nařízení vstoupí v platnost, ale nejpozději do prosince 1998, a nabývají účinku od indexu za leden 1999.
Článek 7
Kontrola kvality
Členské státy poskytnou Komisi (Eurostatu) informace o postupech vypracovaných pro zacházení s tarifními cenami, pokud se tyto postupy liší od postupů podle článku 5 tohoto nařízení, než je začnou používat.
Členské státy také poskytnou Komisi na její žádost informace o postupech použitých pro splnění požadavku minimálních standardů stanovených v tomto nařízení.
Článek 8
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 9. prosince 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2330/98 o nabídce náhrady škody některým producentům mléka nebo mléčných výrobků, kteří byli dočasně omezeni ve vykonávání své činnosti
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2330/98 ze dne 22. října 1998 o nabídce náhrady škody některým producentům mléka nebo mléčných výrobků, kteří byli dočasně omezeni ve vykonávání své činnosti [1], a zejména na články 9 a 16 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že podle článku 9 nařízení (ES) č.
2330/98 musí být žádosti o náhradu škody adresovány příslušnému orgánu, který pro tento účel stanovil příslušný členský stát, prostřednictvím standardního formuláře; že formuláře musí být sestaveny takovým způsoben, aby sloužily příslušným orgánům jako pracovní podklady, přičemž tyto orgány mají právo s ohledem na různé administrativní požadavky upravit obsah formuláře;
vzhledem k tomu, že podle článku 16 uvedeného nařízení je Komise pověřena stanovit prováděcí pravidla k tomuto nařízení a zejména ustanovení o uhrazení nákladů vzniklých zplnomocněným zástupcům příslušných producentů;
vzhledem k tomu, že při nabídce náhrady škody je nezbytné zohlednit náklady na zplnomocněného zástupce, které vznikly producentům tím, že své nároky vůči institucím Společenství uplatňovali před vstupem v platnost nařízení (ES) č.
2330/98; že důvody, které Radu přiměly stanovit, že náhrada škody by měla být vypočítána paušálně, platí také pro náklady na zplnomocněného zástupce; že jednotlivý zplnomocněný zástupce kromě toho často zastupuje velký počet producentů; že z tohoto důvodu je paušální uhrazení nákladů přiměřené;
vzhledem k tomu, že producentům, kteří podali žalobu u Soudu první instance, vznikly vyšší náklady na zplnomocněného zástupce, a proto by jim měla být poskytnuta vyšší paušální částka; že v některých případech by měla být rovněž stanovena možnost uhradit náklady, které paušální částku převyšují;
vzhledem k tomu, že by měl být pro celé Společenství zaveden jednotný doklad, který poslouží jako potvrzení o vyrovnání všech nároků; že Komise je oprávněna případně změnit znění dokladu vzhledem k členskému státu;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Formulář uvedený v článku 9 nařízení (ES) č. 2330/98 je stanoven v příloze I.
Příslušný orgán může formulář upravit, aby zohlednil údaje, které mu už byly předány, nebo aby získal dodatečné informace nebo doklady nezbytné pro provádění nařízení (ES) č. 2330/98, zejména čl. 5 odst. 3 a 4.
Článek 2
Náklady, které producentovi vznikly v souvislosti s platbou zplnomocněného zástupce, který jednal jménem producenta a na jeho účet vůči institucím Společenství, budou paušálně uhrazeny do výše 0,5 % částky náhrady škody stanovené v článku 10 nařízení (ES) č. 2330/98, přičemž minimální částka pro producenta, který podal žalobu proti Společenství u Soudu první instance, činí 500 ECU; v ostatních případech je minimální částka 250 ECU.
Příslušný orgán provede úhradu pouze na základě žádosti producenta podané na formuláři podle článku 1 a na základě předložení účtu zplnomocněného zástupce.
Částka vyplacená producentovi však nesmí překročit částku uvedenou na účtu a každý producent může požádat pouze o úhradu nákladů na jednoho zplnomocněného zástupce.
Článek 3
Bez ohlednu na ustanovení článku 2, v případech, kdy Soud první instance vydal rozsudek o zodpovědnosti institucí Společenství, mohou být částky nákladů dohodnuty přímo mezi institucemi Společenství a zplnomocněnými zástupci příslušných producentů.
Článek 4
Ve smyslu tohoto nařízení se za zplnomocněného zástupce nepovažuje subjekt, který provádí služby pouze proti platbě poplatků.
Článek 5
S výhradou přezkoumání, že se účet zplnomocněného zástupce týká nákladů na služby provedené před vstupem v platnost nařízení (ES) č. 2330/98, příslušný orgán uvede v nabídce náhrady škody pro producenta částku stanovenou v souladu s článkem 2 nebo případně částku dohodnutou v souladu s článkem 3 a oznámenou příslušnému orgánu.
Články 11 a 12 nařízení (ES) č. 2330/98 se použijí pro uvedenou částku.
Článek 6
Potvrzení o vyrovnání všech nároků podle čl. 13 odst. 3 nařízení (ES) č. 2330/98 má být vystaveno na standardním formuláři podle přílohy II.
Komise může na žádost členského státu rozhodnout o úpravě standardního formuláře pro uvedený členský stát s cílem zohlednit zvláštní vnitrostátní ustanovení.
Článek 7
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2648/98 ze dne 9. prosince 1998, kterým se mění nařízení (ES) č. 1445/95 o prováděcích pravidlech pro dovozní a vývozní licence v odvětví hovězího a telecího masa
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 805/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1633/98 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že čl. 2 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 1445/95 ze dne 26. června 1995 o prováděcích pravidlech pro dovozní a vývozní licence v odvětví hovězího a telecího masa a o zrušení nařízení (EHS) č. 2377/80 [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2365/98 [4] stanoví, že u živého skotu, jehož hmotnost nepřesahuje 160 kg, se v kolonce 7 žádosti o licenci a dovozní licence uvádí země, ze které byl produkt dovezen;
vzhledem k tomu, že pokud jde o různé dovozní kvóty telat, prováděcí pravidla v nařízeních přesně stanoví, jaké údaje musí žádost o licenci a dovozní licence samotná obsahovat; že je proto nutné omezit použití čl. 2 odst.
2 nařízení (ES) č. 1445/95 na dovozy mimo rámec kvót;
vzhledem k tomu, že podle přílohy III "veterinární osvědčení" rozhodnutí Komise 98/372/ES ze dne 29. května 1998 o veterinárních podmínkách a veterinárních osvědčeních pro dovoz živého skotu a prasat z některých evropských zemí [5] a podle přílohy "veterinární osvědčení" jiných srovnatelných rozhodnutí o živém skotu dováženém z některých třetích zemí, které vycházejí ze směrnice Rady 72/462/EHS ze dne 12. prosince 1972 oveterinárních a hygienických otázkách dovozu skotu, prasat, ovcí a koz, čerstvého masa nebo masných výrobků ze třetích zemí [6], naposledy pozměněné směrnicí 97/79/ES [7], musí originál veterinárního osvědčení doprovázet skot až do stanoviště hraniční kontroly;
vzhledem k tomu, že za účelem lepší správy dovozů telat mimo rámec kvót je nutné jednak stanovit, že u všech telat o hmotnosti nejvýše 300 kilogramů se v kolonce 7 dovozní licence uvede země, ze které byl produkt dovezen a v kolonce 8 země původu, která musí být totožná se zemí vývozu ve smyslu přílohy "veterinární osvědčení" výše uvedených rozhodnutí, a jednak před propuštěním do volného oběhu ověřit, zda je země původu uvedená v dovozní licenci v souladu se zemí vývozu uvedenou v originále nebo opise veterinárního osvědčení, a odmítnout propuštění skotu do volného oběhu, pokud se údaje o těchto zemích neshodují;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Čl. 2 odst. 2 nařízení (ES) č. 1445/95 se nahrazuje tímto:
"2. Pro dovozy produktů kódů KN 01029005 až 01029049, s výjimkou dovozních kvót živého skotu podléhajících příslušným nařízením, která stanoví prováděcí pravidla, uvádí žádost o dovozní licenci a licence samotná:
a) v kolonce 7 údaj o zemi, ze které byl produkt dovezen;
b) v kolonce 8 údaj o zemi původu, která je totožná se zemí vývozu ve smyslu přílohy III "veterinární osvědčení" rozhodnutí 98/372/ES a ve smyslu přílohy "veterinární osvědčení" jiných srovnatelných rozhodnutí o živém skotu dováženém z některých třetích zemí, které vycházejí ze směrnice 72/462/EHS.
Osvědčení ukládá povinnost dovozu z této země;
c) v kolonce 20 tyto údaje: "Země původu uvedená v kolonce 8 je totožná se zemí vývozu uvedenou v originále nebo opise veterinárního osvědčení".
Propuštění skotu do volného oběhu je podmíněno předložením originálu veterinárního osvědčení nebo opisu tohoto osvědčení, které úředně ověří stanoviště hraniční kontroly Společenství, a tím, že země která jej vydala se shoduje s tou která je uvedena v kolonce 8 dovozní licence."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2679/98 ze dne 7. prosince 1998 o fungování vnitřního trhu ve vztahu k volnému pohybu zboží mezi členskými státy
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 235 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
(1) vzhledem k tomu, že podle článku 7a Smlouvy zahrnuje vnitřní trh prostor bez vnitřních hranic, v němž je mimo jiné zajištěn volný pohyb zboží v souladu s články 30 až 36 Smlouvy;
(2) vzhledem k tomu, že porušení této zásady, například tehdy, jestliže v daném členském státě brání volnému pohybu zboží jednání soukromých osob, může způsobit vážné narušení řádného fungování vnitřního trhu a způsobit dotčeným osobám vážné škody;
(3) vzhledem k tomu, že k plnění povinností vyplývajících ze Smlouvy, a zejména k zajištění řádného fungování vnitřního trhu by se členské státy měly na jedné straně zdržet přijímání aktů nebo praxe, jež mohou vytvářet překážky obchodu, a na druhé straně přijímat veškerá nezbytná a přiměřená opatření pro umožnění volného pohybu zboží na svém území;
(4) vzhledem k tomu, že tato opatření nesmějí ovlivnit výkon základních práv, včetně práva na stávku nebo svobody stávkovat;
(5) vzhledem k tomu, že toto nařízení nebrání jakémukoli jednání, které může být nezbytné v určitých případech na úrovni Společenství za účelem odezvy na problémy fungování vnitřního trhu, přičemž se v případě potřeby přihlíží k uplatňování tohoto nařízení;
(6) vzhledem k tomu, že členské státy mají výlučnou pravomoc, pokud jde o zachování veřejného pořádku a zajištění vnitřní bezpečnosti, jakož i při určení zda, kdy a jaká opatření jsou nezbytná a přiměřená za účelem umožnění volného pohybu zboží na svém území v dané situaci;
(7) vzhledem k tomu, že by měla existovat přiměřená a rychlá výměna informací mezi členskými státy a Komisí o překážkách volného pohybu zboží;
(8) vzhledem k tomu, že členský stát, na jehož území se překážka volného pohybu zboží vyskytuje, by měl přijmout veškerá nezbytná a přiměřená opatření k tomu, aby co nejdříve obnovil volný pohyb zboží na svém území, aby vyloučil riziko toho, že dané narušení nebo ztráta bude pokračovat, narůstat nebo se zesilovat a že může dojít k přerušení obchodu a smluvních vztahů, na kterých je založen; že tento členský stát by měl informovat Komisi a, je-li požádán, ostatní členské státy o opatřeních, která přijal nebo hodlá přijmout za tímto účelem;
(9) vzhledem k tomu, že by Komise při plnění své povinnosti ze Smlouvy měla dotyčnému členskému státu oznámit, že se domnívá, že došlo k porušení pravidel, a členský stát by měl na toto oznámení odpovědět;
(10) vzhledem k tomu, že Smlouva nestanoví pro přijetí tohoto nařízení žádné jiné pravomoci, než které jsou uvedeny v článku 235 Smlouvy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro účely tohoto nařízení:
1. se "překážkou" rozumí překážka volného pohybu zboží mezi členskými státy, kterou lze přičíst členskému státu z důvodu jeho činnosti nebo nečinnosti, která může zakládat porušení článků 30 až 36 Smlouvy a která
a) vede k závažnému narušení volného pohybu zboží fyzickým nebo jiným bráněním, prodlením nebo odklonem jeho dovozu do členského státu, vývozu z něj nebo dopravě přes něj;
b) způsobuje vážné škody dotčeným osobám a
c) vyžaduje okamžitý zásah, aby se zabránilo pokračování, zvýšení nebo zesílení narušení nebo ztrát;
2. se "nečinností" rozumí případ, kdy příslušné orgány členského státu při existenci překážky způsobené jednáním soukromé osoby nepřijmou veškerá nezbytná a přiměřená opatření v rámci svých pravomocí s cílem odstranit překážku a zajistit volný pohyb zboží na svém území.
Článek 2
Toto nařízení nesmí být vykládáno tak, aby jakkoli ovlivňovalo uplatňování základních práv uznávaných členskými státy, včetně práva na stávku nebo svobody stávkovat.
Tato práva také mohou zahrnovat právo nebo svobodu činit další akce zahrnuté do zvláštních systémů vztahů sociálních partnerů v členských státech.
Článek 3
1. Pokud vznikne nebo hrozí vzniknout překážka,
a) předá kterýkoli členský stát (ať už je dotyčným členským státem či nikoli), který má užitečné informace, tyto informace neprodleně Komisi a
b) Komise tyto informace a veškeré informace z jakéhokoli jiného zdroje, které považuje za užitečné, neprodleně předá členským státům.
2. Dotyčný členský stát odpoví co nejdříve na žádosti o informace obdržené od Komise a ostatních dotčených členských států, které se týkají povahy této překážky nebo ohrožení a opatření, které přijal nebo zamýšlí přijmout.
Informace, které si mezi sebou členské státy vymění, jsou rovněž předávány Komisi.
Článek 4
1. Pokud vznikne překážka, s výhradou článku 2, dotyčný členský stát
a) přijme veškerá nezbytná a přiměřená opatření, aby na svém území zajistil volný pohyb zboží v souladu se Smlouvou, a
b) informuje Komisi o opatřeních, které jeho orgány přijaly nebo zamýšlejí přijmout.
2. Komise předá informaci obdrženou podle odst. 1 písm. b) neprodleně ostatním členským státům.
Článek 5
1. Pokud má Komise za to, že se v určitém členském státě vyskytuje překážka, oznámí dotyčnému členskému státu důvody, které Komisi k tomuto závěru vedly, a požádá jej, aby přijal veškerá nezbytná a přiměřená opatření, aby odstranil uvedenou překážku ve lhůtě, kterou sama stanoví s ohledem na naléhavost případu.
2. Při stanovení svého závěru přihlíží Komise k článku 2.
3. Komise může
ze dne 11. prosince 1998, kterým se mění přílohy I a II nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu
(Text s významem pro EHP) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2560/98 [2], a zejména na články 6, 7 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že podle nařízení (EHS) č.
2377/90 musejí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin;
vzhledem k tomu, že maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky vyhodnotí všechny příslušné informace, které se týkají bezpečnosti reziduí příslušných látek pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin;
vzhledem k tomu, že při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, povolené hladiny ve všech významných poživatelných tkáních získávaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň) a charakter rezidua, které je významné pro sledování reziduí (indikátorové reziduum);
vzhledem k tomu, že pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v příslušných právních předpisech Společenství, musejí být maximální limity reziduí obecně stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin; že jsou však játra a ledviny často z jatečních těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány a maximální limity reziduí proto musejí být rovněž vždy stanoveny i pro svalovou tkáň nebo tkáň tukovou;
vzhledem k tomu, že v případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musejí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med;
vzhledem k tomu, že flumethrin musí být zařazen do přílohy I nařízení (EHS) č. 2377/90;
vzhledem k tomu, že oleyloleát, glukoheptonan vápenatý, glukonoglukoheptonan vápenatý, glukonolaktan vápenatý, glutaman vápenatý, glukonan nikelnatý, síran nikelnatý, fosfornan sodný, bacitracin, bronopol, cetylstearyl alkohol, menadion, fytomenadion, pyrrolidon, cetylstearylsíran sodný, alkoholy tuku z ovčí vlny, lespedeza capitata, majoránková nať (majoranae herba), vojtěškový extrakt (medicago sativa extractum), semeno černohořčice (sinapis nigrae semen) a flumethrin musejí být zařazeny do přílohy II nařízení (EHS) č. 2377/90;
vzhledem k tomu, že před tím, než toto nařízení vstoupí v platnost, musí být stanovena lhůta 60 dnů k tomu, aby mohly členské státy učinit veškeré úpravy, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci příslušných veterinárních léčivých přípravků vydaná v souladu se směrnicí Rady 81/851/EHS [3], naposledy pozměněnou směrnicí 93/40/EHS [4], aby byla zohledněna ustanovení tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčiva,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I a II nařízení (EHS) č. 2377/90 se mění tak, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost šedesátým dnem po vyhlášení
ze dne 14. prosince 1998, kterým se mění příloha II nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu
(Text s významem pro EHP) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2686/98 [2], a zejména na články 6, 7 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že podle nařízení (EHS) č.
2377/90 musí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin;
vzhledem k tomu, že maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky vyhodnotí všechny příslušné informace, které se týkají bezpečnosti reziduí příslušných látek pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin;
vzhledem k tomu, že při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, povolené hladiny ve všech významných poživatelných tkáních získávaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň) a charakter rezidua, které je významné pro sledování reziduí (indikátorové reziduum);
vzhledem k tomu, že pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v příslušných právních předpisech Společenství, musí být maximální limity reziduí obecně stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin; že jsou však játra a ledviny často z jatečně upravených těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány a maximální limity reziduí proto musí být rovněž vždy stanoveny i pro svalovou tkáň nebo tkáň tukovou;
vzhledem k tomu, že v případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med;
vzhledem k tomu, že síran manganatý, ribonuklean manganatý, manganpidolát, tetraoxid trimanganu, glycerofosforečnan manganatý, glukonan manganatý, chlorid manganatý, uhličitan manganatý musí být zařazeny do přílohy II nařízení (EHS) č. 2377/90;
vzhledem k tomu, že před tím, než toto nařízení vstoupí v platnost, musí být stanovena lhůta 60 dnů k tomu, aby mohly členské státy učinit veškeré úpravy, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci příslušných veterinárních léčivých přípravků vydaná v souladu se směrnicí Rady 81/851/EHS [3] naposledy pozměněnou směrnicí 93/40/EHS [4], aby byla zohledněna ustanovení tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha II nařízení (EHS) č. 2377/90 se mění tak, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost šedesátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2699/98 ze dne 17. prosince 1998 o odchylkách, které lze udělit pro strukturální statistiku podnikání (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES, Euratom) č. 58/97 ze dne 20. prosince 1996 o strukturální statistice podnikání [1], a zejména na čl. 12 bod x) uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (ES, Euratom) č.
58/97 stanovilo společný rámec pro vypracování statistik Společenství, které se týkají struktury, činnosti, konkurenceschopnosti a výkonnosti podniků ve Společenství;
vzhledem k tomu, že je nezbytné udělit odchylky od nařízení Rady o strukturální statistice podnikání;
vzhledem k tomu, že zamýšlená opatření jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistické programy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Odchylky podle článku 11 nařízení (ES, Euratom) č. 58/97 jsou specifikovány v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2700/98 ze dne 17. prosince 1998 o definicích ukazatelů pro strukturální statistiku podnikání (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES, Euratom) č. 58/97 ze dne 20. prosince 1996 o strukturální statistice podnikání [1], a zejména na čl. 12 bod iii) uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (ES, Euratom) č.
58/97 vytvořilo společný rámec pro tvorbu statistických údajů o struktuře, činnosti, konkurenceschopnosti a výkonnosti podniků ve Společenství;
vzhledem k tomu, že je nezbytné zavést společné definice ukazatelů pro strukturální statistiku podnikání;
vzhledem k tomu, že zamýšlená opatření jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistické programy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Proměnné uvedené v článku 4 nařízení (ES, Euratom) č. 58/97 jsou definovány v příloze tohoto nařízení.
2. V těchto definicích se v odkazech na účetní závěrky používají položky uvedené v článku 9 (rozvaha), článku 23 (výsledovka) nebo článku 13 (komentář k účetním závěrkám) směrnice Rady 78/660/EHS [2].
Článek 2
1. Členské státy jsou povinny používat tyto definice pro údaje týkající se sledovaného roku 1999 a následujících.
2. Členské státy jsou rovněž povinny používat uvedené definice pro údaje týkající se sledovaných roků 1995, 1996, 1997 a 1998, pokud je to v souladu se stávajícími vnitrostátními postupy.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2701/98 ze dne 17. prosince 1998 o datových souborech, které se sestavují pro strukturální statistiku podnikání (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 58/97 ze dne 20. prosince 1996 o strukturální statistice podnikání [1], a zejména na čl. 12 body ii), v) a vii) uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení (ES, Euratom) č.
58/97 zavedlo společný rámec pro vypracovávání statistik Společenství o struktuře, činnosti, konkurenceschopnosti a výkonnosti podniků ve Společenství;
vzhledem k tomu, že je nezbytné upřesnit periodicitu vypracování víceletých strukturálních statistik podnikání; že je nezbytné upřesnit první sledovaný rok pro vypracování předběžných výsledků u strukturálních statistik podnikání; že je nezbytné upřesnit členění výsledků pro vypracování strukturálních statistik podnikání;
vzhledem k tomu, že zamýšlená opatření jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistické programy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Periodicita vypracování víceletých ukazatelů, členění výsledků a první sledovaný rok pro vypracování předběžných výsledků podle článku 4, 8 a 9 nařízení (ES, Euratom) č. 58/97 jsou specifikovány v souborech dat v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
1. Členské státy sestaví uvedené datové soubory, které se týkají sledovaného roku 1999 a následujících.
2. Členské státy též sestaví uvedené datové soubory, které se týkají sledovaných roků 1995, 1996, 1997 a 1998, pokud je to v souladu se stávajícími vnitrostátními postupy.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2702/98 ze dne 17. prosince 1998 o technickém formátu pro předávání strukturálních statistik podnikání (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES, Euratom) č. 58/97 ze dne 20. prosince 1996 o strukturální statistice podnikání [1], a zejména na čl. 12 bod viii) uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (ES, Euratom) č.
58/97 zavedlo společný rámec pro vypracování statistik Společenství o struktuře, činnosti, výkonnosti a konkurenceschopnosti podniků ve Společenství;
vzhledem k tomu, že je nezbytné určit technický formát pro předávání strukturálních statistik podnikání;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistické programy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Technický formát uvedený v článku 9 nařízení (ES, Euratom) č. 58/97 je uveden v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Členské státy použijí tento formát pro údaje týkající se sledovaného roku 1996 a následujících.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2717/98 ze dne 16. prosince 1998 o žádostech o náhradu výdajů zaplacených členskými státy předběžně uznaným seskupením producentů v oblasti ovoce a zeleniny Společenstvím
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2520/97 [2], a zejména na čl. 52 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že v souladu s čl. 52 odst. 2 uvedeného nařízení podpora poskytnutá členskými státy podle článku 14 uvedeného nařízení je společnou akcí ve smyslu čl. 2 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 4256/88 ze dne 19. prosince 1988, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 2052/88, pokud jde o orientační sekci EZOZF [3], ve znění nařízení (EHS) č. 2085/93 [4]; že je tato podpora hrazena předpokládanými ročními výdaji podle pravidel plateb uvedených v čl. 31 odst. 1 a článku 33 nařízení Rady (ES) č. 950/97 ze dne 20. května 1997 o zlepšení účinnosti zemědělských struktur [5], ve znění nařízení (ES) č. 2331/98 [6];
vzhledem k tomu, že žádosti o částečné financování prováděné orientační sekcí EZOZF, uvedené v článku 5 nařízení Komise (ES) č. 20/98 ze dne 7. ledna 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96, pokud jde o podporu předběžně uznaným seskupením producentů [7], musí obsahovat některé podrobnosti a údaje, které mají být členskými státy předloženy ve stejné formě; že Komise musí být schopna požadovat přístup k příslušným podpůrným dokladům za účelem pečlivé kontroly z hlediska souladu s nařízeními (ES) č. 2200/96 a (ES) č. 20/98;
vzhledem k tomu že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro zemědělské struktury a rozvoj venkova,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Žádosti o částečné financování stanovené členskými státy podle článku 5 nařízení (ES) č. 20/98 musí být předkládány v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
1. K první žádosti o částečné financování připojí členské státy vnitrostátní prováděcí ustanovení a administrativní opatření spolu s formuláři a veškerými ostatními dokumenty týkajícími se administrativních prováděcích opatření.
Každá změna těchto ustanovení nebo pokynů se oznámí Komisi s první žádostí o částečné financování následující po změně.
2. Členské státy zašlou Komisi na její žádost za účelem kontrol žádostí o náhradu pomoci stanovené v čl. 14 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96 ve stanovené lhůtě veškeré doplňující doklady nebo ověřené kopie těchto dokladů, s výjimkou dokladů uvedených v odstavci 1, které mohou být podstatné pro účely výpočtu výše uvedené podpory.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
kterým se mění přílohy I, II a III k nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2692/98 [2], a zejména na články 6, 7 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že v souladu s nařízením (EHS) č.
2377/90 musí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin;
vzhledem k tomu, že maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky zhodnotí všechny příslušné informace, které se týkají bezpečnosti reziduí příslušných látek pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin;
vzhledem k tomu, že při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, povolené hladiny ve všech významných poživatelných tkáních získávaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň) a charakter rezidua, které je významné pro sledování reziduí (indikátorové reziduum);
vzhledem k tomu, že pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v příslušných právních předpisech Společenství, musí být maximální limity reziduí obecně stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin; že jsou však játra a ledviny často z jatečních těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány, a maximální limity reziduí proto musí být rovněž vždy stanoveny i pro svalovou tkáň a tkáň tukovou;
vzhledem k tomu, že v případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med;
vzhledem k tomu, že enrofloxacin a ivermektin musí být zařazeny do přílohy I k nařízení (EHS) č. 2377/90;
vzhledem k tomu, že cineol (hyperici oleum), třezalková silice (eucalypti aetheroleum), 2-methyl-2-phenoxypropanoat sodný, nonivamid, nikoboxil, methylnikotinát, mecilinam, 8-oxychinolin a diethylenglykolmonoethylether musí být zařazeny do přílohy II k nařízení (EHS) č. 2377/90;
vzhledem k tomu, že musí být trvání platnosti prozatímních maximálních limitů reziduí definovaných v předchozím období v příloze III nařízení (EHS) č. 2377/90 prodlouženo pro enrofloxacin, aby bylo umožněno dokončení vědeckých studií;
vzhledem k tomu, že před tím, než toto nařízení vstoupí v platnost, musí být stanovena lhůta 60 dnů, aby členské státy mohly učinit veškeré úpravy, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci příslušných veterinárních léčivých přípravků vydaná v souladu se směrnicí Rady 81/851/EHS [3], naposledy pozměněnou směrnicí 93/40/EHS [4], aby byla zohledněna ustanovení tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že opatření uvedená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I, II a III nařízení (EHS) č. 2377/90 se mění tak, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost šedesátým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2743/98 ze dne 14. prosince 1998, kterým se mění nařízení (ES) č. 297/95 o poplatcích, které se platí Evropské agentuře pro hodnocení léčivých přípravků
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 297/95 ze dne 10. února 1995 o poplatcích, které se platí Evropské agentuře pro hodnocení léčivých přípravků [1] (dále jen "agentura"), a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že podle čl. 57 odst.
1 nařízení Rady (EHS) č. 2309/93 ze dne 22. července 1993, kterým se stanoví postupy Společenství pro registraci a dozor nad humánními a veterinárními léčivými přípravky a zřizuje se Evropská agentura pro hodnocení léčivých přípravků [3], sestávají příjmy agentury z příspěvku a poplatků placených podniky za získání a udržování registrace Společenství a za další služby poskytované agenturou;
vzhledem k tomu, že výše a struktura poplatků stanovená nařízením (ES) č. 297/95 musí být přezkoumána do 31. prosince 1997;
vzhledem k tomu, že se zřetelem ke zkušenostem získaným od roku 1995 je vhodné zachovat obecné zásady a celkovou strukturu poplatků, stejně jako hlavní provozní a procesní ustanovení stanovená výše uvedeným nařízením;
vzhledem k tomu, že by však pro určité poplatky měly být určeny služby, jichž se týkají, aby byl usnadněn jejich výběr a zlepšena průhlednost a praktické používání tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že musí být také stanoveny nové poplatky, aby byly zahrnuty všechny služby nyní poskytované agenturou;
vzhledem k tomu, že musí být zaveden roční poplatek, aby bylo zajištěno pokrytí výdajů spojených s dozorem nad registrovanými léčivými přípravky; že určitá část tohoto poplatku bude muset být přidělena příslušným vnitrostátním orgánům, od kterých je požadováno podle nařízení (EHS) č.
2309/93 provádění dozoru nad trhem ve jménu Společenství; že kromě toho musí být správní radou agentury přijata pravidla pro distribuci mezi uvedené orgány v souladu s postupem stanoveným tímto nařízením;
vzhledem k tomu, že v určitých výjimečných případech a ze zásadních důvodů týkajících se ochrany zdraví veřejnosti nebo zvířat musí být možné výše uvedené poplatky snížit; že tedy, aniž jsou dotčena zvláštní ustanovení právních předpisů Společenství, musí být jakékoli rozhodnutí snížit poplatky přijato výkonným ředitelem na základě kritického zhodnocení situace zvláště pro každý případ po konzultaci s příslušným vědeckým výborem,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 297/95 se mění takto:
1. Článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
Oblast působnosti
Poplatky za získání a udržování registrace Společenství pro humánní a veterinární léčivé přípravky a za další služby dodávané agenturou jsou vybírány podle tohoto nařízení.
Výše těchto poplatků je stanovena v ECU."
2. Články 3 až 10 se nahrazují tímto:
"Článek 3
Humánní léčivé přípravky v oblasti působnosti postupů stanovených nařízením (EHS) č. 2309/93
1. Registrace léčivého přípravku
a) Plný poplatek
Poplatek za žádost o registraci léčivého přípravku podloženou úplnou registrační dokumentací je 200000 ECU.
Tento poplatek zahrnuje jednu sílu spojenou s jednou lékovou formou.
Poplatek se zvýší o 20000 ECU za každou dodatečnou sílu a/nebo lékovou formu téhož léčivého přípravku předloženou současně s počáteční žádostí o registraci.
Toto zvýšení zahrnuje jednu dodatečnou sílu a/nebo lékovou formu.
Poplatek se zvýší o 5000 ECU za každou dodatečnou variantu téže síly a lékové formy předloženou současně s počáteční žádostí o registraci.
b) Snížený poplatek
Snížený poplatek 100000 ECU se použije pro žádosti o registraci léčivého přípravku, pro který nemusí být předložena úplná registrační dokumentace, jak je stanoveno v čl. 4 třetím pododstavci bodu 8 písm. a) bodech i) a iii) směrnice 65/65/EHS, nebo pokud se uplatní ustanovení čl.
4 třetího pododstavce bodu 8 písm. a) bodu ii) téže směrnice. Tento poplatek zahrnuje jednu sílu spojenou s jednou lékovou formou.
Poplatek se zvýší o 20000 ECU za každou dodatečnou sílu a/nebo lékovou formu předloženou současně s počáteční žádostí o registraci.
Toto zvýšení zahrnuje jednu dodatečnou sílu a/nebo lékovou formu.
Poplatek se zvýší o 5000 ECU za každou dodatečnou variantu téže síly a lékové formy předloženou současně s počáteční žádostí o registraci.
c) Poplatek za rozšíření
Jedná se o poplatek za každé rozšíření registrace, která již byla udělena:
- pokud se jedná o rozšíření o novou sílu, novou lékovou formu, novou indikaci nebo nový způsob podání, je poplatek 50000 ECU,
- pokud se jedná o rozšíření o novou variantu síly, lékové formy nebo způsobu podání, které jsou již registrovány, je poplatek 10000 ECU.
2. Změna
a) Poplatek za změnu typu I
Poplatek za změnu registrace menšího významu podle klasifikace stanovené nařízením Komise použitelným v této věci je 5000 ECU.
V případě stejné zaváděné změny zahrnuje tento poplatek všechny registrované síly, lékové formy a varianty.
b) Poplatek za změnu typu II
Poplatek za změnu registrace většího významu podle klasifikace stanovené nařízením Komise použitelným v této věci je 60000 ECU.
Může být poloviční pro určité změny typu II, které nezahrnují podrobné vědecké hodnocení a jejichž seznam bude vypracován v souladu s postupem stanoveným v čl. 11 odst.
V případě stejné zaváděné změny zahrnuje tento poplatek všechny registrované síly, lékové formy a varianty.
3. Poplatek za prodloužení
Poplatek za přezkoumání informací dostupných při prodlužování registrace léčivého přípravku po pěti letech je 10000 ECU.
Vybírá se za každou sílu spojenou s lékovou formou.
4. Poplatek za inspekci
Paušální poplatek za jakoukoli inspekci v rámci nebo mimo území Společenství je 15000 ECU.
U inspekcí mimo území Společenství se zvlášť účtují cestovní náklady na základě skutečných výdajů.
5. Poplatek za převod
Poplatek za změnu držitele rozhodnutí o registraci, jichž se převod týká, je 5000 ECU.
Zahrnuje všechny registrované varianty daného léčivého přípravku.
6. Roční poplatek
Roční poplatek za každý léčivý přípravek, jemuž byla udělena registrace, je 60000 ECU.
Zahrnuje všechny registrované varianty daného léčivého přípravku.
Článek 4
Humánní léčivé přípravky v oblasti působnosti postupů stanovených směrnicí 75/319/EHS [4]
Arbitrážní poplatek
Poplatek 10000 ECU se platí, jsou-li zahájeny postupy stanovené v čl. 10 odst. 2 a v článcích 11, 12 a 15 směrnice 75/319/EHS.
Poplatek se zvýší o 40000 ECU, pokud se postupy stanovené v článcích 11 a 12 směrnice 75/319/EHS zahájí z podnětu žadatele o registraci nebo držitele rozhodnutí o registraci.
Článek 5
Veterinární léčivé přípravky v oblasti působnosti postupů stanovených nařízením (EHS) č. 2309/93
1. Registrace léčivého přípravku
a) Plný poplatek
Poplatek za žádost o registraci léčivého přípravku podloženou úplnou registrační dokumentací je 100000 ECU.
Zahrnuje jednu sílu spojenou s jednou lékovou formou.
Poplatek se zvýší o 10000 ECU za každou dodatečnou sílu a/nebo lékovou formu předloženou současně s počáteční žádostí o registraci.
Toto zvýšení zahrnuje jednu dodatečnou sílu a/nebo lékovou formu.
Poplatek se zvýší o 5000 ECU za každou dodatečnou variantu téže síly a lékové formy předloženou současně s počáteční žádostí o registraci.
V případě vakcín se plný poplatek sníží na 50000 ECU, přičemž každá dodatečná síla a/nebo léková forma a/nebo varianta má za následek zvýšení o 5000 ECU.
Pro účely tohoto písmene a) je počet cílových druhů bezvýznamný.
b) Snížený poplatek
Snížený poplatek 50000 ECU se použije pro žádosti o registraci léčivého přípravku, pro který nemusí být předložena úplná registrační dokumentace, jak je stanoveno v čl. 5 třetím pododstavci bodu 10 písm. a) bodech i) a iii) směrnice 81/851/EHS, nebo pokud se uplatní ustanovení čl.
5 třetího pododstavce bodu 10 písm. a) bodu ii) téže směrnice. Tento poplatek zahrnuje jednu sílu spojenou s jednou lékovou formou léčivého přípravku.
Poplatek se zvýší o 10000 ECU za každou dodatečnou sílu a/nebo lékovou formu předloženou současně s počáteční žádostí o registraci.
Toto zvýšení zahrnuje jednu dodatečnou sílu a/nebo lékovou formu.
Poplatek se zvýší o 5000 ECU za každou dodatečnou variantu téže síly a lékové formy předloženou současně s počáteční žádostí o registraci.
V případě vakcín se poplatek sníží na 25000 ECU, přičemž každá dodatečná síla a/nebo léková forma a/nebo varianta má za následek zvýšení o 5000 ECU.
Pro účely tohoto písmene b) je počet cílových druhů bezvýznamný.
c) Poplatek za rozšíření
Jedná se o poplatek za každé rozšíření registrace, která již byla udělena:
- pokud se jedná o rozšíření o novou sílu, novou lékovou formu, nový druh, novou indikaci nebo nový způsob podání, je poplatek 25000 ECU,
- pokud se jedná o rozšíření o novou variantu síly, lékové formy nebo způsobu podání, které jsou již registrovány, je poplatek 5000 ECU,
- v případě vakcín, pokud se jedná o rozšíření o novou sílu, novou lékovou formu, novou variantu nebo nový způsob podání, je poplatek 5000 ECU.
2. Změna
a) Poplatek za změnu typu I
Poplatek za změnu registrace menšího významu podle klasifikace stanovené nařízením Komise použitelným v této věci je 5000 ECU.
Stejný poplatek se účtuje s ohledem na vakcíny.
V případě stejné zaváděné změny zahrnuje tento poplatek všechny registrované síly, lékové formy a varianty.
b) Poplatek za změnu typu II
Poplatek za změnu registrace většího významu podle klasifikace stanovené nařízením Komise použitelným v této věci je 30000 ECU.
Může být poloviční pro určité změny typu II, které nezahrnují podrobné vědecké hodnocení a jejichž seznam bude vypracován v souladu s postupem stanoveným v čl. 11 odst.
V případě vakcín je poplatek 5000 ECU.
V případě stejné zaváděné změny zahrnuje tento poplatek všechny registrované síly, lékové formy a varianty.
3. Poplatek za prodloužení
Poplatek za přezkoumání informací dostupných při prodlužování registrace léčivého přípravku po pěti letech je 5000 ECU.
Vybírá se za každou sílu spojenou s lékovou formou.
4. Poplatek za inspekci
Paušální poplatek za jakoukoli inspekci v rámci nebo mimo území Společenství je 15000 ECU.
U inspekcí mimo území Společenství se účtují cestovní náklady zvlášť na základě skutečných výdajů.
5. Poplatek za převod
Poplatek za změnu držitele rozhodnutí o registraci, jichž se převod týká, je 5000 ECU.
Zahrnuje všechny registrované varianty daného léčivého přípravku.
6. Roční poplatek
Roční poplatek za každý léčivý přípravek, jemuž byla udělena registrace, je 20000 ECU.
Zahrnuje všechny registrované varianty daného léčivého přípravku.
Článek 6
Veterinární léčivé přípravky v oblasti působnosti postupů stanovených směrnicí 81/851/EHS
Arbitrážní poplatek
Poplatek 10000 ECU se platí, jsou-li zahájeny postupy stanovené v čl. 18 odst. 2 a v článcích 19, 20 a 23 směrnice 81/851/EHS.
Poplatek se zvýší o 20000 ECU, pokud se postupy stanovené v článcích 19 a 20 směrnice 81/851/EHS zahájí z podnětu žadatele o registraci nebo držitele rozhodnutí o registraci.
Článek 7
Stanovení maximálních limitů reziduí (MLR) pro veterinární léčivé přípravky
1. Poplatky za stanovení MLR
Plný MLR poplatek 50000 ECU se účtuje za žádost o první stanovení MLR pro danou látku.
Dodatečný MLR poplatek 15000 ECU se platí za každou žádost o změnu nebo rozšíření stávajícího MLR nebo za pokrytí nového druhu.
MLR poplatky se odečtou od poplatku, který se platí za žádost o registraci nebo za žádost o rozšíření registrace léčivého přípravku obsahujícího látku, pro niž je MLR stanoven, pokud jsou takové žádosti předloženy stejným žadatelem.
Tento odečet však nesmí činit celkem více než polovinu poplatku, u kterého se použije.
2. MLR poplatek
Poplatek 15000 ECU se účtuje za jakoukoli žádost o stanovení MLR za účelem klinického hodnocení.
Poplatek se odečte od výše plného poplatku stanoveného v bodě 1.
Článek 8
Různé poplatky
1. Poplatek za vědeckou poradu
Tento poplatek se účtuje, pokud je žádáno o vědeckou nebo technickou poradu týkající se výzkumu a vývoje léčivého přípravku za účelem možného předložení žádosti o registraci nebo žádosti o rozšíření registrace.
- Pro humánní léčivé přípravky je maximální poplatek stanoven na 60000 ECU.
- Pro veterinární léčivé přípravky je maximální poplatek stanoven na 30000 ECU.
Podrobný postup pro použití tohoto bodu se přijme podle postupu stanoveného v čl. 11 odst. 2.
2. Správní poplatky
Poplatky se platí za správní úkony, jsou-li vydávány dokumenty nebo osvědčení mimo rámec služeb zahrnutých do jiného poplatku stanoveného tímto nařízením nebo při ukončení správní validace registrační dokumentace, která má za následek zamítnutí žádosti, se kterou byla registrační dokumentace předložena.
Jednotlivá částka takových poplatků nesmí překročit 5000 ECU. Podle čl.
11 odst. 2 tohoto nařízení správní rada agentury stanoví a upřesní klasifikaci.
Článek 9
Možná snížení poplatku
Aniž jsou dotčena zvláštní ustanovení právních předpisů Společenství, za výjimečných okolností a z naléhavých důvodů týkajících se ochrany veřejného zdraví nebo zdraví zvířat může výkonný ředitel případ od případu po konzultaci s příslušným vědeckým výborem poplatky snížit.
V jakémkoli rozhodnutí přijatém podle tohoto článku musí být uvedeny důvody, na nichž je založeno.
Může být udělena úplná nebo částečná výjimka, zejména pro léčivé přípravky pro léčbu vzácných nemocí nebo nemocí ovlivňujících menšinové druhy.
Článek 10
Datum splatnosti a opožděné platby
1. Poplatky jsou splatné ke dni přijetí dané žádosti, pokud není ve zvláštních ustanoveních uvedeno jinak.
Arbitrážní poplatek je splatný do 30 dnů po předložení arbitráže agentuře; roční poplatek je splatný do 30 dnů od prvního a každého následujícího výročí oznámení rozhodnutí o registraci.
Poplatek za inspekci je splatný do 30 dnů ode dne, kdy byla provedena inspekce.
2. Pokud zůstane jakýkoli poplatek podle tohoto nařízení nezaplacen k datu jeho splatnosti a aniž je dotčeno právo agentury zahájit soudní řízení, které na ni deleguje článek 59 nařízení (EHS) č. 2309/93, může výkonný ředitel rozhodnout, že buď nebudou poskytnuty požadované služby, nebo budou pozastaveny všechny rozpracované služby a postupy, dokud nebude příslušný poplatek zaplacen celý.
3. Poplatky se platí v ECU nebo ve vnitrostátní měně jednoho z členských států podle platných přepočítacích kurzů, které denně stanoví Komise.
Mohou však být určeny měsíční přepočítávací kurzy na základě dřívějších kurzů podle výpočtu stanoveného správní radou agentury.
Článek 11
Prováděcí pravidla
1. Na návrh výkonného ředitele a po příznivém stanovisku Komise určí správní rada agentury pravidla pro převedení části zdrojů pocházejících z ročních poplatků příslušným vnitrostátním orgánům zapojeným do dozoru nad trhem Společenství.
2. Aniž jsou dotčena ustanovení tohoto nařízení nebo nařízení (EHS) č. 2309/93, může správní rada agentury na návrh výkonného ředitele určit jakákoli další opatření, která se ukáže nezbytnými pro použití tohoto nařízení.
3. V případě neshody o zařazení žádosti do jedné z kategorií poplatků stanovených tímto nařízením rozhodne výkonný ředitel po konzultaci s příslušným vědeckým výborem.
Článek 12
Změna
Jakoukoli změnu tohoto nařízení přijme Rada kvalifikovanou většinou na návrh Komise po konzultaci s Evropským parlamentem.
Změny výše poplatků stanovených tímto nařízením se však přijmou v souladu s postupem stanoveným v článku 73 nařízení (EHS) č. 2309/93.
Do tří let po vstupu tohoto nařízení v platnost předloží Komise po konzultaci se správní radou agentury zprávu o jeho provádění.
Budoucí přezkoumání poplatků bude založeno na vyčerpávajícím hodnocení výdajů agentury včetně nákladů týkajících se zpravodajů členských států."
3. Dosavadní článek 11 se označuje jako článek 13.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2760/98 ze dne 18. prosince 1998 o provádění programu přeshraniční spolupráce v rámci programu Phare
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3906/89 ze dne 18. prosince 1989 o hospodářské pomoci některým zemím střední a východní Evropy [1] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 753/96 [2], a zejména na článek 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že Evropská rada na zasedání v Lucemburku v prosinci 1997 stanovila posílenou strategii přípravy vstupu nových členů s cílem umožnit všem státům střední a východní Evropy stát se členy Evropské unie a za tímto účelem se co nejvíce přiblížit acquis Evropské unie před jejich přistoupením;
vzhledem k tomu, že partnerství pro přístup jako klíčový faktor posílené strategie přípravy vstupu nových členů má vymezené priority další práce pro přistoupení a musí být vzato v úvahu v rámci přeshraniční spolupráce;
vzhledem k tomu, že první léta provádění nařízení Komise (ES) č. 1628/94 [3], o vytvoření přeshraničního programu v rámci Phare ve spojení s programem Interreg, již přinesla větší množství kladných výsledků, zejména navazováním dialogu a spolupráce mezi příhraničními regiony Evropské unie a přilehlými regiony v zemích střední a východní Evropy, přispěla k hospodářskému rozvoji příhraničních regionů těchto zemí a k větší vyrovnanosti s úrovní vývoje Evropské unie; tím také poskytla příležitost těmto regionům osvojit si zkušenosti a postupy Interregu, včetně zpracování strategií regionálního rozvoje pro příhraniční regiony;
vzhledem k tomu, že další zlepšování by měla být zaměřena zejména na zvyšování počtu projektů charakteru skutečně překračujícího hranice, a na zvyšování rychlosti jejich provádění;
vzhledem k tomu, že Rumunsko jako jediná kandidátská země bez společných hranic s Unií by mělo být zahrnuto do programu přeshraniční spolupráce v rámci Phare;
vzhledem k tomu, že program Phare o přeshraniční spolupráci se postupně stane součástí širší politiky regionálního rozvoje v rámci strategie přípravy vstupu nových členů, která by měla vyrovnávat stávající nerovnováhu mezi rozpočtovými zdroji přidělovanými pro přeshraniční spolupráci a pro jiné hlavní cíle období před přistoupením, a mezi různé regiony uvnitř kandidátských zemí;
vzhledem k tomu, že Rada opakovaně zdůrazňuje potřebu posílit spolupráci a podněcovat integraci zemí střední a východní Evropy do Evropského společenství, a rovněž nutnost posilovat stabilitu a bezpečnost v regionu;
vzhledem k tomu, že z hlediska budoucí účasti kandidátských zemí na strukturální politice Unie je nutné další přizpůsobení programu Phare o přeshraniční spolupráci s programem Interreg, zejména zakládáním společných přeshraničních programů a společných programových struktur;
vzhledem k tomu, že pro kandidátské země střední a východní Evropy je nutno postupně rozšířit stávající zeměpisné vymezení programu Phare o přeshraniční spolupráci, aby kromě přilehlých regionů k Evropské unii byly zahrnuty hranice s dalšími kandidátskými zeměmi majícími prospěch z programu Phare; že v pozdější fázi se na programu Phare a jiných pomocných programech Společenství mohou podílet také jiné příhraniční země;
vzhledem k tomu, že činnosti připadající v úvahu by měly být velmi podobné činnostem Interreg v rámci navazování partnerství pro přístup;
vzhledem k tomu, že je nutné posilovat zapojování místních a regionálních činitelů do přeshraniční spolupráce, podporovat postupy zdola nahoru, činit účinnějšími jejich schopnosti plánovat, provádět a monitorovat plnění programů, a umožnit místním orgánům v příhraničních regionech rozhodovat o menších projektech skutečně přeshraniční povahy prostřednictvím stanovení menších prostředků pro tyto projekty;
vzhledem k tomu, že je nezbytné nahradit nařízení (ES) č. 1628/94;
vzhledem k tomu, že toto nařízení je v souladu se stanoviskem Výboru pro hospodářskou restrukturalizaci některých zemí střední a východní Evropy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V celkovém rámci programu Phare definovaném v nařízení (EHS) č. 3906/89 se na financování akcí strukturální povahy v příhraničních regionech států střední a východní Evropy, podílejících se na programu Phare, vztahují níže uvedená pravidla.
Tyto akce budou prováděny s přihlédnutím ke strukturálním politikám Společenství, a zejména pak programu Interreg.
Článek 2
1. Hranice přicházející v úvahu jsou hranice mezi zeměmi střední a východní Evropy a Společenstvím, a hranice mezi těmito kandidátskými zeměmi: Bulharskem, Českou republikou, Estonskem, Maďarskem, Lotyšskem, Litvou, Polskem, Rumunskem, Slovenskem a Slovinskem.
2. Dotyčné příhraniční regiony budou určeny danou zemí v dohodě s Komisí, s přihlédnutím k postupu přijatému pro Interreg.
3. Přidělení prostředků mezi země — příjemce podílející se na programu se provádí podle kritérií zahrnujících počet obyvatel, hrubý národní produkt na obyvatele a rozlohu dotyčného příhraničního regionu.
Článek 3
Subvence Společenství určené pro tento program financují zejména účast dotyčné země střední a východní Evropy na společných projektech se státem, se kterým má společnou hranici podle definice v článku 2.
Cílem těchto projektů je:
i) podporovat spolupráci příhraničních regionů zemí střední a východní Evropy s přilehlými regiony sousední země podle vymezení v článku 1, a tím napomáhat příhraničním regionům ve střední a východní Evropě k překonávání zvláštních problémů rozvoje, které mohou být způsobeny mimo jiné jejich postavením v národním hospodářství, v zájmu místního obyvatelstva a způsoby slučitelnými s ochranou životního prostředí;
ii) podporovat vytváření a rozvoj sítí spolupráce na obou stranách hranic a navazovat spojení mezi těmito sítěmi a širšími sítěmi Společenství.
Článek 4
1. V příhraničních regionech vybraných podle článku 2 mohou být projekty zvolené pro přeshraniční spolupráci následující:
i) projekty související s opatřeními podporovanými programem Interreg nebo jinými programy vnější pomoci poskytované Společenstvím;
ii) projekty dohodnuté dotyčnými zeměmi, mající přeshraniční dopad a přispívající k rozvoji struktur v hraničních regionech a usnadňující celkovou spolupráci mezi státy.
2. Zvláštní pozornost bude věnována projektům, pro které bude zajištěno spolufinancování místními orgány nebo hospodářskými subjekty zemí střední a východní Evropy.
3. Financování může pocházet ze zdrojů jiných členských států Evropské unie a zemí střední a východní Evropy, od mezinárodních finančních institucí, a od jiných soukromých a veřejných zdrojů.
Článek 5
1. Činnostmi financovanými v rámci tohoto programu mohou být:
a) postupné odstraňování správních a institucionálních překážek bránící volnému pohybu zboží, osob a služeb přes hranice, s přihlédnutím k bezpečnostním hlediskům takového pohybu;
b) zlepšování infrastruktury, zejména dopravní, a poskytování možnosti využívání místních zdrojů vody, plynu a elektřiny pro oblasti na druhé straně hranice;
c) ochrana životního prostředí, například nakládání s odpady, správa životního prostředí a předcházení znečišťování, včetně problémů nepříznivě ovlivněných blízkostí vnějších hranic;
d) opatření týkající se rozvoje zemědělství a venkova se zvláštním zřetelem na vytváření příznivých podmínek pro projekty přeshraniční spolupráce;
e) opatření v oblastech energetiky a dopravy, zaměřená na doplňování rozvoje transevropské železniční sítě v souladu s cíli vypracovanými Komisí;
f) činnosti týkající se politiky Společenství v oblasti spravedlnosti a vnitřních věcí;
g) podpora obchodní spolupráce, rozvoje podniků, finanční spolupráce a spolupráce mezi institucemi zastupujícími obchodní sektor (například obchodními komorami);
h) podpora investování a poskytování podpůrných služeb a zařízení, zejména pro převod technologií a pro marketing malých a středních podniků;
i) školení a opatření k zajištění zaměstnanosti;
j) místní hospodářský rozvoj, včetně cestovního ruchu;
k) opatření k podporování spolupráce ve zdravotnictví, zejména ke společnému využívání zdrojů a zařízení na přeshraničním základě;
l) rozvoj nebo zřizování zařízení a zdrojů pro zlepšení toku informací a komunikace mezi příhraničními regiony, včetně podpory výměny v oblasti rozhlasu, televize, tisku a jiných médií;
m) kulturní výměny;
n) iniciativy v oblasti místní zaměstnanosti, školství a vzdělávání.
Činnosti uvedené pod písmeny j) až n) však mohou být financované pouze podle podmínek stanovených v čl. 5 odst. 2.
2. S cílem podporovat menší společné akce, do nichž jsou zapojeny místní subjekty z příhraničních regionů, a zlepšit jejich možnosti vymezovat, rozvíjet a uskutečňovat takové činnosti, lze v každém příhraničním regionu vytvořit společný fond pro takové malé projekty, pro které by se používalo určité procento prostředků přidělovaných pro příslušné programy a iniciativy přeshraniční spolupráce.
3. Zvláštní pozornost bude věnována opatřením charakteru silné přeshraniční spolupráce, která jsou plánována v úzké spolupráci s regionálními a místními orgány na obou stranách hranice a která zahrnují zřízení nebo rozvoj společných řídících struktur zaměřených na rozšiřování a prohlubování přeshraniční spolupráce mezi veřejnými, poloveřejnými a rovněž nevýdělečnými organizacemi.
4. Lze rovněž financovat vypracování plánů rozvoje příhraničních regionů, navrhování projektů a formulace programů, studie proveditelnosti, pomoc při provádění těchto programů a studie monitorování a/nebo vyhodnocování.
Článek 6
1. Příspěvky Společenství jsou poskytovány v zásadě ve formě subvencí.
Pokud by však určitá subvence Společenství přispívala k financování činností, které samy vytvářejí příjem, stanoví Komise po poradě s příslušnými orgány pravidla financování, která mohou zahrnovat spolufinancování z výtěžků projektu nebo zpětné navrácení původních subvencí.
2. Podpora může krýt výdaje na dovozy a místní výdaje potřebné pro uskutečnění projektů a programů.
Daně, cla a jiné poplatky a nákup nemovitostí jsou vyloučeny z financování Společenstvím.
3. Hrazené náklady mohou zahrnovat technickou pomoc, studie, školení a ostatní opatření pro vytváření institucí, dále náklady na dodávky základního vybavení nebo vstupů, na investiční akce včetně pracovních programů.
4. Náklady na údržbu a provoz v zemích střední a východní Evropy mohou být hrazeny pouze v počáteční fázi, a to v postupně klesající míře.
Článek 7
1. V každém příhraničním regionu se zřizuje Smíšený výbor pro spolupráci skládající se ze zástupců dotyčných zemí, včetně zástupců regionálních a místních, a ze zástupců Společenství.
Smíšený výbor pro spolupráci připraví programový dokument společné přeshraniční spolupráce pro výhled několika let. Tento dokument bude zahrnovat společnou strategii rozvoje a priority pro daný region, považovaný za jeden sociálně hospodářský a zeměpisný subjekt, a bude též obsahovat ustanovení týkající se společného provádění.
Tento dokument bude pokynem pro vypracování plánů a uskutečňování akcí v rámci příslušných programů a iniciativ přeshraniční spolupráce podporované Společenstvím.
3. Smíšený výbor pro spolupráci každoročně vymezuje společné projekty s přihlédnutím ke společnému přeshraničnímu programovému dokumentu podle odstavce 2.
Doporučení těchto projektů budou předkládána Komisi vládou dotyčné země střední a východní Evropy na základě návrhů příslušných orgánů.
Článek 8
1. Komise vypracuje návrh programu pro každý příhraniční region s přihlédnutím ke společnému programovému dokumentu přeshraniční spolupráce podle čl. 7 odst. 1 a k doporučením Smíšeného výboru pro spolupráci pro projekty financované tímto programem, předaným dotyčnou vládou země střední a východní Evropy.
2. Subvence představující celý nebo částečný příspěvek zemi střední a východní Evropy pro společný projekt bude schvalována postupem vymezeným v článku 9 nařízení (EHS) č. 3906/89 a dohodnuta s dotyčnou zemí pomocí finančního memoranda.
Článek 9
1. Komise spravuje tuto podporu v souladu s postupy běžně používanými pro pomoc střední a východní Evropě definovanými nařízením (EHS) č. 3906/89.
2. V rámci možností se vytvářejí společné kontrolní orgány, aby usnadnily provádění příslušných programů.
Článek 10
Pro dosažení cílů stanovených v článku 3 zajišťuje Komise koordinaci a soulad mezi pomocí poskytovanou Phare, dalšími programy vnější podpory a pomocí poskytovanou strukturálními fondy.
Článek 11
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 21. prosince 1998, kterým se mění nařízení (ES) č. 2300/97, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1221/97, kterým se stanoví obecná prováděcí pravidla pro opatření ke zlepšení produkce medu a jeho uvádění na trh
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1221/97 ze dne 25. června 1997, kterým se stanoví obecná prováděcí pravidla pro opatření ke zlepšení produkce medu a jeho uvádění na trh [1], ve znění nařízení (ES) č.
2070/98 [2], a zejména na článek 5 tohoto nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (ES) č. 2300/97 [3] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2633/98 [4] stanoví pravidla nezbytná k uplatňování opatření ke zlepšení produkce medu a jeho uvádění na trh;
vzhledem k tomu, že pro umožnění určité pružnosti při provádění programu se finanční meze oznámené pro každé opatření mohou lišit o určité procento, aniž by však byla překročena celková roční mez; že v případě využití pružnosti umožněné prováděním programu nesmí finanční příspěvek Společenství překročit 50 % výdajů skutečně uskutečněných dotčeným členským státem;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu s názorem Řídícího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Do nařízení (ES) č. 2300/97 se vkládá nový článek 4a, který zní:
"Článek 4a
Finanční meze pro každé opatření se mohou zvyšovat nebo snižovat maximálně o 10 %, pokud nedojde k překročení maximální meze pro roční program a pokud příspěvek Společenství na financování programu uvedeného v článku 3 nepřekročí 50 % výdajů hrazených dotčeným členským státem."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2768/98 ze dne 21. prosince 1998 o režimu podpor soukromého skladování olivového oleje
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady č. 136/66/EHS ze dne 22. září 1966 o zřízení společné organizace trhu s tuky [1], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 1638/98 [2], a zejména na článek 12a tohoto nařízení,
vzhledem k tomu, že podle článku 12a nařízení č.
136/66/EHS může být v případě vážného narušení trhu v některých regionech Společenství uplatněn režim podpor soukromého skladování olivového oleje až do 31. října 2001; že tento režim se musí opírat o smlouvy uzavřené se schválenými hospodářskými subjekty, které nabízejí dostatečné záruky, přičemž mezi danými hospodářskými subjekty mají přednost seskupení producentů ve smyslu nařízení Rady (ES) č. 952/97 [3];
vzhledem k tomu, že je třeba přijmout podrobná pravidla pro řízení režimu podpor soukromého skladování olivového oleje, aby se režim mohl v případě potřeby rychle uplatňovat; že v zájmu většího vlivu režimu na trh na úrovni producentů a jednoduššího sledování je třeba podpory přidělovat především pro skladování panenského olivového oleje dosud nestočeného do obalů;
vzhledem k tomu, že v zájmu optimálního zohlednění situace na trhu musí být výše podpory stanovena v rámci nabídkového řízení vyhlášeného v souladu s určitými pravidly a s ohledem na odvětví trhu, která podporu požadují; že účastníky nabídkového řízení musí být hospodářské subjekty nabízející dostatečné záruky;
vzhledem k tomu, že musí být stanoveno, jaké údaje musí obsahovat nabídky a za jakých podmínek je možné nabídky podat a přezkoumat; že aby bylo možné ovlivňovat situaci na trhu, musí být nabídky podávány na dlouhé skladovací období a s ohledem na minimální množství ve vztahu k situaci v odvětví; že nabídka musí být zaručena složením jistoty za podmínek stanovených nařízením Komise (EHS) č.
2220/85 [4] naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 3403/93 [5] jejíž výše a splatnost musí být přiměřená pravděpodobnosti kolísání cen na trhu a počtu skutečných dnů skladování, zakládajících nárok na podporu;
vzhledem k tomu, že se úspěšnými uchazeči stanou ti, kteří v nabídkách nepřekročí maximální částku podpory na den skladování, která bude stanovena s ohledem na podmínky na trhu; že reprezentativnost nabídek a dodržení maximálních množství stanovených v nabídkovém řízení však musí být zaručeny pro každou stanovenou kategorii nebo region;
vzhledem k tomu, že je třeba specifikovat hlavní smluvní závazky, které by měla smlouva obsahovat; že aby bylo možné předejít narušení trhu, musí mít Komise možnost dobu platnosti smlouvy upravit, zejména s ohledem na předběžné odhady sklizně pro hospodářský rok následující po roce uzavření smlouvy;
vzhledem k tomu, že v zájmu zabezpečení řádného řízení režimu je nezbytné, aby byly stanoveny podmínky pro vyplacení podpory předem, kontroly podstatné pro vyhodnocení nároku na podporu, některá kritéria pro výpočet výše podpory a informace, které je třeba oznamovat Komise členskými státy;
vzhledem k tomu, že nařízení Komise (EHS) č. 314/88 [6] pozměněné nařízením (EHS) č. 3788/98 [7] a nařízení Komise (ES) č. 94/98 [8] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2367/98 [9], která se týkají soukromého skladování před 1. březnem 1998, je nutno zrušit;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro oleje a tuky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Příslušné orgány producentských členských států uzavírají smlouvy o soukromém skladování nestočeného panenského olivového oleje za podmínek stanovených tímto nařízením.
Pro stanovení výše podpory, která se poskytne k provedení smluv o soukromém skladování nestočeného panenského olivového oleje, může Komise do 31. října 2001 vypsat postupem podle článku 38 nařízení č. 136/66/EHS časově omezené nabídkové řízení.
V rámci časově omezeného nabídkového řízení se vyhlásí dílčí nabídková řízení.
Článek 2
1. Časově omezené nabídkové řízení může být vypsáno,
- pokud v určitých regionech Společenství dojde k závažným narušením trhu, které mohou být zmírněny nebo napraveny opatřeními týkajícími se soukromého skladování nestočeného panenského olivového oleje,
a
- pokud průměrná cena zjištěná na trhu po dobu nejméně dvou týdnů je nižší než:
- 177,88 ECU/100 kg pro panenský olivový olej extra a/nebo
- 170,99 ECU/100 kg pro vybraný panenský olivový olej a/nebo
- 166,40 ECU/100 kg pro obyčejný panenský olivový olej a/nebo
- 156,08 ECU kg pro panenský lampantový olivový olej s obsahem mastných kyselin 1 stupeň, při odečtení 3,67 ECU/100 kg z této ceny za každý další stupeň kyselosti.
2. V časově omezeném nabídkovém řízení se stanoví maximální množství pro celé nabídkové řízení a mohou se stanovit maximální množství pro
- každou kategorii panenského olivového oleje podle přílohy nařízení č. 136/66/EHS,
- každou kategorii schválených hospodářských subjektů podle odstavce 1,
- každý region Společenství nebo členský stát.
Zahájení časově omezeného nabídkového řízení je možné omezit pouze na některé kategorie nebo regiony ve smyslupododstavce 1, aby byla dána přednost hospodářským subjektům uvedeným v čl. 3 odst. 1 písm. a).
Časově omezené nabídkové řízení může být postupem podle článku 38 nařízení č. 136/66/ES ukončeno před uplynutím časového omezení.
Článek 3
1. Nabídky pro dílčí nabídková řízení mohou podat hospodářské subjekty schválené pro tento účel příslušným orgánem daného členského státu.
Schválené hospodářské subjekty mohou zahrnovat:
a) seskupení producentů nebo jejich sdružení uznaná podle nařízení (ES) č. 952/97, nebo
b) seskupení producentů nebo jejich sdružení uznaná podle článku 20c nařízení č. 136/66/EHS, nebo
c) lisovny schválené podle článku 13 nařízení Rady (EHS) č. 2261/84 [10] na více než dva hospodářské roky, které umožňují extrakci nejméně 2 tun olivového oleje během osmihodinového pracovního dne a které vyprodukovaly během 2 předcházejících hospodářských roků celkově nejméně 500 tun panenského olivového oleje, nebo
d) stáčírny na území jednoho členského státu o stáčecí kapacitě nejméně 6 tun oleje během osmihodinového pracovního dne, které stočily během 2 předcházejících hospodářských roků celkově nejméně 500 tun olivového oleje.
2. Aby mohly být podle odstavce 1 schváleny, hospodářské subjekty mají povinnost
- nechat obaly s olivovým olejem, který je předmětem smlouvy o skladování, příslušným orgánem daného členského státu zaplombovat,
- vést skladové výkazy o oleji a případně o zásobách oliv,
- podrobit se všem kontrolám stanoveným v rámci tohoto režimu podpor, pokud jde o smlouvy o soukromém skladování.
Hospodářské subjekty oznámí kapacitu svých skladovacích zařízení, předloží plán těchto zařízení a prokáží splnění podmínek podle odstavce 1.
3. Hospodářské subjekty splňující podmínky podle odst. 1 a 2 budou schváleny a obdrží schvalovací číslo během dvou měsíců po měsíci, v němž byla předložena úplná dokumentace obsahující žádost o schválení.
Aniž je dotčen čl. 13 odst. 3, schválení hospodářských subjektů se zamítne nebo odejme bezodkladně, pokud
- hospodářský subjekt nesplňuje podmínky pro schválení, nebo
- je proti němu příslušnými orgány vedeno úřední řízení kvůli porušování podmínek režimu stanovených v nařízení č. 136/66/EHS, nebo
- byl během posledních 24 měsíců kvůli porušení uvedeného nařízení penalizován.
Článek 4
Pro podání nabídek pro dílčí nabídková řízení platí tyto lhůty:
- pro měsíce listopad, leden, únor, březen, duben, květen, červen, červenec, září a říjen od 4. dne do 12 hod. 8. dne v měsíci a od 18. dne do 12. hod. 22. dne v měsíci;
- pro měsíc srpen od 18. dne do 12 hod. 23. dne v měsíci,
- pro měsíc prosinec od 9. dne do 12 hod. 14. dne v měsíci.
Rozhodující čas lhůty je místní belgický čas.
Pokud je poslední den pro podání nabídek v některém členském státě pro příslušný orgán odpovědný za přijímání nabídek dnem pracovního klidu, končí lhůta pro podání ve 12 hodin předcházejícího pracovního dne.
Článek 5
1. Aniž je dotčen článek 11, vztahují se nabídky na minimální množství 50 tun na denní částku podpory soukromého skladování nestočeného panenského olivového oleje jedné ze čtyř kategorií uvedených v příloze nařízení č. 136/66/EHS po dobu 365 dnů v zaplombovaných obalech v souladu s podmínkami stanovenými v tomto nařízení.
2. Schválené hospodářské subjekty se zúčastní dílčího nabídkového řízení buď písemnou nabídkou podanou u příslušného orgánu daného členského státu proti potvrzení o přijetí, nebo doručením nabídky faxem témuž orgánu.
Pokud se hospodářský subjekt účastní dílčího nabídkového řízení pro více kategorií nebo pro obaly se stočeným olejem, nacházející se na různých místech, podá pro každý případ zvláštní nabídku.
Nabídka platí jen pro jedno dílčí nabídkové řízení.
Po uplynutí lhůty pro podání nabídek nemůže být podaná nabídka ani stažena zpět ani změněna.
3. Nabídky obsahují tyto údaje:
a) odkaz na toto nařízení a na dané dílčí nabídkové řízení;
b) jméno a adresu účastníka řízení;
c) kategorii schváleného hospodářského subjektu ve smyslu čl. 3 odst. 1 a schvalovací číslo;
d) dané množství a kategorii olivového oleje, kterého se nabídka týká;
e) přesnou adresu místa, kde se nachází obal se stočeným olejem;
f) výši podpory na den soukromého skladování a na tunu olivového oleje, vyjádřenou v ECU na dvě desetinná místa;
g) výši jistoty složené podle článku 6, vyjádřenou v národní měně členského státu, ve kterém byla nabídka podána.
4. Nabídka je platná, jen pokud jsou splněny tyto požadavky:
- musí být stejně jako všechny přiložené podklady vyhotovena v úřední řeči nebo některé z úředních řečí členského státu, ve kterém sídlí příslušný orgán přijímající nabídky,
- musí být podána v souladu s tímto nařízením a musí zejména obsahovat všechny údaje uvedené v odstavci 3,
- nesmí obsahovat žádné jiné podmínky než podmínky stanovené v tomto nařízení,
- musí pocházet od schváleného hospodářského subjektu členského státu, ve kterém je podána a musí se týkat obalů s olejem, které se nachází v tomto členském státě,
- před uplynutím lhůty pro podání nabídek musí být doplněna dokladem, že uchazeč složil jistotu uvedenou v nabídce.
Článek 6
1. Uchazeč složí na každou tunu olivového oleje zahrnutou v nabídce jistotu ve výši 50 ECU.
2. Pokud nabídka nebude zohledněna, jistota uvedená v odstavci 1 se po zveřejnění maximální částky podpory na dané dílčí nabídkové řízení v Úředním věstníku Evropských společenství neprodleně uvolní.
3. Pro nabídky, pro které byla udělena podpora, se jistota uvedená v odstavci 1 doplní nejpozději první den plnění smlouvy podle čl. 9 odst. 3 pododstavce 2 složením jistoty ve výši 200 ECU na tunu olivového oleje.
4. Pro uvolnění jistot uvedených v odstavcích 1 a 3 spočívá hlavní povinnost ve smyslu článku 20 nařízení (EHS) č. 2220/85 v šestiměsíčním skladování stanoveném v nabídce za podmínek smlouvy uzavřené podle tohoto nařízení.
Pokud se doba platnosti smlouvy podle článku 11 zkrátí na méně než 6 měsíců, pak doba skladování uvedená v pododstavci 1 končí s dobou platnosti této smlouvy.
Článek 7
1. Nabídky se přezkoumají při vyloučení veřejnosti příslušným orgánem daného členského státu.
S výhradou ustanovení odstavce 2 jsou osoby oprávněné pro toto přezkoumání zavázány k zachování tajemství.
2. Platné nabídky, seřazené podle výše částky, se Komisi oznámí faxem anonymně a nejpozději 48 hodin po uplynutí lhůty pro podání nabídek.
Pokud lhůta končí v pátek, nabídky se doručí nejpozději následující pondělí ve 12 hodin.
3. Pro každou oznámenou nabídku je třeba podle čl. 5 odst. 3 písm. d) a f) uvést množství a kategorii olivového oleje a částku podpory. Pokud jsou v nabídkovém řízení stanovena pro některou kategorii hospodářských subjektů nebo pro některý produkční region maximální množství, pak musí být kromě toho pro každou nabídku uvedeny dané kategorie hospodářských subjektů nebo regionů.
Článek 8
1. Postupem podle článku 38 nařízení č. 136/66/EHS se na základě podaných nabídek stanoví nejpozději devátý pracovní den po uplynutí platné lhůty pro podání nabídek pro jednotlivá dílčí nabídková řízení maximální částka podpory na den soukromého skladování.
2. Maximální částka podpory se stanoví s ohledem na situaci a na předpokládaný vývoj na trhu s olivovým olejem, jakož i s ohledem na to, nakolik může toto opatření podstatně přispět k regulaci trhu.
Kromě toho se vezme v úvahu množství, která již jsou předmětem smluv o soukromém skladování, jakož i rozsah podaných nabídek.
3. Při stanovení maximální částky mohou být tímtéž postupem odmítnuty všechny nabídky s ohledem na kategorii oleje, kategorii hospodářského subjektu nebo regionu, pro něž byla stanovena maximální množství podle čl. 2 odst. 2, pokud v případě dané kategorie nebo regionu
- nejsou nabídky reprezentativní nebo
- stanovená maximální částka by mohla vést k tomu, že dané maximální množství bude překročeno.
Článek 9
1. Aniž je dotčen čl. 8 odst. 3, poskytne se podpora těm uchazečům, jejichž nabídky byly doručeny podle čl. 7 odst. 2 a které nepřekračují maximální částku podpory pro množství na den soukromého skladování uvedené v nabídce.
Práva a povinnosti úspěšného uchazeče jsou nepřevoditelná.
2. Příslušný orgán daného členského státu oznámí všem uchazečům písemně výsledek jejich účasti v nabídkovém řízení nejpozději druhým dnem po zveřejnění maximální částky podpory v Úředním věstníku Evropských společenství.
3. Za datum uzavření smlouvy platí den, ve kterém bylo danému uchazeči zasláno oznámení o udělení podpory.
Za datum počátku doby platnosti smlouvy s výhradou složení jistoty podle čl. 6 odst. 3 platí den následující po dni podepsání smlouvy, přičemž daný olej musí splňovat všechny příslušné smluvní podmínky.
4. Během 30 dní po podepsání smlouvy provede příslušný orgán členského státu tato opatření:
- označí obaly s daným olivovým olejem,
- zaznamená čistou hmotnost oleje,
- odebere vzorek oleje reprezentativní pro nabídkové řízení,
- zaplombuje jednotlivé obaly s olejem.
5. Odebraný vzorek oleje se co nejrychleji analyzuje, aby se zaručilo, že olej odpovídá kategorii, pro kterou byla nabídce udělena podpora.
Článek 10
1. Smlouva se vypracuje ve dvou vyhotoveních a obsahuje nejméně tyto údaje:
a) název a adresu příslušného orgánu daného členského státu;
b) úplnou adresu a schvalovací číslo smluvní strany, jakož i její kategorii podle čl. 3 odst. 1;
c) přesnou adresu místa skladování;
d) datum uzavření smlouvy;
e) datum počátku a konce doby plnění smlouvy podle článku 11;
f) odkaz na toto nařízení a dané dílčí nabídkové řízení.
2. Pro každou šarži spadající do smlouvy obsahuje smlouva tyto údaje:
- kategorii a čistou hmotnost panenského olivového oleje,
- podrobné údaje o daných obalech s olejem.
3. Smlouva smluvní stranu zavazuje,
a) sjednané množství daného produktu během smluvně stanoveného období skladovat na vlastní náklady a riziko;
b) skladovat oleje rozdílných kategorií v oddělených a ve smlouvě specifikovaných obalech, zaplombovaných příslušným orgánem daného členského státu; při každé změně obalu, která smí proběhnout jen se souhlasem a za přítomnosti uvedeného orgánu, musí být dané obaly nově zaplombovány;
c) kdykoliv umožnit příslušnému orgánu daného členského státu kontrolu dodržování všech závazků stanovených ve smlouvě.
4. Aniž je dotčen článek 11, jistoty podle článku 6 a popřípadě podle článku 12 úplně propadají, pokud smluvní strana smlouvu vypoví ještě v době její platnosti; navíc smluvní strana ztrácí nárok na podporu na celé smluvní období a všechna množství dohodnutá ve smlouvě.
Článek 11
1. Podle situace a na základě pravděpodobného vývoje na trhu s olivovým olejem může Komise postupem podle článku 38 nařízení č. 136/66/EHS zkrátit trvání plněných smluv.
Změny smluv mohou být provedeny jen mezi 1. zářím a 31. prosincem a vstupují v platnost teprve po ukončení měsíce, který následuje po měsíci, ve kterém bylo přijato rozhodnutí.
2. V případě změny smlouvy podle odst. 1 Komise stanoví procentní srážku, která se použije na dny zbývající doby plnění od určitého okamžiku pro všechny smlouvy platné k tomuto okamžiku.
Článek 12
1. Po uzavření smlouvy může být poskytnuta záloha ve výši podpory, která je stanovena pro časové období začínající v den počátku platnosti smlouvy a končící následujícího 31. srpna.
V tomto případě je třeba složit jistotu ve výši 120 % zálohy.
Podle pododstavce 1 může být pro všechny smlouvy plněné od 1. ledna pro časové období, které začíná 1. září a končí ukončením daných smluv o skladování, poskytnuta nová záloha.
2. Po zaplacení zbytku podpory podle čl. 14 odst. 3 se jistota uvedená v odstavci 1 neprodleně uvolní.
Článek 13
1. Před konečným vyplacením podpory přijme příslušný orgán daného členského státu tato opatření:
- shromáždí a přezkoumá podklady, které dokládají dodržení podmínek tohoto nařízení,
- provede potřebné kontroly k zajištění toho, že daný olivový olej je skladován po celé období platnosti smlouvy o skladování,
- přijme opatření nezbytná k zajištění provedení kontrol dodržování smluvních závazků.
2. Kontrola spočívá v prohlídce skladovaného produktu a kontrole účetnictví.
Fyzická prohlídka slouží zejména ke kontrole souladu skladovaných zásob, na něž se vztahuje smlouva, s kategoriemi oleje uvedenými ve smlouvě, jakož i neporušenosti plomb a existence stanovených množství.
3. Při nedodržení smluvních závazků se v rámci smlouvy neposkytnou žádné podpory a schválení daného hospodářského subjektu se, aniž je dotčena možnost dalších sankčních opatření odejme.
Kromě toho jistoty uvedené v článku 6 a 12 propadají za podmínek nařízení (EHS) č. 2220/85.
Článek 14
1. Výše podpory se vypočítá podle čisté hmotnosti stanovené podle čl. 9 odst. 4.
Sazbou pro přepočet podpory soukromého skladování do národní měny je zemědělský přepočítací kurs platný v den začátku plnění smlouvy.
2. Závazky vztahující se na množství stanovená v nabídkách a smlouvách platí za splněné, pokud jsou skutečně splněny pro 98 % těchto množství.
Pokud se v rámci analýzy podle čl. 9 odst. 5 nepotvrdí kategorie oleje, pro kterou byla nabídce udělena podpora, pak celkové množství týkající se nabídky není v souladu.
3. Podpora, nebo zbytek podpory, pokud byla poskytnuta záloha podle článku 12, se vyplatí pouze pokud jsou splněny všechny smluvní závazky.
Po kontrole dodržení smluvních závazků se podpora, popřípadě zbytek podpory vyplatí během šedesáti dní po skončení smlouvy.
Článek 15
1. Dané členské státy oznámí Komisi vnitrostátní opatření, přijatá pro provádění tohoto nařízení, a doručí vzor smlouvy.
2. Členské státy oznámí Komisi množství olivového oleje, pro která byly schváleny podpory a která případně
- nejsou předmětem smlouvy,
- nepodléhají podmínkám smlouvy nebo úplnému plnění smluvních podmínek.
V oznámeních podle pododstavce 1 je nutné uvést daná dílčí nabídková řízení, případně dané kategorie oleje, hospodářských subjektů, nebo regionů.
Všechny údaje se oznámí co možná nejdříve, nejpozději však 10. dnem měsíce následujícího po měsíci, ke kterému se údaje vztahují.
Článek 16
Nařízení (EHS) č. 314/88 a (ES) č. 94/98 se zrušují.
Článek 17
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 17. prosince 1998, kterým se mění nařízení č. 422/67/EHS, č. 5/67/Euratom o platových poměrech předsedy a členů Komise, předsedy, soudců, generálních advokátů a tajemníka Soudního dvora a předsedy, členů a tajemníka Soudu prvního stupně
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 154 a 168a a na čl. 188b odst. 8 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství uhlí a oceli, a zejména na články 29 a 32d a na čl. 45b odst. 8 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na články 123 a 140a a na čl. 160b odst. 8 této smlouvy,
s ohledem na nařízení Rady (EHS, Euratom, ESUO) č. 2290/77 ze dne 18. října 1977 o platových poměrech členů Účetního dvora[1],
vzhledem k tomu, že Rada je příslušná stanovit platové poměry předsedy a členů Komise, předsedy, soudců, generálních advokátů a tajemníka Soudního dvora, předsedy, členů a tajemníka Soudu prvního stupně a členů Účetního dvora;
vzhledem k tomu, že euro bude měnou členských států, které euro od 1. ledna 1999 zavedou[2]; že měnovou jednotkou je jedno euro; že euro se dělí na sto centů; že během přechodného období se euro dělí také na národní měnové jednotky[3];
vzhledem k tomu, že nařízení č. 422/67/EHS, č. 5/67/Euratom[4] a nařízení (EHS, Euratom, ESUO) č. 2290/77[5] stanoví základní platy předsedy a členů Komise, předsedy, soudců, generálních advokátů a tajemníka Soudního dvora a předsedy, členů a tajemníka Soudu prvního stupně a členů Účetního dvora ve vztahu k základnímu platu úředníka v platové třídě A1 v posledním stupni;
vzhledem k tomu, že na základě nařízení Rady (ES, ESUO, Euratom) č. 2458/98 ze dne 12. listopadu 1998, kterým se mění nařízení (EHS, Euratom, ESUO) č. 259/68, kterým se stanoví služební řád úředníků a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropských společenství[6], se základní plat úředníka platové třídy A1 od 1. ledna 1999 vyjadřuje v eurech;
vzhledem k tomu, že je proto vhodné změnit nařízení č. 422/67/EHS, č. 5/67/Euratom, aby příspěvky na reprezentaci a příspěvky za funkci vyjádřené dosud v belgických francích byly od 1. ledna 1999 vyjádřeny v eurech,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V nařízení č. 422/67/EHS, č. 5/67/Euratom se označení měny "belgický frank" nahrazuje označením "euro"; částky v belgických francích se nahrazují jejich protihodnotou v jednotkách euro na základě přepočítacího koeficientu stanoveného Radou.
Použijí se pravidla pro zaokrouhlování peněžních částek stanovená v nařízení (ES) č. 1103/97.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 22. prosince 1998, kterým se doplňuje příloha nařízení (ES) č. 2400/96 o zápisu určitých názvů do Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení podle nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1068/97 [2], a zejména na čl. 6 odst. 3 a 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že podle článku 5 nařízení (EHS) č. 2081/92 Spojené království a Francie předložily žádosti o zápis několika názvů jako zeměpisných označení;
vzhledem k tomu, že podle čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení bylo shledáno, že žádosti splňují všechny požadavky stanovené uvedeným nařízením, a zejména, že obsahují všechny údaje požadované článkem 4 uvedeného nařízení;
vzhledem k tomu, že Komise neobdržela po zveřejnění názvů uvedených v příloze tohoto nařízení v Úředním věstníku Evropských společenství [3] žádné námitky podle článku 7 uvedeného nařízení;
vzhledem k tomu, že by tedy tyto názvy měly být zapsány do Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení a měly by být proto v rámci Společenství chráněny jako zeměpisná označení;
vzhledem k tomu, že příloha tohoto nařízení doplňuje přílohu nařízení Komise (ES) č. 2400/96 [4] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 2139/98 [5],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Názvy uvedené v příloze tohoto nařízení se doplňují k příloze nařízení (ES) č. 2400/96 a zapisují se do Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení podle čl. 6 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2081/92 jako chráněná zeměpisná označení (CHZO).
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 22. prosince 1998, kterým se mění doba povolení doplňkových látek uvedených v článku 9e odst. 3 směrnice Rady 70/524/EHS
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 98/19/ES [2] a zejména na články 9j a 3 této směrnice,
vzhledem k tomu, že směrnice 70/524/EHS stanoví, že s ohledem na vývoj vědeckých a technických poznatků mohou být povoleny nové doplňkové látky nebo nová užití doplňkových látek;
vzhledem k tomu, že nová doplňková látka nebo nové užití doplňkových látek mohou být dočasně povoleny na dobu pěti let, pokud při povoleném obsahu v krmivech nemají nepříznivé účinky na zdraví lidí a zvířat nebo na životní prostředí, ani nepoškozují spotřebitele tím, že by ovlivňovaly vlastnosti živočišných produktů, pokud jejich přítomnost v krmivech může být kontrolována a pokud lze podle dosavadních výsledků předpokládat, že mají příznivý vliv na vlastnosti krmiv, do kterých jsou přidávány, nebo na živočišnou produkci;
vzhledem k tomu, že dosud nebyl dokončen výzkum některých doplňkových látek, uvedených v čl. 9e odst.
3 směrnice 70/524/EHS, které mohly být dočasně povoleny na vnitrostátní úrovni do 30. listopadu 1998; že je proto nutné prodloužit dobu povolení těchto látek s ohledem na to, že doba dočasného povolení těchto doplňkových látek nesmí překročit pět let;
vzhledem k tomu, že Komise konzultovala s Vědeckým výborem pro výživu zvířat povolování mikroorganismů uvedených v příloze tohoto nařízení; že výbor vydal stanovisko zejména k bezpečnosti těchto doplňkových látek;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro krmiva,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Doplňkové látky uvedené v příloze tohoto nařízení mohou být povoleny v souladu se směrnicí 70/524/EHS za podmínek uvedených v této příloze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 22. prosince 1998, kterým se mění doba povolení doplňkových látek uvedených v čl. 9i odst. 1 směrnice Rady 70/524/EHS
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech [1], naposledy pozměněnou nařízením Komise (ES) č.
2785/98 [2], a zejména na články 9j a 3 této směrnice,
vzhledem k tomu, že podle směrnice 70/524/EHS mohou být v souladu s vývojem vědeckotechnických poznatků povoleny nové doplňkové látky nebo nová užití doplňkových látek;
vzhledem k tomu, že dočasné povolení nové doplňkové látky nebo jejího nového užití může být vydáno na dobu pěti let, pokud její povolený obsah v krmivech nemá nepříznivé účinky na zdraví lidí nebo zvířat ani na životní prostředí a neškodí spotřebitelům tím, že by měnila vlastnosti živočišných produktů, a pokud její přítomnost v krmivech může být kontrolována a podle dosavadních výsledků lze oprávněně předpokládat, že její přimíchání do krmiv má příznivý vliv na jejich vlastnosti nebo na živočišnou produkci;
vzhledem k tomu, že dosud nebyl ukončen výzkum některých doplňkových látek uvedených v čl. 9i odst.
1 směrnice 70/524/EHS a převedených do přílohy B kapitoly III této směrnice, které mohly být dočasně povoleny na vnitrostátní úrovni do 30. listopadu 1998; že je proto nutné prodloužit dobu povolení těchto látek na určitou dobu;
vzhledem k tomu, že Komise konzultovala s Vědeckým výborem pro výživu zvířat povolování antibiotik a kokcidiostatik uvedených v příloze tohoto nařízení; že výbor vydal stanovisko k účinnosti, bezpečnosti a kontrolovatelnosti těchto látek;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro krmiva,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Kapitola III přílohy B směrnice 70/524/EHS se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2788/98 ze dne 22. prosince 1998, kterým se mění směrnice Rady 70/524/EHS o doplňkových látkách v krmivech s ohledem na zrušení povolení určitých růstových stimulátorů
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Akt o podmínkách přistoupení Rakouské republiky, Finské republiky a Švédského království a o úpravách smluv, na nichž je založena Evropské unie, a zejména na článek 151 ve spojení s přílohou XV hlavou VII bodem E odst. 4,
s ohledem na směrnici Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 98/19/ES [2], a zejména na čl. 11 odst. 3 této směrnice,
vzhledem k tomu, že Švédské království bylo v souladu s ustanoveními přílohy XV aktu o přistoupení oprávněno ponechat v platnosti až do 31. prosince 1998 své právní předpisy platné před jeho přistoupením, týkající se zákazu používání doplňkových látek, které patří do skupiny růstových stimulátorů, v krmivech; že dne 10. dubna 1997 a 2. února 1998 předložilo vědecky podložené žádosti o úpravy ohledně carbadoxu a olachindoxu; že Komise musí do 31. prosince 1998 o žádostech Švédského království o úpravu rozhodnout;
vzhledem k tomu, že podle článku 11 směrnice 70/524/EHS může členský stát dočasně pozastavit povolení používat doplňkové látky, jestliže na základě důkladného zdůvodnění v důsledku nových údajů nebo nového vyhodnocení předložených údajů po přijetí dotyčných opatření zjistí, že tyto doplňkové látky představují nebezpečí pro zdraví lidí nebo zvířat nebo nebezpečí pro životní prostředí;
vzhledem k tomu, že Nizozemské království zakázalo dne 6. září 1997 používání carbadoxu v krmivech na svém území; že dne 18. července 1997 sdělilo ostatním členským státům a Komisi zevrubné zdůvodnění svého rozhodnutí;
vzhledem k tomu, že se podle čl. 3a písm. b) směrnice 70/524/EHS nevydává povolení pro látku, jejíž použití má nepříznivý dopad na zdraví lidí nebo zvířat;
vzhledem k tomu, že Komise, v důsledku informací, které jí byly předloženy, konzultovala s Vědeckým výborem pro výživu zvířat (SCAN) otázku, zda používání chinoxalin-N-dioxidu carbadoxu a olachindoxu představuje nebezpečí pro lidi jako spotřebitele, manipulující osoby nebo pro samotná zvířata;
vzhledem k tomu, že na základě prostudování údajů předložených Komisi jmenovaný výbor ve svém stanovisku ze dne 10. července 1998 konstatoval, že svá dosavadní stanoviska o přijatelnosti chinoxalin-N-dioxidu carbadoxu a olachindoxu může při dodržení dosavadního návodu k použití zachovat v platnosti;
vzhledem k tomu, že jmenovaný výbor však připustil, že při pokusech na laboratorních zvířatech nevykázala žádná z obou látek ideální profil z hlediska bezpečnosti a že v budoucnosti pravděpodobně nebudou vyvíjeny žádné další doplňkové látky s takovými genotoxickými vlastnostmi;
vzhledem k tomu, že tento výbor ve skutečnosti uznal, že carbadox má genotoxické a karcinogenní účinky na hlodavce a olachindox genotoxické a tumorotvorné účinky na hlodavce;
vzhledem k tomu, že možné ohrožení pracovníků představuje podle jeho názoru, se kterým se Komise plně ztotožňuje, stěží zpochybnitelnou hrozbu, neboť u těchto pracovníků dochází k ovlivnění mateřskou molekulou; že osoby, které ve výrobnách krmiv vyměňují vzduchové filtry, jsou vystaveny prostřednictvím možného zasažení pokožky nebo vdechnutí velkému genotoxickému a karcinogennímu riziku; že u pracovníků, kteří jsou vystaveni doplňkovým látkám ve výrobně krmiv nebo v zemědělském provozu, existuje možnost ovlivnění mateřskou substancí;
vzhledem k tomu, že jmenovaný výbor si je vědom toho, že pro bezpečné používání těchto látek musejí být splněny četné předpoklady; že vyvstává otázka, zda jsou v praxi plněny; že uvedený výbor doporučuje zejména nové vyhodnocení ohrožení carbadoxem a olaquindoxem na pracovištích a provedení epidemiologické studie zdravotního stavu pracovníků, kteří s těmito látkami přicházejí do styku;
vzhledem k tomu, že podle názoru Komise nelze v případě genotoxické doplňkové látky stanovit prahovou hodnotu, pod níž by uživatelům nehrozilo žádné nebezpečí, neboť i malá rezidua mohou způsobit mutace podporující vznik tumorů; že proto nelze pro bezpečnost spotřebitele stanovit vyhovující ochrannou lhůtu pro vysazení;
vzhledem k tomu, že Komise je toho názoru, že přesný popis složení přípravků a doporučení k nošení filtrů a ochranných oděvů k ochraně manipulujících osob v továrnách a zemědělských provozech nepostačuje; že Komisi totiž byly oznámeny případy, kdy chovatelé z nedostatku ochrany byli vystaveni mateřským substancím s genotoxickým nebo potenciálně karcinogenním účinkem vdechováním nebo kontaktem s pokožku;
vzhledem k tomu, že s ohledem na možné škody na zdraví lidí by mělo být zrušeno povolení stimulátorů růstu carbadox a olaquindox;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro krmiva,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V příloze B směrnice 70/524/EHS se vypouštějí následující růstové stimulátory:
"— Carbadox,
— Olaquindox" .
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2799/98 ze dne 15. prosince 1998 o agromonetární úpravě pro euro
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 42 a 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
s ohledem na stanovisko Měnového výboru [4],
(1) vzhledem k tomu, že nařízení Rady (ES) č.
974/98 ze dne 3. května 1998 o zavedení eura [5] stanoví, že od 1. ledna 1999 je měnou členských států zúčastněných na hospodářské a měnové unii euro; že agromonetární úprava stanovená na základě:
- nařízení Rady (EHS) č. 3813/92 ze dne 28. prosince 1992 o zúčtovací jednotce a přepočítacích koeficientech, které mají být používány pro účely společné zemědělské politiky [6];
- nařízení Rady (ES) č. 1527/95 ze dne 29. června 1995 o vyrovnávacích platbách za snížení zemědělských přepočítacích koeficientů některých národních měn [7];
- nařízení Rady (ES) č. 2990/95 ze dne 18. prosince 1995 o vyrovnávacích platbách za výrazná snížení zemědělských přepočítacích koeficientů před 1. lednem 1997 [8];
- nařízení Rady (ES) č. 724/97 ze dne 22. dubna 1997 o opatřeních a vyrovnávacích platbách týkajících se výrazných zhodnocení, jež ovlivňují příjmy ze zemědělství [9]
sestávají v podstatě ze systému zvláštních zemědělských přepočítacích koeficientů, jež se liší od běžných směnných kurzů měn; že tento systém není slučitelný se zavedením eura; že by proto měla být přijata agromonetární úprava přizpůsobená nové situaci a nařízení, na nichž spočívá dřívější agromonetární úprava, by měla být zrušena;
(2) vzhledem k tomu, že současná měnová situace, kdy jsou rozdíly mezi směnnými kurzy a zemědělskými přepočítacími koeficienty mírné, umožňuje zřídit jednodušší agromonetármí systém, bližší současné měnové situaci; že proto přepočet cen a částek, které právní předpisy týkající se společné zemědělské politiky vyjadřují v eurech, na národní měnu nezúčastněného členského státu může být proveden podle směnného kurzu eura k těmto měnám; že další výhodou tohoto ustanovení je podstatné zjednodušení řízení společné zemědělské politiky;
(3) vzhledem k tomu, že se směnný kurz eura vůči národní měně v průběhu období, v němž se operace provádí, může měnit; že musí být určen kurz použitelný pro dotyčné částky; že se v zásadě musí přihlédnout ke skutečnosti, jejímž prostřednictvím je dosahováno hospodářského účelu operace; že by měl být použit směnný kurz platný v den, kdy tato skutečnost nastala; že může být nezbytné blíže určit tuto rozhodnou skutečnost nebo se od ní odchýlit při zachování některých kritérií, zejména rychlosti dopadů měnových pohybů;
(4) vzhledem k tomu, že v případech většího zhodnocení měny s možným dopadem na ceny a částky jiné než přímé podpory mohou být příjmy ze zemědělství za určitých podmínek sníženy; že v důsledku toho by mohla být odůvodněně stanovena dočasná klesající podpora k rozložení dopadu zhodnocení a k sledování vývoje zemědělských cen způsobem slučitelným s obecnými hospodářskými pravidly;
(5) vzhledem k tomu, že je zapotřebí zvláštních pravidel přizpůsobených typu podpory, aby se rozložil dopad větších měnových zhodnocení na úroveň některých přímých podpor v národní měně;
(6) vzhledem k tomu, že úprava financování vyrovnávacích podpor musí stanovit finanční příspěvek Evropské unie a dotyčného členského státu;
(7) vzhledem k tomu, že v delším období se musí zemědělství přizpůsobit finanční realitě jako jiná odvětví národního hospodářství; že by proto měl být stanoven konec použitelnosti této úpravy vyrovnávacích plateb; že stanovení konce použitelnosti přispívá k rozpočtové kázni;
(8) vzhledem k tomu, že je rozumné, aby byla stanovena zvláštní pravidla pro řešení mimořádných situací, které vzniknou v Evropské unii nebo na světovém trhu a vyžadují okamžitou odpověď, aby se zajistilo, že úprava přijatá na základě společné zemědělské politiky bude dobře fungovat;
(9) vzhledem k tomu, že členský stát, který se neúčastní hospodářské a měnové unie, musí mít možnost rozhodnout se, že bude platby na výdaje vyplývající z právních předpisů z oblasti společné zemědělské politiky činit v eurech namísto v národní měně; že by mělo být zajištěné, že toto rozhodnutí nepovede k žádné neoprávněné výhodě pro osoby povinné k platbám nebo osoby přijímající platby;
(10) vzhledem k tomu, že by měla být stanovena možnost prozatímních opatření, aby se usnadnilo zavedení nové agromonetární úpravy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro účely tohoto nařízení se:
a) "právními předpisy z oblasti společné zemědělské politiky" rozumějí
- právní předpisy založené přímo či nepřímo na článku 43 Smlouvy, s výjimkou společného celního sazebníku a ostatních celněprávních předpisů vztahujících se současně na zemědělské produkty i průmyslové výrobky,
- právní předpisy vztahující se na zboží zpracované ze zemědělských produktů a podléhající zvláštní obchodní úpravě;
b) "zúčastněnými členskými státy" rozumějí členské státy, které přijaly jednotnou měnu v souladu se Smlouvou;
c) "nezúčastněnými členskými státy" rozumějí členské státy, které nepřijaly jednotnou měnu;
d) "národními měnami" rozumějí národní měny nezúčastněných členských států a třetích zemí;
e) "směnným kurzem" rozumí směnný kurz eura a národní měny na devizovém trhu;
f) "výrazným zhodnocením" rozumí: stav, kdy je roční průměrný směnný kurz pod prahem definovaným jako nejnižší průměrný přepočítací koeficient použitý v průběhu předcházejících tří let a směnný kurz k 1. lednu 1999;
g) "výraznou částí zhodnocení" rozumí procentní podíl, o nějž je roční průměr pod prahem uvedeným v písmenu f).
Článek 2
1. Ceny a částky stanovené v právních předpisech z oblasti společné zemědělské politiky se vyjadřují v eurech.
2. V zúčastněných členských státech jsou poskytovány nebo vybírány v eurech.
V nezúčastněných členských státech se přepočtou na národní měnu za použití směnného kurzu a jsou, aniž je dotčen článek 8, poskytovány nebo vybírány v národní měně.
3. Nicméně u částek týkajících se dovozů a vývozních dávek, které jsou vyjádřeny v eurech v právních předpisech z oblasti společné zemědělské politiky, se přepočítací koeficient výslovně rovná kurzu použitelnému podle čl. 18 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2913/92 [10].
Článek 3
1. Rozhodnou skutečností pro směnný kurz je
- splnění celních formalit při dovozu nebo vývozu v případě částek vybraných nebo poskytnutých v obchodě s třetími zeměmi,
- skutečnost, jejímž prostřednictvím je dosaženo hospodářského účelu operace ve všech ostatních případech.
2. Musí-li být rozhodná skutečnost uvedená v odstavci 1 blíže určena nebo nemůže-li k ní být přihlédnuto ze zvláštních důvodů souvisejících s organizací trhu nebo danou částkou, bude zvláštní rozhodná skutečnost určena postupem podle článku 9, přičemž se vezmou v úvahu tato kritéria:
a) skutečná a co nejrychlejší použitelnost změn směnného kurzu,
b) podobnost rozhodných skutečností pro obdobné operace prováděné v rámci různých organizací trhu,
c) souvztažnost mezi rozhodnými skutečnostmi pro různé ceny a částky, které se vztahují k jednotné organizaci trhu,
d) účelnost a účinnost dohledu nad použitím vhodných směnných kurzů.
Článek 4
1. U cen a částek jiných než ty, jež jsou uvedeny v článku 5, mohou členské státy poskytnout zemědělcům vyrovnávací podporu v případech výrazného zhodnocení.
Tyto platby se uskuteční ve třech splátkách, které po sobě následují po dvanácti měsících, počínaje březnem následujícím po měsíci, kdy došlo k výraznému zhodnocení.
Tyto vyrovnávací platby nemají podobu podpory vázané na produkci, nejedná-li se o produkci v průběhu určitého předcházejícího období.
Nemohou být zaměřeny na žádnou jednotlivou produkci ani být podmíněny produkcí, která následuje po určeném období.
2. Maximální částka první splátky podpory bude stanovena pro daný členský stát jako celek postupem podle článku 9 tak, že se výrazná část zhodnocení vynásobí paušální sazbou ztráty na příjmech určenou podle bodů 1 až 3 přílohy.
3. Maximální částka první splátky se případně sníží nebo zruší, přičemž se vezme v úvahu situace na trhu zjištěná v průběhu roku až do doby zaznamenání výrazného zhodnocení.
4. Žádná podpora nebude poskytnuta na ten díl částky vypočtené podle odstavce 2, který nepřesáhne výrazné zhodnocení o 2,6 %.
5. Každá částka vyplacená v druhé a třetí splátce se sníží oproti předcházející splátce minimálně o jednu třetinu částky vyplacené v první splátce.
Každá částka vyplacená v druhé a třetí splátce se sníží nebo zruší v závislosti na dopadu, který má na příjmy vývoj směnných kurzů zjištěný až do začátku měsíce předcházejícího prvnímu měsíci dotyčné splátky, a s ohledem na situaci na trhu zaznamenanou v tomtéž období.
6. Situace na trhu se bere v úvahu podle odstavce 3 a odst. 5 druhého pododstavce na základě těchto kritérií:
Výše jedné nebo více splátek v jednom nebo více odvětvích může být snížena, jestliže bylo zaznamenáno, že
a) za rok, v jehož průběhu dojde k výraznému zhodnocení, nebo za období mezi počátkem předcházející splátky a počátkem měsíce předcházejícího prvnímu měsíci dotyčné splátky byla tržní cena pro příslušný členský stát v průměru rovna nebo byla vyšší než průměr tržní ceny v členských státech, jejichž měny nebyly v průběhu téhož období výrazně zhodnoceny.
Tržní ceny se porovnávají za použití základního indexu 100 pro tržní ceny v národní měně nebo v eurech,
nebo
b) vztah mezi okamžiky rozhodných skutečností v příslušném odvětví a okamžikem výrazného zhodnocení je takový, že nelze dojít k závěru, že zhodnocení mělo nějaký dopad v průběhu daného období.
Použije-li se písmeno b), vypočte se snížení alespoň o třetinu podle čl. 4 odst. 5 na základě výše první splátky, která by byla poskytnuta, kdyby se nepoužilo písmeno b).
Tato kritéria lze změnit na základě získaných zkušeností postupem podle článku 9.
Článek 5
1. Je-li směnný kurz použitelný v den rozhodné skutečnosti pro
- paušální podporu počítanou na jeden hektar nebo na jeden kus dobytka
nebo
- vyrovnávací prémii na jednu bahnici nebo kozu
nebo
- částky strukturální nebo environmentální povahy
nižší než kurz použitelný dříve, může dotyčný členský stát poskytnout vyrovnávací platby zemědělcům ve třech splátkách, které po sobě následují po dvanácti měsících, počínaje dnem rozhodné skutečnosti.
Vyrovnávací podpora musí být poskytnuta v podobě doplatku k podpoře, prémiím a částkám uvedeným v prvním pododstavci.
2. Maximální částka první splátky podpory bude stanovena pro daný členský stát jako celek postupem podle článku 9 v souladu s bodem 4 přílohy.
Členský stát však může od poskytnutí vyrovnávací podpory upustit, pokud tato částka odpovídá snížení nižšímu než 0,5 %.
3. Každá částka vyplacená v druhé a třetí splátce se sníží oproti předcházející splátce minimálně o jednu třetinu částky vyplacené v první splátce.
4. Částky uvedené v odstavci 3 se sníží nebo zruší v závislosti na dopadu, který má na příjmy vývoj směnných kurzů zjištěný v první den druhé a třetí splátky.
5. Tento článek se nepoužije na částky, na něž se použil kurz nižší než nový kurz v průběhu 24 měsíců bezprostředně před tím, než nový kurz nabyl účinku.
Článek 6
1. Finanční příspěvek Společenství činí:
- 50 % částek skutečně vyplacených jako vyrovnávací podpora uvedená v článku 4,
- 50 % částek, které mohou být poskytnuty jako vyrovnávací podpora uvedená v článku 5.
Členský stát však může odstoupit od vlastní účasti na financování podpory.
2. Pro účely financování společné zemědělské politiky se tento příspěvek považuje za intervenci určenou na stabilizaci zemědělských trhů.
Článek 7
1. Jsou-li mimořádné měnové postupy týkající se národní měny schopny ohrozit používání právních předpisů z oblasti společné zemědělské politiky, rozhodne Komise o vhodných ochranných opatřeních, která se v nutných případech mohou odchýlit od stávajících právních předpisů z oblasti společné zemědělské politiky.
Opatření podle prvního pododstavce jsou neprodleně sdělena Radě a členským státům.
Každý členský stát může předložit rozhodnutí Komise Radě během tří pracovních dnů, které následují po dni, kdy mu byla ochranná opatření sdělena.
Rada může kvalifikovanou většinou přijmout odlišné rozhodnutí ve lhůtě jednoho měsíce od sdělení dotyčných opatření.
2. Jsou-li mimořádné měnové postupy týkající se národní měny schopny ohrozit uplatňování právních předpisů z oblasti společné zemědělské politiky, může se Komise na základě pravomocí, které jí tyto předpisy v jednotlivých případech svěřují, odchýlit od tohoto nařízení, zejména pokud některá země
- používá neobvyklé kurzovní techniky, například diferencované směnné kurzy, nebo provozuje výměnné dohody,
- má měnu, která není kotována na úředních zahraničních devizových trzích, nebo pokud hrozí tendence takových měn vyvolat narušení obchodu.
Článek 8
1. Rozhodne-li se nezúčastněný členský stát vyplácet výdaje vyplývající z právních předpisů z oblasti společné zemědělské politiky v eurech namísto své národní měny, přijme taková opatření, že použití eura neposkytne žádnou soustavnou výhodu ve srovnání s použitím národní měny.
2. Členský stát oznámí Komisi zamýšlená opatření dříve, než se stanou použitelnými.
Opatření se nesmějí stát použitelnými dříve, než k nim Komise oznámí svůj souhlas.
Článek 9
Prováděcí pravidla k tomuto nařízení se stanoví postupem podle:
a) článku 23 nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [11];
nebo
b) odpovídajících článků ostatních nařízení o společné organizaci trhů se zemědělskými produkty nebo produkty rybolovu;
nebo
c) odpovídajících článků ostatních předpisů Společenství zavádějících obdobný postup.
Článek 10
1. V případě, že se přechodná opatření ukáží nezbytnými pro usnadnění počátečního používání tohoto nařízení, přijme Komise tato opatření postupem podle článku 9 a zůstanou použitelná pouze po dobu nezbytně nutnou k snadnému zavedení nové úpravy.
2. Nařízení (EHS) č. 3813/92, (ES) č. 1527/95, (ES) č. 2990/95 a (ES) č. 724/97 se zrušují.
3. Odkazy na zemědělský přepočítací koeficient v právních předpisech z oblasti společné zemědělské politiky se od 1. ledna 1999 vztahují na přepočítací koeficient neodvolatelně stanovený Radou v souladu s čl. 109 l odst. 4 Smlouvy pro národní měnové jednotky a kurz uvedený v čl. 2 odst. 2 a popřípadě v čl. 2 odst. 3 tohoto nařízení pro národní měny.
Odkazy na reprezentativní tržní kurz ECU v právních předpisech z oblasti společné zemědělské politiky se od 1. ledna 1999 vztahují na směnný kurz eura.
Odkazy na podporu stanovenou v nařízení (EHS) č. 3813/92 a v nařízení (ES) č. 724/97 se považují za odkazy na články 4, 5 a 6 tohoto nařízení.
Odkazy na rozhodné skutečnosti stanovené v článku 6 nařízení (EHS) č. 3813/92 se považují za odkazy na článek 3 tohoto nařízení.
Článek 11
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Použije se ode dne 1. ledna 1999.
Články 4, 5 a 6 se použijí pouze na výrazná zhodnocení, která nastanou před 1. lednem 2002.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 2800/98 ze dne 15. prosince 1998 o přechodných opatřeních pro společnou zemědělskou politiku s ohledem na zavedení eura
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 42 a 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
s ohledem na stanovisko Měnového výboru [4],
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (ES) č.
2799/98 ze dne 15. prosince 1998 o agromonetární úpravě pro euro [5] zrušuje možnost stanovení zvláštních přepočítacích kursů v oblasti zemědělství, které se liší od skutečných měnových kurzů;
vzhledem k tomu, že přepočítací koeficienty v oblasti zemědělství platné k 31. prosinci 1998 na základě nařízení Rady (EHS) č. 3813/92 ze dne 28. prosince 1992 o zúčtovací jednotce a přepočítacích koeficientech, které mají být používány pro účely společné zemědělské politiky [6], by se mohly lišit od přepočítacích koeficientů stanovených neodvolatelně Radou pro měny účastnických členských států v souladu s čl. 109l odst. 4 první větou Smlouvy a od směnných kursů platných k 1. lednu 1999 pro nezúčastněné členské státy;
vzhledem k tomu, že zrušení přepočítacích koeficientů v oblasti zemědělství k 1. lednu 1999 může mít stejné účinky jako výrazné zhodnocení; že proto může rovněž způsobit pokles příjmů v zemědělství; že v důsledku toho by mohla být odůvodněně stanovena dočasná klesající podpora k rozložení dopadu zhodnocení a k sledování vývoje zemědělských cen způsobem slučitelným s obecnými hospodářskými pravidly;
vzhledem k tomu, že musí být umožněno rozložit dopad zrušení přepočítacích koeficientů v oblasti zemědělství na úroveň některých přímých podpor v národní měně v souladu se zvláštními pravidly přiměřenými pro tuto podporu;
vzhledem k tomu, že by měl být zaveden postup úzké spolupráce mezi členskými státy a Komisí, aby se usnadnilo provedení tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro účely tohoto nařízení se bez ohledu na nařízení (ES) č. 2799/98:
a) "výrazným zhodnocením" rozumí snížení přepočítacího koeficientu použitelného dne 1. ledna 1999, které je v absolutní hodnotě vyšší než rozdíl mezi tímto kursem a nejnižší úrovní použitelných přepočítacích koeficientů:
- za posledních 12 měsíců a
- kdykoli v době před více než 12 měsíci, avšak méně než 24 měsíci, a
- kdykoli v době před více než 24 měsíci, avšak méně než 36 měsíci.
Přihlédne se pouze ke dvěma třetinám pro rozdíly podle druhé odrážky a k jedné třetině pro rozdíly podle třetí odrážky;
b) "významnou částí" se rozumí rozdíl mezi prahem mezi výrazným a nevýrazným zhodnocením na jedné straně a koeficientem pro přepočet eura na národní měnové jednotky nebo směnným kurzem pro převod eura na národní měny k 1. ledna 1999 na straně druhé.
Tento rozdíl se vyjadřuje jako procentní podíl uvedeného prahu.
Článek 2
Pokud koeficient pro přepočet eura na národní měnové jednotky kteréhokoli členského státu nebo směnný kurz pro převod eura na národní měnu kteréhokoli členského státu k 1. lednu 1999 znamená výrazné zhodnocení vůči přepočítacímu koeficientu v oblasti zemědělství k 31. prosinci 1998, použijí se na toto výrazné zhodnocení články 4 a 6 nařízení (ES) č. 2799/98 a jeho výrazná část je taková, jak ji určuje čl. 1 písm. b).
Avšak maximální částka stanovená v souladu s čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 2799/98 bude snížena nebo zrušena, je-li to nezbytné, v závislosti na dopadu, který má na příjmy vývoj směnných kurzů zaznamenaný v průběhu prvních devíti měsíců roku 1999.
Článek 3
1. Je-li koeficient pro přepočet eura na národní měnové jednotky nebo směnný kurz pro převod eura na národní měnu použitelný v den rozhodné skutečnosti v roce 1999 pro:
- paušální podporu počítanou na jeden hektar nebo na jeden kus dobytka nebo
- vyrovnávací prémii na jednu bahnici nebo kozu nebo
- částky strukturální nebo environmentální povahy
nižší než koeficient použitelný dříve, je poskytnuta vyrovnávací podpora.
Výše podpory se vypočte podle článku 5 nařízení (ES) č. 2799/98.
Bez ohledu na čl. 6 odst. 1 druhou odrážku zmíněného nařízení činí v prvním roce příspěvek Společenství 100 % podpory.
2. V následujících letech se může Rada kvalifikovanou většinou na návrh Komise odchýlit od odst. 1 prvního a druhého pododstavce a stanovit, že vyrovnávací podpory budou klesat.
Článek 4
Komise do 31. března 2001 předloží Radě zprávu o provedení přechodných ustanovení obsažených v tomto nařízení.
Článek 5
Prováděcí pravidla pro použití tohoto nařízení se stanoví postupem podle:
a) článku 23 nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [7] nebo
b) odpovídajících článků ostatních nařízení o společné organizaci trhů se zemědělskými produkty nebo produkty rybolovu nebo
c) odpovídajících článků ostatních předpisů Společenství zavádějících obdobný postup.
Článek 6
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2802/98 ze dne 17. prosince 1998 o programu dodávek zemědělských produktů do Ruské federace
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k tomu, že Společenství má na skladě v důsledku intervenčních opatření zemědělské produkty;
vzhledem k tomu, že již nyní vznikají vážné výpadky v zásobování ruského trhu určitými zemědělskými produkty a že tyto výpadky se v nadcházejících měsících pravděpodobně dále zhorší;
vzhledem k tomu, že mezinárodní společenství již přijalo opatření k řešení této situace a také Společenství musí přijmout svůj díl odpovědnosti;
vzhledem k tomu, že Ruské federaci (dále jen "Rusku") by proto v zájmu zlepšení situace v zásobování potravinami měly být poskytnuty zemědělské produkty, přičemž je třeba brát v úvahu rozdíly v místní situaci a nebránit rozvoji volného trhu s potravinami; že navíc by výjimečně měly být do Ruska zasílány především intervenční produkty, ať již zpracované nebo nezpracované; že dále, nejsou-li k dispozici intervenční sklady, mělo by být možné mobilizovat zemědělské produkty na trhu Společenství;
vzhledem k tomu, že tato akce napomůže zlepšení tísnivé situace ruského obyvatelstva a zároveň regulaci zemědělských trhů;
vzhledem k tomu, že je třeba stanovit podmínky, za kterých lze zajistit řádné provedení této akce a rovnoměrné rozložení dodávek; že organizační podrobnosti akce včetně míst určení produktů budou určeny společnou dohodou mezi Společenstvím a Ruskem; že součástí této dohody bude závazek ruských orgánů prodávat produkty na místních trzích za ceny, které je nebudou narušovat, a použít čisté výnosy z prodeje na opatření sociální podpory;
vzhledem k tomu, že Komise by měla být zmocněna k jednání o této dohodě a k jejímu uzavření; že v zájmu dosažení cílů akce by měla být Komise oprávněna přijmout všechna nezbytná opatření v závislosti na vzniklých obtížích, včetně přerušení nebo zastavení dodávek v případě nedodržování stanovených podmínek;
vzhledem k tomu, že Komise využije vnější technickou pomoc při sledování, revizi, kontrole a zhodnocení správného řízení akce, a to i na území Ruské federace; že z důvodu naléhavosti může Komise zejména u sledování a kontroly využít omezená nabídková řízení nebo soukromoprávní smlouvy;
vzhledem k tomu, že přes všechna ochranná opatření, která byla a budou přijata, je akce spojena s nevyhnutelnými riziky;
vzhledem k tomu, že prováděcí pravidla k uvedené akci by měla Komise přijmout postupy platnými pro společnou zemědělskou politiku;
vzhledem k tomu, že produkty musí nezbytně dojít na místo určení co nejdříve; že dodávky by měly začít okamžitě a náklady by měla hradit záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Podle tohoto nařízení se uskuteční bezplatné dodávky zemědělských produktů uvedených v článku 3 do Ruska, které jsou buď k dispozici vzhledem k intervenčním zásobám nebo budou pořízeny na trhu Společenství.
2. Produkty se dodají nejpotřebnějším regionům, uvedeným ve společné dohodě mezi Společenstvím a Ruskem.
3. Dodávky se rovnoměrně rozloží na základě konzultací s ruskými orgány.
4. Podmínky akce budou stanoveny v dohodě mezi Společenstvím a Ruskem, kterou vyjedná a uzavře Komise.
Podmínky zahrnují prodej dodávaných produktů na místních trzích na odpovědnost ruských orgánů a za ceny, při kterých nebude narušován regionální trh, jakož i zásadu výlučného použití čistých výnosů z prodeje na opatření sociální podpory.
V příslušných regionech mohou být dodávané produkty výjimečně distribuovány nejpotřebnějším lidem bezplatně.
Dohoda rovněž upraví pomoc a spolupráci ruských orgánů při jakýchkoliv sledovacích, revizních, kontrolních a hodnotících činnostech prováděných na ruském území, zejména Účetním dvorem nebo vnějšími subjekty určenými Komisí.
Článek 2
1. Produkty se dodávají nezpracované nebo po zpracování ve Společenství.
2. Akce může rovněž zahrnovat potraviny, které jsou dostupné nebo které mohou být získány na trhu výměnou za produkty patřící do stejné skupiny produktů, které pocházejí z intervenčních zásob.
3. Náklady na dodávky, včetně přepravy do přístavů nebo na hranice (kromě vykládky) a případně včetně zpracování ve Společenství, se určí ve veřejném nabídkovém řízení nebo, v případě naléhavosti nebo přepravní náročnosti, v omezeném nabídkovém řízení.
4. Na produkty dodávané podle tohoto nařízení se neposkytují vývozní náhrady na zemědělské produkty.
Článek 3
Objemy dodávek zemědělských produktů zdarma jsou nejvýše:
- pekárenská pšenice:
1000000 tun,
- pekárenské žito:
500000 tun,
- omletá rýže:
50000 tun,
- vepřové maso:
100000 tun odpovídajícím jatečně upraveným tělům,
- hovězí maso:
150000 tun odpovídajícím jatečně upraveným tělům,
- sušené odstředěné mléko:
50000 tun.
Článek 4
1. K provedení akce podle tohoto nařízení je příslušná Komise.
Komise odloží provedení jedné nebo více operací akce nebo akci zastaví, není-li zajištěno její uspokojivé provedení, zejména pokud nejsou dodržována ustanovení dohody uvedené v čl. 1 odst. 4.
Komise přijme všechna nezbytná opatření k zajištění dodávky v plánované době.
Při sledování, revizi, kontrole a hodnocení správného řízení akce, a to i na území Ruské federace, využije Komise vnější technickou pomoc, a to prostřednictvím otevřených nebo omezených veřejných nabídkových řízení nebo soukromoprávních smluv v souladu s finančním nařízením.
2. Prováděcí pravidla k tomuto nařízení se stanoví postupem podle článku 23 nařízení (EHS) č. 1766/92 [2], nebo popřípadě podle příslušných článků jiných nařízení v oblasti společné organizace trhů.
Článek 5
Účetní hodnota zemědělských produktů z intervenčních zásob se určí postupem podle článku 13 nařízení (EHS) č. 729/70 [3].
Článek 6
Na akce podle tohoto nařízení, včetně nákladů spojených s použitím čl. 4 odst. 1 posledního pododstavce, se vztahuje článek 3 nařízení (EHS) č. 729/70.
Článek 7
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2808/98 ze dne 22. prosince 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla k agromonetární úpravě pro euro v zemědělství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2799/98 ze dne 15. prosince 1998 o agromonetární úpravě pro euro [1], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č. 2799/98 stanoví novou agromonetární úpravu v důsledku zavedení eura; že nařízení Komise (EHS) č.
1068/93 ze dne 30. dubna 1993, kterým se stanoví pravidla pro určování a uplatňování zemědělských přepočítacích koeficientů [2], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 961/98 [3], a nařízení Komise (ES) č.
805/97 ze dne 2. května 1997, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro vyrovnávací platby týkající se výrazných zhodnocení [4] ve znění nařízení (ES) č. 1425/98 [5], musí být od základu změněna, aby byly v souladu s nařízením (ES) č.
2799/98; že pro usnadnění provedení nové agromonetární úpravy by zmíněná nařízení měla být zrušena a stále platná ustanovení by měla být zahrnuta do nového nařízení;
vzhledem k tomu, že je nezbytné určit skutečnosti rozhodné pro použitelné směnné kurzy, aniž jsou dotčeny zvláštní definice nebo výjimky obsažené v předpisech pro příslušná odvětví na základě kritérií uvedených v článku 3 nařízení (ES) č. 2799/98;
vzhledem k tomu, že pro všechny ceny nebo částky související s obchodními operacemi je vhodnou rozhodnou skutečností přijetí celního prohlášení; že v případě cen a částek spojených s těmito cenami je dosaženo obchodního účelu nákupních nebo prodejních operací v okamžiku, kdy je produkt zaplacen nebo převzat, a v případě stažení seskupeními producentů v první den daného měsíce; že pokud jde o podpory na určité množství produktu, zejména poskytnuté s podmínkou zvláštního použití tohoto produktu, jako například zpracování, uchování, obalová úprava nebo spotřeba, je obchodního účelu dosaženo v okamžiku, kdy je produkt převzat příslušným hospodářským subjektem a popřípadě, pokud je zaručeno zvláštní použití produktu; že v případě podpory soukromého uskladnění nejsou produkty k dispozici na trhu od prvního dne, pro který byla podpora poskytnuta;
vzhledem k tomu, že v případě pomoci poskytované na hektar je obchodního účelu dosaženo v okamžiku, kdy je produkt sklizen, zpravidla na začátku hospodářského roku; že rozhodná skutečnost pro strukturální podporu by měla být stanovena na den 1. ledna;
vzhledem k tomu, že pro částky, které nejsou spojeny s tržními cenami zemědělských produktů, lze jako rozhodnou skutečnost stanovit datum určené na základě období, v němž ke skutečnosti došlo; že by mohlo být potvrzeno, že rozhodnou skutečností použitelnou pro zjišťování cen nebo nabídek na trhu je den, kdy jsou tyto ceny nebo nabídky samy platné; že pro zálohy a jistoty se směnný kurz musí blížit kurzu platnému pro dotyčné ceny nebo částky, je-li znám v době výplaty záloh nebo jistot;
vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č. 2799/98 povoluje členských státům poskytovat vyrovnávací platby zemědělcům, které postihl dopad výrazného zhodnocení nebo skutečného poklesu přímých podpor; že uvedené nařízení stanoví některé podmínky pro poskytování vyrovnávacích plateb a jejich časové rozvržení a obsahuje metodu pro výpočet maximální částky, kterou členský stát může přidělit; že dotyčná vyrovnávací platba je částečně financována z rozpočtu Společenství;
vzhledem k tomu, že je nutné určit rozhodnou skutečnost, která určuje směnný kurz používaný k přepočtu částek vyjádřených v eurech na národní měny členských států; že pro usnadnění finanční správy by se mělo zabránit výplatě více než jedné roční splátky vyrovnávací platby v témže rozpočtovém roce; že s ohledem na mezinárodní závazky Evropského společenství a v zájmu průhlednosti správy by měly být stanoveny postupy, jimiž by se řídily členské státy, které si přejí vyrovnávací platby poskytovat;
vzhledem k tomu, že naplnění svého účelu musí být vyrovnávací platba poskytnuta přímo příjemcům, zpravidla zemědělcům, ve stanovené lhůtě a v částkách, které nepřesáhnou odpovídající ztráty na příjmech; že však k zamezení administrativních komplikací vznikajících při poskytování malých částek příjemců lze v některých případech použít zjednodušený postup;
vzhledem k tomu, že tohoto nařízení jsou v souladu se stanovisky příslušných řídících výborů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I
Směnný kurz a rozhodné skutečnosti
Článek 1
Směnným kurzem, který má být použit, je kurz naposledy stanovený Evropskou centrální bankou (ECB) před rozhodnou skutečností.
Článek 2
Skutečností rozhodnou pro směnný kurz u cen a částek vyjádřených v právních předpisech Společenství v eurech a pro používání v obchodě se třetími zeměmi je přijetí celního prohlášení.
Článek 3
1. Pro ceny nebo, aniž jsou dotčeny článek 1 a odstavec 2 tohoto článku, částky související s těmito cenami,
- vyjádřené v právních předpisech Společenství v ECU
nebo
- stanovené v euru při veřejné soutěži,
je skutečností rozhodnou pro směnný kurz:
- v případě nákupů nebo prodejů převzetí zásilky dotyčných výrobků najednou kupujícím nebo převod první platby, podle toho, co nastane dříve,
- v případě zrušení odběru výrobků v odvětví ovoce a zeleniny nebo odvětví rybolovu první den měsíce, v němž došlo ke zrušení.
Pro účely tohoto nařízení se u nákupů intervenčními orgány převzetím rozumí započetí fyzického dodání zásilky dotyčných výrobků anebo, nedochází-li k fyzickému pohybu, předběžné přijetí nabídky prodejce.
2. Pro podporu poskytovanou v závislosti na množství obchodovaného výrobku nebo na množství výrobku určeném ke zvláštnímu použití je skutečností rozhodnou pro směnný kurz první operace, která
- zaručuje vhodné použití dotyčných výrobků a zakládá nárok na poskytnutí pomoci
a
- uskuteční se v den nebo po dni, kdy dotyčný hospodářský subjekt převzal produkty, a případně přede dnem zvláštního použití.
3. V případě podpory soukromého uskladnění je skutečností rozhodnou pro směnný kurz první den, za nějž je poskytnuta podpora týkající se určité smlouvy.
Článek 4
1. Bez ohledu na odstavec 2 je v případě podpory počítané na jeden hektar skutečností rozhodnou pro směnný kurz počátek tržního roku, v němž je podpora poskytnuta.
2. V případě částek strukturální nebo environmentální povahy, zejména těch, které se poskytují v rámci ochrany životního prostředí, předčasného odchodu do důchodu nebo programů zalesňování, je skutečností rozhodnou pro směnný kurz 1. leden roku, v jehož průběhu je přijato rozhodnutí o poskytnutí podpory.
Je-li však podle předpisů Společenství platba částek vztahujících se k prvnímu pododstavci rozložena rovnoměrně na dobu několika let, jsou roční splátky přepočítávány s použitím směnného kurzu platného k 1. lednu roku, v němž je dotyčná splátka vyplacena.
Článek 5
1. Pro náklady na dopravu, zpracování anebo, aniž je dotčen čl. 3 odst. 3, uskladnění a pro částky přidělené na výzkum nebo propagaci, které byly stanoveny ve veřejné soutěži, je skutečností rozhodnou pro směnný kurz poslední den pro předložení nabídek.
2. Pro zaznamenávání cen, částek nebo nabídek na trhu je skutečností rozhodnou pro směnný kurz den, kdy je cena, částka nebo nabídka zaznamenána.
3. Pro zálohy
a) je skutečností rozhodnou pro směnný kurz:
- skutečnost použitelná pro cenu nebo částku, k níž se záloha vztahuje, pokud skutečnost nastala v době, kdy je záloha vyplácena,
nebo
- v ostatních případech den stanovení výše zálohy v eurech anebo, nedošlo-li k tomu, den výplaty zálohy;
b) skutečnost rozhodná pro směnný kurz se použije, aniž je dotčeno uplatnění rozhodné skutečnosti určené pro celkovou dotyčnou cenu nebo částku na tuto cenu nebo částku.
4. Skutečností rozhodnou pro směnný kurz je pro každou jednotlivou operaci:
- pro zálohy operace, kterou byla určena výše zálohy, pokud k této skutečnosti došlo v době, kdy byla složena záruka,
- pro předložení nabídek den, kdy byla nabídka předložena,
- pro provádění veřejné soutěže den uzávěrky veřejné soutěže,
- v ostatních případech den uplatnění záruky.
HLAVA II
Vyrovnávací platby za výrazné zhodnocení
Článek 6
1. Tato hlava stanoví prováděcí pravidla pro poskytování vyrovnávací platby uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 2799/98.
2. Maximální výše vyrovnávací platby bude stanovena v souladu s čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 2799/98.
Článek 7
1. Aniž je dotčen článek 9,
a) mohou členské státy poskytovat vyrovnávací platbu pouze formou plateb příjemcům podpory a bez podmínek na její využití
a
b) vyrovnávací platbu lze poskytovat pouze zemědělským hospodářstvím; definici zemědělského hospodářství stanoví příslušný členský stát na základě objektivních kritérií.
2. Maximální výše podpory se přepočítává na národní měnu za použití průměrného směnného kurzu pro rok, v němž došlo k výraznému zhodnocení.
Článek 8
1. Výše vyrovnávací platby poskytnuté příjemci podpory je vázána na velikost hospodářství během individuálně určeného období v souladu s kritérii stanovenými v čl. 4 odst. 1 druhém pododstavci nařízení (ES) č. 2799/98.
Při určování velikosti hospodářství se přihlédne pouze k typům produkce uvedeným v bodě 1a přílohy zmíněného nařízení.
Členské státy smějí stanovit minimální velikost hospodářství pouze v rozsahu nezbytném pro usnadnění správy vyrovnávacích plateb.
2. Vyrovnávací platba musí být za každých okolností slučitelná s mezinárodními závazky Společenství.
Článek 9
1. Činí-li výše vyrovnávací platby, jež má být poskytnuta, pro každou roční splátku vydělenou odhadnutým počtem dotčených zemědělských hospodářství méně než 400 EUR, lze tuto tato částku poskytnout na opatření v zemědělství:
- které jsou kolektivní a v obecném zájmu,
nebo
- u nichž předpisy Společenství povolují členským státům poskytovat vnitrostátní podporu, bude-li zachovávána výše podpory podle státní politiky podpory.
2. Aby mohla být financovány Společenstvím, musí být daná opatření na základě své povahy nebo výše podpory doplňková k opatřením, která by členské státy uskutečňovaly, kdyby této podpory nebylo, a nesmějí být předmětem jiného financování Společenstvím.
HLAVA III
Vyrovnávací platby za poklesy směnných kurzů používaných pro přímé podpory
Článek 10
1. Tato hlava stanoví prováděcí pravidla pro poskytování vyrovnávací platby uvedené v článku 5 nařízení (ES) č. 2799/98.
2. Maximální výše vyrovnávací platby bude stanovena v souladu s čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 2799/98.
Je-li pro částky uvedené v odstavci 3 tohoto článku částka stanovená v národní měně nižší než horní mez, nepovažuje se pokles horní meze, jež neovlivní stanovenou částku, za snížení.
3. Pro účely článku 5 nařízení (ES) č. 2799/98 se částkami strukturální nebo environmentální povahy, které nejsou:
- paušální podporou počítanou na jeden hektar nebo na jeden kus dobytka
nebo
- vyrovnávací prémii na jednu bahnici nebo kozu,
považují částky financované EZOZF, orientační sekcí, nebo z Finančního nástroje pro orientaci rybolovu (FNOR), jež jsou uvedeny v nařízení Rady (EHS) č. 1992/93 [6] nebo stanoveny v nařízeních Rady (EHS) č. 2078/92 [7], (EHS) č. 2079/92 [8], nebo (EHS) č. 2080/92 [9].
4. Vyrovnávací podpora bude poskytnuta na období jednoho roku, které předchází danému použití sníženého směnného kurzu.
5. Členské státy mohou poskytnout vyrovnávací podporu pouze formou doplňkových plateb příjemcům podpory, jak je uvedeno v článku 5 nařízení (ES) č.
2799/98. Nesmějí klást podmínky na využití těchto plateb.
6. K přepočtu maximální výše podpory se použije směnný kurz, který byl podkladem pro tutu částku.
HLAVA IV
Obecná ustanovení
Článek 11
1. Žádost o oprávnění poskytovat vyrovnávací podporu podle hlav II a III předloží dotčený členský stát Komisi do konce třetího měsíce následujícího po měsíci, v němž došlo k danému výraznému zhodnocení nebo k poklesu.
Žádost musí obsahovat dostatečné údaje pro Komisi, aby mohla prověřit slučitelnost opatření s předpisy uvedenými v odstavci 2.
2. V souladu s postupem podle čl. 93 odst. 3 Smlouvy a s tímto nařízením Komise prověří slučitelnost žádostí o podporu s platnými předpisy o vyrovnávacích platbách za výrazné zhodnocení a poklesy.
3. Celková výše poskytovaných vyrovnávacích plateb musí být úměrná ztrátě, kterou byla postižena jednotlivá odvětví v daném členském státě.
Způsob rozdělení podpory v rámci daného odvětví nesmí ovlivnit podmínky hospodářské soutěže v rozsahu, který by byl v rozporu se společným zájmem.
4. Komise má ke schválení vyrovnávací platby lhůtu dvou měsíců ode dne přijetí řádné žádosti uvedené v odstavci 1.
Nevydá-li stanovisko v této lhůtě, může členský stát zamýšlená opatření provést, oznámí-li to Komisi předem.
5. Každý členský stát, který zamýšlí poskytovat vyrovnávací podporu, přijme nezbytná vnitrostátní opatření do tří měsíců ode dne rozhodnutí Komise nebo předběžného oznámení členským státem podle odstavce 4.
Článek 12
1. Témuž příjemci nelze vyplatit tutéž splátku vyrovnávací podpory v průběhu téhož rozpočtového roku jako odpovídající jinou splátku.
2. Platba první splátky vyrovnávací podpory uvedené v
- hlavě II, bude provedena do jednoho roku ode dne výrazného zhodnocení, zakládajícího nárok na dotyčnou vyrovnávací podporu,
- hlavě III, bude provedena ve lhůtě, jež začíná dnem rozhodné skutečnosti a končí:
- uplynutím osmnácti měsíců v případě příjemců prémie na dobytek,
- uplynutím dvanácti měsíců v případě příjemců částek strukturální nebo environmentální povahy nebo
- uplynutím devíti měsíců v případě příjemců ostatních přímých podpor uvedených v čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 2799/98.
3. Komise může změnit lhůty uvedené v čl. 11 odst. 1 a 5 a v odstavci 2 tohoto článku na základě řádně odůvodněné žádosti členských států.
Komise má ke schválení opatření uvedených v článku 8 nařízení (ES) č. 2799/98 lhůtu dvou měsíců ode dne obdržení těchto opatření, jež zamýšlí učinit nezúčastněný členský stát.
Nezaujme-li stanovisko v této lhůtě, může členský stát zamýšlená opatření provést, oznámí-li to Komisi předem.
Článek 13
Příslušný členský stát předkládá Komisi každoročně zprávu o provádění opatření týkajících se vyrovnávacích plateb s podrobnostmi o vyplacených částkách.
První zprávu předloží nejpozději do 18 měsíců po rozhodnutí nebo oznámení členského státu podle čl. 11 odst.
Článek 14
Částky uvedené v nabídkách předložených v nabídkovém řízení uskutečněném podle předpisů z oblasti společné zemědělské politiky se vyjadřují v eurech, s výjimkou částek, u nichž je příspěvek Společenství financován z prostředků EZOZF, orientační sekce.
Článek 15
1. Procentní podíl ocenitelnosti výrazného zhodnocení a snížení směnného kurzu se vyjadřuje na tři desetinná místa, přičemž třetí desetinné místo se zaokrouhlí.
Průměrný roční směnný kurz se stanoví na šest platných číslic, přičemž šestá číslice se zaokrouhlí.
2. Pro účely tohoto nařízení se "platnými číslicemi" rozumějí:
- všechny číslice v případě čísla, jehož absolutní hodnota je větší nebo rovna 1
nebo
- všechna desetinná místa počínaje od prvního, které je různé od nuly, v ostatních případech.
Zaokrouhlování uvedené v tomto článku se provádí zvýšením příslušné číslice o jednu jednotku, pokud je následující číslice větší nebo rovna pěti, a ponecháním beze změny v ostatních případech.
Článek 16
Zrušují se nařízení (EHS) č. 1068/93 a (ES) č. 805/97.
Článek 17
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Evropské centrální banky (ES) č. 2818/98 ze dne 1. prosince 1998 o uplatňování minimálních rezerv (ECB/1998/15)
RADA GUVERNÉRŮ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY,
s ohledem na statut Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky (dále jen "statut"), a zejména na článek 19.1 tohoto statutu,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2531/98 ze dne 23. listopadu 1998 o uplatňování minimálních rezerv Evropskou centrální bankou [1],
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2532/98 ze dne 23. listopadu 1998 o pravomoci Evropské centrální banky uvalovat sankce [2],
vzhledem k tomu, že článek 19.1 statutu stanoví, že jestliže se Evropská centrální banka (ECB) rozhodne požadovat na úvěrových institucích usazených ve zúčastněných členských státech, aby držely minimální rezervy, mají být tyto rezervy vedeny na účtech u ECB a u národních centrálních bank zúčastněných členských států (dále jen "zúčastněné národní centrální banky"); že se považuje za vhodné, aby tyto minimální rezervy byly vedeny na účtech u zúčastněných národních centrálních bank;
vzhledem k tomu, že je třeba upřesnit požadavky na výpočet a držení minimálních rezerv a pravidla pro vykazování a ověřování, aby byly minimální rezervy účinným nástrojem;
vzhledem k tomu, že pro vyloučení mezibankovních závazků ze základu pro stanovení minimálních rezerv by každý standardní odpočet závazků se splatností do dvou let v kategorii dluhových cenných papírů a cenných papírů peněžního trhu měl spočívat v poměru mezi stavem relevantních nástrojů emitovaných úvěrovými institucemi a držených jinými úvěrovými institucemi, ECB a zúčastněnými národními centrálními bankami na straně jedné a celkovou hodnotou zůstatku těchto nástrojů emitovaných úvěrovými institucemi na straně druhé, uplatňovaném pro eurozónu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto nařízení se:
- "zúčastněným členským státem" rozumí členský stát, který přijal jednotnou měnu v souladu se Smlouvou,
- "zúčastněnou národní centrální bankou" rozumí národní centrální banka zúčastněného členského státu,
- "institucí" rozumí právní subjekt ve zúčastněném členském státě, kterému může ECB podle článku 19.1 statutu uložit povinnost držet minimální rezervy,
- "účtem minimálních rezerv" rozumí účet instituce u zúčastněné národní centrální banky, jehož denní konečný zůstatek je rozhodující pro plnění povinnosti minimálních rezerv instituce,
- "povinností minimálních rezerv" rozumí povinnost instituce držet minimální rezervy na účtech minimálních rezerv u zúčastněných národních centrálních bank,
- "sazbou minimálních rezerv" rozumí procentní podíl, který může být určen podle článku 4 pro každou položku základu pro stanovení minimálních rezerv,
- "udržovacím obdobím" rozumí období, pro něž se vypočítává dodržování povinnosti minimálních rezerv a po které musí být drženy minimální rezervy na účtech minimálních rezerv,
- "denním konečným zůstatkem" rozumí zůstatek k časovému okamžiku, kdy byly uzavřeny všechny platby a účetní záznamy související s možným přístupem ke stálým facilitám Evropského systému centrálních bank (ESCB),
- "obchodním dnem národní centrální banky" rozumí každý den, kdy je zúčastněná národní centrální banka otevřena pro provádění operací měnové politiky ESCB,
- "rezidentem" rozumí každá fyzická nebo právnická osoba, která je rezidentem některého ze zúčastněných členských států ve smyslu čl. 1 bodu 4 nařízení Rady (ES) č. 2533/98 ze dne 23. listopadu 1998 o shromažďování statistických informací Evropskou centrální bankou [3],
- "reorganizačními opatřeními" rozumějí opatření, kterými má být zachována nebo obnovena finanční situace instituce a která se mohou dotknout stávajících práv třetích osob, včetně opatření, která mohou vést k zastavení plateb, zastavení vymáhacích opatření nebo ke snížení pohledávek,
- "likvidačním řízením" rozumí postup týkající se instituce, který vyžaduje účast soudních nebo jiných příslušných orgánů zúčastněného členského státu s cílem realizovat pod dohledem těchto orgánů aktiva instituce, včetně případů, v nichž řízení končí vyrovnáním nebo jiným obdobným opatřením.
Článek 2
Instituce s povinností minimálních rezerv
1. Povinnost minimálních rezerv se vztahuje na tyto kategorie institucí:
a) úvěrové instituce ve smyslu čl. 1 první odrážky směrnice Rady 77/780EHS [4], kromě zúčastněných národních centrálních bank;
b) pobočky úvěrových institucí ve smyslu čl. 1 první odrážky směrnice 77/780/EHS, kromě zúčastněných národních centrálních bank; zahrnují rovněž pobočky úvěrových institucí, jejichž sídlo ani ústředí se nenachází ve zúčastněném členském státě.
Na pobočky úvěrových institucí usazených ve zúčastněných členských státech, které se nacházejí mimo zúčastněné členské státy, se povinnost minimálních rezerv nevztahuje.
2. ECB může na základě rovného zacházení zprostit povinnosti minimálních rezerv tyto instituce:
a) instituce, v nichž probíhá likvidační řízení nebo reorganizační opatření;
b) instituce, u kterých by uložením povinnosti minimálních rezerv nebylo dosaženo cílů systému minimálních rezerv ESCB.
Při rozhodování o každé výjimce bere ECB v úvahu jedno nebo více z těchto kritérií:
i) jedná se o instituci pro zvláštní účely;
ii) instituce nevykonává bankovní funkce v hospodářské soutěži s ostatními úvěrovými institucemi;
iii) všechny vklady instituce jsou účelově vázány pro regionální a/nebo mezinárodní rozvojovou pomoc.
3. ECB zveřejňuje seznam institucí, které podléhají povinnosti minimálních rezerv.
ECB dále zveřejňuje seznam institucí zproštěných povinnosti minimálních rezerv z jiných důvodů, než že v nich jsou prováděna reorganizační opatření.
Instituce se mohou na tyto seznamy spoléhat při zjišťování, zda mají závazky vůči jiné instituci, která je sama povinna držet minimální rezervy.
Tyto seznamy nejsou rozhodující s ohledem na povinnost instituce držet minimální rezervy podle tohoto článku.
Článek 3
Základ pro stanovení minimálních rezerv
1. Základ pro stanovení minimálních rezerv instituce zahrnuje (ve smyslu výkaznictví pro měnovou a bankovní statistiku ECB podle nařízení Evropské centrální banky (ES) č. 2819/98 ze dne 1. prosince 1998 o konsolidované rozvaze sektoru měnových finančních institucí (ECB/1998/16) [5] tyto závazky, které vznikají přijetím peněžních prostředků:
a) vklady;
b) emitované dluhové cenné papíry;
c) cenné papíry peněžního trhu.
2. Ze základu pro stanovení minimálních rezerv se vyjímají tyto závazky:
závazky vůči jakékoli jiné instituci, která není uvedena na seznamu jako vyňatá ze systému minimálních rezerv ESCB podle čl. 2 odst.
3, a závazky vůči ECB nebo jiné zúčastněné národní centrální bance. Pro uplatňování tohoto ustanovení musí být instituce schopna prokázat příslušné zúčastněné národní centrální bance skutečnou částku závazků vůči jakékoli instituci, která není uvedena na seznamu jako vyňatá ze systému minimálních rezerv ESCB, a závazků vůči ECB nebo některé zúčastněné národní centrální bance.
Jestliže to nelze prokázat u emitovaných dluhových cenných papírů se stanovenou splatností do dvou let, může instituce od základu pro stanovení minimálních rezerv standardně odečíst hodnotu zůstatku emitovaných dluhových cenných papírů se stanovenou splatností do dvou let.
Jestliže to nelze prokázat u cenných papírů peněžního trhu, může instituce od základu pro stanovení minimálních rezerv standardně odečíst hodnotu zůstatku cenných papírů peněžního trhu.
Výši standardních odpočtů zveřejní Evropská centrální banka stejným způsobem jako seznamy uvedené v čl. 2 odst.3.
3. Základ pro stanovení minimálních rezerv pro určité udržovací období vypočte instituce na základě posledních údajů, které měla vykázat příslušné zúčastněné národní centrální bance před začátkem daného udržovacího období ve smyslu výkaznictví pro měnovou a bankovní statistiku ECB podle nařízení Evropské centrální banky (ES) č. 2819/98.
Článek 4
Sazby minimálních rezerv
1. Pro následující kategorie závazků (ve smyslu výkaznictví pro měnovou a bankovní statistiku ECB podle nařízení (ES) č. 2819/98) platí sazba minimálních rezerv 0 %:
a) vklady se stanovenou splatností delší než dva roky;
b) vklady s výpovědní lhůtou delší než dva roky;
c) repo operace;
d) dluhové cenné papíry se stanovenou splatností delší než dva roky.
2. Pro všechny ostatní závazky zahrnuté do základu pro stanovení minimálních rezerv platí sazba minimálních rezerv 2 %.
Článek 5
Výpočet minimálních rezerv
1. Výše minimálních rezerv, které má instituce držet během určitého udržovacího období, se vypočte vynásobením každé relevantní položky základu pro stanovení minimálních rezerv pro dané období sazbami minimálních rezerv podle článku 4.
2. S výhradou článku 11 se každé instituci poskytuje odpočitatelná položka ve výši 100000 eur, kterou lze odečíst od celkové výše minimálních rezerv.
Článek 6
Držení minimálních rezerv
1. Instituce musí držet minimální rezervy na jednom nebo několika účtech minimálních rezerv u národní centrální banky v každém zúčastněném členském státě, v němž má provozovnu, odpovídající základu pro stanovení minimálních rezerv držených touto institucí v dotyčném členském státě.
Účty minimálních rezerv jsou vedeny v eurech.
Jako účty minimálních rezerv mohou být použity účty platebního styku instituce vedené u zúčastněných národních centrálních bank.
2. Povinnost minimálních rezerv je splněna, jestliže průměrný denní konečný zůstatek účtů minimálních rezerv instituce během udržovacího období není nižší než částka vypočtená pro toto období podle článku 5.
3. Má-li instituce v některém zúčastněném členském státě více než jednu provozovnu, odpovídá za splnění povinnosti minimálních rezerv instituce sídlo nebo ústředí, pokud se v daném členském státě nachází.
Nenachází-li se v daném členském státě sídlo ani ústředí, určí instituce pobočku, která odpovídá za plnění povinnosti minimálních rezerv instituce.
Částky minimálních rezerv držené jednotlivými provozovnami se započítávají do plnění povinnosti minimálních rezerv instituce v tomto členském státě.
Článek 7
Udržovací období
Udržovací období činí jeden měsíc; začíná 24. kalendářním dnem měsíce a končí 23. kalendářním dnem následujícího měsíce.
Článek 8
Úročení
1. Držené povinné minimální rezervy se úročí průměrnou úrokovou sazbou ESCB pro hlavní refinanční operace během udržovacího období (váženou podle počtu kalendářních dnů) podle následujícího vzorce:
= ·
· · 100
360
Kde:
Rt = úroky, které připadají na držené minimální rezervy v udržovacím období t
Ht = požadované minimální rezervy držené během udržovacího období t
nt = počet kalendářních dnů udržovacího období t
i = i-tý kalendářní den udržovacího období t
MRi = mezní úroková sazba posledních hlavních refinančních operací v kalendářním dni.
2. Úroky se připisují druhý obchodní den národní centrální banky po uplynutí udržovacího období, za něž úroky připadají.
Článek 9
Právo na ověřování
Právo ověřovat správnost a kvalitu informací, které instituce poskytují jako doklad plnění povinnosti minimálních rezerv, stanovené v článku 6 nařízení (ES) č. 2531/98 o uplatňování minimálních rezerv, vykonávají zúčastněné národní centrální banky, aniž je dotčeno právo ECB vykonávat je sama.
Článek 10
Nepřímé držení minimálních rezerv přes zprostředkovatele
1. Instituce mohou požádat o povolení držet všechny své minimální rezervy nepřímo přes zprostředkovatele, který je rezidentem téhož členského státu.
Zprostředkovatelem musí být instituce, na kterou se vztahuje povinnost minimálních rezerv a která kromě držení minimálních rezerv pravidelně provádí část správy (například správu hotovosti) instituce, pro niž působí jako zprostředkovatel.
2. Žádost o povolení se podává národní centrální bance zúčastněného členského státu, v němž je žádající instituce usazena.
K žádosti je nutno přiložit kopii dohody mezi zprostředkovatelem a žádající institucí, v níž obě strany vyjadřují souhlas s dohodou.
V dohodě je také nutno uvést, zda si žádající instituce přeje přístup ke stálým facilitám ESCB a operacím na otevřeném trhu.
Výpovědní lhůta dohody musí činit nejméně dvanáct měsíců.
Jsou-li výše uvedené podmínky splněny, může zúčastněná národní centrální banka, jíž byla žádost podána, udělit povolení pro dobu platnosti dohody, s výhradou odstavce 4 tohoto článku.
Povolení nabude účinku se začátkem prvního udržovacího období po udělení povolení.
3. Zprostředkovatel drží minimální rezervy v souladu se všeobecnými podmínkami systému minimálních rezerv ESCB.
Zprostředkovatel odpovídá vedle instituce, pro kterou působí jako zprostředkovatel, za plnění povinnosti minimálních rezerv.
V případě nesplnění může ECB uvalit sankce za nesplnění povinnosti na zprostředkovatele, na instituci, pro kterou působí jako zprostředkovatel, nebo na oba podle odpovědnosti za nesplnění povinnosti.
4. ECB nebo příslušná zúčastněná národní centrální banka může kdykoli odejmout povolení k nepřímému držení minimálních rezerv, jestliže instituce, která udržuje minimální rezervy nepřímo přes zprostředkovatele, nebo zprostředkovatel sám neplní povinnosti vyplývající ze systému minimálních rezerv ESCB, jestliže nejsou splněny podmínky pro nepřímé držení minimálních rezerv podle odstavců 1 a 2 nebo z důvodů obezřetnostního dohledu nad zprostředkovatelem.
Je-li povolení odňato z důvodů obezřetnostního dohledu nad zprostředkovatelem, může být odnětí bezprostředně účinné.
Za podmínek odstavce 5 jsou všechna odnětí z jiných důvodů účinná od konce běžného udržovacího období.
Instituce, která udržuje své minimální rezervy přes zprostředkovatele, nebo zprostředkovatel sám mohou kdykoli požádat o odnětí povolení.
Odnětí je účinné po předchozím oznámení příslušnou zúčastněnou národní centrální bankou.
5. Instituce, která udržuje minimální rezervy přes zprostředkovatele, a zprostředkovatel budou uvědomeni o odnětí povolení z jiných důvodů než z důvodů obezřetnostního dohledu nejméně pět pracovních dnů před uplynutím udržovacího období, k jehož konci má být povolení odňato.
6. Aniž jsou dotčeny statistické zpravodajské povinnosti instituce, která udržuje své minimální rezervy přes zprostředkovatele, předává zprostředkovatel dostatečně podrobné údaje o základu pro stanovení minimálních rezerv, aby Evropské centrální bance umožnil ověřovat jejich správnost a kvalitu podle článku 9; rovněž určuje výši požadovaných minimálních rezerv a údaje o držení rezerv pro sebe i pro každou instituci, pro kterou působí jako zprostředkovatel.
Tyto údaje předává zúčastněné národní centrální bance, u níž jsou vedeny minimální rezervy.
Zprostředkovatel předává uvedené údaje o základu pro stanovení minimálních rezerv se stejnou periodicitou a podle stejného harmonogramu, jaké jsou stanoveny ve výkaznictví pro měnovou a bankovní statistiku ECB podle nařízení (ES) č. 2819/98.
Článek 11
Držení minimálních rezerv na konsolidovaném základě
Instituce, které smějí předávat statistické údaje jako skupina na konsolidovaném základě (ve smyslu výkaznictví pro měnovou a bankovní statistiku ECB podle nařízení (ES) č. 2819/98), musí podle článku 10 držet minimální rezervy prostřednictvím jedné instituce skupiny, která působí jako zprostředkovatel výlučně pro tyto instituce. Instituce, která působí jako zprostředkovatel pro skupinu, může požádat ECB o osvobození od povinností uvedených v čl. 10 odst. 6. Jestliže ECB toto osvobození poskytne, má pouze skupina jako celek nárok na odpočitatelnou položku uvedenou v čl. 5 odst. 2.
Článek 12
Obchodní dny národních centrálních bank
Má-li jedna nebo více poboček některé zúčastněné národní centrální banky zavřeno některý obchodní den národní centrální banky z důvodu místního nebo regionálního svátku, musí příslušná zúčastněná národní centrální banka předem informovat o opatřeních, která mají být přijata pro operace s danými pobočkami.
Článek 13
Přechodná ustanovení
1. První udržovací období začíná dnem 1. ledna 1999 a končí dnem 23. února 1999.
2. Pro první udržovací období se základ pro stanovení minimálních rezerv instituce stanoví na základě položek její rozvahy k 1. lednu 1999, jak je zúčastněná národní centrální banka vykázala ve smyslu výkaznictví pro měnovou a bankovní statistiku ECB podle nařízení (ES) č. 2819/98.
Článek 14
Změny tohoto nařízení
Změny tohoto nařízení nabývají účinku pouze tehdy, pokud se týkají plného udržovacího období, a budou oznámeny před jeho počátkem.
Článek 15
Závěrečná ustanovení
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 1999.
Nařízení Rady (ES) č. 2821/98 ze dne 17. prosince 1998, kterým se mění směrnice 70/524/EHS o doplňkových látkách v krmivech s ohledem na zrušení povolení některých antibiotik
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na akt o přistoupení z roku 1994, a zejména na článek 151 ve spojení s přílohou XV hlavou VII bodem E odst. 4 tohoto aktu,
s ohledem na směrnici Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech [1], a zejména na čl. 11 odst. 3 této směrnice,
s ohledem na návrh Komise,
(1) vzhledem k tomu, že podle přílohy XV aktu o přistoupení bylo Švédské království oprávněno ponechat do 31. prosince 1998 v platnosti právní předpisy platné před přistoupením upravující zákaz používání doplňkových látek ze skupin antibiotik v krmivech; že dne 2. února 1998 předložilo žádosti o úpravy pro antibiotika avilamycin, zinkbacitracin, flavofosfolipol, ardacin, avoparcin, spiramycin, tylosinfosfát a virginiamycin, doplněné podrobným vědeckým odůvodněním; že Komise musí o žádostech o úpravu předložených Švédskem rozhodnout do 31. prosince 1998;
(2) vzhledem k tomu, že podle článku 11 směrnice 70/524/EHS členský stát může povolení k používání některé doplňkové látky uvedené v této směrnici dočasně pozastavit, pokud na základě podrobného zdůvodnění v důsledku nových údajů nebo nového vyhodnocení stávajících údajů, k němuž došlo po přijetí dotčených ustanovení, konstatuje, že tato doplňková látka představuje nebezpečí pro zdraví lidí nebo zvířat nebo pro životní prostředí;
(3) vzhledem k tomu, že Finská republika po uplynutí výjimky, která jí byla udělena aktem o přistoupení, zakázala od 1. ledna 1998 na svém území používat v krmivech tylosinfosfát a spiramycin, a to na základě podrobného zdůvodnění, které v souladu se svými závazky vyplývajícími pro ni z aktu o přistoupení předložila dne 12. března 1997;
(4) vzhledem k tomu, že dne 15. ledna 1998 zakázalo Dánské království používat na svém území virginiamycin v krmivech; že podrobné zdůvodnění svého rozhodnutí sdělilo ostatním členským státům a Komisi dne 13. března 1998 a 1. dubna 1998;
(5) vzhledem k tomu, že podle čl. 3a písm e) směrnice 70/524/EHS nebude doplňková látka povolena, pokud její užití musí být ze závažných důvodů týkajících se zdraví lidí nebo zvířat vyhrazeno k lékařským nebo veterinárním účelům;
(6) vzhledem k tomu, že dne 30. ledna 1997 [2] bylo povolení avoparcinu ze skupiny glykopeptidů zrušeno jako prozatímní ochranné opatření přijaté v rámci prevence; že tento zákaz musí být do 31. prosince 1998 přezkoumán Komisí na základě výsledků různých šetření týkajících se vývoje rezistencí vyvolaných používáním antibiotik, zejména glykopeptidů, a výsledků programu sledování mikrobiálních rezistencí u zvířat, kterým byla podávána antibiotika, prováděného zejména osobami odpovědnými za uvádění příslušných doplňkových látek do oběhu; že Komise ke dnešnímu datu neobdržela žádné nové údaje, a proto není důvod pro přezkoumání zákazu;
(7) vzhledem k tomu, že dne 12. ledna 1998 [3] bylo v rámci preventivních opatření rovněž rozhodnuto neprodloužit povolení jiného glykopeptidu, ardacinu, a to až do doby, než budou k dispozici výsledky výzkumu, který je dosud prováděn u avoparcinu;
(8) vzhledem k tomu, že Komise konzultovala s Vědeckým výborem pro výživu zvířat (SCAN) otázku, zda by používání tylosinfosfátu a spiramycinu nemělo být ze závažných důvodů, týkajících se zdraví lidí či zvířat, omezeno na veterinární léčbu; že výbor po posouzení důvodů Finska, aby uvedené makrolidy jako doplňkové látky v krmivech byly zakázány, ve svém stanovisku ze dne 5. února 1998 uvedl, že předložené údaje neposkytují dostatečný důkaz o tom, že používání makrolidů jako doplňkových látek v krmivech představuje významné nebezpečí pro zdraví lidí nebo zvířat, a že při nedostatku údajů z výzkumu o epidemiologii a šíření rezistence bakterií vůči makrolidům není důvod zakázat používání těchto látek jako doplňkových látek;
(9) vzhledem k tomu, že SCAN přesto připouští, že širší používání makrolidů jako doplňkových látek přispěje v dlouhodobějším výhledu k celkovému selektivnímu tlaku rezistentních bakterií ve výrazně širším rozsahu, než jak by tomu bylo při používání makrolidů výlučně pro veterinární léčbu; SCAN připouští, že možnost přenosu rezistentních enterokoků nebo ERM rezistentních genů ze zvířat na člověka bude tím vyšší, čím vyšší bude výskyt rezistentních enterokoků u zvířat; že SCAN je toho názoru, že možnost, že by vzrůst rezistenčního množství bakterií u zvířat mohl znamenat nebezpečí pro lidi, nebyla ani prokázána ani vyvrácena, ale že je možno očekávat, že by takové riziko mohlo být prokázáno;
(10) vzhledem k tomu, že SCAN rovněž poznamenává, že tylosin rezistentní enterokoky izolované od prasat jsou téměř všechny zároveň rezistentní i vůči erythromycinu, který je významným makrolidním antibiotikem v humánní medicíně, zejména při léčbě infekcí dýchacích cest; že došel k závěru, že i když ve Finsku nebyla testována křížová rezistence vůči lincosamidům a streptograminům, podle literatury je rezistence vůči makrolidům u enterokoků často nebo většinou zakódována v různých ERM-genech, které rovněž podmiňují rezistenci vůči lincosamidům a streptograminu B; že v humánní medicíně existuje klinický problém, zda se u enterokoků rezistentních vůči makrolidům vyskytuje i významná rezistence vůči streptograminu B; že v humánní medicíně jsou klinicky používány dva druhy lincosamidů, a to lincomycin a clindamycin; že v humánní medicíně jsou klinicky důležité dva druhy streptograminů, a to pristinamycin a kombinace dalfopristinu a quinupristinu, jako poslední možnost při léčbě enterokoků rezistentních vůči vancomycinu;
(11) vzhledem k tomu, že SCAN rovněž poznamenává, že některé pokusy na myších ukázaly, že je možný přenos in vivo rezistence vůči erythromycinu z enterokoků na jiné bakterie; že blíže určuje, že enterokoky rezistentní vůči erythromycinu, pocházející ze zvířat, mohou kolonizovat člověka po kratší nebo delší dobu nebo mohou přenést své geny rezistentní vůči makrolidům na bakteriální flóru člověka, zejména na lidské bakterie jako jsou stafylokoky nebo streptokoky skupiny A, což by způsobilo v humánní medicíně klinický problém, přičemž přenos může proběhnout buď přímo po požití nebo prostřednictvím výměny genů v jejich životním prostředí, ale četnost takových přenosů nelze odhadnout;
(12) vzhledem k tomu, že ve světle těchto různých faktorů Komise dospívá k názoru, že existují dostatečné důvody pro zákaz; že je třeba vyhnout se nebezpečí snížení účinnosti humánních léčiv následkem křížové rezistence způsobené tylosinfosfátem a spiramycinem, a to zejména u erythromycinu a pravděpodobně u lincomycinu, clindamycinu, pristinamycinu a nové kombinace dalfopristinu s quinopristinem, která má být v blízké budoucnosti schválena jako výrobek používaný v humánní medicíně;
(13) vzhledem k tomu, že je navíc spiramycin používán i v humánní medicíně a že tedy rezistence selektovaná používáním spiramycinu jako doplňkové látky zvyšuje četnost rezistencí vůči spiramycinu, které mohou být ze zvířat přeneseny na člověka a snížit tak účinnost spiramycinu v humánní medicíně;
(14) vzhledem k tomu, že Komise konzultovala SCAN v otázce, zda E. faecium a stafylokoky rezistentní vůči streptograminu, které se vyselektovaly používáním virginiamycinu jako růstového stimulátoru, představují nebezpečí pro zdraví lidí nebo by mohly takové nebezpečí představovat v budoucnosti, pokud by streptograminy převzaly vůdčí úlohu při léčení závažných lidských infekčních onemocnění;
(15) vzhledem k tomu, že po prošetření předložených důvodů výbor ve svém stanovisku ze dne 10. července 1998 dospěl k závěru, že používáním virginiamycinu jako růstového stimulátoru nevzniká skutečné bezprostřední nebezpečí pro zdraví lidí v Dánsku, protože Dánsko nepředložilo žádné nové důkazy dokládající přenos rezistence vůči streptograminu z organismů zvířecího původu na organismy žijící v zažívacím traktu člověka, které by tak zpochybnily budoucí používání výrobků užívaných v humánní medicíně; že zdůrazňuje, že v současnosti neexistuje v Dánsku potřeba používat streptograminy, neboť existující prostředky pro léčbu enterokokových a stafylokokových infekcí jsou tam stále účinné;
(16) vzhledem k tomu, že SCAN nicméně přiznává, že zásoba rezistentních genů ve zvířecí populaci představuje pro člověka potenciální nebezpečí; že v rozporu s názorem Komise se SCAN domnívá, že plné zhodnocení rizik nelze provést, dokud nebudou k dispozici zejména kvantitativní důkazy o rozsahu přenosu rezistence proti mikrobům pocházejícím ze zvířat;
(17) vzhledem k tomu, že se SCAN rovněž zabývá vývojem rezistence vůči vancomycinu u enterokoků a kmeny Staphylococcus aureus rezistentními vůči methicillinu, které jsou ve vzrůstající míře odpovědné za nosokomiální infekce, a to zejména ve Spojených státech a v jižní Evropě; že by proto při boji s těmito mikroby, u kterých se vyvinula rezistence vůči jiným antibiotikům, mohlo být nezbytné používat v poslední fázi streptograminy;
(18) vzhledem k tomu, že ve svém stanovisku SCAN dále poznamenává, že všechny enterokoky a stafylokoky rezistentní vůči virginiamycinu, které byly izolovány z drůbeže a prasat, prokazovaly křížovou rezistenci vůči pristinamycinu používanému v humánní medicíně nebo vůči kombinaci dalfopristinu s quinupristinem, která má být v blízké budoucnosti schválena jako výrobek používaný v humánní medicíně;
(19) vzhledem k tomu, že SCAN také poukazuje na to, že dochází k in vitro přenosu sat A genu, přenášejícího rezistenci na virginiamycin, mezi isogenními kmeny Enterococcus faecium; že E. faecium rezistentní na virginiamycin byl nalezen ve 22 % potravin pocházející z prasat a v 54 % potravin pocházejících z drůbeže; že v lidské populaci existují genetické faktory pro rezistenci na virginiamycin, ačkoliv není známo, jak jsou rozšířeny; že dva kmeny E. faecium rezistentní na virginiamycin a pristinamycin, z nichž jeden byl izolován od nizozemského zemědělce a druhý z jeho drůbeže, mají stejný genetický otisk; že ačkoliv by neměly být z jednoho případu vyvozovány obecné závěry o přenosu rezistentních enterokoků ze zvířat na lidi, Komise jej považuje za náznak, který by mohl být v budoucnosti potvrzen dalšími případy;
(20) vzhledem k tomu, že po stanovisku SCAN Dánsko předložilo v srpnu 1998 nový významný důkaz dokládající in vivo přenos sat A genu mezi isogenními kmeny E. faecium, který byl proveden prostřednictvím plasmidu v experimentálních podmínkách v žaludečním a střevním traktu krys;
(21) vzhledem k tomu, že Komise ve světle výše uvedeného dospěla k názoru, že je třeba vyhnout se s ohledem na křížovou rezistenci způsobenou virginiamycinem nebezpečí snížení účinnosti humánních léčiv, jako jsou pristinamycin a nová kombinace dalfopristinu s quinupristinem, která má být v blízké budoucnosti schválena jako výrobek používaný v humánní medicíně;
(22) vzhledem k tomu, že zinkbacitracin ze skupiny cyklických polypeptidů je rovněž používán v humánní medicíně, zejména při místní léčbě kožních infekcí a infekcí sliznice; že podle vědeckých publikací by mohl být případně používán při léčení enterokoků rezistentních na vancomycin, které představují v humánní medicíně klinický problém; že rezistence vyselektované používáním zinkbacitracinu jako doplňkové látky nevyhnutelně zvyšují zásobu bakterií rezistentních na zinkbacitracin; že procento mikrobů Enterococcus faecium rezistentních na zinkbacitracin je vyšší u kuřat, kterým byl zinkbacitracin podáván, než u kuřat, kterým podáván nebyl; že tato rezistence by mohla být přenesena ze zvířat na člověka a způsobit tak snížení účinnosti zinkbacitracinu používaného jako humánní léčivo; že účinnost zinkbacitracinu v humánní medicíně by proto měla být zachována;
(23) vzhledem k tomu, že v souladu se závěry konference Světové zdravotnické organizace konané v Berlíně v říjnu 1997, Hospodářského a sociálního výboru Evropské unie, Mezinárodního úřadu pro epizootiku a konference o rezistenci vůči antibiotikům konané v září roku 1998 v Kodani musí být rezistence vůči antibiotikům od nynějška považována za významný a komplexní problém mezinárodních rozměrů; že ve smyslu doporučení vzešlých z těchto konferencí je žádoucí zavést systém obecného dohledu nad antimikrobiální rezistencí způsobenou užíváním antibiotik; že dále by se měla zaměřit pozornost nejen na projevy rezistence vyskytující se v nemocnicích, ale i v celé populaci;
(24) vzhledem k tomu, že léčiva náležející k novým skupinám antibiotik nebudou v bezprostřední budoucnosti připravena ke schválení; že je proto nezbytné zachovat účinnost těch výrobků používaných v humánní medicíně, které jsou dosud účinné;
(25) vzhledem k tomu, že jedním ze způsobů, jak dosáhnout tohoto cíle, společně s dalšími způsoby vztahujícími se k používání humánních léčiv, je nezvyšovat zásobu rezistentních bakterií u zvířat, zejména pokud tyto rezistence jsou způsobilé přenosu na člověka, což by snížilo účinnost léčiv užívaných v humánní medicíně; že mnohé vědecké údaje dokazují, že k takovému přenosu dochází nejen u organismů odpovědných za zoonózy, ale i u symbiotických organismů;
(26) vzhledem k tomu, že jedním ze způsobů, jak zabránit tomuto jevu, který vzniká používáním antibiotik u chovů zvířat podávaných jako veterinární léčivo nebo jako doplňková látka do krmiv, je nadále nepovolovat používání antibiotik, schválených jako humánní léčivo nebo u kterých je známo, že způsobují křížovou rezistenci vůči antibiotikům používaným v humánní medicíně, jako doplňkových látek, a omezit používání takových látek ze základních důvodů na humánní medicínu;
(27) vzhledem k tomu, že z důvodu ochrany lidského zdraví by měla být zrušena povolení pro antibiotika zinkbacitracin, spiramycin, virginiamycin a tylosinfosfát;
(28) vzhledem k tomu, že se na základě současných vědeckotechnických poznatků ukazuje, že důkazy předložené Švédským královstvím neodůvodňují zrušení povolení pro antibiotika monensin sodný a salinomycin sodný ze skupiny ionoforů, protože v humánní ani ve veterinární medicíně se v současnosti nepoužívá žádný ionofor, a protože za současného stavu vědění tyto dvě látky nezpůsobují křížovou rezistenci na antibiotika používaná v humánní nebo veterinární medicíně;
(29) vzhledem k tomu, že zákaz užívání antibiotik zinkbacitracinu, spiramycinu, virginiamycinu a tylosinfosfátu je třeba chápat jako prozatímní ochranné opatření přijaté v rámci prevence, které může být znovu zváženo ve světle provedených šetření a zavedeného systému dohledu;
(30) vzhledem k tomu, že se na základě současných vědeckotechnických poznatků také ukazuje, že důkazy předložené Švédským královstvím neodůvodňují zákaz antibiotika flavofosfolipolu ze skupiny fosfoglykopeptidů, protože v humánní ani ve veterinární medicíně není v současnosti používána žádná látka náležející do této skupiny, a protože za současného stavu vědění flavofosfolipol nezpůsobuje křížovou rezistenci vůči antibiotikům používaným v humánní nebo veterinární medicíně;
(31) vzhledem k tomu, že se na základě současných vědeckotechnických poznatků dále ukazuje, že důkazy předložené Švédským královstvím neodůvodňují zákaz antibiotika avilamycinu ze skupiny orthosomycinů, protože v současnosti se v humánní medicíně nepoužívá žádná látka patřící do této skupiny; že toto rozhodnutí bude znovu přezkoumáno ve světle dodatečných studií, jež musí dodat osoby odpovědné za uvádění avilamycinu do oběhu, zaměřených na mechanismus rezistence, vývoj rezistence u určitých mikroorganismů, zejména u Enterococcus faecium, a jakoukoliv křížovou rezistenci vůči everninomycinu, který se v současnosti vyvíjí s výhledem na budoucí udělení povolení k jeho používání v humánní medicíně, nebo vůči jiným látkám používaným v humánní medicíně ve stejné oblasti uplatnění jako avilamycin;
(32) vzhledem k tomu, že zachování povolení pro monensin sodný, salinomycin sodný, flavofosfolipol a avilamycin bude muset být přezkoumáno ve světle výsledků práce o rezistenci proti mikrobům prováděné pracovní skupinou, která byla zřízena Vědeckým řídícím výborem;
(33) vzhledem k tomu, že po 31. prosinci 1998 musí Švédské království uplatňovat právní předpisy Společenství týkající se doplňkových látek v krmivech v celém rozsahu;
(34) vzhledem k tomu, že pro členské státy, kde je v současnosti povoleno jedno nebo více antibiotik uvedených v článku 1, je nezbytné stanovit přechodné období, aby mohly svůj právní řád uvést do souladu s ustanoveními tohoto nařízení;
(35) vzhledem k tomu, že Komise nemohla přijmout v dané oblasti zamýšlená ustanovení v souladu s postupem stanoveným v článcích 23 a 24 směrnice 70/524/EHS, jelikož nebylo předloženo stanovisko Stálého výboru pro krmiva,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V příloze B směrnice 70/524/EHS se zrušují položky následujících antibiotik:
- zinkbacitracin,
- spiramycin,
- virginiamycin,
- tylosinfosfát.
Článek 2
Do 31. prosince 2000 Komise znovu přezkoumá ustanovení tohoto nařízení na základě výsledků
- různých šetření týkajících se vyvolání rezistence používáním dotčených antibiotik a
- programu dohledu nad rezistencí proti mikrobům u zvířat, kterým byla podávána antibiotika, který bude zejména prováděn osobami odpovědnými za uvádění dotčených doplňkových látek do oběhu.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Použije se ode dne 1. ledna 1999.
Pokud však členský stát nezakázal v souladu s právem Společenství ke dni vstupu tohoto nařízení v platnost jedno nebo více antibiotik uvedených v článku 1 tohoto nařízení, zůstane takové antibiotikum nebo taková antibiotika v tomto členském státě povolena až do 30. června 1999.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 21. prosince 1998, kterým se mění nařízení (ES) č. 1734/94 o finanční a technické spolupráci s okupovanými územími
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 130w této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
v souladu s postupem stanoveným v článku 189c Smlouvy [1],
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (ES) č.
1734/94 ze dne 11. července 1994 o finanční a technické spolupráci s okupovanými územími [2] uznává, že vytváření a zdokonalování orgánů nezbytných pro řádné fungování veřejné správy má rozhodující význam pro další rozvoj západního břehu Jordánu a pásma Gazy;
vzhledem k tomu, že je třeba dočasně podpořit běžné náklady palestinské veřejné správy;
vzhledem k tomu, že článek 3 nařízení (ES) č. 1734/94 rozšiřuje možnost kombinace opatření Společenství na západním břehu Jordánu a v pásmu Gazy s financováním bankou z jejích vlastních prostředků;
vzhledem k tomu, že je žádoucí rozšířit možnost úrokového příspěvku na projekty na západním břehu Jordánu a v pásmu Gazy v přednostních oblastech podle čl. 2 odst. 1 uvedeného nařízení;
vzhledem k tomu, že je třeba změnit nařízení (ES) č. 1374/94, aby byla výslovně stanovena možnost těchto opatření, zejména opatření týkajících se běžných nákladů palestinské veřejné správy a úrokových příspěvků,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1734/94 se mění takto:
1) V článku 2 se odstavce 2 a 3 nahrazují tímto:
"2. Podporu Společenství lze poskytnout na investiční projekty, studie proveditelnosti, technickou pomoc a vzdělávání, jakož i na dočasnou podporu běžných nákladů palestinské veřejné správy.
3. Společenství financuje projekty a činnosti podle tohoto nařízení formou nevratných dotací nebo formou úrokových příspěvků na úvěry poskytnuté bankou z jejích vlastních prostředků.
Příspěvek činí 3 %."
2) Článek 4 se nahrazuje tímto:
"Článek 4
1. Rozhodnutí o financování projektů a činností, na které byly podle tohoto nařízení poskytnuty nevratné dotace, se přijímají postupem podle článku 5.
2. Rozhodnutí o financování globálních úvěrů pro technickou spolupráci, vzdělávání a podporu obchodu se přijímají postupem podle článku 5.
Komise pravidelně informuje výbor uvedený v článku 5 o využívání globálních úvěrů.
3. Rozhodnutí, kterými se mění rozhodnutí přijatá postupem podle článku 5, přijímá Komise, pokud neobsahují podstatné změny nebo dodatečné závazky překračující původní závazek o 20 %.
4. Rozhodnutí o financování úrokových příspěvků se přijímají postupem podle článku 12 nařízení (ES) č. 1488/96 [3]."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2825/98 ze dne 22. prosince 1998 o osvobození dovozů upravených a konzervovaných sardinek pocházejících z Maroka od cel společného celního sazebníku
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že protokol 2 Evropsko-středomořské dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Marockým královstvím na straně druhé, podepsané dne 26. února 1996 stanovuje, že dovozy upravených a konzervovaných sardinek kódů KN 16041311, 16041319 a ex16042050 pocházejících z Maroka budou ode dne 1. ledna 1999 osvobozeny od cla;
vzhledem k tomu, že až do uzavření a vstupu dohody v platnost by mělo Společenství autonomním způsobem zavést tato opatření,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Dovozy upravených a konzervovaných sardinek kódů KN 16041311, 16041319 a ex16042050 pocházejících z Maroka jsou osvobozeny od cla.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 22. prosince 1998, kterým se mění nařízení (ES) č. 1503/96, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 3072/95, pokud jde o dovozní cla v odvětví rýže
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3072/95 ze dne 22. prosince 1995 o společné organizaci trhu s rýží [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2072/98 [2], a zejména na čl. 11 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že zkušební období pro používání systému kumulativních náhrad nákladů (SKN) pro stanovení dovozních cel pro loupanou rýži kódu KN 100620, zavedeného nařízením Komise (ES) č. 703/97 [3] ve znění nařízení (ES) č.
1470/98 [4] uplyne 31. prosince 1998; že vyhodnocení tohoto systému podle čl. 10 odst.
4 nařízení (ES) č. 703/97 ukázalo, že by od něj mělo být po tomto datu upuštěno;
vzhledem k tomu, že pro účely stanovení reprezentativních cen loupané rýže odrůdy Indica na trhu Spojených států amerických ospravedlňují stávající hospodářské podmínky zvýšení cen zaznamenaných pro referenční jakosti uvedené v příloze nařízení Komise (ES) č. 1503/96 [5] naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
1403/97 [6]; že Komise může toto zvýšení kdykoliv posoudit; že by proto mělo být uvedené nařízení změněno;
vzhledem k tomu, že Řídící výbor pro obiloviny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I nařízení (ES) č. 1503/96 se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
ze dne 21. prosince 1998, kterým se mění nařízení (ES) č. 1734/94 o finanční a technické spolupráci s okupovanými územími
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 130w této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189c Smlouvy [2],
vzhledem k tomu, že nařízení Rady (ES) č.
1734/94 ze dne 11. července 1994 o finanční a technické spolupráci s okupovanými územími [3] stanoví podrobná opatření a pravidla pro řízení programu Společenství na podporu a pomoc palestinskému obyvatelstvu na západním břehu Jordánu a v pásmu Gazy;
vzhledem k tomu, že toto nařízení předpokládá finanční a technickou spolupráci Společenství se západním břehem Jordánu a pásmem Gazy v rámci pětiletého programu; že tento program bude ukončen na konci roku 1998;
vzhledem k tomu, že současné trvalé zablokování mírového procesu představuje nejhorší krizi od zahájení mírového procesu na Blízkém východě v roce 1991; že se nicméně mezinárodní hospodářské pomoci podařilo mírový proces zachovat a podporovat palestinskou správu;
vzhledem k tomu, že cílem pomoci je zabránit dalšímu zhoršování palestinského hospodářství minimalizováním vlivu omezení a jiných překážek rozvoje a rovněž přispívat k řádnému fungování a vyrovnanému hospodaření palestinské správy a k jejímu upevnění i prostřednictvím podpory jejích institucí;
vzhledem k tomu, že dlouhodobým cílem je dosažení udržitelného hospodářského a sociálního rozvoje a podpora demokracie, lidských práv a rozvoje občanské společnosti;
vzhledem k tomu, že v dané situaci by mělo Společenství pokračovat v poskytování pomoci; že by k tomuto účelu mělo být zahájeno pětileté období pomoci (1999 až 2003) a nařízení (ES) č.
1734/94 by proto mělo být změněno; že by Rada měla toto nařízení do dvou let, nejpozději však do 31. prosince 2000, přezkoumat, aby zohlednila aktuální vývoj a přizpůsobila je rovněž přezkoumanému nařízení Rady (ES) č. 1488/96 ze dne 23. července 1996 o finančních a technických opatřeních (MEDA) doprovázejících reformu hospodářských a sociálních struktur v rámci spolupráce mezi Evropou a zeměmi oblasti Středomoří [4];
vzhledem k tomu, že výraz "okupovaná území" by měl být v textu nařízení (ES) č. 1734/94 nahrazen výrazem "západní břeh Jordánu a pásmo Gazy";
vzhledem k tomu, že článek 4 nařízení (ES) č. 1734/94 stanoví, že všechna rozhodnutí o financování projektů a činností jsou přijímána postupem podle článku 5 uvedeného nařízení; že mají-li být umožněny rychlé a pružné reakce a účelnější postupy, měla by být tímto postupem přijímána pouze rozhodnutí o financování, která přesahují 2000000 ECU a nevztahují se na úrokové příspěvky na bankovní úvěry;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Rady 97/256/ES ze dne 14. dubna 1997 o poskytnutí záruky Evropské investiční bance ze strany Společenství na ztráty z půjček pro projekty mimo Společenství (země střední a východní Evropy, země Středomoří, země Latinské Ameriky a Asie a Jihoafrická republika) [5] se rovněž vztahuje na záruky v tomto regionu pro období do roku 2000,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1734/94 se mění takto:
1. Název se nahrazuje tímto: "Nařízení Rady (ES) č. 1734/94 ze dne 11. července 1994 o finanční a technické spolupráci se západním břehem Jordánu a pásmem Gazy".
2. Článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
1. Společenství spolupracuje se západním břehem Jordánu a pásmem Gazy po finanční a technické stránce v rámci pětiletého programu (1999 až 2003) s cílem přispět k udržitelnému hospodářskému, politickému a sociálnímu rozvoji těchto území.
Bude-li pro období po roce 2000 přijat nový finanční výhled, je rozsah této spolupráce stanoven v souladu s finančním výhledem a závisí na rozpočtovém orgánu, který o něm rozhodne v rámci ročního rozpočtového procesu.
Do dvou let, nejpozději do 31. prosince 2000, přezkoumá Rada toto nařízení na základě nezávislého vyhodnocení programů podle článku 6. Toto přezkoumání rovněž zohledňuje aktuální vývoj v oblasti a mělo by rovněž zvážit, zda bude toto nařízení přizpůsobeno nařízení Rady (ES) č.
1488/96 ze dne 23. července 1996 o finančních a technických doprovodných opatřeních (MEDA) k reformě hospodářských a sociálních struktur v rámci Evropsko-středomořské dohody [6]."
3. Článek 2 se mění takto:
a) v odstavci 1 se za slova "lidských práv" doplňují slova "a rozvoj občanské společnosti";
b) v odstavci 3 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Tyto projekty a činností jsou mimo jiné zaměřeny na podporu zaměstnanosti a tvorbu pracovních míst zlepšením sociálních služeb a bojem s chudobou.";
c) v odstavcích 5 a 6 se slova "okupovaná území" nahrazují slovy "západní břeh Jordánu a pásmo Gazy" v odpovídajícím pádu.
4. V článku 3 se slova "s okupovanými územími" nahrazují slovy "se západním břehem Jordánu a pásmem Gazy".
5. V článku 4 se odstavce 1 až 3 se nahrazují tímto:
"Článek 4
1. Rozhodnutí o financování projektů a činností podle tohoto nařízení, která přesahují 2000000 ECU a nevztahují se na úrokové příspěvky na bankovní úvěry, se přijímají postupem podle článku 5.
2. Rozhodnutí o financování globálních úvěrů pro technickou spolupráci, vzdělávání a podporu obchodu se přijímají postupem podle článku 5.
V rámci globálního úvěru přijímá Komise rozhodnutí o financování, která nepřesahují 2000000 ECU.
Výbor uvedený v článku 5 je o rozhodnutích o financování opatření, která nepřesahují 2000000 ECU, informován systematicky a bezodkladně a v každém případě před následující schůzí.
3. Rozhodnutí, kterými se mění rozhodnutí o financování přijatá postupem podle článku 5, přijímá Komise, pokud neobsahují podstatné změny nebo dodatečné závazky překračující původní závazek o 20 %.
Komise o těchto rozhodnutích informuje výbor uvedený v článku 5."
6. V článku 5 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Komisi je nápomocen Výbor MED, zřízený článkem 11 nařízení (ES) č. 1488/96."
7. V článku 6 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Komise přezkoumá stav provádění spolupráce podle tohoto nařízení a podá o tom každoročně písemnou zprávu Evropskému parlamentu a Radě."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2842/98 ze dne 22. prosince 1998 o slyšení stran v určitých jednáních podle článků 85 a 86 Smlouvy o ES (Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru,
s ohledem na nařízení Rady č. 17 ze dne 6. února 1962, první nařízení, kterým se provádějí články 85 a 86 Smlouvy [1], naposledy pozměněné aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 24 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1017/68 ze dne 19. července 1968 o používání pravidel hospodářské soutěže v dopravě po železnici, silnici a vnitrozemských vodních cestách [2], naposledy pozměněné aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 29 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 4056/86 ze dne 22. prosince 1986, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článkům 85 a 86 Smlouvy v námořní dopravě [3], naposledy pozměněné aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 26 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3975/87 ze dne 14. prosince 1987, kterým se stanoví postup pro použití pravidel hospodářské soutěže pro podniky v odvětví letecké dopravy [4], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 2410/92 [5], a zejména na článek 19 uvedeného nařízení,
po konzultaci s příslušnými poradními výbory pro restriktivní praktiky a dominantní postavení,
(1) vzhledem k tomu, že byly získány rozsáhlé zkušenosti při uplatňování nařízení Komise č. 99/63/EHS ze dne 25. července 1963 o slyšeních podle čl. 19 odst. 1 a 2 nařízení Rady č. 17 [6], nařízení Komise (EHS) č. 1630/69 ze dne 8. srpna 1969 o slyšeních podle čl. 26 odst. 1 a 2 nařízení Rady (EHS) č. 1017/68 ze dne 19. července 1968 [7], oddílu II nařízení Komise (EHS) č. 4260/88 ze dne 16. prosince 1988 o sděleních, stížnostech, žádostech a slyšeních podle nařízení Rady (EHS) č. 4056/86, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článkům 85 a 86 Smlouvy v námořní dopravě [8], naposledy pozměněného aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a oddílu II nařízení Komise (EHS) č. 4261/88 ze dne 16. prosince 1988 o stížnostech, žádostech a slyšeních podle nařízení Rady (EHS) č. 3975/87 o podrobných pravidlech hospodářské soutěže pro podniky v letecké dopravě [9], naposledy pozměněného aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska;
(2) vzhledem k tomu, že tyto zkušenosti prokázaly, že je třeba zdokonalit určité procesní postupy uvedených nařízení; že je z důvodů jasnosti vhodné přijmout jediné nařízení o různých slyšeních podle nařízení č. 17, nařízení (EHS) č. 1017/68, nařízení (EHS) č. 4056/86 a nařízení (EHS) č. 3975/87; že by proto nařízení č. 99/63/EHS a nařízení (EHS) č. 1630/69 měla být nahrazena a oddíl II nařízení (EHS) č. 4260/88 a oddíl II nařízení (EHS) č. 4261/88 by měly být zrušeny a nahrazeny;
(3) vzhledem k tomu, že předpisy o řízení Komise podle rozhodnutí Komise 94/810/ESUO, ES ze dne 12. prosince 1994 o mandátu úředníků pro slyšení v řízeních před Komisí ve věcech hospodářské soutěže [10] by měly být upraveny tak, aby bylo v plném rozsahu zajištěno právo být slyšen a právo na obhajobu; že by proto měla Komise rozlišovat mezi právem na slyšení účastníků řízení, kterým sdělila výhrady, právem na slyšení žadatelů a stěžovatelů a právem na slyšení třetích osob;
(4) vzhledem k tomu, že v souladu se zásadou práva na obhajobu musí být účastníkům řízení, kterým Komise sdělila výhrady, poskytnuta příležitost, aby se vyjádřili ke všem výhradám, ke kterým hodlá Komise při svém rozhodování přihlížet;
(5) vzhledem k tomu, že by žadatelům a stěžovatelům měla být dána příležitost k vyjádření jejich názorů, pokud je Komise názoru, že neexistují dostatečné důvody, aby se žádosti nebo stížnosti vyhovělo; že žadateli nebo stěžovateli by měl být poskytnut opis nedůvěrné verze výhrad a mělo by jim být dovoleno se písemně vyjádřit k výhradám Komise;
(6) vzhledem k tomu, že jiným třetím osobám, které prokáží dostatečný zájem, by měla být rovněž poskytnuta příležitost k písemnému vyjádření, pokud podají písemnou žádost;
(7) vzhledem k tomu, že všechny osoby, které mají právo se vyjádřit, by tak měly učinit písemně, jak ve svém vlastním zájmu, tak v zájmu řádné správy, aniž je dotčena možnost případného slyšení k doplnění písemného řízení;
(8) vzhledem k tomu, že je třeba stanovit, jaká práva přísluší osobám, které mají být slyšeny, a za jakých podmínek je přípustné zastupování nebo pomoc;
(9) vzhledem k tomu, že Komise musí nadále přihlížet k oprávněným zájmům podniků na ochraně jejich obchodního tajemství a jiných důvěrných informací;
(10) vzhledem k tomu, že podle sdělení o vnitřním jednacím řádu pro zacházení s žádostmi o nahlédnutí do spisů v případech použití článků 85 a 86 Smlouvy o ES, článků 65 a 66 Smlouvy o ESUO a nařízení Rady (EHS) č. 4064/89 [11] je třeba zajistit, aby byla správní praxe v souladu s judikaturou Soudního dvora a Soudu prvního stupně Evropských společenství;
(11) vzhledem k tomu, že pro řádný průběh slyšení je vhodné, aby se veškerá vyjádření osob učiněná v průběhu slyšení zaznamenávala;
(12) vzhledem k tomu, že v souladu s tímto nařízením je v zájmu právní jistoty vhodné stanovit lhůtu pro podání vyjádření jednotlivých osob stanovením dne, do kterého musí Komise vyjádření obdržet;
(13) vzhledem k tomu, že k návrhu rozhodnutí musí vydat stanovisko poradní výbor příslušný podle čl. 10 odst. 3 nařízení č. 17, čl. 16 odst. 3 nařízení (EHS) č. 1017/68, čl. 15 odst. 3 nařízení (EHS) č. 4056/86 nebo čl. 8 odst. 3 nařízení (EHS) č. 3975/87; že je třeba jej po ukončení šetření určité věci konzultovat; že tato konzultace by neměla bránit Komisi šetření případně znovu zahájit,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
Oblast působnosti
Článek 1
Toto nařízení se vztahuje na slyšení osob podle čl. 19 odst. 1 a 2 nařízení č. 17, čl. 26 odst. 1 a 2 nařízení (EHS) č. 1017/68, čl. 23 odst. 1 a 2 nařízení (EHS) č. 4056/86 a čl. 16 odst. 1 a 2 nařízení (EHS) č. 3975/87.
KAPITOLA II
Slyšení stran, kterým Komise sdělila výhrady
Článek 2
1. Než Komise konzultuje poradní výbor podle čl. 10 odst. 3 nařízení č. 17, čl. 16 odst. 3 nařízení (EHS) č. 1017/68, čl. 15 odst. 3 nařízení (EHS) č. 4056/86 nebo čl. 8 odst. 3 nařízení (EHS) č. 3975/87, vyslechne strany, kterým sdělila výhrady.
2. Ve svých rozhodnutích bere Komise v úvahu jen výhrady, ke kterým měly strany příležitost se vyjádřit.
Článek 3
1. Komise písemně sdělí stranám výhrady, které proti nim vznesla.
Výhrady se sdělí každé straně nebo řádně jmenovanému zástupci.
2. Komise může informovat strany zveřejněním oznámení v Úředním věstníku Evropských společenství, pokud je to vzhledem k okolnostem případu vhodné, zejména pokud neexistuje společný zástupce a je třeba informovat mnoho podniků.
Zveřejnění musí přihlížet k oprávněným zájmům podniků na ochraně jejich obchodního tajemství a jiných důvěrných informací.
3. Pokuty nebo penále mohou být straně uloženy, pouze pokud jí byly sděleny výhrady způsobem uvedeným v odstavci 1.
4. Ve sdělení výhrad stanoví Komise stranám lhůtu k písemnému vyjádření.
5. Kromě toho stanoví Komise stranám lhůtu, ve které mají uvést, které z výhrad podle jejich názoru obsahují obchodní tajemství nebo jiné důvěrné informace.
V opačném případě může Komise vycházet z toho, že výhrady takové informace neobsahují.
Článek 4
1. Strany, které si přejí vyjádřit se k výhradám vzneseným proti nim, tak učiní písemně ve lhůtě uvedené v čl. 3 odst. 4. Komise není povinna brát v úvahu vyjádření obdržená po uplynutí této lhůty.
2. Strany mohou v písemném vyjádření přednést vše, co pokládají za účelné pro svou obhajobu, mohou na důkaz uváděných skutečností přiložit podklady a navrhnout, aby Komise vyslechla osoby, které mohou uvedené skutečnosti potvrdit.
Článek 5
Komise poskytne stranám příležitost, aby proti výhradám, které byly proti nim vzneseny, přednesly své argumenty při slyšení, pokud o to v písemném vyjádření požádají.
KAPITOLA III
Slyšení žadatelů a stěžovatelů
Článek 6
Je-li Komise toho názoru, že okolnosti, které zjistila, ji neopravňují k tomu, aby vyhověla návrhu podle čl. 3 odst. 2 nařízení č. 17 nebo stížnosti podle článku 10 nařízení (EHS) č. 1017/68, článku 10 nařízení (EHS) č. 4056/86 nebo čl. 3 odst. 1 nařízení (EHS) č. 3975/87, sdělí žadateli nebo stěžovateli důvody a stanoví jim lhůtu k písemnému vyjádření.
Článek 7
Pokud Komise vznese výhrady k případu, protože obdržela žádost nebo stížnost ve smyslu článku 6, předá žadateli nebo stěžovateli kopii nedůvěrné verze výhrad a stanoví jim lhůtu k písemnému vyjádření.
Článek 8
Komise může ve vhodných případech poskytnout žadatelům a stěžovatelům příležitost přednést svůj názor ústně, pokud o to ve svém písemném vyjádření požádají.
KAPITOLA IV
Slyšení třetích osob
Článek 9
1. Pokud o slyšení žádají jiné osoby než ty, které jsou uvedené v kapitolách II a III, a prokáží dostatečný zájem na věci, Komise je písemně informuje o druhu a okolnostech řízení a stanoví jim lhůtu k písemnému vyjádření.
2. Komise může případně požádat osoby uvedené v odstavci 1, aby přednesly své argumenty při slyšení stran o výhradách vznesených proti nim, pokud o to písemně požádají.
3. Komise může poskytnout příležitost i jakékoli jiné třetí osobě, aby ústně vyjádřila své stanovisko.
KAPITOLA V
Obecná ustanovení
Článek 10
Slyšení provádí úředník pro slyšení.
Článek 11
1. Komise předvolá příslušné osoby ke slyšení na den, který určí.
2. Komise vyzve příslušné orgány členských států k účasti na slyšení.
Článek 12
1. Předvolaná osoba se dostaví osobně nebo může být zastupována právním nebo statutárním zástupcem.
Podniky nebo sdružení podniků se mohou nechat zastupovat řádně pověřeným zástupcem z okruhu jejich stálých zaměstnanců.
2. Slyšeným osobám mohou být nápomocni právní poradci nebo jiné kvalifikované osoby připuštěné úředníkem pro slyšení.
3. Slyšení nejsou veřejná.
Každá osoba je vyslechnuta buď jednotlivě, nebo v přítomnosti jiných předvolaných osob.
V druhém případě je třeba přihlížet k oprávněným zájmům podniků na ochraně jejich obchodního tajemství a jiných důvěrných informací.
4. Vyjádření každé slyšené osoby se zaznamenává.
Kopie zaznamenaných vyjádření bude poskytnuta každé vyslechnuté osobě, která o to požádá. Z takové kopie jsou odstraněna obchodní tajemství a jiné důvěrné informace.
Článek 13
1. Získané informace včetně dokumentů nesmějí být sdělovány ani zpřístupňovány, pokud obsahují obchodní tajemství nebo jiné důvěrné informace jakýchkoli osob včetně stran, proti kterým Komise vznesla výhrady, žadatelů, stěžovatelů a všech jiných třetích osob nebo pokud se jedná o interní úřední dokumenty.
Komise přijme veškerá vhodná opatření pro nahlížení do spisů, přičemž přihlíží k tomu, aby byla chráněna obchodní tajemství, její interní dokumenty a další důvěrné informace.
2. Každá osoba, která podává písemné vyjádření podle tohoto nařízení, zřetelně určí informace, které považuje za důvěrné, s udáním důvodů a ve lhůtě stanovené Komisí předloží zvláštní nedůvěrnou verzi.
Pokud tak neučiní, může Komise vycházet z toho, že vyjádření neobsahuje žádné důvěrné informace.
Článek 14
Při stanovení lhůt uvedených v čl. 3 odst. 4, článku 6, článku 7, a čl. 9 odst. 1 přihlíží Komise k době potřebné pro přípravu podání a k naléhavosti případu. Lhůta nesmí být kratší než dva týdny a může být prodloužena.
KAPITOLA VI
Závěrečná ustanovení
Článek 15
1. Nařízení č. 99/63/EHS a nařízení (EHS) č. 1630/69 se zrušují.
2. Oddíl II nařízení (EHS) č. 4260/88 a oddíl II nařízení (EHS) č. 4261/88 se zrušují.
Článek 16
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. února 1999.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 22. prosince 1998 o formě, obsahu a jiných podrobnostech žádostí a oznámení uvedených v nařízení Rady (EHS) č. 1017/68, (EHS) č. 4056/86 a (EHS) č. 3975/87 o uplatňování pravidel hospodářské soutěže v odvětví dopravy
(Text s významem pro EHP) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1017/68 ze dne 19. července 1968 o uplatňování pravidel hospodářské soutěže v dopravě po železnici, silnici a vnitrozemských vodních cestách [1], naposledy pozměněné aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 29 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 4056/86 ze dne 22. prosince 1986, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článkům 85 a 86 Smlouvy v námořní dopravě [2], naposledy pozměněné aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 26 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3975/87 ze dne 14. prosince 1987, kterým se stanoví postup pro použití pravidel hospodářské soutěže pro podniky v odvětví letecké dopravy [3], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 2410/92 [4], a zejména na článek 19 uvedeného nařízení,
po konzultaci s Poradním výborem pro restriktivní praktiky a dominantní postavení v odvětví dopravy, s Poradním výborem pro restriktivní praktiky a dominantní postavení v odvětví námořní dopravy a s Poradním výborem pro restriktivní praktiky a dominantní postavení v odvětví letecké dopravy,
(1) vzhledem k tomu, že zkušenost s uplatňováním nařízení Komise (EHS) č. 1629/69 ze dne 8. srpna 1969 o formě, obsahu a jiných podrobnostech stížností podle článku 10, žádostí podle článku 12 a oznámení podle čl. 14 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 1017/68 ze dne 19. července 1968 [5], naposledy pozměněného aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, oddílu I nařízení Komise (EHS) č. 4260/88 ze dne 16. prosince 1988 o sděleních, stížnostech, žádostech a slyšeních podle nařízení Rady (EHS) č. 4056/86, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článkům 85 a 86 Smlouvy v námořní dopravě [6], naposledy pozměněného aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a oddílu I nařízení Komise (EHS) č. 4261/88 ze dne 16. prosince 1988 o stížnostech, žádostech a slyšeních podle nařízení Rady (EHS) č. 3975/87, kterým se stanoví postupy pro použití pravidel hospodářské soutěže pro podniky v odvětví letecké dopravy [7], naposledy pozměněného aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, ukázala, že je zapotřebí zlepšit některá procesní ustanovení těchto nařízení;
(2) vzhledem k tomu, že by mělo být v odvětví dopravy z důvodu jasnosti pro řízení o žádostech a oznámeních přijato pouze jediné nařízení; že by měla být nahrazena nařízení (EHS) č. 1629/69, (EHS) č. 4260/88 a (EHS) č. 4261/88;
(3) vzhledem k tomu, že podání žádosti podle článku 12 a oznámení podle čl. 14 odst. 1 nařízení (EHS) č. 1017/68 a žádosti podle článku 12 nařízení (EHS) č. 4056/86 a podle čl. 3 odst. 2 a článku 5 nařízení (EHS) č. 3975/87 může mít významné právní následky pro podniky, které se účastní určité dohody, rozhodnutí nebo jednání; že by proto každá strana měla mít právo podat žádost nebo oznámení Komisi; že strana vykonávající toto právo by to měla dále sdělit ostatním stranám, aby mohly chránit své zájmy;
(4) vzhledem k tomu, že žadatelé a oznamující strany jsou povinni obsáhle a pravdivě sdělit Komisi skutečnosti a okolnosti, které jsou významné pro rozhodování o dotyčných dohodách, rozhodnutích nebo jednáních;
(5) vzhledem k tomu, že pro žádosti o udělení negativního atestu týkajícího se čl. 85 odst. 1 a pro žádosti týkající se článku 5 nařízení (EHS) č. 1017/68 a čl. 85 odst. 3 by mělo být za účelem zjednodušení a urychlení prověření předepsáno používání formuláře; že tento formulář by mohl být používán také v případě žádostí o udělení negativního atestu týkajícího se článku 86 Smlouvy o ES;
(6) vzhledem k tomu, že by měl být za účelem zjednodušení zaveden jednotný formulář pro žádosti podle článku 12 nařízení (EHS) č. 1017/68, podle článku 12 nařízení (EHS) č. 4056/86 a podle čl. 3 odst. 2 a článku 5 nařízení (EHS) č. 3975/87; že pro oznámení podle čl. 14 odst. 1 nařízení (EHS) č. 1017/68 by měl být používán odlišný formulář;
(7) vzhledem k tomu, že Komise by měla ve vhodných případech nadále poskytovat stranám na jejich žádost možnost neformálních a důvěrných rozhovorů o zamýšlených dohodách, rozhodnutích nebo jednáních před podáním žádosti nebo oznámení; že by dále měla zůstat se stranami v kontaktu také po podání žádosti nebo oznámení v míře, v jaké je to nezbytné, aby s nimi projednala praktické nebo právní problémy vzniklé při prvém zkoumání a aby tyto problémy podle možnosti smírně odstranila;
5 nařízení (EHS) č. 4056/86 rozhodčí nálezy a doporučení rozhodců, pokud jsou jimi řešeny spory, které se týkají jednání konferencí uvedených v článku 4 a čl.
5 bodech 2 a 3 uvedeného nařízení; že by v tomto případě mělo být řízení o oznámení co nejjednodušší; že by mělo být nařízeno písemné onámení a k němu by mělo být připojeno jako příloha znění dotyčných rozhodčích nálezů a doporučení rozhodců;
(9) vzhledem k tomu, že toto nařízení by se mělo vztahovat i na stížnosti, žádosti a oznámení podle článků 53 a 54 Dohody o Evropském hospodářském prostoru,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Osoby oprávněné podávat žádosti a oznámení
1. Podniky a sdružení podniků, které jsou stranami dohod nebo se účastní jednání ve vzájemné shodě, a sdružení podniků, která přijmou rozhodnutí, mohou u Komise podat žádosti nebo učinit oznámení podle těchto ustanovení:
a) článku 12 nebo čl. 14 odst. 1 nařízení (EHS) č. 1017/68;
b) článku 12 nařízení (EHS) č. 4056/86;
c) čl. 3 odst. 2 a článku 5 nařízení (EHS) č. 3975/87.
2. Pokud žádost nebo oznámení podávají pouze některé ze stran uvedených v odstavci 1, musí to oznámit ostatním stranám.
3. Pokud žádost nebo oznámení podepíší zástupci osob, podniků nebo sdružení podniků, musí předložit písemné zmocnění.
4. Pokud je podávána společná žádost nebo společné oznámení, je jmenován společný zástupce, který je oprávněn přijímat a odesílat dokumenty v zastoupení všech žadatelů nebo oznamujících stran.
Článek 2
Podávání žádostí a oznámení
1. Žádosti podle čl. 3 odst. 2 nařízení (EHS) č. 3975/87 týkající se čl. 85 odst. 1 Smlouvy o ES a žádosti podle článku 12 nařízení (EHS) č. 1017/68, článku 12 nařízení (EHS) č. 4056/86 a článku 5 nařízení (EHS) č. 3975/87 se podávají způsobem předepsaným formulářem TR obsaženým v příloze tohoto nařízení.
Formulář TR lze použít také pro žádosti podané podle čl. 3 odst. 2 nařízení (EHS) č. 3975/87 týkající se článku 86 Smlouvy o ES.
Oznámení podle čl. 14 odst. 1 nařízení (EHS) č. 1017/68 je nutno použít formulář TR(B) obsažený v příloze II tohoto nařízení.
2. Pro společné žádosti a společná oznámení se použije jediný formulář.
3. Originály žádostí a oznámení spolu se 17 kopiemi a podklady v trojím vyhotovení se zasílají Komisi na adresu uvedenou ve formulářích.
4. Podklady musí být buď originály, nebo kopie originálů; v druhém případě musí žadatel nebo oznamující strana potvrdit, že jsou přesné a úplné.
5. Žádosti a oznámení se vypracovávají v jednom z úředních jazyků Společenství.
Tento jazyk je zároveň pro žadatele nebo oznamující stranu jednacím jazykem.
Přiložené písemnosti se předkládají v jejich původním jazyce.
Pokud přitom nejde o úřední jazyk Společenství, musí být přiložen překlad do jednacího jazyka.
6. Pokud žádost podaná podle článku 12 nařízení (EHS) č. 1017/68, podle článku 12 nařízení (EHS) č. 4056/86 nebo podle čl. 3 odst. 2 a článku 5 nařízení (EHS) č. 3975/87 nespadá do oblasti působnosti uvedeného (uvedených) nařízení, na jejichž základě je podána, Komise neprodleně sdělí žadateli, že žádost posoudí na základě jednoho nebo více jiných nařízení použitelných na tento případ, za den podání se však považuje den uvedený v článku 4. Komise sdělí žadateli své důvody a než začne žádost posuzovat na základě dotyčných nařízení, stanoví mu lhůtu, během které se může písemně vyjádřit. Lhůta stanovená Komisí činí minimálně dva týdny a může být prodloužena.
Článek 3
Obsah žádostí a oznámení
1. Žádosti a oznámení musí obsahovat informace a podklady požadované formulářem.
Tyto informace musí být správné a úplné.
2. Komise nemusí trvat na povinnosti poskytnout určitou informaci nebo podklad, který požadují formuláře, pokud se domnívá, že nejsou pro posouzení případu nezbytné.
3. Komise neprodleně písemně potvrdí žadateli nebo oznamující straně obdržení žádosti nebo oznámení nebo odpovědi na dopis zaslaný Komisí podle čl. 4 odst. 2.
Článek 4
Nabytí účinku žádostí a oznámení
1. Aniž jsou dotčeny odstavce 2 až 5, nabývají žádosti a oznámení účinku dnem, kdy je Komise obdrží.
Pokud jsou však žádost nebo oznámení zaslány doporučeným dopisem, nabývají účinku dnem uvedeným na poštovním razítku místa odeslání.
2. Pokud Komise zjistí, že informace obsažené v žádosti nebo v oznámení nebo připojené podklady nejsou věcně úplné, neprodleně o tom informuje písemně žadatele nebo oznamující stranu a stanoví přiměřenou lhůtu pro doplnění.
V tom případě nabývá žádost nebo oznámení účinku dnem, kdy Komise obdrží úplné informace.
3. Podstatné změny skutečností uvedených v žádosti nebo v oznámení, které žadatel nebo oznamující strana znají nebo by měli znát, musí být sděleny Komisi bez vyzvání a neprodleně.
4. Nesprávné nebo zavádějící informace se považují za neúplné informace.
5. Pokud po uplynutí lhůty jednoho měsíce ode dne, kdy žádost nebo oznámení obdrží, Komise nesdělí žadateli nebo oznamující straně informace uvedené v odstavci 2, považují se žádost nebo oznámení za účinné dnem jejich obdržení Komisí.
Článek 5
Oznamování rozhodčích nálezů a doporučení rozhodců
1. Rozhodčí nálezy a doporučení rozhodců přijaté stranami se oznamují Komisi, pokud jsou jimi řešeny spory týkající se jednání konferencí uvedených v článku 4 a čl. 5 bodech 2 a 3 nařízení (EHS) č. 4056/86.
2. Oznamovací povinnost platí pro všechny strany sporu řešeného rozhodčím nálezem nebo doporučením rozhodců.
3. Oznámení je třeba zaslat neprodleně buď doporučeným dopisem s potvrzením o obdržení, nebo odevzdat proti potvrzení o obdržení přímo u Komise.
Oznámení je třeba podat v jednom z úředních jazyků Společenství.
4. Podklady mohou být buď originály, nebo kopie originálů; v druhém případě musí být potvrzeno, že jde o věrnou kopii originálu.
Podklady se předkládají v původním jazyce.
Pokud přitom nejde o úřední jazyk Společenství, je nutno přiložit překlad do jednoho z úředních jazyků.
5. Pokud oznámení podepíší zástupci podniků, sdružení podniků nebo fyzických nebo právnických osob, musí předložit písemné zmocnění.
Článek 6
Žádosti a oznámení podle článků 53 a 54 Dohody o Evropském hospodářském prostoru
Pokud jsou žádosti a oznámení uvedené v čl. 2 odst. 1 a čl. 5 odst. 1 podávány podle článků 53 a 54 Dohody o Evropském hospodářském prostoru, mohou být vyhotoveny v některém z úředních jazyků Společenství nebo úředních jazyků států Evropského sdružení volného obchodu (ESVO).
Článek 7
Zrušení
Zrušují se nařízení (EHS) č. 1629/69, (EHS) č. 4260/88 a (EHS) č. 4261/88.
Článek 8
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. února 1999.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 17. prosince 1998, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2847/93 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že došlo k vývoji rybářských postupů a postupů používaných při přepravě a uvádění produktů rybolovu na trh; že na základě toho by měla být kontrolní opatření vhodně přizpůsobena; že by přitom měly být odstraněny určité nedostatky v nařízení Rady (EHS) č.
2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [4];
vzhledem k tomu, že jednou ze základních povinností velitele rybářského plavidla je zaznamenávat pro kontrolní účely množství jednotlivých druhů ryb uložených na plavidle; že tato povinnost by měla být zjednodušena; že je nutno vzít v úvahu zvláštní vlastnosti lovných operací ve Středozemním moři; že z toho důvodu by měl být článek 6 nařízení (EHS) č.
2847/93 pozměněn a článek 5 nařízení Rady (EHS) č.
2241/87 ze dne 23. července 1987 o zavedení některých kontrolních opatřeních vztahujících se na rybolovné činnosti [5] zrušen;
vzhledem k tomu, že je vhodné prodloužit platnost stávajících výjimek k článkům 6 a 8 nařízení (EHS) č. 2847/93 pro lovné operace ve Středozemním moři o jeden rok, aby nová ustanovení začala platit současně se vstupem v platnost pozměněných předpisů o vedení lodního deníku;
vzhledem k tomu, že členské státy smějí přijmout v souladu s tímto nařízením přísnější opatření, včetně opatření týkajících se kontroly vykládek; že za tímto účelem smějí členské státy určit přístavy pro vykládky;
vzhledem k tomu, že by měly být zpřísněny kontroly produktů rybolovu po vykládce; že údaje o produktech rybolovu podle článku 9 nařízení (EHS) č.
2847/93 by měly být dostupné od vykládky až do posledního stupně jejich uvedení na trh; že by proto doklad o prodeji a prohlášení o převzetí měly obsahovat údaje potřebné pro tyto kontrolní účely;
vzhledem k tomu, že operace při překládce a obecně operace, na nichž se podílí více plavidel ve vodách Společenství, způsobily v určitých lovištích při kontrole značné potíže; že provádění těchto operací musí být předem povoleno členskými státy a musí při nich být dodrženy stanovené kontrolní postupy;
vzhledem k tomu, že použití nových ustanovení týkajících se překládky a ostatních rybolovných operací mezi několika rybářskými plavidly by mělo být odloženo až do doby, než vstoupí v platnost prováděcí pravidla;
vzhledem k tomu, že musí být zajištěno, aby měla Komise dálkový přístup k údajům v příslušných počítačových souborech v databázích aktualizovaných členskými státy, aby mohla účinně plnit kontrolní úkoly, které jsou jí svěřeny podle nařízení (EHS) č. 2847/93;
vzhledem k tomu, že podle zásad právních předpisů Společenství každé rozhodnutí přijaté postupem podle článku 36 nařízení (EHS) č. 2847/93 bude muset dodržet stávající právní předpisy Společenství, a zejména pravidla o důvěrnosti, úředním tajemství a ochraně údajů podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů [6];
vzhledem k tomu, že kontrolní prostředky každého členského státu zahrnují zásahy na moři, během vykládky, jakož i po vykládce, přičemž je nutno vzít v úvahu zvláštnosti každého členského státu, relativní význam rizika různého druhu podvodů, a během kontroly po vykládce ustanovení o kontrole před vykládkou a při vykládce;
vzhledem k tomu, že opatření nařízení (EHS) č.
2847/93, která se vztahují na kontrolu, inspekci a sledování rybářských plavidel plujících pod vlajkou třetí země, která provádějí rybolovné činnosti v rybolovné oblasti Společenství, mají být rozšířena; že zejména na plavidla o vyšší délce než je stanovená délka a operující v této oblasti by se mělo vztahovat nepřetržité satelitní sledování od data, kdy bude na veškerá rybářská plavidla Společenství použit systém sledování plavidel (VMS); že kromě toho je nutno zesílit kontrolu a inspekci vykládek plavidel plujících pod vlajkou třetí země a zejména, s ohledem na opatření, která přijaly určité regionální rybářské organizace na podporu účinnosti opatření na zachování zdrojů volného moře, úlovků odlovených v dotčených oblastech;
vzhledem k tomu, že aby Komise mohla účinně plnit své úkoly, je třeba stanovit pozorovací postupy, které umožní inspektorům pověřeným Komisí, aby ověřili použití nařízení (EHS) č.
2847/93; že k tomuto účelu mají mít inspektoři Společenství přístup do všech příslušných míst a ke všem příslušným dokladům, v souladu s procedurálními pravidly vnitrostátních právních předpisů, a mají být doprovázeni inspektory vnitrostátní kontroly;
vzhledem k tomu, že v zájmu posílení a usnadnění spolupráce všech orgánů ve Společenství, které jsou pověřeny kontrolou, inspekcí a sledováním činností v odvětví rybolovu, je nutno vytvořit všeobecný rámec, který umožní všem dotčeným orgánům vyžádat si vzájemnou pomoc, jakož i výměnu příslušných údajů, a zavést zvláštní kontrolní programy; že v případě závažných a nepředvídaných poruch by se měly přijmout zvláštní kontrolní programy;
vzhledem k tomu, že by se proto mělo pozměnit nařízení (EHS) č. 2847/93,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2847/93 se mění takto:
1. Hlava I se nahrazuje touto:
"HLAVA I
Kontrola, inspekce a sledování."
2. Článek 2 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
1. S cílem zajistit dodržování všech platných právních předpisů, každý členský stát kontroluje, provádí inspekce a sleduje na svém území a ve vodách pod jeho svrchovanosti nebo jurisdikcí veškeré činnosti v odvětví rybolovu, zejména samotný rybolov, překládky, vykládky, uvádění na trh, přepravu a skladování produktů rybolovu, jakož i zaznamenávání nakládek a prodejů.
Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zajistily co nejlepší kontrolu na svém území a ve vodách pod jeho svrchovaností nebo jurisdikcí, přičemž zohlední jejich zvláštní vlastnosti.
2. Každý členský stát dbá na to, aby byly mimo rybolovnou oblast Společenství podrobeny činnosti jejich plavidel řádné kontrole a, pokud existují příslušné závazky Společenství, inspekci a sledování způsobem, který zaručí dodržování právních předpisů Společenství použitelných v těchto vodách."
3. V čl. 3 odst. 2 se zrušuje poslední věta.
4. Článek 5 se nahrazuje tímto:
"Článek 5
Prováděcí pravidla k této hlavě se v případě potřeby stanoví, aniž jsou dotčeny vnitrostátních pravomoci, postupem podle článku 36, a zejména pokud jde o:
a) identifikaci úředně jmenovaných inspektorů, inspekčních plavidel, letadel a všech dalších prostředků sloužících k inspekci, kterých může členský stát využít;
b) postupů při inspekci a sledování činností v odvětví rybolovu;
c) značení a identifikaci rybářských plavidel a jejich lovných zařízení;
d) vystavování osvědčení o charakteristických znacích rybářských plavidel, jež souvisejí s výkonem rybolovných činností."
5. V článku 6 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. V jiných oblastech než ve Středozemním moři je nutno ode dne 1. ledna 2000 zaznamenat do lodního deníku každý druh ryb, který se nachází na plavidle, pokud je jeho množství vyšší než 50 kg v ekvivalentu živé hmotnosti.
V rámci rybolovných operací ve Středozemním moři musí být do lodního deníku zaznamenán každý druh ryb nacházející se na plavidle, pokud je jeho množství vyšší než 50 kg v ekvivalentu živé hmotnosti a pokud je uveden na seznamu, který byl schválen podle tohoto článku."
6. V článku 6 se odstavec 8 nahrazuje tímto:
"8. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 36, včetně:
- ve zvláštních případech, vymezení jiného zeměpisného území než statistického obdélníku ICES,
- zaznamenávání neroztříděných úlovků nacházejících se na plavidle, které byly odloveny lovnými zařízeními o malé velikosti ok sítě,
- vytvoření seznamu podle článku 2."
7. V článku 7 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Velitel rybářského plavidla Společenství, který zamýšlí využít prostory pro vykládku nacházející se v jiném členském státě, než je jeho stát vlajky, musí splnit požadavky přístavního systému stanoveného členským státem podle článku 38 nebo, v případě, že tento členský stát takový systém neuplatňuje, oznámit příslušným orgánům tohoto členského státu alespoň čtyři hodiny předem:
- prostor/prostory pro vykládku a předpokládanou dobu příjezdu,
- množství každého druhu ryb určených k vykládce."
8. V článku 9
a) se odstavce 1 a 2 nahrazují těmito:
"1. Dražební střediska a jiné organizace nebo osoby schválené členskými státy, které zajišťují první prodej produktů rybolovu vyložených v některém z členských států, předloží při prvním prodeji příslušným orgánům členského státu, na jehož území jsou produkty poprvé uvedeny na trh, doklad o prodeji.
Za předložení dokladu o prodeji, který obsahuje všechny potřebné údaje stanovené tímto článkem nesou odpovědnost dražební střediska a jiné organizace nebo osoby schválené členskými státy.
2. Pokud k prvnímu uvedení na trh produktů rybolovu vyložených v členském státě došlo jinak, než je uvedeno v odstavci 1, může dojít k převzetí vyložených produktů rybolovu až poté, co bude příslušným orgánům nebo jiným organizacím schváleným členských státem předložen některý z těchto dokladů:
- doklad o prodeji, pokud jsou produkty prodávány nebo nabízeny k prodeji na místě vykládky,
- kopie některého dokladu stanoveného v článku 13, pokud jsou produkty nabízeny k prodeji na jiném místě než v místě vykládky; vyhotovený doklad o prodeji musí být přiložen k této kopii při skutečném prodeji,
- prohlášení o převzetí, pokud nejsou produkty ihned nabízeny k prodeji nebo jsou určeny k pozdějšímu prodeji.
Za předložení dokladu o prodeji, který obsahuje veškeré potřebné údaje podle tohoto článku, nese odpovědnost kupující.
Za předložení prohlášení o převzetí, které obsahuje veškeré potřebné údaje podle tohoto článku, nese odpovědnost držitel prohlášení." b) se v odstavci 3 vkládají nové odrážky jako první, třetí a poslední, které znějí:
"— příslušné jméno každého druhu a zeměpisná oblast jeho původu,
— případně příslušná minimální velikost ryb,
— případně referenční číslo kupní smlouvy." c) se odstavec 4 nahrazuje tímto:
"4. Doklady o prodeji se předkládají příslušným orgánům odpovědným za kontrolu prvního uvedení ryb na trh takovým způsobem, aby v nich byly uvedeny tyto údaje:
- vnější identifikace a jméno rybářského plavidla, které dané produkty vyložilo,
- jméno vlastníka plavidla nebo velitele plavidla,
- přístav a datum vykládky,
- případně odkaz na některý z dokladů uvedených v čl. 13 odst. 1 a odst. 4 písm. b)." d) se za odstavec 4 vkládají nové odstavce, které znějí:
"4a. Pokud doklad o prodeji nesouhlasí s fakturou nebo jiným dokladem, jež jí nahrazuje, podle čl. 22 odst. 3 šesté směrnice Rady 77/388/EHS [7], přijme členský stát nezbytná opatření, aby zajistil, že údaje o ceně produktů bez daně pro dodávky zboží kupujícímu jsou stejné jako údaje uvedené na faktuře.
4b. Prohlášení o převzetí podle odstavce 2 vyhotovené majitelem vyložených produktů rybolovu nebo jeho zplnomocněným zástupcem musí obsahovat alespoň tyto údaje:
- příslušné jméno každého druhu a zeměpisná oblast jeho původu,
- hmotnost každého druhu rozepsaná podle způsobu úpravy produktů,
- případně příslušná minimální velikost ryb,
- identifikace rybářského plavidla, které produkty vyložilo,
- identifikace velitele plavidla,
- přístav a datum vykládky,
- místo skladování produktů,
- případně odkaz na některý z dokladů uvedený v čl. 13 odst. 1 a odst. 4 písm. b).
4c. Pokud jsou vyložené produkty rybolovu určeny k pozdějšímu prodeji a pokud se vztahuje na jejich uvedení na trh smluvně dohodnutá cena nebo na cena stanovená na určitou dobu, provede členský stát příslušné ověření, aby zkontroloval správnost údajů uvedených v prohlášení o převzetí a dokladu o prodeji podle odstavce 2."
e) se odstavec 5 nahrazuje tímto:
"5. Doklady o prodeji, prohlášení o převzetí a jedna kopie přepravních dokladů se předloží během 48 hodin po prvním uvedení na trh nebo vykládce příslušným orgánům nebo jiným organizacím schváleným členským státem v souladu s právními předpisy členského státu, na jehož území byly tyto úkony provedeny.
Komise může za zvláštních okolností na základě žádosti členského státu udělit postupem podle článku 36 výjimky z této lhůty.
Pokud jsou produkty přepravovány do jiného členského státu než je členský stát vykládky, předá přepravce během 48 hodin od vykládky příslušným orgánům členského státu, na jehož území se uskuteční první uvedení na trh, kopii přepravního dokladu.
Členský stát, v němž se uskuteční první uvedení na trh, si může v tomto ohledu vyžádat další údaje od členského státu vykládky.";
f) se v odstavci 6 vkládá nový pododstavec, který zní: "Pokud se první uvedení produktů na trh neuskuteční v členském státě, kde jsou produkty vyloženy, členský stát odpovědný za kontrolu prvního uvedení na trh dbá na to, aby byla kopie dokladu o prodeji co nejrychleji předložena příslušným orgánům odpovědným za kontrolu vykládky těchto produktů.";
g) se v odstavci 7 na konci pododstavce 1 doplňuje nová část věty, která zní: "nebo v případě produktů rybolovu, které byly vyloženy v množství nižším než 50 kg ekvivalentu živé hmotnosti každého druhu."
9. Článek 10 se zrušuje.
10. Článek 11 se nahrazuje tímto:
"Článek 11
1. Překládku a rybolovné operace, jichž se účastní společně dvě nebo více plavidel a které se uskutečňují ve vodách pod svrchovaností nebo jurisdikcí členského státu, jakož i překládku, která se uskutečňuje v přístavech některého členského státu, může povolit tento členský stát.
Velitelé dotčených plavidel musejí splnit požadavky stanovené v odstavci 2, zejména pokud jde o:
- vymezení povolených míst,
- sledovací a inspekční postupy,
- podmínky pro zaznamenávání a oznámení překládky a přeloženého množství.
Toto ustanovení se nepoužije na rybářská plavidla Společenství, která provozují rybolov pomocí párových vlečných sítí.
2. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví s ohledem na poznámky dotčených členských států postupem podle článku 36."
11. Článek 13 se mění takto:
a) odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. Ke všem produktům rybolovu vyloženým nebo dovezeným do Společenství, buď v surovém stavu, nebo po zpracování na plavidle, u kterých nebyl předložen doklad o prodeji nebo prohlášení o převzetí podle čl. 9 odst. 1 a 2 a které se přepravují na jiné místo než je místo vykládky nebo dovozu, se až do doby prvního prodeje přikládá doklad vystavený přepravcem. Za předložení tohoto přepravního dokladu se všemi potřebnými údaji podle tohoto článku nese odpovědnost přepravce.";
b) odstavec 2 se nahrazuje tímto:
"2. Tento doklad obsahuje údaje o: a) jménu a vnější identifikaci plavidla, z něhož zásilka pochází. Pokud se dovoz neuskutečnil plavidlem, obsahuje doklad údaj o místu kam byla zásilka dovezena;
b) místo určení zásilky (nebo zásilek) a identifikace dopravního prostředku;
c) množství ryb (v kilogramech zpracované hmotnosti) každého přepravovaného druhu, jméno příjemce, a místo a datum nakládky, jakož i příslušné jméno každého druhu, zeměpisné oblasti jeho původu a případně příslušnou minimální velikost ryb."; c) vkládá se nový odstavec, který zní:
"5a. Pokud se produkty rybolovu prohlášené za prodané podle článku 9 přepravují na jiné místo než je místo vykládky nebo dovozu, musí přepravce být kdykoliv na základě předložení příslušného dokladu schopen prokázat, že se prodej uskutečnil.";
d) odstavec 6 se nahrazuje tímto: "6.
Každý členský stát provádí na svém území namátkové kontroly s cílem ověřit, zda je dodržován tento článek. Intenzita těchto kontrol má odpovídat intenzitě kontrol předcházejících.";
e) vkládá se nový odstavec, který zní: "7a. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 36."
12. V článku 18 se vkládá nový odstavec, který zní:
"4. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 36."
13. Článek 19 se mění takto:
a) odstavec 3 se nahrazuje tímto:
"3. Každý členský stát přijme nezbytná opatření, aby zajistil, že údaje uvedené v odstavci 1 budou co nejdříve vloženy do databáze.
Údaje o zdrojích, jejichž odlov je usměrňován podle článku 8 nařízení (EHS) č. 3760/92 [8], tak jak jsou zaznamenány v lodním deníku, v prohlášení o vykládce, v dokladu o prodeji, jakož i v prohlášení o převzetí budou vloženy do databáze uvedené v odstavci 2 ve lhůtě maximálně patnácti pracovních dnů od data přijetí těchto údajů příslušnými orgány.
Pokud je kvóta z více než 85 % vyčerpána, činí tato lhůta maximálně pět dnů.";
b) odstavec 4 se zrušuje;
c) odstavec 5 se nahrazuje tímto:
"5. Členské státy přijmou nutná opatření, aby usnadnily shromažďování, validaci a křížovou kontrolu údajů.
Komise má na zvláštní žádost dálkový přístup k duplicitním počítačovým souborům s příslušnými údaji."
14. Článek 21 se mění takto:
a) v odstavci 3 se do pododstavce 1 vkládá nová věta, která zní:"Komise neprodleně oznámí členským státům toto datum.";
b) v odstavci 3 se poslední pododstavec nahrazuje tímto:
"Členský stát vlajky zakáže od data uvedeného v pododstavci 1 dočasně lov této rybí populace nebo skupiny populací rybářskými plavidly plujícími pod jeho vlajkou, jakož i zakáže jejich uchovávání na plavidle, jejich překládku a vykládku po tomto datu a stanoví datum, do kterého je možné provádět překládku a vykládku a předložit konečná prohlášení o úlovcích.
Toto opatření je neprodleně oznámeno Komisi, která o něm informuje ostatní členské státy."
15. V článku 28 se vkládá nový odstavec, který zní:
Pokud je pro určitý druh ryb stanovena podle článku 4 nařízení (EHS) č. 3760/92 minimální velikost, musí být každý subjekt odpovědný za prodej, skladování nebo přepravu partií produktů rybolovu tohoto druhu, které mají nižší velikost než je minimální velikost, schopen kdykoli prokázat zeměpisný původ těchto produktů nebo prokázat, že pocházejí z akvakultury.
Členské státy provádějí nezbytné kontroly, aby zabránily případným problémům, které by mohly vzniknout na jejich území v souvislosti s přepravou a uvedením na trh ryb nedosahujících stanovené velikosti."
16. Za článek 28 se vkládá nová hlava, která zní:
"HLAVA VIa
Kontrola rybolovných činností plavidel třetích zemí
Článek 28a
Pro účely této hlavy se "plavidlem třetí země" rozumí:
- plavidlo o jakýchkoli rozměrech, které je používáno v prvé řadě nebo druhotně k získávání produktů rybolovu,
- plavidlo, které, i když samo vlastními prostředky neloví, získává produkty rybolovu prostřednictvím překládky z jiného plavidla,
- plavidlo, na němž produkty rybolovu předtím než jsou zabaleny procházejí těmito úkony: filetování nebo plátkování, stažení kůže, drcení, zmrazení a/nebo zpracování,
a které pluje pod vlajkou třetí země a je zapsáno v rejstříku třetí země.
Článek 28b
1. Rybářská plavidla třetích zemí smějí provádět rybolov, mít na palubě nebo zpracovávat ryby v oblastech rybolovu Společenství pouze pokud jim byly vydány licence a zvláštní povolení k rybolovu podle článku 9 nařízení (ES) č. 1627/94 [9].
2. Kromě toho smějí rybářská plavidla třetích zemí překládat nebo zpracovávat produkty rybolovu pouze na základě předcházejícího povolení členského státu, v jehož vodách se tato operace uskuteční.
Rybářská plavidla třetích zemí smějí provádět překládku nebo rybolov, jehož se účastní dvě nebo více plavidel, pouze tehdy, jestliže jim bylo předem uděleno povolení k překládce nebo ke zpracování a pokud jsou splněny požadavky článku 11 tohoto nařízení.
3. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 36.
Článek 28c
Každé rybářské plavidlo třetí země operující v oblasti rybolovu Společenství musí plnit tyto povinnosti:
- zaznamenávat do lodního deníku údaje uvedené v článku 6,
- nejpozději od 1. ledna 2000 musejí být plavidla o délce mezi svislicemi vyšší než 20 metrů a o celkové délce vyšší než 24 metrů vybavena VMS systémem sledování polohy schváleným Komisí,
- až do doby použití systému VMS dodržovat režim sdělování polohy plavidla,
- dodržovat režim sdělování úlovků uložených na plavidle,
- dodržovat pokyny příslušných kontrolních orgánů, zejména pokud jde o inspekce před vyplutím z oblasti rybolovu Společenství,
- dodržovat předpisů o značení a identifikaci rybářských plavidel a jejich lovného zařízení.
Článek 28d
Komise stanoví na základě dostupných údajů, datum, ke kterému úlovky populace nebo skupiny populací, na něž se vztahuje kvóta, odlovené plavidly třetí země pravděpodobně tuto kvótu vyčerpají.
Komise oznámí toto datum neprodleně třetí zemi a dotčeným členským státům.
Počínaje tímto datem je lov ryb z této populace nebo ze skupiny populací těmito plavidly dočasně zakázán, jakož je i zakázáno uchovávání na plavidle, překládka a vykládka ryb odlovených po tomto datu.
Komise stanoví dále datum, do kterého je možné provádět překládku a vykládku a předkládat konečné prohlášení o úlovcích.
Článek 28e
1. Velitel rybářského plavidla třetí země nebo jeho zástupce musí příslušným orgánům členského státu, jehož přístavy nebo prostory pro vykládku chce použít, minimálně 72 hodin před odhadovaným příjezdem sdělit tyto údaje:
- dobu vplutí do přístavu vykládky,
- množství úlovku na plavidle,
- oblast nebo oblasti rybolovu, v nichž se rybolov uskutečnil, zdali v oblasti rybolovu Společenství, v oblasti pod svrchovaností nebo jurisdikcí třetí země nebo na volném moři.
Vykládka se smí zahájit teprve tehdy, jestliže příslušné orgány dotčeného členského státu k tomu udělily povolení.
2. S výjimkou zásahů vyšší moci nebo nouze na moři smějí rybářská plavidla třetích zemí vplouvat pouze do přístavů určených členským státem, jehož přístavy nebo prostory pro vykládku chtějí využít.
3. Komise může postupem podle článku 36 zprostit určité kategorie rybářských plavidel třetích zemí povinností uvedených v odstavci 1 na dobu omezenou, která však může být prodloužena, nebo stanovit jinou lhůtu pro podání oznámení, přičemž se vezme v úvahu vzdálenost mezi lovišti, prostory pro vykládku a přístavy, ve kterým jsou dotčená plavidla zapsána nebo zaregistrována.
4. Odstavce 1 a 2 se použijí aniž jsou dotčena zvláštní ustanovení v dohodách o rybolovu, které Společenství uzavřelo s určitými třetími zeměmi.
Článek 28f
Velitel rybářského plavidla třetí země nebo jeho zástupce předloží příslušným orgánům členského státu, jehož přístavy nebo prostory pro vykládku používá, co nejdříve, avšak nejpozději však 48 hodin po vykládce, prohlášení, v němž je podle druhů uvedeno množství vyložených produktů rybolovu, jakož i datum a místo odlovu.
Za správnost tohoto prohlášení odpovídá velitel plavidla.
Každý členský stát sdělí na žádost Komise všechny údaje o vykládkách provedených rybářskými plavidly třetích zemí.
Článek 28g
Pokud velitel rybářského plavidla třetí země nebo jeho zástupce prohlásil, že úlovky byly odloveny na volném moři, povolí příslušné orgány vykládku teprve v tehdy, jestliže velitel rybářského plavidla nebo jeho zástupce uspokojivě prokáže, že
- druhy ryb uložené na plavidle nebyly odloveny mimo oblasti upravené předpisy příslušných mezinárodních organizací, kterých je Společenství členem, nebo
- druhy ryb uložené na plavidle byly odloveny v souladu opatřeními k zachování a řízení zdrojů přijatými příslušnou regionální organizací, které je Společenství členem.
Článek 28h
Prováděcí pravidla k této hlavě, včetně seznamu určených přístavů, se stanoví v souladu se stanoviskem dotčeného členského státu postupem podle článku 36."
17. V článku 29 se vkládá nový odstavec, který zní:
"3a. Inspektoři Společenství mohou v rámci předem neohlášeného ověřování uskutečnit pozorování týkající se provádění tohoto nařízení.
V rámci svých prohlídek, aniž jsou dotčeny právní předpisy Společenství a v souladu s předpisy dotčeného členského státu, mají inspektoři Společenství, které doprovázejí inspektoři vnitrostátních orgánů, přístup ke všem příslušným souborům a dokladům, do veřejných prostor a míst, jakož i na plavidla a do soukromých prostor, na pozemky a do dopravních prostředků, na nichž/v nichž se uskutečňují činnosti, které spadají do působnosti tohoto nařízení, aby shromažďovali údaje (bez uvedení jmenných odkazů) nutné pro plnění jejich povinností.
Po provedení předem neohlášeného ověření, předá Komise neprodleně dotčenému členskému státu obsah zprávy o těchto pozorováních."
18. V čl. 30 odst. 2 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Dotčené členské státy informují Komisi o výsledcích šetření a poskytnou jí kopii vypracované zprávy nejpozději do tří měsíců po předložení žádosti Komise.
Komise může na základě dostatečně odůvodněné žádosti členského státu tuto lhůtu prodloužit o přiměřenou dobu."
19. V článku 31 se vkládá nový odstavec, který zní:
"2a. Rada může na základě ustanovení článku 43 Smlouvy vyhotovit seznam jednotlivých druhů jednání, které představují závažné jednání proti právním předpisům Společenství uvedené v článku 1 a na něž se členské státy zaváží uložit přiměřené, odrazující a účinné sankce."
20. Za článek 33 se vkládá nová hlava, která zní:
"HLAVA VIIIa
Spolupráce mezi kontrolními orgány členských států a mezi těmito orgány a Komisí."
21. Článek 34 se nahrazuje těmito články:
"Článek 34
Za níže stanovených podmínek spolupracují orgány, které jsou ve členských státech pověřeny kontrolou provádění tohoto nařízení, mezi sebou i s Komisí, aby se zajistilo dodržování pravidel společné rybářské politiky.
Článek 34a
1. Členské státy si vzájemně poskytnou potřebnou pomoc při provádění kontrol uvedených v této hlavě.
2. Pokud příslušné orgány některého členského státu při kontrole nebo sledování zjistí, že rybářská plavidla Společenství nebo rybářská plavidla plující pod vlajkou třetí země a zapsaná ve třetí zemi provádějí rybolovné činnosti podle článku 2, které mohou představovat jednání proti právním předpisům Společenství, sdělí tento členský stát členskému státu vlajky dotčeného plavidla/dotčených plavidel, ostatním dotčeným členským státům, jakož i Komisi neprodleně všechny příslušné údaje.
Dotčenými členskými státy se rozumějí v tomto případě ty členské státy, na jejichž území nebo ve vodách pod jejich svrchovaností nebo jurisdikcí se činnosti provádějí nebo se mohou provádět.
Dotčený členský stát může požádat dotčené členské státy o provedení zvláštních kontrol, spolu s uvedením přesných důvodů vedoucích k této žádosti.
Členské státy se vzájemně informují a zároveň informují Komisi o všech krocích, které byly podniknuty s ohledem na tyto žádosti, případně včetně výsledků kontrol a postihu případného protiprávních jednání.
3. Členské státy se vzájemně informují o všech vnitrostátních opatřeních, která přijmou k tomuto účelu, a zejména o opatřeních přijatých podle čl. 9 odst. 2 nařízení (EHS) č. 3760/92.
4. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle článku 36.
Článek 34b
1. V případě předem ohlášených ověření v některém členském státě si může Komise vyžádat, aby její inspektory při inspekci v některém členském státě doprovázel jeden nebo více rybářských inspektorů jiného členského státu ve funkci pozorovatelů, pokud s tím souhlasí členský stát, ve kterém se má ověření uskutečnit.
Na žádost Komise může oslovený stát během krátké doby určit rybářské inspektory vnitrostátní kontroly, kteří byli vybráni jako pozorovatelé.
Členské státy mohou rovněž sestavit seznam rybářských inspektorů vnitrostátní kontroly, které může Komise oslovit, aby se zúčastnili výše uvedených ověření.
Komise může oslovit inspektory vnitrostátní kontroly uvedené v tomto seznamu nebo inspektory, kteří byli Komisi na základě její žádosti určeni.
V případě, že je to potřebné, poskytne Komise tento seznam všem členským státům.
2. Členské státy mohou rovněž mezi sebou a z vlastního podnětu provádět programy kontroly, inspekcí a sledování rybářských činností.
Článek 34c
1. Komise určí postupem podle článku 36 a ve shodě s dotčenými členskými státy, na která loviště, jež zasahují do dvou nebo více členských států, se vztahují zvláštní kontrolní programy trvající po dobu maximálně dvou let, jakož i určí zvláštní podmínky, za jakých se budou takové programy uskutečňovat.
V programech jsou stanoveny cíle a očekávané výsledky stanovených opatření a postupy zajišťující co možná nejúčinnější a nejhospodárnější inspekce.
2. Dotčené členské státy přijmou vhodná opatření, aby usnadnily provádění zvláštních kontrolních programů, zejména pokud jde o zajištění potřebných lidských a materiálových zdrojů a doby a oblastí, kde mají být vynaloženy.
3. Komise zhodnotí účinnost jednotlivých zvláštních kontrolních programů a sdělí výsledky těchto hodnocení Evropskému parlamentu a Radě."
22. Článek 35 se nahrazuje tímto:
"Článek 35
1. Členské státy předají Komisi každoročně nejpozději do dne 30. dubna zprávu o použití tohoto nařízení v uplynulém kalendářním roce.
2. Na základě zpráv členských států a na základě svých pozorování vyhotoví Komise každý rok věcnou zprávu a jednou za tři roky hodnotící zprávu, která bude předložena Evropskému parlamentu a Radě.
Uveřejní hodnotící zprávu spolu s odpověďmi členských států a případně s opatřeními a návrhy na zmírnění zjištěných nedostatků.
3. Prováděcí pravidla pro údaje poskytované v souladu s tímto článkem se stanoví postupem podle článku 36, zejména pokud jde o údaje o:
- technických prostředcích a personálním zajištění kontrol rybolovu a době, která byla na tyto kontroly skutečně vynaložena,
- právních a správních předpisech, které přijaly členské státy, aby nesrovnalostem zamezily a stíhaly je,
- výsledcích inspekcí a kontrol provedených na základě tohoto nařízení, včetně počtu a druhu zjištěných protiprávních jednáních a podniknutých krocích, zejména pokud jde o jednotlivé druhy jednání podle čl. 31 odst. 2a,
- prováděcích pravidlech a opatřeních podle článku 19, zejména s ohledem na zhodnocení spolehlivosti údajů."
23. Článek 40 se nahrazuje tímto:
"Článek 40
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 1994. Členské státy jsou až do dne 1. ledna 2000 zproštěny povinnosti používat ustanovení článků 6 a 8, týkají-li se tyto články rybolovných operací ve Středozemním moři."
Článek 2
Článek 5 nařízení (EHS) č. 2241/87 se ode dne 1. ledna 2000 zrušuje.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Použije se ode dne 1. července 1999. Článek 11 a čl. 28b odst. 2 nařízení (EHS) č. 2847/93 ve znění tohoto nařízení se použijí ode dne vstupu v platnost prováděcích pravidel podle čl. 11 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2847/93 ve znění tohoto nařízení. Článek 40 nařízení (EHS) č. 2847/93 ve znění tohoto nařízení se použije ode dne 1. ledna 1999, a článek 6 nařízení (EHS) č. 2847/93 ve znění tohoto nařízení se použije ode dne 1. ledna 2000.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
ze dne 22. prosince 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 2075/92, pokud jde o režim prémií, produkční kvóty a zvláštní podporu pro seskupení producentů v odvětví surového tabáku
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2075/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu se surovým tabákem [1] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1636/98 [2], a zejména na článek 7, čl. 9 odst. 5, článek 11, článek 14a, čl. 17 odst. 5 a článek 27 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že nařízením (ES) č.
1636/98 byla v odvětví surového tabáku započata zásadní reforma, jejímž cílem je zlepšení hospodářského postavení; že tato reforma má zaručit podporu Společenství diferencovanou podle jakosti produkce, pružnější a jednodušší režim kvót, zesílené kontroly a soustředění pozornosti na ochranu veřejného zdraví a životního prostředí;
vzhledem k tomu, že po této reformě musí být přijata prováděcí pravidla; že se v rámci zjednodušení zemědělských předpisů doporučuje nahradit nařízení Komise (EHS) č. 3478/92 [3], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1578/98 [4], nařízení Komise (EHS) č. 84/93 [5], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 621/96 [6], a nařízení Komise (ES) č. 1066/95 [7], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1578/98, jedním jediným nařízením;
vzhledem k tomu, že v rámci podmínek pro uznávání seskupení producentů je nutné stanovit minimální velikost jako procentní sazbu danou poměrem mezi množstvím v osvědčení o produkčních kvótách a zaručeným prahovým množství každého členského státu; že za účelem uznávání seskupení producentů je nutné počítat s možností členských států zvýšit na svém území procentní sazbu přidělených kvót a určit minimální podmínky ohledně počtu producentů;
vzhledem k tomu, že za účelem poskytnutí zvláštní podpory je nutné stanovit podmínky, na jejichž základě jsou seskupení producentů uznávána;
vzhledem k tomu, že z důvodů respektování struktury trhu může být producent členem pouze jednoho seskupení producentů; že je z toho důvodu nutné učinit přechodná opatření, aby producent, který je členem více seskupení, mohl ukončit své členství nejpozději 31. ledna 1999;
vzhledem k tomu, že za účelem dodržení článku 12 nařízení (EHS) č. 2075/92 a zejména za účelem zabránění narušení hospodářské soutěže a potížím při kontrolách by mělo být stanoveno, že seskupení producentů nesmí provádět první zpracování;
vzhledem k tomu, že je za účelem jednotného administrativního postupu nutné upravit některé podrobnosti týkající se žádosti, vystavení a odebrání, jakož i kontroly podmínek pro uznávání;
vzhledem k tomu, že je nutné zavést schvalovací režim prvních zpracovatelů, kteří mohou podepisovat smlouvy o pěstování, odebírat schválení v případě nedodržení předpisů a upřesnit zvláštní podmínky pro zpracování tabáku v členském státě;
vzhledem k tomu, že je s ohledem na poskytování prémie nutné stanovit uznané pěstitelské oblasti pro každou skupinu odrůd tabáku na základě tradičních produkčních oblastí; že by Francie vzhledem k poměrně málo rozlehlým obcím měla mít právo vymezit tyto oblasti v rámci kantonů a ne obcí; že by za účelem zvýšení jakosti produkce tabáku mělo být členským státům umožněno tyto oblasti omezit;
vzhledem k tomu, že základní body smlouvy o pěstování musí být upřesněny; že je nutné omezit smlouvy o pěstování na období jedné sklizně, aby bylo možné přihlédnout k vývoji trhu; že je nutné stanovit termíny pro uzavření a registraci smluv dostatečně brzy, aby před začátkem sklizňového roku mohl být producentům zaručen jistý odbyt pro nadcházející sklizeň a prvním zpracovatelům pravidelné zásobování;
vzhledem k tomu, že v případě uzavření smlouvy o pěstování se seskupením producentů musí být za účelem řádného řízení a kontroly sděleny základní údaje o samostatných producentech;
vzhledem k tomu, že by na smlouvy o pěstování měl být pro členské státy zaveden dobrovolný aukční režim, aby smluvní ceny tabáku co nejlépe odrážely podmínky na trhu;
vzhledem k tomu, že surový tabák, na který je možno získat prémii, musí být běžné obchodní jakosti a musí být vhodný pro uvedení na trh;
vzhledem k tomu, že prémie zahrnuje pevnou část, proměnlivou část a zvláštní podporu a že poměr mezi částmi prémie se může měnit podle odrůd tabáku a podle producentských členských států; že pevná část musí být vyplacena za množství tabákových listů dodaných producentem prvnímu zpracovateli bez ohledu na jakost, pokud jsou splněny alespoň minimální požadavky na jakost; že za účelem podpory zlepšování jakosti a hodnoty produkce ve Společenství by seskupení producentů mělo vyplatit svým členům proměnlivou část prémie, přičemž se porovnávají tržní ceny získané za každou šarži dodanou samostatným producentem, který je členem seskupení; že za účelem účinnosti režimu by měla být vyplacena proměnlivá část prémie rovna nule na šarže, jejichž cena se pohybuje mezi minimální cenou a minimální cenou zvýšenou o 50 % za každou skupinu odrůd;
vzhledem k tomu, že je nutné prémii přizpůsobit, pokud se vlhkost dodaného tabáku liší o nejvýše 4 % od vlhkosti, která je stanovena pro každou skupinu odrůd podle rozumných požadavků na jakost, a že se za účelem zjednodušení kontrol při dodání doporučuje stanovit rozsah a četnost odebírání vzorků, jakož i metodu přepočtu hmotnosti, která je nutná pro stanovení vlhkosti;
vzhledem k tomu, že doba pro dodání tabáku prvnímu zpracovateli musí být omezena, aby se zabránilo podvodným převodům tabáku z jedné sklizně do druhé, přičemž je však nutné přihlédnout k požadavkům různých skupin odrůd tabáku;
vzhledem k tomu, že je nutné upravit podmínky pro vyplácení prémie a kupní ceny tak, aby se zabránilo podvodům; že podle čl. 17 odst.
1 nařízení (EHS) č. 2075/92 jsou členské státy povinny přijmout příslušné mechanismy řízení a kontroly;
vzhledem k tomu, že za účelem správnosti postupů a dodržování režimu prémií může být prémie vyplacena až po kontrole dodávek; že se doporučuje na základě složení dostatečné jistoty vyplatit producentům zálohu ve výši 50 % prémie, která má být poskytnuta; že za účelem možného vyplácení zálohy i seskupením producentů, která nemohou nést finanční náklady na jistotu, by mělo být dovoleno uhradit tyto náklady pomocí zvláštní podpory;
vzhledem k tomu, že podle nařízení (EHS) č. 2075/92 vyplatí členské státy prémii přímo producentům a že producenti mají možnost převést nadbytečnou produkci ve výši maximálně 10 % jejich kvóty do následující sklizně;
vzhledem k tomu, že článek 9 nařízení (EHS) č. 2075/92 zavedl režim kvót pro různé skupiny odrůd tabáku; že je nutné rozdělit kvóty s dostatečným předstihem, aby mohli producenti při produkci s přiděleným množstvím již zcela počítat;
vzhledem k tomu, že podle čl. 9 odst.
3 nařízení (EHS) č. 2075/92 se rozdělí produkční kvóty rovnoměrně mezi producenty podle poměru množství, která dodali v posledních třech letech před rokem poslední sklizně ke zpracování, a že toto rozdělení kvót musí platit tři roky; že přidělení určitého množství, které zakládá nárok na vyplacení prémie na určitou sklizeň, nezahrnuje nárok na vyplacení prémie při dalších sklizních;
vzhledem k tomu, že je nutné vytvořit v každém členském státě národní rezervu kvót, aby se režim přidělování kvót stal pružnějším a aby se podpořila přeměna producentů a usnadnila restrukturalizace zemědělských podniků v členských státech; že tato národní rezerva má být vytvořena lineárním snižováním kvót přidělených producentům a možností členských států provádět lineární snižování množství uvedených v osvědčeních o produkčních kvótách, které byly trvale převedeny, a kvótami, které nebyly využity při uzavření smluv o pěstování a které zahrnují i množství uvedená v osvědčeních o produkčních kvótách, která byla předmětem dočasného postoupení;
vzhledem k tomu, že je nutné stanovit postup pro výpočet kvóty pro ty producenty, kteří teprve začali tabák pěstovat nebo kteří svou kvótu zvýšili;
vzhledem k tomu, že je nutné přijmout ustanovení, která by předpokládala zpracování tabáku v jiném členském státě, než ve kterém byl tabák vyprodukován; že v tomto případě je nutné připočíst předmětné množství surového tabáku producentům v producentském členském státě;
vzhledem k tomu, že je nutné počítat s osvědčeními o produkčních kvótách, která budou vystavena producentům na základě jejich dodávek tabáku při sklizeni v referenčním roce; že členské státy musí mít možnost zvýšit předmětné množství, aby se zohlednila zvláštní situace některých producentů;
vzhledem k tomu, že platná zaručená prahová množství mohou být u určitých skupin odrůd pro jednu sklizeň vyšší a u některých zase nižší než v předchozím roce; že je nutné rozdělit dodatečná množství zájemcům na základě objektivních kritérií, přičemž se zohlední priority, které si na základě jejich situace stanovily členské státy;
vzhledem k tomu, že je nutné umožnit dočasný a trvalý převod a postoupení produkčních kvót v rámci jedné skupiny odrůd a stanovit přednost mezi producenty při koupi kvót, aby se podpořilo postoupení kvót mezi producenty jednoho seskupení; že množství, která byla dodána v rámci dočasného ročního postoupení, se při výpočtu kvóty samostatného producenta nezohledňují;
vzhledem k tomu, že při stanovení minimálního množství vztahujícího se na jedno osvědčení o produkčních kvótách a při předcházení podvodům je nutné zohlednit, že členové jedné rodiny mohou společně obhospodařovat jednu produkční jednotku;
vzhledem k tomu, že dobrovolná výměna produkčních kvót mezi producenty může usnadnit racionalizaci produkce;
vzhledem k tomu, že případné spory pomůže vyřešit smíšený výbor;
vzhledem k tomu, že je nutné zavést program zpětného odkupu kvót s odpovídajícím snižováním zaručeného prahového množství, aby se usnadnila přeměna producentů, kteří se dobrovolně a samostatně rozhodnou opustit odvětví tabáku; že je nutné stanovit částky, na které mají nárok producenti, jejichž kvóty jsou odkoupeny, aniž jsou dotčeny budoucí změny; že je nutné stanovit přednost mezi producenty při koupi kvót nabízených v rámci programu zpětného odkupu, aby se pokud možno zachovala produkce ve stejném produkčním odvětví;
vzhledem k tomu, že v zájmu řádného řízení, transparentnosti a kontroly musí producent, který není členem žádného seskupení producentů, dodávat tabák určité skupiny odrůd z jedné sklizně pouze jednomu prvnímu zpracovateli; že vyplácení částek seskupením producentů, jakož i kupní cena, kterou zaplatí producentovi první zpracovatel, se musejí provádět výhradně prostřednictvím bankovního nebo poštovního převodu na jeden jediný účet, který je spojen s platbou jednotlivým producentům, a musí být zveřejněna produkční kvóta přidělená každému producentovi;
vzhledem k tomu, že podle čl. 4a odst.
5 nařízení (EHS) č. 2075/92 se poskytne seskupení producentů zvláštní podpora, která nesmí přesáhnout 2 % celkové prémie, a že je nutné stanovit maximální procentní sazbu, aby se zajistilo řádné plnění úkolů svěřených seskupením producentů, k nimž patří také opatření pro zlepšení životního prostředí;
vzhledem k tomu, že podle čl. 17 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2075/92 musí členské státy přijmout všechna nutná opatření, aby zajistily dodržování ustanovení Společenství v odvětví surového tabáku; že kontrolní opatření musí splňovat určité požadavky, které zajišťují jejich jednotné uplatňování v členských státech, které se řídí integrovaným administrativním a kontrolním systémem zavedeným nařízením (EHS) č. 3508/92 ze dne 27. listopadu 1992 o zavedení integrovaného administrativního a kontrolního systému pro některé režimy podpor Společenství [8], naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 820/97 [9], a nařízením Komise (EHS) č. 3887/92 ze dne 23. prosince 1992,kterým se stanoví prováděcí pravidla k integrovanému administrativnímu a kontrolnímu systému pro některé režimy podpor Společenství [10], naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 1678/98 [11];
vzhledem k tomu, že v mnohých členských státech se tabák obvykle nekontroluje v místě zpracování, nýbrž v místě dodání; že tyto kontroly nejsou považovány za dostatečné; že je nutné určit místa dodání a kontroly, které se mají provádět;
vzhledem k tomu, že je nutné účinně kontrolovat, zda jsou dodržována ustanovení týkající se podpory Společenství; že je za tímto účelem nutné určit kritéria a technická pravidla k provádění administrativních kontrol a kontrol na místě; že s ohledem na dosavadní zkušenosti s prováděním kontrol na místě je vhodné stanovit minimální kontrolu analýzy rizik a faktory, které je při tom nutné zohlednit;
vzhledem k tomu, že podle čl. 5 písm. a) a c) nařízení (EHS) č.
2075/92 je poskytnutí prémie vázáno na podmínku, že tabákové listy pocházejí ze stanovené pěstitelské oblasti a že byly dodány na základě smlouvy o pěstování; že tyto podmínky lze snadno obcházet, pokud neexistuje kontrola, že se na plochách ohlášených ve smlouvě skutečně pěstují stanovené odrůdy; že je proto nutné stanovit minimální počet kontrol pěstební plochy, které mají provádět členské státy, jakož i důsledky případně zjištěných nesrovnalostí; že s ohledem na zásadu proporcionality musí být tyto důsledky dostatečně odrazující, aby zabránily uvedení jakýchkoli nesprávných údajů;
vzhledem k tomu, že za účelem předcházení podvodům musí být tabákové listy podrobeny kontrole v okamžiku, kdy je producent dodá prvnímu zpracovateli; že tabák musí zůstat pod kontrolou, dokud není dokončeno jeho zpracování a obalová úprava; že je nutné kontrolovat tabákové listy dovezené ze třetích zemí, které zpracovává a upravuje pro trh zpracovatel ze Společenství;
vzhledem k tomu, že je nutné, aby údaje a doklady prvních zpracovatelů a producentů byly pro kontrolní účely přístupné a využitelné;
vzhledem k tomu, že je nutné stanovit důsledky případně zjištěných nesrovnalostí; že s ohledem na zásadu proporcionality musí být tyto důsledky dostatečně odrazující, aby zabránily uvedení jakýchkoli nesprávných údajů;
vzhledem k tomu opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro tabák,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I
Definice
Článek 1
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
- "dodávkou" každý úkon, který se uskuteční během daného dne a při kterém předá producent surový tabák prvnímu zpracovateli v souladu se smlouvou o pěstování,
- "seskupením producentů" seskupení producentů, které bylo uznáno členským státem podle článku 4,
- "dočasným postoupením" postoupení množství, která jsou uvedena v osvědčeních o produkčních kvótách, na dobu nejvýše jednoho roku, přičemž toto postoupení není možné opakovat během následujícího tříletého období rozdělování kvót,
- "trvalým postoupením" postoupení množství, která jsou uvedena v osvědčeních o produkčních kvótách, na dobu delší než jeden rok během tříletého období rozdělování kvót,
- "prvním kupujícím" první zpracovatel, který jako první podepíše smlouvu o pěstování,
- "šarží" část nebo celá produkce, kterou dodává každý producent a která je s ohledem na stupeň jakosti rozdělena na jednu nebo více částí, které jsou oddělené nebo neoddělené, které mají přesně stanovenou hmotnost a stupeň vlhkosti a jsou očíslovány takovým způsobem, aby bylo možné zjistit zaplacenou kupní cenu a producenta,
- "osvědčením o kontrole" doklad vystavený příslušným kontrolním subjektem, kterým se potvrzuje převzetí množství tabáku prvním zpracovatelem, dodání tohoto množství v rámci osvědčení o produkčních kvótách přidělených producentům a provedení transakcí v souladu s platnými předpisy.
HLAVA II
Seskupení producentů
KAPITOLA I
Uznání
Článek 2
1. Členské státy uznávají seskupení producentů na základě jejich žádosti.
2. Seskupení producentů nesmí provádět první zpracování tabáku.
3. Producent tabáku nesmí být členem více seskupení.
Článek 3
1. Seskupení producentů musí splňovat tyto podmínky:
a) být založeno z podnětu svých členů;
b) být založeno za účelem společného přizpůsobení produkce producentů, kteří jsou členy seskupení, požadavkům trhu;
c) stanovit společné předpisy produkce a uvádění na trh, které mají používat jeho členové, zejména s ohledem na jakost produktů a techniky pěstování, a případně získat osivo, hnojiva a jiné produkční prostředky;
d) mít stanovy, které omezí jeho činnosti na odvětví surového tabáku.
Stanovy musí obsahovat alespoň tyto povinnosti producenta, který je členem seskupení:
- prostřednictvím seskupení producentů uvádět na trh veškerou produkci určenou k uvádění na trh,
- podřídit se společným pravidlům pro produkci;
e) mít osvědčení o produkčních kvótách na množství vyjádřené v tunách, které se rovná nebo převyšuje procentní sazbu zaručeného prahového množství členského státu, ve kterém je seskupení producentů usazeno, stanovenou v příloze I.
Členské státy mohou stanovit vyšší procentní sazbu a minimální požadavky ohledně počtu producentů;
f) jeho stanovy musí obsahovat ustanovení, na jejichž základě členové, kteří chtějí ukončit své členství, tak mohou učinit, pokud:
- byli členy seskupení producentů alespoň jeden rok po jeho uznání a
- sdělí písemně tuto skutečnost seskupení producentů nejpozději 31. října s účinkem od příští sklizně.
Tato ustanovení jsou použitelná, aniž jsou dotčeny vnitrostátní právní a správní předpisy, jejichž účelem je v určitých případech chránit seskupení producentů nebo jejich věřitele před finančními důsledky, které by mohly vzniknout na základě vystoupení některého člena, nebo zabránit vystoupení člena v průběhu hospodářského roku;
g) při svém založení a během své činnosti vyloučit jakoukoli diskriminaci, která odporuje fungování společného trhu a uskutečňování obecných cílů Smlouvy, a zejména diskriminaci na základě státní příslušnosti nebo místa usazení:
- producentů nebo seskupení producentů, kteří mohou získat členství nebo
- jejich hospodářských partnerů;
h) být právnickou osobou nebo mít dostatečnou právní způsobilost, aby mohlo být podle vnitrostátních právních předpisů nositelem práv a povinností;
i) vést účetnictví, které umožní příslušnému orgánu provést celkovou kontrolu využití poskytnuté zvláštní podpory;
j) nesmí zaujímat dominantní postavení na trhu Společenství, pokud to není nutné pro uskutečnění cílů článku 38 Smlouvy;
k) jeho stanovy musí obsahovat povinnost nařídit svým členům dodržování požadavků uvedených v písm. c) a d) nejpozději v den,
- kdy nabývá účinku uznání seskupení producentů
nebo - kdy se stávají členy seskupení, pokud je to až po uznání seskupení producentů.
2. Uvádění produkce na trh prostřednictvím seskupení producentů ve smyslu odst. 1 písm. d) zahrnuje minimálně tyto úkony:
- uzavírání smluv o pěstování seskupením producentů na veškerou produkci svých členů, vlastním jménem a na vlastní účet,
- dodání veškeré produkce členů seskupení producentů, přičemž tato produkce je s ohledem na její dodávku zpracovatelům upravena podle společných norem.
Článek 4
1. Příslušný k uznávání seskupení producentů je členský stát, na jehož území má podle svých stanov seskupení producentů sídlo.
2. Dotyčný členský stát rozhodne na základě splnění podmínek článku 3 o žádosti o uznání seskupení producentů do 60 dnů od podání žádosti.
3. Členský stát stanoví datum, kterým uznání seskupení producentů nabývá účinku.
Uznání seskupení producentů nesmí nabýt účinku před datem skutečného zahájení činnosti seskupení producentů.
Článek 5
1. Každé seskupení producentů aktualizuje každoročně nejpozději do 15. listopadu údaje týkající se jeho uznání a sdělí členskému státu případné změny, k nimž došlo v průběhu předchozího období.
2. Seskupení producentů, které splní požadavky pro uznání do 15. listopadu, může získat uznání také pro sklizeň následujícího roku.
3. Seskupení producentů, které nesplní podmínky pro uznání do 15. listopadu, může do data pro ukončení uzavírání smluv o pěstování stanoveného podle čl. 10 odst. 1 podat žádost o uznání podle článku 4, aby mohlo získat uznání pro sklizeň téhož roku.
KAPITOLA II
Odejmutí uznání
Článek 6
1. Členský stát odejme seskupení producentů uznání, pokud:
a) je zvláštní podpora využita k jiným účelům, než jsou uvedeny v čl. 40 odst. 2;
b) podmínky pro uznání už nejsou splněny;
c) uznání se zakládá na chybných údajích;
d) seskupení producentů získalo uznání nečestným způsobem;
e) Komise shledá, že čl. 85 odst. 1 Smlouvy se vztahuje na dohody, rozhodnutí a jednání ve shodě;
f) nastanou případy podle článku 51.
2. Členský stát odejme uznání s účinkem od data, kdy nejsou splněny podmínky pro jeho trvání, aniž jsou dotčena ustanovení čl. 5 odst. 2 a 3.
Podpory, které byly poskytnuty po tomto datu, budou odebrány a bude k nim od data jejich vyplacení až do data jejich vrácení připočten úrok.
Použitá úroková sazba odpovídá platné úrokové sazbě na příslušné pohledávky podle vnitrostátního práva členského státu.
3. Pokud je uznání odejmuto na základě závažného porušení, je zvýšena částka odebrané podpory o 30 %.
V tomto případě, jakož i v případech podle článku 51, může seskupení producentů znovu získat uznání nejdříve za dvanáct měsíců po jeho odejmutí.
4. Po odejmutí uznání musí seskupení producentů podat novou žádost o uznání.
HLAVA III
První zpracovatel
Článek 7
1. Členský stát, na jehož území má první zpracovatel sídlo, je příslušný ke schválení prvních zpracovatelů oprávněných podepisovat smlouvy o pěstování.
2. Dotyčný členský stát o žádosti o schválení rozhodne do 60 dnů od podání žádosti podle čl. 6 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2075/92 a podle požadavků, které sám stanovil, a pokud je žádost přijata, určí datum účinku schválení. Schválení prvního zpracovatele nemůže proběhnout před podáním žádosti.
3. Členský stát odejme prvnímu zpracovateli schválení s účinkem od sklizně, která následuje po datu, kdy nebyl splněn jeden nebo více požadavků nutných pro schválení nebo podle článku 53.
HLAVA IV
Režim prémií
KAPITOLA I
Pěstitelská oblast
Článek 8
Pro každou skupinu odrůd jsou podle čl. 5 písm. a) nařízení (EHS) č. 2075/92 v příloze tohoto nařízení stanoveny pěstitelské oblasti.
Členské státy úzce vymezí pěstitelské oblasti zejména s ohledem na kritéria jakosti.
Úzce vymezená pěstitelská oblast nesmí být větší než plocha jedné správní obce nebo, ve Francii, jednoho kantonu.
KAPITOLA II
Smlouva o pěstování
Článek 9
1. Podle čl. 5 písm. c) nařízení (EHS) č. 2075/92 se smlouva o pěstování uzavírá mezi prvním zpracovatelem tabáku na jedné straně a seskupením producentů nebo samostatným producentem, který není členem žádného seskupení, na straně druhé.
2. Smlouva o pěstování se uzavírá na skupiny odrůd.
Na jejím základě se první zpracovatel zavazuje, že odebere smluvně stanovené množství tabákových listů, a seskupení producentů nebo samostatný producent, který není členem seskupení producentů, že toto množství dodá prvnímu zpracovateli.
3. Smlouva o pěstování musí obsahovat alespoň tyto údaje:
a) smluvní strany;
b) odkaz na osvědčení o produkčních kvótách producenta;
c) skupinu odrůdy, která je předmětem smlouvy, a případně odrůdu tabáku;
d) maximální množství k dodání;
e) přesné místo pěstování tabáku (pěstitelská oblast podle článku 8, provincie, obec, určení pozemku na základě integrovaného kontrolního systému podle článku 43);
f) velikost příslušného pozemku bez hospodářských komunikací a bez oplocení;
g) kupní cenu podle stupně jakosti, bez prémie, poplatků za služby a daní;
h) dohodnuté minimální požadavky podle stupňů jakosti při minimálním počtu tří stupňů, jakož i závazek producenta dodat prvnímu zpracovateli surový tabák, který odpovídá alespoň těmto minimálním požadavkům na jakost;
i) závazek prvního zpracovatele zaplatit producentovi kupní cenu odpovídající stupni jakosti;
j) lhůtu pro zaplacení kupní ceny. Tato lhůta nesmí přesáhnout 30 dnů od uskutečnění každé dodávky.
k) doložku, která stanoví aukční režim, pokud se členský stát rozhodne použít článek 12.
Pokud členský stát rozhodl, že při vyplácení prémií producentům bude postupovat podle čl. 6 odst. 4 druhé odrážky nařízení (EHS) č. 2075/92 a prémie jim vyplatí prostřednictvím prvních zpracovatelů, musí smlouva o pěstování obsahovat také závazek prvního zpracovatele vyplatit producentovi kromě kupní ceny i částku ve výši prémie za smluvně stanovené a skutečně dodané množství tabáku.
4. Smlouva o pěstování nesmí být uzavřena na dobu delší než je jedna sklizeň.
5. Strany vázané smlouvou o pěstování mohou podle čl. 10 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2075/92 zvýšit, formou písemného dodatku smlouvy, původní smluvně stanovená množství, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a) v dodatku je uvedena nadbytečná produkce producenta pro každou skupinu odrůd a pro smluvně stanovené oblasti a sklizeň, přičemž tato nadbytečná produkce nesmí být vyšší než 10 % kvóty přidělené producentovi pro tuto sklizeň;
b) dodatek musí být předložen k registraci příslušnému subjektu nejpozději desátý den po termínu uvedeném v čl. 16 odst. 1 tohoto nařízení.
Dodatek uvedený v prvním pododstavci zaregistruje příslušný orgán po ověření, že při předchozí sklizni neměl producent žádnou nadbytečnou produkci.
Článek 10
1. Smlouvy o pěstování musí být, s výjimkou případu vyšší moci, uzavřeny nejpozději 30. května sklizňového roku.
2. S výjimkou případu vyšší moci musí být uzavřené smlouvy o pěstování předloženy příslušnému subjektu k registraci nejpozději do deseti dnů po termínu stanoveném pro jejich uzavření.
3. V případě, že je o 15 dní překročena lhůta pro podpis smlouvy podle odstavce 1 nebo pro zaregistrování smlouvy o pěstování podle odstavce 2, sníží se prémie k vyplacení o 20 %.
4. Příslušný je subjekt toho členského státu, ve kterém se uskuteční první zpracování.
Pokud se první zpracování tabáku provádí v jiném členském státě, než ve kterém byl tabák vypěstován, předloží neprodleně příslušný subjekt zpracovatelského členského státu příslušnému subjektu producentského členskému státu opis registrované smlouvy o pěstování.
Pokud tento příslušný subjekt sám neprovádí kontrolu režimu prémií, předloží opis registrovaných smluv subjektu pověřenému touto kontrolou.
Článek 11
Pokud se smlouva o pěstování uzavírá mezi prvním zpracovatelem a seskupením producentů, je ke smlouvě přiložen seznam producentů i s údaji o velikosti jejich pěstebních ploch podle čl. 9 odst. 3 písm. e) a f), jakož i přehled jejich produkčních kvót.
Článek 12
1. Členské státy se do 31. ledna sklizňového roku rozhodnou, zda u smluv o pěstování použijí aukční režim, který se vztahuje na veškeré smlouvy o pěstování uzavřené na jejich území.
2. Aukční režim u smluv o pěstování zahrnuje do smlouvy podle čl. 9 odst. 1 doložku, která producentovi umožní nahradit prvního kupujícího jiným prvním zpracovatelem, a to dvacet dnů před zahájením dodávky tabáku.
Nahrazení prvního kupujícího se může uskutečnit na základě jedné nebo více formálních nabídek prvního zpracovatele, který je připraven převzít předmětnou smlouvu v plném rozsahu.
Nové ceny bez prémie, poplatků za služby a daní musí být nejméně o 10 % vyšší než ceny uvedené ve smlouvě.
3. Producent, který dostal formální nabídky, sdělí doporučeným dopisem prvnímu kupujícímu nové ceny bez prémie, poplatků za služby a daní.
4. První kupující se ve smlouvě nenahrazuje, pokud do sedmi dnů od obdržení sdělení uvedeného v odstavci 3 sdělí producentovi, že přijímá nové ceny stanovené aukčním režimem.
Pokud první kupující nepřijme nové ceny nebo pokud neodpoví ve stanovené lhůtě, je ve smlouvě nahrazen prvním zpracovatelem, který učinil producentovi nejvyšší formální nabídku.
5. Před zahájením dodávky tabáku informuje producent prvního kupujícího a členský stát o nahrazení, a to zasláním aktualizovaného opisu původní smlouvy podepsané zúčastněnými stranami.
6. Pokud se první zpracování tabáku provádí v jiném členském státě, než ve kterém byl tabák vypěstován, řídí se aukční režim u smluv o pěstování ustanoveními členského státu, v němž je tabák pěstován.
KAPITOLA III
Minimální požadavky na jakost
Článek 13
Tabák dodaný prvnímu zpracovateli musí být běžné obchodní jakosti a nesmí vykazovat žádné znaky uvedené v příloze III.
Smluvní strany se mohou domluvit na přísnějších požadavcích na jakost.
Článek 14
Členské státy se mohou ve sporných případech ohledně jakosti tabáku dodaného prvnímu zpracovateli obrátit na rozhodčí subjekt.
Členské státy stanoví pravidla členství a rozhodovacích postupů tohoto subjektu; tyto rozhodčí subjekty se musí skládat z jednoho nebo více zástupců producentů a stejného počtu zástupců prvních zpracovatelů.
KAPITOLA IV
Vyplácení prémií a záloh
Článek 15
1. Podrobnosti rozdělování prémie podle čl. 4a odst. 1 nařízení (EHS) č. 2075/92, minimální poměr mezi proměnlivou částí prémie a celou prémií, jakož i způsoby výpočtu proměnlivé části prémie jsou stanoveny v příloze V tohoto nařízení. Členské státy mohou poměr mezi proměnlivou částí prémie a celou prémií zvýšit až na 45 %.
2. Pevná část prémie, která se vyplácí buď seskupení producentů, které ji rozděluje jednotlivým členům, nebo samostatnému producentovi, který není členem žádného seskupení producentů, jakož i množství, která je nutno připočíst k osvědčení o produkčních kvótách zúčastněných osob, se vypočítají na základě hmotnosti tabákových listů příslušné skupiny odrůd, které odpovídají minimálním požadavkům na jakost a které byly převzaty prvním zpracovatelem.
V případě, že je vlhkost produktu vyšší nebo nižší než hodnota stanovená pro příslušnou odrůdu v příloze IV, přepočte se hmotnost podle rozdílu vlhkostí až do výše 4 %.
3. Postup pro stanovení vlhkosti, rozsahu a četnosti odebírání vzorků, jakož i metoda přepočtu hmotnosti jsou stanoveny v příloze VI.
4. Proměnlivá část prémie, která se vyplácí seskupení producentů, které ji rozděluje svým členům, se vypočítá pro každou dodanou šarži na základě kupní ceny, kterou první zpracovatel za tuto šarži zaplatil.
Článek 16
1. S výjimkou případu vyšší moci ztrácí producent nárok na vyplacení prémie v případě, že svou veškerou produkci nedodá prvnímu zpracovateli nejpozději 30. dubna následujícího roku po sklizňovém roce u skupin odrůd VI, VII, VIII, a u ostatních odrůd nejpozději 15. dubna následujícího roku po sklizňovém roce.
Dodávka se uskuteční buď přímo na místo zpracování tabáku. nebo, v případě povolení členského státu, do schváleného výkupního střediska.
Příslušný kontrolní subjekt schválí tato centra výkupu, která musí mít vhodná zařízení, váhy a přiměřené prostory.
2. Každý producent písemně oznámí příslušnému kontrolnímu subjektu nejpozději 10. května u skupin odrůd VI, VII a VIII a u ostatních skupin odrůd nejpozději 25. dubna, jaká množství tabákových listů nebyla dodána zpracovateli v termínech stanovených v odstavci 1, jakož i místo jejich skladování.
Příslušný kontrolní subjekt přijme nutná opatření, aby tabák, který nebyl dodán prvnímu zpracovateli v termínech stanovených v odstavci 1, nemohl být vydáván za tabák z příští sklizně.
Článek 17
Producent, který není členem žádného seskupení producentů, může dodávat tabák určité skupiny odrůd z téže sklizně pouze jednomu prvnímu zpracovateli.
Článek 18
1. Na základě osvědčení o kontrole vystaveného kontrolním subjektem a potvrzujícího dodávku tabáku a na základě dokladu o zaplacení kupní ceny podle čl. 9 odst. 3 písm. i) tohoto nařízení vyplatí příslušný subjekt členského státu:
- pevnou část prémie seskupení producentů a samostatným producentům, kteří nejsou členy žádného seskupení producentů,
- proměnlivou část prémie a zvláštní podporu seskupení producentů.
2. Členský stát musí producentovi vyplatit pevnou část prémie a zvláštní podporu do 30 dnů od data předložení dokladů podle odstavce 1.
Proměnlivá část prémie musí být vyplacena seskupení producentů do 30 dnů od data předložení dokladů podle odstavce 1 a od data prohlášení vystaveného příslušným seskupením producentů, z něhož pro každou skupinu odrůd vyplývá termín ukončení dodávek.
3. Seskupení producentů vyplatí producentovi, který je členem seskupení, pevnou a proměnlivou část prémie do 30 dnů po obdržení této částky, a to prostřednictvím bankovního nebo poštovního převodu.
4. Platba částek uvedených v odstavcích 1 a 2 seskupením producentů, jakož i kupní cena, kterou první zpracovatel vyplatí producentovi, se uskutečňují výhradně prostřednictvím bankovního nebo poštovního převodu na jeden jediný účet, který je spojen s platbou jednotlivým producentům, kteří jsou členy seskupení;
5. Odchylně od odstavce 1 se nepožaduje doklad o zaplacení kupní ceny podle čl. 9 odst. 3 písm. i) v případě, že se prokáže, že se na prvního zpracovatele, který podepsal smlouvu, vztahuje konkurzní řízení nebo rozhodnutí o zahájení konkurzního řízení nebo podobné řízení.
Článek 19
1. Členské státy použijí ve prospěch producentů režim záloh na prémii v souladu s odstavci 2 až 8.
2. Záloha uvedená v odstavci 1 se vyplatí na žádost producenta, a to na základě osvědčení o oprávněném vydání zálohy příslušným kontrolním subjektem.
3. K žádosti o zálohu na prémii musí být přiloženy níže uvedené doklady, pokud členský stát tyto doklady už nevlastní a nestanoví jinak:
a) opis smlouvy o pěstování uzavřené producentem na své jméno;
b) opis osvědčení o produkčních kvótách, na které se vztahuje smlouva o pěstování a které bylo vystaveno producentovi;
c) písemné prohlášení příslušného producenta o množství tabáku, které je schopen dodat během právě probíhající sklizně.
4. Osvědčení uvedené v odstavci 2 vystavují kontrolní subjekty po přezkoumání dokladů uvedených v odstavci 3 a po přezkoumání správnosti údajů uvedených producentem v písemném prohlášení.
5. Záloha se vyplácí ve výši maximálně 50 % prémie, která má být producentovi vyplacena, a to za předpokladu, že producent složí jistotu ve výši zálohy navýšenou o 15 %.
Záloha se vyplácí od 16. října sklizňového roku a musí být vyplacena nejpozději do 30 dnů po předložení žádosti uvedené v odstavci 2 a po předložení dokladu o složení jistoty s výjimkou případu, kdy byla žádost podána před 16. zářím a kdy se tato lhůta prodlužuje na 60 dní.
6. Pokud je záloha přidělena seskupení producentů a pokud nebyla během 30 dnů po jejím obdržení vyplacena členům seskupení, kteří na ni mají nárok, nebo pokud nebyla vrácena členskému státu, stanoví členský stát na zbývající část zálohy úrokovou sazbu.
Tyto úroky, které se počítají ode dne obdržení zálohy, připadnou Evropskému zemědělskému orientačnímu a záručnímu fondu (EZOZF).
7. Od okamžiku první dodávky tabáku se podle čl. 18 odst. 1 odečítá vyplacená záloha od prémie k vyplacení.
Složená jistota se uvolňuje na základě předložení osvědčení o kontrole příslušného množství tabáku a na základě dokladu o vyplacení prémie, na kterou mají producenti nárok.
Členské státy stanoví dodatečné podmínky, zejména dodací lhůty tabáku nebo minimální množství, na která může být vystaveno osvědčení o kontrole.
V okamžiku vyplacení 50 % prémie je uvolněna částka ve výši 50 % složené jistoty.
Složená jistota je uvolněna v okamžiku, kdy byla od prémie k vyplacení odečtena celá výše zálohy.
8. Pokud producent nesplnil, s výjimkou případu vyšší moci, ve lhůtě stanovené v čl. 16 odst. 1, dodávky, které umožňují odečíst celou výši poskytnuté zálohy od prémie k vyplacení, propadá jistota složená producentem ve prospěch nevyplacených částek záloh.
9. Členské státy stanoví dodatečné podmínky pro poskytování záloh, zejména lhůty pro předložení žádostí.
Pokud producent zahájil dodávky, nemůže již podat žádost o poskytnutí zálohy.
Článek 20
1. Za sklizně 1999 a 2000 mohou členské státy vyplatit producentům prémie prostřednictvím prvních zpracovatelů. Na základě osvědčení o kontrole a dokladu o zaplacení kupní ceny podle čl. 9 odst. 3 písm. i vyplatí v tomto případě příslušný subjekt členského státu zpracovateli:
- pevnou část prémie pro seskupení producentů nebo samostatné producenty, kteří nejsou členy žádného seskupení producentů,
- proměnlivou část prémie a zvláštní podporu pro seskupení producentů.
2. Členský stát vyplatí prémii prvnímu zpracovateli během těchto lhůt:
a) pevnou část prémie a zvláštní podporu do 30 dnů po předložení dokladů uvedených v odstavci 1;
b) proměnlivou část prémie do 30 dnů po předložení prohlášení vystaveného příslušným seskupením producentů a po předložení dokladů uvedených v odstavci 1.
3. První zpracovatel vyplatí příslušnému producentovi pevnou část prémie a případně i proměnlivou část prémie a zvláštní podporu do deseti dnů po obdržení výše zmíněných částek.
4. Platba částek uvedených v odstavci 1, se uskutečňuje výhradně prostřednictvím bankovního nebo poštovního převodu na jeden jediný účet, který je v případě seskupení spojen s platbou jednotlivým producentům.
Článek 21
1. Prémie a zálohy na prémie jsou vypláceny členským státem, v němž byl tabák vyprodukován.
Prémie i zálohy jsou producentovi vypláceny v měně členského státu, v němž byl tabák vyprodukován.
2. Pokud se tabák nezpracovává v producentském členském státě, sdělí zpracovatelský členský stát producentskému členskému státu po provedení kontroly všechny údaje, které jsou nutné pro vyplacení prémie nebo pro uvolnění jistoty.
HLAVA V
Režim produkčních kvót
KAPITOLA I
Rozdělování kvót
Článek 22
1. V rámci zaručených prahových množství stanovených podle čl. 9 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2075/92 rozdělují členské státy produkční kvóty pro každou skupinu odrůd na tři za sebou následující sklizně samostatným producentům, kteří nejsou členy žádného seskupení producentů, a seskupením producentů i v poměru podle průměru množství, které dodal každý samostatný producent nebo každé seskupení producentů ke zpracování v posledních třech letech před rokem poslední sklizně.
2. Členské státy mohou rozdělit produkční kvóty buď přímo samostatným producentům, kteří nejsou členy seskupení producentů, a seskupením producentů, nebo vyžadovat, aby samostatní producenti, kteří nejsou členy žádného seskupení, a seskupení producentů podali žádost o přidělení produkční kvóty.
3. Členské státy vystaví samostatným producentům, kteří nejsou členy seskupení producentů, a seskupením producentů osvědčení o produkčních kvótách nejpozději 31. ledna sklizňového roku.
Článek 23
Přidělení produkční kvóty nemá vliv na přidělení produkčních kvót na následující roky.
Článek 24
1. Kvóta každého producenta se rovná procentní sazbě jeho průměrného množství v poměru k součtu průměrných množství vypočítaných podle článku 9 nařízení (EHS) č. 2075/92, jakož i podle čl. 22 a 25 tohoto nařízení, procentní sazbě zaručeného prahového množství členského státu pro příslušnou skupinu odrůd.
2. V případě, že producent ukončí své členství v seskupení producentů, zůstává producentovi právo na získání vlastní produkční kvóty vypočtené podle odstavce 1.
3. Produkční kvóty producentů, kteří zahájili pěstování tabáku nebo kteří zvýšili svou kvótu podle čl. 29 odst. 3, jsou vypočteny tímto způsobem:
- pro sklizně od rozdělení produkčních kvót podle výše uvedeného čl. 29 odst. 3 až do příštího rozdělování tříletých produkčních kvót zůstávají změněné kvóty zachovány,
- při rozdělování kvót obdrží producent produkční kvótu podle odstavce 1.
4. Producenti, kteří zvýšili svou kvótu na základě dočasného postoupení, obdrží při rozdělování kvót produkční kvótu, která odpovídá průměrnému dodanému množství bez ohledu na produkční kvóty, které byly předmětem postoupení.
5. Producenti, kteří zvýšili svou kvótu na základě trvalého postoupení, obdrží při rozdělování kvót produkční kvótu, která odpovídá průměrnému dodanému množství včetně produkčních kvót, které byly předmětem postoupení.
6. Procentní sazba producenta se uvádí minimálně na čtyři desetinná místa.
Kvóty jsou stanoveny v kilogramech.
Článek 25
Pro výpočet průměrného množství tabáku dodaného ke zpracování se použije veškerý tabák jedné sklizně dodaný v kalendářním roce příslušné sklizně. Množství tabáku dodaná ke zpracování podle čl.
9 odst. 5 se chápou jako dodaná ve sklizňovém roce, v němž jim byl přiznán nárok na vyplacení prémie.
Zohledňuje se pouze skutečně dodaný tabák, jemuž byl přiznán nárok na prémii.
2. Při výpočtu podle odstavce 1 se však nezohledňují množství tabáku dodaná producenty, kteří jsou usazeni mimo pěstitelské oblasti uznané podle čl. 5 písm. a) nařízení (EHS) č. 2075/92.
Článek 26
1. Pokud se tabák vypěstovaný v jednom členském státě zpracovává v jiném členském státě, rozdělí se produkční kvóty podle odstavce 2, 3 a 4.
2. Zpracovatelský členský stát sdělí příslušnému producentskému členskému státu pro každého producenta a každou skupinu odrůd, jaká množství surového tabáku dodaného ke zpracování v průběhu referenčních let se použijí pro výpočet produkčních kvót podle čl. 9 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2075/92.
3. Sdělení se uskuteční nejpozději 15. listopadu roku předcházejícího příslušný sklizňový rok.
4. Producentský členský stát přidělí odpovídající podíl svého zaručeného prahového množství producentům, kteří v referenčních letech podle odstavce 2 dodávali tabák prvním zpracovatelům v jiných členských státech.
Při přidělování produkčních kvót jsou si rovni producenti, kteří v referenčních letech dodávali tabák prvním zpracovatelům jiného členského státu, a producenti, kteří svou produkci dodávali prvním zpracovatelům ve svém členském státě.
KAPITOLA II
Osvědčení o produkčních kvótách
Článek 27
1. Pro každou skupinu odrůd vystavuje členský stát producentům, kteří jsou usazeni v pěstitelské oblasti uznané podle čl. 5 písm. a) nařízení (EHS) č. 2075/92 osvědčení o produkčních kvótách v rámci zaručených prahových množství.
Osvědčení o produkčních kvótách uvádějí především skupinu odrůd a množství tabáku, na něž se osvědčení vztahuje.
2. Členské státy stanoví postup pro vystavování osvědčení o produkčních kvótách, jakož i preventivní opatření k zamezení podvodů podle článku 17 nařízení (EHS) č. 2075/92.
3. Členské státy mohou stanovit minimální množství pro vystavení osvědčení o produkčních kvótách.
Tato množství nesmí být vyšší než 500 kg.
4. Pokud producent prokáže, že v důsledku nepředvídaných okolností byla jeho produkce při sklizni v referenčním roce mimořádně nízká, stanoví členský stát na základě producentovy žádosti množství, které se během této sklizně zohlední při vystavení osvědčení o produkčních kvótách; toto množství však nesmí být vyšší než množství uvedená v osvědčení o produkčních kvótách přidělených producentovi na danou sklizeň.
KAPITOLA III
Změna zaručeného prahového množství
Článek 28
1. Pokud při některé sklizni v některém členském státě překročí zaručené prahové množství stanovené pro některou skupinu odrůd zaručené prahové množství předchozí sklizně, rozdělí se množství, které překračuje tuto hranici, podle objektivních a koherentních kritérií, které členský stát stanoví a zveřejní.
Členské státy mohou stanovit, že dodatečná množství budou přednostně přidělována producentům,
a) jejichž množství uvedená v osvědčeních o produkčních kvótách pro jinou skupinu odrůd byla ve srovnání s předchozí sklizní snížena;
b) kteří mohou díky dodatečnému množství dané skupiny odrůd značně zlepšit svou produkci tabáku.
2. Pokud je při některé sklizni v některém členském státě zaručené prahové množství stanovené pro některou skupinu odrůd nižší než zaručené prahové množství předchozí sklizně, rozdělí se toto snížení producentům v poměru podle průměru množství, které dodal každý samostatný producent ke zpracování v posledních třech letech před rokem poslední sklizně, aniž je dotčen program zpětného odkupu kvót stanovený v článku 14 nařízení (EHS) č. 2075/92.
KAPITOLA IV
Národní rezerva
Článek 29
1. Za účelem podpořit přeměnu producentů a restrukturalizaci zemědělských podniků, vytvoří členské státy pro každou sklizeň národní rezervu kvót pro jednotlivé skupiny odrůd.
2. Tato rezerva je vytvořena z kvót, které byly uvolněny lineárním snižováním všech kvót přidělených samostatným producentům a seskupením producentů, přičemž toto snižování stanoví členský stát ve výši 0,5 % až 2 % zaručeného prahového množství stanoveného na každý rok pro tutéž skupinu odrůd.
Kromě toho mohou členské státy použít tyto metody:
- lineární snižování stanovené každým členským státem až do výše 2 % množství uvedených v osvědčeních o produkčních kvótách, u kterých došlo k trvalému postoupení,
a/nebo
- produkční kvóty, které nebyly k datu stanovenému pro uzavření smluv o pěstování k tomuto účelu využity.
3. Národní rezerva se rozděluje v souladu s kapitolou I této hlavy a v souladu s pěstitelskými oblastmi uznanými podle čl. 5 písm. a) nařízení (EHS) č. 2075/92 producentům nebo osobám, které se chtějí producenty stát, a to na základě objektivních kritérií stanovených každým členským státem.
KAPITOLA V
Převod a postoupení kvót
Článek 30
Kvóty mohou být převedeny nebo dočasně nebo trvale postoupeny.
Článek 31
1. Pokud je podnik produkující tabák převeden z jakýchkoli důvodů na třetí osobu, získává nový majitel nárok na osvědčení o produkčních kvótách, a to od data převodu na celé referenční období, pokud smluvní ustanovení nestanoví jinak.
2. Pokud je na třetí osobu převedena pouze část podniku produkujícího tabák, získává nový majitel nárok na osvědčení o produkčních kvótách podle množství získané zemědělské plochy.
Zúčastněné smluvní strany se mohou dohodnout, že tento nárok plně připadne původnímu nebo novému majiteli.
3. Aniž je dotčen odstavec 1, zůstávají práva na přidělení kvóty, která získal producent jako nájemce obhospodařované plochy, tomuto producentovi zachována i po ukončení platnosti nájemní smlouvy.
4. Pokud podnik produkující tabák obhospodařují nebo obhospodařovali společně členové jedné rodiny, musí na základě kumulovaného množství, na které mají nárok, požádat o vystavení jediného osvědčení o produkčních kvótách.
Článek 32
1. Na základě povolení členského státu si mohou producenti vzájemně vyměňovat práva na osvědčení o produkčních kvótách jedné skupiny odrůd za jinou skupinu odrůd.
2. Výměna práv na osvědčení o produkčních kvótách podle odstavce 1 platí mezi dotyčnými producenty jako trvalé postoupení příslušných referenčních množství.
Článek 33
1. Samostatný producent může v rámci jednoho členského státu buď dočasně nebo trvale postoupit jinému samostatnému producentovi část nebo celé množství, které mu bylo přiděleno a je uvedeno v osvědčení o produkčních kvótách, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a) příslušné osvědčení o produkčních kvótách ještě není upraveno smlouvou o pěstování;
b) nabyvatel postoupení již vlastní produkční kvótu na příslušnou skupinu odrůd;
c) postoupení bylo sjednáno písemnou dohodou mezi zúčastněnými stranami a obsahuje odkaz na osvědčení o produkčních kvótách, jehož část nebo celé množství jsou předmětem postoupení;
d) písemná dohoda podle písmene c) byla předložena k registraci příslušnému orgánu do 30 dnů od data uvedeného v čl. 22 odst. 3 tohoto nařízení;
e) originál osvědčení o produkčních kvótách, jehož část nebo celé množství jsou předmětem postoupení, se vrátí příslušnému subjektu v okamžiku podání dohody o postoupení;
f) pokud ten, kdo postupuje své osvědčení o produkčních kvótách, je členem seskupení producentů, musí být toto postoupení, pokud nabyvatel postoupení není členem stejného seskupení, seskupením producentů schváleno.
Seskupení producentů musí dát souhlas v případě, že žádný z jeho členů neprojevil zájem využít za nabízených podmínek množství, která jsou předmětem postoupení.
Pokud se postoupení uskuteční mezi producenty téhož seskupení producentů, musí být seskupení o postoupení informováno;
g) trvalé postoupení je možné pouze u producentů, kteří prokáží, že v posledních třech letech byly na postoupené kvóty uzavřeny smlouvy o pěstování.
2. Příslušný subjekt členského státu zaregistruje dohodu uvedenou v odst. 1 písm. c) do 20 dnů po jejím podání poté, co ověří, že jsou dodrženy podmínky odst. 1 písmen a), b), d), e), f) a g). Ke stejnému datu vystaví příslušný subjekt členského státu:
- nabyvateli postoupení doplňující osvědčení o produkčních kvótách, které uvádí množství převedených produkčních kvót,
- producentovi, který postoupil pouze část množství uvedených ve svém osvědčení o produkčních kvótách, nové osvědčení o produkčních kvótách, které uvádí množství, která postoupena nebyla.
3. Postoupení uvedená v odstavci 1 se nesmí vztahovat na množství menší než 100 kg.
KAPITOLA VI
Zpětný odkup kvót
Článek 34
1. Podle čl. 14 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2075/92 a s výjimkou citlivých pěstitelských oblastí a/nebo skupin vyznačujících se vysokou jakostí odrůd podle odstavce 2 se zavádí program zpětného odkupu kvót s odpovídajícím snižováním zaručených prahových množství podle článku 8 nařízení (EHS) č. 2075/92, aby se usnadnila přeměna producentů, kteří se dobrovolně a samostatně rozhodnou opustit odvětví tabáku.
2. Na základě návrhů členských států předložených vždy do 30. května každého sklizňového roku a v rámci 25 % maximálního zaručeného prahového množství každého členského státu Komise určí citlivé pěstitelské oblasti a/nebo skupiny vyznačující se vysokou jakostí odrůd, na něž se nevztahuje předchozí odstavec.
3. Odstavec 1 se vztahuje výhradně na producenty, kteří předloží doklad o tom, že v posledních třech letech uzavřeli smlouvu o pěstování na kvóty, kterých se program zpětného odkupu kvót týká.
Článek 35
1. Producent, který se rozhodne opustit odvětví tabáku podle článku 34, musí tuto skutečnost písemně oznámit příslušnému subjektu členského státu, jakož i seskupení producentů, pokud je jeho členem, a to do 1. září sklizňového roku.
2. V období od 1. září do 31. prosince zveřejní členský stát svůj záměr o prodeji kvót, aby si ostatní producenti mohli tyto kvóty koupit před jejich skutečným zpětným odkupem.
Samostatní producenti, kteří jsou členy stejného seskupení producentů jako producent, který se rozhodl opustit odvětví tabáku, a seskupení mají přednost mezi producenty při koupi kvót nabízených v rámci programu zpětného odkupu.
3. Pokud nebyly kvóty koupeny producenty, kteří mají přednost při koupi kvót nabízených v rámci programu zpětného odkupu, jsou tyto kvóty po uplynutí doby čtyř měsíců trvale odkoupeny.
Příslušný subjekt členského státu informuje Komisi o zpětně odkoupených množstvích podle skupin odrůd.
4. Od sklizňového roku, který následuje po oznámení producenta, že se rozhodl opustit odvětví tabáku, se sníží zaručené prahové množství příslušné skupiny odrůd o zpětně odkoupená množství.
Článek 36
Producenti, jejichž kvóty na sklizeň 1999 byly zpětně odkoupeny, mají při vyplácení prémií na sklizně 2000, 2001 a 2002 nárok na roční vyplácení těchto částek:
- kvóty skupiny I 0,67741 EUR/kg,
- kvóty skupiny II 0,54187 EUR/kg,
- kvóty skupiny III 0,54187 EUR/kg,
- kvóty skupiny IV 0,59591 EUR/kg,
- kvóty skupiny V 0,54187 EUR/kg,
- kvóty skupiny VI 0,93854 EUR/kg,
- kvóty skupiny VII 0,79635 EUR/kg,
- kvóty skupiny VIII 0,56904 EUR/kg.
KAPITOLA VII
Jiná ustanovení
Článek 37
Členské státy mohou stanovit, že spory ohledně rozdělování nebo převodu produkčních kvót budou předloženy rozhodčímu subjektu.
Členské státy stanoví pravidla členství a rozhodovacích postupů tohoto subjektu.
Článek 38
1. Členské státy vytvoří počítačovou databázi, která obsahuje o každém zpracovateli, každém samostatném producentovi a o každém seskupení producentů údaje umožňující identifikaci jejich podniků, údaje o kvótách a množstvích uvedených v osvědčeních o produkčních kvótách, jakož i všechny ostatní údaje potřebné ke kontrole režimu produkčních kvót.
2. Členské státy zajistí:
- bezpečnost dat v počítačové databázi,
- výhradní užívání databáze pro používání odstavce 1,
- ochranu dat pomocí vhodných opatření, zejména proti krádeži a manipulaci,
- přístup zúčastněných osob ke spisům, které se jich týkají, a to bez zbytečné čekací doby a nákladů,
- právo zúčastněných osob oprávněně měnit údaje, které se jich týkají, a zejména právo pravidelně odstraňovat neaktuální údaje.
3. Zpracovatelé a producenti:
- nesmí bránit k tomuto účelu vyškoleným odborníkům ve vytváření počítačové databáze,
- musí sdělit těmto oborníkům všechny informace požadované tímto nařízením.
4. Členské státy zajistí, s výhradou jejich vnitrostátních právních předpisů o ochraně osobních údajů, zveřejnění produkční kvóty každého samostatného producenta, která je základem smlouvy o pěstování, nebo produkční kvóty každého producenta, který je členem seskupení, aby byla známa všem producentům vymezené pěstitelské oblasti stanovené v článku 9 tohoto nařízení.
Článek 39
Pokud se přidělí produkční kvóty seskupení producentů, které je samo o sobě producentem, postará se členský stát o spravedlivé rozdělení produkčních kvót mezi všechny členy tohoto seskupení.
Členské státy musí mít také k dispozici přesné údaje o produkci všech samostatných producentů, aby jim případně mohly přidělit produkční kvóty.
V tomto případě se vztahují ustanovení kapitoly I odpovídajícím způsobem i na členy seskupení producentů; na základě dohody všech svých členů může seskupení producentů provést za účelem lepší organizace produkce jiné rozdělení.
HLAVA VI
Zvláštní podpora
Článek 40
1. Zvláštní podpora podle čl. 4a odst. 5 nařízení (EHS) č. 2075/92 se rovná 2 % prémie.
2. Zvláštní podporu mohou využít seskupení producentů u odrůd skupin VI, VII a VIII nejpozději 30. června roku následujícího po sklizňovém roce a u ostatních skupin odrůd nejpozději 15. června roku následujícího po sklizňovém roce, a to pouze k těmto účelům:
- zaměstnávání technických pracovníků, kteří pomáhají producentům při zvyšování jakosti jejich produkce a při ochraně životního prostředí,
- pořízení certifikovaného osiva a sadby, jakož i jiných produkčních prostředků přispívajících ke zlepšení jakosti produkce,
- opatření na ochranu životního prostředí,
- zavedení opatření na podporu infrastruktury, která přispějí k lepšímu zhodnocení produktů dodávaných producenty, kteří jsou členy seskupení, zejména zavedení zařízení na třídění tabáku,
- zaměstnávání administrativních pracovníků za účelem řízení režimu prémií a zajištění dodržování právních předpisů Společenství ze strany seskupení producentů,
- náhrada nákladů, které vznikly na základě složení jistoty podle článku 42.
3. Na výdaje uvedené v první, druhé a třetí odrážce odstavce 2 musí připadnout alespoň 50 % celkové částky zvláštní podpory.
Článek 41
Pokud zvláštní podporu poskytuje jiný členský stát než ten, v němž probíhá zpracování tabáku, předá zpracovatelský členský stát na žádost státu příslušnému pro vyplacení podpory osvědčení, doklady a podklady uvedené v čl. 18 odst. 1.
Článek 42
1. Na základě předložení žádosti vyplatí členské státy seskupení producentů zálohu na zvláštní podporu.
Výše zálohy se stanoví na základě množství tabáku dodaného seskupením producentů v okamžiku podání žádosti prvnímu zpracovateli.
Členské státy stanoví dodatečné podmínky pro vyplacení zálohy.
2. Vyplacení zálohy na zvláštní podporu se uskuteční na základě složení jistoty ve výši zálohy s navýšením o 15 %.
3. Jistota je uvolněna na základě předložení dokladů potřebných pro vyplacení zvláštní podpory podle čl. 18 odst. 1 tohoto nařízení.
HLAVA VII
Kontroly a sankce
KAPITOLA I
Kontroly
Článek 43
Pro kontrolu tohoto nařízení se použijí tyto články nařízení Komise (EHS) č. 3887/92:
- čl. 6 odst. 1 pro účinné ověřování dodržování podmínek pro poskytování podpor,
- článek 11 pro dodatečné sankce na vnitrostátní úrovni a pro případy vyšší moci,
- článek 12 pro kontrolní zprávu,
- článek 13 pro kontrolu na místě,
- článek 14 pro neoprávněné platby.
Článek 44
1. Členské státy zavádějí režim kontrol, aby zajistily účinné ověřování dodržování ustanovení stanovených tímto nařízením a nařízením (EHS) č. 2075/92, a přijímají všechna nezbytná dodatečná opatření, která jsou nutná pro používání těchto nařízení.
Kontroly zahrnují tyto úkony:
a) administrativní kontroly;
b) kontroly na místě;
c) kontroly dodávek tabákových listů;
d) kontroly během prvního zpracování a obalové úpravy tabáku.
2. Členské státy si podle potřeby vzájemně poskytují pomoc při provádění kontroly stanovené tímto nařízením a v případě, že mezi sebou obchodují s tabákovými listy.
Článek 45
Administrativní kontroly zahrnují křížové kontroly:
a) pozemků, které jsou ohlášené jako pěstební tabákové plochy, jakož i kontroly databáze podle článku 2 nařízení (EHS) č. 3508/92, za účelem zabránit neoprávněnému dvojímu poskytnutí podpory na jednu a tutéž sklizeň.
Těmito kontrolami musí projít všechny pozemky, které jsou ohlášené jako pěstební tabákové plochy;
b) aby se ověřilo dodržování čl. 2 odst. 3 tohoto nařízení.
Pro sklizeň 1999 můžou být tyto kontroly prováděny na základě vzorku.
Článek 46
1. Kontroly na místě se provádějí po analýze rizik.
Členské státy provádějí neohlášené kontroly na místě, aby ověřily:
a) údaje uvedené ve smlouvách o pěstování, zejména plochu, pěstovanou skupinu odrůd a skladované množství tabáku podle čl. 16 odst. 2.
Plochy se určí vhodnými prostředky, které stanoví příslušný subjekt a které musí zaručovat stejnou přesnost měření jako oficiální měření podle vnitrostátních ustanovení.
Příslušný subjekt stanoví přípustnou odchylku s ohledem na použité metody měření, přesnost oficiální dokumentace, která je k dispozici, a místní poměry (jako poloha na svahu nebo tvar parcel).
U každého prvního zpracovatele se tato kontrola vztahuje minimálně na 5 % samostatných producentů, na které se vztahují smlouvy o pěstování registrované podle jednotlivých skupin odrůd; vzorek podléhající kontrole musí být určen příslušným subjektem, zejména na základě analýzy rizik a reprezentativnosti pro různé smluvně stanovené objemy.
Členský stát může rozhodnout, že zkontroluje dálkovým šetřením celý vzorek nebo jeho část;
b) dodržování čl. 40 odst. 2 a 3, jakož i čl. 18 odst. 3 a 4 tohoto nařízení.
V každém členském státě se tato kontrola každoročně vztahuje minimálně na 30 % seskupení producentů.
Vzorek předložený kontrole musí být určen příslušným subjektem, zejména na základě jeho reprezentativnosti pro různé velikosti seskupení producentů.
2. Při analýze rizik se zohlední:
- smluvní množství surového tabáku v poměru k pozemkům ohlášeným jako pěstební tabákové plochy,
- výsledky kontrol z předchozích let,
- další faktory stanovené členskými státy.
3. Pokud jsou při kontrolách na místě v některé pěstitelské oblasti nebo v některé části pěstitelské oblasti zjištěny závažné nesrovnalosti, provedou příslušné subjekty v běžném roce dodatečné kontroly a v následujícím roce zvýší počet kontrol v této pěstitelské oblasti nebo v její části.
Článek 47
1. Každá dodávka musí být kontrolována příslušným kontrolním subjektem.
Každá dodávka musí být příslušným kontrolním subjektem povolena a tento subjekt o ní musí být předem informován, aby mohl určit datum jejího uskutečnění.
Při této kontrole musí být zejména ověřeno, zda příslušný kontrolní subjekt dodávku předem schválil.
2. Pokud je tabák dodán do schváleného výkupního střediska podle čl.
16 odst. 1 pododstavce 2, tak může nezpracovaný tabák opustit po kontrole toto středisko pouze za účelem přepravy k prvnímu zpracovateli.
Po kontrole musí být tabák shromážděn v přesně stanovených množstvích. Převoz tohoto tabáku k prvnímu zpracovateli musí písemně povolit příslušný kontrolní subjekt, který o něm musí být předem informován, aby mohl přesně určit dopravní prostředek, trasu, čas odjezdu a příjezdu, jakož i přepravovaná množství tabáku.
3. Při přejímání tohoto tabáku prvním zpracovatelem zkontroluje příslušný kontrolní subjekt zvážením, zda se skutečně jedná o přesně stanovená množství kontrolovaná ve výkupním středisku.
Příslušný kontrolní subjekt stanoví zvláštní podmínky, které považuje za nutné pro kontrolu obchodních postupů.
Článek 48
1. Kontroly během prvního zpracování a obalové úpravy tabáku se provádějí po analýze rizik. Členské státy provádějí neohlášené kontroly, aby přezkoumaly, zda jsou dodržována ustanovení článku 7, lhůta pro zaplacení kupní ceny podle čl. 9 odst. 3 písm. j), jakož i lhůta pro platbu částky podle čl. 20 odst. 3 tohoto nařízení.
2. Kontroly během prvního zpracování a obalové úpravy tabáku pro trh musí ověřit u každého kontrolovaného prvního zpracovatele, jaká množství tabákových listů vypěstovaných ve Společenství nebo pocházejících ze třetích zemí byla zkontrolována, a zaručit, že tabák, který byl takto zkontrolován, zůstane pod kontrolou dokud nebude dokončeno jeho první zpracování a obalová úprava a že žádný tabák nemůže být podroben kontrole vícekrát.
Tyto kontroly zahrnují:
a) neohlášenou kontrolu zásob prvního zpracovatele;
b) kontrolu v okamžiku, kdy tabák podrobený prvnímu zpracování a obalové úpravě opouští kontrolní místo;
c) všechna dodatečná kontrolní opatření, která považuje členský stát za nezbytná, aby se zabránilo vyplácení prémie na surový tabák původem ze třetích zemích.
3. Kontroly během prvního zpracování a obalové úpravy tabáku se týkají minimálně 5 % prvních zpracovatelů; vzorek podléhající kontrole musí být určen příslušným subjektem, zejména na základě analýzy rizik a reprezentativnosti pro různé velikosti podniků prvních zpracovatelů.
4. Při analýze rizik se zohlední:
- výsledky kontrol z předchozích let,
- vývoj ve srovnání s předchozím rokem,
- další faktory stanovené členskými státy.
Kontroly podle odstavce 2 se musí provádět na místě zpracování tabákových listů.
Zúčastnění první zpracovatelé písemně sdělí příslušným subjektům místa zpracování tabáku ve lhůtě stanovené členským státem.
Za tímto účelem mohou členské státy stanovit, které údaje musí první zpracovatelé příslušným subjektům poskytnout.
KAPITOLA II
Sankce
Článek 49
Ustanovení této kapitoly se nepoužijí v případě vyšší moci.
Článek 50
1. Pokud samostatný producent nepěstuje tabák, ztrácí jakýkoli nárok na prémii na běžnou sklizeň a na přidělení produkční kvóty na následující sklizeň.
2. Pokud je pěstební plocha o více než 10 % menší než plocha ohlášená, jsou prémie, která má být vyplacena dotyčnému producentovi na právě probíhající sklizeň, a kvóta přidělená na následující sklizeň sníženy o dvojnásobek zjištěného rozdílu.
3. Pokud se použijí sankce podle odstavců 1 a 2 a pokud je samostatný producent členem seskupení producentů, sníží se produkční kvóty uvedené v osvědčeních o produkčních kvótách o přesná množství produkčních kvót producenta, na kterého mají být sankce uvaleny, aniž by existovala možnost provést jiné rozdělení kvót mezi členy seskupení producentů.
4. Pokud kontrola nemůže být provedena z důvodů způsobených producentem, považuje se plocha za neobdělávanou.
Sankce podle odstavců 1 a 2 se nepoužijí, pokud producent nebo zpracovatel před kontrolou písemně upozornil příslušné subjekty na odchylky a pokud pěstitel při stanovení velikosti plochy prokáže, že při určování plochy pozemku bez hospodářských komunikací a oplocení vycházel z údajů uznaných příslušným subjektem.
5. Pokud příslušný kontrolní subjekt zjistí nepřihlášené množství tabáku podle čl. 16 odst. 2, sníží se množství, které by mělo být uvedené v osvědčení o produkčních kvótách a na které má producent nárok při následující sklizni, o dvojnásobek neohlášeného množství.
Článek 51
1. Pokud seskupení producentů nedodržuje předpisy pro poskytování prémií podle přílohy V tohoto nařízení, ztrácí také veškerá práva na vyplacení zvláštní podpory na právě probíhající sklizeň.
Seskupení producentů se odejme uznání, pokud je při druhé kontrole zjištěno opakované porušení předpisů.
Administrativní chyby jsou důvodem ke snížení zvláštní podpory na právě probíhající sklizeň.
Toto snížení stanovené členským státem se pohybuje podle závažnosti chyby mezi 1 a 20 %.
Seskupení producentů musí odstranit následky vzniklé na základě chyb.
2. Pokud seskupení producentů nedodržuje předpisy čl. 40 odst. 2 a 3, sníží se zvláštní podpora podle závažnosti chyb o 20 až 50 %. Seskupení producentů se odejme uznání, pokud je zjištěno opakované porušení předpisů.
18 odst. 3 tohoto nařízení pro vyplacení celkové částky pevné a proměnlivé části prémie producentům, kteří jsou členy seskupení, překročena o 30 dnů.
Každé další překročení lhůty o 30 dnů až do maximálního překročení o 150 dnů vede ke snížení zvláštní podpory o dalších 20 %.
3. Správci seskupení producentů, kteří jsou úmyslně nebo z důvodů hrubé nedbalosti zodpovědní za odejmutí uznání podle odstavce 1 a 2, nesmějí v roce použití sankce spravovat žádné jiné seskupení producentů ani podat žádost o uznání seskupení producentů.
4. Odebrání uznání se provádí podle ustanovení článku 6.
Článek 52
Pokud nebyl nezpracovaný tabák dodán na místa podle čl. 16 odst. 1 pododstavce 2 nebo pokud přepravce nemá povolení k přepravě přesně stanovených množství tabáku podle čl. 47 odst. 2 z výkupního střediska k prvnímu zpracovateli, musí zpracovatelský podnik, který přijal tabák proti předpisům, zaplatit členskému státu částku ve výši prémie na výše uvedené množství tabáku. Tato částka připadne Evropskému zemědělskému orientačnímu a záručnímu fondu (EZOZF).
Článek 53
1. Pokud je lhůta pro zaplacení kupní ceny podle čl. 9 odst. 3 písm. j) a lhůta pro vyplacení částky podle čl. 20 odst. 3 překročena o více než 30 dnů, odebere se prvnímu zpracovateli na jeden rok schválení. Každé další překročení lhůty je důvodem pro odebrání schválení na další rok až na dobu maximálně tří let.
2. Po uplynutí doby odebrání schválení musí první zpracovatel podat novou žádost o schválení.
3. Správci prvních zpracovatelů, kteří jsou úmyslně nebo z důvodů hrubé nedbalosti zodpovědní za odebrání schválení, nesmějí v roce použití sankce spravovat žádného jiného prvního zpracovatele ani podat žádost o schválení.
HLAVA VIII
Oznámení Komisi
Článek 54
Každý zúčastněný členský stát oznámí neprodleně Komisi:
a) používání čl. 3 odst. 1 písm. e) pododstavce 2;
b) odmítnutí nebo odebrání uznání některému seskupení producentů s uvedením důvodů tohoto odmítnutí nebo odebrání;
c) jména a adresy subjektů příslušných pro registraci smluv o pěstování, jakož i všech prvních zpracovatelů schválených členským státem.
Komise zveřejní seznam těchto subjektů a schválených prvních zpracovatelů v Úředním věstníku Evropských společenství, řadě "C";
d) používání čl. 12 odst. 1;
e) používání čl. 20 odst. 1;
f) rozhodnutí, která zamýšlí přijmout při používání čl. 27 odst. 4;
g) opatření přijatá podle čl. 28;
h) způsoby vytváření národní rezervy a objektivní kritéria pro rozdělování národní rezervy podle čl. 29 odst. 2 a 3,
i) trvale postoupená množství podle skupin odrůd podle článku 33;
j) množství, která jsou předmětem žádosti o zpětný odkup kvót, a zpětně odkoupená množství podle skupin odrůd podle článku 35;
k) vnitrostátní opatření přijatá k provádění tohoto nařízení;
l) další informace požadované Komisí za účelem řádného řízení systému.
Počítačová databáze zřízená v rámci integrovaného administrativního a kontrolního režimu slouží k předávání informací uvedených v tomto článku.
HLAVA IX
Přechodná a závěrečná ustanovení
Článek 55
Pro sklizeň 1999 může producent, který je členem více seskupení producentů, písemně sdělit seskupení producentů, že se vzdává svého členství, odchylně od čl. 3 odst. 1 písm. f) druhé odrážky, nejpozději dne 31. ledna 1999.
Článek 56
Nařízení (EHS) č. 3478/92, (EHS) č. 84/93 a (ES) č. 1066/95 se zrušují ke dni začátku použitelnosti tohoto nařízení.
Článek 57
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
ze dne 31. prosince 1998, kterým se přijímají stanovy Hospodářského a finančního výboru
(1999/8/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 153 této Smlouvy,
s ohledem na stanovisko Komise,
vzhledem k tomu, že podle čl. 109c odst. 2 Smlouvy se na počátku třetí etapy zřídí Hospodářský a finanční výbor;
vzhledem k tomu, že Rada přijala dne 21. prosince 1998 rozhodnutí o podrobnostech složení Hospodářského a finančního výboru [1];
majíc na paměti, že dne 16. června 1997 přijala Evropská rada usnesení o zřízení mechanismu směnných kurzů ve třetí etapě hospodářské a měnové unie [2];
majíc na paměti, že dne 13. prosince 1997 přijala Evropská rada usnesení o koordinaci hospodářských politik ve třetí etapě hospodářské a měnové unie a k článkům 109a 109b Smlouvy o ES [3];
majíc na paměti, že v těchto usneseních byla přiznána určitá role Hospodářskému a finančnímu výboru;
vzhledem k tomu, že by proto měly být přijaty stanovy Hospodářského a finančního výboru,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Přijímají se stanovy Hospodářského a finančního výboru.
Znění stanov je uvedeno v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
kterým se provádí směrnice Rady 95/57/ES o shromažďování statistických informací v oblasti cestovního ruchu (oznámeno pod číslem K(1998) 3950) (Text s významem pro EHP)
(1999/34/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 95/57/ES ze dne 23. listopadu 1995 o shromažďování statistických informací v oblasti cestovního ruchu [1], a zejména na články 3, 7 a 10 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že pro usnadnění sestavování harmonizovaných statistik je nutné, aby byly stanoveny definice, které se použijí pro ukazatele zjišťování;
vzhledem k tomu, že pro usnadnění shromažďování údajů je nutné, aby byl stanoven postup při předávání údajů;
vzhledem k tomu, že během přechodného období je vhodné povolit členským státům nezbytné odchylky, aby mohly přizpůsobit své statistické systémy požadavkům směrnice 95/57/ES;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistické programy, zřízeného rozhodnutím 89/382/EHS, Euratom,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha I stanoví definice, které se použijí pro ukazatele zjišťování, a úpravy územního členění podle článku 3 směrnice 95/57/ES.
Článek 2
Příloha II obsahuje prováděcí pravidla pro postupy při předávání údajů podle článku 7 směrnice 95/57/ES.
Článek 3
Příloha III stanoví odchylky povolené členským státům podle článku 10 směrnice 95/57/ES.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 26. listopadu 1998 o postoji, jejž má Evropské společenství zaujmout k pravidlům vedení konciliace ve věci tranzitních sporů, které má přijmout Konference energetické charty
(1999/37/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na čl. 3 odst. 2 rozhodnutí Rady a Komise 98/181/ES, ESUO, Euratom [1],
s ohledem na podnět Komise,
vzhledem k tomu, že Evropská společenství a jejich členské státy podepsaly dne 17. prosince 1994 Smlouvu o energetické chartě;
vzhledem k tomu, že Evropská společenství a většina jejich členských států uložily dne 16. prosince 1997 své schvalovací nebo ratifikační listiny u depozitáře, vlády Portugalské republiky;
vzhledem k tomu, že Smlouva o energetické chartě bude brzy ratifikována zbývajícími členskými státy;
vzhledem k tomu, že Smlouva o energetické chartě vstoupila v platnost dnem 16. dubna 1998;
vzhledem k tomu, že článek 7 Smlouvy o energetické chartě stanoví, že každá smluvní strana přijme nezbytná opatření pro usnadnění tranzitu energetických materiálů a produktů v souladu se zásadou volného tranzitu a bez rozlišování, pokud jde o jejich původ, místo určení nebo vlastnictví, a bez diskriminace, pokud jde o stanovení jejich cen na základě takového rozlišování, a bez jakýchkoli neodůvodněných zdržení, omezení nebo poplatků;
vzhledem k tomu, že uvedený článek rovněž obsahuje ustanovení, která se použijí na spory ve všech věcech týkajících se tranzitu;
vzhledem k tomu, že článek 7 Smlouvy o energetické chartě stanoví, že Konference charty přijme standardní ustanovení o vedení konciliace a o odměnách konciliátorů;
vzhledem k tomu, že návrh pravidel vedení konciliace ve věci tranzitních sporů byl projednáván na Konferenci charty ve dnech 23. a 24. dubna 1998; že Konference charty se dohodla, že by tento návrh pravidel měl sloužit až do jejich formálního schválení jako vodítko;
vzhledem k tomu, že Konference charty, která se má uskutečnit ve dnech 3. a 4. prosince 1998, by měla formálně přijmout tento návrh pravidel, jenž bude mezitím dokončen;
vzhledem k tomu, že Společenství by tento návrh pravidel mělo na Konferenci charty schválit,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Pravidla týkající se vedení konciliace ve věci tranzitních sporů obsažená v příloze by měla být jménem Společenství schválena na Konferenci charty [2].
kterým se v zásadě uznává úplnost dokumentací předložených k podrobnému zkoumání s ohledem na možné zařazení CGA 279 202 (trifloxystrobin), klefoxydimu (BAS 625H), etoxazolu a fosforečnanu železitého do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh (oznámeno pod číslem K(1998) 4355) (Text s významem pro EHP)
(1999/43/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 98/47/ES [2], a zejména na čl.
6 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že směrnice 91/414/EHS (dále jen "směrnice") stanovila vytvoření seznamu Společenství obsahujícího účinné látky, které jsou povoleny pro použití v přípravcích na ochranu rostlin;
vzhledem k tomu, že žadatelé předložili orgánům členských států dokumentace týkající se čtyř účinných látek s cílem dosáhnout jejich zařazení do přílohy I směrnice;
vzhledem k tomu, že společnost Novaritis Crop Protection UK Ltd předložila dne 28. ledna 1998 orgánům Spojeného království dokumentaci týkající se účinné látky CGA 279 202 (trifloxystrobin);
vzhledem k tomu, že společnost BASF AG předložila dne 2. dubna 1998 španělským orgánům dokumentaci týkající se účinné látky klefoxydimu (BAS 625H);
vzhledem k tomu, že společnost Sumitomo Chemical Agro Europe SA předložila dne 21. dubna 1998 francouzským orgánům dokumentaci týkající se účinné látky etoxazolu;
vzhledem k tomu, že společnost W. Neudorff GmbH předložila dne 27. srpna 1998 německým orgánům dokumentaci týkající se účinné látky fosforečnanu železitého;
vzhledem k tomu, že uvedené orgány sdělily Komisi výsledky prvního zkoumání úplnosti dokumentace, pokud jde o požadavky na údaje a informace stanovené v příloze II a – pro alespoň jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku – požadavky stanovené v příloze III směrnice; že v souladu s čl.
6 odst. 2 žadatelé následně předložili dokumentace Komisi a ostatním členským státům;
vzhledem k tomu, že dokumentace týkající se CGA 279 202 (trifloxystrobin), klefoxydimu (BAS 625H), etoxazolu a fosforečnanu železitého byly postoupeny Stálému rostlinolékařskému výboru dne 15. října 1998;
vzhledem k tomu, že čl. 6 odst. 3 vyžaduje, aby bylo na úrovni Společenství potvrzeno, že každá dokumentace v zásadě vyhovuje požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze II a – pro alespoň jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku – požadavkům stanoveným v příloze III směrnice;
vzhledem k tomu, že toto potvrzení je nezbytné k tomu, aby se mohlo pokračovat v podrobném zkoumání dokumentace, a také k tomu, aby bylo členským státům umožněno udělit dočasné povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující tuto účinnou látku při řádném dodržení podmínek stanovených v čl. 8 odst.
vzhledem k tomu, že tímto rozhodnutím není dotčena možnost požádat žadatele o další údaje nebo informace, pokud při podrobném zkoumání vyjde najevo, že jsou takové informace nebo údaje pro přijetí rozhodnutí nezbytné;
vzhledem k tomu, že se členské státy a Komise dohodly na tom, že Spojené království bude pokračovat v podrobném zkoumání dokumentace týkající se CGA 279 202 (trifloxystrobin), Španělsko v podrobném zkoumání dokumentace týkající se klefoxydimu (BAS 625H), Francie v podrobném zkoumání dokumentace týkající se etoxazolu a Německo v podrobném zkoumání dokumentace týkající se fosforečnanu železitého;
vzhledem k tomu, že Spojené království, Španělsko, Francie a Německo co možná nejdříve, nejpozději však do jednoho roku, předloží Komisi zprávy o závěrech těchto zkoumání, k nimž se připojí všechna doporučení ohledně zařazení nebo nezařazení a všechny podmínky s tím související; že po obdržení těchto zpráv se bude pokračovat v podrobném zkoumání za odborného přispění všech členských států v rámci Stálého rostlinolékařského výboru;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Níže uvedené dokumentace s ohledem na navržená použití v zásadě vyhovují požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze II a – pro alespoň jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku – požadavkům stanoveným v příloze III směrnice.
1. Dokumentace předložená Komisi a členským státům společností Novaritis Crop Protection UK Ltd za účelem zařazení účinné látky CGA 279 202 (trifloxystrobin) do přílohy I směrnice 91/414/EHS, která byla postoupena Stálému rostlinolékařskému výboru dne 15. října 1998.
2. Dokumentace předložená Komisi a členským státům společností BASF AG za účelem zařazení účinné látky klefoxydimu (BAS 625H) do přílohy I směrnice 91/414/EHS a která byla postoupena Stálému rostlinolékařskému výboru dne 15. října 1998.
3. Dokumentace předložená Komisi a členským státům společností Sumitomo Chemical Agro Europe SA za účelem zařazení účinné látky etoxazolu do přílohy I směrnice 91/414/EHS, která byla postoupena Stálému rostlinolékařskému výboru dne 15. října 1998.
4. Dokumentace předložená Komisi a členským státům společností W. Neudorff GmbH KG za účelem zařazení účinné látky fosforečnanu železitého do přílohy I směrnice 91/414/EHS, která byla postoupena Stálému rostlinolékařskému výboru dne 15. října 1998.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se mění rozhodnutí 94/432/ES, 94/433/ES, 94/434/ES a 95/380/ES, kterými se stanoví prováděcí pravidla ke směrnicím Rady 93/23/EHS, 93/24/EHS a 93/25/EHS o statistických zjišťováních chovu prasat, skotu, ovcí a koz (oznámeno pod číslem K (1998) 4541)
(1999/47/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 93/23/EHS ze dne 1. června 1993 o statistických zjišťováních chovu prasat [1], naposledy pozměněnou směrnicí 97/77/ES [2], a zejména na článek 1, čl. 6 odst. 3 a čl. 8 odst. 2,
s ohledem na směrnici Rady 93/24/EHS ze dne 1. června 1993 o statistických zjišťováních chovu skotu [3], naposledy pozměněnou směrnicí 97/77/ES, a zejména na čl. 1 odst. 3, čl. 6 odst. 3 a čl. 8 odst. 2,
s ohledem na směrnici Rady 93/25/EHS ze dne 1. června 1993 o statistických zjišťováních chovu ovcí a koz [4], naposledy pozměněnou směrnicí 97/77/ES, a zejména na čl. 1 odst. 4, čl. 7 odst. 2 a čl. 10 odst. 2,
vzhledem k tomu, že směrnice 97/77/ES změnila směrnice 93/23/EHS, 93/24/EHS a 93/25/EHS, pokud jde o četnost a sledovaná období statistických zjišťování chovu prasat, skotu a ovcí a koz;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 94/432/ES [5], 94/433/ES [6] a 94/434/ES [7] ze dne 30. května 1994, ve znění rozhodnutí Komise 95/380/ES [8] ze dne 18. září 1995, stanoví prováděcí pravidla ke směrnicím Rady 93/23/EHS, 93/24/EHS a 93/25/EHS;
vzhledem k tomu, že podle nových pravidel vyplývajících ze směrnice 97/77/ES je nutno změnit směrnice 94/432/ES, 94/433/ES a 94/434/ES, zejména pokud jde o sledovaná období zjišťování;
vzhledem k tomu, že je možno oprávnit členské státy, jejichž populace prasat je nižší než tři miliony kusů, aby prováděly jenom jedno zjišťování chovu prasat ročně a k různým datům;
vzhledem k tomu, že je možno oprávnit členské státy, u kterých populace skotu představuje pouze malé procento celkové populace skotu ve Společenství, aby vůbec neprováděly jedno ze dvou zjišťování v květnu/červnu nebo listopadu/prosinci;
vzhledem k tomu, že členské státy mohou být na vlastní žádost oprávněny použít pro konečné výsledky sudých let nebo konečné výsledky určitého měsíce daného roku předepsané členění podle velikostních tříd stád a použít regionální členění;
vzhledem k tomu, že členské státy již požádaly o uvedené možné odchylky;
vzhledem k tomu, že výsledky zjišťování sestavené ve Finsku budou harmonizovány s klasifikací územních statistických jednotek NUTS 2;
vzhledem k tomu, že výsledky zjišťování chovu ovcí a koz sestavené v Belgii na regionální úrovni budou zjednodušeny na úrovni NUTS 1;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro zemědělskou statistiku zřízeného rozhodnutím Rady 72/279/EHS [9],
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 94/432/ES se mění takto:
1. V článku 5:
a) v odstavci 1 se slova "dubnová a srpnová" nahrazují slovy "dubnová a srpnová nebo květnová/červnová";
b) odstavec 2 se nahrazuje tímto:
"Podle čl. 1 odst. 2 druhého pododstavce směrnice 93/23/EHS jsou členské státy uvedené v písm. b) přílohy IV oprávněny provádět zjišťování jednou ročně v dubnu, květnu/červnu, srpnu nebo listopadu/prosinci";
c) v odstavci 4 se slova "dubnového nebo srpnového" nahrazují slovy "dubnového nebo květnového/červnového nebo srpnového".
2. V příloze I se slova:
"Finsko: _BAR_ Etelä-Suomi _BAR_ Sisä-Suomi _BAR_
Pohjanmaa _BAR_
"Finsko: _BAR_ Etelä-Suomi-Uusimaa _BAR_
Pohjois-Suomi". _BAR_
3. V příloze II zní poznámka pod čarou a) takto:
"a) Pro Belgii, Dánsko, Nizozemsko, Švédsko je členění nepovinné."
4. V příloze IV:
a) v písmenu a) se slova "dubnová a srpnová" se nahrazují slovy "dubnová a srpnová nebo květnová/červnová";
b) v písmenu b) se slova "vůbec neprovádět dubnová a srpnová zjišťování" nahrazují slovy "provádět zjišťování jednou ročně";
vkládá se slovo "Irsko";
c) v písmenu c) se slova:
"duben _BAR_ srpen _BAR_ prosinec" _BAR_
nahrazují těmito:
d) v písmenu d) se slova "dubnového nebo srpnového" nahrazují slovy "dubnového nebo květnového/červnového nebo srpnového".
Slova:
"duben _BAR_ srpen" _BAR_
se nahrazují těmito:
"duben _BAR_ květen/červen _BAR_ srpen" _BAR_ Pod položku "květen/červen" se vkládá slovo "Německo";
e) v písmenu e) se pod slovy "v sudých letech" zrušuje slovo "Německo".
Pod slovy "za určitý měsíc daného roku" se doplňují slova "Belgie, květen" a "Německo, květen". Slova "Dánsko, červen" se nahrazují slovy "Dánsko, květen", a slova "Nizozemsko, květen" se nahrazují slovy "Nizozemsko, duben".
Článek 2
Rozhodnutí 94/433/ES se mění takto:
1. V čl. 7 odst. 2 se slovo "prosincová" nahrazuje slovy "listopadová/prosincová".
2. V příloze II se slova:
"Finsko: _BAR_ Etelä-Suomi _BAR_ Sisä-Suomi _BAR_
Pohjanmaa _BAR_
"Finsko: _BAR_ Etelä-Suomi-Uusimaa _BAR_
Pohjois-Suomi". _BAR_
3. V příloze III zní poznámka pod čarou a) takto:
"a) Pro Belgii, Dánsko, Nizozemsko a Švédsko je členění nepovinné."
4. V příloze V:
a) se v písmenech b) a c) slovo "prosinec" nahrazuje slovy "listopad/prosinec";
b) v písmenu d) se doplňuje slovo "Německo";
c) v písmenu e) se pod položkou "v sudých letech" zrušuje slovo "Německo",
pod položku "květen/červen" se doplňuje slovo "Německo".
Článek 3
Rozhodnutí 94/434/ES se mění takto:
1. Slova v příloze II:
a) se nahrazují těmito:
"Belgie: _BAR_ Région/Gewest" _BAR_
Sisä-Suomi _BAR_
Pohjanmaa _BAR_
Pohjois-Suomi" _BAR_
b) se nahrazují těmito:
"Finsko: _BAR_ Etelä-Suomi-Uusimaa _BAR_
Itä-Suomi _BAR_
Väli-Suomi _BAR_
Pohjois-Suomi". _BAR_
2. V tabulce 1 přílohy III zní poznámka pod čarou b) takto:
"b) Pro Belgii, Německo, Nizozemsko a Švédsko je členění nepovinné." V tabulce 2 přílohy III zní poznámka pod čarou c) takto:
"c) Pro Belgii, Německo, Nizozemsko a Švédsko je členění nepovinné." 3. V písm. b) přílohy V se zrušuje slovo "Německo".
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 21. prosince 1998 o podpoře evropských stáží týkajících se přípravy na povolání, včetně učňovského vzdělávání
(1999/51/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 127 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1]
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru, [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189c Smlouvy [3]
(1) vzhledem k tomu, že Smlouva ukládá Společenství zavádět politiku odborného vzdělávání, která podporuje a doplňuje opatření uskutečňovaná členskými státy a přitom plně uznává odpovědnost členských států v dané oblasti, a tento úkol má Společenství plnit zejména usnadněním pohybu osob připravujících se na povolání, s vyloučením harmonizace právních a správních předpisů členských států;
(2) vzhledem k tomu, že Rada ve svém rozhodnutí 63/266/EHS [4] přijala obecné zásady provádění společné politiky odborného vzdělávání a stanovila řadu základních cílů pro její uskutečňování; že rozhodnutím 94/819/ES [5] přijala akční program Leonardo da Vinci jako nástroj uskutečňování politiky odborného vzdělávání Evropského společenství;
(3) vzhledem k tomu, že Evropská Rada na svém zasedání ve Florencii požádala Komisi o vypracování studie zaměřené na roli učňovského vzdělávání při vytváření pracovních míst; že Komise zdůraznila význam učňovského vzdělávání ve svém sdělení "Podpora učňovského vzdělávání v Evropě";
(4) vzhledem k tomu, že usnesení Rady ze dne 18. prosince 1979 o vzdělávání mládeže spojeném se získáváním pracovních zkušeností [6] prosazuje, aby členské státy podpořily vytváření účinného propojení mezi vzděláváním a praxí;
(5) vzhledem k tomu, že usnesení Rady ze dne 15. července 1996 [7] vyzývá členské státy, aby prosazovaly transparentnost dokladů o odborném vzdělání;
(6) vzhledem k tomu, že závěry přijaté Radou dne 6. května 1996, pokud jde o Bílou knihu Komise "Výuka a učení: směrem k učící se společnosti" [8] zdůrazňují nezbytnost spolupráce mezi školami a podnikatelskou oblastí; že pokyny týkající se zaměstnanosti z roku 1998 [9] a z roku 1999 od členských států požadují, aby docílily zlepšení vyhlídek mladých lidí na získání zaměstnání tak, že je vybaví dovednostmi, které odpovídají požadavkům trhu; že v této souvislosti Rada vyzvala členské státy, aby zřídily nebo rozvíjely učňovské vzdělávání;
(7) vzhledem k tomu, že vzdělávací zařízení na jedné straně a podnikatelská oblast na straně druhé se mohou vzájemně doplňovat v nabídce získání všeobecných, technických, sociálních a osobních znalostí a dovedností; že v této souvislosti příprava k povolání spojená se získáváním pracovních zkušeností včetně učňovského vzdělávání významnou měrou přispívá k účinnější sociální a profesní integraci do pracovního procesu a na trhu práce; že může prospět různým cílovým skupinám na různých úrovních výuky a vzdělávání včetně vysokoškolského vzdělávání;
(8) vzhledem k tomu, že usnesení Rady ze dne 5. prosince 1994 [10] o kvalitě a přitažlivosti odborného vzdělávání klade důraz na důležitost vzdělávání s praktickou přípravou a nezbytnost zvýšené podpory praxe v jiných členských státech a začlenění této praxe do vnitrostátních programů odborného vzdělávání;
(9) vzhledem k tomu, že pro usnadnění pohybu osob je žádoucí zavést doklad s názvem "Průkaz o vzdělání EUROPASS" zaznamenávající na úrovni Společenství údaje o praxi absolvované v jiných členských státech;
(10) vzhledem k tomu, že je důležité zajistit kvalitu takové nadnárodní mobility; že členské státy mají zvláštní odpovědnost v této oblasti; že Komise by měla v těsné spolupráci se členskými státy stanovit postup pro výměnu informací a koordinaci činností a opatření vypracovaných členskými státy za účelem výkonu tohoto rozhodnutí;
(11) vzhledem k tomu, že mimořádné zasedání Evropské rady v Lucemburku zaměřené na otázky zaměstnanosti uznalo rozhodující roli, kterou při vytváření trvale udržitelného počtu pracovních míst hrají malé a střední podniky;
(12) vzhledem k tomu, že příprava k povolání spojená se získáváním pracovních zkušeností, včetně učňovského vzdělávání, ve velmi malých podnicích, malých a středních podnicích a řemeslných odvětvích nemalou měrou podporuje schopnost získat zaměstnání; že je třeba vzít v úvahu zvláštní požadavky této oblasti;
(13) vzhledem k tomu, že stážisté by měli být náležitě informováni o příslušných předpisech platných v hostitelském členském státě;
(14) vzhledem k tomu, že Listina základních sociálních práv pracovníků Společenství uznává důležitost boje proti všem formám diskriminace, zejména pokud jde o diskriminaci na základě pohlaví, barvy pleti, rasy, přesvědčení a vyznání;
(15) vzhledem k tomu, že Rada ve svém doporučení ze dne 30. června 1993 o přístupu k další přípravě na povolání [11] doporučuje, aby byl ženám umožněn přístup k dalšímu odbornému vzdělávání a aby ženy měly možnost získání takového odborného vzdělání účinně využívat; že je proto důležité zajistit, aby byla věnována patřičná pozornost zajištění rovných příležitostí k účasti na evropských stážích, a za tímto účelem přijmout vhodná opatření;
(16) vzhledem k tomu, že Komise musí ve spolupráci se členskými státy zajistit celkový soulad mezi zaváděním tohoto rozhodnutí do praxe a programy a podněty Společenství v oblasti vzdělávání, odborného vzdělávání a mládeže;
(17) vzhledem k tomu, že je nezbytné zajistit stálé sledování praktického výkonu tohoto rozhodnutí; že je proto Komise vyzývána k předložení zprávy Evropskému parlamentu, Radě a Hospodářskému a sociálnímu výboru o tomto procesu a k předložení všech návrhů, které jsou pro budoucnost třeba;
(18) vzhledem k tomu, že tři roky po přijetí tohoto rozhodnutí by se mělo vypracovat zhodnocení jeho dopadu a získaných zkušeností tak, aby bylo možno přijmout případná nápravná opatření;
(19) vzhledem k tomu, že je v tomto rozhodnutí zahrnuta finanční referenční částka ve smyslu bodu 2 prohlášení Evropského parlamentu, Rady a Komise ze dne 6. března 1995, aby se tím usnadnilo zavedení průkazu EUROPASS, aniž jsou dotčeny pravomoci rozpočtového orgánu stanovené ve Smlouvě; že finanční podpora z rozpočtu Společenství je omezena jen na zaváděcí fázi v období od 1. ledna 2000 do 31. prosince 2004;
(20) vzhledem k tomu, že v souladu se zásadami subsidiarity a proporcionality podle článku 3b Smlouvy je třeba pro dosažení cílů opatření, která se plánují pro zavedení dokladu "EUROPASS", postupovat na úrovni Společenství koordinovaně vzhledem k rozdílnosti systémů školství a vzdělávacích zařízení členských států; že toto rozhodnutí nepřesahuje rámec, který je pro dosažení těchto cílů nezbytně zapotřebí,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Cíle
1. Tímto rozhodnutím se zavádí doklad s názvem "Průkaz o vzdělání EUROPASS" na základě obecných zásad stanovených v článku 3.
Potvrzuje na úrovni Společenství stáž nebo stáže, které osoba, která prochází přípravou na povolání včetně učňovského vzdělávání, absolvovala v jiném členském státě než v tom, ve kterém si vzdělání převážně osvojuje (dále jen "evropská stáž").
2. Použití tohoto dokladu a účast na evropské stáži jsou dobrovolné a nevyplývají z nich žádné závazky ani práva kromě těch, které jsou uvedeny níže.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto rozhodnutí a s přihlédnutím k rozdílům mezi systémy a programy vzdělávání spojeného se získáním pracovní zkušenosti včetně učňovského vzdělávání, které jsou zavedeny v členských státech, se rozumí:
1. "evropskou stáží", pokud bylo schváleno použití průkazu EUROPASS, jakékoliv období odborného vzdělávání, které osoba absolvovala ve členském státě (hostitelském členském státě) jiném než v tom, kde si vzdělání převážně osvojuje (členský stát původu), spojené se získáním pracovních zkušeností, a která tvoří součást tohoto vzdělání spojeného se získáním pracovní zkušenosti;
2. "osobou na stáži" jakákoliv osoba bez věkového omezení, která nabývá odborného vzdělání, a to na kterékoli úrovni včetně vysokoškolského vzdělání.
Toto vzdělání uznávané nebo osvědčené příslušnými orgány v členském státě původu podle jeho vlastních platných právních předpisů, postupů nebo praxe zahrnuje uspořádaný systém stáží v podniku a, je-li to vhodné, ve vzdělávacím zařízení nebo středisku, a to bez ohledu na pracovní zařazení či postavení takové osoby (osoba s pracovní smlouvou, smlouvou o vyučení, žák nebo student);
3. "instruktorem" jakákoli osoba zaměstnaná v soukromém nebo veřejném sektoru nebo vzdělávacím zařízení či středisku v hostitelském členském státě, která osobě absolvující evropskou stáž v jejím průběhu poskytuje pomoc, informace a vedení a sleduje průběh evropské stáže;
4. "průkazem o vzdělání EUROPASS" doklad potvrzující, že jeho držitel absolvoval jedno nebo více období odborného vzdělávání včetně vyučení v jiném členském státě za podmínek stanovených tímto rozhodnutím;
5. "hostitelskou partnerskou institucí" jakýkoliv subjekt v hostitelském členském státě zejména zaměstnavatel ze soukromého či veřejného sektoru, vzdělávací zařízení nebo středisko, se kterým subjekt odpovědný za organizaci vzdělávání v členské zemi původu navázal spolupráci, a který zajišťuje absolvování evropské stáže.
Článek 3
Obsah a obecné zásady
Pro Evropský průkaz o vzdělání (EUROPASS) platí tyto podmínky:
1. každá z evropských stáží tvoří součást přípravy k povolání získávané v členském státě původu v souladu s jeho právními předpisy, postupy či praxí;
2. subjekt odpovědný za organizaci přípravy k povolání v členském státě původu a hostitelská partnerská instituce se v rámci své spolupráce dohodnou na obsahu, cílech, délce a podmínkách evropské stáže;
3. na průběh evropské stáže dohlíží instruktor.
Článek 4
Průkaz o vzdělání EUROPASS
1. Informační doklad Společenství s názvem "Průkaz o vzdělání EUROPASS", jehož obsah a forma jsou popsány v příloze, vydává subjekt odpovědný za organizaci vzdělávání v členské zemi původu všem osobám, které absolvují evropskou stáž.
2. "Průkaz o vzdělání EUROPASS" musí:
a) obsahovat údaje o odborném vzdělání, které osoba získala během absolvování evropské stáže, a kvalifikaci, diplom, titul nebo obdobný doklad, k jehož získání absolvování takové výuky vede;
b) uvádět, že evropská stáž tvoří součást vzdělání absolvovaného v členském státě původu v souladu s jeho právními předpisy, postupy či praxí;
c) určovat obsah evropské stáže, uvádět podrobné údaje o nabytých pracovních zkušenostech nebo vzdělání absolvovaném v jejím průběhu a tam, kde je to vhodné, o nabytých dovednostech a použité metodě zhodnocení;
d) uvádět délku evropské stáže organizované hostitelskou partnerskou institucí v průběhu získávání pracovních zkušeností nebo školení;
e) označovat hostitelskou partnerskou instituci;
f) popisovat funkci instruktora;
g) být vystaven subjektem odpovědným za organizaci vzdělávání v členském státě původu.
Musí v případě každé evropské stáže obsahovat záznam, který tvoří nedílnou součást "Průkazu o vzdělání EUROPASS", být vystaven hostitelskou partnerskou institucí a opatřen podpisem zástupce hostitelské partnerské instituce a držitele průkazu.
Článek 5
Soulad a doplnění
S náležitým ohledem na postupy a prostředky stanovené pro jednotlivé programy a podněty Společenství v oblasti vzdělávání a odborného vzdělávání zajistí Komise ve spolupráci s členskými státy celkový soulad mezi zaváděním tohoto rozhodnutí a výše uvedenými programy a podněty.
Článek 6
Podpůrná a doprovodná opatření
1. Komise je odpovědná za vydávání "Průkazu o vzdělání EUROPASS" a náležité šíření informací a sledování v těsné spolupráci se členskými státy.
Za tímto účelem určí každý členský stát jeden nebo více subjektů odpovědných za zajištění provádění tohoto ustanovení na vnitrostátní úrovni v těsné spolupráci se sociálními partnery a popřípadě i zastupujícími organizacemi, které zajišťují přípravu k povolání spojenou se získáváním pracovních zkušeností.
2. Za tímto účelem přijme každý členský stát opatření s cílem:
a) usnadnit přístup ke vzdělávání v rámci průkazu EUROPASS šířením příslušných informací;
b) umožnit zhodnocení přijatých opatření a
c) zajistit rovné příležitosti všech dotyčných osob, a to zejména zvyšováním povědomí.
3. Komise vytvoří v úzké spolupráci se členskými státy systém zajišťující koordinaci a vzájemné poskytování informací.
4. Při provádění ustanovení tohoto rozhodnutí vezme Komise a členské státy v úvahu význam role, kterou v dané oblasti mají malé a střední podniky a řemeslná odvětví, a vezme v úvahu jejich zvláštní potřeby.
Článek 7
Financování
Finanční referenční částka potřebná pro praktické provedení čl. 6 odst. 1, 3 a 4 pro období od 1. ledna 2000 do 31. prosince 2004 činí 7,3 milionu ECU.
Roční příspěvky schválí rozpočtový orgán v mezích finančních výhledů.
Článek 8
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. ledna 2000.
Článek 9
Zhodnocení
Tři roky po přijetí tohoto rozhodnutí předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o jeho provedení, zhodnotí vliv rozhodnutí na usnadnění pohybu v oblasti vzdělání spojeného se získáním pracovní zkušenosti včetně vyučení, navrhne případná další nápravná opatření pro zvýšení jeho účinnosti a vypracuje jakékoli návrhy, které bude pokládat za vhodné, včetně návrhů rozpočtových opatření.
Článek 10
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 14. prosince 1998 o přijetí výsledků jednání Světové obchodní organizace o finančních službách jménem Evropského společenství s ohledem na oblast jeho pravomocí
(1999/61/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 54, 57, 63, 66, 73b až 73f, 99, 100, 100a a 113, ve spojení s čl. 228 odst. 2 druhou větou a čl. 228 odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že Marrákešská dohoda o zřízení Světové obchodní organizace (WTO) a k ní připojené dohody, jakož i rozhodnutí ministrů a deklarace a ujednání o závazcích v oblasti finančních služeb byly schváleny rozhodnutím Rady 94/800/ES ze dne 22. prosince 1994 o uzavření dohod dosažených během Uruguayského kola mnohostranných jednání (1986–1994) jménem Evropského společenství s ohledem na oblast jeho pravomocí [4];
vzhledem k tomu, že celkové závazky v oblasti finančních služeb sjednané Komisí jménem Evropského společenství a jeho členských států představují uspokojivý a vyvážený výsledek jednání;
vzhledem k tomu, že dne 12. prosince 1997 Rada schválila, s výhradou konečného schválení po dokončení vnitřních postupů, konečnou listinu závazků Evropských společenství a jejich členských států (GATS/SC/31/dod. 44) a pověřila Komisi, aby tento seznam jménem Evropského společenství a jeho členských států předložila WTO;
vzhledem k tomu, že ve stejný den Rada pověřila Komisi, aby jménem Evropského společenství a jeho členských států schválila konečný výsledek jednání, jak je uveden v Pátém protokolu ke GATS (S/L/45), v rozhodnutí, kterým se přijímá uvedený protokol (S/L/44), a v rozhodnutí o závazcích v oblasti finančních služeb (S/L/50);
vzhledem k tomu, že pravomoc Společenství uzavírat mezinárodní dohody se odvozuje nejen z výslovného zmocnění Smlouvou, ale může být také odvozena z jiných ustanovení Smlouvy a z aktů přijatých na základě těchto ustanovení orgány Společenství;
vzhledem k tomu, že tam, kde byly přijaty předpisy Společenství za účelem dosažení cílů Smlouvy, nesmějí členské státy mimo rámec společných institucí přijímat závazky, které by se dotýkaly těchto předpisů nebo měnily jejich působnsot;
vzhledem k tomu, že některé závazky v oblasti finančních služeb spadají podle článku 113 Smlouvy do pravomoci Společenství; že dále některé jiné závazky v oblasti finančních služeb mají vliv na předpisy Společenství přijaté na základě článků 54, 57, 63, 66, 99, 100 a 100a, a mohou být proto přijaty pouze samotným Společenstvím;
vzhledem k tomu, že zejména použití článku 100 Smlouvy jako právního základu pro toto rozhodnutí je odůvodněno tím, že se uvedené závazky v oblasti finančních služeb dotýkají směrnice Rady 90/434/EHS ze dne 23. července 1990 o společném systému zdanění při fúzích, rozděleních, převodech aktiv a výměně akcií týkajících se společností z různých členských států [5] a směrnice Rady 90/435/EHS ze dne 23. července 1990 o společném systému zdanění mateřských a dceřiných společností z různých členských států [6], které jsou založeny na článku 100 Smlouvy;
vzhledem k tomu, že Společenství má obecnou pravomoc, pokud jde o závazky v oblasti pohybu kapitálu obsažené v listině specifických závazků Společenství a členských států a v současném právu Společenství; že členské státy jsou však nadále oprávněny jednat v mezích stanovených článkem 73c Smlouvy;
vzhledem k tomu, že s ohledem na svou povahu nebudou Dohoda o zřízení Světové obchodní organizace a protokoly k Všeobecné dohodě o obchodu službami přímo uplatňovány před soudy Společenství či členských států,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
1. Pátý protokol k Všeobecné dohodě o obchodu službami týkající se finančních služeb (S/L/45) se schvaluje jménem Společenství s ohledem na tu jeho část, která spadá do pravomoci Společenství.
2. Znění pátého protokolu spolu s listinou specifických závazků (GATS/SC/31/dod. 44) a se seznamem zproštění ze závazků podle článku II Všeobecné dohody o obchodu službami (GATS/EL/31) Společenství a členských států v oblasti finančních služeb je připojeno k tomuto rozhodnutí, stejně jako tato rozhodnutí:
- rozhodnutí Výboru pro obchod finančními službami, kterým se přijímá Pátý protokol k Všeobecné dohodě o obchodu službami (S/L/44),
- rozhodnutí Rady pro obchod službami z prosince 1997 o závazcích v oblasti finančních služeb (S/L/50).
3. Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat Pátý protokol k Všeobecné dohodě o obchodu službami, a tím zavázat Evropské společenství s ohledem na tu část protokolu, která spadá do jeho pravomoci.
ze dne 22. června 1998 o uzavření Dohody o vzájemném uznávání mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými
(1999/78/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 ve spojení s čl. 228 odst. 2 první větou a odst. 3 prvním pododstavcem a s čl. 228 odst. 4 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že Dohoda o vzájemném uznávání mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými, podepsaná dne 18. května 1998 v Londýně, byla sjednána a měla by být schválena;
vzhledem k tomu, že určité úkoly týkající se provádění, a zejména pravomoc měnit určité aspekty odvětvových příloh, byly přeneseny na smíšený výbor zřízený dohodou;
vzhledem k tomu, že by měly být stanoveny odpovídající vnitřní postupy, aby bylo zajištěno řádné fungování dohody, a že je nezbytné zmocnit Komisi k provedení určitých technických změn v dohodě a k přijetí rozhodnutí k jejímu provedení,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda o vzájemném uznávání mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými včetně jejích příloh se schvaluje jménem Evropského společenství.
Znění dohody a jejích příloh jsou připojena k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady předá jménem Společenství dopis podle čl. 21 odst. 1 dohody [1].
Článek 3
1. Komise zastupuje Společenství ve smíšeném výboru podle článku 14 dohody a ve smíšených odvětvových výborech zřízených odvětvovými přílohami, je jí nápomocen zvláštní výbor jmenovaný Radou. Po konzultaci s tímto zvláštním výborem přikročí Komise ke jmenováním, oznámením, výměně informací a k požadavkům na ověření podle čl. 10 písm. b), čl. 12, čl. 13 a čl. 14 odst. 2 dohody a podle rovnocenných ustanovení jejích odvětvových příloh.
2. Postoj Společenství k rozhodnutím, která má přijmout smíšený výbor nebo v případě potřeby smíšené odvětvové výbory, pokud jde o změny odvětvových příloh (čl. 14 odst. 4 písm. b) a články 7, 8 a 9 dohody a odpovídající ustanovení jejích odvětvových příloh) a o ověření plnění stanovených požadavků podle čl. 7 písm. d) dohody, určuje Komise po konzultaci se zvláštním výborem podle odstavce 1 tohoto článku.
3. Ve všech ostatních případech postoj Společenství ve smíšeném výboru a ve smíšených odvětvových výborech určuje Rada kvalifikovanou většinou na základě návrhu Komise.
Stejný postup se použije v případě rozhodnutí přijatých Společenstvím v rámci článků 16 a 21 dohody.
o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o prefabrikované schodišťové sestavy (oznámeno pod číslem K(1999) 113) (Text s významem pro EHP)
(1999/89/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků1 ve znění směrnice 93/68/EHS2, a zejména na čl. 13 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že se na Komisi požaduje, aby mezi dvěma postupy ověřování shody výrobku podle čl. 13 odst. 3 směrnice 89/106/EHS zvolila "v souladu s bezpečností co nejméně obtížný postup"; že to znamená, že je nutné rozhodnout, zda je pro daný výrobek nebo skupinu výrobků systém řízení výroby, za nějž je odpovědný výrobce, nezbytnou a postačující podmínkou ověření shody, nebo zda se z důvodů spojených s plněním kritérií uvedených v čl. 13 odst. 4 pro daný účel požaduje účast schváleného certifikačního orgánu;
vzhledem k tomu, že se v čl. 13 odst.
4 požaduje, aby byl takto stanovený postup uveden v pověřeních a v technických specifikacích; že je tedy žádoucí stanovit výrobky nebo skupiny výrobků, které budou základem pověření a technických specifikací;
vzhledem k tomu, že jsou oba postupy podle čl. 13 odst.
3 podrobně popsány v příloze III směrnice 89/106/EHS; že je tedy nezbytné jasně specifikovat metody, kterými se musí tyto dva postupy provádět podle přílohy III pro každý výrobek nebo skupinu výrobků, neboť příloha III dává určitým systémům přednost;
vzhledem k tomu, že postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. a) odpovídá systémům stanoveným v první možnosti bez průběžného dozoru a v druhé a třetí možnosti bodu ii) oddílu 2 přílohy III a postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. b) odpovídá systémům stanoveným v bodu i) oddílu 2 přílohy III a v první možnosti s průběžným dozorem bodu ii) oddílu 2 přílohy III;
vzhledem k tomu, že opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro stavebnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Shoda výrobků stanovených v příloze I se ověřuje postupem, při němž je kromě systému řízení výroby provozovaném výrobcem do posuzování a dozoru nad řízením výroby nebo samotným výrobkem zapojen schválený certifikační orgán.
Článek 2
Postup ověřování shody stanovený v příloze II musí být uveden v pověřeních pro řídící pokyny pro evropská technická schválení.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o hydroizolace (oznámeno pod číslem K(1999) 114) (Text s významem pro EHP)
(1999/90/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [1], ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na čl. 13 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že se na Komisi požaduje, aby mezi dvěma postupy ověřování shody výrobku podle čl. 13 odst. 3 směrnice 89/106/EHS zvolila "v souladu s bezpečností co nejméně obtížný postup"; že to znamená, že je nutné rozhodnout, zda je pro daný výrobek nebo skupinu výrobků systém řízení výroby, za nějž je odpovědný výrobce, nezbytnou a postačující podmínkou ověření shody, nebo zda se z důvodů spojených s plněním kritérií uvedených v čl. 13 odst. 4 pro daný účel požaduje účast schváleného certifikačního orgánu;
vzhledem k tomu, že se v čl. 13 odst.
4 požaduje, aby byl takto stanovený postup uveden v pověřeních a v technických specifikacích; že je tedy žádoucí stanovit výrobky nebo skupiny výrobků, které budou základem pověření a technických specifikací;
vzhledem k tomu, že jsou oba postupy podle čl. 13 odst.
3 podrobně popsány v příloze III směrnice 89/106/EHS; že je tedy nezbytné jasně specifikovat metody, kterými se musí tyto dva postupy provádět podle přílohy III pro každý výrobek nebo skupinu výrobků, neboť příloha III dává určitým systémům přednost;
vzhledem k tomu, že postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. a) odpovídá systémům stanoveným v první možnosti bez průběžného dozoru a v druhé a třetí možnosti bodu ii) oddílu 2 přílohy III a postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. b) odpovídá systémům stanoveným v bodu i) oddílu 2 přílohy III a v první možnosti s průběžným dozorem bodu ii) oddílu 2 přílohy III;
vzhledem k tomu, že opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro stavebnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Shoda výrobků a skupin výrobků stanovených v příloze I se ověřuje postupem, při němž je za systém řízení výroby zajišťující, že výrobek je ve shodě s příslušnými technickými specifikacemi, výlučně odpovědný výrobce.
Článek 2
Shoda výrobků stanovených v příloze II se ověřuje postupem, při němž je kromě systému řízení výroby provozovaném výrobcem do posuzování a dozoru nad řízením výroby nebo samotným výrobkem zapojen schválený certifikační orgán.
Článek 3
Postup ověřování shody stanovený v příloze III musí být uveden v pověřeních pro harmonizované normy.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o tepelně izolační výrobky (oznámeno pod číslem K(1999) 115) (Text s významem pro EHP)
(1999/91/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [1], ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na čl. 13 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že se na Komisi požaduje, aby mezi dvěma postupy ověřování shody výrobku podle čl. 13 odst. 3 směrnice 89/106/EHS zvolila "v souladu s bezpečností co nejméně obtížný postup"; že to znamená, že je nutné rozhodnout, zda je pro daný výrobek nebo skupinu výrobků systém řízení výroby, za nějž je odpovědný výrobce, nezbytnou a postačující podmínkou ověřování shody, nebo zda se z důvodů spojených s plněním kritérií uvedených v čl. 13 odst. 4 pro daný účel požaduje účast schváleného certifikačního orgánu;
vzhledem k tomu, že se v čl. 13 odst.
4 požaduje, aby byl takto stanovený postup uveden v pověřeních a v technických specifikacích; že je tedy žádoucí stanovit výrobky nebo skupiny výrobků, které budou základem pověření a technických specifikací;
vzhledem k tomu, že jsou oba postupy podle čl. 13 odst.
3 podrobně popsány v příloze III směrnice 89/106/EHS; že je tedy nezbytné jasně specifikovat metody, kterými se musí tyto dva postupy provádět podle přílohy III pro každý výrobek nebo skupinu výrobků, neboť příloha III dává určitým systémům přednost;
vzhledem k tomu, že postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. a) odpovídá systémům stanoveným v první možnosti bez průběžného dozoru a v druhé a třetí možnosti bodu ii) oddílu 2 přílohy III a postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. b) odpovídá systémům stanoveným v bodu i) oddílu 2 přílohy III a v první možnosti s průběžným dozorem bodu ii) oddílu 2 přílohy III;
vzhledem k tomu, že opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro stavebnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Shoda výrobků a skupin výrobků stanovených v příloze I se ověřuje postupem, při němž je za systém řízení výroby zajišťující, že výrobek je ve shodě s příslušnými technickými specifikacemi, výlučně odpovědný výrobce.
Článek 2
Shoda výrobků stanovených v příloze II se ověřuje postupem, při němž je kromě systému řízení výroby provozovaném výrobcem do posuzování a dozoru nad řízením výroby nebo samotným výrobkem zapojen schválený certifikační orgán.
Článek 3
Postup ověřování shody stanovený v příloze III musí být uveden v pověřeních pro harmonizované normy.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o lehké nosníky a sloupy z kompozitních materiálů na bázi dřeva (oznámeno pod číslem K(1999) 116) (Text s významem pro EHP)
(1999/92/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [1], ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na čl. 13 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že se na Komisi požaduje, aby mezi dvěma postupy ověřování shody výrobku podle čl. 13 odst. 3 směrnice 89/106/EHS zvolila "v souladu s bezpečností co nejméně obtížný postup"; že to znamená, že je nutné rozhodnout, zda je pro daný výrobek nebo skupinu výrobků systém řízení výroby, za nějž je odpovědný výrobce, nezbytnou a postačující podmínkou prokázání shody, nebo zda se z důvodů spojených s plněním kritérií uvedených v čl. 13 odst. 4 pro daný účel požaduje účast schváleného certifikačního orgánu;
vzhledem k tomu, že se v čl. 13 odst.
4 požaduje, aby byl takto stanovený postup uveden v pověřeních a v technických specifikacích; že je tedy žádoucí stanovit výrobky nebo skupiny výrobků, které budou základem pověření a technických specifikací;
vzhledem k tomu, že jsou oba postupy podle čl. 13 odst.
3 podrobně popsány v příloze III směrnice 89/106/EHS; že je tedy nezbytné jasně specifikovat metody, kterými se musí tyto dva postupy provádět podle přílohy III pro každý výrobek nebo skupinu výrobků, neboť příloha III dává určitým systémům přednost;
vzhledem k tomu, že postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. a) odpovídá systémům stanoveným v první možnosti bez průběžného dozoru a v druhé a třetí možnosti bodu ii) oddílu 2 přílohy III a postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. b) odpovídá systémům stanoveným v bodu i) oddílu 2 přílohy III a v první možnosti s průběžným dozorem bodu ii) oddílu 2 přílohy III;
vzhledem k tomu, že opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro stavebnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Shoda výrobků stanovených v příloze I se ověřuje postupem, při němž je kromě systému řízení výroby provozovaném výrobcem do posuzování a dozoru nad řízením výroby nebo samotným výrobkem zapojen schválený certifikační orgán.
Článek 2
Postup ověřování shody stanovený v příloze II musí být uveden v pověřeních pro řídící pokyny pro evropská technická schválení.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o dveře, okna, okenice, rolety, vrata a příslušné stavební kování (oznámeno pod číslem K(1999) 117) (Text s významem pro EHP)
(1999/93/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [1], ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na čl. 13 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že se na Komisi požaduje, aby mezi dvěma postupy ověřování shody výrobku podle čl. 13 odst. 3 směrnice 89/106/EHS zvolila "v souladu s bezpečností co nejméně obtížný postup"; že to znamená, že je nutné rozhodnout, zda je pro daný výrobek nebo skupinu výrobků systém řízení výroby, za nějž je odpovědný výrobce, nezbytnou a postačující podmínkou ověření shody, nebo zda se z důvodů spojených s plněním kritérií uvedených v čl. 13 odst. 4 pro daný účel požaduje účast schváleného certifikačního orgánu;
vzhledem k tomu, že se v čl. 13 odst.
4 požaduje, aby byl takto stanovený postup uveden v pověřeních a v technických specifikacích; že je tedy žádoucí stanovit výrobky nebo skupiny výrobků, které budou základem pověření a technických specifikací;
vzhledem k tomu, že jsou oba postupy podle čl. 13 odst.
3 podrobně popsány v příloze III směrnice 89/106/EHS; že je tedy nezbytné jasně specifikovat metody, kterými se musí tyto dva postupy provádět podle přílohy III pro každý výrobek nebo skupinu výrobků, neboť příloha III dává určitým systémům přednost;
vzhledem k tomu, že postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. a) odpovídá systémům stanoveným v první možnosti bez průběžného dozoru a v druhé a třetí možnosti bodu ii) oddílu 2 přílohy III a postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. b) odpovídá systémům stanoveným v bodu i) oddílu 2 přílohy III a v první možnosti s průběžným dozorem bodu ii) oddílu 2 přílohy III;
vzhledem k tomu, že opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro stavebnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Shoda výrobků a skupin výrobků stanovených v příloze I se ověřuje postupem, při němž je za systém řízení výroby zajišťující, že výrobek je ve shodě s příslušnými technickými specifikacemi, výlučně odpovědný výrobce.
Článek 2
Shoda výrobků stanovených v příloze II se ověřuje postupem, při němž je kromě systému řízení výroby provozovaném výrobcem do posuzování a dozoru nad řízením výroby nebo samotným výrobkem zapojen schválený certifikační orgán.
Článek 3
Postup ověřování shody stanovený v příloze III musí být uveden v pověřeních pro harmonizované normy.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o prefabrikované výrobky z obyčejného/lehkého betonu a autoklávovaného pórobetonu (oznámeno pod číslem K(1999) 118) (Text s významem pro EHP)
(1999/94/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [1] ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na čl. 13 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že se na Komisi požaduje, aby mezi dvěma postupy ověřování shody výrobku podle čl. 13 odst. 3 směrnice 89/106/EHS zvolila "v souladu s bezpečností co nejméně obtížný postup"; že to znamená, že je nutné rozhodnout, zda je pro daný výrobek nebo skupinu výrobků systém řízení výroby, za nějž je odpovědný výrobce, nezbytnou a postačující podmínkou ověření shody, nebo zda se z důvodů spojených s plněním kritérií uvedených v čl. 13 odst. 4 pro daný účel požaduje účast schváleného certifikačního orgánu;
vzhledem k tomu, že se v čl. 13 odst.
4 požaduje, aby byl takto stanovený postup uveden v pověřeních a v technických specifikacích; že je tedy žádoucí stanovit výrobky nebo skupiny výrobků, které budou základem pověření a technických specifikací;
vzhledem k tomu, že jsou oba postupy podle čl. 13 odst.
3 podrobně popsány v příloze III směrnice 89/106/EHS; že je tedy nezbytné jasně specifikovat metody, kterými se musí tyto dva postupy provádět podle přílohy III pro každý výrobek nebo skupinu výrobků, neboť příloha III dává určitým systémům přednost;
vzhledem k tomu, že postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. a) odpovídá systémům stanoveným v první možnosti bez průběžného dozoru a v druhé a třetí možnosti bodu ii) oddílu 2 přílohy III a postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. b) odpovídá systémům stanoveným v bodu i) oddílu 2 přílohy III a v první možnosti s průběžným dozorem bodu ii) oddílu 2 přílohy III;
vzhledem k tomu, že opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro stavebnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Shoda výrobků a skupin výrobků stanovených v příloze I se ověřuje postupem, při němž je za systém řízení výroby zajišťující, že výrobek je ve shodě s příslušnými technickými specifikacemi, výlučně odpovědný výrobce.
Článek 2
Shoda výrobků stanovených v příloze II se ověřuje postupem, při němž je kromě systému řízení výroby provozovaném výrobcem do posuzování a dozoru nad řízením výroby nebo samotným výrobkem zapojen schválený certifikační orgán.
Článek 3
Postup ověřování shody stanovený v příloze III musí být uveden v pověřeních pro harmonizované normy.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se jménem Evropského společenství uhlí a oceli a Evropského společenství pro atomovou energii uzavírá Prozatímní dohoda o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským společenstvím, Evropským společenstvím uhlí a oceli a Evropským společenstvím pro atomovou energii na jedné straně a Ázerbájdžánskou republikou na straně druhé (oznámeno pod číslem K(1998) 4008) (Text s významem pro EHP)
(1999/101/ESUO, Euratom) EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství uhlí a oceli, a zejména na čl. 95 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na čl. 101 odst. 2 této smlouvy,
vzhledem k tomu, že až do vstupu v platnost dohody o partnerství a spolupráci podepsané v Lucemburku dne 22. dubna 1996 je nezbytné schválit Prozatímní dohodu o obchodu a obchodních záležitostech podepsanou v Bruselu dne 8. října 1997 mezi Evropským společenstvím, Evropským společenstvím uhlí a oceli a Evropským společenstvím pro atomovou energii na jedné straně a Ázerbájdžánskou republikou na straně druhé;
vzhledem k tomu, že uzavření prozatímní dohody je nezbytné v zájmu dosažení cílů Společenství stanovených v článcích 2 a 3 Smlouvy o založení Evropského společenství uhlí a oceli a že tato smlouva neupravuje všechny případy, na které se vztahuje toto rozhodnutí;
po konzultaci s Poradním výborem a se souhlasem Rady ze dne 13. října 1998,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Prozatímní dohoda o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským společenstvím, Evropským společenstvím uhlí a oceli a Evropským společenstvím pro atomovou energii na jedné straně a Ázerbájdžánskou republikou na straně druhé, společně s protokolem a prohlášeními, se schvaluje jménem Evropského společenství uhlí a oceli a Evropského společenství pro atomovou energii.
Znění aktů se připojují k tomuto rozhodnutí [1].
Článek 2
Předseda Komise provede jménem Evropského společenství uhlí a oceli a Evropského společenství pro atomovou energii oznámení stanovené v článku 32 prozatímní dohody.
kterým se mění rozhodnutí 98/83/ES, kterým se některé třetí země a některé oblasti třetích zemí uznávají za prosté Xanthomonas campestris (všech kmenů patogenních pro Citrus), Cercospora angolensis Carv. et Mendes a Guignardia citricarpa Kiely (všech kmenů patogenních pro Citrus) (oznámeno pod číslem K(1999) 121)
(1999/104/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 77/93/EHS ze dne 21. prosince 1976 o ochranných opatřeních zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 98/2/ES [2], a zejména na přílohu IV část A kapitolu I body 16.2, 16.3 a 16.3a uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že ustanovení přílohy IV části A kapitoly I bodů 16.2, 16.3 a 16.3a odkazují na plody Citrus L., Fortunella Swingle, Poncirus Raf. a jejich křížence pocházející ze třetích zemí, o nichž je známo, že se v nich vyskytuje Xanthomonas campestris (všechny kmeny patogenní pro Citrus), Cercospora angolensis Carv. et Mendes nebo Guignardia citricarpa Kiely (všechny kmeny patogenní pro Citrus);
vzhledem k tomu, že na základě rozhodnutí 98/83/ES [3] byly některé třetí země uznány za prosté Xanthomonas campestris (všech kmenů patogenních pro Citrus), Cercospora angolensis Carv. et Mendes nebo Guignardiacitricarpa Kiely (všech kmenů patogenních pro Citrus) a některé oblasti ve třetích zemích, kde je výskyt těchto škodlivých organismů znám, byly uznány za prosté těchto škodlivých organismů;
vzhledem k tomu, že ministerstvo zemědělství Spojených států amerických, odbor veterinární a rostlinolékařské kontroly (Animal and Plant Health Inspection Service) informovalo Komisi, že byla zjištěna nová nákaza Xanthomonas campestris, kmeny patogenními pro Citrus, v oblasti Collier County na Floridě; že by se v důsledku toho měla oblast Collier County vyškrtnout ze seznamu oblastí na Floridě uznaných za prosté Xanthomonas campestris (všech kmenů patogenních pro Citrus);
vzhledem k tomu, že z novější odborné vědecké literatury vyplývá, že organismus Guignardia citricarpa Kiely, kmen patogenní pro Citrus, byl odhalen v produkčních oblastech citrusových plodů v Argentině a v Brazílii; že by se v důsledku toho měly uvedené země vyškrtnout ze seznamu zemí uznaných v Jižní Americe za prosté Guignardia citricarpa Kiely (všech kmenů patogenních pro Citrus);
vzhledem k tomu, že je třeba přijmout zvláštní opatření pro potraviny v tranzitu, pro které bylo v souladu s rozhodnutím 98/83/ES vydáno úřední potvrzení stanovené v příloze IV části A kapitole I bodech 16.2, 16.3 a 16.3a směrnice 77/93/EHS;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 98/83/ES se mění takto:
1. V čl. 2 čtvrté odrážce se slova "Florida (s výjimkou oblasti Dade County a Manatee County)" nahrazují slovy "Florida (s výjimkou oblastí Collier County, Dade County a Manatee County)".
2. V čl.
4 první odrážce se slova "všechny třetí země produkující citrusové plody
ze dne 25. ledna 1999 o uzavření Rámcové dohody o spolupráci, která povede v konečném důsledku k založení politického a hospodářského přidružení mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Chilskou republikou na straně druhé
(1999/127/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 113 a 130y této smlouvy ve spojení s první větou čl. 228 odst. 2 a čl. 228 odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu,
vzhledem k tomu, že článek 130u Smlouvy stanoví, že politika Společenství v oblasti rozvojové spolupráce by měla podporovat trvalý hospodářský a sociální rozvoj rozvojových zemí, hladké a postupné zapojení těchto zemí do světového hospodářství a boj proti chudobě v těchto zemích;
vzhledem k tomu, že Rámcová dohoda o spolupráci, která povede v konečném důsledku k založení politického a hospodářského přidružení mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Chilskou republikou na straně druhé, by měla být schválena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Rámcová dohoda o spolupráci, která povede v konečném důsledku k založení politického a hospodářského přidružení mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Chilskou republikou na straně druhé, se schvaluje jménem Evropského společenství.
Znění dohody je připojeno k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady předsedá Společné radě, která je uvedena v článku 33, a zastupuje v této radě Společenství v souladu s podmínkami, které jsou stanoveny v článku 34 dohody.
Zástupce Komise předsedá Společnému výboru pro spolupráci, který je uveden v článku 35 dohody, a Společnému podvýboru pro obchod, který je uveden v článku 37 dohody, v souladu s jejich jednacím řádem a zastupuje Společenství v těchto výborech.
Článek 3
Předseda Rady provede jménem Evropského společenství oznámení uvedené v článku 42 dohody.
Článek 4
Toto rozhodnutí se vyhlásí
ze dne 3. prosince 1998, kterým se doplňuje definice formy trestné činnosti "obchod s lidmi" v příloze Úmluvy o Europolu
(1999/C 26/05) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na čl. 43 odst. 3 úmluvy založené na článku K.3 Smlouvy o Evropské unii o zřízení Evropského policejního úřadu (Úmluva o Europolu) [1],
připomínaje dohodu v rámci Rady ze dne 4. prosince 1997 o doplnění definice formy trestné činnosti "obchod s lidmi" v příloze Úmluvy o Europolu,
po konzultaci správní rady Europolu,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Definice formy trestné činnosti "obchod s lidmi" v příloze Úmluvy o Europolu se doplňuje a zní takto:
- ""obchodem s lidmi" se rozumí podrobení nějaké osoby skutečnému a nedovolenému zajetí pomocí násilí, výhružek, zneužití pravomoci nebo pletich, zejména za účelem vykořisťování formou prostituce, pohlavního zneužívání a násilí na nezletilých osobách či obchodu s opuštěnými dětmi.
Mezi tyto způsoby vykořisťování patří také výroba, prodej a šíření dětského pornografického materiálu," .
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 1. ledna 1999.
ze dne 3. prosince 1998, kterým se Europolu uděluje pravomoc zabývat se trestnými činy proti životu, tělesnému zdraví, osobní svobodě nebo majetku spáchanými nebo těmi, které by mohly být spáchány, v rámci teroristických činů
(1999/C 26/06) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Úmluvu založenou na článku K.3 Smlouvy o Evropské unii o zřízení Evropského policejního úřadu (Úmluva o Europolu) [1], a zejména na čl. 2 odst. 2 této úmluvy,
s ohledem na dohodu dosaženou v Radě dne 19. března 1998 a ve dnech 28. až 29. května 1998 o zásadě, kterou se Europolu uděluje pravomoc zabývat se od zahájení své činnosti trestnými činy proti životu, tělesnému zdraví, osobní svobodě nebo majetku, které byly nebo by mohly být spáchány v rámci teroristických činů,
s ohledem na práci Přípravné protiteroristické skupiny a po přezkoumání správní radou Europolu a s vědomím potřeby zvláštního rozhodnutí o rozpočtových a personálních důsledcích pro Europol,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Od zahájení své činnosti v souladu s čl. 45 odst. 4 Úmluvy o Europolu má Europol pravomoc zabývat se trestnými činy proti životu, tělesnému zdraví, osobní svobodě nebo majetku spáchanými nebo těmi, které by mohly být spáchány, v rámci teroristických činů.
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 1. ledna 1999.
ze dne 21. prosince 1998 o uzavření dohody mezi Evropským společenstvím a Radou Evropy o zahájení úzké spolupráce mezi Střediskem a Radou Evropy podle čl. 7 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 1035/97 ze dne 2. června 1997, kterým se zřizuje Evropské středisko pro sledování rasismu a xenofobie
(1999/132/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení (ES) č. 1035/97 [1], a zejména na čl. 7 odst. 3 uvedeného nařízení ve spojení s čl. 228 odst. 2 druhou větou a odst. 3 prvním pododstavcem Smlouvy o ES,
s ohledem na návrh Komise [2],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [3],
vzhledem k tomu, že by měla být schválena dohoda mezi Evropským společenstvím a Radou Evropy s cílem zahájit úzkou spolupráci mezi Střediskem a Radou Evropy v souladu s čl. 7 odst.
3 nařízení Rady (ES) č. 1035/97 ze dne 2. června 1997, kterým se zřizuje Evropské středisko pro sledování rasismu a xenofobie,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda mezi Evropským společenstvím a Radou Evropy uvedená v čl. 7 odst. 3 nařízení (ES) č. 1035/97 se schvaluje jménem Evropského společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto nařízení.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat dohodu zavazující Společenství [4].
Článek 3
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
(oznámeno pod číslem K(1999) 211) (1999/141/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
vzhledem k tomu, že s ohledem na vývoj na úrovni Společenství by mělo být upraveno členství ve skupině zřízené rozhodnutím Komise 91/544/EHS [1] ve znění rozhodnutí 93/417/EHS [2]; že v zájmu účinnosti správy by zároveň mělo být zkráceno funkční období předsedy a členů skupiny,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Jediný článek
Rozhodnutí 91/544/EHS se mění takto:
1. V čl. 3 odst. 2 se slova "dvaceti pěti členů" nahrazují slovy "dvaceti čtyř členů".
2. V článku 4 se odstavec 3 se mění takto:
a) v každé odrážce se slova "pět míst" nahrazují slovy "čtyři místa",
b) doplňuje se nová odrážka, která zní:
"- ESCU – Evropský svaz seniorů: čtyři místa".
3. V čl. 5 odst. 1 se slova "osmnáct měsíců" nahrazují slovy "dvanáct měsíců".
4. V čl. 7 odst. 1 se slova "osmnácti měsíců" nahrazují slovy "dvanácti měsíců".
5. V příloze se doplňuje nová odrážka, která zní:
"- ESCU – Evropský svaz seniorů".
o nezařazení účinné látky DNOC do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS a odnětí povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tuto účinnou látku (oznámeno pod číslem K(1999) 332) (Text s významem pro EHP)
(1999/164/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 97/73/ES [2],
s ohledem na nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 ze dne 11. prosince 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro první etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1199/97 [4], a zejména na čl. 7 odst. 3a písm. b) uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že v nařízení Komise (ES) č. 933/94 [5] naposledy pozměněném nařízením (ES) č. 2230/95 [6] byly stanoveny účinné látky přípravků na ochranu rostlin, byly jmenovány členské státy zpravodajové pro provádění nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 a byli uvedeni oznamovatelé pro každou účinnou látku;
vzhledem k tomu, že DNOC je jednou z 90 účinných látek, kterých se týká první etapa pracovního programu stanoveného v čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS;
vzhledem k tomu, že v souladu s čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EHS) č. 3600/92 Francie jako jmenovaný členský stát zpravodaj předložila dne 30. září 1996 Komisi zprávu o svém hodnocení informací předložených oznamovateli v souladu s čl. 6 odst. 1 téhož nařízení;
vzhledem k tomu, že po obdržení zprávy od členského státu zpravodaje vedla Komise podle čl. 7 odst. 3 nařízení (EHS) č. 3600/92 konzultace s odborníky z členských států i s hlavním oznamovatelem (Elf Atochem Agri SA);
vzhledem k tomu, že předložená zpráva byla přezkoumána členskými státy a Komisí v rámci Stálého rostlinolékařského výboru; že toto přezkoumání bylo v souladu s čl. 7 odst.
6 nařízení (ES) č. 3600/92 dokončeno dne 1. prosince 1998 formou zprávy Komise o přezkoumání DNOC;
vzhledem k tomu, že z provedených hodnocení vyplývá, že předložené informace neprokázaly, že přípravky na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku splňují požadavky stanovené v čl. 5 odst. 1 písm. a) a b) a v čl. 5 odst. 2 písm. b) směrnice 91/414/EHS, zejména pokud jde o přijatelnou míru expozice uživatelů a expozice necílových organismů;
vzhledem k tomu, že není proto možné zařadit tuto účinnou látku do přílohy I směrnice 91/414/EHS;
vzhledem k tomu, že musí být stanovena omezená lhůta pro likvidaci, skladování, uvedení na trh a použití stávajících zásob v souladu s čl. 4 odst. 6 směrnice 91/414/EHS;
vzhledem k tomu, že tímto rozhodnutím není dotčeno žádné opatření, které Komise může v pozdější etapě přijmout pro tuto účinnou látku v rámci směrnice Rady 79/117/EHS [7]
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
DNOC se nezařazuje jako účinná látka do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
Článek 2
Členské státy zajistí, aby
1. povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících DNOC byla odňata do šesti měsíců ode dne tohoto rozhodnutí;
2. ode dne oznámení tohoto rozhodnutí nebyla na základě odchylky stanovené v čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS udělována nebo obnovována žádná povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících DNOC.
Článek 3
Členské státy poskytnou lhůtu pro likvidaci, skladování, uvedení na trh a použití stávajících zásob v souladu s čl. 4 odst. 6 směrnice 91/414/EHS, která je pokud možno co nejkratší a nepřesáhne dobu 15 měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se stanoví podmínky pro udělování výjimky ze směrnice 94/62/ES o obalech a obalových odpadech pro přepravky a palety z plastů týkající se úrovní koncentrace těžkých kovů (oznámeno pod číslem K(1999) 246) (Text s významem pro EHP)
(1999/177/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 94/62/ES ze dne 20. prosince 1994 o obalech a obalových odpadech [1], a zejména na čl.
11 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že přepravky a palety z plastů jsou vhodným praktickým příkladem pro zavedení odpovídajících podmínek;
vzhledem k tomu, že opětovné použití obalů a recyklace obalových odpadů jsou základními účely uvedené směrnice;
vzhledem k tomu, že podmínky pro udělování výjimky pro nové obaly by se měly obecně vztahovat na všechny obaly v řetězci, do něhož jsou tyto nové obaly zaváděny;
vzhledem k tomu, že platnost výjimky končí po deseti letech od jejího vstupu v platnost, není-li rozhodnuto o jejím prodloužení postupem podle článku 21 směrnice 94/62/ES;
vzhledem k tomu, že opatření stanovená v tomto rozhodnutí jsou ve shodě se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 21 směrnice 94/62/ES,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Toto rozhodnutí se vztahuje na veškeré obaly v působnosti směrnice 94/62/ES a jeho účelem je stanovení podmínek, za nichž nemusí být uplatněny hladiny koncentrací podle článku 11 směrnice 94/62/ES pro přepravky a palety z plastů, pokud jsou použity v cyklu výrobků, které jsou součástí uzavřeného a řízeného výrobního řetězce, a aniž by bylo dotčeno udělování výjimky podle článku 22 směrnice 94/62/ES.
Článek 2
Pro účely tohoto rozhodnutí:
- platí definice uvedené v článku 3 směrnice 94/62/ES,
- "záměrným zavedením" se rozumí proces úmyslného použití určité látky k vytvoření obalu nebo součásti obalu tak, aby tato látka byla přítomna v konečné podobě obalu nebo v jeho součásti s tím, že bude nositelem určité specifické charakteristiky, vzhledu či jakosti obalu.
Za záměrné zavedení se nepovažuje využití recyklovaných materiálů jako surovin pro výrobu nových obalových materiálů v případech, kdy určitá část recyklovaných materiálů může obsahovat určitá regulovaná množství kovů,
- "náhodnou přítomností" se rozumí přítomnost kovu jako přísady, která nebyla pro výrobu obalu nebo součásti obalu užita záměrně,
- "cykly výrobků, které jsou součástí uzavřeného a řízeného výrobního řetězce" se rozumí cykly výrobků, v nichž cirkulují výrobky, které jsou součástí řízeného opakovaného použití a distribučního systému a v nichž recyklovaný materiál pochází pouze z výrobků tohoto řetězce, takže jakýkoli jiný materiál je používán jen v technologicky minimální míře, a z nichž mohou být tyto výrobky vyjmuty pouze speciálně stanoveným postupem; recyklace proto dosahuje nejvyšší možné míry.
Článek 3
Celkový součet úrovní koncentrace olova, kadmia, rtuti a šestimocného chromu může u přepravek a palet z plastů překročit hmotnostní množství 600 ppm, 250 ppm a 100 ppm, jestliže jsou splněny všechny podmínky uvedené v článcích 4 a 5 tohoto rozhodnutí.
Článek 4
Přepravky a palety z plastů, na které se vztahuje tato výjimka, musí být vyrobeny v rámci řízeného recyklačního procesu, do něhož vstupuje pouze takový recyklovaný materiál, který vznikl recyklací jiných přepravek a palet z plastů, a vstup dalšího materiálu mimo tento recyklační cyklus je omezen na technologicky nejmenší přípustnou míru a nepřesahuje v žádném případě 20 % celkové hmotnosti.
Výrobky, které jsou do výrobního cyklu sice navráceny, ale jsou již nepoužitelné, musí být zpracovány v souladu s článkem 5 tohoto rozhodnutí.
Během výrobního procesu a distribuce nesmí být do výrobku záměrně zavedeno olovo, kadmium, rtuť nebo šestimocný chrom. Náhodná přítomnost jednoho z těchto kovů je tolerována.
Přepravky nebo palety z plastů, na něž se tato výjimka vztahuje, mohou koncentrační limity překročit pouze v důsledku přidání recyklovaných materiálů.
Článek 5
Přepravky nebo palety z plastů, na které se vztahuje toto rozhodnutí, musí být používány pouze v rámci řízeného distribučního systému a systému pro opakované použití obalů, který vyhovuje následujícím podmínkám:
nové přepravky nebo palety z plastů obsahující regulovaná množství kovů musí být označeny viditelným a nesmazatelným způsobem,
pro tyto obaly je nutno zavést systém evidence a uchovávání záznamů, jehož součástí musí být i metoda kontroly předepsaných závazků a financí, pomocí níž lze dokumentovat shodu s tímto rozhodnutím; ze systému musí být patrný i podíl zpětně odebraných výrobků, tj. procentuální podíl vratných obalů, které nejsou znehodnoceny, ale vráceny k dalšímu využití výrobci nebo uživateli/plniteli obalu nebo zplnomocněnému zástupci; tento recyklační podíl musí být co nejvyšší, nejméně však 90 % během celého životního cyklu přepravek či palet.
Tento systém musí zahrnovat veškeré opakovaně používané obaly, které jsou do oběhu uváděny nebo z oběhu stahovány,
veškeré zpětně odebrané obaly, které však již nelze znovu použít, musí být odstraněny postupem zvlášť povoleným příslušnými orgány nebo recyklovány procesem, během něhož je připraven recyklovaný materiál pro výrobu přepravek nebo palet z plastů, přičemž nový materiál může být použit pouze v technologicky minimální míře, nejvýše do 20 % hmot.,
výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce vypracují každoročně písemné prohlášení o shodě, včetně výroční zprávy, z níž bude patrné, jak jsou plněny podmínky tohoto rozhodnutí.
Ve zprávě musí být i zmínka o možných změnách systému a zplnomocněných zástupců,
výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce uchovává tuto dokumentaci po dobu nejméně čtyř let pro potřebu vnitrostátních orgánů pro účely inspekce,
není-li výrobce ani jeho zplnomocněný zástupce usazen ve Společenství, povinnost uchovávat technickou dokumentaci k dispozici má osoba, která uvádí výrobek na trh Společenství.
Článek 6
Výše uvedené požadavky se vztahují k výjimkám z článku 11 směrnice 94/62/ES a nedotýkají se postupů posuzování shody podle článku 9 dané směrnice.
Článek 7
Použitelnost tohoto rozhodnutí končí 10 let po jeho vstupu v platnost.
Článek 8
Členské státy budou v rámci zprávy předkládané podle článku 17 směrnice 94/62/ES podávat zprávu o provedených praktických opatřeních, včetně kontrol, inspekcí atd.
Článek 9
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ze dne 22. února 1999 o uzavření Rámcové dohody o spolupráci mezi Evropským hospodářským společenstvím a republikami Kostarika, Salvador, Guatemala, Honduras, Nikaragua a Panama
(1999/194/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 113 a 130y, ve spojení s čl. 228 odst. 2 první větou a odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že by Společenství by mělo pro dosažení svých cílů v oblasti vnějších hospodářských vztahů schválit Rámcovou dohodu o spolupráci s republikami Kostarika, Salvador, Guatemala, Honduras, Nikaragua a Panama,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Rámcová dohoda o spolupráci mezi Evropským hospodářským společenstvím a republikami Kostarika, Salvador, Guatemala, Honduras, Nikaragua a Panama se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady provede oznámení stanovené v článku 37 dohody.
Článek 3
Komise Evropských společenství, jíž jsou nápomocni zástupci členských států, zastupuje Společenství ve smíšeném výboru podle článku 33 dohody.
Článek 4
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem vyhlášení
ze dne 14. prosince 1998 o uzavření Dohody mezi Evropským společenstvím a vládou Kanady o hygienických opatřeních na ochranu lidského zdraví a zdraví zvířat při obchodu s živými zvířaty a živočišnými produkty
(1999/201/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 ve spojení s čl. 228 odst. 2 první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že Dohoda mezi Evropským společenstvím a vládou Kanady o hygienických opatřeních na ochranu lidského zdraví a zdraví zvířat při obchodu s živými zvířaty a živočišnými produkty poskytuje vhodné prostředky pro praktické provádění Dohody Světové obchodní organizace o uplatňování hygienických a rostlinolékařských opatření, pokud jde o opatření na ochranu zdraví lidí a zvířat;
vzhledem k tomu, že dohoda přispěje k usnadnění dvoustranného obchodu s živými zvířaty a živočišnými produkty mezi Evropským společenstvím a Kanadou díky postupnému uznávání rovnocennosti hygienických opatření, uznání nákazového statusu zvířat, přijetí systému regionalizace a zlepšení komunikace a spolupráce;
vzhledem k tomu, že je vhodné přijmout ustanovení pro postup zakládající úzkou a účinnou spolupráci mezi Komisí a členskými státy v rámci Stálého veterinárního výboru;
vzhledem k tomu, že by tato dohoda měla být schválena jménem Společenství,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda mezi Evropským společenstvím a vládou Kanady o hygienických opatřeních na ochranu lidského zdraví a zdraví zvířat při obchodu s živými zvířaty a živočišnými produkty se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody a její přílohy se připojují k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat dohodu zavazující Společenství.
Článek 3
Opatření nutná pro provádění této dohody, včetně záruk, pokud jde o čerstvé maso a masné výrobky, rovnocenných zárukám stanoveným směrnicí Rady 72/462/EHS ze dne 12. prosince 1972 o veterinárních a hygienických otázkách dovozu skotu, ovcí, koz a prasat, čerstvého masa nebo masných výrobků ze třetích zemí [1], budou stanovena postupem podle článku 30 uvedené směrnice.
Článek 4
Komise, jíž jsou nápomocni zástupci členských států, zastupuje Společenství ve Smíšeném řídícím výboru uvedeném v čl. 16 odst. 1 dohody.
Stanovisko Společenství k otázkám, které má řešit Smíšený řídící výbor, se stanoví v rámci příslušných orgánů Rady, v souladu s ustanoveními Smlouvy.
Změny příloh dohody, které jsou výsledkem doporučení přijatých Smíšeným řídícím výborem, budou přijaty postupem podle článku 29 směrnice 72/462/EHS.
Článek 5
Toto rozhodnutí se vyhlašuje
(oznámeno pod číslem K(1999) 425) (Text s významem pro EHP)
(1999/205/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 880/92 ze dne 23. března 1992 o systému Společenství pro udělování ekoznačky [1], a zejména na čl. 5 odst. 1 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že čl. 5 odst.
1 první pododstavec nařízení (EHS) č. 880/92 stanovuje, že podmínky udělování ekoznačky Společenství jsou stanoveny podle skupin výrobků;
vzhledem k tomu, že čl. 10 odst. 2 nařízení (EHS) č. 880/92 stanovuje, že úspěchy dosažené v oblasti ochrany životního prostředí výrobku se posuzují podle zvláštních kritérií pro skupiny výrobků;
vzhledem k tomu, že Společenství jedná o dohodě o koordinaci označování spotřeby energie na základě programu Spojených států "Energy Star";
vzhledem k tomu, že v období dvou let je vhodné přezkoumat kritéria, aby se energetické požadavky přizpůsobily technické inovaci, vývoji trhu a výše uvedenému programu "Energy Star";
vzhledem k tomu, že v souladu s článkem 6 nařízení (EHS) č. 880/92 Komise konzultovala hlavní zájmové skupiny v rámci konzultačního fóra;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 7 nařízení (EHS) č. 880/92,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Skupinou výrobků "osobní počítače" (dále jen "skupina výrobků") se rozumějí:
"na trhu dostupné stolní počítače skládající se z monitoru, systémové jednotky a klávesnice."
Článek 2
Úspěchy dosažené v oblasti ochrany životního prostředí a vhodnost skupiny výrobků k použití se posuzují podle zvláštních ekologických kritérií uvedených v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 3
Definice skupiny výrobků a zvláštní ekologická kritéria jsou platné po dobu dvou let od prvního dne měsíce následujícího po přijetí kritérií.
Jestliže se do konce tohoto období nepřijmou přezkoumaná ekologická kritéria, zůstávají v platnosti další rok.
Článek 4
Pro správní účely se této skupině výrobků přiděluje číselný kód "013".
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
kterým se přijímá seznam látek určených k aromatizaci používaných v potravinách nebo na jejich povrchu, vypracovaný podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2232/96 (oznámeno pod číslem K(1999) 399) (Text s významem pro EHP)
(1999/217/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2232/96 ze dne 28. října 1996, kterým se stanoví postup Společenství pro látky určené k aromatizaci používané nebo určené k použití v potravinách nebo na jejich povrchu [1], a zejména na čl. 3 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že podle čl. 3 odst.
1 nařízení (ES) č. 2232/96 oznámí členské státy do jednoho roku od vstupu výše uvedeného nařízení v platnost Komisi seznam látek určených k aromatizaci povolených pro použití v potravinách nebo na jejich povrchu, které jsou uváděny na trh na jejich území;
vzhledem k tomu, že podle čl. 3 odst. 2 uvedeného nařízení se oznámené látky určené k aromatizaci, jejichž zákonné použití v jednom členském státě musí být uznáno ostatními členskými státy, zapíší do seznamu přijatého postupem podle článku 7 uvedeného nařízení;
vzhledem k tomu, že v určitých členských státech v současnosti podléhají některé látky určené k aromatizaci omezujícím opatřením nebo zákazu;
vzhledem k tomu, že tato omezující opatření nebo zákazy, které jsou platné ke dni přijetí tohoto rozhodnutí, mohou být nadále používány až do dokončení hodnocení dané látky;
vzhledem k tomu, že pokud má členský stát přesto za to, že látka určená k aromatizaci zapsaná v seznamu může představovat nebezpečí pro veřejné zdraví, může se zahájit ochranný postup podle čl. 3 odst. 3 nařízení (ES) č. 2232/96;
vzhledem k tomu, že tento seznam je základem pro program hodnocení podle článku 4 uvedeného nařízení, který musí být uzavřen do deseti měsíců od přijetí seznamu;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potraviny,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Přijímá se seznam látek určených k aromatizaci uvedený v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
(oznámeno pod číslem K(1999) 423) (1999/218/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 162 odst. 2 této smlouvy,
vzhledem k tomu, že Smlouva o Evropské unii zavedla společnou zahraniční a bezpečnostní politiku, která zahrnuje všechny otázky, které se týkají bezpečnosti Evropské unie, včetně budoucího vymezení společné obranné politiky, která by v určitém okamžiku mohla vést ke společné obraně;
vzhledem k tomu, že podle článku J.4 zmíněné smlouvy je Západoevropská unie (ZEU) nedílnou součástí vývoje Evropské unie, která po Západoevropské unii požaduje, aby vypracovávala a prováděla rozhodnutí a akce Unie, které souvisejí s obranou;
vzhledem k tomu, že společnou bezpečnostní politiku Unie bude možné dále prohloubit po vstupu v platnost Amsterodamské smlouvy; že podle protokolu k článku J.7 Smlouvy o Evropské unii Evropská unie vypracuje postupy pro posílení vzájemné spolupráce se Západoevropskou unií;
vzhledem k tomu, že na základě článku J.9 Smlouvy o Evropské unii je Komise plně zapojena do prací v oblasti společné zahraniční a bezpečnostní politiky; že v této souvislosti Komise dostává a vypracovává dokumenty, které obsahují skutečnosti citlivé povahy, jejichž vyzrazení by mohlo ohrozit zájmy Evropské unie, Společenství a jeho členských států a mezinárodních organizací, jako je Západoevropská unie (ZEU) a Organizace Severoatlantické smlouvy (NATO);
vzhledem k tomu, že rozhodnutím K(94) 3282 ze dne 30. listopadu 1994 Komise přijala rozhodnutí o bezpečnostních postupech týkajících se utajovaných skutečností vypracovaných nebo vyměňovaných v rámci činností Evropské unie;
vzhledem k tomu, že podle čl. 6 odst. 3 tohoto rozhodnutí se na skutečnosti získané od ZEU nebo od NATO vztahují zvláštní pravidla;
vzhledem k tomu, že se bezpečnostní předpisy musí vztahovat nejen na fyzickou ochranu utajovaných skutečností v držení Komise, ale i na oprávnění úředníků a jiných zaměstnanců Komise k přístupu k těmto skutečnostem;
vzhledem k tomu, že je tedy třeba upravit postup udělování oprávnění úředníkům a jiným zaměstnancům Komise, kteří mají mít z důvodu své profesní činnosti a požadavků služby přístup k utajovaným skutečnostem, a že je třeba jeho přístup omezit pouze pro schválené osoby;
vzhledem k tomu, že každé rozhodnutí o udělení oprávnění lze přijmout až po provedení bezpečnostní prověrky příslušnými vnitrostátními orgány členských států;
vzhledem k tomu, že tímto rozhodnutím není dotčeno uplatňování pravidel o přístupu veřejnosti k informacím Komise z oblastí, které jsou uvedeny ve smlouvách o založení Evropských společenství, stanovených v rozhodnutí Komise 94/90/ESUO, ES, Euratom [1];
vzhledem k tomu, že tímto rozhodnutím není dotčeno uplatňování zvláštních bezpečnostních opatření uvedených v nařízení Rady č. 3 ze dne 31. července 1958, kterým se provádí článek 24 Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii [2];
vzhledem k tomu, že podle článku 5 Smlouvy o ES jsou členské státy povinny usnadňovat orgánům plnění úkolů, které vyplývají ze Smluv; že z tohoto důvodu musí orgány členských států spolupracovat s Komisí na zajištění vysokého stupně ochrany, a proto musí provádět bezpečnostní prověrky stanovené v tomto rozhodnutí,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
1. V souladu s rozhodnutím Komise K(94) 3282 ze dne 30. listopadu 1994, a zejména proto, že se Komise plně podílí na vytváření a na provádění společné bezpečnostní politiky Unie, jsou k přístupu k utajovaným skutečnostem v držení Komise oprávněni výlučně úředníci a jiní zaměstnanci Komise nebo jakékoli jiné osoby pracující v Komisi, které vzhledem ke své funkci a k požadavkům služby potřebují tyto skutečnosti znát nebo je zpracovávat.
2. Pro přístup ke skutečnostem se stupněm utajení "přísně tajné", "tajné" a "důvěrné" musí osoby uvedené v odstavci 1 získat oprávnění podle článku 2.
3. Oprávnění se uděluje pouze osobám, které prošly bezpečnostní prověrkou prováděnou příslušnými vnitrostátními orgány členských států postupy podle článku 3.
Článek 2
1. Komise udělí povolení uvedená v článku 1 poté, co získá stanovisko příslušných vnitrostátních orgánů členských států vycházející z bezpečnostní prověrky provedené v souladu s články 3 a 4.
2. Platnost oprávnění je nejvýše pět let a nesmí přesáhnout dobu trvání funkce, pro jejíž výkon bylo uděleno.
Komise je může obnovit postupem uvedeným v odstavci 1.
Komise může oprávnění kdykoli odejmout.
Každé rozhodnutí o odnětí se oznámí dotčené osobě, která může požádat o vyslechnutí vedoucím bezpečnostní kanceláře Komise, a příslušnému vnitrostátnímu orgánu.
3. Výjimečně, pokud to služba vyžaduje, může Komise poté, co předběžně uvědomí příslušné vnitrostátní orgány a neobdrží od nich ve lhůtě jednoho měsíce odpověď, udělit dočasné povolení na dobu nepřesahující tři měsíce, dokud neobdrží výsledky prověrky uvedené v článku 3.
Článek 3
1. Cílem bezpečnostní prověrky je zjistit, zda neexistují námitky, které by dotčené osobě bránily v přístupu k utajovaným skutečnostem v držení Komise.
2. Bezpečnostní prověrku provádějí s přispěním dotčené osoby a na žádost Komise příslušné vnitrostátní orgány členského státu, jehož je osoba, které má být povolení uděleno, státním příslušníkem.
Má-li dotčená osoba bydliště na území jiného členského státu, mohou dotčené vnitrostátní orgány zajistit spolupráci orgánů státu bydliště.
3. Při provádění bezpečnostní prověrky je dotčená osoba povinna vyplnit osobní prohlášení.
4. Komise upřesní ve své žádosti typ a stupeň utajení skutečností, se kterými přijde dotčená osoba do styku, aby příslušné vnitrostátní orgány provedly prověrku a podaly stanovisko pro odpovídající stupeň oprávnění.
5. Pro celý průběh bezpečnostní prověrky a pro všechny výsledky bezpečnostní prověrky se uplatňují pravidla a předpisy, které jsou v této oblasti platné v dotčeném členském státě, včetně těch, které se týkají případných opravných prostředků.
Článek 4
1. Vydají-li příslušné vnitrostátní orgány členských států kladné stanovisko, může Komise dotčené osobě udělit oprávnění podle článku 2.
2. Vydají-li příslušné vnitrostátní orgány záporné stanovisko, je oznámeno dotčené osobě, která může požádat o vyslechnutí vedoucím bezpečnostní kanceláře Komise.
Považuje-li to Komise za nezbytné, může požádat příslušné vnitrostátní orgány o doplňující vysvětlení, která jsou schopny poskytnout.
Je-li záporné stanovisko potvrzeno, oprávnění se neudělí.
Článek 5
Všechny osoby, kterým je uděleno oprávnění ve smyslu článku 2, dostávají při udělení oprávnění a poté pravidelně pokyny týkající se ochrany utajovaných skutečností a prostředků pro zajištění této ochrany.
Tyto osoby podepíší prohlášení, kterým potvrdí přijetí pokynů a kterým se zaváží je dodržovat.
Článek 6
Ustanovení čl. 1 odst. 2 a článků 10 a 13 rozhodnutí K(94) 3282 ze dne 30. listopadu 1994 o bezpečnostních postupech týkajících se utajovaných skutečností vypracovaných nebo vyměňovaných v rámci činností Evropské unie. Oprávnění udělená na základě uvedeného rozhodnutí zůstávají platná po dobu, na kterou byla udělena, a nejvýše po dobu pěti let ode dne, kdy byla udělena, pokud nejsou předčasně odňata podle čl. 2 odst. 2.
Článek 7
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
ze dne 22. února 1999 o uzavření Dohody o vědeckotechnické spolupráci mezi Evropským společenstvím a Státem Izrael
(1999/224/ES) RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 130m, v souvislosti s první větou čl. 228 odst. 2 a prvním podstavcem čl. 228 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že Evropské společenství a Izrael provádějí zvláštní výzkumné programy v oblastech společného zájmu;
vzhledem k tomu, že Stát Izrael na straně jedné a Evropské společenství a jeho členské státy na straně druhé podepsaly Evropsko-středozemní dohodu o přidružení stanovující sjednání dohody o vědeckotechnické spolupráci;
vzhledem k tomu, že Evropské společenství a Stát Izrael uzavřely dohodu o vědeckotechnické spolupráci na období čtvrtého rámcového programu v oblasti VTR;
vzhledem k tomu, že Rada svým rozhodnutím ze dne 18. května 1998 zmocnila Komisi sjednat obnovení dohody o vědeckotechnické spolupráci mezi Evropským společenstvím a Státem Izrael na období pátého rámcového programu;
vzhledem k tomu, že dohoda o vědeckotechnické spolupráci mezi Společenstvím a Státem Izrael by měla být schválena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda o vědeckotechnické spolupráci mezi Evropským společenstvím a Státem Izrael se jménem Společenství schvaluje.
Znění dohody je připojeno k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat dohodu zavazující Společenství.
Článek 3
Předseda Rady provede jménem Společenství oznámení podle článku 13 dohody.
kterým se mění rozhodnutí Rady 79/542/EHS a rozhodnutí 92/160/EHS, 92/260/EHS, 93/195/EHS a 93/197/EHS, pokud jde o veterinární podmínky pro dočasný dovoz, zpětný dovoz a dovoz evidovaných koní z některých částí Saúdské Arábie do Společenství (oznámeno pod číslem K(1999) 496) (Text s významem pro EHP)
(1999/228/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/426/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních předpisech pro přesun koňovitých a jejich dovoz ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na články 12, 13, 15, 16 a na čl.
19 bod ii) uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že rozhodnutím Rady 79/542/EHS [2] naposledy pozměněným rozhodnutím Komise 98/622/ES [3] byl stanoven seznam třetích zemí, z nichž členské státy povolují dovoz skotu, prasat, koňovitých, ovcí a koz, čerstvého masa a masných výrobků;
vzhledem k tomu, že rozhodnutím Komise 92/160/EHS [4] naposledy pozměněným rozhodnutím 97/685/ES [5] Komise stanovila regionalizaci některých třetích zemích pro účel dovozu koňovitých;
vzhledem k tomu, že veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dočasný dovoz, zpětný dovoz a dovoz evidovaných koní stanoví rozhodnutí Komise 92/260/EHS [6], 93/195/EHS [7] a 93/197/EHS [8] všechna naposledy pozměněná rozhodnutím Komise 98/594/ES [9];
vzhledem k tomu, že po veterinární kontrolní misi Komise v Saúdské Arábii se tamní veterinární situace jeví být dostatečně pod kontrolou veterinárních útvarů, a zejména přemísťování koňovitých z některých částí území na ostatní území země se jeví být dobře pod kontrolou;
vzhledem k tomu, že veterinární orgány Saúdské Arábie se písemně zavázaly informovat Komisi a členské státy do 24 hodin telegramem, dálnopisem nebo faxem o potvrzeném výskytu jakékoli infekční nebo nakažlivé choroby koňovitých uvedené v příloze A směrnice Rady 90/426/EHS, jež je v této zemi povinná hlášením, a v přiměřené lhůtě o jakýchkoli změnách pravidel pro očkování nebo dovoz koňovitých;
vzhledem k tomu, že po provedení sérologického průzkumu na celém území Saúdské Arábie je možné tuto zemi považovat za prostou vozhřivky a hřebčí nákazy nejméně po šest měsíců; že se nikdy nevyskytla venezuelská encefalomyelitida koní ani vezikulární stomatitida, avšak byly nalezeny sérologické důkazy virové artritidy koní;
vzhledem k tomu, že na základě výsledků výše uvedeného průzkumu jsou některé části Saúdské Arábie po více než dva roky prosté moru koní a očkování proti této chorobě se v zemi během posledních 12 měsíců neprováděla a jsou úředně zakázána; že však některé části Saúdské Arábie nelze považovat za prosté této choroby;
vzhledem k tomu, že příslušné orgány Saúdské Arábie informovaly Komisi o úředním schválení karanténní stanice chráněné proti hmyzu nedaleko Rijádu a předložily podpisové vzory úředních veterinárních lékařů oprávněných podepisovat mezinárodní vývozní osvědčení;
vzhledem k tomu, že z důvodu veterinární situace v některých částech Saúdské Arábie se jeví vhodné tuto zemi regionalizovat, aby dovoz do Společenství byl povolen pouze pro evidované koně pocházející z té části území Saúdské Arábie, která je prostá nákazy;
vzhledem k tomu, že veterinární podmínky a veterinární osvědčení musí odpovídat veterinární situaci v dotyčné třetí zemi; že v současné době se vztahují pouze na evidované koně;
vzhledem k tomu, že kvůli jednoznačnosti by se měl při změnách seznamu třetích zemí uvádět vždy kód ISO země;
vzhledem k tomu, že je nutno odpovídajícím způsobem pozměnit rozhodnutí 79/542/EHS a rozhodnutí 92/160/EHS, 92/260/EHS, 93/195/EHS a 93/197/EHS;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V příloze rozhodnutí 79/542/EHS části 2 se ve zvláštní kolonce pro evidované koně vkládá nový řádek na místo podle abecedního pořadí kódu ISO:
"SA _BAR_ Saúdská Arábie _BAR_ X _BAR_ 1" _BAR_
Článek 2
V příloze rozhodnutí 92/160/EHS se vkládají slova:
"Saúdská Arábie
celé území včetně ochranného pásma a pásma dozoru, která byla vytvořena v souladu s ustanoveními čl. 13 odst. 2 písm. a) směrnice 90/426/EHS a která jsou vymezena takto:
1. Ochranné pásmo
1.1 Provincie Jizan
- celá provincie s výjimkou území severně od silničního kontrolního stanoviště v Ash Shuqaiq na silnici č. 5 a severně od silnice č. 10.
1.2 Provincie Asir
- část provincie vymezená silnicí č. 10 mezi Ad Darb, Abha a Kamis Mushayt na severu, s výjimkou jezdeckých klubů na leteckých a vojenských základnách,
- část provincie vymezená na severu silnicí č. 15 vedoucí z Kamis Mushayt přes Jarash, Al Utfah a Dhahran Al Janoub k hranici s provincií Najran,
- část provincie vymezená na severu silnicí vedoucí z Al Utfah přes Al Fayd do Badr Al Janoub (provincie Najran).
1.3 Provincie Najran
- část provincie vymezená silnicí z Al Utfah (provincie Asir) do Badr Al Janoub a do As Sebt a z As Sebt podél Wadi Habunah ke křižovatce se silnicí č. 177 mezi Najranem a Rijádem na severu a od této křižovatky podél silnice č. 177 vedoucí na jih ke křižovatce se silnicí č. 15 z Najranu do Sharourah,
- část provincie jižně od silnice č. 15 mezi Najranem a Sharourah a hranicí s Jemenem.
2. Pásmo dozoru
2.1 Provincie Jizan
- část provincie severně od silničního kontrolního stanoviště v Ash Shuqaiq na silnici č. 5, kontrolovaná silničním stanovištěm v Al Qahmah, a severně od silnice č. 10.
2.2 Provincie Asir
- jezdecké kluby na leteckých a vojenských základnách,
- část provincie mezi hranicí ochranného pásma a silnicí č. 209 z Ash Shuqaiq k silničnímu kontrolnímu stanovišti Muhayil na silnici č. 211,
- část provincie mezi kontrolním stanovištěm na silnici č. 10 jižně od Abha, městem Abha a silničním kontrolním stanovištěm Ballasmer 65 km od Abha na silnici č. 15 vedoucí na sever,
- část provincie mezi Khamis Mushayt a silničním kontrolním stanovištěm 90 km od Abha na silnici č. 255 do Samakh a silničním kontrolním stanovištěm v Yarah, 90 km od Abha, na silnici č. 10 vedoucí do Rijádu,
- část provincie jižně od vzdušné čáry mezi silničním kontrolním stanovištěm v Yarah na silniči č. 10 a Khasm Ghurab na silnici č. 177 až hranici s provincií Najran.
2.3 Provincie Najran
- část provincie jižně od spojnice silničního kontrolního stanoviště v Yarah na silnici č. 10 a Khasm Ghurab na silnici č. 177, od hranice provincie Najran až k silničnímu kontrolnímu stanovišti Khasm Ghurab 80 km od Najranu a západně od silnice č. 175 vedoucí do Sharourah." .
Článek 3
Rozhodnutí 92/260/EHS se mění takto:
1. V příloze I se seznam třetích zemí skupiny E nahrazuje tímto:
"Spojené arabské emiráty (AE), Bahrajn (BH), Alžírsko (DZ), Egypt [10] (EG), Izrael (IL), Jordánsko (JO), Kuvajt (KW), Libanon (LB), Libye (LY), Maroko (MA), Malta (MT), Mauricius (MU), Omán (OM), Katar (QA), Saúdská Arábie [11] (SA), Sýrie (SY), Tunisko (TN), Turecko [12] (TR)".
2. V příloze II se nadpis veterinárního osvědčení typu E nahrazuje tímto:
"VETERINÁRNÍ OSVĚDČENÍ
pro dočasný dovoz evidovaných koní ze Spojených arabských emirátů, Bahrajnu, Alžírska, Egypta [13], Izraele, Jordánska, Kuvajtu, Libanonu, Libye, Maroka, Malty, Mauricia, Ománu, Kataru, Saúdské Arábie [14], Sýrie, Tuniska, Turecka [15] na území Společenství na dobu kratší než 90 dnů.".
Článek 4
Rozhodnutí Komise 93/195/EHS se mění takto:
1. V příloze I se seznam třetích zemí skupiny E nahrazuje tímto:
"Spojené arabské emiráty (AE), Bahrajn (BH), Alžírsko (DZ), Egypt [16] (EG), Izrael (IL), Jordánsko (JO), Kuvajt (KW), Libanon (LB), Libye (LY), Maroko (MA), Malta (MT), Mauricius (MU), Omán (OM), Katar (QA), Saúdská Arábie [17] (SA), Sýrie (SY), Tunisko (TN), Turecko [18] (TR)".
2. V příloze II části E se seznam třetích zemí v nadpise veterinárního osvědčení nahrazuje tímto:
"Spojené arabské emiráty, Bahrajn, Alžírsko, Egypt [19], Izrael, Jordánsko, Kuvajt, Libanon, Libye, Maroko, Malta, Mauricius, Omán, Katar, Saúdská Arábie [20], Sýrie, Tunisko, Turecko [21]
Článek 5
Rozhodnutí Komise 93/197/EHS se mění takto:
1. V příloze I se seznam třetích zemí skupiny E nahrazuje tímto:
"Spojené arabské emiráty [22] (AE), Bahrajn [23] (BH), Alžírsko (DZ), Egypt [24] [25] (EG), Izrael (IL), Jordánsko [26] (JO), Kuvajt [27] (KW), Libanon [28] (LB), Libye [29] (LY), Maroko (MA), Malta (MT), Mauricius (MU), Omán [30] (OM), Katar [31] (QA), Saúdská Arábie [32] [33] (SA), Sýrie [34] (SY), Tunisko (TN)".
2. V příloze II části E se nadpis veterinárního osvědčení nahrazuje tímto:
"VETERINÁRNÍ OSVĚDČENÍ
pro dovoz evidovaných koní ze Spojených arabských emirátů, Bahrajnu, Egypta [35], Jordánska, Kuvajtu, Libanonu, Libye, Ománu, Kataru, Saúdské Arábie [36], Sýrie a pro dovoz evidovaných koňovitých a plemenných a užitkových koňovitých z Alžírska, Izraele, Maroka, Malty, Mauricia, Tuniska na území Společenství.".
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
o brazilském neautomatickém systému dovozních oprávnění a jeho fungování podle ustanovení nařízení Rady (ES) č. 3286/94 (oznámeno pod číslem K(1999) 607)
(1999/234/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3286/94 ze dne 22. prosince 1994, kterým se stanoví postupy Společenství v oblasti společné obchodní politiky za účelem zajištění výkonu práv Společenství podle mezinárodních obchodních pravidel, zejména těch, která byla zřízena pod záštitou Světové obchodní organizace (WTO) [1], ve znění nařízení (ES) č. 356/95 [2], a zejména na články 13 a 14 uvedeného nařízení,
po konzultaci s Poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
(1) dne 12. ledna 1998 Komise obdržela stížnost podle článku 4 nařízení Rady (ES) č. 3286/94 (dále jen "nařízení").
Stížnost podala federace Febeltex (Fédération belge du textile – Belgická textilní federace);
(2) stěžovatel tvrdil, že brazilský neautomatický systém dovozních oprávnění, a zejména jeho uplatňování zavedením povinných platebních podmínek a povinných minimálních cen, je v rozporu s několika ustanoveními Dohody o založení Světové obchodní organizace (dále jen "Dohoda o WTO") a jejími přílohami.
Na tomto základě navrhovatel žádá Komisi, aby přijala nezbytná opatření, která by přinutila Brazílii tato opatření zrušit;
(3) stížnost obsahovala dostatečně jasné důkazy, které opravňovaly Společenství k zahájení šetření podle článku 8 nařízení.
Tento postup byl tudíž dne 27. února 1998 zahájen [3];
(4) po zahájení šetření Komise provedla hloubkové právní a faktické šetření brazilského systému dovozních oprávnění, jak je uplatňován na textilní výrobky.
Na základě výsledků tohoto šetření Komise dospěla k níže uvedeným závěrům;
B. ZJIŠTĚNÍ EXISTENCE PŘEKÁŽEK OBCHODU
(5) šetřením bylo zjištěno, že brazilský systém je systém licencí ve smyslu čl. 3 odst. 1 Dohody o WTO o postupech udělování dovozních oprávnění, a měl by tedy odpovídat pravidlům stanoveným touto dohodou i dohodou GATT z roku 1994;
(6) příslušná brazilská legislativa týkající se neautomatického systému dovozních oprávnění sestává z:
- Decreto 660, ze dne 25. prosince 1992 (kterým se zřizuje Sistema Integrado de Comércio Exterior, Siscomex),
- Portaria Interministerial 291 (Ministerstvo financí/Ministerstvo průmyslu a obchodu), ze dne 12. prosince 1996 (týkající se zpracování dovozních operací prostřednictvím Siscomexu),
- Portaria Secex 21, ze dne 12. prosince 1996 (týkající se provádění dovozních operací prostřednictvím Siscomexu, včetně cenové kontroly) a
- Comunicados Decex, v němž je uveden seznam zboží, na které se vztahuje neautomatický systém dovozních oprávnění, konsolidovaný Comunicado Decex 37 ze dne 17. prosince 1997.
Nicméně brazilský systém je velmi flexibilní: do seznamu výrobků, na které se vztahuje neautomatický systém dovozních oprávnění, lze zařadit nové výrobky prostým rozhodnutím Ministerstva průmyslu, obchodu a turizmu;
(7) brazilský systém oprávnění je provozován prostřednictvím počítačového systému zvaného Siscomex.
Udělení dovozních oprávnění na dovozy textilních výrobků pocházejících ze Společenství je přímo spojené se souborem povinných minimálních cen a povinných platebních podmínek.
Nejsou-li údaje na dovozním prohlášení v souladu s údaji, které brazilské úřady schválily a zahrnuly do Siscomexu, žádosti o dovozní oprávnění nejsou zpracovány a dovozce je vyzván, aby se spojil s místní agenturou oddělení zahraničního obchodu ministerstva průmyslu, obchodu a turizmu (Decex);
(8) brazilská legislativa zavádějící tento systém neobsahuje žádné zmínky o tom, k provedení kterého opatření tento systém slouží.
Služby Komise zjistily existenci interních administrativních pravidel nebo hlavních směrů týkajících se povinných platebních podmínek a minimálních dovozních cen, které se používají ve správě brazilského systému dovozních licencí.
Tato pravidla nejsou zveřejněna.
Tudíž se s nimi vlády a obchodníci nemohou seznámit.
Dále není možné podat proti těmto neoficiálním nařízením žádné opravné prostředky;
(9) jestliže Siscomex nezpracuje žádost o dovozní oprávnění, která neodpovídá platebním podmínkám a minimálním cenám, tato žádost dovozce se nestane předmětem formálního rozhodnutí.
Zůstává na dobu neurčitou nerozhodnuta;
(10) zdá se, že brazilský systém neslouží k provádění žádného opatření srovnatelného s opatřeními GATT, neboť jeho jedinou funkcí je uplatnění a správa dovozních režimů jako nástroje obchodní politiky za účelem omezení toků dovozu textilních výrobků do Brazílie.
Průzkum rovněž odhalil, že tento systém umožňuje brazilským úřadům rozhodovat podle volného uvážení a svévolně na základě neoficiálních a nezveřejněných důvodů neudělit dovozníoprávnění.
Zavedením povinných platebních podmínek a minimálních cen jako podmínek pro vydání licencí Brazílie výrazně omezila dovoz některých textilních výrobků pocházejících ze Společenství a odradila velké množství možných klientů výrobců ze Společenství;
(11) Brazílie dosud neoznámila část příslušné legislativy (Comunicado Decex 37, ze dne 17. prosince 1997); zbývající část byla oznámena se zpožděním delším než rok teprve po zahájení tohoto průzkumu Komisí na základě nařízení a v tomto oznámení byly některé důležité informace vynechány (například: seznam výrobků, na které se vztahují postupy udělování oprávnění.
(12) za těchto okolností se Komise domnívá, že tvrzení stěžovatele jsou opodstatněná a že brazilské postupy tvoří překážku obchodu ve smyslu čl. 2 odst. 1 nařízení, neboť jsou v rozporu s následujícími ustanoveními:
- čl. X odst. 1 a čl. XI odst. 1 GATT,
- čl. 1 odst. 3, čl. 3 odst. 2, čl. 3 odst. 5 písm. f) a článek 5 Dohody o WTO o postupech udělování dovozních oprávnění;
(13) Komise se nicméně domnívá, že odkaz na výše uvedený právní základ nevylučuje možnost odvolání se na kterékoliv jiné příslušné ustanovení Dohody o WTO a dohod k ní připojených, které lze použít v řízeních před WTO.
C. ZJIŠTĚNÍ NEPŘÍZNIVÝCH ÚČINKŮ NA OBCHOD
(14) šetření Komise zdůraznilo ohromný potenciál brazilského trhu s vysoce konkurenceschopnými výrobky vyváženými vývozci ze Společenství.
V tomto ohledu hlavní zjištění o nepříznivých účincích na obchod způsobených napadenými praktikami naznačují, že brazilský neautomatický systém dovozních oprávnění představuje výrazné omezení přístupu několika textilních výrobků Společenství na brazilský trh;
(15) šetření zahrnovala výrobky obsažené v kapitolách 50 až 63 kombinované nomenklatury a objevila, že účinky brazilského systému se liší od jednoho sektoru výrobků k druhému.
Obecně lze říci, že bez ohledu na velký potenciál brazilského trhu nezaznamenal vývoz textilních výrobků ze Společenství do Brazílie v letech 1996 a 1997 výraznější zvýšení, zvláště ve srovnání s vývozem na podobné jihoamerické trhy;
(16) zavedení neautomatického systému dovozních oprávnění a způsob jeho uplatňování prostřednictvím povinných platebních podmínek a minimálních cen způsobil již v roce 1997 (a v některých případech i v roce 1996) snížení vývozu některých textilních výrobků, jako jsou matracové potahy (kódy KN: 55162310; 52104900), popruhy (kód KN: 58063210), přehozy na postel (a podobné výrobky) (kódy KN: 63023290), pletené syntetické tkaniny na záclony (kód KN: 60024311), technické tkaniny pro běžné nošení (např. lyocell, elastan) (kód KN: 55161300) z Evropské unie do Brazílie;
(17) napadené brazilské postupy způsobily vývozcům určitých druhů textilních výrobků ze Společenství na brazilském trhu významnou ztrátu konkurenceschopnosti.
Takováto ztráta konkurenceschopnosti byla drastická zejména v oblastech, jako jsou potahy matrací, záclonoviny nebo popruhy, které podléhají minimálním dovozním cenám;
(18) zavedení napadených opatření vedlo v mnoha případech k výrazné ztrátě počtu a důležitosti brazilských klientů a počtu a důležitosti přijatých nebo potvrzených objednávek;
(19) požadavek minimálních cen rovněž vedl k výraznému snížení rozsahu výrobků, které lze do Brazílie vyvážet.
Jinými slovy výrobky, jejichž vývozní cena je ve srovnání s požadovanou povinnou minimální cenou příliš nízká, nelze vyvážet, protože by za vyšší cenu nebyly konkurenceschopné.
Tato skutečnost často hraje roli ve vztahu k výrobkům s nízkou cenou, pro které je hospodářská soutěž v místních podmínkách silnější.
Z toho plyne, že brazilský dovozce sáhne k brazilskému výrobku, který, kdyby nebylo povinných minimálních cen, by byl dražší než srovnatelný textilní výrobek ze Společenství;
(20) dalším nepříznivým účinkem na obchod, který se dotýká výrobců/vývozců textilních výrobků ze Společenství, je nutnost změnit technickou specifikaci nebo složení výrobku.
Tuto změnu si vyžádala potřeba dodržet požadované minimální ceny.
Změny technických vlastností výrobku jsou v některých případech jediným způsobem, jak získat výrobky, jejichž cena splňuje požadovanou minimální cenu a které jsou stále ekonomicky životaschopné.
V tomto ohledu byly službám Komise poskytnuty příklady, kdy v případě potahů matrací musela být změněna procenta bavlny, umělého hedvábí, polyesteru atd. ve výrobku, např. použitím nové suroviny (jako umělé hedvábí), což má za následek odlišnou hmotnost na jeden čtvereční metr (jako polypropylen);
(21) použití brazilského neautomatického systému dovozních licencí jako nástroje obchodní politiky ke kontrole obchodních toků mělo v některých textilních odvětvích za následek úplnou změnu tržních podmínek, což v některých případech vedlo téměř k uzavření brazilského trhu vůči vývozcům textilních výrobků ze Společenství.
Například minimální dovozní cena 20 USD/kg, stanovená brazilskými úřady na dovoz žakárových potahů matrací s KN kódem 55162310, je více než dvojnásobně vyšší oproti normální prodejní ceně tohoto výrobku (tj. 8 až 11 USD/kg).
Takové zvýšení ceny způsobilo výraznou ztrátu konkurenceschopnosti vývozců domácích textilních výrobků ze Společenství na brazilském trhu;
(22) proto Komise dospěla k závěru, že výše uvedené účinky skutečně představují nepříznivé účinky na obchod ve smyslu čl. 2 odst. 4 nařízení;
D. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
(23) v posledních několika letech podali evropští vývozci a výrobci tři námitky vůči brazilským postupům, které měly restriktivní účinky na vývoz různých výrobků ze Společenství (ocelových plechů, textilních výrobků a sorbitolu).
Zdá se, že tato opatření jsou zavedena pro zvláště citlivá odvětví neprůhledným způsobem a prostřednictvím velmi pružného rozhodovacího procesu.
Z tohoto důvodu je pro Společenství nadmíru důležité pojmout brazilský systém komplexním způsobem;
(24) kromě toho je pro Společenství, které se zavázalo k dodržování stejných závazků, nanejvýš důležité, aby tyto závazky plnili i WTO partneři.
Pro správné fungování mnohostranného obchodního systému je důležité, aby se důsledně postupovalo proti veškerým domnělým praktikám neslučitelným s WTO;
(25) co se týče případu Febeltex, vezmeme-li v úvahu důležitost textilního průmyslu jako celku pro Společenství a potřeby zajistit spravedlivý přístup textilních výrobků Společenství k trhům třetích zemí, Společenství by mělo okamžitě napadnout brazilský neautomatický systém dovozních oprávnění podle příslušných ustanovení Dohody o postupech udělování dovozníchoprávnění, GATT z roku 1994 a Ujednání GATT pro řešení sporů;
E. ZÁVĚRY A OPATŘENÍ, JEŽ MAJÍ BÝT PŘIJATA
(26) s cílem nalézt pokojné řešení se uskutečnila setkání s příslušnými brazilskými úřady a došlo k výměně dopisů týkajících se této věci, ale brazilské úřady nepodaly žádné návrhy na takové řešení;
(27) za těchto okolností se zdá, že je v zájmu Společenství zahájit řízení k řešení sporů,
ROZHODLA:
Článek 1
1. Brazilský neautomatický systém dovozních oprávnění, povinné minimální ceny a povinné platební podmínky nejsou zjevně slučitelné se závazky dané země v rámci Marrakešské dohody, kterou se zakládá Světová obchodní organizace, a představují "překážku obchodu" ve smyslu čl. 2 odst. 1 nařízení (ES) č. 3286/94.
2. Společenství v rámci Ujednání o pravidlech a postupech řešení sporů a dalších důležitých ustanovení WTO zahájí proti Brazílii řízení s cílem odstranit překážku obchodu.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne zveřejnění
kterým se mění rozhodnutí Rady 79/542/EHS a rozhodnutí 92/160/EHS a 93/197/EHS, pokud jde o veterinární podmínky pro dovoz evidovaných koní z některých částí Kyrgyzstánu do Společenství (oznámeno pod číslem K(1999) 609) (Text s významem pro EHP)
(1999/236/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/426/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních předpisech pro přesun koňovitých a jejich dovoz ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na články 12, 13, 15, 16 a na čl.
19 bod ii) uvedené směrnice,
(1) vzhledem k tomu, že rozhodnutím Rady 79/542/EHS [2] naposledy pozměněným rozhodnutím 1999/227/ES [3] byl vytvořen seznam třetích zemí, z nichž členské státy povolují dovoz skotu, prasat, koňovitých, ovcí a koz, čerstvého masa a masných výrobků;
(2) vzhledem k tomu, že rozhodnutím 92/160/EHS [4] naposledy pozměněným rozhodnutím 1999/228/ES Komise stanovila regionalizaci veterinární péče v některých třetích zemích pro účel dovozu koňovitých;
(3) vzhledem k tomu, že veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz evidovaných koní jsou stanoveny rozhodnutím Komise 93/197/EHS [5] naposledy pozměněným rozhodnutím 1999/227/ES;
(4) vzhledem k tomu, že po veterinární kontrolní misi Komise v Kyrgyzstánu se tamní veterinární situace jeví být dostatečně pod kontrolou veterinárních útvarů;
(5) vzhledem k tomu, že veterinární orgány Kyrgyzstánu se písemně zavázaly informovat Komisi a členské státy do 24 hodin telegramem, dálnopisem nebo faxem o potvrzeném výskytu jakékoli infekční nebo nakažlivé choroby koňovitých uvedené v příloze A směrnice Rady 90/426/EHS, jež je v této zemi povinná hlášením, a v přiměřené lhůtě o jakýchkoli změnách pravidel pro očkování nebo dovoz koňovitých;
(6) vzhledem k tomu, že v Kyrgyzstánu se provádí každoroční testování koní na vozhřivku a nejméně po šest měsíců nebyly hlášeny pozitivní nálezy; že mor koní, venezuelská encefalomyelitida koní ani vezikulární stomatitida se v Kyrgyzstánu nevyskytly nikdy;
(7) vzhledem k tomu, že sledování výskytu virové artritidy koní teprve začalo a status země vzhledem k této chorobě nelze ještě definitivně určit; že nevykastrovaní samci koní starší 180 dnů, kteří mají být dovezeni do Společenství, se proto musí podrobit laboratorním testům na tuto chorobu;
(8) vzhledem k tomu, že v některých částech Kyrgyzstánu byl hlášen výskyt hřebčí nákazy; že však oblast Issyk-Kul je prostá hřebčí nákazy nejméně po šest měsíců a byly přijaty úřední záruky, že přemísťování koňovitých do této oblasti z ostatních oblastí země je pod úřední veterinární kontrolou;
(9) vzhledem k tomu, že z důvodu veterinární situace koňovitých v některých částech Kyrgyzstánu se jeví vhodné tuto zemi regionalizovat, aby dovoz do Společenství byl povolen pouze pro evidované koně pocházející z té části území Kyrgyzstánu, která je prostá nákazy;
(10) vzhledem k tomu, že veterinární podmínky a veterinární osvědčení musí odpovídat veterinární situaci v dotyčné třetí zemi; že v současné době se vztahují pouze na evidované koně;
(11) vzhledem k tomu, že je nutno odpovídajícím způsobem pozměnit rozhodnutí 79/542/EHS a rozhodnutí 92/160/EHS a 93/197/EHS;
(12) vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V příloze rozhodnutí Rady 79/542/EHS části 2 se ve zvláštní kolonce pro evidované koně se vkládá nový řádek na místo podle abecedního pořadí kódu ISO země:
"KG _BAR_ Kyrgyzstán _BAR_ x _BAR_ (1)" _BAR_
Článek 2
Příloha rozhodnutí 92/160/EHS se mění takto:
1. Doplňují se nová slova:
"Kyrgyzstán (4)
Region Issyk-Kul";
2. Doplňuje se nová poznámka pod čarou, která zní:
"(4) Povoluje se pouze trvalý dovoz evidovaných koní do Společenství."
Článek 3
Rozhodnutí Komise 93/197/EHS se mění takto:
1.
V příloze I se v seznamu třetích zemí skupiny B vkládá na místo podle abecedního pořadí kódu ISO slovo "Kyrgyzstán(1)(2) (KG)."
2. V příloze II se nadpis veterinárního osvědčení typu B nahrazuje tímto:
"B VETERINÁRNÍ OSVĚDČENÍ
pro dovoz evidovaných koní z Kyrgyzstánu (1) a pro dovoz evidovaných koňovitých a plemenných a užitkových koňovitých z Austrálie, Běloruska, Bosny a Hercegoviny, Bulharska, České republiky, Estonska, Chorvatska, Svazové republiky Jugoslávie, Kypru, Litvy, Lotyšska, Maďarska, bývalé jugoslávské republiky Makedonie, Nového Zélandu, Polska, Rumunska, Ruska (1), Slovenska, Slovinska, Ukrajiny na území Společenství."
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 26. března 1999,
kterým se mění rozhodnutí 97/296/ES, kterým se stanoví seznam třetích zemí, z nichž je povolen dovoz produktů rybolovu určených k lidské spotřebě
(oznámeno pod číslem K(1999) 768)
(Text s významem pro EHP)
(1999/244/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 95/408/ES ze dne 22. června 1995 o podmínkách pro sestavování prozatímních seznamů provozoven třetích zemí, pro přechodné období, ze kterých jsou členské státy oprávněny dovážet určité produkty živočišného původu, produkty rybolovu nebo živé mlže [1], naposledy pozměněné rozhodnutím 98/603/ES [2], a zejména na čl. 2 odst. 2 a článek 7 uvedeného rozhodnutí,
(1) vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 97/296/ES [3] naposledy pozměněné rozhodnutím 1999/136/ES [4] stanoví seznam zemí a území, z nichž je povolen dovoz produktů rybolovu k lidské spotřebě; že část I přílohy I uvádí země a území, na které se vztahuje zvláštní rozhodnutí a že část II uvádí země a území, které splňují podmínky čl. 2 odst.
2 rozhodnutí 95/408/ES; že příloha II uvádí seznam zemí a území, z nichž byl dovoz povolen do 31. ledna 1999, nestanoví-li podmínky podle čl.
11 odst. 7 směrnice 91/493/EHS jinak;
(2) vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 1999/245/ES [5] stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury ze Seychel; že je tedy vhodné doplnit Seychely do části I seznamu v příloze I, který uvádí země a území, z nichž je povolen dovoz produktů rybolovu k lidské spotřebě;
(3) vzhledem k tomu že, Francouzská Polynésie, Gabon a Svatý Pierre a Miquelon prokázaly, že splňují rovnocenné podmínky a jsou schopné zaručit, že produkty rybolovu, které dovážejí do Společenství odpovídají hygienickým požadavkům směrnice 91/493/EHS; že je proto nutné pozměnit výše uvedený seznam tak, aby byly tyto země a území doplněny do části II tohoto seznamu;
(4) vzhledem k tomu, že je třeba zakázat dovoz kaviáru z Kazachstánu z důvodu závažných nedostatků zjištěných během inspekční cesty; že je tedy vhodné vyškrtnout tuto zemi z části II seznamu;
(5) vzhledem k tomu, že dovozy ze třetích zemí uvedených v příloze II nejsou již od 1. února 1999 povoleny;
(6) vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha tohoto rozhodnutí nahrazuje přílohu I a přílohu II rozhodnutí 97/296/ES.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 26. března 1999,
kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících ze Seychel
(oznámeno pod číslem K(1999) 770)
(Text s významem pro EHP)
(1999/245/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Rady 97/79/ES [2], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
(1) vzhledem k tomu, že odborník Komise provedl inspekční návštěvu Seychel, aby ověřil podmínky, za nichž se produkují, skladují a expedují do Společenství produkty rybolovu;
(2) vzhledem k tomu, že ustanovení seychelských právních předpisů v oblasti hygienických kontrol a sledování produktů rybolovu lze považovat za rovnocenná ustanovením směrnice 91/493/EHS;
(3) vzhledem k tomu, že úřad "Fish Inspection Unit (FIU) of the Veterinary Services under the Ministry of Agriculture and Marine Resources" je na Seychelách schopen účinně ověřovat dodržování platných právních předpisů;
(4) vzhledem k tomu, pravidla pro získání osvědčení o zdravotní nezávadnosti uvedeného v čl. 11 odst. 4 písm. a) směrnice 91/493/EHS by rovněž měla obsahovat definici vzoru osvědčení, minimální požadavky na jazyk nebo jazyky, v nichž musí být vypracováno, a status osoby zmocněné je podepsat;
(5) vzhledem k tomu, že podle čl. 11 odst. 4 písm. b) směrnice 91/493/EHS je nutné připevnit na balení produktů rybolovu značku, která uvádí název třetí země a schvalovací/registrační číslo provozovny, výrobního plavidla, chladírenského skladu nebo mrazírenského plavidla, z nichž produkty pocházejí;
11 odst. 4 písm. c) směrnice 91/493/EHS je nezbytné vypracovat seznam schválených provozoven, výrobních plavidel nebo chladírenských skladů; že by měl být rovněž vypracován seznam mrazírenských plavidel registrovaných podlesměrnice 92/48/EHS [3]; že tyto seznamy je třeba vypracovat na základě sdělení FIU Komisi; že za zajištění shody s ustanoveními, která jsou za tímto účelem stanovena v čl.
11 odst.
4 směrnice 91/493/EHS, proto odpovídá FIU;
(7) vzhledem k tomu, FIU vydal oficiální ujištění, že budou dodržena pravidla uvedená v kapitole V přílohy směrnice 91/493/EHS a splněny požadavky na schválení či registraci podniků, výrobních plavidel, chladírenských skladů nebo mrazírenských plavidel, z nichž produkty pocházejí, které jsou rovnocenné požadavkům stanoveným uvedenou směrnicí;
(8) vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příslušným úřadem na Seychelách, který ověřuje a potvrzuje, že produkty rybolovu a akvakultury splňují požadavky směrnice 91/493/EHS, je "Fish Inspection Unit (FIU) of the Veterinary Services under the Ministry of Agriculture and Marine Resources".
Článek 2
Produkty rybolovu a akvakultury pocházející ze Seychel musejí splňovat tyto podmínky:
1. ke každé zásilce musí být přiložen očíslovaný originál osvědčení o zdravotní nezávadnosti, který je řádně vyplněn, podepsán, opatřen datem a vyhotoven na jednom listu v souladu se vzorem uvedeným v příloze A tohoto rozhodnutí;
2. produkty musejí pocházet ze schválených provozoven, výrobních plavidel nebo chladírenských skladů nebo z registrovaných mrazírenských plavidel uvedených v příloze B tohoto rozhodnutí;
3. s výjimkou volně ložených zmrazených produktů rybolovu určených ke konzervaci musejí být všechna balení nesmazatelně označena slovem "SEYCHELY" a schvalovacím/registračním číslem provozovny, výrobního plavidla, chladírenského skladu nebo mrazírenského plavidla, z nichž pocházejí.
Článek 3
1. Osvědčení uvedené v čl. 2 odst. 1 musí být vypracováno nejméně v jednom úředním jazyce členského státu, v němž se provádějí kontroly.
2. V osvědčení musí být uvedeno jméno, kvalifikace a podpis zástupce FIU a úřední razítko FIU v barvě odlišné od barvy ostatních potvrzení.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 30. března 1999,
kterým se schvalují některé pohotovostní plány pro tlumení klasického moru prasat
(oznámeno pod číslem K(1999) 769)
(Text s významem pro EHP)
(1999/246/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 80/217/EHS ze dne 22. ledna 1980, kterou se zavádějí opatření Společenství pro tlumení klasického moru prasat [1], naposledy pozměněnou rozhodnutím 93/384/EHS [2], a zejména na článek 14b uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že kritéria přiměřeně používaná při vypracovávání pohotovostních plánů pro tlumení klasického moru prasat byla stanovena rozhodnutím Komise 91/42/EHS [3];
vzhledem k tomu, že některé členské státy předložily ke schválení vnitrostátní pohotovostní plány; že z prozkoumání těchto plánů vyplývá, že splňují všechna kritéria stanovená v rozhodnutí 91/42/EHS a umožňují dosažení požadovaných cílů, pokud jsou účinně provedeny;
vzhledem k tomu, že k zajištění účinnosti plánů je třeba provádět strategické studie a simulační cvičení;
vzhledem k tomu, že pohotovostní plány musejí být pravidelně aktualizovány;
vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Pohotovostní plány pro tlumení klasického moru prasat předložené členskými státy, jež jsou uvedeny v příloze, se schvalují.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 26. března 1999,
kterým se mění rozhodnutí 93/197/EHS o veterinárních podmínkách a veterinárních osvědčeních pro dovoz evidovaných koňovitých a plemenných a užitkových koňovitých
(oznámeno pod číslem K(1999) 754)
(Text s významem pro EHP)
(1999/252/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/426/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních podmínkách pro přesun koňovitých a jejich dovoz ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 14, čl.
15 písm. a) a článek 16 uvedené směrnice,
(1) vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 93/197/EHS [2] naposledy pozměněné rozhodnutím 1999/236/ES [3] stanoví veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz evidovaných koňovitých a plemenných a užitkových koňovitých;
(2) vzhledem k tomu, že v příloze II rozhodnutí 93/197/EHS veterinárních osvědčení A, B, C, D a E oddílu III bylo písmeno d) pozměněno rozhodnutím 93/510/EHS [4] tak, aby byl umožněn dovoz evidovaných koňovitých a plemenných a užitkových koňovitých z třetích zemí do Společenství před uplynutím požadované lhůty 90 dnů jejich pobytu v této zemi před odesláním, pokud byli tito koňovití během tohoto období do třetí země odeslání dovezeni přímo z členských států;
(3) vzhledem k tomu, že bylo opomenuto pozměnit odpovídající znění prohlášení majitele nebo zástupce majitele koňovitého zvířete; že v zájmu jasnosti je nutno přizpůsobit znění tohoto prohlášení znění písm. d) kapitoly III přílohy II u veterinárních osvědčení A, B, C, D a E;
(4) vzhledem k tomu, že je nutno příslušným způsobem pozměnit rozhodnutí 93/197/EHS;
(5) vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V příloze II rozhodnutí 93/197/EHS veterinárních osvědčeních A, B, C, D a E se v prohlášení majitele nebo zástupce majitele zvířete bod 2 nahrazuje tímto: "2. Zvíře buď bylo chováno v (země vývozu)
od narození (3), nebo bylo během posledních 90 dnů dovezeno přímo z členského státu Evropského společenství (3), nebo se dostalo do země odeslání nejméně 90 dnů před datem tohoto prohlášení (3)."
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 29. března 1999
o uzavření Dohody o Mezinárodní komisi pro ochranu Odry před znečištěním
(1999/257/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 130s odst. 1 ve spojení s čl. 228 odst. 2 první větou a odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že se Komise jménem Společenství zúčastnila přípravných jednání o Dohodě o Mezinárodní komisi pro ochranu Odry před znečištěním;
vzhledem k tomu, že dohoda byla podepsána jménem Společenství ve Vratislavi (Polsko) dne 11. dubna 1996;
vzhledem k tomu, že cílem dohody je posílit mnohostrannou spolupráci za účelem předcházení a kontroly znečišťování Odry, ochrany životního prostředí a zajištění udržitelného využívání vodních zdrojů;
vzhledem k tomu, že prvořadým cílem politiky Společenství v oblasti životního prostředí je vysoký stupeň ochrany a že tato politika je založena na zásadách preventivních opatření a preventivní činnosti, na zásadě nápravy škod na životním prostředí přednostně u zdroje a na zásadě "znečišťovatel platí";
vzhledem k tomu, že Společenství a členské státy spolupracují v rámci svých pravomocí se třetími zeměmi a s příslušnými mezinárodními organizacemi;
vzhledem k tomu, že uzavření dohody ze strany Společenství přispěje k uskutečnění cílů stanovených v článku 130r Smlouvy,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda o Mezinárodní komisi pro ochranu Odry před znečištěním se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné uložit listiny o schválení u generálního sekretariátu Rady v souladu s čl. 18. odst. 2 dohody.
Rozhodnutí Rady
ze dne 9. března 1999
o uzavření Protokolu, kterým se upravují obchodní aspekty Evropské dohody mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bulharskou republikou na straně druhé s ohledem na přistoupení Rakouské republiky, Finské republiky a Švédského království k Evropské unii a s ohledem na závěry Uruguayského kola jednání o zemědělství, včetně zlepšení stávajícího preferenčního režimu
(1999/278/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 ve spojení s čl. 228 odst. 2 první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že je třeba schválit protokol, kterým se upravují obchodní aspekty Evropské dohody mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bulharskou republikou na straně druhé s ohledem na přistoupení Rakouské republiky, Finské republiky a Švédského království k Evropské unii a s ohledem na závěry Uruguayského kola jednání o zemědělství, včetně zlepšení stávajícího preferenčního režimu;
vzhledem k tomu, že je třeba, aby byla Komise oprávněna přijmout opatření k provádění protokolu, zejména pokud jde o základní a zpracovaný zemědělské produkty;
1595/97 [1] a nařízení (ES) č. 656/98 [2] vedla k provádění některých ustanovení protokolu týkajících se základních a zpracovaných zemědělských produktů; že je proto třeba přijmout vhodná opatření k zajištění hladkého přechodu mezi preferenčním režimem používaným podle těchto nařízení a režimem stanoveným protokolem;
vzhledem k tomu, že Dodatkový protokol k Evropské dohodě o obchodu s textilními výrobky uzavřený mezi Evropským společenstvím a Bulharskou republikou byl naposledy pozměněn rozhodnutím č. 96/225/ES [3],
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Protokol, kterým se upravují obchodní aspekty Evropské dohody mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bulharskou republikou na straně druhé s ohledem na přistoupení Rakouské republiky, Finské republiky a Švédského království k Evropské unii a s ohledem na závěry Uruguayského kola jednání o zemědělství, včetně zlepšení stávajícího preferenčního režimu se schvaluje jménem Společenství.
Znění protokolu se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
1. Prováděcí pravidla pro používání tohoto rozhodnutí stanoví Komise v souladu s postupem stanoveným v článku 23 nařízení (EHS) č. 1766/92 [4] nebo případně v souladu s příslušnými ustanoveními jiných nařízení o společné organizaci trhu, nařízení (ES) č. 3448/93 [5] nebo nařízení (ES) č. 3066/95 [6].
2. Po vstupu tohoto rozhodnutí v platnost se všechna pravidla přijatá Komisí podle článku 8 nařízení (ES) č. 3066/95 a nařízení (ES) č. 656/98, kterými se provádí koncese, na které se vztahuje tento protokol, řídí odstavcem 1.
Článek 3
Předseda Rady učiní jménem Společenství oznámení stanovené v článku 6 protokolu.
Rozhodnutí Rady
ze dne 22. března 1999,
kterým Evropské společenství uzavírá Meziregionální rámcovou dohodu o spolupráci mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a společným jižním trhem a jeho smluvními státy na straně druhé
(1999/279/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 113 a 130y této smlouvy ve spojení s čl. 228 odst. 2 první větou a odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že článek 130u Smlouvy stanoví, že politika Společenství v oblasti rozvoje spolupráce by měla podporovat trvale udržitelný hospodářský a sociální rozvoj rozvojových zemí, hladké a postupné zapojení těchto zemí do světové ekonomiky a o kampaň proti chudobě v těchto zemích;
vzhledem k tomu, že je vhodné schválit jménem Evropského společenství Meziregionální rámcovou dohodu o spolupráci mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a společným jižním trhem a jeho smluvními státy na straně druhé, podepsanou v Madridu v prosinci 1995,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Meziregionální rámcová dohoda o spolupráci mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a společným jižním trhem a jeho smluvními státy na straně druhé se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí [3].
Článek 2
V souladu s článkem 26 dohody předseda Rady předsedá Radě pro spolupráci a zastupuje v ní Společenství.
Smíšenému výboru pro spolupráci a smíšenému podvýboru pro obchod předsedá, v souladu s jejich jednacími řády, zástupce Komise, který v těchto orgánech zastupuje Společenství.
Článek 3
Předseda Rady učiní jménem Společenství oznámení stanovené v článku 34 dohody.
Článek 4
Toto rozhodnutí bude vyhlášeno
Rozhodnutí Rady
ze dne 22. dubna 1999
o postupu Společenství při získávání informací a při konzultacích o nákladech na dodávky ropy a spotřebních cenách ropných produktů
(1999/280/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 213 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
(1) vzhledem k tomu, že transparentnost spotřebních cen ropných produktů a informace o nákladech na dodávky ropy jsou nezbytné pro řádné fungování vnitřního trhu, a zejména pro volný pohyb zboží ve Společenství;
(2) vzhledem k tomu, že směrnice Rady 76/491/EHS ze dne 4. května 1976 o postupu Společenství při získávání informací a při konzultacích o cenách ropy a ropných produktů ve Společenství [4] vyžaduje, aby členské státy sdělovaly Komisi informace, které již neodrážejí podmínky běžné na ropných trzích; že směrnice 76/491/EHS by měla být proto zrušena a nahrazena novým postupem poskytování informací ve Společenství;
(3) vzhledem k tomu, že nařízení Rady (ES) č. 2964/95 ze dne 20. prosince 1995, kterým se zavádí registrace dovozu a dodávek ropy ve Společenství [5], umožňuje Komisi, aby byla informována o měsíčních nákladech na dodávky podle typu ropy podle jednotlivých členských států, v případě dovozu z třetích zemí nebo dodávek z jiného členského státu, ale neumožňuje jí určit celkové náklady na dodávky ropy ve Společenství;
(4) vzhledem k tomu, že je tudíž žádoucí stanovit postup Společenství při získávání informací a při konzultacích o nákladech na dodávky ropy a spotřebních cenách ropných produktů;
(5) vzhledem k tomu, že tento postup vyžaduje v pravidelných odstupech získávání určitých informací od členských států, pokud jde o náklady na dodávky ropy a spotřební ceny ropných produktů v souhrnné formě;
(6) vzhledem k tomu, že členské státy by v souladu se svou stávající praxí měly nadále sdělovat Komisi spotřební ceny ropných produktů každé pondělí tak, jak to činily dobrovolně v minulosti; že členské státy mohou zachovat jejich současný systém nebo vytvořit nové postupy sběru údajů;
(7) vzhledem k tomu, že získané informace by měly umožnit provádět srovnání vývoje nákladů a cen ropy účtovaných ve Společenství;
(8) vzhledem k tomu, že daně vybírané z ropných produktů jsou součástí prodejní ceny, a je tudíž nezbytné k zajištění transparentnosticentěchto produktů a k porovnání cen účtovaných ve Společenství uvádět spotřební ceny ropných produktů bez poplatků a daní a včetně všech daní;
(9) vzhledem k tomu, že získané informace a výsledky analýz provedených Komisí by měly být zveřejňovány na úrovni Společenství za účelem zajištění přehlednosti trhu a měly by být předmětem konzultace mezi členskými státy a Komisí;
(10) vzhledem k tomu, že shledá-li Komise odlišnosti nebo nesrovnalosti v číslech jí sdělených, musí mít možnost získat od dotyčného členského státu další informace;
(11) vzhledem k tomu, že je nezbytné podrobněji upřesnit konkrétní opatření týkající se sdělení, která mají být učiněna,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členské státy sdělí Komisi informace týkající se cen CIF dodávek ropy a spotřebních cen ropných produktů způsobem uvedeným v článku 3.
Seznam ropných produktů je uveden v příloze.
Informace vycházejí ze souhrnu získaných údajů a jsou předkládány tak, aby dávaly co nejvěrohodnější obraz ropného trhu každého členského státu.
Článek 2
Pro účely tohoto rozhodnutí se rozumí:
1. "náklady na dodávku" náklady na všechen dovoz a všechny dodávky ropy, jakož i ropy vytěžené v členském státě;
2. "dovozem ropy" veškeré množství ropy vstupující do Společenství za účelem jiným než je tranzit, které je určeno k uspokojení potřeb členských států;
3. "dodávkami ropy" veškeré množství ropy vstupující na území členského státu z jiného členského státu za účelem jiným než je tranzit, které je určeno k uspokojení potřeb takového členského státu;
4. "ropou vytěženou v členském státě" veškerá ropa vytěžená a rafinovaná v členském státě, pokud taková těžba představuje více než 15 % celkové roční dodávky ropy takového členského státu;
5. "spotřebními cenami" nejreprezentativnější úrovně cen skutečně účtované spotřebitelům v dané kategorii.
Článek 3
1. Členské státy sdělí Komisi tyto informace:
a) cenu CIF měsíčních dodávek ropy v měsíci, který následuje po daném měsíci;
b) spotřební ceny ropných produktů bez poplatků a daní a včetně všech daní platných k patnáctému dni každého měsíce, do třiceti dnů po patnáctém dni daného měsíce.
2. V rámci běžných systémů sběru členské státy nadále sdělují Komisi informace o spotřebních cenách ropných produktů bez platných poplatků a daní každé pondělí, a to nejpozději do 12:00 hodin (poledne) následujícího dne.
Článek 4
Na základě informací získaných v souladu s tímto rozhodnutím Komise zveřejní ve vhodné formě
a) každý měsíc cenu CIF dodávek ropy a spotřební ceny ropných produktů bez poplatků a daní a včetně poplatků a daní platné k patnáctému dni každého měsíce;
b) každý týden spotřební ceny ropných produktů bez poplatků a daní platné v pondělí.
Článek 5
Členské státy a Komise vzájemně konzultují záležitosti týkající se tohoto rozhodnutí, jako jsou informace získávané podle tohoto rozhodnutí.
Článek 6
Veškeré informace sdělené v souladu s tímto rozhodnutím jsou důvěrné.
Toto ustanovení však nebrání poskytování obecných nebo souhrnných informací, pokud nezveřejňují údaje týkající se jednotlivých podniků, tj. pokud se týkají nejméně tří podniků.
Členské státy nemusí poskytovat údaje, které se týkají takových jednotlivých podniků.
Článek 7
Pokud Komise shledá odlišnosti nebo nesrovnalosti v informacích jí sdělených členskými státy, může požádat členské státy, aby jí umožnily obeznámit se s postupy výpočtů a ocenění použitými k získání souhrnných informací.
Článek 8
V mezích stanovených tímto rozhodnutím přijme Komise prováděcí předpisy týkající se formy, obsahu a všech dalších hledisek sdělení uvedených v článku 1.
Článek 9
Zrušuje se směrnice 76/491/EHS.
Článek 10
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ROZHODNUTÍ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY
ze dne 3. listopadu 1998
o přístupu veřejnosti k dokumentaci a k archivům Evropské centrální banky
(ECB/1998/12)
(1999/284/ES)
GENERÁLNÍ RADA EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY,
s ohledem na statut Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky (dále jen "statut"), a zejména na článek 12.3 tohoto statutu;
s ohledem na jednací řád Evropské centrální banky (ECB), a zejména na čl. 23.2 a 23.3 tohoto jednacího řádu;
vzhledem k tomu, že v prohlášení o právu na přístup k informacím připojeném k závěrečnému aktu Smlouvy o založení Evropské unie se zdůrazňuje, že průhlednost rozhodovacího procesu posiluje demokratickou povahu institucí a důvěru veřejnosti ve správu;
vzhledem k tomu, že Evropská rada se na zasedání v Birminghamu a Edinburghu dohodla na řadě zásad pro Společenství bližší občanům;
vzhledem k tomu, že Evropská rada na zasedání v Kodani potvrdila zásadu co nejširšího přístupu občanů k informacím;
vzhledem k tomu, že občané mají oprávněný zájem na organizaci a fungování institucí a orgánů, které jsou financovány z veřejných prostředků;
vzhledem k tomu, že podle rozhodnutí Rady Evropského měnového institutu č. 9/97 ze dne 3. června 1997[1] má být veřejnosti umožněn přístup ke správním dokumentům EMI; že likvidace EMI byla zahájena dne 1. června 1998; že je nutné stanovit zásady pro přístup k dokumentaci a k archivům ECB;
vzhledem k tomu, že evropský veřejný ochránce práv vydal v rámci šetření z vlastního podnětu rozhodnutí o přístupu veřejnosti k dokumentům[2]; že se doporučení uvedeného rozhodnutí vztahovala na EMI pouze ve vztahu ke správním dokumentům; že se na ECB vztahují stejná omezení týkající se oblasti použití uvedeného rozhodnutí;
vzhledem k tomu, že podle článku 10.4 statutu jsou zasedání Rady guvernérů ECB důvěrná, Rada guvernérů však může rozhodnout o zveřejnění výsledku svého jednání;
vzhledem k tomu, že podle článku 23.1 jednacího řádu ECB jsou jednání rozhodovacích orgánů ECB a všech výborů či pracovních skupin jimi zřízených důvěrná, pokud Rady guvernérů nezmocní předsedu, aby zveřejnil výsledky jejich jednání;
vzhledem k tomu, že podle článku 23.2 jednacího řádu ECB jsou všechny dokumenty vypracované ECB důvěrné, nerozhodne-li Rada guvernérů ECB jinak;
vzhledem k tomu, že toto rozhodnutí je dodatečným prvkem informační a komunikační politiky ECB; že jasná pravidla mohou podpořit dobrou správu tím, že pomohou úředníkům přesně a ihned vyřídit žádosti veřejnosti o zpřístupnění dokumentů;
vzhledem k tomu, že před poskytnutím přístupu k dokumentu, který obsahuje informace získané od centrální banky některého členského státu, se ECB poradí s danou národní centrální bankou;
vzhledem k tomu, že podle článku 11.6 statutu odpovídá Výkonná rada za běžné záležitosti ECB,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Přístup ke správním dokumentům
1. Veřejnost má v souladu s tímto rozhodnutím přístup ke správním dokumentům v dokumentaci a archivech ECB.
2. Pro účely tohoto rozhodnutí se "správním dokumentem" rozumí jakýkoli záznam na jakémkoli nosiči, který obsahuje stávající údaje a který se týká stávající organizace a fungování ECB.
Správním dokladem se rovněž rozumí každý záznam stejného druhu, který se týká organizace a fungování EMI.
Článek 2
Žádost o přístup
Žádost o přístup ke správnímu dokumentu se podává písemně ECB[3].
ECB se snaží žádosti vyhovět.
Není-li žádost podána s dostatečnou přesností nebo neobsahuje údaje umožňující určení požadovaného dokumentu, vyzve ECB žadatele, aby žádost upřesnil.
Článek 3
Způsob přístupu; náklady; rozmnožování pro obchodní účely
1. Žadateli je přístup ke správnímu dokumentu umožněn buď předložením k nahlédnutí v prostorách ECB, nebo zasláním kopie na jeho náklady.
Za kopie tištěných dokumentů, které jsou delší než 100 stran, se stanoví poplatek ve výši 10 ECU (od 1. ledna 1999 10 EUR) plus 0,05 ECU (od 1. ledna 1999 0,05 EUR) za jeden list.
2. ECB se pokusí najít vhodné řešení pro vyřizování opakovaných žádostí jedné osoby o umožnění přístupu k témuž správnímu dokumentu a k žádostem o přístup k četným nebo velmi rozsáhlým správním dokumentům.
3. Osoby, kterým byl podle tohoto článku umožněn přístup ke správnímu dokumentu ECB, nesmějí tento dokument bez předchozího souhlasu ECB, který může být odepřen bez udání důvodů, rozmnožovat nebo rozšiřovat přímým prodejem pro obchodní účely.
Článek 4
Výjimky
Přístup ke správnímu dokumentu nebude umožněn, pokud by jeho zveřejnění bylo na újmu
- ochrany veřejného zájmu, zejména veřejné bezpečnosti, mezinárodních vztahů, měnové a devizové stability, soudních řízení, kontroly a vyšetřování,
- ochrany osobnosti a soukromí,
- ochrana autorských práv a obchodního, bankovního a průmyslového tajemství,
- ochrany finančních zájmů ECB,
- ochrany důvěrnosti požadované fyzickou nebo právnickou osobou, která poskytla informace obsažené v dokumentu, nebo vyžadované právními předpisy, které se na tuto osobu vztahují.
Článek 5
Rozhodnutí o žádosti; potvrzující žádost; soudní přezkum
1. ECB se snaží vyřídit každou žádost v přiměřené lhůtě.
Do jednoho měsíce sdělí ředitel pro vnější vztahy ECB písemně žadateli, zda jeho žádosti vyhoví nebo zda ji zamýšlí zamítnout.
V tomto případě rovněž vyrozumí žadatele o důvodech zamýšleného zamítnutí a sdělí mu, že může ve lhůtě jednoho měsíce podat potvrzující žádost o přezkoumání stanoviska a že jestliže tak neučiní, bude se mít za to, že svou žádost stáhl.
2. Není-li žádost zodpovězena do jednoho měsíce od podání, má se za to, že byla zamítnuta, nepodá-li žadatel do konce následujícího měsíce potvrzující žádost, jak je uvedeno výše.
3. Výkonná rada rozhodne o potvrzující žádosti ve lhůtě jednoho měsíce od obdržení.
4. Rozhodnutí o zamítnutí potvrzující žádosti musí být odůvodněno.
Rozhodnutí je co nejdříve oznámeno žadateli a žadatel musí být současně informován o obsahu článků 138e a 173 Smlouvy o založení Evropského společenství týkajících se podmínek stížnosti fyzické osoby k veřejnému ochránci práv a přezkumu legality aktů ECB Soudním dvorem.
5. Není-li potvrzující žádost zodpovězena ve lhůtě jednoho měsíce od obdržení, má se za to, že byla zamítnuta.
Článek 6
Nahrazení rozhodnutí EMI č. 9/97
Rozhodnutí Rady EMI č. 9/97 se nahrazuje tímto rozhodnutím s okamžitým účinkem. Ve Frankfurtu nad Mohanem dne 3. listopadu 1998. Prezident ECB Willem F. DUISENBERG [1] Úř. věst. L 90, 25.3.1998, s. 43. [2] 616/PUBAC/F/IJH ze dne 20. prosince 1996.
Rozhodnutí Rady
ze dne 26. dubna 1999
o uzavření protokolu o rozšíření Dohody o spolupráci mezi Evropským společenstvím a členskými zeměmi ASEAN na Vietnamskou socialistickou republiku
(1999/295/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 113 a 130y ve spojení s čl. 228 odst. 2 první větou a čl. 228 odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k tomu, že Společenství by mělo pro dosažení svých cílů v oblasti vnějších hospodářských vztahů schválit protokol o rozšíření Dohody o spolupráci mezi Evropským společenstvím a členskými zeměmi ASEAN na Vietnamskou socialistickou republiku,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Protokol o rozšíření Dohody o spolupráci mezi Evropským společenstvím a členskými zeměmi ASEAN na Vietnamskou socialistickou republiku se schvaluje jménem Společenství.
Znění protokolu se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady oznámí, že Společenství splnilo postupy nezbytné pro vstup protokolu v platnost [3].
Článek 3
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Komise
ze dne 30. dubna 1999,
kterým se mění rozhodnutí 94/360/ES o snížené četnosti fyzických kontrol zásilek některých produktů při dovozu ze třetích zemí podle směrnice Rady 90/675/EHS
(oznámeno pod číslem K(1999) 1166)
(Text s významem pro EHP)
(1999/302/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/675/EHS ze dne 10. prosince 1990, kterou se stanoví zásady organizace veterinární kontroly produktů dovážených do Společenství ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou směrnicí 97/79/ES [2], a zejména na čl. 8 odst. 3 uvedené směrnice,
(1) vzhledem k tomu, že rozhodnutím Komise 1999/301/ES [3] se pozastavuje dovoz čerstvého hovězího masa, včetně drobů, určeného pro lidskou spotřebu dováženého nebo pocházejícího ze Spojených států amerických od 15. června 1999; že je do té doby třeba zajistit, aby čerstvé hovězí maso, včetně drobů, určené pro lidskou spotřebu a dovážené ze Spojených států amerických neobsahovalo žádná rezidua růstových hormonů;
(2) vzhledem k tomu, že na základě článku 8 směrnice 90/675/EHS je snížená četnost fyzických kontrol některých produktů ze třetích zemí stanovena v příloze rozhodnutí Komise 94/360/ES [4]; že v čerstvém hovězím mase včetně drobů jiném než bizoním mase, včetně drobů, ze Spojených států amerických byly zjištěny některé cizorodé růstové hormony a abnormálně vysoká úroveň reziduí přirozených hormonů, a je tedy třeba zintenzívnit harmonizované kontroly tohoto masa;
(3) vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V rozhodnutí 94/360/ES se za článek 1 vkládá nový článek, který zní: "Článek 1a
1. Odchylně od ustanovení článku 1 se rozsah a organizace fyzických kontrol prováděných členskými státy při vstupu na jejich území na všech stanovištích hraniční kontroly nebo místech přechodu u zásilek čerstvého hovězího masa, včetně drobů, jiného než bizoního masa, včetně drobů, dovážených nebo pocházejících ze Spojených států amerických stanoví takto:
- četnost fyzických kontrol se zvyšuje na 100 %,
- z každé zásilky se odebírají dva úřední vzorky, u kterých se kontroluje přítomnost reziduí cizorodých hormonů melengestrolacetátu, trenbolonu a zeranolu a abnormální úroveň reziduí přirozených hormonů 17β – estradiolu, progesteronu a testosteronu,
- se vzorky se nakládá podle bodů 2.6, 2.7 a 2.9 přílohy rozhodnutí Komise 98/179/ES [5],
- vzorky se zasílají jedné z laboratoří podle přílohy tohoto rozhodnutí, která provádí příslušná laboratorní vyšetření.
2. Členské státy povolí dovoz tohoto čerstvého hovězího masa, včetně drobů, na své území a jeho zaslání do jiného členského státu pouze tehdy, jsou-li výsledky vyšetření a analýz podle odstavce 1 příznivé.
3. Veškeré náklady plynoucí z použití tohoto článku hradí odesílatel, adresát nebo jejich zástupci."
Článek 2
Ustanovení článku 1 se přezkoumají na základě informací o vývoji situace a záruk poskytnutých příslušnými orgány Spojených států amerických.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 12. dubna 1999
o společném technickém předpisu pro připojení koncových zařízení, která zajišťují hlasovou telefonní službu v oprávněných případech a ve kterých se síťové adresování, je-li zajištěno, provádí dvojtónovou multifrekvenční (DTMF) signalizací, k analogovým veřejným komutovaným telefonním sítím (PSTN)
(oznámeno pod číslem K(1999) 874)
(Text s významem pro EHP)
(1999/303/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 98/13/ES ze dne 12. února 1998 o telekomunikačních koncových zařízeních a zařízeních družicových pozemských stanic, včetně vzájemného uznávání jejich shody [1], a zejména na čl. 7 odst. 2 druhou odrážku uvedené směrnice,
(1) vzhledem k tomu, že rozhodnutí Rady 98/482/ES ze dne 20. července 1998 o společném technickém předpisu pro připojovací požadavky na koncová zařízení (s výjimkou koncových zařízení zajišťujících hlasovou telefonní službu v oprávněných případech), ve kterých se síťové adresování, je-li zajištěno, provádí dvojtónovou multifrekvenční (DTMF) signalizací, pro připojení k analogovým veřejným komutovaným telefonním sítím (PSTN) [2], se nevztahuje na koncová zařízení, která zajišťují hlasovou telefonní službu v oprávněných případech;
(2) vzhledem k tomu, že Komise stanovila, že na koncová zařízení, která zajišťují hlasovou telefonní službu v opráv něných případech, by se měl vztahovat společný technický předpis, a vymezila oblast působnosti tohoto předpisu;
(3) vzhledem k tomu, že odpovídající harmonizovaná norma je po technické stránce již dostatečně rozpracována a svým obsahem se jen nepatrně liší od harmonizované normy, na kterou je odkaz v rozhodnutí Rady 98/482/ES; že je proto vhodné, aby byla s výjimkou malého počtu částí přijata stávající harmonizovaná norma jako základ pro připojovací požadavky na koncová zařízení, která zajišťují hlasovou telefonní službu v oprávněných případech; že toho lze docílit tímto rozhodnutím Komise, které doplňuje rozhodnutí 98/482/ES; že tak bude možno, aby se stejná harmonizovaná norma používala pro připojovací požadavky na všechny druhy koncových zařízení připojovaných k síti PSTN; že podle odůvodnění směrnice 98/13/ES se základní požadavky tohoto druhu musí uplatňovat uvážlivě, se zřetelem ke stavu vývoje techniky a k ekonomickým hlediskům;
(4) vzhledem k tomu, že vnitrostátní veřejné telefonní sítě se v průběhu dvacátého století neustále technicky vyvíjely a protože tento vývoj zpočátku probíhal v každé zemi nezávisle, zůstanou mezi jednotlivými sítěmi značné technické rozdíly;
(5) vzhledem k tomu, že mezi sítěmi PSTN existují technické rozdíly, z nichž ty nejdůležitější jsou popsány v pokynech EG 201121 Evropského institutu pro normalizaci v telekomunikacích (ETSI);
(6) vzhledem k tomu, že uvedené pokyny mohou obsahovat užitečné informace pro výrobce;
(7) vzhledem k tomu, že oznámené subjekty proto mají zajistit, aby si výrobci byli těchto rozdílů vědomi;
(8) vzhledem k tomu, že je třeba umožnit, aby v přechodném období byla koncová zařízení nadále schvalována podle vnitrostátních předpisů;
(9) vzhledem k tomu, že výrobci mají ke všem výrobkům schváleným podle tohoto rozhodnutí připojit poznámku; že výrobci mají učinit prohlášení o slučitelnosti se sítí; že oznámené subjekty mají zajistit, aby si výrobci byli těchto povinností vědomi; že při každém schválení podle tohoto rozhodnutí mají oznámené subjekty informovat ostatní oznámené subjekty o prohlášeních o slučitelnosti se sítí;
(10) vzhledem k tomu, že zařízení spadající do oblasti působnosti tohoto rozhodnutí, která byla před uplynutím přechodného období schválena podle vnitrostátních předpisů, mohou být nadále uváděna na vnitrostátní trh a do provozu;
(11) vzhledem k tomu, že společný technický předpis stanovený tímto rozhodnutím je v souladu se stanoviskem Výboru pro schvalování telekomunikačních koncových zařízení (ACTE),
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Toto rozhodnutí se vztahuje na koncová zařízení určená k připojení k analogové síti PSTN, která spadají do oblasti působnosti harmonizované normy uvedené v čl. 2 odst. 1 rozhodnutí Komise 98/576/ES [3].
2. Tímto rozhodnutím se zavádí společný technický předpis týkající se připojovacích požadavků na koncová zařízení analogové sítě PSTN uvedená v odstavci 1, ve kterých se síťové adresování, je-li zajištěno, provádí dvoutónovou multifrekvenční (DTMF) signalizací.
Toto rozhodnutí se nevztahuje na požadavky týkající se vzájemné spolupráce koncových zařízení přes veřejnou telekomunikační síť, uvedené v čl. 5 písm. g) směrnice 98/13/ES.
Článek 2
1. Společný technický předpis zahrnuje harmonizovanou normu vypracovanou příslušným normalizačním orgánem s cílem v co nejvyšší míře uplatňovat základní požadavky uvedené v čl.
5 písm. d) a f) směrnice 98/13/ES. Odkaz na tuto normu je uveden v příloze I.
2. Společný technický předpis dovoluje,
a) aby byla koncová zařízení zkoušena v menším rozsahu podmínek napájení, jak je stanoveno v příloze IV bodu 1;
b) aby byla koncová zařízení, která nejsou určena k připojení k síti PSTN se smyčkovým proudem menším než 18 mA, zkoušena v menším rozsahu podmínek napájení, jak je stanoveno v příloze IV bodu 2.
3. Koncová zařízení, na která se vztahuje čl. 1 odst. 2 tohoto rozhodnutí, musí být v souladu se společným technickým předpisem uvedeným v odstavcích 1 a 2 a musí splňovat základní požadavky uvedené v čl. 5 písm. a) a b) směrnice 98/13/ES, jakož i požadavky všech ostatních použitelných směrnic, zejména směrnic Rady 73/23/EHS [4] a 89/336/EHS [5].
Článek 3
1. Oznámené subjekty určené k provádění postupů uvedených v článku 10 směrnice 98/13/ES použijí u koncových zařízení podle čl. 1 odst. 2 tohoto rozhodnutí použitelné části harmonizované normy uvedené v čl. 2 odst. 1 nebo zajistí jejich používání.
2. Oznámené subjekty zajistí, aby:
a) výrobci nebo jiní žadatelé o schválení znali doporučení obsažená v pokynech EG 201121 ETSI, včetně jejich případných změn, a
b) výrobci si byli vědomi, že jsou povinni připojit ke všem výrobkům schváleným podle tohoto rozhodnutí poznámku podle vzoru uvedeného v příloze II a
c) výrobci učinili prohlášení o slučitelnosti se sítí podle vzoru uvedeného v příloze III.
3. Oznámené subjekty informují ostatní oznámené subjekty o prohlášeních o slučitelnosti se sítí učiněných při schválení, které bylo uděleno podle tohoto rozhodnutí.
Článek 4
1. Použitelnost vnitrostátních předpisů pro schvalování typu vztahujících se na zařízení, která spadají do oblasti působnosti harmonizované normy uvedené v čl. 2 odst. 1, končí uplynutím patnácti měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí.
2. Koncová zařízení schválená podle těchto vnitrostátních předpisů pro schvalování typu mohou být nadále uváděna na vnitrostátní trh a do provozu.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 12. dubna 1999
o společném technickém předpisu pro digitální síť integrovaných služeb (ISDN); dálková telefonní služba 3,1 kHz, připojovací požadavky na koncová zařízení s mikrotelefonem (2. vydání)
(oznámeno pod číslem K(1999) 875)
(Text s významem pro EHP)
(1999/304/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 98/13/ES ze dne 12. února 1998 o telekomunikačních koncových zařízeních a zařízeních družicových pozemských stanic, včetně vzájemného uznávání jejich shody [1], a zejména na čl. 7 odst.
2 druhou odrážku uvedené směrnice,
(1) Vzhledem k tomu, že Komise podle čl. 7 odst. 2 první odrážky uvedené směrnice přijala opatření k určení typu koncových zařízení, pro která je nutný společný technický předpis, a vymezila oblast působnosti tohoto předpisu.
(2) Vzhledem k tomu, že je třeba přijmout odpovídající harmonizované normy, popřípadě části těchto norem s cílem uplatňovat základní požadavky, které mají být uvedeny ve společných technických předpisech.
(3) Vzhledem k tomu, že k zachování přístupu výrobců na trh jsou nutná přechodná ustanovení týkající se zařízení schválených podle vnitrostátních předpisů pro schvalování typu.
(4) Vzhledem k tomu, že byl Výboru pro schvalování telekomunikačních koncových zařízení (ACTE) předložen návrh podle čl. 29 odst. 2 směrnice 98/13/ES.
(5) Vzhledem k tomu, že společný technický předpis přijatý tímto rozhodnutím je v souladu se stanoviskem ACTE,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Toto rozhodnutí se vztahuje na koncová zařízení určená k připojení k veřejné telekomunikační síti, která spadají do oblasti působnosti harmonizované normy uvedené v čl. 2 odst. 1.
2. Tímto rozhodnutím se zavádí společný technický předpis týkající se připojovacích požadavků na koncová zařízení určená k připojení k digitální síti integrovaných služeb (ISDN) a zajišťující dálkovou telefonní službu 3,1 kHz.
Článek 2
1. Společný technický předpis zahrnuje harmonizovanou normu vypracovanou příslušným normalizačním orgánem s cílem v co nejvyšší míře uplatňovat základní požadavky uvedené v čl.
5 písm. g) směrnice 98/13/ES. Odkaz na tuto normu je uveden v příloze.
2. Koncová zařízení, na která se vztahuje toto rozhodnutí, musí být v souladu se společným technickým předpisem uvedeným v odstavci 1 a musí splňovat základní požadavky uvedené v čl. 5 písm. a) a b) směrnice 98/13/ES, jakož i požadavky všech ostatních použitelných směrnic, zejména směrnic Rady 73/23/EHS [2] a 89/336/EHS [3].
Článek 3
Oznámené subjekty určené k provádění postupů uvedených v článku 10 směrnice 98/13/ES po vstupu tohoto rozhodnutí v platnost použijí u koncových zařízení podle čl. 1 odst. 1 tohoto rozhodnutí harmonizovanou normu uvedenou v příloze nebo zajistí její používání.
Článek 4
1. Rozhodnutí 95/526/ES se zrušuje dnem uplynutí 3 měsíců od přijetí tohoto rozhodnutí.
2. Koncová zařízení schválená podle rozhodnutí 95/526/EHS mohou být nadále uváděna na vnitrostátní trh a do provozu.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 23. dubna 1999
o společném technickém předpisu pro zařízení digitálních bezšňůrových telekomunikací (DECT) pro přístup k digitální síti integrovaných služeb (ISDN)
(oznámeno pod číslem K(1999) 999)
(Text s významem pro EHP)
(1999/310/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 98/13/ES ze dne 12. února 1998 o telekomunikačních koncových zařízeních a zařízeních družicových pozemských stanic, včetně vzájemného uznávání jejich shody [1], a zejména na čl. 7 odst.
2 druhou odrážku uvedené směrnice,
(1) vzhledem k tomu, že Komise podle čl. 7 odst. 2 první odrážky uvedené směrnice přijala opatření k určení typu koncových zařízení, pro která je nutný společný technický předpis, a vymezila oblast působnosti tohoto předpisu;
(2) vzhledem k tomu, že je třeba přijmout odpovídající harmonizované normy, popřípadě části těchto norem s cílem uplatňovat základní požadavky, které mají být uvedeny ve společných technických předpisech;
(3) vzhledem k tomu, že k zachování přístupu výrobců na trh jsou nutná přechodná ustanovení týkající se zařízení schválených podle vnitrostátních předpisů pro schvalování typu;
(4) vzhledem k tomu, že byl Výboru pro schvalování telekomunikačních koncových zařízení (ACTE) předložen návrh podle čl. 29 odst. 2 směrnice 98/13/ES;
(5) vzhledem k tomu, že společný technický předpis přijatý tímto rozhodnutím je v souladu se stanoviskem ACTE,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Toto rozhodnutí se vztahuje na koncová zařízení určená k připojení k veřejné telekomunikační síti, která spadají do oblasti působnosti harmonizované normy uvedené v čl. 2 odst. 1.
2. Tímto rozhodnutím se zavádí společný technický předpis týkající se připojovacích požadavků na zařízení DECT pro přístup k síti ISDN.
Článek 2
1. Společný technický předpis zahrnuje harmonizovanou normu vypracovanou příslušným normalizačním orgánem s cílem v co nejvyšší míře uplatňovat základní požadavky uvedené v čl.
5 písm. c) až g) směrnice 98/13/ES. Odkaz na tuto normu je uveden v příloze I; požadavky, které se nepoužijí, jsou uvedeny v příloze II.
2. Koncová zařízení, na která se vztahuje toto rozhodnutí, musí být v souladu se společným technickým předpisem uvedeným v odstavci 1 nebo alternativně se společnými technickými předpisy uvedenými v rozhodnutích Komise 98/515/ES [2] a 97/523/ES [3].
Mimoto musí splňovat základní požadavky uvedené v čl. 5 písm. a) a b) směrnice 98/13/ES, jakož i požadavky všech ostatních použitelných směrnic, zejména směrnic Rady 73/23/EHS [4] a 89/336/EHS [5].
Článek 3
Oznámené subjekty určené k provádění postupů uvedených v článku 10 směrnice 98/13/ES použijí u koncových zařízení podle čl. 1 odst. 1 tohoto rozhodnutí harmonizovanou normu uvedenou v příloze I nebo alternativně harmonizované normy, které jsou uvedeny v přílohách k rozhodnutím 98/515/ES a 97/523/ES, nebo zajistí používání těchto norem.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 29. dubna 1999,
kterým se přijímá třetí fáze celoevropského programu spolupráce v oblasti vysokého školství (Tempus III) (2000–2006)
(1999/311/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 235 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [4],
(1) vzhledem k tomu, že Evropská rada na svém zasedání ve Štrasburku ve dnech 8. a 9. prosince 1989 požádala Radu, aby na základě návrhu Komise přijala opatření umožňující účast zemí střední a východní Evropy na programech v oblasti vzdělávání nebo odborné přípravy podobné stávajícím programům Společenství;
(2) vzhledem k tomu, že Rada přijala dne 18. prosince 1989 nařízení (EHS) č. 3906/89 o hospodářské pomoci Maďarské republice a Polské lidové republice [5] (Program Phare), které stanoví poskytnutí pomoci v různých oblastech včetně vzdělávání za účelem podpory procesu hospodářské a sociální reformy v zemích střední a východní Evropy; že Rada přijala dne 25. června 1996 nařízení (Euratom, ES) č.
1279/96 o poskytnutí pomoci novým nezávislým státům a Mongolsku při jejich snahách o ozdravění a zlepšení jejich hospodářství [6] (program Tacis);
(3) vzhledem k tomu, že Rada svým rozhodnutím 93/246/ES ze dne 29. dubna 1993 přijala druhou fázi celoevropského programu spolupráce v oblasti vysokého školství na období čtyř let ode dne 1. července 1994 [7]; že toto rozhodnutí bylo dne 21. listopadu 1996 změněno nařízením 96/663/ES [8] za účelem prodloužení trvání tohoto programu na šest let (1994–2000);
(4) vzhledem k tomu, že země střední a východní Evropy, nové nezávislé státy bývalého Sovětského svazu a Mongolsko, způsobilé pro podporu prostřednictvím programů Phare a Tacis, považují oblast vysokoškolského vzdělávání a odborné přípravy za klíčové oblasti v procesu hospodářské a sociální reformy;
(5) vzhledem k tomu, že spolupráce v oblasti vysokého školství posiluje a prohlubuje vztahy mezi národy Evropy, zdůrazňuje společné kulturní hodnoty, umožňuje plodnou výměnu názorů a usnadňuje mnohonárodní činnosti ve vědě, kultuře, umění i v hospodářské a sociální oblasti;
(6) vzhledem k tomu, že již nedávné zavedení programu Tempus v nepřidružených zemích střední a východní Evropy, v nových nezávislých státech bývalého Sovětského svazu a v Mongolsku, jejichž potřeba je vyšší a jejichž oblasti činností jsou rozsáhlejší, plně ospravedlňuje pokračování v zavedených opatřeních;
(7) vzhledem k tomu, že program Tempus může kromě toho účinně přispívat k strukturálnímu rozvoji vysokých škol, včetně zlepšení lidských zdrojů a odborné kvalifikace, které jsou nutné pro uskutečnění hospodářské reformy; že k uskutečnění tohoto cíle není k dispozici žádný jiný nástroj;
(8) vzhledem k tomu, že prostřednictvím vysokých škol a jejich pracovníků může Tempus významně přispět k rozvoji struktur v oblasti veřejné správy a vzdělávání ve způsobilých zemích;
(9) vzhledem k tomu, že program Tempus může přispět k obnově spolupráce mezi sousedními regiony Společenství, která byla přerušena nejnovějšími dějinami, a že tato spolupráce podporuje mír a stabilitu v Evropě;
(10) vzhledem k tomu, že přidružené země v předvstupní fázi, které se účastnily programů Tempus I a II, mohou na základě svých zkušeností, které již získaly, významně přispět po boku členských států partnerským zemím, které se do programu zapojily později, při restrukturalizaci jejich vysokoškolských systémů;
(11) vzhledem k tomu, že podle článku 11 rozhodnutí 93/246/EHS musí Komise zhodnotit provádění programu Tempus a předložit nejpozději do 30. dubna 1998 návrh na prodloužení nebo přizpůsobení programu pro období po 1. červenci 2000;
(12) vzhledem k tomu, že příslušné orgány zemí střední a východní Evropy, nových nezávislých států bývalého Sovětského svazu a Mongolska, uživatelé programu, struktury pověřené jeho organizací ve způsobilých zemích a v Evropském společenství a odborníci a kvalifikovaní zástupci evropských vysokých škol souhlasí se závěry hodnotící zprávy, která potvrzuje, že program Tempus ve způsobilých zemích úspěšně přispívá k diverzifikaci nabídek na vzdělání a ke spolupráci mezi vysokými školami, a tím vytváří příznivé předpoklady pro rozvoj vědecké, kulturní, hospodářské a sociální spolupráce;
(13) vzhledem k tomu, že by měla být vytvořena možnost účinně koordinovat programy Tempus III s jinými programy nebo činnostmi Společenství se vzdělávacím zaměřením, a tak podporovat součinnost a zvýšit přidanou hodnotu všech těchto činností Společenství;
(14) vzhledem k tomu, že Smlouva nestanoví pro přijetí tohoto rozhodnutí jiné pravomoci než pravomoci stanovené v článku 235; že podmínky pro použití tohoto článku byly splněny,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Doba trvání programu Tempus III
Třetí fáze celoevropského programu spolupráce v oblasti vysokého školství (dále jen "Tempus III") se přijímá na období šesti let od 1. července 2000.
Článek 2
Způsobilé země
Program Tempus III se vztahuje na nepřidružené země střední a východní Evropy, které mají na základě nařízení (EHS) č. 3906/89 (program Phare) [9] nárok na hospodářskou pomoc, a na nové nezávislé státy bývalého Sovětského svazu a Mongolsko uvedené v nařízení (Euratom, ES) č.
1279/96 (program Tacis), pokud budou tyto podpůrné programy na uvedené časové období prodlouženy. Tyto země se dále označují jako "způsobilé země".
Na základě posouzení specifické situace v jednotlivých zemích Komise stanoví, po dohodě s dotyčnými způsobilými zeměmi a v souladu s postupy vymezenými v uvedených nařízeních, zda se budou účastnit programu Tempus III a povahu a podmínky jejich účasti v rámci vnitrostátního plánování podpory Společenství pro sociální a hospodářskou reformu.
Článek 3
Zapojení přidružených zemí
Akcí v rámci programu Tempus III se mohou účastnit také přidružené země střední a východní Evropy, aby se mohly se svými sousedními zeměmi podělit o výsledky programu Tempus a rozvinout regionální a přeshraniční spolupráci.
Spolupráce mezi programy Tempus a Erasmus by se měla podporovat s přihlédnutím k odpovídajícím finančním pravidlům a předpisům.
Článek 4
Definice
Pro účely programu Tempus III se:
a) "vysokou školou" rozumí všechny typy zařízení poskytující postsekundární a odborné vzdělávání, které v rámci dalšího vzdělávání a odborné přípravy udělují doklady o kvalifikaci nebo diplomy na uvedené úrovni, bez ohledu na to, jak jsou tato zařízení nazývána;
b) "průmyslem" a "podnikem" rozumějí všechny druhy hospodářské činnosti nezávisle na jejich formě, nezávislé hospodářské organizace, průmyslové a obchodní komory nebo obdobné subjekty, profesní sdružení a vzdělávací zařízení výše uvedených institucí a organizací;
c) "orgánem" rozumějí místní orgány, orgány veřejné moci a sociální partneři a jejich vzdělávací zařízení.
Každý členský stát nebo způsobilé země může stanovit, jaké druhy zařízení uvedené v písmenu a) se mohou účastnit programu Tempus III.
Článek 5
Cíle
Cílem programu Tempus III je v rámci obecných zásad a cílů programů Phare a Tacis týkajících se hospodářské a sociální reformy podporovat rozvoj systémů vysokoškolského vzdělávání ve způsobilých zemích prostřednictvím co nejvyváženější spolupráce s partnery ze všech členských států Společenství.
Program Tempus III je určen k pomoci způsobilým zemím přizpůsobit jejich vysoké školství novým sociálně-ekonomickým a kulturním požadavkům a týká se
a) otázek rozvoje a restrukturalizace studijních programů v prioritních oblastech;
b) reformy struktur vysokoškolského vzdělávání, vysokých škol a jejich řízení;
c) rozvoje vzdělávání vedoucího k získání kvalifikace, v rámci kterého bude odstraněn nedostatek vysoce odborných dovedností, které jsou nutné v souvislosti s hospodářskou reformou, a to zejména zlepšením a rozšířením kontaktů s průmyslem;
d) přispění vysokoškolského vzdělávání a odborné přípravy k občanství a posílení demokracie.
Při uskutečňování cílů programu Tempus III zajistí Komise respektování obecné politiky Společenství o rovných příležitostech pro muže a ženy.
Komise se bude dále snažit zajistit, aby žádná skupina občanů nebyla vyloučena nebo znevýhodňována.
Článek 6
Dialog se způsobilými zeměmi
Komise po dohodě s příslušnými orgány způsobilých zemí vymezí podrobné priority a cíle, které má program Tempus III v rámci národní strategie pro hospodářskou a sociální reformu splnit, na základě cílů programu a ustanovení přílohy, zejména v souladu s
a) i) obecnými cíli programu Phare;
ii) obecnými cíli programu Tacis se zvláštním ohledem na jeho oborová hlediska;
b) politikou každé způsobilé země v oblasti hospodářské, sociální a vzdělávací reformy;
c) nutností udržovat vyvážený poměr mezi zvolenými prioritními oblastmi a prostředky vyčleněnými pro program Tempus III.
Článek 7
Výbor
1. Komise provádí program Tempus III v souladu s přílohou na základě podrobných obecných zásad, které jsou přijímány každým rokem, a v závislosti na podrobných cílech a prioritách vymezených po dohodě s příslušnými orgány jednotlivých způsobilých zemí podle článku 6.
2. Při plnění tohoto úkolu je Komisi nápomocen výbor, který se skládá ze dvou zástupců každého členského státu a jemuž předsedá zástupce Komise.
Členům výboru mohou pomáhat odborníci a poradci.
Výbor pomáhá Komisi zejména při provádění programu s ohledem na cíle vymezené v článku 5 a koordinuje svou činnost s ostatními výbory zřízenými v oblasti vzdělávání (Socrates) a odborného vzdělávání (Leonardo).
3. Zástupce Komise předkládá výboru návrhy opatření týkající se
a) obecných zásad programu Tempus III;
b) výběrových řízení a obecných zásad pro finanční podporu ze strany Společenství (výše, doby trvání a příjemců podpor);
c) otázek s ohledem na celkovou vyváženost programu Tempus III, včetně rozdělení na jednotlivé akce;
d) podrobných priorit a cílů, na kterých je třeba se dohodnout s příslušnými orgány jednotlivých způsobilých zemí;
e) opatření pro kontrolu a hodnocení programu Tempus III.
Výbor zaujme stanovisko k navrhovaným opatřením ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Při hlasování ve výboru je hlasům zástupců členských států přidělena váha stanovená v uvedeném článku.
Předseda nehlasuje.
Komise přijme opatření, která jsou okamžitě použitelná.
Pokud však tato opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru, sdělí je Komise neprodleně Radě.
V tomto případě může Komise nejvýše o jeden měsíc odložit použitelnost opatření, o kterých rozhodla.
Rada může kvalifikovanou většinou ve lhůtě stanovené v předchozím pododstavci přijmout jiné rozhodnutí.
5. Komise může navíc konzultovat s výborem všechny ostatní otázky související s prováděním programu Tempus III, včetně výroční zprávy.
Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může stanovit předseda podle naléhavosti věci.
Stanovisko je uvedeno do zápisu; kromě toho má každý členský stát právo požádat, aby byl v tomto zápisu uveden jeho postoj.
Komise přihlíží co nejvíce ke stanovisku podanému výborem.
Sdělí výboru způsob, jakým vzala toto stanovisko na vědomí.
Článek 8
Spolupráce s příslušnými orgány
1. Komise spolupracuje s agenturami, které byly jmenovány nebo zřízeny v každé způsobilé zemi, aby koordinovaly vztahy a struktury potřebné pro provádění programu Tempus III, včetně přidělování finančních prostředků, které poskytnou způsobilé země z vlastních zdrojů.
2. Komise dále při provádění programu Tempus III úzce spolupracuje s příslušnými vnitrostátními strukturami jmenovanými členskými státy.
Komise co nejvíce přihlédne k příslušným dvoustranným opatřením přijatým v této souvislosti členskými státy.
Článek 9
Spojení s ostatními činnostmi Společenství
Komise zajistí postupem podle čl. 7 odst. 3 tohoto nařízení a případně postupem stanoveným v článku 9 nařízení (EHS) č. 3906/89 a v článku 8 nařízení (Euratom, ES) č. 1279/93 v rámci stanoveném ročními rozpočtovými rozhodnutími slučitelnost a případně doplňkovost mezi programem Tempus III a ostatními akcemi Společenství, uskutečňovanými jak ve Společenství, tak jako součást pomoci poskytované způsobilým zemím, zejména s ohledem na činnosti Evropské nadace odborného vzdělávání.
Článek 10
Koordinace s akcemi uskutečňovanými ve třetích zemích
1. Komise zajistí vhodnou koordinaci s akcemi uskutečňovanými zeměmi, které nejsou členy Společenství [10], nebo vysokými školami a podniky v těchto zemích ve stejné oblasti jako program Tempus III, případně včetně účasti na projektech programu Tempus III.
2. Tato účast může mít různé formy, včetně jedné nebo více těchto forem:
- účast na projektech programu Tempus III na základě spolufinancování,
- využití možností, které poskytuje program Tempus III pro řízení dvoustranně financovaných výměnných akcí,
- koordinace iniciativ uskutečňovaných na vnitrostátní úrovni, které mají stejné cíle, ale jsou financovány a prováděny odděleně, s programem Tempus III,
- vzájemná výměna informací o všech významných iniciativách v této oblasti.
Článek 11
Výroční zpráva
Komise předkládá každoročně Evropskému parlamentu, Radě, Hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů zprávu o uskutečňování programu Tempus III.
Zprávu pro informaci zašle způsobilým zemím.
Článek 12
Sledování a hodnocení – Zprávy
Postupem podle čl. 7 odst. 3 dohlíží Komise na opatření k pravidelnému sledování a externímu hodnocení zkušeností získaných při uskutečňování programu Tempus III, s náležitým přihlédnutím ke zvláštním cílům v článku 5 a k vnitrostátním cílům vymezeným v souladu s článkem 6.
Do 30. dubna 2004 předloží Komise dílčí zprávu o výsledcích hodnocení spolu s možnými návrhy na rozšíření nebo přizpůsobení programu Tempus III na období od 1. července 2006.
Komise předloží závěrečnou zprávu nejpozději do 30. června 2009.
Rozhodnutí Rady
ze dne 29. dubna 1999,
kterým se mění rozhodnutí 93/383/EHS o referenčních laboratořích pro sledování mořských biotoxinů
(1999/312/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanoviska Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
(1) Vzhledem k tomu, že článek 3 rozhodnutí 93/383/EHS [4] určuje referenční laboratoř Společenství pro sledování mořských biotoxinů; že uvedená laboratoř změnila svůj název; že by proto měl být příslušně změněn článek 3.
(2) Vzhledem k tomu, že rozhodnutí 93/383/EHS neobsahuje postup pro rychlé přepracování jeho přílohy; že by proto měla být učiněna opatření, která by zajišťovala, aby Komise mohla tuto přílohu po oznámení členského státu přepracovat.
(3) Vzhledem k tomu, že příloha rozhodnutí 93/383/EHS stanoví seznam národních referenčních laboratoří určených každým členským státem pro sledování mořských biotoxinů.
(4) Vzhledem k tomu, že laboratoře původně určené Belgií, Finskem, Itálií, Německem, Řeckem, Spojeným královstvím, Španělskem a Švédskem jako národní referenční laboratoře pro sledování mořských biotoxinů již neplní funkce, pro které byly určeny, nebo mezitím změnily své názvy; že příloha rozhodnutí 93/383/EHS by proto toho měla být příslušně změněna, aby zohledňovala oznámení podaná členskými státy ohledně národních referenčních laboratoří,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 93/383/EHS se mění takto:
1. článek 3 se nahrazuje tímto:
"Článek 3
"Laboratorio de biotoxinas marinas del Area de Sanidad"; ve Vigu se určuje jako referenční laboratoř pro sledování mořských biotoxinů.";
"Článek 5a
Komise změní podle potřeby přílohu tohoto rozhodnutí po jakémkoli oznámení podaném jí členským státem ohledně národní referenční laboratoře pro sledování mořských biotoxinů.
Rozhodnutí Rady
ze dne 29. dubna 1999
o referenčních laboratořích pro sledování bakteriální a virové kontaminace mlžů
(1999/313/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanoviska Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
(1) Vzhledem k tomu, že příloha směrnice Rady 91/492/EHS ze dne 15. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění živých mlžů na trh [4] stanoví zejména požadavky na bakteriální a virovou kontaminaci živých mlžů.
(2) Vzhledem k tomu, že kapitola V bod 8 přílohy uvedené směrnice stanoví, že pokud nejsou k dispozici rutinní virologické vyšetřovací metody a nejsou stanoveny virologické normy, musejí být hygienické kontroly založeny na zjišťování počtu fekálních bakterií.
(3) Vzhledem k tomu, že vědecký pokrok ukázal, že fekální bakterie jsou nespolehlivým indikátorem přítomnosti virů v živých mlžích; že v zájmu ochrany veřejného zdraví je proto nezbytné založit hygienickou kontrolu na jiných indikátorech.
(4) Vzhledem k tomu, že rozvoj nových analytických metod zjišťování virů a spolehlivých indikátorů kontaminace mlžů vyžaduje koordinaci činností prováděných v síti národních laboratoří.
(5) Vzhledem k tomu, že v zájmu zajištění účinného systému sledování, pokud jde o virologickou kontrolu a stanovení norem pro virovou a bakteriální kontaminaci, a zavedení rutinních postupů a spolehlivých metod pro zjišťování virů a bakterií je třeba, aby jednotlivé členské státy určily národní referenční laboratoř pověřenou koordinací provádění požadovaných testů v daném členském státě.
(6) Vzhledem k tomu, že k zajištění jednotného režimu v celém Společenství by měla být určena referenční laboratoř Společenství, která by byla pověřena koordinací kontrol virové a bakteriální kontaminace mlžů prováděných jednotlivými národními referenčními laboratořemi; že by měly být stanoveny úkoly a podmínky provozu referenční laboratoře Společenství; že řídící pracovníci laboratoře se musejí zavázat k plnění úkolů stanovených tímto rozhodnutím za podmínek v něm stanovených.
(7) Vzhledem k tomu, že referenční laboratoř Společenství má nárok na podporu Společenství v souladu s článkem 28 rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [5],
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Každý členský stát určí národní referenční laboratoř pro sledování virové a bakteriální kontaminace mlžů.
Uvědomí o tom Komisi, která zveřejní seznam národních referenčních laboratoří a veškeré aktualizované údaje v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 2
1. Národní referenční laboratoř je pověřena těmito úkoly:
a) koordinuje činnosti národních laboratoří pověřených virologickými a bakteriologickými analýzami mlžů v příslušném členském státě;
b) je nápomocna příslušnému úřadu členského státu při organizování systému sledování virové a bakteriální kontaminace mlžů;
c) zajišťuje pravidelné srovnávací testy mezi jednotlivými národními laboratořemi pověřenými uvedenými analýzami;
d) zajišťuje, aby údaje poskytnuté referenční laboratoři Společenství byly předány příslušnému úřadu členského státu a národním laboratořím pověřeným uvedenými analýzami.
2. Národní referenční laboratoře spolupracuje s referenční laboratoří Společenství uvedenou v článku 3.
Článek 3
Laboratoř "Centre for Environment, Fisheries and Aquaculture Science" ve Weymouthu ve Spojeném království se určuje jako referenční laboratoř Společenství pro sledování virové a bakteriální kontaminace mlžů.
Článek 4
Referenční laboratoř Společenství je pověřena těmito úkoly:
a) předává údaje o analytických metodách a srovnávacích testech národním referenčním laboratořím;
b) koordinuje používání metod uvedených v písm. a) národními referenčními laboratořemi, zejména organizováním srovnávacích testů;
c) koordinuje vývoj nových analytických metod a informuje národní referenční laboratoře o pokroku v této oblasti;
d) organizuje školení a doškolování pracovníků národních referenčních laboratoří;
e) spolupracuje s laboratořemi pověřenými bakteriologickými a virologickými analýzami mlžů ve třetích zemích;
f) poskytuje Komisi vědeckou a technickou pomoc, zejména v případech, kdy jsou výsledky analýz členskými státy zpochybněny;
g) napomáhá národním referenčním laboratořím při zavedení vhodného systému zajištění kvality založeného na zásadách dobré laboratorní praxe (GLP) a kritérií EN 45000.
Článek 5
Provoz referenční laboratoře Společenství se řídí těmito podmínkami:
a) musí mít kvalifikované pracovníky, kteří dostatečně ovládají metody používané při bakteriologických a virologických analýzách mlžů;
b) musí mít k dispozici vybavení a látky nezbytné pro plnění úkolů stanovených v článku 4;
c) musí mít příslušnou správní strukturu;
d) její pracovníci musejí dodržovat zachování důvěrné povahy některých věcí, výsledků a zpráv;
e) musí být dodržovány mezinárodně přijaté zásady dobré laboratorní praxe;
f) musí být k dispozici aktuální seznam referenčních látek vedený Referenčním úřadem Společenství a rovněž aktuální seznam výrobců a dodavatelů těchto látek.
Článek 6
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Rozhodnutí Komise
ze dne 9. dubna 1999
o dotazníku ke směrnici Rady 96/82/ES o kontrole nebezpečí závažných havárií s přítomností nebezpečných látek
[oznámeno pod číslem C(1999) 856]
(Text s významem pro Evropský hospodářský prostor)
(1999/314/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 96/82/ES ze dne 9. prosince 1996 o kontrole nebezpečí závažných havárií s přítomností nebezpečných látek [1], a zejména na čl. 19 odst. 4 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 91/692/EHS ze dne 23. prosince 1991, kterým se normalizují a racionalizují zprávy o provádění některých směrnic týkajících se životního prostředí [2],
vzhledem k tomu, že čl.
19 odst. 4 směrnice 96/82/ES stanoví, že členské státy předkládají každé tři roky zprávu o provádění uvedené směrnice; že tato zpráva má být vytvořena v podobě dotazníku nebo vzoru navrženého Komisí postupem podle článku 6 směrnice 91/692/EHS;
vzhledem k tomu, že období tří let by mělo zahrnovat roky 2000 – 2002;
vzhledem k tomu, že opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 6 směrnice 91/692/EHS,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Schvaluje se dotazník uvedený v příloze.
Článek 2
Členské státy vypracují zprávu za období 2000 – 2002 s využitím dotazníku obsaženého v příloze.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 10. května 1999
o praktických opatřeních pro účast všech členských států na misích podle čl. 17 odst. 2 Smlouvy o Evropské unii, pro které Unie využívá ZEU
(1999/321/SZBP)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 17 odst. 3 třetí pododstavec této smlouvy,
s ohledem na prohlášení o Západoevropské unii (ZEU), obsažené v závěrečném aktu podepsaném při přijetí Amsterodamské smlouvy,
(1) vzhledem k tomu, že čl. 17 odst. 3 Smlouvy o Evropské unii zaručuje všem členským státům Evropské unie právo plně se účastnit misí uvedených v čl. 17 odst. 2 této smlouvy, pokud Unie využívá ZEU k vypracovávání a provádění svých rozhodnutí o těchto misích;
(2) vzhledem k tomu, že podle uvedeného čl. 17 odst. 3 má Rada po dohodě s orgány ZEU přijmout nezbytná praktická opatření, která umožní všem členským státům podílejícím se na uvedených misích se plně a rovnocenně podílet na plánování a rozhodování ZEU;
(3) vzhledem k tomu, že v odstavci 6 výše uvedeného prohlášení potvrdila ZEU, že všechny členské státy Evropské unie jsou oprávněny účastnit se misí uvedených čl. 17 odst. 2 Smlouvy o Evropské unii v plném rozsahu, pokud se Evropská unie obrátí na ZEU se žádostí o vypracování a provádění svých rozhodnutí o těchto misích;
(4) vzhledem k tomu, že dne 18. listopadu 1977 přijala Rada ZEU rozhodnutí o účasti pozorovatelských států ZEU na akcích prováděných v souladu s čl. 17 odst.
3 Smlouvy o Evropské unii; že toto rozhodnutí a připojený dohodnutý zápis stanoví praktická opatření umožňující všem členským státům Evropské unie podílejícím se na výše uvedených misích se plně a rovnocenně podílet na plánování a rozhodování ZEU; že v rámci přijetí uvedeného rozhodnutí vyjádřily orgány ZEU svůj souhlas s těmito opatřeními jako praktickými opatřeními uvedenými v čl. 17 odst.
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Schvalují se praktická opatření umožňující všem členským státům podílejícím se na misích uvedených v čl. 17 odst. 2 Smlouvy o Evropské unii se plně a rovnocenně podílet na plánování a rozhodování ZEU.
Znění praktických opatření se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
Článek 3
Toto rozhodnutí bude zveřejněno v Úředním věstníku.
Rozhodnutí Rady
ze dne 3. května 1999
o zmocnění generálního tajemníka Rady Evropské unie, v souvislosti se začleněním schengenského acquis do rámce Evropské unie, k zastupování některých členských států při uzavírání smluv týkajících se zřízení a fungování pomocného serveru řídící jednotky a sítě SIRENE II. etapa a ke správě těchto smluv
(1999/322/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
na základě článku 7 protokolu připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství o začlenění schengenského acquis do rámce Evropské unie,
(1) vzhledem k tomu, že v rámci spolupráce mezi členskými státy, které jsou signatáři prováděcí úmluvy k Schengenské dohodě z roku 1985, podepsané roku 1990, a souvisejících nástrojů o přistoupení byl generální tajemník Hospodářské unie Beneluxu zmocněn k uzavírání a správě určitých smluv jménem zmíněných členských států;
(2) vzhledem k tomu, že v důsledku sloučení schengenského sekretariátu s generálním sekretariátem Rady Evropské unie převezme funkci, kterou dosud v rámci schengenské spolupráce vykonával generální tajemník Hospodářské unie Beneluxu, generální tajemník Rady;
(3) vzhledem k tomu, že výkon této funkce generálním tajemníkem Rady jménem některých členských států bude představovat novou funkci odlišnou od funkcí, které generální tajemník vykonává v souladu s jeho povinnostmi vyplývajícími ze Smlouvy o založení Evropského společenství a ze Smlouvy o Evropské unii;
(4) vzhledem k tomu, že je proto vhodné, aby byla tato nová funkce přidělena generálnímu tajemníkovi výslovným rozhodnutím Rady,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
1. Rada tímto generálního tajemníka Rady Evropské unie, aby nahradil generálního tajemníka Hospodářské unie Beneluxu a zastupoval dotčené členské státy ve věcech týkajících se dohody uzavřené Hospodářskou unií Beneluxu jménem zmíněných členských států dne 23. srpna 1996 s France Telecom Network Services Belgium, nyní Global One Belgium, o distribuci, zřízení a správě sítě Sirene II. etapa a o dodání služeb souvisejících s používání této sítě.
2. Rada tímto zmocňuje generálního tajemníka Rady, aby jednal v zastoupení dotčených členských států za účelem uzavření dohody jejich jménem s Digital Equipment SA o zřízení a fungování pomocného serveru po uplynutí doby platnosti stávající dohody uzavřené dne 8. května 1996 mezi generálním tajemníkem Hospodářské unie Beneluxu a Digital Equipment SA.
3. Zmocnění uvedená v odstavcích 1 a 2 platí tak dlouho, dokud platby poskytované na základě zmíněných dohod nebudou zanášeny do společného rozpočtu Evropských společenství, nýbrž budou nadále hrazeny dotčenými členskými státy.
Článek 2
Generální sekretariát Rady vykonává správu dohod uvedených v článku 1 jménem dotčených členských států jako součást svých běžných administrativních úkolů.
Článek 3
Veškeré otázky týkající se případné mimosmluvní odpovědnosti vyplývající z jednání nebo z opomenutí generálního sekretariátu Rady při výkonu jeho administrativních úkolů podle tohoto rozhodnutí se řídí čl. 288 druhým pododstavcem Smlouvy o založení Evropského společenství.
Článek 235 této smlouvy se uplatňuje v případě jakýchkoli sporů týkajících se náhrady škody.
Článek 4
Generální tajemník Rady otevře zvláštní bankovní účet na své jméno, na který bude převeden ode dne vstupu Amsterodamské smlouvy v platnost zůstatek rozpočtu ze správy smluv uzavřených do tohoto dne generálním tajemníkem Hospodářské unie Beneluxu se společnostmi uvedenými v čl. 1 odst. 1 a 2.
Článek 5
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.
Článek 6
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady
ze dne 3. května 1999,
kterým se stanoví finanční nařízení upravující rozpočtová hlediska správy prováděné generálním tajemníkem Rady pro smlouvy, které uzavírá v zastoupení některých členských států a které se týkají zřízení a fungování pomocného serveru řídící jednotky a sítě SIRENE II. etapa
(1999/323/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem čl. 2 odst. 1 druhý pododstavec první větu Protokolu o začlenění schengenského acquis do rámce Evropské unie, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství,
(1) vzhledem k tomu, že generální tajemník Rady byl rozhodnutím Rady 1999/322/ES ze dne 3. května 1999 [1] zmocněn zastupovat v souvislosti se začleněním schengenského acquis do rámce Evropské unie některé členské státy při uzavírání smluv týkajících se zřízení a fungování pomocného serveru řídící jednotky a sítě SIRENE II. etapa a tyto smlouvy spravovat;
(2) vzhledem k tomu, že finanční závazky vyplývající z těchto smluv nejsou k tíži souhrnného rozpočtu Evropských společenství; že se z tohoto důvodu neuplatňuje finanční nařízení ze dne 21. prosince 1977 o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [2];
(3) vzhledem k tomu, že je tedy nezbytné zavést zvláštní pravidla vymezující postupy pro sestavení a plnění rozpočtu, který je nezbytný pro plnění závazků vyplývajících z těchto smluv, pro hrazení příspěvků, které poskytují dotčené státy, a pro předkládání a kontrolu účetnictví,
ROZHODLA TAKTO:
KAPITOLA I
Obecné zásady
Článek 1
Pro účely tohoto finančního nařízení se "rozpočtem" rozumí nástroj, kterým se předem stanoví a pro každý rozpočtový rok schvalují příjmy a výdaje nezbytné pro splnění závazků vyplývajících ze smluv uvedených v rozhodnutí Rady ze dne 3. května 1999.
Článek 2
Toto finanční nařízení stanoví postupy pro sestavování a plnění rozpočtu.
Článek 3
Rozpočet se dělí na hlavy podle smluv, které spravuje. Hlava, která se týká smlouvy uvedené v čl.
1 odst. 1 rozhodnutí Rady ze dne 3. května 1999, se dělí na kapitoly, které se týkají rozpočtu pro zřízení sítě SIRENE II.etapa a provozního rozpočtu pro tuto síť.
Je-li to nezbytné, dělí se každá kapitola na články.
2. Položky dostupné v rámci každé hlavy nelze použít na výdaje za jinými účely.
Článek 4
1. Veškeré příjmy a výdaje se vykazují v rozpočtu a v účetnictví v plné výši bez jakýchkoli vzájemných zápočtů.
Celkové příjmy pokrývají celkové výdaje.
2. Rozpočtový rok začíná 1. ledna a končí 31. prosince.
3. Příspěvky do rozpočtu poskytnuté státy uvedenými v článku 21 před začátkem rozpočtového roku, k němuž se vztahují, jsou zapsány ve prospěch rozpočtu pro tento rozpočtový rok.
4. Výdaje za rozpočtový rok se zaznamenávají v účetnictví pro tento rok na základě výdajů, jejichž schválení bylo finančnímu kontrolorovi oznámeno nejpozději 31. prosince a u nichž účetní uskutečnil platby před následujícím 15. lednem.
KAPITOLA II
Sestavování rozpočtu
Článek 5
1. Rozpočet se sestavuje v eurech.
2. Generální tajemník Rady předloží pracovní skupině pro Schengenský informační systém (dále jen "pracovní skupina SIS") do 30. září předběžný návrh rozpočtu, ke kterému připojí odůvodnění.
3. Pracovní skupina SIS vydá k tomuto předběžnému návrhu stanovisko.
4. Generální tajemník sestaví návrh rozpočtu a předá jej nejpozději do 31. října státům uvedeným v článku 21.
5. Členské státy uvedené v článku 21, zasedající v Radě, přijmou rozpočet před koncem roku.
6. Na základě rozhodnutí o přijetí rozpočtu řádně oznámeného generálním tajemníkem státům uvedeným v článku 21 se příspěvky těchto států stávají splatnými.
Článek 6
1. Není-li na začátku rozpočtového roku rozpočet s konečnou platností přijat,
- lze platby uskutečňovat měsíčně až do výše jedné dvanáctiny všech položek schválených pro každou hlavu rozpočtu pro předcházející rozpočtový rok,
- mohou být příspěvky států uvedených v článku 21 každý měsíc požadovány až do výše jedné dvanáctiny příspěvků hrazených podle posledního řádně přijatého rozpočtu.
2. Rozhodnutí použít dvanáctinu výdajů a příjmů až do výše tří dvanáctin částek zapsaných v posledním řádně přijatém rozpočtu přijímá generální tajemník, který je sdělí dopisem státům uvedeným v článku 21.
3. Při překročení meze tří dvanáctin částek zapsaných v posledním řádně přijatém rozpočtu přijímají rozhodnutí o schválení plateb a o požadování příspěvků členské státy uvedené v článku 21, zasedající v Radě.
4. Přijetím rozpočtu s konečnou platností okamžitě končí uplatňování případných opatření přijatých podle předchozích odstavců.
Článek 7
1. Případné návrhy doplňkových nebo opravných rozpočtů jsou předkládány, posuzovány a přijímány stejným způsobem a stejným postupem jako rozpočet, jehož odhady pozměňují.
2. Opravný rozpočet je předkládán každý rok v měsíci následujícím po účetní závěrce stanovené v čl. 25 odst. 1 a jeho cílem je zaznamenat zůstatek z plnění rozpočtu v předchozím rozpočtovém roce jako příjem v případě přebytku nebo jako výdaj v případě schodku.
Článek 8
Rozpočet je přístupný veřejnosti.
KAPITOLA III
Plnění rozpočtu a účetnictví
Článek 9
Rozpočet je plněn podle zásady oddělení funkce schvalující osoby a účetního.
Funkce schvalující osoby, účetního a finančního kontrolora jsou vzájemně neslučitelné.
Článek 10
1. Funkci osoby schvalující příjmy a výdaje vykonává generální ředitel generálního sekretariátu Rady.
Schvalující osoba plní rozpočet jménem generálního tajemníka a v mezích přidělených položek může přenést své pravomoci na některého ředitele.
2. Schvalující osoba může rozhodovat o převodech mezi články v rámci každé kapitoly.
Se souhlasem pracovní skupiny SIS může rozhodnout o převodech mezi kapitolami v rámci jedné hlavy.
Pracovní skupina SIS uděluje souhlas za stejných podmínek, za jakých vydává stanovisko k rozpočtu.
Článek 11
Funkci finančního kontrolora vykonává finanční kontrolor Rady podle pravidel vztahujících se na výkon jeho funkce.
Článek 12
Inkaso příjmů a platby výdajů provádí účetní generálního ředitelství A generálního sekretariátu Rady.
Článek 13
1. Pro vybrání jakékoli dlužné částky podle článku 21 musí schvalující osoba vydat inkasní příkaz.
Inkasní příkazy se postupují hlavnímu účetnímu, který je předloží finančnímu kontrolorovi ke schválení.
2. Předmětem tohoto schválení je zajistit, aby
- došlo k přesnému zaznamenání do rozpočtu,
- příkaz byl řádný a v souladu s platnými předpisy,
- podklady byly v pořádku,
- příslušný orgán dlužného státu byl přesně určen,
- bylo uvedeno datum splatnosti,
- výše a měna byly správné.
3. Účetní je pověřen prováděním řádně vystavených inkasních příkazů.
Článek 14
1. Každé opatření, které by mohlo vést k výdajům z rozpočtu, musí být nejprve předmětem návrhu na závazek podaného schvalující osobou účetnímu a musí uvádět účel, částku, zaznamenání výdaje do rozpočtu a věřitele.
Účetní předloží návrh finančnímu kontrolorovi ke schválení.
2. Předmětem tohoto schválení je zajistit, aby
- byl návrh závazku předložen v souladu s odstavcem 1,
- došlo k přesnému zaznamenání do rozpočtu,
- byly dostupné položky rozpočtu,
- výdaj byl v pořádku a v souladu s platnými předpisy.
Článek 15
1. Předmětem potvrzení výdaje schvalující osobou je
- ověřit oprávněnost žádosti věřitele,
- určit nebo ověřit existenci a výši pohledávky,
- ověřit podmínky splatnosti pohledávky,
- ověřit, zda je poskytnutí služeb nebo dodání zboží v souladu s předpisy.
2. Schvalující osoba může nechat provést ověření na svou odpovědnost.
Článek 16
1. Schvalující osoba dá účetnímu vydáním platebního příkazu ("schválení") příkaz k zaplacení výdaje, který byl potvrzen.
2. Ve schválení musí být zmíněny
- rozpočtový rok zaznamenání,
- hlava, kapitola a článek rozpočtu,
- částka, jež má být zaplacena, vyjádřená čísly a slovy s uvedením měny,
- jméno a adresa věřitele,
- účel výdaje,
- způsob platby,
- čísla a data odpovídajících schválení závazku.
3. Platební příkaz je datován a podepsán schvalující osobou.
4. Účetní předloží platební příkaz s původními podklady finančnímu kontrolorovi ke schválení.
5. Účelem schválení je zajistit, aby
- platební příkaz byl řádně vydán,
- platební příkaz se shodoval se závazkem výdaje a jeho výše byla správná,
- došlo k přesnému zaznamenání do rozpočtu,
- byly dostupné položky v odpovídající hlavě nebo článku rozpočtu,
- podklady byly v pořádku a
- byl správně označen věřitel.
6. Každý výdaj musí být předem kryt příspěvky států uvedených v článku 21, nebo není-li tomu tak, bankovním úvěrem.
Náklady na úvěr k předběžnému financování pro případ nezaplacení příspěvků se rozdělují mezi státy, které jsou v prodlení, poměrně k jejich nezaplaceným příspěvkům a s ohledem na délku prodlení.
Článek 17
Platby se provádějí prostřednictvím bankovního účtu zvlášť otevřeného pro tento účel na jméno generálního sekretariátu Rady.
Příkazy k bankovním převodům vyžadují společný podpis dvou úředníků jmenovaných generálním tajemníkem, přičemž jeden z nich musí být podpis účetního.
Článek 18
Odmítne-li finanční kontrolor vydat schválení podle článků 13, 14 nebo 16 a trvá-li schvalující osoba na svém návrhu, je věc předložena generálnímu tajemníkovi.
S výjimkou případů, kdy se jedná o dostupnost položek, může generální tajemník řádně odůvodněným rozhodnutím zvrátit zamítnutí schválení a potvrdit inkasní příkaz, závazek výdaje nebo platební příkaz.
Generální tajemník o tomto rozhodnutí uvědomí ve lhůtě jednoho měsíce Účetní dvůr.
Rozhodnutí je vykonatelné ode dne odmítnutí schválení.
Článek 19
Schvalující osoba, finanční kontrolor a účetní nesou při nedodržení tohoto finančního nařízení odpovědnost stanovenou ve služebním řádu úředníků Evropských společenství.
Článek 20
Účetnictví se vede pro každý kalendářní rok metodou podvojného účetnictví.
Vykazuje veškeré příjmy a výdaje za rozpočtový rok.
KAPITOLA IV
Příspěvky států
Článek 21
1. Příjmy rozpočtu tvoří finanční příspěvky těchto členských států: Belgie, Dánska, Německa, Řecka, Španělska, Francie, Itálie, Lucemburska, Nizozemska, Rakouska, Portugalska, Finska a Švédska, a také Islandu a Norska.
2. Finanční příspěvky těchto států stanovené v rozpočtu se vyjadřují v eurech.
Článek 22
Státy uvedené v článku 21 poskytnou své finanční příspěvky generálnímu tajemníkovi v souladu s následujícím klíčem.
Rozdělení příspěvků mezi členské státy uvedené v článku 21 na jedné straně a Island a Norsko ("jiné státy") na straně druhé se každoročně určí na základě podílu každého dotčeného členského státu a jiných států na celkovém hrubém domácím produktu (HDP) všech států uvedených v článku 21 za předcházející rok.
Rozdělení příspěvků mezi dotčené členské státy se každoročně určí po odečtení příspěvků jiných států na základě podílu zdrojů z DPH každého z těchto členských států na celkových zdrojích z DPH Evropských společenství, jak byl stanoven při poslední opravě souhrnného rozpočtu Evropské unie během předchozího rozpočtového roku.
Článek 23
1. Generální tajemník zašle žádosti o příspěvky dopisem každému státu uvedenému v článku 21 prostřednictvím vnitrostátních správních orgánů, jejichž údaje mu byly sděleny.
2. Tento dopis obsahuje
- rozhodnutí o přijetí rozpočtu nebo v případě použití článku 6 rozhodnutí požadovat příspěvky předběžně ve výši jedné dvanáctiny,
- částku, jež má každý stát uhradit, vypočítanou v eurech podle klíče zmíněného v článku 22,
- nezbytné údaje pro hrazení příspěvku.
3. Příspěvky se platí na bankovní účet uvedený v článku 17.
4. Příspěvky jsou splatné v eurech.
Článek 24
1. Státy uvedené v článku 21 jsou vyzvány k zaplacení 25 % svých příspěvků nejpozději do 15. února, 1. dubna, 1. července a 1. října.
2. Nesplní-li stát své finanční povinnosti, vztahují se na něj obdobně platná pravidla Společenství o úroku z prodlení při hrazení příspěvků do rozpočtu Společenství.
KAPITOLA V
Předkládání a ověřování účetnictví
Článek 25
1. Generální tajemník vypracuje ve lhůtě dvou měsíců od skončení období plnění rozpočtu závěrečný účet a finanční rozvahu a předá je pracovní skupině SIS.
2. Závěrečný účet zahrnuje veškeré operace týkající se příjmů a výdajů vztahující se k předchozímu rozpočtovému roku.
Je předložen ve stejné podobě a se stejným členěním jako rozpočet.
3. K závěrečnému účtu se připojí
- sdělení o situaci každého ze států uvedených v článku 21 týkající se jeho finančního příspěvku a
- výkaz o převodu položek.
4. Finanční rozvaha uvádí rozpočtová aktiva a pasiva k 31. prosinci předchozího rozpočtového roku.
Článek 26
1. Účetní dvůr je vyzván k zajištění ověření účetnictví.
2. Generální tajemník sdělí Účetnímu dvoru do čtrnácti dnů po uplynutí lhůty stanovené v čl. 25 odst. 1 závěrečný účet a finanční rozvahu.
3. Účelem ověření prováděného Účetním dvorem je zajistit, aby příjmy a výdaje byly v souladu s předpisy a byly provedeny řádně s ohledem na smlouvy, jež mají být spravovány, na rozpočet a toto finanční nařízení.
4. Generální tajemník poskytne Účetnímu dvoru všechny prostředky, které Účetní dvůr považuje za nezbytné pro výkon své funkce.
Článek 27
Závěrečný účet, finanční rozvaha a zpráva Účetního dvora, k nimž jsou připojeny případné poznámky generálního tajemníka, jsou do 1. července předloženy státům uvedeným v článku 21.
Členské státy uvedené v článku 21, zasedající v Radě, udělí generálnímu tajemníkovi absolutorium za plnění rozpočtu.
KAPITOLA VI
Závěrečná ustanovení
Článek 28
Provádění schengenského acquis týkajícího se Schengenského informačního systému v jiném státě, než které jsou uvedeny v článku 21, (dále jen "jiný stát") představuje
- novou úpravu podílů států uvedených v článku 21 za podmínek článku 22,
- úpravu příspěvků států uvedených v článku 21, aby byl stanoven příspěvek hrazený jiným státem na fungování sítě SIRENE II. etapa na celý běžný rozpočtový rok,
- úpravu příspěvků států uvedených v článku 21, aby byl stanoven k tíži jiného státu podíl na předchozích nákladech na zavedení sítě SIRENE II. etapa.
Tento podíl je vypočítán podle poměru zdrojů z DPH jiného státu na celkových zdrojích z DPH Evropských společenství za předchozí rozpočtové roky, kdy vznikly nezbytné náklady na zavedení sítě SIRENE II. etapa.
Příspěvek na tento podíl je předmětem "dobropisu" ve prospěch států uvedených v článku 21 poměrně podle jejich podílu vypočítaného podle článku 22.
Tyto státy si mohou zvolit převedení odpovídající částky k jejich podílu na provozním rozpočtu nebo požádat o náhradu.
Článek 29
Toto finanční nařízení se použije obdobně na provádění příjmů a výdajů nezbytných pro splnění závazků vyplývajících ze smluv podle článku 1 rozhodnutí Rady ze dne 3. května 1999 pro zbývající období rozpočtového roku, v němž toto finanční nařízení vstoupí v platnost.
Článek 30
1. Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Komise
ze dne 20. května 1999,
kterým se mění rozhodnutí 97/569/ES, kterým se stanoví prozatímní seznamy zařízení třetích zemí, z nichž členské státy povolují dovoz masných výrobků
(oznámeno pod číslem K(1999) 1352)
(Text s významem pro EHP)
(1999/336/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 95/408/ES ze dne 22. června 1995 o podmínkách sestavování prozatímních seznamů zařízení třetích zemí na přechodné období, ze kterých jsou členské státy oprávněny dovážet některé produkty živočišného původu, produkty rybolovu nebo živé mlže [1], naposledy pozměněné rozhodnutím Rady 98/603/ES [2], a zejména na čl.
2 odst. 1 uvedeného rozhodnutí,
(1) vzhledem k tomu, že prozatímní seznamy zařízení třetích zemí vyrábějících masné výrobky byly sestaveny rozhodnutím Komise 97/569/ES [3] naposledy pozměněným rozhodnutím Komise 98/346/ES [4];
(2) vzhledem k tomu, že Česká republika a Rumunsko zaslaly seznam zařízení, která vyrábějí masné výrobky, a pro které příslušné orgány potvrzují, že tato zařízení jsou v souladu s předpisy Společenství;
(3) vzhledem k tomu, že je možné sestavit pro Českou republiku a Rumunsko prozatímní seznam zařízení, která vyrábějí masné výrobky; že rozhodnutí 97/569/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno;
(4) vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V příloze rozhodnutí 97/569/ES se doplňuje příloha tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 20. května 1999.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 26. dubna 1999
o podpisu Dohody o mezinárodním programu na ochranu delfínů Evropským společenstvím
(1999/337/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 43 ve spojení s čl. 228 odst. 2 první větou a odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
(1) vzhledem k tomu, že Společenství je pověřeno přijímat opatření na zachování a řízení rybolovných zdrojů a uzavírat dohody s jinými zeměmi nebo mezinárodními organizacemi;
(2) vzhledem k tomu, že Společenství je smluvní stranou Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu, která zavazuje všechny členské státy mezinárodního společenství ke spolupráci při zachování a řízení mořských biologických zdrojů;
(3) vzhledem k tomu, že Společenství podepsalo Dohodu o provedení ustanovení Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu ze dne 10. prosince 1982 o zachování a řízení populací ve výlučné ekonomické zóně dvou nebo více pobřežních států a populací vysoce stěhovavých ryb;
(4) vzhledem k tomu, že 35. mezivládní zasedání o zachování tuňáků a delfínů ve východním Pacifiku v únoru 1998 přijala Dohodu o mezinárodním programu na ochranu delfínů;
(5) vzhledem k tomu, že cíle dohody zahrnují postupné snižování vedlejší úmrtnosti delfínů při lovu tuňáků ve východním Pacifiku pomocí košelkových nevodů na úroveň blížící se nule, a to díky stanovení ročních hranic, a požadavek dlouhodobé udržitelnosti populací tuňáků v oblasti působnosti této dohody;
(6) vzhledem k tomu, že rybáři Společenství loví tuňáky v oblasti působnosti této dohody a že je v zájmu Společenství podílet se na provádění dohody; že podle článku XIV dohody by Meziamerická komise pro tropické tuňáky (IATTC) měla mít hlavní úlohu při koordinaci provádění dohody a že četná prováděcí opatření budou přijata v rámci IATTC; že je proto nezbytné, aby Společenství přistoupilo k dohodě současně se vstupem do IATTC;
(7) vzhledem k tomu, že dohoda je otevřena k podpisu ve Washingtonu od 15. května 1998 do 14. května 1999 státům, jejichž pobřeží hraničí s oblastí působnosti této dohody, jakož i státům nebo organizacím pro regionální hospodářskou integraci, které jsou členy IATTC nebo jejichž plavidla loví tuňáky v oblasti působnosti této dohody, v době otevření dohody k podpisu;
(8) vzhledem k tomu, že podpis dohody představuje první krok k jejímu následnému schválení Společenstvím v souladu s příslušnými postupy Smlouvy,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Evropské společenství podepíše Dohodu o mezinárodním programu na ochranu delfínů s výhradou jejího schválení.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat dohodu jménem Společenství.
Rozhodnutí Komise
ze dne 25. května 1999,
kterým se mění rozhodnutí 97/468/ES, kterým se stanoví prozatímní seznamy zařízení třetích zemí, ze kterých členské státy povolují dovoz masa volně žijící zvěře
(oznámeno pod číslem K(1999) 1373)
(Text s významem pro EHP)
(1999/343/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 95/408/ES ze dne 22. června 1995 o podmínkách pro sestavování prozatímních seznamů zařízení třetích zemí, pro přechodné období, ze kterých jsou členské státy oprávněny dovážet určité produkty živočišného původu, produkty rybolovu nebo živé mlže [1], naposledy pozměněné rozhodnutím 98/603/ES [2], a zejména na čl.
2 odst. 1 uvedeného rozhodnutí,
(1) vzhledem k tomu, že rozhodnutím Komise 97/468/ES [3] byly sestaveny prozatímní seznamy zařízení produkujících maso volně žijící zvěře;
(2) vzhledem k tomu, že Tunisko zaslalo seznam zařízení produkujících maso volně žijící zvěře, kterým příslušné orgány osvědčují, že odpovídají předpisům Společenství;
(3) vzhledem k tomu, že tedy může být sestaven pro Tunisko prozatímní seznam zařízení produkujících maso volně žijící zvěře;
(4) vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V příloze rozhodnutí 97/468/ES se doplňuje příloha tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 25. května 1999.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 25. května 1999,
kterým se mění rozhodnutí 97/365/ES, kterým se stanoví prozatímní seznamy zařízení třetích zemí, z nichž členské státy povolují dovoz výrobků z hovězího, vepřového, skopového a kozího masa a z masa koňovitých
(oznámeno pod číslem K(1999) 1374)
(Text s významem pro EHP)
(1999/344/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 95/408/ES ze dne 22. června 1995 o podmínkách pro sestavování prozatímních seznamů zařízení třetích zemí, pro přechodné období, ze kterých jsou členské státy oprávněny dovážet určité produkty živočišného původu, produkty rybolovu nebo živé mlže [1], naposledy pozměněné rozhodnutím 98/603/ES [2], a zejména na čl.
2 odst. 1 uvedeného rozhodnutí,
(1) vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 97/222/ES [3] stanoví seznam třetích zemí, ze kterých členské státy povolují dovoz masných výrobků;
(2) vzhledem k tomu, že pro země uvedené v tomto seznamu stanoví rozhodnutí Komise 97/221/ES [4] požadavky na veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz masných výrobků;
(3) vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 97/365/ES [5] stanoví prozatímní seznamy zařízení třetích zemí, ze kterých členské státy povolují dovoz výrobků z hovězího, vepřového, skopového a kozího masa a z masa koňovitých;
(4) vzhledem k tomu, že Komise obdržela od Tuniska seznam zařízení se zárukami, že plně vyhovují hygienickým požadavkům Společenství;
(5) vzhledem k tomu, že Společenství provedlo kontrolu na místě, která prokázala, že hygienická úroveň těchto zařízení je dostatečná a že tedy mohou být uvedena v prvním seznamu zařízení, ze kterých může být povolen dovoz masných výrobků;
(6) vzhledem k tomu, že pro Tunisko tedy lze stanovit prozatímní seznam zařízení, která vyrábějí masné výrobky;
(7) vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 97/365/ES se mění takto:
a) za bod 6 vysvětlivek se doplňuje nový bod 7, který zní: "7 = Výrobky tohoto zařízení musí být připraveny z čerstvého masa, které bylo získáno v souladu se směrnicí 64/433/EHS [6]na schválených jatkách Evropské unie nebo splňuje požadavky článku 21a směrnice 72/462/EHS [7]."
b) v příloze rozhodnutí 97/365/ES se vkládá znění přílohy tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 25. května 1999.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 28. dubna 1999
o zřízení Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF)
(oznámeno pod číslem SEC(1999) 802)
(1999/352/ES, ESUO, Euratom)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 162 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství uhlí a oceli, a zejména na článek 16 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na článek 131 této smlouvy,
(1) vzhledem k tomu, že orgány a členské státy přikládají velký význam ochraně finančních zájmů Společenství a boji proti podvodům a všem jiným protiprávním činnostem poškozujícím finanční zájmy Společenství; že význam této činnosti je potvrzen článkem 209a Smlouvy o ES, článkem 78i Smlouvy o ESUO, článkem 183a Smlouvy o Euratomu, jakož i článkem 280 Smlouvy o ES ve znění Amsterodamské smlouvy;
(2) vzhledem k tomu, že k dosažení těchto cílů musí být nasazeny všechny dostupné prostředky, zejména pokud jde o vyšetřovací úkoly na úrovni Společenství, přičemž by současné rozdělení a vyváženost pravomocí na vnitrostátní úrovni a na úrovni Společenství měly zůstat zachovány;
(3) vzhledem k tomu, že úkol provádět správní vyšetřování za účelem ochrany finančních zájmů Společenství byl až dosud uložen Pracovní skupině pro koordinaci boje proti podvodům, která nahradila Útvar pro koordinaci boje proti podvodům (UCLAF);
(4) vzhledem k tomu, že potřeba zvýšit účinnost boje proti podvodům a jiným protiprávním činnostem poškozujícím finanční zájmy Společenství vyžaduje zřízení Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) (dále jen "úřad"), který by vykonával své vyšetřovací pravomoci zcela nezávisle;
(5) vzhledem k tomu, že nezávislost ředitele úřadu a úloha dozorčího výboru vyplývající z tohoto rozhodnutí a nařízení (ES) a (Euratom) týkajících se vyšetřování prováděných úřadem by měly zaručovat náležité plnění vyšetřovacích úkolů úřadu bez zasahování do jiných úkolů úřadu, které vyplývají z výlučné pravomoci Komise, zejména v záležitostech přijímání právních předpisů;
(6) vzhledem k tomu, že odpovědnost úřadu by měla zahrnovat kromě ochrany finančních zájmů všechny činnosti související s ochranou zájmů Společenství před protiprávními činy, jež by mohly vést ke správnímu nebo trestnímu stíhání;
(7) vzhledem k tomu, že vymezení úkolů úřadu by mělo zahrnovat úkoly prováděné až dosud Pracovní skupinou pro koordinaci boje proti podvodům, zejména úkoly týkající se přípravy právních a správních předpisů v oblasti činnosti úřadu, včetně nástrojů spadajících pod hlavu VI Smlouvy o Evropské unii,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Zřízení úřadu
Zřizuje se Evropský úřad pro boj proti podvodům (OLAF) (dále jen "úřad").
Úřad nahrazuje Pracovní skupinu pro koordinaci boje proti podvodům a přebírá všechny její úkoly.
Článek 2
Úkoly úřadu
1. Úřad vykonává pravomoci Komise, pokud jde o provádění vnějších správních vyšetřování za účelem posílení boje proti podvodům, korupci a veškeré jiné protiprávní činnosti poškozující finanční zájmy Společenství, jakož i proti jakýmkoli jiným činům nebo jednání hospodářských subjektů porušujícím předpisy Společenství.
Úřad je pověřen prováděním vnitřních správních vyšetřování za účelem
a) boje proti podvodům, korupci a veškeré jiné protiprávní činnosti poškozující finanční zájmy Společenství,
b) vyšetřování závažných činů souvisejících s výkonem odborné činnosti, které mohou představovat porušení povinností úředníky a zaměstnanci Společenství, jež může vést k disciplinárnímu a popřípadě i trestnímu řízení, nebo porušení obdobných povinností členy orgánů a institucí, řídicími pracovníky nebo zaměstnanci orgánů, institucí a jiných subjektů, na které se nevztahuje služební řád úředníků a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropských společenství.
Úřad vykonává související pravomoci Komise ve smyslu předpisů přijatých na základě Smluv a za omezení a podmínek v nich stanovených.
Komise nebo jiné orgány, instituce a subjekty mohou úřad pověřit vyšetřováním v jiných oblastech.
2. Úřad je pověřen poskytováním pomoci Komisi při spolupráci s členskými státy v oblasti boje proti podvodům.
3. Úřad je pověřen rozvíjením koncepce boje proti podvodům podle odstavce 1.
4. Úřad je pověřen přípravou právních a správních podnětů Komise s cílem boje proti podvodům podle odstavce 1.
5. Úřad je pověřen veškerou další operativní činnost Komise v souvislosti s bojem proti podvodům podle odstavce 1, zejména
a) vytvořením nezbytné infrastruktury;
b) zajišťováním shromažďování a analýzy informací;
c) poskytováním technické pomoci, zejména v oblasti školení, jiným orgánům, institucím nebo subjektům, jakož i příslušným vnitrostátním orgánům.
6. Úřad je v přímém spojení s policejními a justičními orgány.
7. Úřad zastupuje Komisi na úrovni odborů na příslušných fórech v oblastech uvedených v tomto článku.
Článek 3
Nezávislost vyšetřovací funkce
Úřad vykonává vyšetřovací pravomoci podle čl. 2 odst.
1 naprosto nezávisle. Při výkonu této pravomoci nesmí ředitel úřadu ani vyžadovat, ani přijímat pokyny od Komise, žádné vlády nebo jiného orgánu, instituce nebo subjektu.
Článek 4
Dozorčí výbor
Zřizuje se dozorčí výbor, jehož složení a pravomoci stanoví právní předpisy Společenství.
Tento výbor vykonává pravidelnou kontrolu toho, jak úřad plní svou vyšetřovací funkci.
Článek 5
Ředitel
1. V čele úřadu stojí ředitel jmenovaný Komisí v součinnosti s Evropským parlamentem a Radou na dobu pěti let a může být jmenován na jedno další funkční období.
Pokud jde o jmenování ředitele, vypracuje Komise seznam několika náležitě kvalifikovaných kandidátů po výzvě k podávání přihlášek, která se popřípadě zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství, a poté, co dozorčí výbor vysloví kladné stanovisko.
Ředitel odpovídá za vedení vyšetřování.
2. Komise vykonává vůči řediteli pravomoci orgánu oprávněného ke jmenování.
Opatření podle článků 87, 88 a 90 služebního řádu úředníků Evropských společenství se přijímají po konzultaci s dozorčím výborem odůvodněným rozhodnutím Komise.
Rozhodnutí se sdělují pro informaci Evropskému parlamentu a Radě.
Článek 6
Fungování úřadu
1. Ředitel úřadu vykonává vůči zaměstnancům úřadu pravomoci, které propůjčuje služební řád úředníků Evropských společenství orgánu oprávněnému ke jmenování a které pracovní řád ostatních zaměstnanců Společenství svěřuje orgánu pověřenému uzavírat pracovní smlouvy.
Tyto pravomoci může přenést na jinou osobu.
V souladu se služebním řádem úředníků a pracovním řádem ostatních zaměstnanců stanoví podmínky a podrobné předpisy pro nábor pracovníků, zejména pokud jde o délku smluv a jejich prodlužování.
2. Po konzultaci s dozorčím výborem ředitel zašle včas generálnímu řediteli pro rozpočet předběžný návrh rozpočtu, který pak bude zapsán do zvláštní kapitoly souhrnného rozpočtu.
3. Ředitel je schvalující osobou pro účely zvláštní kapitoly v části A rozpočtu týkající se úřadu a zvláštní kapitoly týkající se boje proti podvodům v části B. Může své pravomoci přenést na jinou osobu.
4. Rozhodnutí Komise týkající se vnitřní organizace se vztahují na úřad, pokud jsou slučitelná s právními předpisy Společenství týkajícími se úřadu, s tímto rozhodnutím a předpisy, které je provádějí.
Článek 7
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem vstupu v platnost nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) o vyšetřování prováděném Evropským úřadem pro boj proti podvodům.
Až do prvního dne měsíce následujícího po jmenování ředitele úřadu zajišťuje běžný provoz úřadu ředitel Pracovní skupiny pro koordinaci boje proti podvodům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 26. května 1999
o mimořádných opatřeních proti šíření Anoplophora glabripennis (Motschulsky) vůči Číně (kromě Hongkongu)
(oznámeno pod číslem K(1999) 1346)
(1999/355/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 77/93/EHS ze dne 21. prosince 1976 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 98/2/ES [2], a zejména na čl. 15 odst. 3 této směrnice,
(1) vzhledem k tomu, že pokud se některý členský stát domnívá, že existuje bezprostřední nebezpečí zavlečení Anoplophora glabripennis (Motschulsky) ze třetí země na jeho území, může dočasně přijmout jakákoliv doplňková opatření nezbytná pro jeho ochranu proti tomuto nebezpečí;
(2) vzhledem k tomu, že v důsledku zachycení Anoplophora glabripennis (Motschulsky) na dřevěném obalovém materiálu vyrobeném z tvrdého dřeva pocházejícího z některých oblastí Číny přijalo Spojené království dne 14. prosince 1998 úřední opatření, aby chránilo své území před zavlečením uvedeného organismu a zavedlo zvláštní doplňkové monitorovací postupy pro uvedený organismus na zmíněných komoditách;
(3) vzhledem k tomu, že na základě údajů poskytnutých Spojeným královstvím a podle mezinárodní vědecké odborné literatury je Hongkong znám jako území prosté Anoplophora glabripennis (Motschulsky);
(4) vzhledem k tomu, že na základě tohoto zachycení je třeba přijmout mimořádná opatření použitelná na celé území Společenství, aby se zajistila účinnější ochrana proti zavlečení Anoplophora glabripennis (Motschulsky) do Společenství z výše uvedené země kromě Hongkongu; že by tato opatření měla zahrnovat požadavek, aby dřevo, s výjimkou dřeva jehličnanů (Coniferales), pocházející z Číny (kromě Hongkongu) ve formě:
- obalových beden, bedniček, přepravek, bubnů a podobných dřevěných obalů, palet, ohradových palet a jiných přepravních podložek, nástavných rámů palet používaných pro přepravu předmětů všeho druhu
nebo
- dřeva používaného pro podkládání nebo podpírání nákladu včetně dřeva, které si neuchovalo svůj přirozený oblý povrch,
bylo odkorněno a bylo prosto požerků hmyzu o průměru větším než 3 mm nebo bylo uměle vysušeno na vlhkost, vyjádřenou v procentech sušiny, nižší než 20 % při dodržení postupu vhodného jak z hlediska užité teploty, tak i z hlediska délky doby sušení;
(5) vzhledem k tomu, že ukáže-li se, že mimořádná opatření uvedená v článku 1 tohoto rozhodnutí nejsou dostačující k zabránění zavlečení Anoplophora glabripennis (Motschulsky) nebo že nebyla dodržována, bude nutné uvažovat o přísnějších nebo alternativních opatřeních;
(6) vzhledem k tomu, že účinky mimořádných opatření budou průběžně monitorovány a vyhodnocovány během roku 1999 a případná další opatření budou zvažována na základě výsledků tohoto monitorování a vyhodnocování nejpozději do 31. prosince 1999;
(7) vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Dřevo vymezené v příloze tohoto rozhodnutí, které pochází z Číny (kromě Hongkongu) může být dovezeno na území Společenství pouze, pokud jsou dodržena mimořádná opatření stanovená v příloze tohoto rozhodnutí.
Mimořádná opatření stanovená v příloze se použijí pouze na dřevo, které opustí Čínu počínaje dnem 10. června 1999.
Článek 2
Aniž jsou dotčena ustanovení směrnice Komise 94/3/ES [3], dovážející členské státy poskytnou Komisi a ostatním členským státům do 31. října 1999 podrobnou technickou zprávu o úředním monitorování uvedeném v bodě 2 přílohy.
Článek 3
Členské státy upraví opatření, která přijaly na ochranu proti zavlečení a rozšíření Anoplophora glabripennis (Motschulsky), tak, aby byla v souladu s článkem 1.
Článek 4
Toto rozhodnutí bude přezkoumáno nejpozději do 31. prosince 1999.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 26. dubna 1999,
kterým se zavádí druhá fáze akčního programu Společenství v oblasti odborného vzdělávání "Leonardo da Vinci"
(1999/382/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 127 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 189c Smlouvy [3],
(1) vzhledem k tomu, že Smlouva o založení Evropského společenství stanoví, že akce Společenství přispěje, mimo jiné, k rozvoji kvalitního školství a odborného vzdělávání;
(2) vzhledem k tomu, že rozhodnutím 94/819/ES [4] zavádí Rada akční program pro provádění politiky odborného vzdělávání Evropského společenství; že je vhodné na základě zkušeností získaných z tohoto programu a s přihlédnutím k doposud získaným výsledkům zajistit jeho pokračování;
(3) vzhledem k tomu, že mimořádné zasedání Evropské rady o zaměstnanosti, které se konalo 20. a 21. listopadu 1997 v Lucemburku uznalo že celoživotní učení a odborné vzdělávání mohou podstatně přispět k politikám zaměstnanosti členských států za účelem posílení schopnosti profesního zařazení, schopnosti přizpůsobit se a smyslu pro podnikání a podporování rovných příležitostí;
(4) vzhledem k tomu, že celoživotní učení by mělo být poskytováno osobám každého věku a všech pracovních kategorií, a to nejen z důvodů technologických změn, ale také v důsledku snížení počtu ekonomicky aktivních osob ve věkové struktuře;
(5) vzhledem k tomu, že ve svém sdělení "Směrem k Evropě znalostí" Komise navrhuje vytvoření evropské vzdělávací oblasti schopné dosáhnout cíle celoživotního učení a odborného vzdělávání, a určuje, jaké druhy opatření by se měly rozvíjet na úrovni Společenství, všechny se zaměřením na nadnárodní spolupráci a navržené tak, aby byly přínosem pro akce přijaté členskými státy, při plném respektování zásady subsidiarity a v souvislosti se zjednodušenými postupy;
(6) vzhledem k tomu, že ve své Bílé knize "Výuka a učení — směrem k učící se společnosti" Komise uvádí, že nástup učící se společnosti zahrnuje povzbuzování k získávání nových poznatků a za tímto účelem rozvíjení všech forem příležitostí k učení; že ve své Zelené knize "Vzdělávání, odborné vzdělávání, výzkum: překážky nadnárodní mobility" Komise zdůraznila výhody mobility pro jednotlivce i pro konkurenceschopnost v Evropské unii;
(7) vzhledem k tomu, že je nezbytné, aby opatření v rámci tohoto programu usilovala o zvyšování kvality, povzbuzení inovací a o podporu evropského rozměru v systémech a praxi odborného vzdělávání za účelem povzbuzení k celoživotnímu učení; že při provádění tohoto programu má být věnována pozornost boji proti vyloučení ve všech jeho formách, včetně rasismu a xenofobie; že zvláštní pozornost by měla být zaměřena na odstraňování všech forem diskriminace a nerovnosti, zejména pokud se týká zdravotně postižených osob, a na podporu rovných příležitostí pro muže a ženy;
(8) vzhledem k tomu, že je nezbytné zajistit na všech úrovních v zájmu posílení přidané hodnoty akce Společenství slučitelnost a doplňkovost s akcemi prováděnými v rámci tohoto rozhodnutí a ostatními zásahy Společenství;
(9) vzhledem k tomu, že s ohledem na jejich úlohu při udržení a vzniku nových pracovních příležitostí a v rozvoji vzdělávání by se malé a střední podniky a řemesla měly více zapojit do provádění tohoto programu;
(10) vzhledem k tomu, že se Komise snaží ve spolupráci s členskými státy zajistit slučitelnost a doplňkovost s akcemi v rámci tohoto programu a s ostatními odpovídajícími politikami, nástroji a akcemi Společenství, zejména Evropského sociálního fondu, napomáháním v širším měřítku přenosu a šíření inovačních přístupů a metod vyvinutých v rámci tohoto programu; že se Komise ve spolupráci se sociálními partnery snaží rozvinout spolupráci mezi tímto programem a činnostmi v rámci sociálního dialogu Společenství;
(11) vzhledem k tomu, že Dohoda o Evropském hospodářském prostoru (Dohoda EHP) stanoví širší spolupráci v oblasti vzdělávání, odborného vzdělávání a mládeže mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně, a zeměmi Evropského sdružení volného obchodu (ESVO) účastnícími se na Evropském hospodářském prostoru ("země ESVO/EHP") na straně druhé;
(12) vzhledem k tomu, že je třeba učinit opatření k otevření tohoto programu i pro účast přidružených zemí střední a východní Evropy v souladu s podmínkami stanovenými v evropských dohodách, v jejich dodatkových protokolech a v rozhodnutích přijatých příslušnými radami přidružení, pro účast Kypru za stejných podmínek, jaké jsou použitelné na země ESVO/EHP, financovanou dodatečnými částkami v souladu s postupy s ním dohodnutými, a účast Malty a Turecka financovanou dodatečnými částkami v souladu se Smlouvou;
(13) vzhledem k tomu, že tento program by měl být ve spolupráci Komise a členských zemí pravidelně sledován a hodnocen, aby jej bylo možno upravovat, zejména priority pro provádění opatření;
(14) vzhledem k tomu, že finanční referenční částka, ve smyslu bodu 2 prohlášení Evropského parlamentu, Rady a Komise ze dne 6. března 1995 [5], je zahrnuta v tomto rozhodnutí pro celou dobu trvání tohoto programu, aniž tím jsou dotčeny pravomoci rozpočtového orgánu vymezené ve Smlouvě;
(15) vzhledem k tomu, že, v souladu se zásadou subsidiarity a zásadou proporcionality uvedenými v článku 3b Smlouvy, nemůže-li být členskými státy uspokojivě dosaženo cílů navrhované akce týkající se provádění politiky odborného vzdělávání na úrovni Společenství vzhledem ke složitosti partnerství odborného vzdělávání, lze jich z důvodů nadnárodního rozměru akcí a opatření Společenství lépe dosáhnout prostřednictvím Společenství; že toto rozhodnutí se omezuje na minimum vyžadované pro dosažení těchto cílů a nepřekročí rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Zavedení programu
1. Tímto rozhodnutím se zavádí druhá fáze akčního programu pro provádění politiky odborného vzdělávání Společenství "Leonardo da Vinci" (dále jen "tento program").
2. Tento program je prováděn v období od 1. ledna 2000 do 31. prosince 2006.
3. Tento program přispěje k podpoře Evropy znalostí rozvíjením evropského prostoru spolupráce v oblasti vzdělávání a odborného vzdělávání.
Podpoří politiky členských států v oblasti celoživotního učení a získávání poznatků, schopností a způsobilostí, které napomáhají aktivnímu výkonu občanství a schopnosti profesního zařazení.
4. Tento program podporuje a doplňuje akce uskutečňované členskými státy při plném respektování jejich odpovědnosti za obsah a organizaci odborného vzdělávání a jejich kulturních a jazykových rozmanitostí.
Článek 2
Cíle programu
1. V rámci cílů uvedených v článku 127 Smlouvy je tento program zaměřen na rozvoj kvality, inovace a evropského rozměru systémů a praxe odborného vzdělávání, a to prostřednictvím nadnárodní spolupráce.
Cíle tohoto programu jsou následující:
a) zlepšit schopnosti a způsobilosti osob, zejména mladých lidí procházejících počátečním odborným vzděláváním na všech úrovních; tohoto cíle lze dosáhnout, mimo jiné, pomocí odborného vzdělávání s praktickou přípravou a učňovského školství za účelem podpory schopnosti profesního zařazení a usnadnění profesního začlenění a znovuzačlenění;
b) zlepšit kvalitu a přístup k dalšímu odbornému vzdělávání a celoživotnímu získávání schopností a způsobilostí za účelem zlepšení a rozvoje schopnosti přizpůsobit se, zejména pokud jde o technologické a organizačních změny;
pro plnění cílů uvedených v písmenech a) a b) jsou zejména důležité inovační záměry a přístupy v oblasti poradenství, které získají podporu;
c) podporovat a posilovat příspěvek odborného vzdělávání k procesu inovace za účelem zlepšení konkurenceschopnosti a smyslu pro podnikání, také s ohledem na nové pracovní příležitosti; zvláštní pozornost bude v tomto směru věnována podpoře spolupráce mezi institucemi odborného vzdělávání, včetně vysokých škol, a podniky, zejména malými a středními podniky.
2. Při provádění cílů uvedených v odstavci 1 bude zvláštní pozornost věnována osobám znevýhodněným na trhu práce, včetně zdravotně postižených osob, postupům usnadňujícím jejich přístup ke vzdělávání, podpoře rovnosti a rovných příležitostí pro muže a ženy a boji proti diskriminaci.
Článek 3
Opatření Společenství
1. Cíle tohoto programu jsou uskutečňovány pomocí následujících opatření, jejichž obsah i postupy použití jsou popsány v přílohách a mohou být kombinovány:
a) podpora nadnárodní mobility osob odborně se vzdělávajících, zejména mladých lidí, a podpora osob odpovědných za vzdělávání (dále jen "mobilita");
b) podpora pilotních projektů v rámci nadnárodních partnerství zaměřených na rozvoj inovací a kvality odborného vzdělávání (dále jen "pilotní projekty");
c) podpora jazykových znalostí, včetně méně rozšířených a vyučovaných jazyků, a porozumění různým kulturám v souvislosti s odborným vzděláváním (dále jen "jazykové znalosti");
d) podpora rozvoje nadnárodních sítí spolupráce usnadňujících výměnu zkušeností a dobré praxe (dále jen "nadnárodní sítě");
e) rozvoj a aktualizace referenčních materiálů prostřednictvím podpory přehledů a rozborů, shromažďování a aktualizace srovnatelných údajů, sledování a šíření osvědčených postupů a úplná výměna informací (dále jen "referenční materiály").
2. Při provádění opatření uvedených v odstavci 1 je poskytována zvláštní podpora nadnárodním akcím pro podporu a využití informačních a komunikačních technologií v odborném vzdělávání.
Článek 4
Přístup k programu
Za podmínek a podle podrobností provádění upřesněných v přílohách je tento program otevřen pro všechny veřejné a/nebo soukromé subjekty a instituce podílející se na odborném vzdělávání, a zejména pro:
a) zařízení, střediska a subjekty odborného vzdělávání na všech úrovních, včetně vysokých škol;
b) výzkumná střediska a subjekty;
c) podniky, zejména malé a střední podniky a řemesla, nebo zařízení veřejného či soukromého sektoru, včetně těch, které se podílejí na odborném vzdělávání;
d) obchodní organizace, včetně obchodních komor atd.;
e) sociální partnery;
f) místní a regionální subjekty a organizace;
g) neziskové organizace, dobrovolné a nevládní organizace.
Článek 5
Provádění programu a spolupráce s členskými státy
1. Komise zajistí provádění akcí Společenství tvořících předmět tohoto programu.
2. Členské státy:
- přijmou nezbytná opatření prostřednictvím příslušných středisek pro zajištění koordinace, integrovaného řízení a následných akcí k dosažení cílů tohoto programu, se zapojením všech stran podílejících se na odborném vzdělávání, v souladu s vnitrostátními zvyklostmi,
- zajistí pro akce tohoto programu odpovídající informace a publicitu,
- přijmou nezbytná opatření k zajištění účinného fungování programu,
- se pokusí, pokud je to možné, přijmout taková opatření, která považují za nezbytná a žádoucí pro odstranění překážek bránících přístupu k tomuto programu.
3. Ve spolupráci s členskými státy Komise:
- učiní opatření popsaná v přílohách k využití výsledků dosažených v první fázi tohoto programu a v rámci iniciativ Společenství v oblasti odborného vzdělávání,
- zajistí hladký přechod mezi akcemi uskutečňovanými v rámci první fáze tohoto programu a těmi, které mají být provedeny v rámci druhé fáze.
Článek 6
Společné akce
V rámci procesu vytváření Evropy znalostí mohou být prováděna opatření obsažená v tomto programu v souladu s postupem stanoveným v článku 7, jako společné akce s příbuznými programy a akcemi Společenství, zejména s těmi z oblasti vzdělávání a mládeže.
Článek 7
Výbor
1. Komisi je nápomocen výbor složený ze dvou zástupců z každého členského státu, kterému předsedá zástupce Komise.
2. Výbor podává stanoviska k následujícím bodům:
a) obecné zásady pro provádění tohoto programu a pro finanční podporu poskytovanou Společenstvím;
b) roční pracovní plán pro provádění akcí tohoto programu, včetně priorit, témat pro tematické akce a společné akce a návrhů Komise pro výběr projektů, včetně projektů v rámci společných akcí;
c) roční rozpočty a rozdělování finančních prostředků mezi opatření, společné akce, doprovodná opatření a projekty evropských organizací;
d) kritéria použitelná na vytvoření směrného rozdělení finančních prostředků mezi členské státy v rámci akcí řízených podle postupu výběru A (příloha I oddíl III);
e) podrobnosti sledování a hodnocení programu a šíření a přenos výsledků.
3. Pokud jde o body uvedené v odstavci 2, předloží zástupce Komise výboru návrh opatřen, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k tomuto návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti dané věci. Stanovisko se přijímá většinou podle čl.
148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Při hlasování ve výboru je hlasům zástupců členských států přidělena váha stanovená ve zmíněném článku.
Předseda nehlasuje.
4. a) Komise přijme opatření, která jsou okamžitě použitelná.
b) Pokud však tato opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru, sdělí je Komise neprodleně Radě.
V tomto případě:
- odloží Komise používání opatření, o nichž rozhodla, na dobu nejvýše dvou měsíců ode dne sdělení,
- může Rada kvalifikovanou většinou přijmout jiné rozhodnutí ve lhůtě stanovené v předchozí odrážce.
5. Zástupce Komise konzultuje s výborem ostatní příslušné záležitosti týkající se provádění programu.
V takovém případě předloží zástupce Komise výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme své stanovisko k tomuto návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti dané věci, případně hlasováním.
Stanovisko je uvedeno do zápisu; kromě toho má každý členský stát právo požádat, aby byl v tomto zápisu uveden jeho postoj.
Komise přihlíží co nejvíce ke stanovisku podanému výborem.
Sdělí výboru způsob, jakým vzala toto stanovisko v úvahu.
6. Výbor vypracuje svůj jednací řád.
7. Komise, ve spolupráci s výborem, založí pravidelnou a systémovou spolupráci s výbory zřízenými pro provádění programů Evropského společenství pro vzdělávání a mládež.
8. Pro zajištění slučitelnosti tohoto programu s ostatními opatřeními uvedenými v článku 9 Komise pravidelně informuje výbor o iniciativách Společenství v oblasti vzdělávání, odborného vzdělávání a mládeže, včetně spolupráce se třetími zeměmi a mezinárodními organizacemi.
Článek 8
Sociální partneři
Aniž jsou dotčeny postupy uvedené v čl. 7 odst. 3, 4 a 5, Komise může s výborem konzultovat jakékoli záležitosti týkající se používání tohoto rozhodnutí.
V případě podobných konzultací se práce výboru jako pozorovatelé účastní zástupci sociálních partnerů jmenovaných Komisí na základě návrhů sociálních partnerů na úrovni Společenství, jejichž počet odpovídá počtu zástupců členských států.
Mají právo žádat, aby byl v zápisu z jednání výboru uveden jejich postoj.
Článek 9
Slučitelnost a doplňkovost
1. Komise ve spolupráci s členskými státy zajistí celkovou slučitelnost a doplňkovost s dalšími příslušnými politikami, nástroji a akcemi Společenství, zejména Evropského sociálního fondu, zejména s takovými, které přispívají k Evropě znalostí, zejména v oblasti vzdělávání, odborného vzdělávání, mládeže, výzkumu a technologického rozvoje a inovací.
2. Při provádění opatření v rámci tohoto programu bere Komise a členské státy v úvahu priority uvedené v obecných zásadách zaměstnanosti, které přijala Rada, jako součást koordinované strategie v oblasti zaměstnanosti.
3. Komise usiluje v partnerství se sociálními partnery Společenství o rozvoj koordinace mezi tímto programem a sociálním dialogem na úrovni Společenství, včetně sektorové úrovně.
4. Komise zajistí při provádění tohoto programu pomoc ze strany Evropského střediska pro rozvoj odborného vzdělávání (CEDEFOP), v souladu s podmínkami stanovenými v nařízení (EHS) č. 337/75 [6] o založení střediska CEDEFOP. Za stejných podmínek a v oblastech, které se nabízejí, je pod patronací Komise založena spolupráce s Evropskou nadací odborného vzdělávání podle podmínek stanovených nařízením (EHS) č. 1360/90 [7].
5. Komise pravidelně informuje Poradní výbor pro odborné vzdělávání o pokroku tohoto programu.
Článek 10
Účast zemí ESVO/EHP, přidružených zemí střední a východní Evropy, Kypru, Malty a Turecka
Tento program je otevřen k účasti pro:
- země ESVO/EHP v souladu s podmínkami uvedenými v Dohodě o EHP,
- přidružené země střední a východní Evropy v souladu s podmínkami uvedenými v evropských dohodách, dodatkových protokolech a v rozhodnutích příslušných rad přidružení,
- Kypr, za stejných podmínek, které platí pro země ESVO/EHP, jehož účast je financovaná dodatečnými částkami v souladu s postupy dohodnutými s touto zemí,
- Maltu a Turecko, jejichž účast je financována dodatečnými částkami v souladu s ustanoveními Smlouvy.
Článek 11
Mezinárodní spolupráce
V rámci tohoto programu a v souladu s postupem uvedeným v čl. 7 odst. 2, 3 a 4 posílí Komise svou spolupráci se třetími zeměmi a s příslušnými mezinárodními organizacemi.
Článek 12
Finanční ustanovení
1. Finanční referenční částka pro provádění tohoto programu pro období 2000 až 2006 činí 1150 milionů eur.
2. Roční finanční prostředky odsouhlasí rozpočtový orgán v mezích finančního výhledu.
Článek 13
Sledování a hodnocení
1. Komise zajistí ve spolupráci s členskými státy pravidelné sledování tohoto programu.
Sledování zahrnuje zprávy uvedené v odstavci 4 a zvláštní činnosti.
2. Komise ve spolupráci s členskými státy pravidelně hodnotí provádění tohoto programu v souladu s postupem stanoveným v čl. 7 odst. 2, 3 a 4 a na základě kritérií vypracovaných ve spolupráci s členskými státy. Hlavním cílem je hodnocení účinnosti a dopadu prováděných akcí ve srovnání s cíli uvedenými v článku 2. Hodnocení se také týká šíření výsledků akcí uskutečňovaných v rámci tohoto programu, osvědčených postupů a vlivu tohoto programu jako celku s ohledem na jeho cíle.
Toto hodnocení také přezkoumá doplňkovost mezi akcemi v rámci tohoto programu a těmi uskutečňovanými v rámci dalších příslušných politik, nástrojů a akcí Společenství.
V souladu s kritérii stanovenými s využitím postupu uvedeného v čl. 7 odst. 2, 3 a 4 podléhají výsledky akcí Společenství pravidelnému nezávislému externímu hodnocení.
3. K výsledkům sledování a hodnocení by mělo být přihlédnuto při provádění tohoto programu.
4. Členské státy předloží Komisi do 31. prosince 2003 a 30. června 2007 zprávy o provádění a účinnosti tohoto programu a o jeho vlivu na systémy a úpravu v oblasti odborného vzdělávání v členských státech.
Zprávy přihlédnou k podpoře rovnosti a rovných příležitostí pro muže a ženy.
5. Komise předloží Evropskému parlamentu, Evropské radě a Hospodářskému a sociálnímu výboru:
- první průběžnou zprávu o počátečním provozním provádění tohoto programu do 30. června 2002,
- druhou průběžnou zprávu o provádění tohoto programu do 30. června 2004,
- sdělení o pokračování tohoto programu do 31. prosince 2004; případně je toto sdělení opatřeno vhodným návrhem,
- závěrečnou zprávu o provádění tohoto programu do 31. prosince 2007.
Článek 14
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Rozhodnutí Komise
ze dne 31. května 1999,
kterým se mění rozhodnutí Komise 95/108/ES o některých ochranných opatřeních proti africkému moru prasat na Sardinii v Itálii
(oznámeno pod číslem K(1999) 1438)
(Text s významem pro EHP)
(1999/384/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/ES ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], naposledy pozměněnou směrnicí 92/118/EHS [2], a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 89/662/EHS ze dne 11. prosince 1989 o veterinárních kontrolách v obchodu uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [3], naposledy pozměněnou směrnicí 92/118/EHS, a zejména na článek 9 uvedené směrnice,
(1) vzhledem k tomu, že v důsledku situace, která nastala v souvislosti s rozšířením afrického moru prasat v Itálii, přijala Komise rozhodnutí 95/108/ES ze dne 28. března 1995 o některých ochranných opatřeních proti africkému moru prasat na Sardinii v Itálii [4];
(2) vzhledem k tomu, že africký mor prasat musí být považován za chorobu s enzootickou povahou v provincii Nuoro oblasti Sardinie v Itálii;
(3) vzhledem k tomu, že tato nákazová situace může ohrozit stáda v jiných oblastech Itálie a stáda prasat dalších členských státech prostřednictvím obchodu se živými prasaty, čerstvým vepřovým masem a některými produkty z vepřového masa;
(4) vzhledem k tomu, že rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [5], naposledy pozměněné rozhodnutím Rady 94/370/ES [6], stanoví možnost finanční účasti Společenství při eradikaci chorob zvířat a při dozoru nad nimi;
(5) vzhledem k tomu, že cílem eradikačního programu přijatého rozhodnutím Komise 98/703/ES ze dne 26. listopadu 1998, kterým se schvalují programy pro eradikaci chorob zvířat předložené na rok 1999 členskými státy a kterým se stanoví výše finanční podporySpolečenství [7] je vymýcení afrického moru prasat ze zbývajících infikovaných oblastí Sardinie;
(6) vzhledem k tomu, že na základě nákazové situace v provinciích Sassari, Oristano a Cagliari a zavedené kontroly přemísťování v oblasti Sardinie mohou být testovací postupy u některých jatečných prasat pozměněny;
(7) vzhledem k tomu, že italské úřady přijaly legislativní opatření pro zákaz přemísťování živých prasat, čerstvého vepřového masa a některých produktů z vepřového masa z oblasti Sardinie, takže přijetí těchto legislativních opatření zaručuje úspěšné provádění tohoto rozhodnutí;
(8) vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 95/108/ES se mění takto:
1. V čl. 2 odst. 2 písm. b) se pátá a šestá odrážka nahrazují tímto: "— patřila do populace prasat v hospodářství, které je zařazeno do programu sérologického testování v rámci programu eradikace afrického moru prasat přijatého Komisí v rámci ustanovení rozhodnutí Rady 90/424/ES, přičemž žádné protilátky proti viru afrického moru prasat nebyly objeveny během posledních šesti měsíců,
— byla zahrnuta do programu předběžného sérologického testování prováděného 10 dní před přepravou k porážce, přičemž nebyly objeveny protilátky proti viru afrického moru prasat; předběžný testovací program vztahující se na dotčené zásilky musí být vypracován tak, aby umožnil s jistotou přibližně 95 % zjistit séropozitivní zvířata při úrovni prevalence 5 %."
2. Článek 6 se nahrazuje tímto: "Článek 6
Itálie předkládá všem členským státům a Komisi:
a) seznam obsahující název(-y) a adresu(-y) předem určených jatek podle článku 2 a název a adresu předem určeného(-ých) zařízení podle čl. 4 odst. 2 písm. b), schváleného(-ých) ústředním veterinárním orgánem;
b) každých šest měsíců zprávu, která obsahuje informace o počtu prasat, na která se vztahují opatření stanovená v čl. 2 odst. 2 písm. b), a výsledky provedeného sérologického testování."
Článek 2
Členské státy pozmění své obchodní předpisy tak, aby je uvedly do souladu s tímto rozhodnutím.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 7. června 1999
o prozatímním provádění Dohody o mezinárodním programu na ochranu delfínů Evropským společenstvím
(1999/386/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 ve spojení s čl. 300 odst. 2 první větou a odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
(1) vzhledem k tomu, že Společenství je pověřeno přijímat opatření na zachování a řízení rybolovných zdrojů a uzavírat dohody s jinými zeměmi nebo mezinárodními organizacemi;
(2) vzhledem k tomu, že Společenství je smluvní stranou Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu, která zavazuje všechny členské státy mezinárodního společenství ke spolupráci při zachování a řízení mořských biologických zdrojů;
(3) vzhledem k tomu, že Společenství podepsalo Dohodu o provedení ustanovení Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu ze dne 10. prosince 1982 o zachování a řízení populací ve výlučné ekonomické zóně dvou nebo více pobřežních států a populací vysoce stěhovavých ryb;
(4) vzhledem k tomu, že 35. mezivládní zasedání o zachování tuňáků a delfínů ve východním Pacifiku v únoru 1998 přijala Dohodu o mezinárodním programu na ochranu delfínů;
(5) vzhledem k tomu, že cíle dohody zahrnují postupné snižování vedlejší úmrtnosti delfínů při lovu tuňáků ve východním Pacifiku pomocí košelkových nevodů na úroveň blížící se nule, a to díky stanovení ročních hranic, a požadavek dlouhodobé udržitelnosti populací tuňáků v oblasti působnosti této dohody;
(6) vzhledem k tomu, že rybáři Společenství loví tuňáky v oblasti působnosti této dohody a že je v zájmu Společenství podílet se na provádění dohody;
(7) vzhledem k tomu, že dne 26. dubna 1999 Rada rozhodla, že Společenství podepíše Dohodu o mezinárodním programu na ochranu delfínů;
(8) vzhledem k tomu, že podle článku XIV dohody by Meziamerická komise pro tropické tuňáky (IATTC) měla mít hlavní úlohu při koordinaci provádění dohody a že četná prováděcí opatření budou přijata v rámci IATTC; že je proto nezbytné, aby Společenství přistoupilo k dohodě co nejdříve;
(9) vzhledem k tomu, že Společenství již zahájilo postup přistoupení k této organizaci, avšak toto přistoupení by se mohlo z technických důvodů zpozdit; že je tedy nezbytné přistoupit k prozatímnímu provádění Dohody o mezinárodním programu na ochranu delfínů s cílem hájit zájmy plavidel Společenství, která během tohoto přechodného období loví v regionu;
(10) vzhledem k tomu, že podpis a prozatímní provádění dohody představují první kroky jejímu následnému schválení Společenstvím s příslušnými postupy Smlouvy,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V souladu s článkem XXIX se Dohoda o mezinárodním programu na ochranu delfínů
Rozhodnutí Komise
ze dne 31. května 1999
o dotazníku ke směrnici Rady 96/61/ES o integrované prevenci a omezování znečištění (IPPC) (provádění směrnice Rady 91/692/EHS)
(oznámeno pod číslem dokumentu K(1999) 1395)
(Text s významem pro EHP)
(1999/391/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenstvi,
s ohledem na směrnici Rady 96/61/ES ze dne 24. září 1996 o integrované prevenci a omezování znečištění [1], a zejména na čl. 16 odst. 3 této směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 91/692/EHS ze dne 23. prosince 1991, kterou se normalizují a racionalizují zprávy o provádění některých směrnic týkajících se životního prostředí [2],
(1) vzhledem k tomu, že čl. 16 odst.
3 směrnice 96/61/ES vyžaduje, aby zprávy o provádění této směrnice a o její účinnosti v porovnání s jinými nástroji, které využívá Společenství k ochraně životního prostředí byly vypracovány v souladu s postupem stanoveným články 5 a 6 směrnice 91/692/EHS;
(2) vzhledem k tomu, že článek 5 směrnice 91/692/EHS vyžaduje, aby zprávy byly vypracovány buď na základě dotazníku, nebo na základě osnovy navržené Komisí za pomoci výboru zřízeného podle článku 6 směrnice;
(3) vzhledem k tomu, že první zpráva má zahrnovat období od roku 2000 do roku 2002 včetně;
(4) vzhledem k tomu, že opatření zamýšlená v rámci tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem uvedeného výboru, které vyjádřil v souladu s článkem 6 směrnice 91/692/EHS,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Přijímá se dotazník přiložený k tomuto rozhodnutí, které se vztahuje ke směrnici Rady 96/61/ES o integrované prevenci a omezování znečištění.
Článek 2
Členské státy budou používat tento dotazník jako základ pro vypracování zprávy, která má být předložena Komisi podle článku 5 směrnice 91/692/EHS a čl. 16 odst. 3 směrnice 96/61/ES.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 31. května 1999,
kterým se v zásadě uznává úplnost dokumentací předložených k podrobnému zkoumání s ohledem na možné zařazení ZA 1296 (mesotrion), jodosulfuronmethyl-natria (AEF 115008) a silthiofamu (MON 65500) Gliocladium catenulatum do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh
(oznámeno pod číslem K(1999) 1400)
(Text s významem pro EHP)
(1999/392/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 1999/1/ES [2], a zejména na čl.
6 odst. 3 uvedené směrnice,
(1) vzhledem k tomu, že směrnice 91/414/EHS (dále jen "směrnice") stanovila vytvoření seznamu Společenství obsahujícího účinné látky, které jsou povoleny pro použití v přípravcích na ochranu rostlin;
(2) vzhledem k tomu, že žadatelé předložili orgánům členských států dokumentace týkající se čtyř účinných látek s cílem dosáhnout jejich zařazení do přílohy I směrnice;
(3) vzhledem k tomu, že společnost Zeneca Agrochemicals předložila dne 23. dubna 1998 orgánům Spojeného království dokumentaci týkající se účinné látky ZA 1296 (mesotrion);
(4) vzhledem k tomu, že společnost Hoechst Schering Agrevo GmbH předložila dne 14. prosince 1998 německým orgánům dokumentaci týkající se účinné látky jodosulfuronmethyl-natria;
(5) vzhledem k tomu, že společnost Monsanto Crop Protection předložila dne 14. prosince 1998 irským orgánům dokumentaci týkající se účinné látky silthiofamu (MON 65500);
(6) vzhledem k tomu, že společnost Kemira Agro Oy předložila dne 19. května 1998 finským orgánům dokumentaci týkající se Gliocladium catenulatum;
(7) vzhledem k tomu, že uvedené orgány sdělily Komisi výsledky prvního zkoumání úplnosti dokumentace, pokud jde o požadavky na údaje a informace stanovené v příloze II a – pro alespoň jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku – požadavky stanovené v příloze III směrnice; že v souladu s čl.
6 odst. 2 žadatelé následně předložili dokumentace Komisi a ostatním členským státům;
(8) vzhledem k tomu, že dokumentace týkající se ZA 1296 (mesotrion), jodosulfuronmethyl-natria (AEF 115008), silthiofamu (MON 65500) a Gliocladium catenulatum byly postoupeny Stálému rostlinolékařskému výboru dne 11. února 1999;
(9) vzhledem k tomu, že čl. 6 odst. 3 směrnice vyžaduje, aby bylo na úrovni Společenství potvrzeno, že každá z těchto dokumentací v zásadě vyhovuje požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze II a – pro alespoň jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku – požadavkům stanoveným v příloze III směrnice;
(10) vzhledem k tomu, že toto potvrzení je nezbytné k tomu, aby se mohlo pokračovat v podrobném zkoumání dokumentace, a také k tomu, aby bylo členským státům umožněno udělit dočasné povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahujících tuto účinnou látku při řádném dodržení podmínek stanovených v čl. 8 odst.
(11) vzhledem k tomu, že tímto rozhodnutím není dotčena možnost požádat žadatele o další údaje nebo informace, pokud při podrobném zkoumání vyjde najevo, že jsou takové informace nebo údaje pro přijetí rozhodnutí nezbytné;
(12) vzhledem k tomu, že se členské státy a Komise dohodly na tom, že Spojené království bude pokračovat v podrobném zkoumání dokumentace týkající se ZA 1296 (mesotrion), Německo v podrobném zkoumání dokumentace týkající se jodosulfuronmethyl-natria (AEF 115008), Irsko v podrobném zkoumání dokumentace týkající se silthiofamu (MON 65500) a Finsko v podrobném zkoumání dokumentace týkající se Gliocladium catenulatum;
(13) vzhledem k tomu, že Spojené království, Německo, Irsko a Finsko co možná nejdříve, nejpozději však do jednoho roku, předloží Komisi zprávy o závěrech těchto zkoumání, k nimž se připojí všechna doporučení ohledně zařazení nebo nezařazení a všechny podmínky s tím související; že po obdržení těchto zpráv se bude pokračovat v podrobném zkoumání za odborného přispění všech členských států v rámci Stálého rostlinolékařského výboru;
(14) vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Níže uvedené dokumentace s ohledem na navržená použití v zásadě vyhovují požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze II a – pro alespoň jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku – požadavkům stanoveným v příloze III směrnice:
1. dokumentace předložená Komisi a členským státům společností Zeneca Agrochemicals za účelem zařazení účinné látky ZA 1296 (mesotrion) do přílohy I směrnice 91/414/EHS, která byla postoupena Stálému rostlinolékařskému výboru dne 11. února 1999;
2. dokumentace předložená Komisi a členským státům společností Hoechst Schering Agrevo GmbH za účelem zařazení účinné látky jodosulfuronmethyl-natria (AEF 115008) do přílohy I směrnice 91/414/EHS, která byla postoupena Stálému rostlinolékařskému výboru dne 11. února 1999;
3. dokumentace předložená Komisi a členským státům společností Monsanto Crop Protection za účelem zařazení účinné látky silthiofamu (MON 65500) do přílohy I směrnice 91/414/EHS, která byla postoupena Stálému rostlinolékařskému výboru dne 11. února 1999;
4. dokumentace předložená Komisi a členským státům společností Kemira Agro Oy za účelem zařazení účinné látky Gliocladium catenulatum do přílohy I směrnice 91/414/EHS, která byla postoupena Stálému rostlinolékařskému výboru dne 11. února 1999.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 22. července 1997
o uzavření Dohody mezi Evropským společenstvím a Spojenými arabskými emiráty o obchodu s textilními výrobky
(1999/393/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 ve spojení s první větou čl. 228 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu,
že Komise jménem Společenství sjednala dohodu o obchodu s textilními výrobky se Spojenými arabskými emiráty;
vzhledem k tomu, že podle rozhodnutí 96/410/ES [1] se tato dohoda provádí prozatímně od 1. ledna 1996 až do oficiálního uzavření;
vzhledem k tomu, že dohoda by se měla schválit,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda mezi Evropským společenstvím a Spojenými arabskými emiráty o obchodu s textilními výrobky se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat dohodu zavazující Společenství.
Rozhodnutí rady
ze dne 25. května 1999
o podmínkách a postupech vnitřního vyšetřování pro boj proti podvodům, úplatkářství a jiné nedovolené činnosti poškozující zájmy Společenství
(1999/394/ES, Euratom)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 207 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na čl. 121 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na jednací řád Rady, a zejména na čl. 21 odst. 2 uvedeného jednacího řádu,
(1) vzhledem k tomu, že nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č.
1073/1999 ze dne 25. května 1999 [1] a nařízení Rady (Euratom) č. 1074/1999 ze dne 25. května 1999 [2] o vyšetřování prováděném Evropským úřadem pro boj proti podvodům (dále jen "úřad") stanoví, že tento úřad zahajuje a provádí správní vyšetřování v orgánech, subjektech, úřadech a agenturách založených Smlouvami o ES a Euratomu nebo na jejich základě;
(2) vzhledem k tomu, že odpovědnost úřadu, jak byla stanovena Komisí, přesahuje ochranu finančních zájmů a zahrnuje všechny činnosti úřadu spojené s ochranou zájmů Společenství před nedovoleným jednáním, které by mohlo mít za následek disciplinární nebo trestní stíhání;
(3) vzhledem k tomu, že je třeba rozšířit oblast působnosti boje proti podvodům a zvýšit jeho účinnost využitím stávajících odborných znalostí v oblasti správního vyšetřování;
(4) vzhledem k tomu, že by tedy měly orgány, subjekty, úřady a agentury na základě své správní samostatnosti svěřit tomuto úřadu úkol provádět u nich vnitřní správní vyšetřování s cílem odhalovat závažné případy neplnění profesionálních úkolů, které mohou být porušením povinností úředníků a zaměstnanců Společenství podle článku 11, čl. 12 odst. 2 a 3, článků 13, 14, 16 a čl. 17 odst. 1 služebního řádu úředníků a pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropských společenství (dále jen "služební řád") poškozujícím zájmy těchto Společenství a mohou mít za následek disciplinární nebo trestní stíhání nebo mohou být závažným úmyslným porušením úřední povinnosti podle článku 22 služebního řádu nebo porušením obdobných povinností členů, vedoucích nebo zaměstnanců orgánů, subjektů, úřadů a agentur Společenství, na které se nevztahuje služební řád, nebo porušením povinností vyplývajících z práva Společenství pro členy Rady a jejích útvarů v rámci profesionálních úkolů, které v této funkci vykonávají;
(5) vzhledem k tomu, že by se tato vyšetřování měla ve všech orgánech, subjektech, úřadech a agenturách Společenství provádět za rovnocenných podmínek; že by převedení tohoto úkolu na úřad nemělo ovlivňovat odpovědnost orgánů, subjektů, úřadů nebo agentur samotných a nemělo by nijak omezovat právní ochranu zúčastněných osob;
(6) vzhledem k tomu, že až do změny služebního řádu by měla být stanovena praktická opatření pro spolupráci členů orgánů a subjektů, vedoucích úřadů a agentur a úředníků a zaměstnanců orgánů, subjektů, úřadů a agentur, aby byl zajištěn hladký průběh vnitřního vyšetřování;
(7) vzhledem k tomu, že nařízení (ES) č. 1073/1999 a nařízení (Euratom) č. 1074/1999 stanoví v čl. 4 odst. 6, že každý orgán, subjekt, úřad a agentura přijme rozhodnutí, které obsahuje zejména pravidla týkající se povinnosti členů, vedoucích pracovníků, úředníků a jiných zaměstnanců orgánů, subjektů, úřadů a agentur spolupracovat se zaměstnanci úřadu a poskytovat jim informace, a pravidla týkající se postupů, které musí dodržovat zaměstnanci úřadu při provádění vnitřního vyšetřování, jakož i zaručení práv osob, kterých se vnitřní vyšetřování týká;
(8) vzhledem k tomu, že interinstitucionální dohoda ze dne 25. května 1999 mezi Evropským parlamentem, Radou Evropské unie a Komisí Evropských společenství o vnitřních vyšetřováních prováděných Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF) [3] zavazuje podepsané orgány a orgány, subjekty, úřady a agentury, které k této dohodě přistoupí, k přijetí vnitřního rozhodnutí podle vzoru připojeného k dohodě a k dodržení tohoto vzoru s výjimkou případů, kdy je odchylka z hlediska jejich vlastních zvláštních požadavků technicky nezbytná;
(9) vzhledem k tomu, že neexistují zvláštní požadavky, podle nichž by byla odchylka od vzorového rozhodnutí technickou nezbytností v případě úředníků a jiných zaměstnanců generálního sekretariátu Rady (dále jen "generální sekretariát");
(10) vzhledem k tomu, že by Rada měla na úřad přenést úkol, aby v rámci Rady prováděl správní šetření pro účely vyšetřování závažných případů, které by mohly vést k porušení povinností stanovených právem Společenství osobami, jež jsou členy Rady a jejích útvarů; že by však měla být zohledněna skutečnost, že na rozdíl od členů jiných orgánů zastávají členové Rady a jejích útvarů v zásadě vnitrostátní funkce a že se na ně při jejich výkonu vztahují vnitrostátní předpisy, a proto by mělo být používání tohoto rozhodnutí omezeno na profesionální činnost těchto osob vykonávanou v rámci jejich pravomoci jako členů orgánu nebo jeho útvarů;
(11) vzhledem k tomu, že úřad nemá justiční pravomoci a provádí pouze správní vyšetřování; že by se tato vyšetřování měla provádět v plném souladu s odpovídajícími ustanoveními smluv o založení Evropských společenství, a zejména s Protokolem o výsadách a imunitách Evropských společenství, předpisy přijatými na jejich základě a služebním řádem;
(12) vzhledem k tomu, že by tato vyšetřování měla být prováděna za podmínek a postupy podle nařízení Evropského společenství a Evropského společenství pro atomovou energii; že však tato nařízení neposkytují úřadu právo přístupu do budov členských států, a zejména jejich trvalých zastoupení;
(13) vzhledem k tomu, že se vnitřní rozhodnutí podle interinstitucionální dohody přísně omezuje na definování povinnosti spolupracovat s úřadem a poskytovat mu informace, povinnosti bezpečnostní kanceláře napomáhat zaměstnancům úřadu a naopak povinnosti úřadu informovat osoby, které jsou předmětem jeho vyšetřování,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Povinnost spolupráce s úřadem
Generální tajemník, útvary a úředníci nebo zaměstnanci generálního sekretariátu plně spolupracují se zaměstnanci úřadu a poskytují jim veškerou nezbytnou pomoc při vyšetřování.
K tomuto účelu podávají zaměstnancům úřadu všechny užitečné informace a vysvětlení.
Aniž jsou dotčena odpovídající ustanovení smluv o založení Evropských společenství, zejména Protokolu o výsadách a imunitách Evropských společenství, a předpisů přijatých na jejich základě, spolupracují členové Rady a jejích útvarů plně s úřadem.
Článek 2
Povinnost poskytovat informace
Úředníci nebo zaměstnanci generálního sekretariátu, kteří zjistí prokazatelné skutečnosti, z nichž lze vyvozovat, že se vyskytly možné případy podvodů, úplatkářství nebo jiné nedovolené činnosti poškozující zájmy Společenství nebo závažné případy neplnění profesionálních úkolů, které mohou být porušením povinností úředníků nebo zaměstnanců Společenství a které mohou mít za následek disciplinární nebo trestní stíhání, nebo případy porušení povinností vyplývajících z práva Společenství pro členy Rady a jejích útvarů v rámci činnosti, kterou v této funkci vykonávají, poškozující zájmy Společenství, neprodleně uvědomí vedoucího svého útvaru nebo generálního ředitele nebo, považují-li to za prospěšné, přímo generálního tajemníka nebo úřad.
Generální tajemník, generální ředitelé a vedoucí útvarů generálního sekretariátu neprodleně uvědomí úřad o zjištěných skutečnostech, z nichž lze vyvozovat existenci nesrovnatelností uvedených v prvním pododstavci.
Úředníci nebo zaměstnanci generálního sekretariátu nesmějí být vystaveni nespravedlivému nebo diskriminačnímu zacházení v důsledku toho, že informovali o skutečnostech podle prvního a druhého pododstavce.
Členové Rady a stálí zástupci, kteří se dozvědí o skutečnostech podle prvního pododstavce, uvědomí předsedu Rady nebo, považují-li to za prospěšné, přímo úřad.
Zástupci členských států, kteří se dozvědí o skutečnostech podle prvního pododstavce, uvědomí stálého zástupce svého členského státu.
Článek 3
Pomoc bezpečnostní kanceláře
Na žádost ředitele úřadu je bezpečnostní kancelář generálního sekretariátu nápomocna úřadu při praktickém provádění vyšetřování.
Článek 4
Vyrozumění vyšetřované osoby
Vyvstanou-li možné osobní důsledky pro člena Rady nebo některého jejího útvaru nebo pro úředníka či zaměstnance generálního sekretariátu, je dotyčná osoba urychleně vyrozuměna, pokud to nenarušuje vyšetřování.
V žádném případě nesmějí být z vyšetřování vyvozeny závěry, které jmenovitě poukazují na některou z těchto osob, aniž by byla dotyčné osobě dána možnost vyjádřit se ke všem skutečnostem, které se jí týkají.
V případech, které vyžadují zachování naprostého utajení pro účely vyšetřování a při kterých je žádoucí použití vyšetřovacích postupů spadajících do pravomoci vnitrostátního justičního orgánu, může být dotyčná osoba se souhlasem předsedy Rady nebo generálního tajemníka případně vyzvána k vyjádření později.
Článek 5
Vyrozumění o zastavení vyšetřování
Nelze-li po skončení vnitřního vyšetřování proti vyšetřované osobě vznést žádné obvinění, je vnitřní vyšetřování jejího případu zastaveno rozhodnutím ředitele úřadu, který o tom dotyčnou osobu písemně vyrozumí.
Článek 6
Zbavení imunity
Žádosti vnitrostátních policejních nebo justičních orgánů o zbavení úředníků nebo zaměstnanců generálního sekretariátu imunity vůči soudnímu řízení v souvislosti s možnými případy podvodů, úplatkářství nebo jiné nedovolené činnosti se podávají řediteli úřadu k vydání stanoviska.
Týká-li se žádost o zbavení imunity člena Rady nebo některého jejího útvaru, je o tom úřad uvědoměn.
Článek 7
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 1. června 1999.
Rozhodnutí Komise
ze dne 2. června 1999
o podmínkách a postupech vnitřního vyšetřování pro boj proti podvodům, úplatkářství a jiné nedovolenné činnosti poškozující zájmy Společenství
(oznámeno pod číslem K(1999) 802)
(1999/396/ES, ESUO, Euratom)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 218 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství uhlí a oceli, a zejména na článek 16 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na článek 131 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1073/1999 [1] a nařízení Rady (Euratom) č. 1074/1999 [2] o vyšetřování prováděném Evropským úřadem pro boj proti podvodům (dále jen "úřad") stanoví, že tento úřad zahajuje a provádí správní vyšetřování v orgánech, subjektech, úřadech a agenturách založených Smlouvami o ES a Euratomu nebo na jejich základě;
(2) Odpovědnost úřadu, jak byla stanovena Komisí, přesahuje ochranu finančních zájmů a zahrnuje všechny činnosti úřadu spojené s ochranou zájmů Společenství před nedovoleným jednáním, které by mohlo mít za následek disciplinární nebo trestní stíhání;
(3) Je třeba rozšířit oblast působnosti boje proti podvodům a zvýšit jeho účinnost využitím stávajících odborných znalostí v oblasti správního vyšetřování;
(4) Komise by tedy měla na základě své správní autonomie svěřit tomuto úřadu úkol provádět u ní vnitřní správní vyšetřování s cílem odhalovat závažné případy neplnění profesionálních úkolů, které mohou být porušením povinností úředníků a zaměstnanců Společenství podle článku 11, čl. 12 odst. 2 a 3, článků 13, 14 a 16 a čl. 17 odst. 1 služebního řádu úředníků a pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropských společenství (dále jen "služební řád") poškozujícím zájmy těchto Společenství a mohou mít za následek disciplinární nebo trestní stíhání nebo mohou být závažným úmyslným porušením úřední povinnosti podle článku 22 služebního řádu nebo porušením obdobných povinností členů Komise nebo zaměstnanců Komise, na které se nevztahuje služební řád;
(5) Tato vyšetřování by se měla provádět v plném souladu s odpovídajícími ustanoveními smluv o založení Evropských společenství, a zejména s Protokolem o výsadách a imunitách Evropských společenství, předpisy přijatými na jejich základě a služebním řádem;
(6) Tato vyšetřování by se měla ve všech orgánech, subjektech, úřadech a agenturách Společenství provádět za rovnocenných podmínek; že by převedení tohoto úkolu na úřad nemělo ovlivňovat odpovědnost orgánů, subjektů, úřadů nebo agentur samotných a nemělo by nijak omezovat právní ochranu zúčastněných osob;
(7) Až do změny služebního řádu by měla být stanovena praktická opatření pro spolupráci členů Komise a jejích úředníků a zaměstnanců, aby byl zajištěn řádný průběh vnitřního vyšetřování;
(8) Rozhodnutí Komise ze dne 14. července 1998 o vyšetřování prováděném pracovní skupinou pro koordinaci boje proti podvodům a prováděcí pravidla k němu ze dne 9. prosince 1998 by měla být zrušena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Povinnost spolupráce s úřadem
Generální tajemník, útvary a úředníci nebo zaměstnanci Komise plně spolupracují se zaměstnanci úřadu a poskytují jim veškerou nezbytnou pomoc při vyšetřování.
K tomuto účelu podávají zaměstnancům úřadu všechny užitečné informace a vysvětlení.
Aniž jsou dotčena odpovídající ustanovení smluv o založení Evropských společenství, zejména Protokolu o výsadách a imunitách Evropských společenství, a předpisů přijatých na jejich základě, spolupracují členové Komise plně s úřadem.
Článek 2
Povinnost poskytovat informace
Úředníci nebo zaměstnanci Komise, kteří zjistí prokazatelné skutečnosti, z nichž lze vyvozovat, že se vyskytly možné případy podvodů, úplatkářství nebo jiné nedovolené činnosti poškozující zájmy Společenství nebo závažné případy neplnění profesionálních úkolů, které mohou být porušením povinností úředníků nebo zaměstnanců Společenství a které mohou mít za následek disciplinární nebo trestní stíhání, nebo případy porušení obdobných povinností členů Komise nebo zaměstnanců Komise, na které se nevztahuje služební řád, neprodleně uvědomí vedoucího svého útvaru nebo generálního ředitele nebo, považují-li to za prospěšné, přímo generálního tajemníka Komise nebo úřad.
Generální tajemník, generální ředitelé a vedoucí útvarů Komise neprodleně uvědomí úřad o zjištěných skutečnostech, z nichž lze vyvozovat existenci nesrovnatelností uvedených v prvním pododstavci.
Úředníci nebo zaměstnanci Komise nesmějí být vystaveni nespravedlivému nebo diskriminačnímu zacházení v důsledku toho, že informovali o skutečnostech podle prvního a druhého pododstavce.
Členové Komise, kteří se dozvědí o skutečnostech podle prvního pododstavce, uvědomí předsedu Komise nebo, považují-li to za prospěšné, přímo úřad.
Článek 3
Pomoc bezpečnostní kanceláře
Na žádost ředitele úřadu je bezpečnostní kancelář Komise nápomocna úřadu při praktickém provádění vyšetřování.
Článek 4
Vyrozumění vyšetřované osoby
Vyvstanou-li možné osobní důsledky pro člena, úředníka či zaměstnance Komise, je dotyčná osoba urychleně vyrozuměna, pokud to nenarušuje vyšetřování.
V žádném případě nesmějí být z vyšetřování vyvozeny závěry, které jmenovitě poukazují na některého člena, úředníka či zaměstnance Komise, aniž by byla dotyčné osobě dána možnost vyjádřit se ke všem skutečnostem, které se jí týkají.
V případech, které vyžadují zachování naprostého utajení pro účely vyšetřování a při kterých je žádoucí použití vyšetřovacích postupů spadajících do pravomoci vnitrostátního justičního orgánu, může být člen, úředník či zaměstnanec Komise se souhlasem předsedy Komise nebo případně jejího generálního tajemníka vyzván k vyjádření později.
Článek 5
Vyrozumění o zastavení vyšetřování
Nelze-li po skončení vnitřního vyšetřování proti vyšetřovanému členu, úředníku či zaměstnanci Komise vznést žádné obvinění, je vnitřní vyšetřování jeho případu zastaveno rozhodnutím ředitele úřadu, který o tom dotyčnou osobu písemně vyrozumí.
Článek 6
Zbavení imunity
Žádosti vnitrostátních policejních nebo justičních orgánů o zbavení úředníků nebo zaměstnanců Komise imunity vůči soudnímu řízení v souvislosti s možnými případy podvodů, úplatkářství nebo jiné nedovolené činnosti se podávají řediteli úřadu k vydání stanoviska.
Týká-li se žádost o zbavení imunity člena Komise, je o tom úřad uvědoměn.
Článek 7
Zrušení
Zrušují se rozhodnutí Komise ze dne 14. července 1998 o vyšetřování prováděném pracovní skupinou pro koordinaci boje proti podvodům a prováděcí pravidla k němu ze dne 9. prosince 1998.
Článek 8
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 1. června 1999.
Rozhodnutí Rady
ze dne 11. května 1999
o uzavření Dohody mezi Evropským společenstvím a Hongkongem (Čína) o spolupráci a vzájemné správní pomoci v celních otázkách
(1999/400/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 ve spojení s čl. 228 odst. 2 první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
(1) vzhledem k tomu, že dne 5. dubna 1993 Rada zmocnila Komisi, aby sjednala jménem Společenství dohody o celní spolupráci s některými důležitými obchodními partnery Společenství;
(2) vzhledem k tomu, že je třeba schválit Dohodu mezi Evropským společenstvím a Hongkongem (Čína) o spolupráci a vzájemné správní pomoci v celních otázkách,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda mezi Evropským společenstvím a Hongkongem (Čína) o spolupráci a vzájemné správní pomoci v celních otázkách se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Komise, jíž jsou nápomocny členské státy, zastupuje Společenství ve Smíšeném výboru pro celní spolupráci zřízeném článkem 21 dohody.
Článek 3
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osoby zmocněné podepsat dohodu zavazující Společenství.
Článek 4
Předseda Rady provede jménem Společenství notifikaci stanovenou v článku 22 dohody [1].
Článek 5
Rozhodnutí bude vyhlášeno
Rozhodnutí Komise
ze dne 31. května 1999,
kterým se mění rozhodnutí Komise 95/454/ES, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z Korejské republiky
(oznámeno pod číslem K(1999) 1403)
(Text s významem pro EHP)
(1999/401/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí 97/79/ES [2], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
(1) Vzhledem k tomu, že článek 1 rozhodnutí Komise 95/454/ES ze dne 23. října 1995, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z Korejské republiky [3], stanoví, že Ministry of Agriculture, Forestry and Fisheries - National Fisheries Administration - National Fishery Products Inspection Station (NFPIS) je příslušným úřadem v Korejské republice pro ověřování a potvrzování shody produktů rybolovu a akvakultury s požadavky směrnice 91/493/EHS.
(2) Vzhledem k tomu, že po restrukturalizaci veřejné správy Korejské republiky byl převeden příslušný úřad pro osvědčení o zdravotní nezávadnosti pro produkty rybolovu (NFPIS) z ministerstva zemědělství a lesního hospodářství na ministerstvo pro námořní záležitosti a rybolov; že tento nový úřad je schopen účinně ověřovat dodržování platných právních předpisů; že je proto nezbytné v souladu s tím změnit název příslušného úřadu v rozhodnutí 95/454/ES.
(3) Vzhledem k tomu, že je vhodné harmonizovat znění rozhodnutí 95/454/ES se zněním nedávno přijatých rozhodnutí Komise, kterými se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z některých třetích zemí.
(4) Vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 95/454/ES se mění takto:
1. Článek 1 se nahrazuje tímto: "Článek 1
Příslušným úřadem v Korejské republice, který ověřuje a potvrzuje, že produkty rybolovu a akvakultury splňují požadavky směrnice 91/493/EHS, je "Ministry of Maritime Affairs and Fisheries – National Fischery Products Inspection Station (NFPIS)"."
2. Článek 2 se nahrazuje tímto: "Článek 2
Produkty rybolovu a akvakultury pocházející z Korejské republiky musejí splňovat tyto podmínky:
1. ke každé zásilce musí být přiložen očíslovaný originál osvědčení o zdravotní nezávadnosti, který je řádně vyplněn, podepsán, opatřen datem a vyhotoven na jednom listu v souladu se vzorem uvedeným v příloze A tohoto rozhodnutí;
2. produkty musejí pocházet ze schválených provozoven, výrobních plavidel, chladírenských skladů nebo u registrovaných mrazírenských plavidel uvedených v příloze B tohoto rozhodnutí;
3. s výjimkou volně ložených zmrazených produktů rybolovu určených ke konzervaci, musejí být všechna balení nesmazatelně označena slovy "KOREJSKÁ REPUBLIKA" a schvalovacím/registračním číslem provozovny, výrobního plavidla, chladírenského skladu nebo mrazírenského plavidla, z nichž produkty pocházejí."
3. Příloha A se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 31. května 1999,
kterým se mění rozhodnutí 94/448/ES, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z Nového Zélandu
(oznámeno pod číslem K(1999) 1404)
(Text s významem pro EHP)
(1999/402/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí 97/79/ES [2], a zejména na čl. 11 odst. 1 uvedené směrnice,
(1) vzhledem k tomu, že podle článku 1 rozhodnutí Komise 94/448/ES ze dne 20. června 1994, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z Nového Zélandu, naposledy pozměněného rozhodnutím 96/254/ES [3], je "Ministry of Agriculutre and Fisheries (MAF)" příslušným úřadem na Novém Zélandu, který ověřuje a potvrzuje, že produkty rybolovu a akvakultury splňují požadavky směrnice 91/493/EHS;
(2) vzhledem k tomu, že po restrukturalizaci novozélandské vlády byly pravomoci v oblasti osvědčení o zdravotní nezávadnosti pro produkty rybolovu převedeny z "Ministry of Agriculutre and Fisheries (MAF)" na "Ministry of Agriculutre and Forestry".
Tento nový úřad je schopen účinně ověřovat dodržování platných právních předpisů.
Proto je nezbytné upravit název příslušného úřadu v rozhodnutí 94/448/ES;
(3) vzhledem k tomu, že znění rozhodnutí 94/448/ES by mělo být sladěno se zněním pozdějších rozhodnutí Komise, kterými se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících ze třetích zemí;
(4) vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 94/448/ES se mění takto:
1. Článek 1 se nahrazuje tímto: "Článek 1
Příslušným úřadem na Novém Zélandu, který ověřuje a potvrzuje, že produkty rybolovu a akvakultury splňují požadavky směrnice 91/493/EHS, je "Ministry of Agriculutre and Forestry (MAF)"."
2. Článek 2 se nahrazuje tímto: "Článek 2
Produkty rybolovu a akvakultury pocházející z Nového Zélandu musejí splňovat tyto podmínky:
1. ke každé zásilce musí být přiložen očíslovaný originál osvědčení o zdravotní nezávadnosti, který je řádně vyplněn, podepsán, opatřen datem a vyhotoven na jednom listu v souladu se vzorem uvedeným v příloze A tohoto rozhodnutí;
2. produkty musejí pocházet ze schválených provozoven, výrobních plavidel nebo chladírenských skladů nebo z registrovaných mrazírenských plavidel uvedených v příloze B tohoto rozhodnutí;
3. s výjimkou volně ložených zmrazených produktů rybolovu určených ke konzervaci musejí být všechna balení nesmazatelně označena slovem "NOVÝ ZÉLAND" a schvalovacím/registračním číslem provozovny, výrobního plavidla, chladírenského skladu nebo mrazírenského plavidla, z nichž pocházejí."
3. Příloha A se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 31. května 1999,
kterým se mění rozhodnutí 97/426/ES, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z Austrálie
(oznámeno pod číslem K(1999) 1405)
(Text s významem pro EHP)
(1999/403/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí 97/79/ES [2], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 1 rozhodnutí Komise 97/426/ES ze dne 25. června 1997, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z Austrálie [3], stanoví, že "Department of Primary Industries and Energy – Australian Quarantine and Inspection Service (AQIS)" je příslušným úřadem v Austrálii, který ověřuje a potvrzuje, že produkty rybolovu a akvakultury splňují požadavky směrnice 91/493/EHS.
(2) Po restrukturalizaci australské veřejné správy byl příslušný úřad pro osvědčení o zdravotní nezávadnosti pro produkty rybolovu (AQIS) převeden z "Department of Primary Industries and Energy" na "Department of Agriculture, Fisheries and Forestry".
Tento nový úřad je schopen účinně ověřovat dodržování platných právních předpisů.
Proto je nezbytné upravit název příslušného úřadu v rozhodnutí 97/426/ES.
(3) Znění rozhodnutí 97/426/ES by mělo být sladěno se zněním pozdějších rozhodnutí Komise, kterými se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících ze třetích zemí.
(4) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 97/426/ES se mění takto:
1. Článek 1 se nahrazuje tímto: "Článek 1
Příslušným úřadem v Austrálii, který ověřuje a potvrzuje, že produkty rybolovu a akvakultury splňují požadavky směrnice 91/493/EHS, je "Department of Agriculture, Fisheries and Forestry – Australian Quarantine and Inspection Service (AQIS)"."
2. Článek 2 se nahrazuje tímto: "Článek 2
Produkty rybolovu a akvakultury pocházející z Austrálie musejí splňovat tyto podmínky:
1. ke každé zásilce musí být přiložen očíslovaný originál osvědčení o zdravotní nezávadnosti, který je řádně vyplněn, podepsán, opatřen datem a vyhotoven na jednom listu v souladu se vzorem uvedeným v příloze A tohoto rozhodnutí;
2. produkty musejí pocházet ze schválených provozoven, výrobních plavidel nebo chladírenských skladů nebo z registrovaných mrazírenských plavidel uvedených v příloze B tohoto rozhodnutí;
3. s výjimkou volně ložených zmrazených produktů rybolovu určených ke konzervaci musejí být všechna balení nesmazatelně označena slovem "AUSTRÁLIE" a schvalovacím/registračním číslem provozovny, výrobního plavidla, chladírenského skladu nebo mrazírenského plavidla, z nichž pocházejí."
3. Příloha A se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 10. května 1999
o pravidlech pro posílení vzájemné spolupráce mezi Evropskou unií a Západoevropskou unií
(1999/404/SZBP)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 17 této smlouvy,
s ohledem na Protokol k článku 17 Smlouvy o Evropské unii,
(1) vzhledem k tomu, že Protokol k článku 17 Smlouvy o Evropské unii stanoví, že Evropská unie vypracuje společně se Západoevropskou unií do jednoho roku od vstupu Amsterodamské smlouvy v platnost pravidla pro posílení vzájemné spolupráce;
(2) vzhledem k tomu, že ve spolupráci se Západoevropskou unií byly provedeny přípravné práce s cílem vypracovat taková pravidla;
(3) vzhledem k tomu, že znění, které je výsledkem přípravných prací ve spolupráci se Západoevropskou unií, je vhodné pro pravidla pro posílení vzájemné spolupráce se Západoevropskou unií, a proto by mělo být schváleno,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Schvaluje se znění pravidel pro posílení vzájemné spolupráce mezi Evropskou unií a Západoevropskou unií podle protokolu k článku 17 Smlouvy o Evropské unii.
Znění pravidel se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
Článek 3
Toto rozhodnutí bude zveřejněno v Úředním věstníku.
Rozhodnutí Rady
ze dne 29. dubna 1999
o uzavření Dohody, kterou se mění Dohoda o vědeckotechnické spolupráci mezi Evropským společenstvím a Kanadou
(1999/408/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, zejména na článek 130 m této smlouvy ve spojení s čl. 228 odst. 2 první větou a odst. 3 prvním pododstavcem,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
(1) vzhledem k tomu, že Rada rozhodnutím ze dne 26. února 1996 [3] schválila uzavření Dohody o vědeckotechnické spolupráci mezi Evropským společenstvím a Kanadou;
(2) vzhledem k tomu, že Rada rozhodnutím ze dne 22. června 1998 pověřila Komisi sjednáním změny zmíněné dohody výhradně pro oblasti spolupráce uvedené v článku 4 dohody postupem podle čl. 12 písm. b) zmíněné dohody;
(3) vzhledem k tomu, že Rada rozhodnutím ze dne 13. prosince 1998 schválila podpis pozměňující dohody;
(4) vzhledem k tomu, že pozměňující dohoda byla podepsána dne 17. prosince 1998;
(5) vzhledem k tomu, že pozměňující dohoda má být schválena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda, kterou se mění Dohoda o vědeckotechnické spolupráci mezi Evropským společenstvím a Kanadou se schvaluje.
Znění pozměňující dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
V souladu s článkem 12 Dohody o vědeckotechnické spolupráci mezi Evropským společenstvím a Kanadou oznámí předseda Rady, že Společenství splnilo postupy pro vstup v platnost pozměňující dohody připojené k tomuto rozhodnutí.
Rozhodnutí Komise
ze dne 3. června 1999
o dotazníku pro informační povinnost členských států podle článku 41 odstavce 2 nařízení Rady (EHS) č. 259/93
(oznámeno pod číslem K (1999) 1456)
(1999/412/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 259/93 ze dne 1. února 1993 o dozoru nad přepravou odpadů v rámci Evropského společenství, do něj a z něj a o její kontrole [1], a zejména na čl. 41 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na směrnici 91/692/EHS ze dne 23. prosince 1991, kterou se normalizují a racionalizují zprávy o provádění některých směrnic týkajících se životního prostředí [2], a zejména na článek 6 uvedené směrnice,
(1) vzhledem k tomu, že čl. 41 odst. 1 nařízení (EHS) č. 259/93 vyžaduje, aby členské státy vypracovaly před koncem každého roku zprávu podle čl. 13 odst. 3 Basilejské úmluvy a zaslaly ji sekretariátu Basilejské úmluvy a její kopii Komisi;
(2) vzhledem k tomu, že čl. 41 odst. 2 nařízení (EHS) č. 259/93 stanoví, že na základě těchto zpráv vypracuje Komise každé tři roky zprávu o provádění příslušného nařízení směrnice Společenstvím a jeho členskými státy;
(3) vzhledem k tomu, že čl. 41 odst. 2 nařízení (EHS) č. 259/93 stanoví, že Komise může na konci přípravy své zprávy požadovat doplňující informace podle článku 6 směrnice 91/692/EHS;
(4) vzhledem k tomu, že příští tříleté období se bude vztahovat na léta 2000-2002 včetně;
(5) vzhledem k tomu, že opatření uvedená v tomto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 6 směrnice 91/692/EHS,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Přijímá se dotazník připojený k tomuto rozhodnutí, který se vztahuje se k nařízení (EHS) č. 259/93.
Článek 2
1. Členské státy budou používat připojený dotazník, aby každoročně, vedle stávající povinnosti podle čl. 41 odst. 1 nařízení (EHS) č. 259/93 zasílat Komisi kopii výroční zprávy podle čl. 13 odst. 3 Basilejské úmluvy, poskytly Komisi informace.
2. Každoroční informace dodané na základě tohoto dotazníku budou předány na konci každého kalendářního roku za předchozí kalendářní rok.
První zpráva na základě tohoto dotazníku bude obsahovat údaje za rok 2000 a bude předložena před koncem roku 2001.
Článek 3
Toto rozhodnutí bude přezkoumáno v roce 2004 na základě zkušeností s prováděním nařízení (EHS) č. 259/93, které vyplynou ze zpráv získaných na základě tohoto rozhodnutí.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 18. června 1999,
kterým se mění rozhodnutí 91/516/EHS, kterým se stanoví seznam komponentů, jejichž použití v krmných směsích je zakázáno
(oznámeno pod číslem K(1999) 1601)
(Text s významem pro EHP)
(1999/420/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 79/373/EHS ze dne 2. dubna 1979 o uvádění krmných směsí na trh1, naposledy pozměněnou směrnicí 98/87/ES2, a zejména na čl. 10 písm. e) této směrnice,
(1) vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 94/381/ES ze dne 27. června 1994 o některých ochranných opatřeních týkajících se bovinní spongiformní encefalopatie a zkrmování proteinu získaného ze savčí tkáně3, naposledy pozměněné rozhodnutím Komise 1999/129/ES4 zakazuje zkrmování proteinu získaného ze savčí tkáně přežvýkavcům a zároveň stanoví, že na některé produkty se tento zákaz nevztahuje, protože nepředstavují žádné zdravotní riziko;
(2) vzhledem k tomu, že rozhodnutí 99/129/ES, kterým se mění rozhodnutí 94/381/ES, rozšiřuje tento seznam vyjmutých produktů o "hydrolyzované proteiny s molekulovou hmotností nižší než 10 000 daltonů získané z usní a kůží zvířat", které byly vyrobené za určitých podmínek;
(3) vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 91/516/EHS ze dne 9. září 1991, kterým se stanoví seznam komponentů, jejichž použití v krmných směsích je zakázáno5, naposledy pozměněné rozhodnutím 97/582/ES6, z praktických důvodů a v zájmu právní jednotnosti s veterinárními právními předpisy zakazuje používání určitých proteinů získaných ze savčích tkání v krmivech pro přežvýkavce a musí být proto odpovídajícím způsobem změněno;
(4) vzhledem k tomu, že uvedená ustanovení se použijí, aniž jsou tím dotčena přísnější ustanovení, která některé členské státy přijaly zejména na základě čl. 1 odst. 2 směrnice Rady 90/667/EHS ze dne 27. listopadu 1990 o veterinárních pravidlech pro zneškodňování a zpracování živočišného odpadu, jeho uvádění na trh a pro ochranu před patogenními původci v krmivech živočišného původu, též z ryb, a o změně směrnice 90/425/EHS7;
(5) vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro krmiva,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 91/516/EHS se mění v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Použitím příloh není dotčeno rozhodnutí 94/381/ES a ustanovení případně přijatá členskými státy na základě čl. 1 odst. 2 směrnice 90/667/EHS.
Článek 3
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. listopadu 1999.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 28. května 1999,
kterým se stanovují ekologická kritéria pro udělování ekoznačky Společenství mycím prostředkům do myček nádobí
(oznámeno pod číslem K(1999) 1377)
(Text s významem pro EHP)
(1999/427/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 880/92 ze dne 23. března 1992 o systému Společenství pro udělování ekoznačky [1], a zejména na čl.
5 odst. 1 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
(1) vzhledem k tomu, že čl. 5 odst. 1 první pododstavec nařízení (EHS) č. 880/92 stanoví, že podmínky udělování ekoznačky Společenství jsou stanoveny podle skupin výrobků;
(2) vzhledem k tomu, že čl. 10 odst. 2 nařízení (EHS) č. 880/92 stanoví, že úspěchy dosažené v oblasti ochrany životního prostředí vztahující se k výrobku jsou posuzovány na základě zvláštních kritérií pro skupinu výrobků;
2 písm. a) nařízení (EHS) č. 880/92 stanoví, že ekoznačka nemůže být udělena výrobkům, které jsou klasifikovány jako nebezpečné látky nebo přípravky směrnicí Rady 67/548/EHS [2] naposledy pozměněné směrnicí Komise 98/73/ES [3] a směrnicí Rady 88/379/EHS [4] naposledy pozměněné směrnicí Komise 96/65/ES [5], ale může být udělena výrobkům obsahujícím takové látky nebo přípravky, pokud odpovídají cílům systému Společenství pro udělování ekoznačky;
(4) vzhledem k tomu, že mycí prostředky pro myčky nádobí obsahují látky a přípravky klasifikované výše uvedenými směrnicemi jako nebezpečné;
(5) vzhledem k tomu, že ekologická kritéria stanovená tímto rozhodnutím zahrnují zejména mezní hodnoty a systém bodového hodnocení, které omezují na minimum obsah látek a přípravků klasifikovaných jako nebezpečné v mycích prostředcích, kterým může být udělena ekoznačka;
(6) vzhledem k tomu, že mycí prostředky splňující tato kritéria mají menší dopad na životní prostředí a jsou v souladu s cíli systému Společenství udělování ekoznačky;
(7) vzhledem k tomu, že podle článku 6 nařízení (EHS) č. 880/92 Komise v rámci konzultačního fóra konzultovala hlavní zájmové skupiny;
(8) vzhledem k tomu, že výbor zřízený čl. 7 odst. 1 nařízení (EHS) č. 880/92 nezaujal stanovisko k opatřením stanoveným v návrhu rozhodnutí Komise;
(9) vzhledem k tomu, že Komise navrhla tato opatření Radě dne 27. ledna 1999 v souladu s čl. 7 odst. 4 nařízení (EHS) č. 880/92;
(10) vzhledem k tomu, že Rada nerozhodla ve lhůtě tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předložen;
(11) vzhledem k tomu, že v souladu s čl. 7 odst. 5 nařízení (EHS) č. 880/92 tato opatření mají být přijata Komisí,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Skupinou výrobků "mycí prostředky do myček nádobí" se rozumí všechny mycí prostředky, které jsou určeny k použití výhradně v automatických myčkách pro domácnost.
Článek 2
Úspěchy dosažené v oblasti ochrany životního prostředí a způsobilost k používání skupiny výrobků definované v čl. 1 se posuzují na základě ekologických kritérií a zvláštních výkonnostních kritérií uvedených v příloze a v dodatcích IA, IB, II, III a IV.
Článek 3
Definice skupiny výrobků a zvláštní ekologická kritéria pro skupinu výrobků jsou platné po dobu tří let od prvního dne měsíce následujícího po přijetí tohoto rozhodnutí.
Článek 4
Pro správní účely se této skupině výrobků přiděluje číselný kód "15".
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 20. května 1999
o definici schengenského acquis za účelem určení právního základu všech ustanovení nebo rozhodnutí, jež tvoří acquis, v souladu s příslušnými ustanoveními Smlouvy o založení Evropského společenství a Smlouvy o Evropské unii
(1999/435/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
2 odst. 1 druhého pododstavce věty první protokolu připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství o začlenění schengenského acquis do rámce Evropské unie (dále jen "schengenský protokol"),
(1) vzhledem k tomu, že je nezbytné vymezit schengenské acquis, aby Rada mohla určit podle příslušných ustanovení smluv právní základ všech ustanovení schengenského acquis;
(2) vzhledem k tomu, že určení právního základu je nezbytné pouze pro závazná ustanovení nebo rozhodnutí tvořící schengenské acquis, která jsou dosud používána;
(3) vzhledem k tomu, že Rada musí tudíž stanovit, pro která ustanovení nebo rozhodnutí tvořící schengenské acquis není nezbytné podle příslušných ustanovení smluv určit jejich právní základ;
(4) vzhledem k tomu, že závěr, že pro některá ustanovení schengenského acquis není nezbytné nebo vhodné, aby Rada podle příslušných ustanovení smluv určila jejich právní základ, může být odůvodněn takto:
(a) ustanovení není právně závazné a srovnatelné ustanovení může Rada přijmout pouze na základě nástroje, který nemá právní základ v některé ze Smluv;
(b) uplynutí doby nebo události způsobily, že je ustanovení zbytečné;
(c) ustanovení se vztahuje na institucionální pravidla, která se považují za nahrazená postupy Evropské unie;
(d) předmět daného ustanovení zahrnují, a tudíž je nahrazují, platné právní předpisy Evropského společenství nebo Unie nebo akt přijatý všemi členskými státy;
(e) ustanovení se stalo nadbytečným na základě dohody, která má být uzavřena s Islandskou republikou a Norským královstvím na základě článku 6 schengenského protokolu;
(f) ustanovení se týká oblasti, na niž se nevztahuje ani činnost Společenství, ani cíle Evropské unie, a tudíž se týká některé oblasti, v níž si členské státy zachovaly svobodu jednání.
To zahrnuje ustanovení, která mohou být významná jen pro účely výpočtu finančních nároků dotyčných členských států nebo mezi nimi.
(5) vzhledem k tomu, že ani tehdy, není-li nezbytné nebo vhodné, aby Rada z jednoho z těchto důvodů stanovila právní základ pro některá ustanovení schengenského acquis, to nevede k tomu, že se stanou právně nevýznamnými nebo neplatnými; že právní účinky dosud platných aktů, které byly přijaty na základě těchto ustanovení, tím nejsou dotčeny;
(6) vzhledem k tomu, že práva a povinnosti Dánska jsou upraveny článkem 3 Protokolu o začlenění schengenského acquis do rámce Evropské unie a články 1 až 5 Protokolu o postavení Dánska,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. V souladu s přílohou Protokolu o začlenění schengenského acquis do rámce Evropské unie zahrnuje schengenské acquis všechny akty uvedené v příloze A tohoto rozhodnutí.
2. Schengenské acquis uvedené v odstavci 1 bude zveřejněno v Úředním věstníku Evropských společenství s výjimkou ustanovení uvedených v článku 2 a ustanovení, která jsou ke dni přijetí tohoto rozhodnutí klasifikována schengenským výkonným výborem jako "důvěrná".
3. Rada si rovněž ponechává právo později v Úředním věstníku zveřejnit jiné části schengenského acquis, zejména ustanovení, jejichž zveřejnění se ukáže jako nezbytné v obecném zájmu nebo která Rada považuje za důležitá pro výklad schengenského acquis.
Článek 2
Není nezbytné, aby Rada na základě čl. 2 odst. 1 druhého pododstavce druhé věty schengenského protokolu určila podle příslušných ustanovení smluv právní základ těchto ustanovení a rozhodnutí, která tvoří součást schengenského acquis:
a) ustanovení úmluvy podepsané v Schengenu dne 19. června 1990 mezi Belgickým královstvím, Spolkovou republikou Německo, Francouzskou republikou, Lucemburským velkovévodstvím a Nizozemským královstvím k provedení Schengenské dohody a jejího závěrečného aktu a prohlášení ("Schengenské úmluvy"), které jsou vyjmenovány v první části přílohy B;
b) ustanovení dohod a protokolů o přistoupení k Schengenské dohodě a k Schengenské úmluvě uzavřených s Italskou republikou (podepsáno
Rozhodnutí Rady
ze dne 20. května 1999,
které určuje právní základ všech ustanovení nebo rozhodnutí, jež tvoří schengenské acquis, v souladu s příslušnými ustanoveními Smlouvy o založení Evropského společenství a Smlouvy o Evropské unii
(1999/436/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
jednajíc na základě čl. 2 odst. 1 druhého pododstavce druhé věty protokolu, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, o začlenění schengenského acquis do rámce Evropské unie (dále jen "schengenský protokol");
(1) vzhledem k tomu, že podle čl. 2 odst. 1 prvního pododstavce schengenského protokolu je od dne vstupu Amsterodamské smlouvy v platnost schengenské acquis tak, jak je vymezeno v příloze k protokolu, okamžitě použitelné pro třináct členských států uvedených v článku 1 protokolu, aniž je dotčen čl. 2 odst. 2 protokolu;
(2) vzhledem k tomu, že nic v tomto rozhodnutí se nedotýká zachování právních závazků podle úmluvy z roku 1990;
(3) vzhledem k tomu, že jedním z cílů zmocnění uděleného Radě v čl. 2 odst. 1 druhém pododstavci schengenského protokolu, aby podle příslušných ustanovení smluv jednomyslným rozhodnutím určila právní základ všech ustanovení a rozhodnutí, která tvoří schengenské acquis, je určení právního základu u všech budoucích návrhů a podnětů na změnu nebo rozvíjení schengenského acquis, jež v souladu s čl. 5 odst. 1 prvním pododstavcem schengenského protokolu podléhají příslušným ustanovením smluv, včetně těch, která určují formu aktu, jenž má být přijat, a postup jeho přijetí;
(4) vzhledem k tomu, že některá ustanovení úmluvy z roku 1990 k provedení Schengenské dohody vyžadují, aby smluvní státy zavedly sankce pro jejich účinné uplatňování, aniž by vyžadovaly harmonizaci těchto sankcí; že právní základ, jenž má být pro tato ustanovení určen, by měl být právním základem určeným pro předpisy, jejichž porušení podléhá sankcím, aniž je dotčen právní základ pro jakékoli budoucí opatření směřující k harmonizaci sankcí;
(5) vzhledem k tomu, že určení právního základu v souladu s příslušnými ustanoveními smluv pro všechna ustanovení nebo rozhodnutí, která tvoří schengenské acquis, nemá vliv na výkon pravomocí členských států podle článku 64 Smlouvy o ES a článku 33 Smlouvy o EU s ohledem na zachování veřejného pořádku a zajištění vnitřní bezpečnosti;
(6) vzhledem k tomu, že určením právního základu v souladu s příslušnými ustanoveními smluv všech ustanovení a rozhodnutí, která tvoří schengenské acquis, nebo určením, že právní základ není pro tato ustanovení nebo rozhodnutí nezbytný, není dotčeno právo členských států provádět kontroly zboží podléhajícího zákazům nebo omezením, které stanoví členské státy a které jsou slučitelné s právem Společenství;
(7) vzhledem k tomu, že určení právního základu v souladu se Smlouvou o založení Evropského společenství pro ustanovení úmluvy z roku 1990 k provedení Schengenské dohody týkající se zejména podmínek vstupu na území smluvních států nebo udělování víz nemá vliv na stávající předpisy, které upravují uznávání platnosti cestovních dokladů;
(8) vzhledem k tomu, že práva a povinnosti Dánska upravuje článek 3 Protokolu o začlenění schengenského acquis do rámce Evropské unie a články 1 až 5 Protokolu o postavení Dánska;
(9) vzhledem k tomu, že při začleňování Schengenu do Evropské unie by se měl vzít v úvahu vztah mezi Protokolem o postavení Dánska, Protokolem o postavení Spojeného království a Irska k určitým otázkám týkajícím se Smlouvy o založení Evropského společenství a Smlouvy o Evropské unii a Protokolem o začlenění schengenského acquis do rámce Evropské unie, jež stanoví různé způsoby přijímání schengenského acquis, účasti na něm a jeho dalšího rozvoje;
(10) vzhledem k tomu, že schengenský protokol sám stanoví přidružení Islandské republiky a Norského království k provádění schengenského acquis a k jeho dalším rozvoji na základě dohody podepsané v Lucemburku dne 19. prosince 1996;
(11) vzhledem k tomu, že právní akty přijaté na základě návrhu nebo podnětu s cílem dalšího rozvoje schengenského acquis musí v preambuli obsahovat odkaz na schengenský protokol, aby byla zaručena právní jistota a aby v každém případě mohla být použita ustanovení související s schengenským protokolem;
(12) vzhledem k tomu, že s ohledem na článek 134 Schengenské úmluvy nemá začlenění schengenského acquis do rámce Evropského společenství vliv na pravomoc členských států týkající se uznávání států a územních jednotek, jejich orgánů a cestovních a jiných dokladů jimi vydávaných,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Toto rozhodnutí určuje právní základ ustanovení a rozhodnutí uvedených v příloze A až D, která tvoří schengenské acquis, s výjimkou ustanovení a rozhodnutí, u nichž Rada na základě čl. 2 odst. 1 druhého pododstavce věty první schengenského protokolu stanovila, že právní základ není nezbytný.
Článek 2
Právní základ ustanovení úmluvy podepsané v Schengenu dne 19. června 1990 mezi Belgickým královstvím, Spolkovou republikou Německo, Francouzskou republikou, Lucemburským velkovévodstvím a Nizozemským královstvím k provedení dohody podepsané v Schengenu dne 14. června 1985 o postupném odstraňování kontrol na společných hranicích (dále jen "Schengenská úmluva") a jejího závěrečného aktu se určuje podle přílohy A.
Článek 3
Právní základ dohod o přistoupení k Schengenské úmluvě uzavřených s Italskou republikou (podepsáno v Paříži dne 27. listopadu 1990), Španělským královstvím a Portugalskou republikou (podepsáno v Bonnu dne 25. června 1991), Řeckou republikou (podepsáno v Madridu dne 6. listopadu 1992), Rakouskou republikou (podepsáno v Bruselu dne 28. dubna 1995) a Dánským královstvím, Finskou republikou a Švédským královstvím (podepsáno v Lucemburku dne 19. prosince 1996) a jejich závěrečných aktů a prohlášení se určuje podle přílohy B.
Článek 4
Právní základ rozhodnutí a prohlášení výkonného výboru zřízeného Schengenskou úmluvou se určuje podle přílohy C.
Článek 5
Právní základ aktů, které k provedení Schengenské úmluvy přijaly orgány, na něž výkonný výbor přenesl rozhodovací pravomoci, se určuje podle přílohy D.
Článek 6
S ohledem na členské státy uvedené v článku 1 Protokolu o začlenění schengenského acquis do rámce Evropské unie musí územní působnost ustanovení nebo rozhodnutí, které tvoří schengenské acquis a pro které Rada určila právní základ v hlavě IV třetí části Smlouvy o ES na základě čl. 2 odst. 1 druhé věty výše uvedeného protokolu, a územní působnost opatření je rozšiřujících nebo pozměňujících odpovídat článku 138 úmluvy z roku 1990 k provedení Schengenské dohody a odpovídajícím ustanovením nástrojů o přistoupení ke zmíněné úmluvě.
Článek 7
Toto rozhodnutí se nedotýká pravomoci členských států uznávat státy a územní jednotky a cestovní pasy, cestovní doklady a doklady totožnosti vydávané jejich orgány.
Článek 8
Akty přijaté na základě návrhu nebo podnětu s cílem dalšího rozvoje schengenského acquis musí v preambuli obsahovat odkaz na schengenský protokol.
Článek 9
Toto rozhodnutí je ihned použitelné. Bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady
ze dne 17. května 1999
o některých opatřeních pro uplatňování dohody uzavřené mezi Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto dvou států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis
(1999/437/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Protokol o začlenění schengenského acquis do rámce Evropské unie připojený ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství Amsterodamskou smlouvou (dále jen "schengenský protokol"), a zejména na článek 2 tohoto protokolu,
(1) vzhledem k tomu, že dne 18. května 1999 byla s Islandskou republikou a Norským královstvím uzavřena dohoda založená na čl. 6 odst. 1 schengenského protokolu o přidružení těchto dvou států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis (dále jen "dohoda");
(2) vzhledem k tomu, že je nezbytné přijmout opatření pro uplatňování některých ustanovení dohody;
(3) vzhledem k tomu, že dohoda zřizuje smíšený výbor, kterému jsou předávány všechny otázky týkající se uplatňování a dalšího rozvoje ustanovení Unie, která se Island a Norsko zavázaly provádět a používat podle článku 2 dohody;
(4) vzhledem k tomu, že úkolem Evropské unie je vymezit oblasti, ve kterých se na další rozvoj stávajících ustanovení Unie vztahují postupy zavedené v dohodě, zejména postupy týkající se projednávání v rámci smíšeného výboru;
(5) vzhledem k tomu, že Rada může na stejném právním základě, jako je právní základ tohoto rozhodnutí, přijmout jakékoli změny seznamu výše uvedených oblastí;
(6) vzhledem k tomu, že uplatňování postupů zavedených v dohodě nemá vliv na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru ani na žádnou jinou dohodu mezi Evropským společenstvím a Islandem a Norskem ani na dohody uzavřené s těmito státy na základě článků 24 a 38 Smlouvy o Evropské unii;
(7) vzhledem k tomu, že toto rozhodnutí nemá vliv na uplatňování nebo na výklad Protokolu o postavení Dánska, připojeného Amsterodamskou smlouvou ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropské unie, ani na jiná ustanovení schengenského protokolu;
(8) vzhledem k tomu, že by měl být stanoven postup konzultace v Radě před tím, než smíšený výbor přijme jakékoli rozhodnutí týkající se ukončení nebo pokračování dohody, s cílem dosáhnout společného postoje mezi členy Rady,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Postupy zavedené v dohodě ze dne 18. května 1999 uzavřené mezi Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto dvou států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis (dále jen "dohoda") se použijí pro návrhy a podněty s cílem dalšího rozvoje těch ustanovení, pro která schengenský protokol schválil posílenou spolupráci a která spadají do některé z těchto oblastí:
A. Překročení vnějších hranic států, které se rozhodly odstranit kontroly na vnitřních hranicích, včetně předpisů a opatření, které musí tyto státy dodržovat při provádění kontrol osob na vnějších hranicích, při dohledu v pohraničních oblastech a při spolupráci s orgány odpovědnými za kontrolu hranic.
B. Krátkodobá víza, zejména předpisy o jednotných vízech, seznam zemí, jejichž státní příslušníci musí mít víza pro dotyčné státy, a zemí, jejichž státní příslušníci jsou od této povinnosti osvobozeni, postupy a podmínky pro udělování jednotných víz a spolupráce a konzultace mezi orgány, jež víza udělují.
C. Volný pohyb státních příslušníků třetích zemí po dobu nejdéle tří měsíců na území států, které se rozhodly odstranit kontroly na vnitřních hranicích, a vyhoštění těchto osob, pokud je jejich postavení protiprávní.
D. Urovnávání sporů mezi členskými státy v případech, kdy členský stát vydal nebo hodlá vydat povolení k pobytu cizinci, který je na seznamu osob, jimž má být odepřen vstup, jiného členského státu.
E. Tresty použitelné pro převaděče a osoby odpovědné za organizování nedovoleného přistěhovalectví.
F. Ochrana osobních údajů vyměňovaných mezi orgány uvedenými v bodech A a B.
G. Schengenský informační systém (SIS), včetně odpovídajících ustanovení o ochraně a bezpečnosti údajů, ustanovení o funkci vnitrostátních součástí SIS a výměna informací mezi těmito vnitrostátními součástmi (systém SIRENE) a účinky vedení záznamů v rámci SIS o osobách stíhaných za účelem vydání.
H. Jakákoli forma policejní spolupráce na základě článků 39 až 43, 46, 47, 73 a 126 až 130 úmluvy ze dne 19. června 1990 k provedení Schengenské dohody o postupném odstraňování kontrol na společných hranicích, jak je uplatňována mezi dotyčnými členskými státy ke dni vstupu Amsterodamské smlouvy v platnost.
I. Opatření v oblasti soudní spolupráce v trestněprávních věcech popsaná v článcích 48 až 63 a 65 až 69 úmluvy z roku 1990 uvedené v bodu H, jak jsou uplatňována mezi dotyčnými členskými státy ke dni vstupu Amsterodamské smlouvy v platnost.
Článek 2
Pokud některý členský stát nebo Komise předloží Radě podnět nebo návrh, o nichž se domnívá, že spadají do oblasti podle článku 1, uvede tuto skutečnost v předloženém textu.
Článek 3
Na žádost členského státu nebo Komise svolá předsednictví zasedání Výboru stálých zástupců členských států, aby projednal, zda podnět nebo návrh spadá do některé z oblastí podle článku 1.
Článek 4
1. Akty, které má přijmout Rada a které přispívají k dalšímu rozvoji ustanovení, pro něž schengenský protokol schválil posílenou spolupráci, a které spadají do některé z oblastí podle článku 1, musí být označeny jako takové.
2. Zveřejnění jakéhokoli aktu uvedeného v odstavci 1
Rozhodnutí Rady
ze dne 17. května 1999
o uzavření Dohody s Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto dvou států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis
(1999/439/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na čl. 6 odst. 1 Protokolu o začlenění schengenského acquis do rámce Evropské unie, připojeného Amsterodamskou smlouvou ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Schvaluje se Dohoda s Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto dvou států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis včetně příloh, závěrečného aktu, prohlášení a výměny dopisů k ní připojených.
Znění aktů uvedených v prvním pododstavci je připojeno k tomuto rozhodnutí.
Rozhodnutí Rady a Komise
ze dne 29. dubna 1999
o uzavření dohody mezi Evropskými společenstvími a vládou Kanady o používání jejich právních předpisů o hospodářské soutěži
(1999/445/ES, ESUO)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 87 a 235 ve spojení s čl. 228 odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství uhlí a oceli, a zejména na články 65 a 66 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
(1) vzhledem k tomu, že musí být použit článek 235 Smlouvy, aby se zahrnuly fúze a akvizice do znění dohody, na které se vztahuje nařízení Rady (EHS) č. 4064/89 ze dne 21. prosince 1989 o kontrole spojování podniků [2], které je založeno hlavně na článku 235;
(2) vzhledem k tomu, že vzrůstající mezinárodní rozměr problémů hospodářské soutěže vyžaduje posílení mezinárodní spolupráce v této oblasti;
(3) vzhledem k tomu, že Komise za tímto účelem sjednala dohodu s vládou Kanady o používání pravidel hospodářské soutěže Evropských společenství a Kanady,
(4) vzhledem k tomu, že je třeba schválit uvedenou dohodu, včetně výměny dopisů mezi stranami,
ROZHODLY TAKTO:
Článek 1
Dohoda mezi Evropskými společenstvími a vládou Kanady o používání jejich právních předpisů o hospodářské soutěži, včetně výměny dopisů, je schválena jménem Evropského společenství a Evropského společenství uhlí a oceli.
Znění dohody a výměny dopisů vyhotovené v jazyce anglickém, dánském, finském, francouzském, italském, německém, nizozemském, portugalském, řeckém, španělském a švédském se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat dohodu zavazující Společenství.
Předseda Komise je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat dohodu zavazující Evropské společenství uhlí a oceli.
Rozhodnutí Komise
ze dne 18. června 1999,
kterým se mění rozhodnutí 96/579/ES a 97/808/ES o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o vybavení komunikací a o podlahoviny a venkovní povrchy
(oznámeno pod číslem K(1999) 1484)
(Text s významem pro EHP)
(1999/453/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [1], ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na čl. 13 odst. 4 uvedené směrnice,
(1) vzhledem k tomu, že Komise již přijala řadu rozhodnutí o ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst.
2 směrnice 89/106/EHS; že může vzniknout potřeba přizpůsobit tato rozhodnutí technickému pokroku; že to je případ rozhodnutí 96/579/ES [3] a rozhodnutí 97/808/ES [4];
(2) vzhledem k tomu, že opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro stavebnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 96/579/ES se mění takto:
1. V příloze II se za nadpis "Výrobky pro vodorovné dopravní značení" vkládá tato odrážka:
"— materiály pro dodatečný posyp (balotina, protismykové přísady a jejich kombinace),". 2. V příloze III se do sloupce "Výrobek (výrobky)" tabulky pro skupinu výrobků "VYBAVENÍ KOMUNIKACÍ (1/2)" za nadpis "Výrobky pro vodorovné dopravní značení:" vkládá tato odrážka: "— materiály pro dodatečný posyp (balotina, protismykové přísady a jejich kombinace),".
Článek 2
Rozhodnutí 97/808/ES se mění takto:
1. V příloze I se vkládá tento odstavec: "Podlahové stěrkové materiály pro venkovní použití
Podlahové stěrkové materiály pro vnitřní použití, které jsou zařazeny do tříd reakce na oheň AFL, BFL nebo CFL, u kterých se předpokládá, že se jejich reakce na oheň během výroby nemění, nebo do tříd reakce na oheň DFL, EFL nebo FFL, jakož i třídy AFL, u kterých se podle rozhodnutí 96/603/ES nevyžaduje zkoušení reakce na oheň."
2. V příloze II se vkládá tento odstavec: "Podlahové stěrkové materiály pro vnitřní použití, které jsou zařazeny do tříd reakce na oheň AFL, BFL nebo CFL, u kterých se předpokládá, že se jejich reakce na oheň během výroby mění, obecně ty, které jsou chemicky modifikovány, např. retardéry hoření, nebo tam, kde mohou změny složení vést ke změnám reakce na oheň."
3. V příloze III se do tabulky pro skupinu výrobků "PODLAHOVINY (2/2)" vkládá tento řádek:
AFL – BFL – CFL(3) _BAR_ 3(4) _BAR_ AFL(5) – DFL – EFL – FFL _BAR_ 3(4) _BAR_
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 22. června 1999
o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o výrobky pro požární přepážky, požární těsnění a pro požární ochranu
(oznámeno pod číslem K(1999) 1481)
(Text s významem pro EHP)
(1999/454/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [1] ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na čl. 13 odst. 4 uvedené směrnice,
(1) vzhledem k tomu, že se na Komisi požaduje, aby mezi dvěma postupy ověřování shody výrobku podle čl. 13 odst. 3 směrnice 89/106/EHS zvolila "v souladu s bezpečností co nejméně obtížný postup"; že to znamená, že je nutné rozhodnout, zda je pro daný výrobek nebo skupinu výrobků systém řízení výroby u výrobce, za nějž je odpovědný výrobce, nezbytnou a postačující podmínkou prokázání shody, nebo zda se z důvodů spojených s plněním kritérií uvedených v čl. 13 odst. 4 pro daný účel požaduje účast schváleného certifikačního orgánu;
(2) vzhledem k tomu, že se v čl. 13 odst.
4 požaduje, aby byl takto stanovený postup uveden v pověřeních a v technických specifikacích; že je tedy žádoucí stanovit výrobky nebo skupiny výrobků, které budou základem pověření a technických specifikací;
(3) vzhledem k tomu, že jsou oba postupy podle čl. 13 odst.
3 podrobně popsány v příloze III směrnice 89/106/EHS; že je tedy nezbytné jasně specifikovat metody, kterými se musí tyto dva postupy uplatňovat podle přílohy III pro každý výrobek nebo skupinu výrobků, neboť příloha III dává určitým systémům přednost;
(4) vzhledem k tomu, že postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. a) odpovídá systémům stanoveným v první možnosti bez průběžného dozoru a v druhé a třetí možnosti bodu ii) oddílu 2 přílohy III a postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. b) odpovídá systémům stanoveným v bodu i) oddílu 2 přílohy III a v první možnosti s průběžným dozorem bodu ii) oddílu 2 přílohy III;
(5) vzhledem k tomu, že opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro stavebnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Shoda výrobků stanovených v příloze I se ověřuje postupem, při němž je kromě systému řízení výroby u výrobce provozovaném výrobcem do posuzování a dozoru nad řízením výroby nebo samotným výrobkem zapojen schválený certifikační orgán.
Článek 2
Postup ověřování shody stanovený v příloze II musí být uveden v pověřeních pro řídící pokyny pro evropská technická schválení.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 22. června 1999
o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o dřevěné rámové a roubené prefabrikované stavební sestavy
(oznámeno pod číslem K(1999) 1483)
(Text s významem pro EHP)
(1999/455/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [1], ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na čl. 13 odst. 4 uvedené směrnice,
(1) vzhledem k tomu, že se na Komisi požaduje, aby mezi dvěma postupy ověřování shody výrobku podle čl. 13 odst. 3 směrnice 89/106/EHS zvolila "v souladu s bezpečností co nejméně obtížný postup"; že to znamená, že je nutné rozhodnout, zda je pro daný výrobek nebo skupinu výrobků systém řízení výroby u výrobce, za nějž je odpovědný výrobce, nezbytnou a postačující podmínkou prokázání shody, nebo zda se z důvodů spojených s plněním kritérií uvedených v čl. 13 odst. 4 pro daný účel požaduje účast schváleného certifikačního orgánu;
(2) vzhledem k tomu, že se v čl. 13 odst.
4 požaduje, aby byl takto stanovený postup uveden v pověřeních a v technických specifikacích; že je tedy žádoucí stanovit výrobky nebo skupiny výrobků, které budou základem pověření a technických specifikací;
(3) vzhledem k tomu, že jsou oba postupy podle čl. 13 odst.
3 podrobně popsány v příloze III směrnice 89/106/EHS; že je tedy nezbytné jasně specifikovat metody, kterými se musí tyto dva postupy uplatňovat podle přílohy III pro každý výrobek nebo skupinu výrobků, neboť příloha III dává určitým systémům přednost;
(4) vzhledem k tomu, že postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. a) odpovídá systémům stanoveným v první možnosti bez průběžného dozoru a v druhé a třetí možnosti bodu ii) oddílu 2 přílohy III a postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. b) odpovídá systémům stanoveným v bodu i) oddílu 2 přílohy III a v první možnosti s průběžným dozorem bodu ii) oddílu 2 přílohy III;
(5) vzhledem k tomu, že opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro stavebnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Shoda výrobků stanovených v příloze I se ověřuje postupem, při němž je kromě systému řízení výroby u výrobce provozovaném výrobcem do posuzování a dozoru nad řízením výroby nebo samotným výrobkem zapojen schválený certifikační orgán.
Článek 2
Postup ověřování shody stanovený v příloze II musí být uveden v pověřeních pro řídící pokyny pro evropská technická schválení.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 24. června 1999
o zveřejnění seznamu stávajících osobních lodí třídy A a B, na které lze použít odchylku od čl. 6 odst. 3 písm. g) směrnice Rady 98/18/ES, oznámeného Řeckem v souladu s uvedenou směrnicí
(oznámeno pod číslem K(1999) 1712)
(Text s významem pro EHP)
(1999/461/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 98/18/ES ze dne 17. března 1998 o bezpečnostních pravidlech a normách pro osobní lodě [1], a zejména na čl. 6 odst. 3 písm g) uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že Řecko oznámilo Komisi seznam stávajících lodí třídy A a B, které vyhovují podmínkám pro použití odchylky podle čl. 6 odst. 3 písm. g) směrnice 98/18/ES,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Stávající osobní lodě třídy A a B provozující výlučně vnitrostátní plavbu mezi přístavy
Rozhodnutí Rady
ze dne 28. června 1999
o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [1]
(1999/468/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 202 třetí odrážku této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [2],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rada svěřuje Komisi v aktech, které přijímá, pravomoci k provádění předpisů, které vydává.
Rada může stanovit podmínky pro výkon těchto pravomocí a rovněž si ve zvláštních a odůvodněných případech může vyhradit právo vykonávat tyto prováděcí pravomoci přímo.
(2) Rada přijala rozhodnutí 87/373/EHS ze dne 13. července 1987 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [4].
Toto rozhodnutí stanovilo omezený počet postupů, kterými se může tento výkon řídit.
(3) Usnesením č. 31 připojeným k závěrečnému aktu mezivládní konference, která přijala Amsterodamskou smlouvu, byla Komise vyzvána, aby předložila Radě návrh na změnu rozhodnutí 87/373/EHS.
(4) Z důvodu jasnosti bylo shledáno, že spíše než změna rozhodnutí 87/373/EHS je vhodnější uvedené rozhodnutí nahradit novým rozhodnutím, a tím je zrušit.
(5) S cílem zajistit větší spojitost a předvídatelnost při volbě druhu výboru usiluje toto rozhodnutí především o vymezení kritérií, která se použijí pro výběr postupu projednávání ve výboru, přičemž však tato kritéria nejsou závazná.
(6) Z tohoto důvodu je vhodné pro řídící opatření, která se vztahují například na provádění společné zemědělské politiky a společné politiky rybolovu nebo která se vztahují na zavádění programů se značnými dopady na rozpočet, použít řídící postup.
Je vhodné, aby tato řídící opatření přijímala Komise postupem zajišťujícím přijetí rozhodnutí v přiměřené lhůtě.
Pokud jsou však Radě předložena opatření, která nejsou naléhavá, měla by Komise využít svou pravomoc uvážení a odložit použitelnost přijatých opatření.
(7) Pro opatření obecného významu, jejichž předmětem je provádění podstatných prvků základních aktů, zejména pro opatření na ochranu zdraví nebo bezpečnosti osob, zvířat a rostlin, jakož i pro opatření, jejichž předmětem je přizpůsobení nebo aktualizace některých jiných než podstatných ustanovení základních aktů, je vhodné použít regulativní postup.
Tato prováděcí opatření by měla být přijímána účinným postupem s ohledem na právo Komise podávat v regulativní oblasti návrhy.
(8) Poradní postup je vhodné použít ve všech případech, kdy je to považováno za nejvhodnější.
Poradní postup bude nadále používán v případech, ve kterých se uplatňuje v současnosti.
(9) Toto rozhodnutí rovněž směřuje ke zjednodušení postupů výkonu prováděcích pravomocí svěřených Komisi, jakož i k zajištění větší účasti Evropského parlamentu v případech, kdy byl základníakt svěřující prováděcí pravomoci Komisi přijat postupem podle článku 251 Smlouvy.
Z tohoto důvodu bylo shledáno nezbytným snížit počet postupů a upravit je s ohledem na pravomoci dotčených orgánů, a zejména umožnit Evropskému parlamentu, aby jeho stanovisko vzala Komise nebo Rada v úvahu, má-li parlament za to, že návrh opatření předložený výboru nebo návrh předložený Radou v rámci regulativního postupu přesahuje prováděcí pravomoci stanovené v základním aktu.
(10) Na třetím místě se toto rozhodnutí zaměřuje na zajištění lepšího informování Evropského parlamentu a stanoví, že Komise bude pravidelně informovat Evropský parlament o práci výborů, předávat Evropskému parlamentu dokumenty související s činností výborů a informovat jej při předložení opatření nebo návrhů na opatření, která mají být přijata, Radě.
(11) Na čtvrtém místě se toto rozhodnutí zaměřuje na zajištění lepšího informování veřejnosti o projednávání ve výborech, a v důsledku toho na rozšíření zásad a podmínek přístupu veřejnosti k dokumentům platných pro Komisi rovněž na výbory, na vytvoření seznamu všech výborů, které jsou Komisi nápomocny při výkonu prováděcích pravomocí, jakož i na vypracování výroční zprávy o všech činnostech výborů určené ke zveřejnění a na stanovení povinnosti zveřejnit ve zvláštním rejstříku všechny odkazy na akty týkající se výborů, které byly předány Evropskému parlamentu.
(12) Zvláštní postupy projednávání ve výborech vytvořené v rámci uplatňování společné obchodní politiky a pravidel hospodářské soutěže stanovených ve Smlouvách, které nejsou v současnosti založeny na rozhodnutí 87/373/EHS, nejsou tímto rozhodnutím nijak dotčeny,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Prováděcí pravomoci, s výjimkou zvláštních a odůvodněných případů, kdy základní akt vyhrazuje Radě právo vykonávat některé z nich přímo, se svěřují Komisi v souladu s příslušnými ustanoveními základního aktu.
Tato ustanovení upřesňují podstatné prvky takto svěřených pravomocí.
Pokud základní akt vyžaduje pro přijetí prováděcích opatření určité procedurální podmínky, jsou tyto podmínky v souladu s postupy podle článků 3, 4, 5 a 6.
Článek 2
Výběr procedurálních podmínek pro přijetí prováděcích opatření vychází z těchto kritérií:
a) řídící opatření, například ta, která se vztahují na provádění společné zemědělské politiky a společné politiky rybolovu nebo která se vztahují na zavádění programů se značným dopadem na rozpočet, se přijímají řídícím postupem;
b) opatření obecného významu, která provádějí podstatné prvky základního aktu, včetně opatření na ochranu zdraví nebo bezpečnosti osob, zvířat nebo rostlin, se přijímají regulativním postupem; pokud základní akt stanoví, že některé jiné než podstatné prvky tohoto aktu mohou být upraveny nebo aktualizovány prováděcím postupem, přijímají se tato opatření regulativním postupem;
c) aniž jsou dotčena písmena a) a b), použije se poradní postup pokaždé, kdy je považován za nejvhodnější.
Článek 3
Poradní postup
1. Komisi je nápomocen poradní výbor složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit s ohledem na naléhavost věci, případně hlasováním.
3. Stanovisko výboru se uvede do zápisu; kromě toho má každý členský stát právo požádat, aby byl v zápisu uveden jeho postoj.
4. Komise přihlíží co nejvíce ke stanovisku výboru.
Sdělí výboru způsob, jakým vzala stanovisko na vědomí.
Článek 4
Řídící postup
1. Komisi je nápomocen řídící výbor složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit s ohledem na naléhavost věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
205 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená ve zmíněném článku.
Předseda nehlasuje.
3. Aniž je dotčen článek 8, přijme Komise opatření, která jsou okamžitě použitelná.
Pokud však nejsou v souladu se stanoviskem výboru, sdělí je Komise neprodleně Radě.
V tomto případě může Komise odložit použitelnost opatření, o kterých rozhodla, na dobu, která bude upřesněna v každém základním aktu, ale která v žádném případě nepřesáhne tři měsíce ode dne tohoto sdělení.
4. Rada může kvalifikovanou většinou v období stanoveném v odstavci 3 přijmout jiné rozhodnutí.
Článek 5
Regulativní postup
1. Komisi je nápomocen regulativní výbor složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může předseda určit s ohledem na naléhavost věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl.
205 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise.
Hlasům zástupců členských států ve výboru je přidělena váha stanovená ve zmíněném článku.
Předseda nehlasuje.
3. Aniž je dotčen článek 8, přijme Komise zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
4. Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata, a uvědomí o tom Evropský parlament.
5. Pokud má Evropský parlament za to, že návrh Komise na základě základního aktu přijatého postupem podle článku 251 Smlouvy překračuje prováděcí pravomoci stanovené v základním aktu, uvědomí Radu o svém postoji.
6. Rada se může s ohledem na tento případný postoj usnést o návrhu kvalifikovanou většinou ve lhůtě, která bude stanovena v každém základním aktu, ale která v žádném případě nepřesáhne tři měsíce ode dne, kdy jí věc byla předložena.
Pokud se Rada v této lhůtě kvalifikovanou většinou usnese, že s návrhem nesouhlasí, Komise jej znovu projedná.
Může Radě na základě Smlouvy předložit pozměněný návrh, původní návrh nebo návrh právního předpisu.
Pokud po uplynutí této lhůty Rada navrhovaná prováděcí opatření nepřijala ani nevyjádřila nesouhlas s návrhem na prováděcí opatření, přijme navrhovaná prováděcí opatření Komise.
Článek 6
Ochranný postup
Pokud základní akt svěřuje Komisi pravomoc rozhodnout o ochranných opatřeních, lze použít tento postup:
a) Komise sdělí Radě a členským státům všechna rozhodnutí o ochranných opatřeních.
Může být stanoveno, že Komise před přijetím rozhodnutí konzultuje členské státy v souladu s postupem vymezeným v jednotlivých případech;
b) každý členský stát může Radě předložit rozhodnutí Komise ve lhůtě, kterou stanoví daný základní akt,
c) Rada může ve lhůtě stanovené v základním aktu přijmout kvalifikovanou většinou jiné rozhodnutí.
V základním aktu může být rovněž stanoveno, že Rada může kvalifikovanou většinou potvrdit, změnit nebo zrušit rozhodnutí přijaté Komisí a že rozhodnutí Komise je považováno za zrušené, pokud se Rada neusnese ve stanovené lhůtě.
Článek 7
1. Každý výbor přijme na návrh předsedy svůj jednací řád na základě vzorového jednacího řádu, který je zveřejněn v Úředním věstníku Evropských společenství.
Stávající výbory přizpůsobí v nezbytné míře své jednací řády vzorovému jednacímu řádu.
2. Zásady a podmínky přístupu veřejnosti k aktům, které platí pro Komisi, se uplatní i pro výbory.
3. Komise pravidelně informuje Evropský parlament o činnosti výborů.
Z tohoto důvodu jsou mu předkládány programy jednání schůzí, návrhy opatření provádějících akty přijaté postupem podle článku 251 Smlouvy předkládané výborům, jakož i výsledky hlasování, stručné zápisy ze schůzí a seznamy orgánů a subjektů, ke kterým náleží osoby určené členskými státy, aby je zastupovaly.
Evropský parlament je rovněž informován pokaždé, když Rada předloží Komisi opatření nebo návrhy opatření, která mají být přijata.
4. Komise zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství do šesti měsíců po nabytí účinku tohoto rozhodnutí seznam všech výborů pověřených, aby byly nápomocny Komisi při výkonu jejích prováděcích pravomocí.
V seznamu bude pro každý výbor upřesněn základní akt nebo akty, na základě kterých je výbor zřízen.
Od roku 2000 bude Komise rovněž pravidelně zveřejňovat výroční zprávu o činnosti výborů.
5. Odkazy na všechny dokumenty předané Evropskému parlamentu na základě odstavce 3 se zveřejní v rejstříku, který v roce 2001 vytvoří Komise.
Článek 8
Pokud Evropský parlament v odůvodněném usnesení prohlásí, že návrh prováděcích opatření, která mají být přijata a která byla předložena výboru podle základního aktu přijatého postupem podle článku 251 Smlouvy, překračuje prováděcí pravomoci stanovené v základním aktu, Komise tento návrh přezkoumá.
Komise může na základě tohoto usnesení, s ohledem na lhůty probíhajících projednávání, předložit výboru nový návrh opatření, pokračovat v projednávání nebo předložit Evropskému parlamentu nebo Radě návrh vycházející ze Smlouvy.
Komise uvědomí Evropský parlament a výbor o krocích, které zamýšlí uskutečnit v souvislosti s usnesením Evropského parlamentu, a o jejich důvodech.
Článek 9
Zrušuje se rozhodnutí 87/373/EHS.
Článek 10
Toto rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění
Rozhodnutí Komise
ze dne 25. června 1999
o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o výrobky pro beton, malty a injektážní malty
(oznámeno pod číslem K(1999) 1480)
(Text s významem pro EHP)
(1999/469/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [1] ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na čl. 13 odst. 4 uvedené směrnice,
(1) vzhledem k tomu, že se na Komisi požaduje, aby mezi dvěma postupy ověřování shody výrobku podle čl. 13 odst. 3 směrnice 89/106/EHS zvolila "v souladu s bezpečností co nejméně obtížný postup"; že to znamená, že je nutné rozhodnout, zda je pro daný výrobek nebo skupinu výrobků systém řízení výroby u výrobce, za nějž je odpovědný výrobce, nezbytnou a postačující podmínkou prokázání shody, nebo zda se z důvodů spojených s plněním kritérií uvedených v čl. 13 odst. 4 pro daný účel požaduje účast schváleného certifikačního orgánu;
(2) vzhledem k tomu, že se v čl. 13 odst.
4 požaduje, aby byl takto stanovený postup uveden v pověřeních a v technických specifikacích; že je tedy žádoucí stanovit výrobky nebo skupiny výrobků, které budou základem pověření a technických specifikací;
(3) vzhledem k tomu, že jsou oba postupy podle čl. 13 odst.
3 podrobně popsány v příloze III směrnice 89/106/EHS; že je tedy nezbytné jasně specifikovat metody, kterými se musí tyto dva postupy uplatňovat podle přílohy III pro každý výrobek nebo skupinu výrobků, neboť příloha III dává určitým systémům přednost;
(4) vzhledem k tomu, že postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. a) odpovídá systémům stanoveným v první možnosti bez průběžného dozoru a v druhé a třetí možnosti bodu ii) oddílu 2 přílohy III a postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. b) odpovídá systémům stanoveným v bodu i) oddílu 2 přílohy III a v první možnosti s průběžným dozorem bodu ii) oddílu 2 přílohy III;
(5) vzhledem k tomu, že opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro stavebnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Shoda výrobků a skupin výrobků stanovených v příloze I se ověřuje postupem, při němž je za systém řízení výroby u výrobce zajišťující, že výrobek je ve shodě s příslušnými technickými specifikacemi, výlučně odpovědný výrobce.
Článek 2
Shoda výrobků stanovených v příloze II se ověřuje postupem, při němž je kromě systému řízení výroby u výrobce provozovaném výrobcem do posuzování a dozoru nad řízením výroby nebo samotným výrobkem zapojen schválený certifikační orgán.
Článek 3
Postup ověřování shody stanovený v příloze III musí být uveden v pověřeních pro harmonizované normy.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 29. června 1999
o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o stavební adheziva/maltoviny a lepidla
(oznámeno pod číslem K(1999) 1478)
(Text s významem pro EHP)
(1999/470/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [1], ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na čl. 13 odst. 4 uvedené směrnice,
(1) vzhledem k tomu, že se na Komisi požaduje, aby mezi dvěma postupy ověřování shody výrobku podle čl. 13 odst. 3 směrnice 89/106/EHS zvolila "v souladu s bezpečností co nejméně obtížný postup"; že to znamená, že je nutné rozhodnout, zda je pro daný výrobek nebo skupinu výrobků systém řízení výroby u výrobce, za nějž je odpovědný výrobce, nezbytnou a postačující podmínkou pro průkaz shody, nebo zda se z důvodů spojených s plněním kritérií uvedených v čl. 13 odst. 4 pro daný účel požaduje účast schváleného certifikačního orgánu;
(2) vzhledem k tomu, že se v čl. 13 odst.
4 požaduje, aby byl takto stanovený postup uveden v pověřeních a v technických specifikacích; že je tedy žádoucí stanovit výrobky nebo skupiny výrobků, které budou základem pověření a technických specifikací;
(3) vzhledem k tomu, že jsou oba postupy podle čl. 13 odst.
3 podrobně popsány v příloze III směrnice 89/106/EHS; že je tedy nezbytné jasně specifikovat metody, kterými se musí tyto dva postupy uplatňovat podle přílohy III pro každý výrobek nebo skupinu výrobků, neboť příloha III dává určitým systémům přednost;
(4) vzhledem k tomu, že postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. a) odpovídá systémům stanoveným v první možnosti bez průběžného dozoru a v druhé a třetí možnosti bodu ii) oddílu 2 přílohy III a postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. b) odpovídá systémům stanoveným v bodu i) oddílu 2 přílohy III a v první možnosti s průběžným dozorem bodu ii) oddílu 2 přílohy III;
(5) vzhledem k tomu, že opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro stavebnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Shoda výrobků a skupin výrobků stanovených v příloze I se ověřuje postupem, při němž je za systém řízení výroby u výrobce zajišťující, že výrobek je ve shodě s příslušnými technickými specifikacemi, výlučně odpovědný výrobce.
Článek 2
Shoda výrobků stanovených v příloze II se ověřuje postupem, při němž je kromě systému řízení výroby u výrobce provozovaném výrobcem do posuzování a dozoru nad řízením výroby nebo samotným výrobkem zapojen schválený certifikační orgán.
Článek 3
Postup ověřování shody stanovený v příloze III musí být uveden v pověřeních pro harmonizované normy.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 29. června 1999
o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o zařízení pro vytápění vnitřních prostor
(oznámeno pod číslem K(1999) 1479)
(Text s významem pro EHP)
(1999/471/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [1] ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na čl. 13 odst. 4 uvedené směrnice,
(1) vzhledem k tomu, že se na Komisi požaduje, aby mezi dvěma postupy ověřování shody výrobku podle čl. 13 odst. 3 směrnice 89/106/EHS zvolila "v souladu s bezpečností co nejméně obtížný postup"; že to znamená, že je nutné rozhodnout, zda je pro daný výrobek nebo skupinu výrobků systém řízení výroby u výrobce, za nějž je odpovědný výrobce, nezbytnou a postačující podmínkou prokázání shody, nebo zda se z důvodů spojených s plněním kritérií uvedených v čl. 13 odst. 4 pro daný účel požaduje účast schváleného certifikačního orgánu;
(2) vzhledem k tomu, že se v čl. 13 odst.
4 požaduje, aby byl takto stanovený postup uveden v pověřeních a v technických specifikacích; že je tedy žádoucí stanovit výrobky nebo skupiny výrobků, které budou základem pověření a technických specifikací;
(3) vzhledem k tomu, že jsou oba postupy podle čl. 13 odst.
3 podrobně popsány v příloze III směrnice 89/106/EHS; že je tedy nezbytné jasně specifikovat metody, kterými se musí tyto dva postupy uplatňovat podle přílohy III pro každý výrobek nebo skupinu výrobků, neboť příloha III dává určitým systémům přednost;
(4) vzhledem k tomu, že postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. a) odpovídá systémům stanoveným v první možnosti bez průběžného dozoru a v druhé a třetí možnosti bodu ii) oddílu 2 přílohy III a postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. b) odpovídá systémům stanoveným v bodu i) oddílu 2 přílohy III a v první možnosti s průběžným dozorem bodu ii) oddílu 2 přílohy III;
(5) vzhledem k tomu, že opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro stavebnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Shoda výrobků a skupin výrobků stanovených v příloze I se ověřuje postupem, při němž je za systém řízení výroby u výrobce zajišťující, že výrobek je ve shodě s příslušnými technickými specifikacemi, výlučně odpovědný výrobce.
Článek 2
Shoda výrobků stanovených v příloze II se ověřuje postupem, při němž je kromě systému řízení výroby v podniku provozovaném výrobcem do posuzování a dozoru nad řízením výroby nebo samotným výrobkem zapojen schválený certifikační orgán.
Článek 3
Postup ověřování shody stanovený v příloze III musí být uveden v pověřeních pro harmonizované normy.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 1. července 1999
o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o trubky, nádrže a příslušenství, které nejsou v kontaktu s vodou určenou k lidské spotřebě
(oznámeno pod číslem K(1999) 1482)
(Text s významem pro EHP)
(1999/472/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [1] ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na čl. 13 odst. 4 uvedené směrnice,
(1) vzhledem k tomu, že se na Komisi požaduje, aby mezi dvěma postupy ověřování shody výrobku podle čl. 13 odst. 3 směrnice 89/106/EHS zvolila "v souladu s bezpečností co nejméně obtížný postup"; že to znamená, že je nutné rozhodnout, zda je pro daný výrobek nebo skupinu výrobků systém řízení výroby u výrobce, za nějž je odpovědný výrobce, nezbytnou a postačující podmínkou prokázání shody, nebo zda se z důvodů spojených s plněním kritérií uvedených v čl. 13 odst. 4 pro daný účel požaduje účast schváleného certifikačního orgánu;
(2) vzhledem k tomu, že se v čl. 13 odst.
4 požaduje, aby byl takto stanovený postup uveden v pověřeních a v technických specifikacích; že je tedy žádoucí stanovit výrobky nebo skupiny výrobků, které budou základem pověření a technických specifikací;
(3) vzhledem k tomu, že jsou oba postupy podle čl. 13 odst.
3 podrobně popsány v příloze III směrnice 89/106/EHS; že je tedy nezbytné jasně specifikovat metody, kterými se musí tyto dva postupy uplatňovat podle přílohy III pro každý výrobek nebo skupinu výrobků, neboť příloha III dává určitým systémům přednost;
(4) vzhledem k tomu, že postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. a) odpovídá systémům stanoveným v první možnosti bez průběžného dozoru a v druhé a třetí možnosti bodu ii) oddílu 2 přílohy III a postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. b) odpovídá systémům stanoveným v bodu i) oddílu 2 přílohy III a v první možnosti s průběžným dozorem bodu ii) oddílu 2 přílohy III;
(5) vzhledem k tomu, že opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro stavebnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Shoda výrobků a skupin výrobků stanovených v příloze I se ověřuje postupem, při němž je za systém řízení výroby u výrobce zajišťující, že výrobek je ve shodě s příslušnými technickými specifikacemi, výlučně odpovědný výrobce.
Článek 2
Shoda výrobků stanovených v příloze II se ověřuje postupem, při němž je kromě systému řízení výroby u výrobce provozovaném výrobcem do posuzování a dozoru nad řízením výroby nebo samotným výrobkem zapojen schválený certifikační orgán.
Článek 3
Postup ověřování shody stanovený v příloze III musí být uveden v pověřeních pro harmonizované normy.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 14. července 1999,
kterým se obnovuje Poradní výbor pro rybolov a akvakulturu
(oznámeno pod číslem K (1999) 2042)
(1999/478/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
(1) vzhledem k tomu, že je pro Komisi důležité, aby získala stanoviska dotčených kruhů k otázkám vyvolaným zavedením společné rybářské politiky (dále jen "SRP");
(2) vzhledem k tomu, že v odvětví rybolovu byl zřízen poradní výbor (dále jen "PVR") rozhodnutím Komise 71/128/EHS [1], jehož znění bylo naposledy nahrazeno rozhodnutím 89/4/EHS [2], ve znění rozhodnutí 97/246/ES [3];
(3) vzhledem k tomu, že se jeví vhodným rozšířit v rámci PVR dialog o rozvoji a řízení SRP na všechny dotčené kruhy, zejména na odvětví akvakultury a na neprofesní organizace; že za tímto účelem je nezbytné znovu přezkoumat strukturu výboru;
(4) vzhledem k tomu, že za účelem povzbuzení formulace rozborů a společných postojů k SRP je užitečné pozvat členy PVR, aby přednostně projednali otázky, které se týkají jich samotných;
(5) vzhledem k tomu, že je v zájmu účinnosti nezbytné omezit počet členů výboru;
(6) vzhledem k tomu, že je užitečné zlepšit dialog pomocí lepšího spojení mezi plenárním výborem, pověřeným řízením prací výboru zaujímáním stanovisek, a pracovními skupinami, jejichž úkolem je tato stanoviska připravit;
(7) vzhledem k tomu, že funkční období členů výboru končí 31. července 1999 na konci přechodného období stanoveného pro reformu výše uvedeného výboru, a že je tedy vhodné změnit znění rozhodnutí ve výše uvedeném smyslu;
(8) vzhledem k tomu, že v zájmu jasnosti je třeba znění rozhodnutí 71/128/EHS nahradit;
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
1. Při Komisi se zřizuje Poradní výbor pro rybolov a akvakulturu, složený z jednoho plenárního výboru (dále jen "výbor") a čtyř pracovních skupin uvedených v článku 7.
2. Výbor se skládá ze zástupců těchto dotčených kruhů: profesní organizace zastupující podniky produkující nebo zpracovávající produkty rybolovu a akvakultury a obchodující s nimi a neprofesní organizace zastupující zájmy spotřebitelů, životního prostředí a vývoje.
3. Odborníci v odvětví rybolovu zastupující vědecké nebo hospodářské subjekty, úvěrové instituce a zařízení pro první uvedení na trh jsou zastoupeni ve skupinách vymezených v článku 7.
Článek 2
Výbor může být konzultován Komisí nebo se může z podnětu svého předsedy nebo na žádost jednoho nebo více členů zabývat otázkami, které se týkají pravidel společné rybářské politiky, a zejména opatření, která může Komise přijmout v rámci takových pravidel, jakož i hospodářskými a sociálními otázkami v odvětví rybolovu, až na ty, které se týkají zaměstnavatelů a pracovníků v rybářství jako sociálních partnerů.
Článek 3
Výbor se skládá z 20 členů (dále jen "členové").
1. Každému z 11 níže uvedených dotčených kruhů číslovaných od 1 do 11 se přiděluje jedno místo.
Na každé z těchto 11 míst je jmenován jeden řádný člen a jeden zastupující člen: Profesní organizace:
2. družstevní vlastníci lodí _BAR_
_BAR_ 11. vývoj _BAR_ 2. Ve výboru zasedají rovněž: předseda a místopředseda výboru pro kolektivní vyjednávání o rybářství [4], předsedové a místopředsedové pracovních skupin č. 1, 3 a 4 uvedených v článku 7 a předseda pracovní skupiny 2 uvedené v článku 7.
Článek 4
1. Členy výboru jmenuje Komise na návrh subjektů zřízených na úrovni Společenství, které nejlépe zastupují zájmy dotčených kruhů uvedených v čl. 3 odst. 1. Zástupce spotřebitelů navrhuje Výbor spotřebitelů [5].
Na každé volné místo, s výjimkou míst vyhrazených pro výbor pro kolektivní vyjednávání o rybářství, navrhnou tyto subjekty dva kandidáty různé státní příslušnosti. U míst přidělených dotčeným kruhům uvedeným v čl.
3 odst. 1 návrhy upřesní jméno řádného člena a zástupce.
Funkční období členů výboru je tříleté.
Mohou být jmenováni opakovaně.
Za výkon funkce nepřísluší odměna.
Po uplynutí tříletého období zůstávají členové výboru ve funkci, dokud nejsou nahrazeni nebo jmenováni na další funkční období.
Před uplynutím tříletého období končí funkční období odstoupením nebo smrtí.
Funkční období člena výboru může být rovněž ukončeno, pokud subjekt, který jej navrhl, požádá o jeho nahrazení.
Náhradník je nahrazen na zbývající část funkčního období postupem podle odstavce 1.
2. Seznam členů výboru se zveřejňuje pro informaci Komise v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 5
Výbor si zvolí na dobu tří let jednoho předsedu a dva místopředsedy.
Ke zvolení je třeba dvoutřetinové většiny přítomných členů.
Členové výboru uvedení v čl. 3 odst. 2 tvoří, s výjimkou člena zastupujícího ve výboru pro kolektivní vyjednávání vlastníky lodí, předsednictvo výboru.
Předsednictvo si zvolí předsedu a připravuje a organizuje činnost pracovních skupin uvedených v článku 7.
Článek 6
Na žádost jedné z organizací uvedených v čl. 4 odst.
1 může předseda vyzvat k účasti na zasedání výboru zástupce takové organizace. Za stejných podmínek může přizvat kteroukoli osobu, která má zvláštní kvalifikaci v záležitosti, která je na pořadu jednání, aby se účastnila práce výboru jako odborník.
Zastupující členové se mohou účastnit zasedání jako pozorovatelé na vlastní náklady.
Článek 7
Výbor vytvoří čtyři pracovní skupiny za účelem přípravy stanovisek.
Názvy těchto skupin, jejich předsednictví a složení jsou uvedeny v příloze tohoto rozhodnutí.
Účastníky pracovních skupin vybírají po dohodě s Komisí podle pořadu jednání každého zasedání nejreprezentativnější subjekty zřízené na úrovni Společenství.
Zástupce z oboru biologie nebo ekonomie vybírá STEFC [6].
Komise může podle pořadu jednání jmenovat další odborníky.
Článek 8
1. Výbor svolává Komise podle celoročního pracovního programu přijatého v dohodě s Komisí.
Předsednictvo svolává jeho předseda v dohodě s Komisí.
2. Zástupci útvarů Komise se účastní zasedání výboru, předsednictva a pracovních skupin.
3. Útvary Komise zajišťují sekretariát výboru, předsednictva a pracovních skupin.
4. Výbor vypracuje po dohodě s Komisí pravidla týkající se provádění pracovního programu, přípravy zasedání a jejich umístění, zpráv, zaujímání postojů nebo závěrů a vydávání stanovisek nebo doporučení.
Článek 9
Výbor zaujímá stanoviska k návrhům předloženým Komisí a k předmětům uvedeným v jeho pracovním programu.
Požaduje-li Komise stanovisko výboru, může stanovit lhůtu, ve které má být stanovisko vydáno.
Zpráva předávaná Komisi obsahuje názory dotčených kruhů.
Dosáhne-li požadované stanovisko ve výboru jednomyslného souhlasu, vypracuje výbor společné závěry, které připojí ke zprávě.
Článek 10
V souladu s článkem 287 Smlouvy nesmějí členové výboru a pracovních skupin sdělovat informace, které získají při práci ve výboru nebo v pracovních skupinách, pokud je Komise upozorní, že požadované stanovisko nebo projednávaná otázka jsou důvěrné povahy.
V těchto případech se jednání účastní pouze členové výboru a zástupci útvarů Komise.
Článek 11
Zrušují se rozhodnutí 71/128/EHS a 97/247/ES [7].
Článek 12
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dne 1. srpna 1999.
Rozhodnutí Rady
ze dne 19. července 1999,
kterým se mění společný postoj 96/184/SZBP k vývozu zbraní do bývalé Jugoslávie
(1999/481/SZBP)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 15 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) dne 26. února 1996 Rada přijala společný postoj 96/184/SZBP k vývozu zbraní do bývalé Jugoslávie [1], který byl změněn rozhodnutím Rady 98/498/SZBP [2];
(2) tento společný postoj by měl být aktualizován ve vztahu ke změnám v mezinárodní vojenské přítomnosti v Bosně, zejména k rozmístění mezinárodních stabilizačních sil (SFOR);
(3) v zájmu zklidnění a stabilizace v Bosně a Hercegovině by přeprava ručních palných zbraní pro policejní síly neměla podléhat embargu,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Společný postoj 96/184/SZBP se mění takto:
1. Bod 2 odst. i) se nahrazuje tímto:
"i) bude embargo EU na zbraně, střelivo a vojenský materiál [3] vyhlášené vůči Bosně a Hercegovině, Chorvatsku a Svazové republice Jugoslávii ponecháno v platnosti.
Přesuny zařízení potřebného k odminování a přeprava ručních palných zbraní pro policejní síly
Rozhodnutí Komise
ze dne 2. července 1999,
kterým se mění rozhodnutí 94/269/ES, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu pocházejících z Kolumbie
(oznámeno pod číslem K(1999) 1826)
(Text s významem pro EHP)
(1999/486/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí 97/79/ES [2], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
(1) vzhledem k tomu, že článek 1 rozhodnutí Komise 94/269/ES ze dne 8. dubna 1994, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z Kolumbie [3], naposledy pozměněného rozhodnutím 96/31/ES [4], stanoví, že "Ministerio de Salud – División de Alimentos" je příslušným úřadem v Kolumbii pro ověřování a potvrzování shody produktů rybolovu a akvakultury s požadavky směrnice 91/493/EHS;
(2) vzhledem k tomu, že po restrukturalizaci kolumbijského vlády byly pravomoci v oblasti osvědčení o zdravotní nezávadnosti pro produkty rybolovu převedeny z "Ministerio de Salud – División de Alimentos" na "Instituto Nacional de Vigilancia de Medicamentos y Alimenos (Invima)"; že tento nový úřad je schopen účinně ověřovat dodržování platných právních předpisů; že je proto nezbytné v souladu s tím změnit název příslušného úřadu v rozhodnutí 94/269/ES;
(3) vzhledem k tomu, že je vhodné harmonizovat znění rozhodnutí 94/269/ES se zněním nedávno přijatých rozhodnutí Komise, která stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z některých třetích zemí;
(4) vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 94/269/ES se mění takto:
1. Článek 1 se nahrazuje tímto: "Článek 1
Příslušným úřadem v Kolumbii, který ověřuje a potvrzuje, že produkty rybolovu a akvakultury splňují požadavky směrnice 91/493/EHS, je Instituto Nacional de Vigilancia de Medicamentos y Alimentos (Invima)."
2. Článek 2 se nahrazuje tímto: "Článek 2
Produkty rybolovu a akvakultury pocházející z Kolumbie musejí splňovat tyto podmínky:
1. ke každé zásilce musí být přiložen očíslovaný originál osvědčení o zdravotní nezávadnosti, který je řádně vyplněn, podepsán, opatřen datem a vyhotoven na jednom listu v souladu se vzorem uvedeným v příloze A tohoto rozhodnutí;
2. produkty musejí pocházet ze schválených provozoven, výrobních plavidel, chladírenských skladů nebo mrazírenských plavidel uvedených v příloze B tohoto rozhodnutí;
3. s výjimkou volně ložených zmrazených produktů rybolovu určených ke konzervaci, musejí být všechna balení nesmazatelně označena slovem "KOLUMBIE" a schvalovacím/registračním číslem provozovny, výrobního plavidla, chladírenského skladu nebo mrazírenského plavidla, z nichž produkty pocházejí."
3. Příloha A se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 2. července 1999,
kterým se mění rozhodnutí 98/568/ES, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z Guatemaly
(oznámeno pod číslem K(1999) 1828)
(Text s významem pro EHP)
(1999/487/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí 97/79/ES [2], a zejména na čl. 11 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 1 rozhodnutí Komise 98/568/ES ze dne 6. října 1998, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z Guatemaly [3], stanoví, že "Dirección General de Servicios Pecuarios (DIGESEPE) del Ministerio de Agricultura, Ganadería y Alimentación" je příslušným úřadem v Guatemale, který ověřuje a potvrzuje, že produkty rybolovu a akvakultury splňují požadavky směrnice 91/493/EHS.
(2) Po restrukturalizaci guatemalské vlády byly pravomoci v oblasti osvědčení o zdravotní nezávadnosti pro produkty rybolovu převedeny z DIGESEPE na "Área de Inocuidad de Alimentos - Unidad de Normas y Regulaciones (AIA - UNR)". Tento nový úřad je schopen účinně ověřovat dodržování platných právních předpisů.
Proto je nezbytné upravit název příslušného úřadu v rozhodnutí 98/568/ES a vzor osvědčení o zdravotní nezávadnosti uvedený v příloze A uvedeného rozhodnutí.
(3) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 98/568/ES se mění takto:
1. článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
Příslušným úřadem
Rozhodnutí Rady a Komise
ze dne 12. května 1999
o uzavření Dohody o partnerství a spolupráci mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Kazašskou republikou na straně druhé
(1999/490/ES, ESUO, Euratom)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 54 odst. 2, čl. 57 odst. 2 poslední větu, článek 66, čl. 73c odst. 2, článek 75, čl. 84 odst. 2, články 99, 100, 113 a 235, ve spojení s čl. 228 odst. 2 druhou větou a čl. 228 odst. 3 druhým pododstavcem této Smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství uhlí a oceli, a zejména na článek 95 této Smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména druhý odstavec článku 101 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na souhlas Evropského parlamentu [1],
po konzultaci s Poradním výborem ESUO a se souhlasem Rady,
s ohledem na schválení Rady v souladu s článkem 101 Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii,
(1) vzhledem k tomu, že uzavření Dohody o partnerství a spolupráci mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Kazašskou republikou na straně druhé, která byla podepsána dne 23. ledna 1995 v Bruselu, přispěje k dosažení cílů Evropských společenství;
(2) vzhledem k tomu, že účelem této dohody je upevnit vazby, které vznikly zejména na základě Dohody mezi Evropským hospodářským společenstvím a Evropským společenstvím pro atomovou energii a Svazem sovětských socialistických republik o obchodu a obchodní a hospodářské spolupráci, která byla podepsána dne 18. prosince 1989 a schválena rozhodnutím č. 90/116/EHS [2];
(3) vzhledem k tomu, že určité závazky stanovené Dohodou o partnerství a spolupráci mimo rámec obchodní politiky Společenství se dotýkají nebo se pravděpodobně dotknou úpravy stanovené akty Společenství přijatými v oblastech svobody usazování, dopravy a zacházení s podniky;
(4) vzhledem k tomu, že uvedená dohoda stanoví pro Evropské společenství určité závazky ohledně pohybu kapitálu a plateb mezi Společenstvím a Kazašskou republikou;
(5) vzhledem k tomu, že pokud se uvedená dohoda mimoto dotýká směrnice Rady 90/434/EHS ze dne 23. července 1990 o společném systému zdanění při fúzích, rozděleních, převodech aktiv a výměně akcií týkajících se společností z různých členských států [3] a směrnice Rady 90/435/EHS ze dne 23. července 1990 o společném systému zdanění mateřských a dceřiných společností z různých členských států [4], které jsou založeny na článku 100 Smlouvy o založení Evropského společenství, měl by se tento článek použít jako právní základ;
(6) vzhledem k tomu, že určitá ustanovení uvedené dohody ukládají Společenství povinnosti v oblasti poskytování služeb, které přesahují přeshraniční rámec;
(7) vzhledem k tomu, že pro určitá ustanovení uvedené dohody, která má Společenství provést, neurčuje Smlouva o založení Evropského společenství žádnou působnost; že je proto nezbytné uchýlit se k článku 235 Smlouvy,
ROZHODLY TAKTO:
Článek 1
Dohoda o partnerství a spolupráci uzavřená mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Kazašskou republikou na straně druhé, jakož i protokol, prohlášení a výměna dopisů se schvalují jménem Evropského společenství, Evropského společenství uhlí a oceli a Evropského společenství pro atomovou energii.
Znění uvedených aktů se připojují k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
1. Postoj, který má přijmout Společenství v Radě pro spolupráci a ve Výboru pro spolupráci za situace, kdy Rada pro spolupráci zmocnila tento výbor k jednání, zaujme Rada na návrh Komise, popřípadě Komise, a to vždy v souladu s odpovídajícími ustanoveními Smlouvy o založení Evropského společenství, Smlouvy o založení Evropského společenství uhlí a oceli a Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii.
2. V souladu s článkem 77 Dohody o partnerství a spolupráci předseda Rady předsedá Radě pro spolupráci a předkládá postoj Společenství.
Výboru pro spolupráci v souladu s jeho jednacím řádem předsedá zástupce Komise a předkládá postoj Společenství.
3. Rozhodnutí zveřejnit doporučení Rady pro spolupráci a Výboru pro spolupráci
Rozhodnutí Rady a Komise
ze dne 12. května 1999
o uzavření Dohody o partnerství a spolupráci mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Kyrgyzskou republikou na straně druhé
(1999/491/ES, ESUO, Euratom)
RADA EVROPSKÉ UNIE
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 54 odst. 2, čl. 57 odst. 2 poslední větu a článek 66, čl. 73c odst. 2, článek 75, čl. 84 odst. 2, články 99, 100, 113 a 235, ve spojení s čl. 228 odst. 2 druhou větou a čl. 228 odst. 3 druhým pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství uhlí a oceli, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na druhý odstavec článku 101 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na souhlas Evropského parlamentu [1],
po konzultaci s Poradním výborem ESUO a se souhlasem Rady,
s ohledem na schválení Rady v souladu s článkem 101 Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) vzhledem k tomu, že uzavření Dohody o partnerství a spolupráci mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Kyrgyzskou republikou na straně druhé, která byla podepsána dne 9. února 1995 v Bruselu, přispěje k dosažení cílů Evropských společenství;
(2) vzhledem k tomu, že účelem této dohody je upevnit vazby, které vznikly zejména na základě Dohody mezi Evropským hospodářským společenstvím a Evropským společenstvím pro atomovou energii a Svazem sovětských socialistických republik o obchodu a obchodní a hospodářské spolupráci, která byla podepsána dne 18. prosince 1989 a schválena rozhodnutím č. 90/116/EHS [2];
(3) vzhledem k tomu, že určité závazky stanovené Dohodou o partnerství a spolupráci mimo rámec obchodní politiky Společenství se dotýkají nebo se pravděpodobně dotknou úpravy stanovené akty Společenství přijatými v oblastech svobody usazování, dopravy a zacházení s podniky;
(4) vzhledem k tomu, že uvedená dohoda stanoví pro Evropské společenství určité závazky ohledně pohybu kapitálu a plateb mezi Společenstvím a Kyrgyzskou republikou;
(5) vzhledem k tomu, že pokud se uvedená dohoda mimoto dotýká směrnice Rady 90/434/EHS ze dne 23. července 1990 o společném systému zdanění při fúzích, rozděleních, převodech aktiv a výměně akcií týkajících se společností z různých členských států [3] a směrnice Rady 90/435/EHS ze dne 23. července 1990 o společném systému zdanění mateřských a dceřiných společností z různých členských států [4], které jsou založeny na článku 100 Smlouvy o založení Evropského společenství, měl by se tento článek použít jako právní základ;
(6) vzhledem k tomu, že určitá ustanovení uvedené dohody ukládají Společenství povinnosti v oblasti poskytování služeb, které přesahují přeshraniční rámec;
(7) vzhledem k tomu, že pro určitá ustanovení uvedené dohody, která má Společenství provést, neurčuje Smlouva o založení Evropského společenství žádnou působnost; že je proto nezbytné uchýlit se k článku 235 Smlouvy,
ROZHODLY TAKTO:
Článek 1
Dohoda o partnerství a spolupráci mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Kyrgyzskou republikou na straně druhé, jakož i protokol, prohlášení a výměna dopisů se schvalují jménem Evropského společenství, Evropského společenství uhlí a oceli a Evropského společenství pro atomovou energii.
Znění uvedených aktů se připojují k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
1. Postoj, který má přijmout Společenství v Radě pro spolupráci a ve Výboru pro spolupráci za situace, kdy Rada pro spolupráci zmocnila tento výbor k jednání, zaujme Rada na návrh Komise, popřípadě Komise, a to vždy v souladu s odpovídajícími ustanoveními Smlouvy o založení Evropského společenství, Smlouvy o založení Evropského společenství uhlí a oceli a Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii.
2. V souladu s článkem 76 Dohody o partnerství a spolupráci předseda Rady předsedá Radě pro spolupráci a předkládá postoj Společenství.
Výboru pro spolupráci v souladu s jeho jednacím řádem předsedá zástupce Komise a předkládá postoj Společenství.
3. Rozhodnutí zveřejnit doporučení Rady pro spolupráci a Výboru pro spolupráci
Rozhodnutí Rady
ze dne 21. června 1999
o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Islandskou republikou na straně druhé o protokolu č. 2 k Dohodě mezi Evropským hospodářským společenstvím a Islandskou republikou
(1999/492/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 ve spojení s první větou čl. 300 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Aby bylo zohledněno přistoupení Rakouské republiky, Finské republiky a Švédského království k Evropské unii, jakož i provádění dohod Uruguayského kola, byla sjednána Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Islandskou republikou na straně druhé o protokolu č. 2 k Dohodě mezi Evropským hospodářským společenstvím a Islandskou republikou [1].
(2) Tuto dohodu je třeba schválit,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Islandskou republikou na straně druhé o protokolu č. 2 k Dohodě mezi Evropským hospodářským společenstvím a Islandskou republikou se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Prováděcí pravidla k tomuto rozhodnutí stanoví Komise za pomoci výboru uvedeného v článku 15 nařízení (ES) č. 3448/93 [2], postupem podle článku 16 uvedeného nařízení.
Článek 3
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat dohodu uvedenou v čl. 1 zavazující Společenství.
Rozhodnutí Komise
ze dne 1. července 1999,
kterým se mění rozhodnutí 94/577/ES o veterinárních podmínkách a veterinárních osvědčeních pro dovoz spermatu skotu ze třetích zemí
(oznámeno pod číslem K(1999) 1775)
(Text s významem pro EHP)
(1999/495/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 88/407/EHS ze dne 14. června 1988 o veterinárních požadavcích na obchod s hluboce zmrazeným spermatem skotu uvnitř Společenství a na jeho dovoz [1], naposledy pozměněnou směrnicí 93/60/EHS [2], a zejména na články 10 a 11 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 94/577/ES [3] stanoví veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz spermatu skotu ze třetích zemí.
(2) Čl. 4 odst. 1 rozhodnutí 88/407/EHS stanoví, že od 1. ledna 1999 je zakázán obchod se spermatem býků, u kterých se projeví pozitivní reakce na séroneutralizační test nebo na test Elisa na zjištění infekční rhinotracheitidy skotu/infekční postulární vulvovaginitidy a kteří nebyli očkováni podle uvedené směrnice.
(3) Čl. 10 odst. 4 rozhodnutí 88/407/EHS stanoví, že ustanovení použitelná na obchod uvnitř Společenství podle článku 4 uvedené směrnice se použijí přiměřeně také na dovoz.
(4) Osvědčení stanovená v části 1 příloh A, B, C a D rozhodnutí 94/577/ES je třeba pozměnit za účelem ozřejmění podmínek použitelných na dovoz.
(5) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V přílohách A, B, C a D rozhodnutí 94/577/ES se v části 1 kolonce 13 písmenu d) mění bod ii) takto:
1. Na konci třetí odrážky se zrušuje slovo "nebo".
2. Čtvrtá odrážka se zrušuje.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 7. července 1999
o společném technickém předpisu pro dvoumódová koncová zařízení DECT/GSM digitálních bezšňůrových telekomunikací (DECT)
(oznámeno pod číslem K(1999) 2026)
(Text s významem pro EHP)
(1999/497/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 98/13/ES ze dne 12. února 1998 o telekomunikačních koncových zařízeních a zařízeních družicových pozemských stanic, včetně vzájemného uznávání jejich shody [1], a zejména na čl. 7 odst. 2 druhou odrážku uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Komise podle čl. 7 odst. 2 první odrážky uvedené směrnice přijala opatření k určení typu koncových zařízení, pro která je nutný společný technický předpis, a vymezila oblast působnosti tohoto předpisu;
(2) je třeba přijmout odpovídající harmonizované normy, popřípadě části těchto norem s cílem uplatňovat základní požadavky, které mají být uvedeny ve společných technických předpisech;
(3) k zachování přístupu výrobců na trh jsou nutná přechodná ustanovení týkající se zařízení schválených podle vnitrostátních předpisů pro schvalování typu;
(4) Výboru pro schvalování telekomunikačních koncových zařízení (ACTE) byl předložen návrh podle čl. 29 odst. 2 uvedené směrnice;
(5) společný technický předpis přijatý tímto rozhodnutím je v souladu se stanoviskem ACTE,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Toto rozhodnutí se vztahuje na koncová zařízení určená k připojení k veřejné telekomunikační síti, která spadají do oblasti působnosti harmonizované normy uvedené v čl. 2 odst. 1.
2. Tímto rozhodnutím se zavádí společný technický předpis týkající se připojovacích požadavků na zařízení DECT pro přístup k sítím GSM.
Článek 2
1. Společný technický předpis zahrnuje harmonizovanou normu vypracovanou příslušným normalizačním orgánem s cílem v co nejvyšší míře uplatňovat základní požadavky uvedené v čl.
5 písm. c) až g) směrnice 98/13/ES. Odkaz na tuto normu je uveden v příloze.
2. Koncová zařízení, na která se vztahuje toto rozhodnutí, musí být v souladu se společným technickým předpisem uvedeným v odstavci 1 nebo alternativně s použitelnými společnými technickými předpisy uvedenými v rozhodnutích Komise 97/523/ES [2], 97/524/ES [3], 97/525/ES [4], 98/574/ES [5], 98/542/ES [6], 98/575/ES [7], 98/543/ES [8] nebo 1999/310/ES [9].
Mimoto musí splňovat základní požadavky uvedené v čl. 5 písm. a) a b) směrnice 98/13/ES, jakož i požadavky všech ostatních použitelných směrnic, zejména směrnic Rady 73/23/EHS [10] a 89/336/EHS [11].
Článek 3
Oznámené subjekty určené k provádění postupů uvedených v článku 10 směrnice 98/13/ES dnem vstupu tohoto rozhodnutí v platnost použijí u koncových zařízení podle čl. 1 odst.
1 tohoto rozhodnutí harmonizovanou normu uvedenou v příloze nebo alternativně harmonizované normy, které jsou uvedeny v přílohách k rozhodnutím 97/523/ES, 97/524/ES, 97/525/ES, 98/574/ES, 98/542/ES, 98/575/ES, 98/543/ES nebo 1999/310/ES, nebo zajistí používání těchto norem.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 7. července 1999
o společném technickém předpisu pro zařízení digitálních bezšňůrových telekomunikací (DECT) pro přístup k digitální síti integrovaných služeb (ISDN) (2. verze)
(oznámeno pod číslem K(1999) 2027)
(Text s významem pro EHP)
(1999/498/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 98/13/ES ze dne 12. února 1998 o telekomunikačních koncových zařízeních a zařízeních družicových pozemských stanic, včetně vzájemného uznávání jejich shody [1], a zejména na čl. 7 odst. 2 druhou odrážku uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Komise podle čl. 7 odst. 2 první odrážky uvedené směrnice přijala opatření k určení typu koncových zařízení, pro která je nutný společný technický předpis, a vymezila oblast působnosti tohoto předpisu.
(2) Je třeba přijmout odpovídající harmonizované normy, popřípadě části těchto norem s cílem uplatňovat základní požadavky, které mají být uvedeny ve společných technických předpisech.
(3) K zachování přístupu výrobců na trh jsou nutná přechodná ustanovení týkající se zařízení schválených podle vnitrostátních předpisů pro schvalování typu.
(4) Výboru pro schvalování telekomunikačních koncových zařízení (ACTE) byl předložen návrh podle čl. 29 odst. 2 uvedené směrnice.
(5) Společný technický předpis přijatý tímto rozhodnutím je v souladu se stanoviskem ACTE,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Toto rozhodnutí se vztahuje na koncová zařízení určená k připojení k veřejné telekomunikační síti, která spadají do oblasti působnosti harmonizované normy uvedené v čl. 2 odst. 1.
2. Tímto rozhodnutím se zavádí společný technický předpis týkající se připojovacích požadavků na zařízení DECT pro přístup k síti ISDN.
Článek 2
1. Společný technický předpis zahrnuje harmonizovanou normu vypracovanou příslušným normalizačním orgánem s cílem v co nejvyšší míře uplatňovat základní požadavky uvedené v čl.
5 písm. c) až g) směrnice 98/13/ES. Odkaz na tuto normu je uveden v příloze.
2. Koncová zařízení, na která se vztahuje toto rozhodnutí, musí být v souladu se společným technickým předpisem uvedeným v odstavci 1 nebo alternativně se společnými technickými předpisy uvedenými v rozhodnutích Komise 98/515/ES [2] a 97/523/ES [3] nebo 1999/310/ES [4].
Mimoto musí splňovat základní požadavky uvedené v čl. 5 písm. a) a b) směrnice 98/13/ES, jakož i požadavky všech ostatních použitelných směrnic, zejména směrnic Rady 73/23/EHS [5] a 89/336/EHS [6].
Článek 3
Oznámené subjekty určené k provádění postupů uvedených v článku 10 směrnice 98/13/ES dnem vstupu tohoto rozhodnutí v platnost použijí u koncových zařízení podle čl. 1 odst.
1 tohoto rozhodnutí harmonizovanou normu uvedenou v příloze I nebo alternativně harmonizované normy, které jsou uvedeny v přílohách k rozhodnutím 98/515/ES, 97/523/ES nebo 1999/310/ES, nebo zajistí používání těchto norem.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 1. července 1999,
kterým se orientačně rozdělují položky závazků pro jednotlivé členské státy v rámci finančního nástroje pro orientaci rybolovu (FNOR) mimo regiony spadající pod cíl 1 strukturálních fondů na období let 2000 až 2006
(oznámeno pod číslem K(1999) 1760)
(1999/500/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech [1], a zejména na čl. 7 odst. 3 čtvrtý pododstavec uvedeného nařízení,
(1) vzhledem k tomu, že podle čl. 2 odst.
3 prvního pododstavce nařízení (ES) č. 1260/1999 přispívá finanční nástroj pro orientaci rybolovu (FNOR) na strukturální opatření v odvětví rybolovu mimo regiony spadající pod cíl 1;
(2) vzhledem k tomu, že odstavec 40 závěrů předsednictva ze zasedání Evropské rady v Berlíně ve dnech 24. a 25. března 1999 stanovil částky na strukturální opatření na období let 2000 až 2006;
(3) vzhledem k tomu, že čl. 7 odst. 3 čtvrtý pododstavec nařízení (ES) č. 1260/1999 stanoví, že Komise vypracuje průhlednými postupy orientační rozdělení položek závazků podle členských států, jež jsou k dispozici pro daná opatření; Komise uvedla v poznámce předložené Výboru stálých zástupců dne 18. března 1999 [2] k tomuto účelu použitou metodu;
(4) vzhledem k tomu, že prostředky mají být rozděleny podle této metody,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Orientační rozdělení položek závazků pro členské státy v rámci finančního nástroje pro orientaci rybolovu (FNOR) mimo regiony spadající pod cíl 1 strukturálních fondů na období let 2000 až 2006 je stanoveno v příloze k tomuto nařízení.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 1. července 1999,
kterým se orientačně rozdělují položky závazků pro jednotlivé členské státy v rámci cíle 1 strukturálních fondů na období let 2000 až 2006
(oznámeno pod číslem K(1999) 1769)
(1999/501/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech [1], a zejména na čl. 7 odst. 3 první pododstavec uvedeného nařízení,
(1) vzhledem k tomu, že podle čl.
1 prvního pododstavce bodu 1 nařízení (ES) č. 1260/1999 je cíl 1 strukturálních fondů zaměřen na podporu rozvoje a strukturálních změn regionů, jejichž rozvoj zaostává;
(2) vzhledem k tomu, že podle čl. 7 odst. 2 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1260/1999 bude 69,7 % prostředků strukturálních fondů přiděleno na cíl 1, včetně 4,3 % na přechodnou podporu;
(3) vzhledem k tomu, že podle čl. 7 odst. 3 prvního pododstavce nařízení (ES) č. 1260/1999 vypracuje Komise průhlednými postupy orientační rozdělení položek závazků podle členských států, jež jsou k dispozici pro programování v letech 2000 až 2006, přičemž pro cíle 1 a 2 vezme plně v úvahu jedno nebo více objektivních kriterií podobných kriteriím používaným během předchozího období, na které se vztahovalo nařízení Rady (EHS) č. 2052/88 ze dne 24. června 1988 o úkolech strukturálních fondů a jejich účinnosti a o koordinaci mezi jejich činnostmi navzájem a mezi těmito činnostmi a operacemi Evropské investiční banky a jinými stávajícími finančními nástroji [2], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 3193/94 [3], totiž: odpovídající počet obyvatel, jichž by se opatření měla týkat, regionální prosperitu, celostátní prosperitu a relativní závažnost strukturálních obtíží, zejména úroveň nezaměstnanosti;
(4) vzhledem k tomu, že podle čl. 7 odst.
3 třetího pododstavce nařízení (ES) č. 1260/1999 tato rozdělení pro cíle 1 a 2 rozlišují přidělení prostředků do regionů a oblastí, které dostávají přechodnou podporu.
Tyto příděly je třeba stanovit podle kritérií uvedených v prvním pododstavci uvedeného článku; rozpis těchto prostředků na jednotlivé roky klesá počínaje 1. lednem 2000 a na rok 2000 musí být nižší než na rok 1999; profil přechodné podpory může být upraven podle zvláštních potřeb jednotlivých regionů, přičemž Komise vezme v úvahu žádosti členských států v tomto smyslu a zohlední roční rozpis finančních prostředků strukturálních fondů stanovený v příloze k nařízení (ES) č. 1260/1999;
(5) vzhledem k tomu, že podle čl. 7 odst. 4 prvního pododstavce nařízení (ES) č. 1260/1999 se na období let 2000 až 2004 v rámci cíle 1 zřizuje program pro podporu mírového procesu v Severním Irsku (PEACE) ve prospěch Severního Irska a příhraničních oblastí Irska, a to za stejných podmínek, jaké byly stanoveny pro tento program na období let 1994 až 1999;
(6) vzhledem k tomu, že podle čl. 7 odst. 4 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1260/1999 se na období let 2000 až 2006 v rámci cíle 1 zřizuje program zvláštní pomoci pro švédské regiony NUTS II, které nejsou uvedeny v seznamu podle čl. 3 odst. 2 uvedeného nařízení a jež splňují kritéria stanovená v článku 2 protokolu č. 6 k aktu o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska [4];
(7) vzhledem k tomu, že prohlášení Komise připojené k zápisu z jednání Rady dne 21. června 1999 uvádí metodu, kterou Komise použije při rozhodování o orientačním rozdělení položek závazků podle členských států pro cíl 1 v souladu s čl. 7 odst. 3 prvním pododstavcem nařízení (ES) č. 1260/1999;
(8) vzhledem k tomu, že na základě této metody byly v odstavci 44 písm. a), b), c), e), f), h), i) a j) závěrů předsednictví ze zasedání Evropské rady
Rozhodnutí Komise
ze dne 1. července 1999,
kterým se stanoví seznam regionů spadajících pod cíl 1 strukturálních fondů na období let 2000—2006
(oznámeno pod číslem K(1999) 1770)
(1999/502/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech [1], a zejména na čl. 3 odst. 2 uvedeného nařízení,
(1) vzhledem k tomu, že podle čl.
1 prvního pododstavce bodu 1 nařízení (ES) č. 1260/1999 je cíl 1 strukturálních fondů zaměřen na podporu rozvoje a strukturálních změn regionů, jejichž rozvoj zaostává;
(2) vzhledem k tomu, že podle čl. 3 odst. 1 prvního pododstavce nařízení (ES) č. 1260/1999 pod cíl 1 spadají regiony odpovídající úrovni II klasifikace územních statistických jednotek (NUTS úroveň II), jejichž HDP na obyvatele měřený paritou kupní síly a vypočtený na základě údajů Společenství dostupných k 26. březnu 1999 za roky 1994, 1995 a 1996 je nižší než 75 % průměru Společenství;
(3) vzhledem k tomu, že podle čl. 3 odst. 1 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1260/1999 zahrnuje tento cíl rovněž nejvzdálenější regiony (francouzské zámořské departementy, Azory, Kanárské ostrovy a Madeiru), jež se nacházejí pod prahovou hodnotou 75 %, a oblasti, na které lze poskytnout podporu podle cíle 6 podle protokolu č. 6 k aktu o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska [2] pro období let 1995 až 1999;
(4) vzhledem k tomu, že podle čl. 6 odst. 1 prvního pododstavce nařízení (ES) č. 1260/1999 bez ohledu na článek 3 uvedeného nařízení obdrží regiony spadající pod cíl 1 v roce 1999 podle nařízení (EHS) č. 2052/88 ze dne 24. června 1988 o úkolech strukturálních fondů a jejich účinnosti a o koordinaci mezi jejich činnostmi navzájem a mezi těmito činnostmi a operacemi Evropské investiční banky a jinými stávajícími finančními nástroji [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 3193/94 [4], jež nejsou uvedeny v čl. 3 odst. 1 druhém pododstavci nařízení (ES) č. 1260/1999, podporu z fondů na přechodném základě v rámci cíle 1 od 1. ledna 2000 do 31. prosince 2005;
(5) vzhledem k tomu, že podle čl. 6 odst. 1 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1260/1999 vypracuje Komise při přijímání seznamu uvedeného v čl. 3 odst. 2 v souladu s čl. 4 odst. 5 a 6 uvedeného nařízení seznam oblastí NUTS úrovně III, jež patří do regionů, které mají dostávat podporu z fondů na přechodném základě v rámci cíle 1 v roce 2006;
(6) vzhledem k tomu, že podle čl. 6 odst. 1 třetího pododstavce nařízení (ES) č. 1260/1999 však může Komise na návrh členského státu, v rámci horní meze počtu obyvatel oblastí uvedených v druhém pododstavci a v souladu s čl. 4 odst. 4 druhým pododstavcem nahradit tyto oblasti jinými oblastmi na úrovni NUTS III nebo menšími, jež náležejí do regionů, které vyhovují kritériím čl. 4 odst. 5 až 9; Komise vzala v úvahu požadavky členských států;
(7) vzhledem k tomu, že podle čl. 6 odst. 1 čtvrtého pododstavce nařízení (ES) č. 1260/1999 dostávají oblasti, jež náleží do regionů, které nejsou uvedeny na seznamu podle druhého a třetího pododstavce, nadále podporu v roce 2006 pouze od ESF, FNOR a orientační sekce EZOZF v rámci téže formy pomoci,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Regiony spadající pod cíl 1 jsou uvedeny v seznamu v příloze I.
Tento seznam platí od 1. ledna 2000 do 31. prosince 2006.
Článek 2
Regiony a oblasti, které obdrží přechodnou podporu v rámci cíle 1, jsou uvedeny v seznamu v příloze II.
Tento seznam platí pro regiony v něm uvedené od 1. ledna 2000 do 31. prosince 2005, případně 31. prosince 2006.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 1. července 1999,
kterým se určuje horní mez počtu obyvatel pro každý členský stát v rámci cíle 2 strukturálních fondů na období let 2000–2006
(oznámeno pod číslem K (1999) 1771)
(1999/503/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech [1], a zejména na čl. 4 odst. 2 uvedeného nařízení,
(1) vzhledem k tomu, že podle čl.
1 prvního pododstavce bodu 2) nařízení (ES) č. 1260/1999 je cíl 2 strukturálních fondů zaměřen na podporu hospodářské a sociální přeměny oblastí, jež čelí strukturálním obtížím;
(2) vzhledem k tomu, že podle čl. 4 odst.
2 nařízení (ES) č. 1260/1999 nesmí počet obyvatel oblastí spadajících pod cíl 2 překročit 18 % celkového počtu obyvatel Společenství; že v souladu s tím stanoví Komise pro každý členský stát horní mez počtu obyvatel na základě těchto činitelů: celkový počet obyvatel každého členského státu v regionech úrovně NUTS III, které splňují zvláštní kritéria pro průmyslové a venkovské oblasti, jež procházejí socioekonomickými změnami uvedenými v odstavcích 5 a 6 uvedeného článku, závažnost strukturálních obtíží na vnitrostátní úrovni v každém členském státě v porovnání s ostatními dotyčnými členskými státy a potřeba zajistit, aby každý členský stát spravedlivě přispíval k celkovému úsilí o soustředění prostředků;
(3) vzhledem k tomu, že podle čl. 4 odst. 2 písm. b) nařízení (ES) č. 1260/1999 má být závažnost strukturálních obtíží na vnitrostátní úrovni hodnocena na základě celkové nezaměstnanosti a dlouhodobé nezaměstnanosti mimo regiony, kterým lze poskytnout podporu v rámci cíle 1;
(4) vzhledem k tomu, že podle čl. 4 odst. 2 písm. c) nařízení (ES) č. 1260/1999 nesmí maximální snížení počtu obyvatel, na který se vztahuje cíl 2, překročit jednu třetinu počtu, na který se v roce 1999 vztahují cíle 2 a 5b stanovené v nařízení (EHS) č. 2052/88 ze dne 24. června 1988 o úkolech strukturálních fondů a jejich účinnosti a o koordinaci mezi jejich činnostmi navzájem a mezi těmito činnostmi a operacemi Evropské investiční banky a jinými stávajícími finančními nástroji [2], naposledy pozměněném nařízením (ES) č. 3193/94 [3];
(5) vzhledem k tomu, že horní mez počtu obyvatel pro každý členský stát by měla být stanovena na základě statistiky Společenství, která byla dostupná v době zasedání Evropské rady
Rozhodnutí Komise
ze dne 1. července 1999,
kterým se orientačně rozdělují položky závazků pro jednotlivé členské státy v rámci cíle 2 strukturálních fondů na období let 2000 až 2006
(oznámeno pod číslem K(1999) 1772)
(1999/504/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech [1], a zejména na čl. 7 odst. 3 první pododstavec uvedeného nařízení,
(1) vzhledem k tomu, že podle čl.
1 prvního pododstavce bodu 2 nařízení (ES) č. 1260/1999 je cíl 2 strukturálních fondů zaměřen na podporu hospodářské a sociální přeměny oblastí, jež čelí strukturálním obtížím;
(2) vzhledem k tomu, že podle čl. 7 odst. 2 třetího pododstavce nařízení (ES) č. 1260/1999 bude 11,5 % prostředků strukturálních fondů přiděleno na cíl 2, včetně 1,4 % na přechodnou podporu;
(3) vzhledem k tomu, že podle čl. 7 odst. 3 prvního pododstavce nařízení (ES) č. 1260/1999 vypracuje Komise průhlednými postupy orientační rozdělení položek závazků podle členských států, přičemž pro cíle 1 a 2 vezme plně v úvahu jedno nebo více objektivních kritérií podobných kritériím, která byla použita v předchozím období, na které se vztahovalo nařízení Rady (EHS) č. 2052/88 ze dne 24. června 1988 o úkolech strukturálních fondů a jejich účinnosti a o koordinaci mezi jejich činnostmi navzájem a mezi těmito činnostmi a operacemi Evropské investiční banky a jinými ostatními stávajícími finančními nástroji [2], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 3193/94 [3], totiž: odpovídající počet obyvatel, jichž by se opatření měla týkat, regionální prosperitu, celostátní prosperitu a relativní závažnost strukturálních problémů, zejména úroveň nezaměstnanosti;
(4) vzhledem k tomu, že podle čl. 7 odst.
3 třetího pododstavce nařízení (ES) č. 1260/1999 tato rozdělení pro cíle 1 a 2 rozlišují přidělení prostředků do regionů a oblastí, které dostávají přechodnou podporu; že tyto příděly jsou stanoveny podle kritérií uvedených v prvním pododstavci zmíněného článku a rozpis těchto částek na jednotlivé roky klesá počínaje 1. lednem 2000 a na rok 2000 je nižší než na rok 1999;
(5) vzhledem k tomu, že prohlášení Komise připojené k zápisu z jednání Rady dne 21. června 1999 uvádí metodu, kterou Komise použije při rozhodování o orientačním rozdělení položek závazků podle členských států pro cíl 2, v souladu s čl. 7 odst. 3 prvním pododstavcem nařízení (ES) č. 1260/1999;
(6) vzhledem k tomu, že na základě této metody byly v odstavci 44 písm. g) závěrů předsednictví ze zasedání Evropské rady
Rozhodnutí Komise
ze dne 1. července 1999,
kterým se orientačně rozdělují položky závazků pro jednotlivé členské státy v rámci cíle 3 strukturálních fondů na období let 2000 až 2006
(oznámeno pod číslem K(1999) 1774)
(1999/505/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech [1], a zejména na čl. 7 odst. 3 první pododstavec uvedeného nařízení,
(1) vzhledem k tomu, že podle čl.
1 prvního pododstavce bodu 3 nařízení (ES) č. 1260/1999 je cíl 3 strukturálních fondů zaměřen na podporu přizpůsobování a modernizace politik a systémů vzdělávání, odborné přípravy a zaměstnanosti;
(2) vzhledem k tomu, že podle čl. 7 odst. 2 čtvrtého pododstavce nařízení (ES) č. 1260/1999 bude 12,3 % prostředků strukturálních fondů přiděleno na cíl 3;
(3) vzhledem k tomu, že podle čl. 7 odst. 3 prvního pododstavce nařízení (ES) č. 1260/1999 vypracuje Komise průhlednými postupy orientační rozdělení položek závazků podle členských států, jež jsou k dispozici pro programování na období let 2000 až 2006;
(4) vzhledem k tomu, že podle čl. 7 odst. 3 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1260/1999 je rozdělení podle členských států pro cíl 3 založeno v zásadě na odpovídajícím počtu obyvatel, situaci v zaměstnanosti a závažnosti problémů, jako jsou sociální vyloučení, úroveň vzdělání a odborné přípravy a účast žen na trhu práce;
(5) vzhledem k tomu, že zasedání Evropské rady v Berlíně ve dnech 24. a 25. března 1999 schválilo v odstavci 45 závěrů předsednictví metodologii navrženou Komisí v souladu s čl. 7 odst. 3 druhým pododstavcem nařízení (ES) č. 1260/1999 pro orientační rozdělení položek závazků pro dosahování cíle 3 strukturálních fondů;
(6) zasedání Evropské rady
Rozhodnutí Komise
ze dne 26. července 1999,
kterým se mění rozhodnutí 98/610/ES, Euratom o zřizování odborných skupin napomáhajících Komisi s obsahem a hlavními směry klíčových akcí v oblasti výzkumu a technologického rozvoje
(oznámeno pod číslem K(1999) 2359)
(Text s významem pro EHP)
(1999/506/ES, Euratom)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii,
(1) vzhledem k tomu, že svým rozhodnutím 98/610/ES, Euratom [1], Komise zřídila odborné skupiny, aby jí napomáhaly s obsahem a hlavními směry klíčových akcí v oblasti výzkumu a technologického rozvoje;
(2) vzhledem k tomu, že v této souvislosti členové těchto odborných skupin byli jmenováni jednotlivě Komisí na období dvou let; že během tohoto období by mohla proběhnout nová jmenování zaměřená na rozšíření výběru zemí původu, dosažení lepší rovnováhy vědeckých a technických kvalifikací a nahrazení členů, kteří se již nemohli práce skupin účastnit;
(3) vzhledem k tomu, že je nezbytné zajistit jako obecnou zásadu stejnorodost odborných skupin, umožnit jejich řízení odděleními Komise a zajistit požadovaný stupeň průhlednosti;
(4) vzhledem k tomu, že by v této souvislosti funkční období nových členů mělo skončit ve stejné době jako funkční období ostatních, dříve jmenovaných členů,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
V čl. 4 odst. 1 rozhodnutí 98/610/ES, Euratom se první pododstavec nahrazuje tímto: "Členy odborné skupiny jmenuje jednotlivě Komise na dobu nejvýše dvou let. Jmenování může být jednou prodlouženo nejvýše o dva roky."
Článek 2
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.
Rozhodnutí Komise
ze dne 26. července 1999
o některých ochranných opatřeních vůči kaloňům, psům a kočkám pocházejícím z Malajsie (poloostrova) a Austrálie
(oznámeno pod číslem K(1999) 2467)
(Text s významem pro EHP)
(1999/507/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol živých zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [1], naposledy pozměněnou směrnicí 96/43/ES [2], a zejména na čl. 18 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Hlavní veterinární zásady, které musí dodržovat členské státy při dovozu ze třetích zemí psů, koček a jiných zvířat vnímavých ke vzteklině, jsou stanoveny ve směrnici 92/65/EHS [3]; že však veterinární osvědčení ještě nejsou harmonizována.
(2) V Austrálii a v Malajsii byly oznámeny smrtelné případy choroby způsobené virem Hendra a choroby způsobené virem Nipah u člověka.
(3) Kaloni rodu Pteropus jsou považováni za přirozené nositele viru Hendra a za rezervoární nositele viru Nipah.
Avšak tito savci nevykazují klinické známky choroby a mohou nést virus v přítomnosti neutralizujících protilátek.
(4) Kaloni jsou příležitostně dováženi z třetích zemí.
Až do stanovení veterinárních podmínek Společenství pro dovoz kaloňů ze třetích zemí se jeví nezbytným zavést některá ochranná opatření týkající se choroby způsobené virem Hendra a choroby způsobené virem Nipah.
(5) Choroba způsobená virem Hendra může být přenosná kočkami a psi a kočky mohou být infikováni chorobou způsobenou virem Nipah.
Vystavení působení dotyčných virů podporuje sérokonverzi u nemocných a zotavujících se zvířat, kterou lze zjistit laboratorními testy.
(6) Výskyt této zoonózy ve výše jmenovaných zemích může představovat nebezpečí pro osoby a vnímavá zvířata ve Společenství.
(7) Proto je nutné přijmout na úrovni Společenství ochranná opatření, pokud jde o dovoz kaloňů, psů a koček z Malajsie (poloostrova) a Austrálie.
(8) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Dovoz kaloňů rodu Pteropus z Malajsie (poloostrova) a Austrálie se zakazuje.
2. Odchylně od odstavce 1 a aniž jsou dotčeny předpisy ve směrnici Rady 92/65/EHS, smějí být kaloni rodu Pteropus dováženi za těchto podmínek:
- zvířata pocházejí z kolonií zvířat držených v zajetí,
- zvířata byla izolována v karanténních prostorách nejméně 60 dní,
- zvířata byla s negativním výsledkem podrobena sérumneutralizačnímu testu nebo schválenému testu ELISA na protilátky proti virům Hendra a Nipah provedenému v laboratoři schválené k těmto testům příslušnými orgány na základě krevních vzorků odebraných dvakrát v intervalu 21 až 30 dní, přičemž druhý vzorek musí být odebrán během 10 dní před vývozem.
Článek 2
1. Dovoz psů a koček z Malajsie (poloostrova) se zakazuje.
2. Odchylně od odstavce 1 smějí být psi a kočky dováženi za těchto podmínek:
- zvířata nepřišla do styku s prasaty nejméně během posledních 60 dnů předcházejících vývozu,
- zvířata se nezdržovala na území, kde se během posledních 60 dní vyskytly případy choroby způsobené virem Nipah,
- zvířata byla podrobena s negativním výsledkem sérumneutralizačnímu testu nebo testu ELISA IgM a IgG provedenému v laboratoři schválené k testům na přítomnost protilátek proti viru Nipah příslušnými veterinárními orgány na základě krevních vzorků odebraných během 10 dní před vývozem.
Článek 3
1. Dovoz koček z Austrálie se zakazuje.
2. Odchylně od odstavce 1 smějí být kočky dováženy za těchto podmínek:
- zvířata se nezdržovala na území, kde se během posledních 60 dní vyskytly případy choroby způsobené virem Hendra,
- zvířata byla s negativním výsledkem podrobena testu ELISA IgM a IgG provedenému v laboratoři schválené k testům na přítomnost protilátek proti viru Hendra příslušnými veterinárními orgány na základě krevního vzorku odebraného během 10 dní před vývozem.
Článek 4
Členské státy změní dovozní opatření, která uplatňují vůči Malajsii (poloostrovu) a Austrálii tak, aby je uvedla do souladu s tímto rozhodnutím.
Členské státy o nich uvědomí Komisi.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 29. dubna 1999
o uzavření dohody, kterou se mění Dohoda o vědeckotechnické spolupráci mezi Evropským společenstvím a Austrálií
(1999/510/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 130m, ve spojení s čl. 228 odst. 2 první větou a čl. 228 odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
(1) vzhledem k tomu, že Rada rozhodnutím ze dne 27. června 1994 [2] schválila uzavření Dohody o vědecké a technické spolupráci mezi Evropským společenstvím a Austrálií;
(2) vzhledem k tomu, že Rada rozhodnutím ze dne 24. září 1998 pověřila Komisi sjednáním změny zmíněné dohody pouze výhradně pro oblasti spolupráce uvedené v článku 4 uvedené dohody postupem podle čl. 11 odst. 2 zmíněné dohody;
(3) vzhledem k tomu, že Rada rozhodnutím ze dne 29. března 1999 schválila podpis pozměňující dohody;
(4) vzhledem k tomu, že pozměňující dohoda má být schválena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda, kterou se mění Dohoda o vědeckotechnické spolupráci mezi Evropským společenstvím a Austrálií, se schvaluje.
Znění pozměňující dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
V souladu s článkem 11 Dohody o vědeckotechnické spolupráci mezi Evropským společenstvím a Austrálií oznámí předseda Rady, že Společenství splnilo postupy pro vstup v platnost pozměňující dohody připojené k tomuto rozhodnutí.
Rozhodnutí Komise
ze dne 7. července 1999
o společném technickém předpisu pro připojovací požadavky na pohyblivé stanice pro víceintervalový vysokorychlostní přenos dat s přepojováním okruhů (HSCSD)
(oznámeno pod číslem K(1999) 2029)
(Text s významem pro EHP)
(1999/511/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 98/13/ES ze dne 12. února 1998 o telekomunikačních koncových zařízeních a zařízeních družicových pozemských stanic, včetně vzájemného uznávání jejich shody [1], a zejména na čl. 7 odst. 2 druhou odrážku uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Komise podle čl. 7 odst. 2 první odrážky směrnice 98/13/ES přijala opatření k určení typu koncových zařízení, pro která je nutný společný technický předpis, a vymezila oblast působnosti tohoto předpisu;
(2) je třeba přijmout odpovídající harmonizované normy, popřípadě části těchto norem s cílem uplatňovat základní požadavky, které mají být uvedeny ve společných technických předpisech;
(3) k zachování přístupu výrobců na trh jsou nutná přechodná ustanovení týkající se zařízení schválených podle vnitrostátních předpisů pro schvalování typu;
(4) Výboru pro schvalování telekomunikačních koncových zařízení (ACTE) byl předložen návrh podle čl. 29 odst. 2 uvedené směrnice;
(5) společný technický předpis přijatý tímto rozhodnutím je v souladu se stanoviskem ACTE,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Toto rozhodnutí se vztahuje na koncová zařízení určená k připojení k veřejné telekomunikační síti, která spadají do oblasti působnosti harmonizované normy uvedené v čl. 2 odst. 1.
2. Tímto rozhodnutím se zavádí společný technický předpis týkající se připojovacích požadavků na pohyblivé stanice pro víceintervalový vysokorychlostní přenos dat s přepojováním okruhů (HSCSD).
Článek 2
1. Společný technický předpis zahrnuje harmonizovanou normu vypracovanou příslušným normalizačním orgánem s cílem v co nejvyšší míře uplatňovat základní požadavky uvedené v čl.
5 písm. c) až f) směrnice 98/13/ES. Odkaz na tuto normu je uveden v příloze.
2. Koncová zařízení, na která se vztahuje toto rozhodnutí, musí být v souladu se společným technickým předpisem uvedeným v odstavci 1 a, v co nejvyšší míře a v příslušném rozsahu, se společnými technickými předpisy uvedenými v rozhodnutích Komise 98/574/ES [2] a 98/575/ES [3].
Mimoto musí splňovat základní požadavky uvedené v čl. 5 písm. a) a b) směrnice 98/13/ES, jakož i požadavky všech ostatních použitelných směrnic, zejména směrnic Rady 73/23/EHS [4] a 89/336/EHS [5].
Článek 3
Oznámené subjekty určené k provádění postupů uvedených v článku 10 směrnice 98/13/ES po vstupu tohoto rozhodnutí v platnost použijí u koncových zařízení podle čl. 1 odst. 1 tohoto rozhodnutí harmonizovanou normu uvedenou v příloze nebo zajistí její používání.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady a Komise
ze dne 31. května 1999
o uzavření Dohody o partnerství a spolupráci mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na straně jedné a Gruzií na straně druhé
(1999/515/ES, ESUO, Euroatom)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 44 odst. 2, čl. 47 odst. 2 poslední větu, článek 55, čl. 57 odst. 2, článek 71, čl. 80 odst. 2, články 93, 94, 133 a 308 ve spojení s čl. 300 odst. 2 druhou větou a čl. 300 odst. 3 druhým pododstavcem této Smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství uhlí a oceli, a zejména na článek 95 této Smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na článek 101 druhý odstavec této Smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na souhlas Evropského parlamentu [1],
po konzultaci s Poradním výborem ESUO a se souhlasem Rady,
s ohledem na schválení Rady v souladu s článkem 101 Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii,
(1) vzhledem k tomu, že uzavření Dohody o partnerství a spolupráci mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Gruzií na straně druhé, která byla podepsána dne 22. dubna 1996 v Lucemburku, přispěje k dosažení cílů Evropských společenství;
(2) vzhledem k tomu, že účelem této dohody je upevnit vazby, které vznikly zejména na základě Dohody mezi Evropským hospodářským společenstvím a Evropským společenstvím pro atomovou energii a Svazem sovětských socialistických republik o obchodu a obchodní a hospodářské spolupráci, která byla podepsána dne 18. prosince 1989 a schválena rozhodnutím č. 90/116/EHS [2];
(3) vzhledem k tomu, že určité závazky stanovené Dohodou o partnerství a spolupráci mimo rámec obchodní politiky Společenství se dotýkají nebo se pravděpodobně dotknou úpravy stanovené akty Společenství přijatými v oblastech svobody usazování, dopravy a zacházení s podniky;
(4) vzhledem k tomu, že uvedená dohoda stanoví pro Evropské společenství určité závazky ohledně pohybu kapitálu a plateb mezi Společenstvím a Gruzií;
(5) vzhledem k tomu, že pokud se uvedená dohoda mimoto dotýká směrnice Rady 90/434/EHS ze dne 23. července 1990 o společném systému zdanění při fúzích, rozděleních, převodech aktiv a výměně akcií týkajících se společností z různých členských států [3] a směrnice Rady 90/435/EHS ze dne 23. července 1990 o společném systému zdanění mateřských a dceřiných společností z různých členských států [4], které jsou založeny na článku 94 Smlouvy o založení Evropského společenství, měl by se tento článek použít jako právní základ;
(6) vzhledem k tomu, že určitá ustanovení uvedené dohody ukládají Společenství povinnosti v oblasti poskytování služeb, které přesahují přeshraniční rámec;
(7) vzhledem k tomu, že pro určitá ustanovení uvedené dohody, která má Společenství provést, neurčuje Smlouva o založení Evropského společenství žádnou působnost; že je proto nezbytné uchýlit se k článku 308 Smlouvy o založení Evropského společenství,
PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Dohoda o partnerství a spolupráci uzavřená mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Gruzií na straně druhé, jakož i protokol, prohlášení a výměna dopisů se schvalují jménem Evropského společenství, Evropského společenství uhlí a oceli a Evropského společenství pro atomovou energii.
Znění uvedených aktů se připojují k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
1. Postoj, který má přijmout Společenství v Radě pro spolupráci a ve Výboru pro spolupráci za situace, kdy Rada pro spolupráci zmocnila tento výbor k jednání, zaujme Rada na návrh Komise, popřípadě Komise, a to vždy v souladu s odpovídajícími ustanoveními Smlouvy o založení Evropského společenství, Smlouvy o založení Evropského společenství uhlí a oceli a Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii.
2. V souladu s článkem 82 Dohody o partnerství a spolupráci předseda Rady předsedá Radě pro spolupráci a předkládá postoj Společenství.
Výboru pro spolupráci v souladu s jeho jednacím řádem předsedá zástupce Komise a předkládá postoj Společenství.
3. Rozhodnutí zveřejnit doporučení Rady pro spolupráci a Výboru pro spolupráci
Rozhodnutí Komise
ze dne 28. července 1999,
kterým se mění se zpětnou působností rozhodnutí 1999/355/ES o mimořádných opatřeních proti šíření Anoplophora glabripennis (Motschulsky) vůči Číně (kromě Hongkongu)
(oznámeno pod číslem K(1999) 2441)
(1999/516/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 77/93/EHS ze dne 21. prosince 1976 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 1999/53/ES [2], a zejména na čl.
15 odst. 3 této směrnice,
(1) vzhledem k tomu, že domnívá-li se některý členský stát, že existuje bezprostřední nebezpečí zavlečení Anoplophora glabripennis (Motschulsky) na jeho území ze třetí země, může dočasně přijmout jakákoliv doplňková opatření nezbytná k jeho ochraně před tímto nebezpečím;
(2) vzhledem k tomu, že v důsledku zachycení Anoplophora glabripennis (Motschulsky) na dřevěném obalovém materiálu vyrobeném z tvrdého dřeva pocházejícího z některých oblastí Číny přijalo Spojené království dne 14. prosince 1998 úřední opatření, aby chránilo své území před zavlečením zmíněného organismu a zavedlo zvláštní doplňkové monitorovací postupy pro tento organismu na uvedených komoditách;
(3) vzhledem k tomu, že na základě informací poskytnutých Spojeným královstvím a podle mezinárodní vědecké odborné literatury je Hongkong znám jako území prosté Anoplophora glabripennis (Motschulsky);
(4) vzhledem k tomu, že na základě těchto zachycení přijala Komise rozhodnutím 1999/355/ES [3] mimořádná opatření použitelná pro celé Společenství, aby zabezpečila účinnější ochranu před zavlečením Anoplophora glabripennis (Motschulsky) do Společenství z výše uvedené země kromě Hongkongu; že tato opatření zahrnují požadavek, aby dřevo, s výjimkou dřeva jehličnanů (Coniferales), ve formě:
- obalových beden, bedniček, přepravek, bubnů a podobných dřevěných obalů, palet, ohradových palet a jiných přepravních podložek, nástavných rámů palet používaných pro přepravu předmětů všeho druhu
nebo
- dřeva používaného pro podkládání nebo podpírání nákladu včetně dřeva, které si neuchovalo svůj přirozený oblý povrch, pocházejícího z Číny (s výjimkou Hongkongu),
bylo odkorněno a prosto požerků hmyzu o průměru větším než 3 mm nebo aby bylo uměle vysušeno na vlhkost, vyjádřenou v procentech sušiny, nižší než 20 % při dodržení postupu vhodného jak z hlediska užité teploty, tak z hlediska délky doby sušení;
(5) vzhledem k tomu, že se ukázalo, že tato opatření neupravují případy zachycení živých exemplářů škodlivého organismu na jakémkoliv potenciálním vektoru nebo nosiči; že je proto nezbytné zajistit, aby členské státy mohly v případě potřeby přijmout preventivní opatření proti zavlečení nebo rozšíření takového škodlivého organismu;
(6) vzhledem k tomu, že se zdá, že přijatá mimořádná opatření způsobila praktické problémy s přizpůsobením dřevěných obalových a pomocných materiálů s ohledem na všechny zásilky, které opustily nebo opustí Čínu po 10. červnu 1999 směrem do Společenství;
(7) vzhledem k tomu, že okolnosti odůvodňující mimořádná opatření nadále přetrvávají;
(8) vzhledem k tomu, aby byla Číně ponechána přiměřená lhůta pro přizpůsobení obalového a pomocného materiálu požadavkům výše uvedeného rozhodnutí, je třeba uvedené rozhodnutí změnit se zpětnou působností tak, aby z výše uvedených požadavků byly vyňaty zásilky, které opustily Čínu před 10. červencem 1999;
(9) vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Ode dne 28. května 1999 se článek 1 rozhodnutí 1999/355/ES nahrazuje tímto:
"Článek 1 1. Členské státy zakážou zavlékání Anoplophora glabripennis (Motschulsky) do Společenství a jeho rozšiřování na území Společenství.
2. Dřevo vymezené v příloze tohoto rozhodnutí, které pochází z Číny (kromě Hongkongu) může být dovezeno na území Společenství pouze, pokud jsou dodržena mimořádná opatření uvedená v příloze tohoto rozhodnutí.
Mimořádná opatření uvedená v příloze se použijí pouze na dřevo, které opustí Čínu počínaje dnem 10. července 1999."
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 28. července 1999,
kterým se mění rozhodnutí Komise 94/360/ES o snížené četnosti fyzických kontrol zásilek některých produktů při dovozu ze třetích zemí podle směrnice Rady 90/675/EHS
(oznámeno pod číslem K(1999) 2517)
(Text s významem pro EHP)
(1999/518/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství [1], a zejména na čl. 22 odst. 6 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) příslušné orgány Švýcarska informovaly dne 16. července 1999 orgány Komise o tom, že v hovězím mase dovezeném z jednoho zařízení ve Spojených státech amerických (USA) byl dvakrát prokázán dietylstilboestrol (DES);
(2) použití DES je s ohledem na jeho toxické vlastnosti zakázáno podle čl. 2 písm. a) a čl. 3 písm. a) směrnice Rady 96/22/ES o zákazu používání některých látek s hormonálním nebo tyreostatickým účinkem a beta-sympatomimetik v chovech zvířat [2];
(3) ze stejných důvodů je používání DES zakázáno i v USA;
(4) útvary Komise neobdržely od orgánů USA oficiální vysvětlení tohoto problému ani o opatřeních přijatých k jeho zvládnutí;
(5) kontrolní opatření používaná na stanovištích hraniční kontroly Společenství by měla zahrnovat zvláštní testy na stilbeny;
(6) opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V rozhodnutí 94/360/ES [3] čl. 1a odst. 1 se druhá odrážka nahrazuje tímto: "— z každé zásilky se odebírají dva úřední vzorky, které se podrobují vyšetření na rezidua cizorodých hormonů melengestrolacetátu, trenbolonu, zeranolu a stilbenů včetně dietylstilboestrolu a na abnormálně zvýšenou úroveň reziduí přirozených hormonů 17β–estradiolu, progesteronu a testosteronu," .
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 9. července 1999,
kterým se mění rozhodnutí 98/589/ES o prodloužení lhůty pro použití ušních značek u některého skotu ze španělského stáda
(oznámeno pod číslem K(1999) 2039)
(Text s významem pro EHP)
(1999/520/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 820/97 ze dne 21. dubna 1997, kterým se stanoví systém identifikace a evidence skotu a které se týká označování hovězího masa a výrobků z hovězího masa1, a zvláště na čl. 4 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na žádost podanou Španělskem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutím Komise 589/98/ES2 byla Španělskému království prodloužena o šest měsíců lhůta pro použití ušních značek u některého skotu z důvodů praktických potíží.
(2) Na základě žádosti podané španělskými úřady se příloha tohoto rozhodnutí mění tak, aby zahrnovala celou provincii Palencia místo tří "comarcas" uvedených původně v příloze rozhodnutí Komise 589/98/ES.
(3) Tato změna je odůvodněna tím, že zvířata narozená v této provincii splňují podmínky stanovené tímto rozhodnutím.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V příloze rozhodnutí Komise 98/589/ES ve sloupci "Comarca" u "Provincia Palencia" se odkazy "El Cerrato, Campos a Saldana-Valdavia" nahrazují odkazem "Toda la Provincia".
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 14. července 1999,
kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z Panamy
(oznámeno pod číslem K(1999) 2058)
(Text s významem pro EHP)
(1999/526/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Rady 97/79/ES [2], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
(1) vzhledem k tomu, že skupina odborníků Komise provedla inspekční návštěvu Panamy, aby ověřila podmínky, za nichž se produkují, skladují a expedují do Společenství produkty rybolovu;
(2) vzhledem k tomu, že ustanovení panamských právních předpisů v oblasti hygienických kontrol a sledování produktů rybolovu lze považovat za rovnocenná ustanovením směrnice 91/493/EHS;
(3) vzhledem k tomu, že úřad "Departemento de Protección de Alimentos (DPA) del Ministerio de Salud" je v Panamě schopen účinně ověřovat dodržování platných právních předpisů;
(4) vzhledem k tomu, pravidla pro získání osvědčení o zdravotní nezávadnosti uvedeného v čl. 11 odst. 4 písm. a) směrnice 91/493/EHS by rovněž měla obsahovat definici vzoru osvědčení, minimální požadavky na jazyk nebo jazyky, v nichž musí být vypracováno, a status osoby zmocněné je podepsat;
(5) vzhledem k tomu, že podle čl. 11 odst. 4 písm. b) směrnice 91/493/EHS je nutné připevnit na balení produktů rybolovu značku, která uvádí název třetí zeměa schvalovací/registrační číslo provozovny, výrobního plavidla, chladírenského skladu nebo mrazírenského plavidla, z nichž produkty pocházejí;
(6) vzhledem k tomu, že podle čl. 11 odst.
4 písm. c) směrnice 91/493/EHS je nezbytné vypracovat seznam schválených/registrovaných provozoven, výrobních plavidel nebo chladírenských skladů; že by měl být rovněž vypracován seznam mrazírenských plavidel registrovaných podle směrnice 92/48/EHS [3]; že tyto seznamy je třeba vypracovat na základě sdělení DPA Komisi; že za zajištění shody s ustanoveními, která jsou za tímto účelem stanovena v čl.
11 odst. 4 směrnice 91/493/EHS, proto odpovídá DPA;
(7) vzhledem k tomu, DPA vydal oficiální ujištění, že budou dodržena pravidla uvedená v kapitole V přílohy směrnice 91/493/EHS a splněny požadavky na schválení či registraci podniků, výrobních plavidel, chladírenských skladů nebo mrazírenských plavidel, z nichž produkty pocházejí, které jsou rovnocenné požadavkům stanoveným uvedenou směrnicí;
(8) vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příslušným úřadem v Panamě, který ověřuje a potvrzuje, že produkty rybolovu a akvakultury splňují požadavky směrnice 91/493/EHS, je "Departemento de Protección de Alimentos (DPA) del Ministerio de Salud".
Článek 2
Produkty rybolovu a akvakultury pocházející z Panamy musejí splňovat tyto podmínky:
1. ke každé zásilce musí být přiložen očíslovaný originál osvědčení o zdravotní nezávadnosti, který je řádně vyplněn, podepsán, opatřen datem a vyhotoven na jednom listu v souladu se vzorem uvedeným v příloze A tohoto rozhodnutí;
2. produkty musejí pocházet ze schválených provozoven, výrobních plavidel nebo chladírenských skladů nebo z registrovaných mrazírenských plavidel uvedených v příloze B tohoto rozhodnutí;
3. s výjimkou volně ložených zmrazených produktů rybolovu určených ke konzervaci musejí být všechna balení nesmazatelně označena slovem "Panama" a schvalovacím/registračním číslem provozovny, výrobního plavidla, chladírenského skladu nebo mrazírenského plavidla, z nichž pocházejí.
Článek 3
1. Osvědčení uvedené v čl. 2 odst. 1 musí být vypracováno nejméně v jednom úředním jazyce členského státu, v němž se provádějí kontroly.
2. V osvědčení musí být uvedeno jméno, kvalifikace a podpis zástupce DPA a úřední razítko DPA v barvě odlišné od barvy ostatních potvrzení.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 14. července 1999,
kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z Ománu
(oznámeno pod číslem K(1999) 2059)
(Text s významem pro EHP)
(1999/527/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Rady 97/79/ES [2], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
(1) vzhledem k tomu, že skupina odborníků Komise provedla inspekční návštěvu Ománu, aby ověřila podmínky, za nichž se produkují, skladují a expedují do Společenství produkty rybolovu;
(2) vzhledem k tomu, že ustanovení ománských právních předpisů v oblasti hygienických kontrol a sledování produktů rybolovu lze považovat za rovnocenná ustanovením směrnice 91/493/EHS;
(3) vzhledem k tomu, že úřad "Directorate General of Fisheries Resources (DGFR) of the Ministry of Agriculture and Fisheries" je v Ománu schopen účinně ověřovat dodržování platných právních předpisů;
(4) vzhledem k tomu, že pravidla pro získání osvědčení o zdravotní nezávadnosti uvedeného v čl. 11 odst. 4 písm. a) směrnice 91/493/EHS by rovněž měla obsahovat definici vzoru osvědčení, minimální požadavky na jazyk nebo jazyky, v nichž musí být vypracováno, a status osoby zmocněné je podepsat;
(5) vzhledem k tomu, že podle čl. 11 odst. 4 písm. b) směrnice 91/493/EHS je nutné připevnit na balení produktů rybolovu značku, která uvádí název třetí země a schvalovací/registrační číslo provozovny, výrobního plavidla, chladírenského skladu nebo mrazírenského plavidla, z nichž produkty pocházejí;
(6) vzhledem k tomu, že podle čl. 11 odst.
4 písm. c) směrnice 91/493/EHS je nezbytné vypracovat seznam schválených/registrovaných provozoven, výrobních plavidel nebo chladírenských skladů; že by měl být rovněž vypracován seznam mrazírenských plavidel registrovaných podle směrnice 92/48/EHS [3]; že tyto seznamy je třeba vypracovat na základě sdělení DGFR Komisi; že za zajištění shody s ustanoveními, která jsou za tímto účelem stanovena v čl.
11 odst. 4 směrnice 91/493/EHS, proto odpovídá DGFR;
(7) vzhledem k tomu, že DGFR vydal oficiální ujištění, že budou dodržena pravidla uvedená v kapitole V přílohy směrnice 91/493/EHS a splněny požadavky na schválení či registraci podniků, výrobních plavidel, chladírenských skladů nebo mrazírenských plavidel, z nichž produkty pocházejí, které jsou rovnocenné požadavkům stanoveným uvedenou směrnicí;
(8) vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příslušným úřadem v Ománu, který ověřuje a potvrzuje, že produkty rybolovu a akvakultury splňují požadavky směrnice 91/493/EHS, je "Directorate General of Fisheries Resources (DGFR) of the Ministry of Agriculture and Fisheries".
Článek 2
Produkty rybolovu a akvakultury pocházející z Ománu musejí splňovat tyto podmínky:
1. ke každé zásilce musí být přiložen očíslovaný originál osvědčení o zdravotní nezávadnosti, který je řádně vyplněn, podepsán, opatřen datem a vyhotoven na jednom listu v souladu se vzorem uvedeným v příloze A tohoto rozhodnutí;
2. produkty musejí pocházet ze schválených provozoven, výrobních plavidel nebo chladírenských skladů nebo z registrovaných mrazírenských plavidel uvedených v příloze B tohoto rozhodnutí;
3. s výjimkou volně ložených zmrazených produktů rybolovu určených ke konzervaci musejí být všechna balení nesmazatelně označena slovem "OMÁN" a schvalovacím/registračním číslem provozovny, výrobního plavidla, chladírenského skladu nebo mrazírenského plavidla, z nichž pocházejí.
Článek 3
1. Osvědčení uvedené v čl. 2 odst. 1 musí být vypracováno nejméně v jednom úředním jazyce členského státu, v němž se provádějí kontroly.
2. V osvědčení musí být uvedeno jméno, kvalifikace a podpis zástupce DGFR a úřední razítko DGFR v barvě odlišné od barvy ostatních potvrzení.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 14. července 1999,
kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z Jemenu
(oznámeno pod číslem K(1999) 2060)
(Text s významem pro EHP)
(1999/528/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Rady 97/79/ES [2], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
(1) vzhledem k tomu, že skupina odborníků Komise provedla inspekční návštěvu Jemenu, aby ověřila podmínky, za nichž se produkují, skladují a expedují do Společenství produkty rybolovu;
(2) vzhledem k tomu, že ustanovení jemenských právních předpisů v oblasti hygienických kontrol a sledování produktů rybolovu lze považovat za rovnocenná ustanovením směrnice 91/493/EHS;
(3) vzhledem k tomu, že úřad "Technical Department of Quality Control (TDQC) of the Ministry of Fish Wealth" je v Jemenu schopen účinně ověřovat dodržování platných právních předpisů;
(4) vzhledem k tomu, že pravidla pro získání osvědčení o zdravotní nezávadnosti uvedeného v čl. 11 odst. 4 písm. a) směrnice 91/493/EHS by rovněž měla obsahovat definici vzoru osvědčení, minimální požadavky na jazyk nebo jazyky, v nichž musí být vypracováno, a status osoby zmocněné je podepsat;
(5) vzhledem k tomu, že podle čl. 11 odst. 4 písm. b) směrnice 91/493/EHS je nutné připevnit na balení produktů rybolovu značku, která uvádí název třetí země a schvalovací/registrační číslo provozovny, výrobního plavidla, chladírenského skladu nebo mrazírenského plavidla, z nichž produkty pocházejí;
(6) vzhledem k tomu, že podle čl. 11 odst.
4 písm. c) směrnice 91/493/EHS je nezbytné vypracovat seznam schválených/registrovaných provozoven, výrobních plavidel nebo chladírenských skladů; že by měl být rovněž vypracován seznam mrazírenských plavidel registrovaných podle směrnice 92/48/EHS [3]; že tyto seznamy je třeba vypracovat na základě sdělení TDQC Komisi; že za zajištění shody s ustanoveními, která jsou za tímto účelem stanovena v čl.
11 odst. 4 směrnice 91/493/EHS, proto odpovídá TDQC;
(7) vzhledem k tomu, že TDQC vydal oficiální ujištění, že budou dodržena pravidla uvedená v kapitole V přílohy směrnice 91/493/EHS a splněny požadavky na schválení či registraci podniků, výrobních plavidel, chladírenských skladů nebo mrazírenských plavidel, z nichž produkty pocházejí, které jsou rovnocenné požadavkům stanoveným uvedenou směrnicí;
(8) vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příslušným úřadem v Jemenu, který ověřuje a potvrzuje, že produkty rybolovu a akvakultury splňují požadavky směrnice 91/493/EHS, je "Technical Department of Quality Control (TDQC) of the Ministry of Fish Wealth".
Článek 2
Produkty rybolovu a akvakultury pocházející z Jemenu musejí splňovat tyto podmínky:
1. ke každé zásilce musí být přiložen očíslovaný originál osvědčení o zdravotní nezávadnosti, který je řádně vyplněn, podepsán, opatřen datem a vyhotoven na jednom listu v souladu se vzorem uvedeným v příloze A tohoto rozhodnutí;
2. produkty musejí pocházet ze schválených provozoven, výrobních plavidel nebo chladírenských skladů nebo z registrovaných mrazírenských plavidel uvedených v příloze B tohoto rozhodnutí;
3. s výjimkou volně ložených zmrazených produktů rybolovu určených ke konzervaci musejí být všechna balení nesmazatelně označena slovem "JEMEN" a schvalovacím/registračním číslem provozovny, výrobního plavidla, chladírenského skladu nebo mrazírenského plavidla, z nichž pocházejí.
Článek 3
1. Osvědčení uvedené v čl. 2 odst. 1 musí být vypracováno nejméně v jednom úředním jazyce členského státu, v němž se provádějí kontroly.
2. V osvědčení musí být uvedeno jméno, kvalifikace a podpis zástupce TDQC a úřední razítko TDQC v barvě odlišné od barvy ostatních potvrzení.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 14. července 1999,
kterým se mění rozhodnutí 94/766/ES, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z Tchaj-wanu
(oznámeno pod číslem K(1999) 2061)
(Text s významem pro EHP)
(1999/529/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh1, naposledy pozměněnou směrnicí 97/79/ES2, a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
(1) vzhledem k tomu, že článek 1 rozhodnutí Komise 94/766/ES ze dne 21. listopadu 1994, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z Tchaj-wanu3, naposledy pozměněného rozhodnutím 96/255/ES4 stanoví, že "Bureau of Commodity Inspection and Quarantine (BCIQ)" je příslušným úřadem Tchaj-wanu pro ověřování a potvrzování shody produktů rybolovu a akvakultury s požadavky směrnice 91/493/EHS;
(2) vzhledem k tomu, že po restrukturalizaci veřejné správy Tchaj-wanu byly pravomoci v oblasti osvědčení o zdravotní nezávadnosti pro produkty rybolovu převedeny z BCIQ na "Bureau of Standards, Metrology and Inspection (BSMI)" ministerstva hospodářských věcí a že tento nový úřad je schopen účinně ověřovat dodržování platných právních předpisů; že je proto nezbytné v souladu s tím změnit název příslušného úřadu v rozhodnutí 94/766/ES;
(3) je vhodné harmonizovat znění rozhodnutí 94/766/ES se zněním nedávno přijatých rozhodnutí Komise, která stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z některých třetích zemí;
(4) vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 94/766/ES se mění takto:
1. Článek 1 se nahrazuje tímto: "Článek 1
Příslušným úřadem Tchaj-wanu, který ověřuje a potvrzuje, že produkty rybolovu a akvakultury splňují požadavky směrnice 91/493/EHS, je Bureau of Standards, Metrology and Inspection (BSMI)."
2. Článek 2 se nahrazuje tímto: "Článek 2
Produkty rybolovu a akvakultury pocházející z Tchaj-wanu musejí splňovat tyto podmínky:
1. ke každé zásilce musí být přiložen očíslovaný originál osvědčení o zdravotní nezávadnosti, který je řádně vyplněn, podepsán, opatřen datem a vyhotoven na jednom listu v souladu se vzorem uvedeným v příloze A tohoto rozhodnutí;
2. produkty musejí pocházet ze schválených provozoven, výrobních plavidel, chladírenských skladů nebo mrazírenských plavidel uvedených v příloze B tohoto rozhodnutí;
3. s výjimkou volně ložených zmrazených produktů rybolovu určených ke konzervaci, musejí být všechna balení nesmazatelně označena slovem "TCHAJ-WAN" a schvalovacím/registračním číslem provozovny, výrobního plavidla, chladírenského skladu nebo mrazírenského plavidla, z nichž produkty pocházejí."
3. Příloha A se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 14. července 1999,
kterým se mění rozhodnutí 95/453/ES, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu živých mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů pocházejících z Korejské republiky
(oznámeno pod číslem K(1999) 2062)
(Text s významem pro EHP)
(1999/530/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/492/EHS ze dne 15. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění živých mlžů na trh [1] naposledy pozměněnou směrnicí 97/79/ES [2], a zejména na článek 9 uvedené směrnice,
(1) vzhledem k tomu, že článek 1 rozhodnutí Komise 95/453/ES ze dne 23. října 1995, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu živých mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů pocházejících z Korejské republiky [3], stanoví, že "Ministry of Agriculture, Forestry and Fisheries - National Fisheries Administration - National Fishery Products Inspection Station (NFPIS)" je příslušným úřadem v Korejské republice pro ověřování a potvrzování shody produktů rybolovu a akvakultury s požadavky směrnice 91/492/EHS;
(2) vzhledem k tomu, že po restrukturalizaci veřejné správy Korejské republiky byl převeden příslušný úřad pro osvědčení o zdravotní nezávadnosti pro produkty rybolovu (NFPIS) z "Ministry of Agriculture and Forestry" na "Ministry of Maritime and Fisheries"; že tento nový úřad je schopen účinně ověřovat dodržování platných právních předpisů; že je proto nezbytné v souladu s tím změnit název příslušného úřadu v rozhodnutí 95/453/ES;
(3) vzhledem k tomu, že je vhodné harmonizovat znění rozhodnutí 95/453/ES se zněním tohoto rozhodnutí, zejména s cílem upřesnit, že toto rozhodnutí stanoví podmínky dovozu zmrazených a zpracovaných mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů pocházejících z Korejské republiky;
(4) vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 95/453/ES se mění takto:
1. název se nahrazuje tímto:
"Rozhodnutí Komise ze dne 23. října 1995, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů pocházejících z Korejské republiky.";
2. článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
Příslušným úřadem
Rozhodnutí Komise
ze dne 14. července 1999,
kterým se mění rozhodnutí 97/427/ES, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu živých mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů pocházejících z Austrálie
(oznámeno pod číslem K(1999) 2064)
(Text s významem pro EHP)
(1999/531/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/492/EHS ze dne 15. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění živých mlžů na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí 97/79/ES [2], a zejména na článek 9 uvedené směrnice,
(1) vzhledem k tomu, že článek 1 rozhodnutí Komise 97/427/ES ze dne 25. června 1997, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu živých mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů pocházejících z Austrálie [3], stanoví, že "Department of Primary Industries and Energy - Australian Quarantine and Inspection Service (AQIS)" je příslušným úřadem v Austrálii, který ověřuje a potvrzuje, že produkty rybolovu a akvakultury splňují požadavky směrnice 91/492/EHS;
(2) vzhledem k tomu, že po restrukturalizaci australské veřejné správy byl příslušný úřad pro osvědčení o zdravotní nezávadnosti pro produkty rybolovu (AQIS) převeden z "Department of Primary Industries and Energy" na "Department of Agriculture, Fisheries and Forestry". Tento nový úřad je schopen účinně ověřovat dodržování platných právních předpisů.
Proto je nezbytné upravit název příslušného úřadu v rozhodnutí 97/427/ES;
(3) vzhledem k tomu, že by název rozhodnutí 97/427/ES měl být sladěn se zněním článků uvedeného rozhodnutí, zejména aby bylo zřejmé, že uvedené rozhodnutí stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů zmrazených nebo zpracovaných mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů pocházejících z Austrálie;
(4) vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 97/427/ES se mění takto:
1. název se nahrazuje tímto:
"Rozhodnutí Komise ze dne 25. června 1997, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů pocházejících z Austrálie"
; 2. článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
Příslušným úřadem
Rozhodnutí Komise
ze dne 26. července 1999
o dovozu ovcí a koz z Bulharska a o změně rozhodnutí Komise 97/232/ES
(oznámeno pod číslem K(1999) 2433)
(Text s významem pro EHP)
(1999/541/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 72/462/EHS ze dne 12. prosince 1972 o veterinárních a hygienických otázkách dovozu skotu, prasat, ovcí a koz, čerstvého masa nebo masných výrobků ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou směrnicí 97/79/ES [2], a zejména na články 3, 6 a 7 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 91/68/EHS [3] naposledy pozměněná Aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska stanoví veterinární podmínky pro obchod s ovcemi a kozami uvnitř Společenství.
(2) Rozhodnutí Komise 93/198/EHS [4] naposledy pozměněné rozhodnutím 97/231/ES [5] stanoví veterinární předpisy a veterinární osvědčení pro dovoz domácích ovcí a koz.
(3) Rozhodnutí Komise 97/232/ES [6] uvádí seznam třetích zemí, z nichž členské státy povolují dovoz ovcí a koz.
(4) Tyto seznamy se mohou kdykoli pozměnit s ohledem na nové údaje a nové situace.
(5) Po nedávné veterinární misi Komise se jeví, že bulharské orgány veterinární péče uspokojivě kontrolují celou zemi.
(6) Od září 1996 nebyl v Bulharsku zaznamenán žádný případ neštovic ovcí.
(7) Země je v posledních dvou letech prostá slintavky a kulhavky.
(8) Je možné povolit dovoz domácích ovcí a koz k okamžité porážce bez rizika rozšíření těchto nákaz.
(9) Považuje se za nezbytné zachovat omezení dovozu živých ovcí a koz ve dvacetikilometrovém koridoru podél hranice s Tureckem.
(10) Rozhodnutí 97/232/ES by se tudíž mělo pozměnit.
(11) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členské státy schvalují dovoz domácích ovcí a koz k okamžité porážce z Bulharska.
Článek 2
Příloha rozhodnutí 97/232/ES se mění takto:
"V části 2 se slova "s výhradou pozastavení schválení vzhledem k veterinární situaci" nahrazují slovy "kromě dvacetikilometrové oblasti provincií Burgas, Jambol, Sliven, Stara Zagora, Hasskovo a Kardjali podél hranice s Tureckem." Zvířata uvedená v osvědčení, které vyžaduje rozhodnutí Komise 93/198/EHS, musí podléhat:
- období čtrnáctidenní karantény před vývozem v budovách úředně schválených příslušnými ústředními orgány vyvážející země, které jsou pod kontrolou úředního veterinárního lékaře a dohlíží se na ně tak, aby se zabránilo přímému nebo nepřímému kontaktu mezi zvířaty k vývozu a jinou spárkatou zvěří a
- sérologickému testu na zjištění protilátky proti slintavce a kulhavce s negativními výsledky, který se provádí až po osmi dnech po dání do izolace."
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 14. července 1999,
kterým se mění rozhodnutí 94/432/ES a 94/433/ES, kterými se stanoví prováděcí pravidla k směrnicím Rady 93/23/EHS a 93/24/EHS o statistických zjišťováních chovu prasat a skotu
(oznámeno pod číslem K(1999) 2080)
(1999/547/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 93/23/EHS ze dne 1. června 1993 o statistických zjišťováních chovu prasat [1], naposledy pozměněnou směrnicí 97/77/ES [2], a zejména na čl. 6 odst. 2 a 3,
s ohledem na směrnici Rady 93/24/EHS ze dne 1. června 1993 o statistických zjišťováních chovu skotu [3], naposledy pozměněnou směrnicí 97/77/ES, a zejména na čl. 1 odst. 2 a 3,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 94/432/ES [4] a 94/433/ES [5] ve znění rozhodnutí 95/380/ES [6] a rozhodnutí 99/47/ES [7] stanovují prováděcí pravidla k směrnicím Rady 93/23/EHS a 93/24/EHS.
(2) Členským státům může být na vlastní žádost umožněno používat pro konečné výsledky dubnového nebo květnového/červnového nebo srpnového zjišťování chovu prasat regionální členění.
(3) Členským státům, jejichž populace skotu je menší než 1,5 milionu kusů, může být na vlastní žádost umožněno, aby vůbec neprováděly jedno ze dvou zjišťování v květnu/červnu nebo listopadu/prosinci.
(4) Belgie a Řecko již požádaly o uvedené možné odchylky.
(5) Zamýšlená opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro zemědělskou statistiku, zřízeného rozhodnutím Rady 72/279/EHS [8],
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 94/432/ES se mění takto:
V příloze IV písm. d) se pod slova "květen/červen" doplňuje slovo "Belgie".
Článek 2
Rozhodnutí 94/433/ES se mění takto:
V příloze V písm. b) se pod slovy "listopad/prosinec" zrušuje slovo "Řecko" a pod slova "květen/červen" se doplňuje slovo "Řecko".
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 22. července 1999,
kterým se v zásadě uznává úplnost dokumentací předložených k podrobnému zkoumání s ohledem na možné zařazení BAS 656H (dimethenamid-P), AC 900001 (pikolinafen) a ZA 1963 (pikoxystrobin) do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh
(oznámeno pod číslem K(1999) 2276)
(Text s významem pro EHP)
(1999/555/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh[1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 1999/1/ES[2], a zejména na čl. 6 odst. 3 uvedené směrnice,
(1) vzhledem k tomu, že směrnice 91/414/EHS (dále jen "směrnice") stanovila vytvoření seznamu Společenství obsahujícího účinné látky, které jsou povoleny pro použití v přípravcích na ochranu rostlin;
(2) vzhledem k tomu, že žadatelé předložili orgánům členských států dokumentace týkající se tří účinných látek s cílem dosáhnout jejich zařazení do přílohy I směrnice;
(3) vzhledem k tomu, že společnost BASF AG předložila dne 16. dubna 1999 německým orgánům dokumentaci týkající se účinné látky BAS 656H (dimethenamid-P);
(4) vzhledem k tomu, že společnost Cyanamid Agro NV/SA předložila dne 10. května 1999 německým orgánům dokumentaci týkající se účinné látky AC 900001 (pikolinafen);
(5) vzhledem k tomu, že společnost Zeneca Agrochemicals předložila dne 26. května 1999 irským orgánům dokumentaci týkající se účinné látky ZA 1963 (pikoxystrobin);
(6) vzhledem k tomu, že uvedené orgány sdělily Komisi výsledky prvního zkoumání úplnosti dokumentace, pokud jde o požadavky na údaje a informace stanovené v příloze II a - pro alespoň jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku - požadavky stanovené v příloze III směrnice; že v souladu s čl.
6 odst. 2 směrnice žadatelé následně předložili dokumentace Komisi a ostatním členským státům;
(7) vzhledem k tomu, že dokumentace týkající se BAS 656H (dimethenamid-P), AC 900001 (pikolinafen), a ZA 1963 (pikoxystrobin) byly postoupeny Stálému rostlinolékařskému výboru dne 10. června 1999;
(8) vzhledem k tomu, že čl. 6 odst. 3 směrnice vyžaduje, aby bylo na úrovni Společenství potvrzeno, že každá z těchto dokumentací v zásadě vyhovuje požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze II a - pro alespoň jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku - požadavkům stanoveným v příloze III směrnice;
(9) vzhledem k tomu, že toto potvrzení je nezbytné k tomu, aby se mohlo pokračovat v podrobném zkoumání dokumentace, a také k tomu, aby bylo členským státům umožněno udělit dočasné povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahujících tuto účinnou látku při řádném dodržení podmínek stanovených v čl. 8 odst.
(10) vzhledem k tomu, že tímto rozhodnutím není dotčena možnost požádat žadatele o další údaje nebo informace, pokud při podrobném zkoumání vyjde najevo, že jsou takové informace nebo údaje pro přijetí rozhodnutí nezbytné;
(11) vzhledem k tomu, že se členské státy a Komise dohodly na tom, že Německo bude pokračovat v podrobném zkoumání dokumentací týkajících se BAS 656H (dimethenamid-P) a AC 900001 (pikolinafen) a Irsko v podrobném zkoumání dokumentace týkající se ZA 1963 (pikoxystrobin);
(12) vzhledem k tomu, že Německo a Irsko co možná nejdříve, nejpozději však do jednoho roku, předloží Komisi zprávy o závěrech těchto zkoumání, k nimž se připojí všechna doporučení ohledně zařazení nebo nezařazení a všechny podmínky s tím související; že po obdržení těchto hodnotících zpráv se bude pokračovat v podrobném zkoumání za odborného přispění všech členských států v rámci Stálého rostlinolékařského výboru;
(13) vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Níže uvedené dokumentace s ohledem na navržená použití v zásadě vyhovují požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze II a - pro alespoň jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku - požadavkům stanoveným v příloze III směrnice:
1. dokumentace předložená Komisi a členským státům společností BASF AG za účelem zařazení účinné látky BAS 656H (dimethenamid-P) do přílohy I směrnice 91/414/EHS, která byla postoupena Stálému rostlinolékařskému výboru dne 10. června 1999;
2. dokumentace předložená Komisi a členským státům společností Cyanamid Agro NV/SA za účelem zařazení účinné látky AC 900001 (pikolinafen) do přílohy I směrnice 91/414/EHS, která byla postoupena Stálému rostlinolékařskému výboru dne 10. června 1999;
3. dokumentace předložená Komisi a členským státům společností Zeneca Agrochemicals za účelem zařazení účinné látky ZA 1963 (pikoxystrobin) do přílohy I směrnice 91/414/EHS, která byla postoupena Stálému rostlinolékařskému výboru dne 10. června 1999.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 26. července 1999,
kterým se mění rozhodnutí Rady 79/542/EHS a rozhodnutí Komise 92/160/EHS a 93/195/EHS, pokud jde o zpětný dovoz evidovaných koní z Ekvádoru
(oznámeno pod číslem K(1999) 2438)
(Text s významem pro EHP)
(1999/558/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/426/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních předpisech pro přesun koňovitých a jejich dovoz ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Finska, Rakouska a Švédska, a zejména na čl. 17 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutím Rady 79/542/EHS [2] naposledy pozměněným rozhodnutím Komise 1999/301/ES [3] byl vytvořen seznam třetích zemí, z nichž členské státy povolují dovoz skotu, prasat, koňovitých, ovcí a koz a čerstvého masa a masných výrobků.
Ekvádor je zařazen v příloze k uvedenému rozhodnutí do zvláštního sloupce v části 2 pro evidované koně.
(2) Rozhodnutím 92/160/EHS [4] naposledy pozměněným rozhodnutím 1999/236/ES [5] stanovila Komise regionalizaci některých třetích zemí pro dovoz koňovitých.
Uvedeným rozhodnutím byl Ekvádor regionalizován, aby zpětný dovoz evidovaných koní po jejich dočasném vývozu byl omezen pouze na metropolitní oblast Quita.
(3) Rozhodnutím Komise 93/195/EHS [6] naposledy pozměněným rozhodnutím 1999/228/ES [7] byly stanoveny veterinární předpisy a veterinární osvědčení pro zpětný dovoz evidovaných koní po jejich dočasném vývozu do Ekvádoru.
(4) V průběhu inspekční návštěvy Komise v Ekvádoru vyšly najevo závažné nedostatky ve sledování zdravotního stavu koňovitých, veterinárních kontrolách, hlášení chorob a postupech při dovozu a vývozu koňovitých.
Od přijetí rozhodnutí 92/160/EHS však nebyl dovezen žádný kůň z Ekvádoru zpět do Společenství.
(5) Obzvláště situace výskytu venezuelské encefalomyelitidy koní a hřebčí nákazy v Ekvádoru je nejasná, díky nedostatkům v tlumení a hlášení nákaz.
(6) Měl by být zakázán zpětný dovoz evidovaných koní po jejich dočasném vývozu do metropolitní oblasti Quito v Ekvádoru.
Ekvádor by tudíž měl být odstraněn ze seznamu třetích zemí v příloze rozhodnutí Rady 790/542/EHS a následně musí být odpovídajícím způsobem pozměněna rozhodnutí 92/160/EHS a 93/195/EHS.
(7) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Ve zvláštním sloupci pro evidované koně části 2 přílohy k rozhodnutí Rady 79/542/EHS se zrušuje řádek týkající se Ekvádoru:
ES _BAR_ Ekvádor _BAR_ X _BAR_ (1) _BAR_
Článek 2
V příloze rozhodnutí Komise 92/160/EHS se zrušují slova týkající se Ekvádoru: "Ekvádor [8]
metropolitní oblast Quito."
Článek 3
Rozhodnutí Komise 93/195/EHS se mění takto:
1. ve skupině D přílohy I se zrušuje slovo "Ekvádor" [9];
2. ve skupině D přílohy II se zrušuje slovo "Ekvádor" [10].
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
rozhodnutí Komise
ze dne 26. července 1999,
kterým se provádí rozhodnutí Rady (1999/280/ES) ze dne 22. dubna 1999 o postupu Společenství při získávání informací a při konzultacích o nákladech na dodávky ropy a spotřebních cenách ropných produktů
(oznámeno pod číslem K(1999) 1701)
(Text s významem pro EHP)
(1999/566/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 1999/280/ES ze dne 22. dubna 1999 o postupu Společenství při získávání informací a při konzultacích o nákladech na dodávky ropy a spotřebních cenách ropných produktů [1], a zejména s ohledem na článek 8 uvedeného rozhodnutí,
(1) vzhledem k tomu, že je žádoucí, aby členské státy předkládaly informace uvedené v rozhodnutí 1999/280/ES tak, aby poskytly co nejvěrohodnější obraz o svém trhu s ropou;
(2) vzhledem k tomu, že tyto informace by měly být zveřejňovány ve vhodné formě;
(3) vzhledem k tomu, že členské státy a Komise by měly navzájem konzultovat o shromážděných informacích;
(4) vzhledem k tomu, že je nezbytné standardizovat technické aspekty informačního systému, a že by se tudíž měly definovat informace, které se mají předávat;
(5) vzhledem k tomu, že rozhodnutí Komise 77/190/EHS [2], naposledy pozměněné aktem o přistoupení Finska, Rakouska a Švédska, stanovilo vzorové dotazníky, na kterých mají členské státy předkládat Komisi informace o cenách ropy a ropných produktů ve Společenství; že tyto vzorové dotazníky by měly být nahrazeny novou úpravou vyhovující definicím obsaženým v tomto rozhodnutí, a že by proto rozhodnutí 77/190/EHS mělo být zrušeno,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Informace, které členské státy sdělují Komisi podle článku 1 rozhodnutí 1999/280/ES, se sestavují v souladu s definicemi uvedenými v příloze.
Článek 2
V souladu s článkem 4 rozhodnutí 1999/280/ES zveřejňuje Komise týdenní a měsíční informace sdělené členskými státy v publikaci nazvané "Oil Bulletin".
Článek 3
Členské státy se navzájem konzultují v pracovní skupině zástupců členských států, aby si v pravidelných odstupech vyměňovaly názory na informace shromážděné a zveřejněné podle rozhodnutí 1999/280/ES.
Článek 4
Zrušuje se rozhodnutí 77/190/EHS.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 27. července 1999
o stanovení vzoru osvědčení uvedeného v čl. 16 odst. 1 směrnice Rady 91/67/EHS
(oznámeno pod číslem K(1999) 2425)
(Text s významem pro EHP)
(1999/567/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/67/EHS ze dne 28. ledna 1991 o veterinárních předpisech pro uvádění živočichů pocházejících z akvakultury a produktů akvakultury na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí 98/45/ES [2], a zejména na čl. 16 odst. 1 této směrnice,
(1) vzhledem k tomu, že živočichové pocházející z akvakultury náchylní k infekční nekróze krvetvorné tkáně (IHN) a virové hemoragické septikémii (VHS) mohou při obchodování mezi neschválenými oblastmi uvnitř Společenství přenášet nákazy, pokud pocházejí z hospodářství, kde se tato nákaza vyskytuje;
(2) vzhledem k tomu, že pro zamezení přenosu těchto chorob je nezbytné zajistit, aby bylo k živočichům pocházejícím z akvakultury přiloženo osvědčení potvrzující, že pocházejí z hospodářství, které není zamořeno IHN ani VHS;
(3) vzhledem k tomu, že v souladu s čl. 10 odst. 1 směrnice Rady 93/53/EHS ze dne 24. června 1993 o zavedení minimálních opatření Společenství ke zdolávání některých nákaz ryb [3] ve znění aktu o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska je povolen přesun živých ryb nebo jiker a gamet ze zamořených hospodářství na jiná hospodářství zamořená stejnou nákazou;
(4) vzhledem k tomu, že je nezbytné stanovit zvláštní osvědčení, aby se zabránilo šíření chorob přenášených těmito rybami;
(5) vzhledem k tomu, že opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Při obchodování uvnitř Společenství mezi neschválenými oblastmi musí být k zásilkám živých farmových ryb, jejich jiker a gamet přiloženo osvědčení týkající se chorob uvedených v příloze A seznamu II směrnice 91/67/EHS, vyhotovené podle vzoru uvedeného v příloze I.
Článek 2
K zásilkám živých farmových ryb, jejich jiker a gamet, pocházejícím z hospodářství zamořeném nákazou uvedenou v příloze A seznamu II směrnice 91/67/EHS, musí být při obchodování uvnitř Společenství s jinými hospodářstvími zamořenými stejnou nákazou přiloženo osvědčení vyhotovené podle vzoru uvedeného v příloze II.
Článek 3
Osvědčení uvedená v článcích 1 a 2 musejí:
- být vyhotovena alespoň v jazyce nebo jazycích členského státu určení,
- být přiložena k rybám, jikrám nebo gametám v prvopise,
- sestávat z jednoho listu papíru,
- být vydána pro jednoho příjemce zásilky.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 23. března 1998
o uzavření Evropské úmluvy na ochranu obratlovců používaných pro pokusné a jiné vědecké účely Společenstvím
(1999/575/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100a ve spojení s čl. 228 odst. 2 a 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
(1) vzhledem k tomu, že dne 24. listopadu 1986 přijala Rada směrnici 86/609/EHS o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se ochrany zvířat používaných pro pokusné a jiné vědecké účely [4], která stanoví společná pravidla a zakotvuje zásady, cíle a základní ustanovení Evropské úmluvy na ochranu obratlovců používaných pro pokusné a jiné vědecké účely;
(2) vzhledem k tomu, že ustanovení výše uvedené úmluvy a výše uvedené směrnice mají dopad na výrobní podmínky a na podmínky uvedení na trh výrobků a látek, jejichž vývoj vyžaduje pokusy tam uvedené; že tato ustanovení v důsledku přispívají k vytváření a fungování vnitřního trhu, jehož vytvoření je jedním z hlavních cílů Společenství;
(3) vzhledem k tomu, že používání primátů pro pokusné a jiné vědecké účely může těmto zvířatům způsobit utrpení, a musí tedy být omezeno;
(4) vzhledem k tomu, že používání primátů pro pokusné a jiné vědecké účely vedlo k odchytu primátů žijících ve volné přírodě; že je vhodné v co největší míře zabránit utrpení a ztrátám, které mohou nastat v souvislosti s odchytem a převozem;
(5) vzhledem k tomu, že pátý akční program na ochranu životního prostředí směřuje k přijetí některých konkrétních opatření, aby se od této chvíle do roku 2000 snížil počet zvířat používaných pro pokusné účely na polovinu; nicméně že tento cíl nesmí stát v cestě vymezení a sledování náročnějších cílů;
(6) vzhledem k tomu, že Společenství stupňuje úsilí ve vývoji náhradních metod a počítačových simulačních modelů s ohledem zejména na práci Evropského střediska pro validaci alternativních metod (ECVAM), aby bylo v blízké budoucnosti dosaženo cíle snížit používání zvířat pro pokusné účely;
(7) vzhledem k tomu, že Společenství podporuje všechny projekty, které přispívají k úplné a volné výměně dat o používání zvířat pro pokusné účely, a doporučuje zbytečně neopakovat stejné pokusy, mimo jiné pravidly pro druhého žadatele;
(8) vzhledem k tomu, že Společenství podepsalo dne 10. února 1987 Evropskou úmluvu na ochranu obratlovců používaných pro pokusné a jiné vědecké účely;
(9) vzhledem k tomu, že je nezbytné, aby Společenství výše uvedenou úmluvu schválilo,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Společenství schvaluje Evropskou úmluvu na ochranu obratlovců používaných pro pokusné a jiné vědecké účely, s výhradou týkající se čl. 28 odst. 1.
Znění úmluvy je obsaženo v příloze A.
Znění výhrady je obsaženo v příloze B.
Článek 2
1. Předseda Rady je zmocněn pověřit osobu nebo osoby k uložení listiny o schválení úmluvy u generálního tajemníka Rady Evropy v souladu s článkem 31 úmluvy.
2. Při uložení listiny o schválení učiní pověřená osoba či osoby výhradu uvedenou v příloze B v souladu s čl. 34 odst. 1 úmluvy.
Článek 3
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady a Komise
ze dne 31. května 1999
o uzavření Dohody o partnerství a spolupráci, kterou se zakládá partnerství mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Uzbeckou republikou na straně druhé
(1999/593/ES, ESUO, Euratom)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 44 odst. 2, čl. 47 odst. 2 poslední větu, článek 55, čl. 57 odst. 2, článek 71, čl. 80 odst. 2, článek 93, článek 94, článek 133 a článek 308 ve spojení s čl. 300 odst. 2 druhou větou a odst. 3 druhým pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství uhlí a oceli, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na čl. 101 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na souhlas Evropského parlamentu [1],
po konzultaci Poradního výboru ESUO a se souhlasem Rady,
s ohledem na schválení Rady v souladu s článkem 101 Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii,
(1) Vzhledem k tomu, že uzavření Dohody o partnerství a spolupráci zakládající partnerství mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Uzbeckou republikou na straně druhé, podepsané dne 21. června 1996 ve Florencii, přispěje k dosažení cílů Evropských společenství.
(2) Vzhledem k tomu, že účelem této dohody je posílení vztahů založených zejména na Dohodě mezi Evropským hospodářským společenstvím a Evropským společenstvím pro atomovou energii a Svazem sovětských socialistických republik o obchodu a obchodně-politické a hospodářské spolupráci podepsané dne 18. prosince 1989 a schválené rozhodnutím 90/116/EHS [2].
(3) Vzhledem k tomu, že některé závazky, které jsou stanoveny v dohodě o partnerství a spolupráci a nespadají do oblasti působnosti obchodní politiky Společenství, se dotýkají nebo by se mohly dotýkat úpravy, která vyplývá z právních aktů Společenství v oblastech práva na usazování, dopravy a zacházení s podniky.
(4) Vzhledem k tomu, že dohoda obsahuje určité závazky pro Evropské společenství, pokud jde o pohyb kapitálu a platební styk mezi Společenstvím a Uzbeckou republikou.
(5) Vzhledem k tomu, že pokud se dohoda dotýká směrnice Rady 90/434/EHS ze dne 23. července 1990 o jednotném systému zdaňování při fúzích, rozděleních, převodech jmění a výměně akcií ve vztahu ke společnostem z různých členských zemí [3] a směrnice Rady 90/435/EHS ze dne 23. července 1990 o jednotném systému zdaňování, který se uplatňuje v případě mateřských společností a poboček v jiných členských státech [4], jejichž právním základem je článek 94 Smlouvy o založení Evropského společenství, musí být uvedený článek používán jako právní základ.
(6) Vzhledem k tomu, že některá ustanovení dohody ukládají Společenství závazky v oblasti poskytování služeb mimo mezinárodní rámec.
(7) Vzhledem k tomu, že u některých ustanovení dohody, která mají být Společenstvím prováděna, neupravuje Smlouva o založení Evropského společenství žádné zvláštní pravomoci; že je tedy nezbytné použít článek 308 Smlouvy o založení Evropského společenství,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Dohoda o partnerství a spolupráci zakládající partnerství mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Uzbeckou republikou na straně druhé společně s protokolem, prohlášeními a výměnnými dopisy se jménem Evropského společenství, Evropského společenství uhlí a oceli a Evropského společenství pro atomovou energii schvalují.
Znění uvedených dokumentů jsou připojena k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
1. Postoj, který má Společenství v Radě pro spolupráci a ve Výboru pro spolupráci, pokud tento jedná na základě zmocnění Rady pro spolupráci, zaujmout, stanoví Rada na návrh Komise nebo v případě potřeby Komise, v obou případech v souladu s příslušnými ustanoveními Smlouvy o založení Evropského společenství, Smlouvy o založení Evropského společenství uhlí a oceli a Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii.
2. V souladu s článkem 79 dohody o partnerství a spolupráci předseda Rady předsedá Radě pro spolupráci a zastupuje postoj Společenství.
Zástupce Komise předsedá Výboru pro spolupráci v souladu s jednacím řádem tohoto výboru a zastupuje postoj Společenství.
3. Rada a Komise rozhodují případ od případu o tom, zda se doporučení Rady pro spolupráci a Výboru pro spolupráci zveřejní
Rozhodnutí Komise
ze dne 20. července 1999
o přidělení ročního finančního příspěvku Společenství na předvstupní opatření pro zemědělství a rozvoj venkova
(oznámeno pod číslem K(1999) 2431)
(1999/595/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1268/1999 ze dne 21. června 1999 o podpoře Společenství pro předvstupní opatření v oblasti zemědělství a rozvoje venkova v kandidátských zemích střední a východní Evropy v předvstupním období [1], a zejména na článek 11 tohoto nařízení,
(1) vzhledem k tomu, že podle finančního výhledu na léta 2000 až 2006, který byla dohodnut na zasedání Evropské rady v Berlíně ve dnech 24. a 25. března 1999 a který byl připojen k interinstitucionální dohodě ze dne 6. května 1999 o rozpočtové kázni a o zdokonalení rozpočtového procesu, byla stanovena maximální částka pro tři předvstupní nástroje; že částka uvedená podle tohoto nařízení je stálá roční částka ve výši 520 milionů eur v cenách roku 1999; že finanční příděly Společenství jsou v každém případě omezeny výší rozpočtových položek, které přijme rozpočtový orgán;
(2) vzhledem k tomu, že Komise má sdělit kandidátským zemím svá rozhodnutí o přidělení dostupných finančních zdrojů;
(3) vzhledem k tomu, že čl. 7 odst. 3 uvedeného nařízení stanoví, že finanční příděly musí vycházet z počtu zemědělského obyvatelstva, využívané zemědělské plochy, hrubého domácího produktu na obyvatele v paritě kupní síly a ze zvláštní územní situace;
(4) vzhledem k tomu, že podle čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení připraví kandidátské země plán a předloží jej Komisi; že znalost částky finančního přídělu poskytnutého Komisí je nezbytným předpokladem k přípravě plánu;
(5) vzhledem k tomu, že je vhodné připomenout, že poskytnutí podpory Společenství v rámci předvstupního nástroje pro zemědělství závisí na tom, jak kandidátská země dodržuje zejména finanční ustanovení, která byla dohodnuta ve finančních protokolech mezi Společenstvím a přijímajícími zeměmi,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Orientační příděly maximální roční částky finančního příspěvku Společenství podle nařízení (ES) č. 1268/1999 pro jednotlivé přijímající země jsou stanoveny v příloze tohoto rozhodnutí.
Částky jsou vyjádřeny ve stálých cenách roku 1999.
Rozdělení je stanoveno na období let 2000 až 2006.
Přehodnotí se případně podle článku 15 nařízení (ES) č. 1268/1999.
Příděly se případně přizpůsobí výši rozpočtových položek přijatých rozpočtovým orgánem.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady a Komise
ze dne 31. května 1999
o uzavření Dohody o partnerství a spolupráci mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Arménskou republikou na straně druhé
(1999/602/ES, ESUO, Euratom)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 44 odst. 2, čl. 47 odst. 2 poslední větu a článek 55, čl. 57 odst. 2, článek 71, čl. 80 odst. 2, články 93, 94, 133 a 308, ve spojení s čl. 300 odst. 2 druhou větou a s čl. 300 odst. 3 druhým pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství uhlí a oceli, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na čl. 101 druhý odstavec této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na souhlas Evropského parlamentu [1],
po konzultaci s Poradním výborem ESUO a se souhlasem Rady,
s ohledem na souhlas Rady udělený v souladu s článkem 101 Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii,
(1) vzhledem k tomu, že uzavření Dohody o partnerství a spolupráci mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Arménskou republikou na straně druhé, která byla podepsána dne 22. dubna 1996 v Lucemburku, přispěje k dosažení cílů Evropských společenství;
(2) vzhledem k tomu, že účelem této dohody je upevnit vazby, které vznikly zejména na základě Dohody mezi Evropským hospodářským společenstvím a Evropským společenstvím pro atomovou energii a Svazem sovětských socialistických republik o obchodu a obchodní a hospodářské spolupráci, která byla podepsána dne 18. prosince 1989 a schválena rozhodnutím č. 90/116/EHS [2];
(3) vzhledem k tomu, že určité závazky stanovené Dohodou o partnerství a spolupráci mimo rámec obchodní politiky Společenství se dotýkají nebo by se mohly dotýkat úpravy stanovené akty Společenství přijatými v oblasti práva usazování, dopravy a zacházení s podniky;
(4) vzhledem k tomu, že uvedená dohoda stanoví pro Evropské společenství určité závazky ohledně pohybu kapitálu a plateb mezi Společenstvím a Arménskou republikou;
(5) vzhledem k tomu, že pokud se uvedená dohoda mimoto dotýká směrnice Rady 90/434/EHS ze dne 23. července 1990 o společném systému zdanění při fúzích, rozděleních, převodech aktiv a výměně akcií týkajících se společností z různých členských států [3] a směrnice Rady 90/435/EHS ze dne 23. července 1990 o společném systému zdanění mateřských a dceřiných společností z různých členských států [4], které jsou založeny na článku 94 Smlouvy o založení Evropského společenství, měl by se tento článek použít jako právní základ;
(6) vzhledem k tomu, že určitá ustanovení uvedené dohody ukládají Společenství povinnosti v oblasti poskytování služeb, které přesahují přeshraniční rámec;
(7) vzhledem k tomu, že pro určitá ustanovení uvedené dohody, která má Společenství provést, neurčuje Smlouva o založení Evropského společenství žádnou působnost; že je proto nezbytné uchýlit se k článku 308 Smlouvy o založení Evropského společenství,
ROZHODLY TAKTO:
Článek 1
Dohoda o partnerství a spolupráci uzavřená mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Arménskou republikou na straně druhé, jakož i protokol, prohlášení a výměna dopisů se schvalují jménem Evropského společenství, Evropského společenství uhlí a oceli a Evropského společenství pro atomovou energii.
Znění uvedených aktů se připojují k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
1. Postoj, který má přijmout Společenství v Radě pro spolupráci a ve Výboru pro spolupráci za situace, kdy Rada pro spolupráci zmocnila tento výbor k jednání, zaujme Rada na návrh Komise, popřípadě Komise, a to vždy v souladu s odpovídajícími ustanoveními Smlouvy o založení Evropského společenství, Smlouvy o založení Evropského společenství uhlí a oceli a Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii.
2. V souladu s článkem 79 Dohody o partnerství a spolupráci předseda Rady předsedá Radě pro spolupráci a předkládá postoj Společenství.
Výboru pro spolupráci v souladu s jeho jednacím řádem předsedá zástupce Komise a předkládá postoj Společenství.
3. Rozhodnutí zveřejnit doporučení Rady pro spolupráci a Výboru pro spolupráci
Rozhodnutí Komise
ze dne 10. září 1999,
kterým se mění přílohy směrnice Rady 90/429/EHS, kterou se stanoví veterinární požadavky na obchod se spermatem prasat uvnitř Společenství a na jeho dovoz
(oznámeno pod číslem K(1999) 2836)
(Text s významem pro EHP)
(1999/608/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/429/EHS ze dne 26. června 1990, kterou se stanoví veterinární požadavky na obchod se spermatem prasat uvnitř Společenství a na jeho dovoz [1], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 17 uvedené směrnice,
(1) vzhledem k tomu, že směrnice 90/429/EHS požaduje test na slintavku a kulhavku, který se má použít před zavedením politiky Společenství pro tlumení této nákazy; tato politika byla zavedena a s očkováním proti slintavce a kulhavce se skončilo v roce 1991 a uvedený test již není nutný;
(2) vzhledem k tomu, že směrnice 90/429/EHS požaduje, aby se testovala zvířata, která opouštějí inseminační stanici; že tyto testy mohou být také provedeny na zvířatech přebývajících ve stanicích v souladu s programem, který zajišťuje, že každý reprezentativní vzorek je pravidelně kontrolován a že všechna zvířata jsou kontrolována alespoň jednou ročně;
(3) vzhledem k tomu, že technický vývoj a zkušenosti získané po zavedení směrnice nutí pozměnit přílohy tak, aby se tento vývoj zohlednil, zejména u brucelózy;
(4) vzhledem k tomu, že je nutné stanovit podmínky pro obchod s živými plemennými kanci určenými k produkci spermatu a zavést doplňkové záruky k podmínkám stanoveným ve směrnici Rady 64/432/EHS [2] u obchodu s živými prasaty;
(5) vzhledem k tomu, že je třeba přijmout opatření pro obchod se spermatem prasat v členských státech nebo oblastech uznaných za prosté Aujeszkyho choroby v souladu s článkem 10 směrnice 64/432/EHS;
(6) vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Přílohy A, B a C směrnice 90/429/EHS se nahrazují přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dne 1. října 1999.
Nepoužije se na sperma odebrané, zpracované a skladované před 1. říjnem 1999.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 10. září 1999,
kterým se mění rozhodnutí Komise 94/360/ES o snížené četnosti fyzických kontrol zásilek některých produktů při dovozu ze třetích zemí podle směrnice Rady 97/78/ES
(oznámeno pod číslem K(1999) 2784)
(Text s významem pro EHP)
(1999/609/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 1999/201/ES o uzavření dohody mezi Evropským společenstvím a vládou Kanady o hygienických opatřeních na ochranu veřejného zdraví a zdraví zvířat v obchodu s živými zvířaty a produkty živočišného původu [1], a zejména na článek 3 uvedeného rozhodnutí,
s ohledem na směrnici Rady 97/78/ES, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství [2], a zejména na čl. 10 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 3 rozhodnutí Rady 1999/201/ES je v otázce četnosti veterinárních kontrol na vnějších hranicích Společenství důležité přijmout opatření nezbytná k provedení dohody uzavřené mezi Evropským společenstvím a vládou Kanady.
(2) Čl. 10 odst. 3 směrnice 97/78/ES výslovně stanoví, že snížení četnosti kontrol vyplývající z uzavření dohody o rovnocennosti ve veterinární oblasti musí být převzato do předpisů Společenství.
(3) Za těchto okolností je třeba pozměnit přílohu II rozhodnutí Komise 94/360/ES ze dne 20. května 1994 o snížené četnosti fyzických kontrol zásilek některých produktů při dovozu ze třetích zemí podle směrnice Rady 90/675/EHS [3], naposledy pozměněného rozhodnutím Komise 1999/302/ES [4], aby byly zohledněny požadavky článku 11 a přílohy VIII veterinární dohody mezi Evropským společenstvím a vládou Kanady.
(4) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V příloze II rozhodnutí 94/360/ES se doplňuje nová odrážka, která zní: "— U Kanady četnost kontrol podle článku 11 a přílohy VIII rozhodnutí Rady 1999/201/ES ze dne 14. prosince 1998 o uzavření dohody mezi Evropským společenstvím a vládou Kanady o hygienických opatřeních na ochranu veřejného zdraví a zdraví zvířat v obchodu s živými zvířaty a produkty živočišného původu [1] Úř. věst. L 71, 18.3.1999, s. 1.."
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 10. září 1999,
kterým se v zásadě uznává úplnost dokumentace předložené k podrobnému zkoumání s ohledem na možné zařazení L 91105D (karvon) do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh
(oznámeno pod číslem K(1999) 2799)
(Text s významem pro EHP)
(1999/610/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 1999/1/ES [2], a zejména na čl.
6 odst. 3 uvedené směrnice,
(1) vzhledem k tomu, že směrnice 91/414/EHS (dále jen "směrnice") stanovila vytvoření seznamu Společenství obsahujícího účinné látky, které jsou povoleny pro použití v přípravcích na ochranu rostlin;
(2) vzhledem k tomu, že žadatel předložil orgánům členských států dokumentaci týkající se jedné účinné látky s cílem dosáhnout jejího zařazení do přílohy I směrnice;
(3) vzhledem k tomu, že společnost Luxan BV předložila dne 26. března 1997 nizozemským orgánům dokumentaci týkající se účinné látky L 91105D (karvon);
(4) vzhledem k tomu, že uvedené orgány sdělily Komisi výsledky prvního zkoumání úplnosti dokumentace, pokud jde o požadavky na údaje a informace stanovené v příloze II a – pro alespoň jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku – požadavky stanovené v příloze III směrnice; že v souladu s čl.
6 odst. 2 žadatel následně předložil dokumentaci Komisi a ostatním členským státům;
(5) vzhledem k tomu, že dokumentace týkající se L 91105D (karvon) byla postoupena Stálému rostlinolékařskému výboru dne 10. června 1999;
(6) vzhledem k tomu, že čl. 6 odst. 3 směrnice vyžaduje, aby bylo na úrovni Společenství potvrzeno, že každá z těchto dokumentací v zásadě vyhovuje požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze II a – pro alespoň jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku – požadavkům stanoveným v příloze III směrnice;
(7) vzhledem k tomu, že toto potvrzení je nezbytné k tomu, aby se mohlo pokračovat v podrobném zkoumání dokumentace, a také k tomu, aby bylo členským státům umožněno udělit dočasné povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující tuto účinnou látku při řádném dodržení podmínek stanovených v čl. 8 odst.
(8) vzhledem k tomu, že tímto rozhodnutím není dotčena možnost požádat žadatele o další údaje nebo informace, pokud při podrobném zkoumání vyjde najevo, že jsou takové informace nebo údaje pro přijetí rozhodnutí nezbytné;
(9) vzhledem k tomu, že se členské státy a Komise dohodly na tom, že Nizozemsko bude pokračovat v podrobném zkoumání dokumentace týkající se L 91105D (karvon);
(10) vzhledem k tomu, že Nizozemsko co možná nejdříve, nejpozději však do jednoho roku, předloží Komisi zprávu o závěrech tohoto zkoumání, k níž se připojí všechna doporučení ohledně zařazení nebo nezařazení a všechny podmínky s tím související; že po obdržení této hodnotící zprávy se bude pokračovat v podrobném zkoumání za odborného přispění všech členských států v rámci Stálého rostlinolékařského výboru;
(11) vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Níže uvedená dokumentace s ohledem na navržená použití v zásadě vyhovuje požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze II a – pro alespoň jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku – požadavkům stanoveným v příloze III směrnice:
1. dokumentace předložená Komisi a členským státům společností Luxan BV za účelem zařazení účinné látky L 91105D (karvon) do přílohy I směrnice 91/414/EHS, která byla postoupena Stálému rostlinolékařskému výboru dne 10. června 1999.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 10. září 1999,
kterým se mění rozhodnutí Komise 92/260/EHS a 93/197/EHS, pokud jde o veterinární podmínky pro dočasný dovoz a dovoz evidovaných koní ze Spojených arabských emirátů do Společenství
(oznámeno pod číslem K(1999) 2795)
(Text s významem pro EHP)
(1999/613/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/426/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních předpisech pro přesun koňovitých a jejich dovoz ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou Aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl. 15 bod a) a článek 16 uvedené směrnice,
(1) vzhledem k tomu, že veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dočasný dovoz evidovaných koní mimo jiné ze Spojených arabských emirátů jsou stanoveny rozhodnutím Komise 92/260/EHS [2] naposledy pozměněným rozhodnutím 1999/228/ES [3], respektive rozhodnutím Komise 93/197/EHS [4] naposledy pozměněným rozhodnutím 1999/252/ES [5];
(2) vzhledem k tomu, že po druhé veterinární kontrole ve Spojených arabských emirátech se jeví, že veterinární situace je pod uspokojivou kontrolou veterinárních útvarů, a zejména přesuny koňovitých a jejich nákazový status jsou dostatečně kontrolovány;
(3) vzhledem k tomu, že ve Spojených arabských emirátech nikdy nebyl zaznamenán mor koní a očkování proti této chorobě je již více než jeden rok zakázáno; že na celém území země byla navíc prováděna řada sérologických šetření a uspokojivé výsledky byly sděleny členským státům a Komisi;
(4) vzhledem k tomu, že předpisy pro dovoz koňovitých do dotyčné země jsou nejméně tak přísné jako předpisy pro dovoz koňovitých do Společenství; že uvedená země by proto měla být považována za málo rizikovou, pokud jde o zavlečení moru koní z jiných území;
(5) vzhledem k tomu, že veterinární podmínky a veterinární osvědčení musejí odpovídat veterinární situaci dotyčné třetí země; že tento případ se týká pouze evidovaných koní, kteří mají být dočasně nebo trvale dovezeni ze Spojených arabských emirátů;
(6) vzhledem k tomu, že je třeba odpovídajícím způsobem pozměnit rozhodnutí Komise 92/260/EHS a 93/197/EHS;
(7) vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí Komise 92/260/EHS se mění takto:
1. V příloze II veterinárním osvědčení typu E oddílu III písmenu d) se první odrážka nahrazuje tímto:
"— buď - v zemi odeslání v karanténní stanici (3),
nebo
- ve Spojených arabských emirátech (AE), v určených místech pod veterinírním dohledem (3)".
2. V příloze II veterinárním osvědčení typu E oddílu III písmenu i) se čtvrtá odrážka nahrazuje tímto: "— testu na mor koní podle přílohy D směrnice Rady 90/426/EHS, buď
- dvakrát, ze vzorků krve odebraných v intervalu mezi 21 a 30 dny, a to dne … (5) a … (5), přičemž druhý vzorek musí být odebrán do 10 dní před vývozem (3), a to buď s negativními výsledky, pokud nebylo očkováno (3) (4), nebo bez zvýšení hladiny protilátek, pokud bylo očkováno (3) (4),
nebo
- jednou, provedené ze vzorku krve odebraného do 10 dní před vývozem dne … (5) s negativním výsledkem, jestliže má být odeslán ze Spojených arabských emirátů (AE) (3) (4)".
3. V příloze III ve veterinárních osvědčeních typu A, B, C, D a E v oddílu III písmenu d) se v poslední odrážce vkládá v seznamu zemí na místo v pořadí podle kódu ISO země výraz "Spojené arabské emiráty (AE)".
Článek 2
V příloze II rozhodnutí 93/197/EHS veterinárním osvědčení typu E se oddíl III mění takto:
1. Odstavec d) se nahrazuje tímto: "d) během tří měsíců bezprostředně předcházejících vývozu (nebo od narození u zvířat mladších tří měsíců, nebo od vstupu, jestliže bylo dovezeno přímo z Evropského společenství během předcházejících tří měsíců) pobývalo v hospodářstvích pod veterinárním dohledem v zemi odeslání a bylo drženo ve schválených karanténních stanicích chráněných před hmyzími vektory, buď
- 40 dní před odesláním (3),
nebo
- 30 dní před odesláním ze Spojených arabských emirátů (AE) (3);".
2. Odstavec k) se nahrazuje tímto: "k) bylo podrobeno testu na mor koní podle přílohy D směrnice Rady 90/426/EHS, buď
- dvakrát, ze vzorků krve odebraných v intervalu mezi 21 a 30 dny, a to dne … (5) a … (5), přičemž druhý vzorek musí být odebrán do 10 dní před vývozem (3), a to buď s negativními výsledky, pokud nebylo očkováno (3) (4), nebo bez zvýšení hladiny protilátek, pokud bylo očkováno (3) (4),
nebo
- jednou, ze vzorku krve odebraného do 10 dní před vývozem dne … (5) s negativním výsledkem, jestliže má být odeslán ze Spojených arabských emirátů (AE) (3) (4);".
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady a Komise
ze dne 31. května 1999
o uzavření Dohody o partnerství a spolupráci mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Ázerbájdžánskou republikou na straně druhé
(1999/614/ES, ESUO, Euratom)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 44 odst. 2, čl. 47 odst. 2 poslední větu, článek 55, čl. 57 odst. 2, článek 71, čl. 80 odst. 2, články 93, 94, 133 a 308 ve spojení s čl. 300 odst. 2 druhou větou a čl. 300 odst. 3 druhým pododstavcem této Smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství uhlí a oceli, a zejména článek 95 této Smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na druhý odstavec článku 101 této Smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na souhlas Evropského parlamentu [1],
po konzultaci s Poradním výborem ESUO a se souhlasem Rady,
s ohledem na schválení Rady v souladu s článkem 101 Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii,
(1) vzhledem k tomu, že uzavření Dohody o partnerství a spolupráci mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Ázerbájdžánskou republikou na straně druhé, která byla podepsána dne 22. dubna 1996 v Lucemburku, přispěje k dosažení cílů Evropských společenství;
(2) vzhledem k tomu, že účelem této dohody je upevnit vazby, které vznikly zejména na základě Dohody mezi Evropským hospodářským společenstvím a Evropským společenstvím pro atomovou energii a Svazem sovětských socialistických republik o obchodu a obchodní a hospodářské spolupráci, která byla podepsána dne 18. prosince 1989 a schválena rozhodnutím č. 90/116/EHS [2];
(3) vzhledem k tomu, že určité závazky stanovené Dohodou o partnerství a spolupráci mimo rámec obchodní politiky Společenství se dotýkají nebo se pravděpodobně dotknou úpravy stanovené akty Společenství přijatými v oblastech svobody usazování, dopravy a zacházení s podniky;
(4) vzhledem k tomu, že uvedená dohoda stanoví pro Evropské společenství určité závazky ohledně pohybu kapitálu a plateb mezi Společenstvím a Ázerbájdžánskou republikou;
(5) vzhledem k tomu, že pokud se uvedená dohoda mimoto dotýká směrnice Rady 90/434/EHS ze dne 23. července 1990 o společném systému zdanění při fúzích, rozděleních, převodech aktiv a výměně akcií týkajících se společností z různých členských států [3] a směrnice Rady 90/435/EHS ze dne 23. července 1990 o společném systému zdanění mateřských a dceřiných společností z různých členských států [4], které jsou založeny na článku 94 Smlouvy o založení Evropského společenství, měl by se tento článek použít jako právní základ;
(6) vzhledem k tomu, že určitá ustanovení uvedené dohody ukládají Společenství povinnosti v oblasti poskytování služeb, které přesahují přeshraniční rámec;
(7) vzhledem k tomu, že pro určitá ustanovení uvedené dohody, která má Společenství provést, neurčuje Smlouva o založení Evropského společenství žádnou působnost; že je proto nezbytné uchýlit se k článku 308 Smlouvy o založení Evropského společenství,
ROZHODLY TAKTO:
Článek 1
Dohoda o partnerství a spolupráci uzavřená mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Ázerbájdžánskou republikou na straně druhé, jakož i protokol, prohlášení a výměna dopisů se schvalují jménem Evropského společenství, Evropského společenství uhlí a oceli a Evropského společenství pro atomovou energii.
Znění uvedených aktů se připojují k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
1. Postoj, který má přijmout Společenství v Radě pro spolupráci a ve Výboru pro spolupráci za situace, kdy Rada pro spolupráci zmocnila tento výbor k jednání, zaujme Rada na návrh Komise, popřípadě Komise, a to vždy v souladu s odpovídajícími ustanoveními Smlouvy o založení Evropského společenství, Smlouvy o založení Evropského společenství uhlí a oceli a Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii.
2. V souladu s článkem 82 Dohody o partnerství a spolupráci předseda Rady předsedá Radě pro spolupráci a předkládá postoj Společenství.
Výboru pro spolupráci v souladu s jeho jednacím řádem předsedá zástupce Komise a předkládá postoj Společenství.
3. Rozhodnutí zveřejnit doporučení Rady pro spolupráci a Výboru pro spolupráci
Rozhodnutí Rady
ze dne 13. září 1999,
kterým se definuje 4-MTA jako nová syntetická droga, která musí být podrobena kontrolním opatřením a trestům
(1999/615/SVV)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropské unie,
s ohledem na společnou akci 97/396/SVV ze dne 16. června 1997 o výměně informací, hodnocení rizika a kontrole nových syntetických drog [1], a zejména na čl. 5 odst. 1 uvedené společné akce,
s ohledem na podnět Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě čl. 4 odst. 3 společné akce 97/396/SVV byla Evropským monitorovacím centrem pro drogy a drogovou závislost (EMCDDA) vypracována zpráva o hodnocení rizika spojeného s drogou 4-MTA (P-metylthioamfetaminem nebo 4-metylthioamfetaminem).
(2) 4-MTA je derivát amfetaminu, který se zdá být spojen s větším nebezpečím akutních účinků než MDMA (3,4-metylendioxymetamfetamin), včetně nežádoucích účinků a předávkování.
V Evropské unii je spojován s řadou úmrtí a nesmrtelných případů vyžadujících hospitalizaci.
(3) 4-MTA je v několika členských státech označena jako látka ohrožující veřejné zdraví. V současné době podléhá kontrole ve dvou členských státech.
(4) 4-MTA je látka se silným psychotropním účinkem, která není v současnosti uváděna v žádném seznamu připojeném k Úmluvě OSN z roku 1971 o psychotropních látkách, představuje vážné nebezpečí pro veřejné zdraví, stejně jako látky uvedené v seznamu I nebo II připojených k uvedené úmluvě, a nemá žádný prokázaný léčebný účinek.
(5) V některých členských státech bylo objeveno nezákonné obchodování s drogou 4-MTA ve spojení s jinými nedovolenými látkami.
(6) 4-MTA musí v členských státech podléhat kontrolním opatřením a trestům stanoveným jejich právními předpisy, které jsou v souladu s jejich závazky vyplývajícími z Úmluvy OSN z roku 1971 o psychotropních látkách s ohledem na látky uvedené v seznamech I a II připojených k uvedené úmluvě,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Členské státy přijmou v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy nezbytná opatření, aby droga 4-MTA (P-methylthioamfetamin nebo 4-methylthioamfetamin) podléhala kontrolním opatřením a trestům stanoveným jejich právními předpisy, které jsou v souladu s jejich závazky vyplývajícími z Úmluvy OSN z roku 1971 o psychotropních látkách s ohledem na látky uvedené v seznamech I a II připojených k uvedené úmluvě.
Článek 2
V souladu s čl. 5 odst. 1 třetím pododstavcem společné akce 97/396/SVV členské státy přijmou opatření uvedená v článku 1 do tří měsíců ode dne nabytí účinku tohoto rozhodnutí.
Článek 3
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Komise
ze dne 8. září 1999
o nakládání s vratkami DPH subjektům nepovinným k dani a subjektům povinným k dani, pokud jde o činnosti osvobozené od daně, pro účely provádění směrnice Rady 89/130/ES, Euratom o harmonizaci výpočtu hrubého národního produktu v tržních cenách
(oznámeno pod číslem K (1999) 2533)
(Text s významem pro EHP)
(1999/622/ES, Euratom)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii,
s ohledem na směrnici Rady 89/130/EHS, Euratom ze dne 13. února 1989 o harmonizaci výpočtu hrubého národního produktu v tržních cenách [1], a zejména na článek 1 této směrnice,
(1) vzhledem k tomu, že Evropský systém integrovaných hospodářských účtů (druhé vydání ESA) výslovně nespecifikuje pojetí vratek DPH subjektům nepovinným k dani a subjektům povinným k dani, pokud jde o činnosti osvobozené od daně;
(2) vzhledem k tomu, že pro účely výpočtu hrubého národního produktu v tržních cenách (HNPtc) podle článku 1 směrnice 89/130/EHS, Euratom je nutné vysvětlit pojetí vratek DPH subjektům nepovinným k dani a subjektům povinným k dani za činnosti osvobozené od daně pro účely druhého vydání ESA;
(3) vzhledem k tomu, že šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně [2], naposledy pozměněná směrnicí 1999/59/ES [3], specifikuje pojmy osoba povinná k dani, osoba nepovinná k dani a činnost osvobozená od daně;
(4) vzhledem k tomu, že opatření stanovená v tomto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru založeného podle článku 6 směrnice 89/130/EHS, Euratom,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Při sestavování souhrnných ukazatelů národních účtů pro účely provádění směrnice 89/130/EHS, Euratom se podle druhého vydání ESA vratky DPH připadající na nákupy
- osobám nepovinným k dani,
- osobám povinným k dani, pokud jde o činnosti osvobozené od daně,
považují za běžné transfery (na účtu rozdělení důchodů — C3) nebo kapitálové transfery (na kapitálovém účtu — C5) a nikoliv za odpočitatelnou DPH.
Pro harmonizované používání tohoto rozhodnutí se osobami nepovinnými k dani rozumějí osoby definované v článku 4 šesté směrnice 77/388/EHS, Euratom a činnostmi osvobozenými od daně se rozumějí činnosti uvedené v článku 13 šesté směrnice 77/388/EHS, Euratom.
Článek 2
Ustanovení článku 1 se použije na údaje o HNP předávané podle směrnice 89/130/EHS, Euratom za rok 1988 a další roky.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 13. září 1999
o jmenování generálního tajemníka Rady Evropské unie, vysokého představitele pro společnou zahraniční a bezpečnostní politiku
(1999/629/ES, ESUO, Euratom)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 207 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství uhlí a oceli, a zejména na čl. 30 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na čl. 121 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na rozhodnutí Rady 1999/543/ES, ESUO, Euratom ze dne 29. července 1999 o prodloužení funkčního období generálního tajemníka Rady Evropské unie pana Jürgena Trumpfa [1],
s ohledem na souhlas pana Jürgena Trumpfa s tím, že se ke dni 17. října 1999 vzdá výkonu své funkce,
vzhledem k tomu, že musí být jmenován nový generální tajemník Rady Evropské unie, vysoký představitel pro společnou zahraniční a bezpečnostní politiku,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Generálním tajemníkem Rady Evropské unie, vysokým představitelem pro společnou zahraniční a bezpečnostní politiku je na dobu pěti let ode dne 18. října 1999 jmenován pan Javier Solana Madariaga.
Článek 2
Rozhodnutí 1999/543/ES, ESUO, Euratom se mění tak, aby bylo slučitelné s tímto rozhodnutím.
Článek 3
Toto rozhodnutí oznámí panu Javieru Solanovi Madariagovi a panu Jürgenu Trumpfovi předseda Rady.
Bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady
ze dne 13. září 1999
o jmenování náměstka generálního tajemníka Rady Evropské unie
(1999/630/ES, ESUO, Euratom)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 207 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství uhlí a oceli, a zejména na čl. 30 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na čl. 121 odst. 2 této smlouvy,
vzhledem k tomu, že musí být jmenován náměstek generálního tajemníka Rady Evropské unie,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Náměstkem generálního tajemníka Rady Evropské unie je na dobu pěti let ode dne 18. října 1999 jmenován pan Pierre De Boissieu.
Článek 2
Toto rozhodnutí oznámí panu Pierru De Boissieuovi předseda Rady.
Bude zveřejněno
Rozhodnutí Komise
ze dne 15. září 1999,
kterým se mění rozhodnutí 1999/507/ES o některých ochranných opatřeních vůči kaloňům, psům a kočkám pocházejícím z Malajsie (poloostrova) a Austrálie
(oznámeno pod číslem K(1999) 2975)
(Text s významem pro EHP)
(1999/643/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [1], naposledy pozměněnou směrnicí 96/43/ES [2], a zejména na čl. 18 odst. 7 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutím 1999/507/ES [3] Komise přijala ochranná opatření proti chorobám způsobeným viry Nipah a Hendra, pokud jde o některé kaloně, psy a kočky pocházející z Malajsie (poloostrova) a Austrálie.
Požadavky na testy koček dovážených z Austrálie musí být pozměněny tak, aby bylo se povolilo používat platný diagnostický test pro zjištění přítomnosti protilátek proti viru Hendra.
(2) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V čl. 3 odst. 2 rozhodnutí 1999/507/ES se druhá odrážka mění takto:
1. Slova "testu ELISA IgM a IgG" se nahrazují slovy "sérumneutralizačnímu testu".
2. Slova "10 dní" se nahrazují slovy "14 dní".
Článek 2
Členské státy změní opatření, která používají vůči Austrálii, tak, aby je uvedly do souladu s tímto rozhodnutím.
Uvědomí o nich Komisi.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 15. září 1999
o společném technickém předpisu pro připojovací požadavky pro přístup TETRA k tísňovým službám
(oznámeno pod číslem K(1999) 2987)
(Text s významem pro EHP)
(1999/645/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 98/13/ES ze dne 12. února 1998 o telekomunikačních koncových zařízeních a zařízeních družicových pozemských stanic, včetně vzájemného uznávání jejich shody [1], a zejména na čl. 7 odst. 2 druhou odrážku uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Komise podle čl. 7 odst. 2 první odrážky uvedené směrnice přijala opatření k určení typu koncových zařízení, pro která je nutný společný technický předpis, a vymezila oblast působnosti tohoto předpisu.
(2) Je třeba přijmout odpovídající harmonizované normy, popřípadě části těchto norem s cílem uplatňovat základní požadavky, které mají být uvedeny ve společných technických předpisech.
(3) K zachování přístupu výrobců na trh jsou nutná přechodná ustanovení týkající se zařízení schválených podle vnitrostátních předpisů pro schvalování typu.
(4) Výboru pro schvalování telekomunikačních koncových zařízení (ACTE) byl předložen návrh podle čl. 29 odst. 2 uvedené směrnice.
(5) společný technický předpis přijatý tímto rozhodnutím je v souladu se stanoviskem ACTE,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Toto rozhodnutí se vztahuje na koncová zařízení určená k připojení k veřejné telekomunikační síti, která spadají do oblasti působnosti harmonizované normy uvedené v čl. 2 odst. 1.
2. Tímto rozhodnutím se zavádí společný technický předpis týkající se připojovacích požadavků na zařízení zemských svazkových rádiových sítí (TETRA) pro přístup k tísňovým službám ve frekvenčních pásmech 380 MHz až 383 MHz a 390 MHz až 393 MHz.
Článek 2
1. Společný technický předpis zahrnuje harmonizovanou normu vypracovanou příslušným normalizačním orgánem s cílem v co nejvyšší míře uplatňovat základní požadavky uvedené v čl.
5 písm. c) až f) směrnice 98/13/ES. Odkaz na tuto normu je uveden v příloze.
2. Koncová zařízení, na která se vztahuje toto rozhodnutí, musí být v souladu se společným technickým předpisem uvedeným v odstavci 1 a musí splňovat základní požadavky uvedené v čl. 5 písm. a) a b) směrnice 98/13/ES, jakož i požadavky všech ostatních použitelných směrnic, zejména směrnic Rady 73/23/EHS [2] a 89/336/EHS [3].
Článek 3
Oznámené subjekty určené k provádění postupů uvedených v článku 10 směrnice 98/13/ES dnem vstupu tohoto rozhodnutí v platnost použijí u koncových zařízení podle čl. 1 odst. 1 tohoto rozhodnutí harmonizovanou normu uvedenou v příloze nebo zajistí její používání.
Článek 4
1. Vnitrostátní předpisy pro schvalování typu vztahující se na zařízení, která spadají do oblasti působnosti harmonizované normy uvedené v příloze, se zrušují od 15. prosince 1999.
2. Koncová zařízení schválená podle těchto vnitrostátních předpisů pro schvalování typu mohou být nadále uváděna na vnitrostátní trh a do provozu.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 8. září 1999,
kterým se orientačně rozdělují finanční prostředky pro jednotlivé členské státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu na opatření pro rozvoj venkova na období let 2000 až 2006
(Oznámeno pod číslem K(1999) 2843)
(1999/659/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 ze dne 17. května 1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) [1] a o změně a zrušení některých nařízení, a zejména na čl. 46 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podpory Společenství pro opatření pro rozvoj venkova v rámci programů cíle 1 jsou v souladu s čl. 35 odst. 2 první odrážkou nařízení (ES) č. 1257/1999 spolufinancovány orientační sekcí EZOZF.
(2) Podpory Společenství pro jiná opatření pro rozvoj venkova jsou v souladu s čl. 35 odst. 2 druhou odrážkou nařízení (ES) č. 1257/1999 spolufinancovány záruční sekcí EZOZF.
(3) V odstavci 23 závěrů předsednictva Evropské rady v Berlíně z 24. a 25. března 1999 je stanoven finanční výhled vztahující se na opatření pro rozvoj venkova a doprovodná opatření financovaná záruční sekcí EZOZF na období let 2000 až 2006.
(4) Podle čl. 46 odst. 2 nařízení (ES) č. 1257/1999 Komise každoročně předběžně přidělí členským státům finanční prostředky, které jsou určeny na opatření pro rozvoj venkova spolufinancovaná záruční sekcí EZOZF, a to za použití objektivních kritérií, které zohledňují zvláštní situace a potřeby a úsilí, které je třeba vynaložit zejména v oblasti životního prostředí, vytváření pracovních míst a zachování krajiny.
(5) Vzhledem ke zvláštním strukturálním obtížím ve venkovských oblastech, kterým lze poskytnout podporu podle cíle 2 strukturálních fondů, usiluje Komise, aby při programování opatření pro rozvoj venkova byla intenzita podpory na obyvatele, pokud jde o opatření uvedená v článku 33 nařízení (ES) č. 1257/1999, v těchto oblastech zřetelně vyšší, než v oblastech, které nespadají pod cíl 1 nebo cíl 2.
(6) Bylo přihlédnuto k odstavci 22 závěrů předsednictva Evropské rady
Rozhodnutí Komise
ze dne 9. září 1999,
kterým se mění rozhodnutí 79/491/EHS a 80/765/EHS o stanovení kódu a standardních pravidel pro přepis údajů základních a mezilehlých zjišťování ploch vinic do strojově čitelné formy
(oznámeno pod číslem K(1999) 2703)
(1999/661/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 357/79 ze dne 5. února 1979 o statistických zjišťováních ploch vinic [1], naposledy pozměněné nařízením Rady (ES) č. 2329/98 [2], a zejména na čl. 4 odst. 2 a 4, čl. 5 odst. 5 a 6 a čl. 6 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (EHS) č. 357/79 stanoví, že členské státy předloží Komisi výsledky základních a mezilehlých zjišťování ploch vinic podle zeměpisných jednotek ve formě tabulek.
(2) Nařízení Rady (EHS) č. 357/79 stanoví, že ty členské státy, které vyhodnocují výsledky zjišťování ploch vinic za pomoci elektronického zpracování dat, musí tyto výsledky předkládat Komisi ve strojově čitelné formě.
(3) Komise v rozhodnutí 79/491/EHS [3], vztahujícím se na základní zjišťování, a v rozhodnutí 80/765/EHS [4], vztahujícím se na mezilehlá zjišťování, stanovila zeměpisné jednotky, na které mají být výsledky zjišťování ploch vinic rozděleny, a přidělila jim kódy.
(4) V důsledku určitých změn zeměpisných jednotek uvnitř členských států se ukázalo nezbytným nahradit přílohu II rozhodnutí 79/491/EHS a přílohu II rozhodnutí 80/765/EHS pro sdělování výsledků základních a mezilehlých zjišťování ploch vinic členskými státy.
(5) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro zemědělskou statistiku,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V důsledku změn zeměpisných jednotek uvnitř členských států se příloha II rozhodnutí 79/491/EHS a příloha II rozhodnutí 80/765/EHS nahrazují přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 19. července 1999
o uzavření Dohody mezi Evropským společenstvím a státem Izrael o vzájemném uznávání zásad správné laboratorní praxe (SLP) OECD a kontrolních programů dodržování těchto zásad
(1999/662/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy, ve spojení s čl. 300 odst. 2 první větou, čl. 300 odst. 3 prvním pododstavcem a čl. 300 odst. 4,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dohoda mezi Evropským společenstvím a státem Izrael o vzájemném uznávání zásad správné laboratorní praxe (SLP) OECD a kontrolních programů dodržování těchto zásad, parafovaná v Bruselu dne 16. ledna 1997, byla projednána Komisí v souladu s jejím jednacím řádem a je třeba ji schválit.
(2) Některá hlediska jejího provádění byla postoupena smíšenému výboru zřízenému uvedenou dohodou, zejména pravomoc měnit některé části obou příloh.
(3) Je nutné stanovit vnitřní postupy, potřebné pro správnou funkci dohody; je třeba, aby Komise byla zmocněna provádět některé technické změny dohody a přijímat některá doporučení ohledně jejího provádění,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Dohoda mezi Evropským společenstvím a státem Izrael o vzájemném uznávání zásad správné laboratorní praxe (SLP) OECD a kontrolních programů dodržování těchto zásad se za Společenství schvaluje.
Znění dohody a schválený zápis jsou přiloženy k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Nótu uvedenou v článku 16 dohody [1] zašle v zastoupení Společenství předseda Rady.
Článek 3
1. Ve smíšeném výboru ustanoveném v článku 10 dohody zastupuje Společenství Komise za pomoci zvláštního výboru jmenovaného Radou. Po poradě se zvláštním výborem Komise provádí oznámení, konzultace a výměny informací, vznáší žádosti o inspekce a o účast v inspekcích, a pokud to je potřebné, odpovídá na žádosti podle čl. 3 odst. 2, čl. 5 odst. 2 a článků 6, 7, 9 a 12 dohody a v příloze II dohody přijímá rozhodnutí stanovené v čl. 11 odst. 2 a 3 a ve druhé větě článku 12.
2. Stanovisko Společenství ve smíšeném výboru ohledně změn přílohy I, o nichž se rozhoduje podle druhé věty článku 4 dohody a změn přílohy II, o nichž se rozhoduje podle článku 5 dohody, Komise přijímá poté, co je konzultovala se zvláštním výborem uvedeným v odstavci 1 tohoto článku.
3. Všechna ostatní rozhodnutí přijímá na návrh Komise Rada kvalifikovanou většinou hlasů.
Rozhodnutí Rady
ze dne 4. října 1999
o uzavření Dohody o spolupráci mezi Evropským Společenstvím a Kambodžským královstvím
(1999/677/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 133 a 181 ve spojení s čl. 300 odst. 2 první větou a čl. 300 odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
(1) Vzhledem k tomu, že podle článku 177 Smlouvy by politika Společenství v oblasti rozvojové spolupráce měla podporovat trvalý hospodářský a sociální rozvoj rozvojových zemí, jejich plynulé a postupné začlenění do světového hospodářství a boj proti chudobě v těchto zemích.
(2) Vzhledem k tomu, že Společenství by mělo pro dosažení svých cílů v oblasti vnějších hospodářských vztahů schválit Dohodu o spolupráci mezi Evropským společenstvím a Kambodžským královstvím,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda o spolupráci mezi Evropským společenstvím a Kambodžským královstvím se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady provede oznámení stanovené v článku 21 dohody [2].
Článek 3
Komise, jíž jsou nápomocni zástupci členských států, zastupuje Společenství ve smíšeném výboru podle článku 14 dohody.
Článek 4
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady
ze dne 20. října 1999,
kterým se určuje orgán oprávněný ke jmenování v rámci generálního sekretariátu Rady
(1999/692/ES, ESUO, Euratom)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na služební řád úředníků a pracovní řád ostatních zaměstnanců Společenství, stanovené nařízením Rady (EHS, Euratom, ESUO) č. 259/68 ze dne 29. února 1968 [1] naposledy pozměněné nařízením (ES, ESUO, Euratom) č. 1238/1999 [2], a zejména na článek 2 služebního řádu a článek 6 pracovního řádu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 207 odst. 2 prvního pododstavce Smlouvy o ES, čl. 30 odst. 2 prvního pododstavce Smlouvy o ESUO a čl. 121, odst. 2 prvního pododstavce Smlouvy o Euratomu ve znění Amsterodamské smlouvy, jež vstoupila v platnost dnem 1. května 1999, vede generální sekretariát generální tajemník, vysoký představitel pro společnou zahraniční a bezpečnostní politiku (dále jen "generální tajemník"), jemuž je nápomocen náměstek generálního tajemníka.
(2) Je třeba přijmout nové rozhodnutí, kterým se určí orgán oprávněný ke jmenování v rámci generálního sekretariátu Rady, a zrušit rozhodnutí 63/2/Euratom a 63/9/EHS [3],
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Pravomoci svěřené služebním řádem úředníků orgánu oprávněnému ke jmenování a pracovním řádem ostatních zaměstnanců orgánu oprávněnému k uzavírání pracovních smluv v rámci generálního sekretariátu Rady vykonávají:
a) Rada, pokud se jedná o jmenování generálního tajemníka a náměstka generálního tajemníka;
b) Rada na návrh generální tajemníka, pokud se jedná o uplatňování článků 1, 13, čl. 15 druhého pododstavce a článků 16, 22, 29, 30, 31, 32, 38, 41, 49, 50, 51, 78, 87, 88, 89 a 90 na úředníky nebo zaměstnance kategorie A platové třídy 1; generální tajemník může své navrhovací pravomoci převést na náměstka generálního tajemníka;
c) v ostatních případech generální tajemník; generální tajemník může své pravomoci přenést na náměstka generálního tajemníka.
Náměstek generálního tajemníka může přenést pravomoci, které na něj přenesl generální tajemník, zcela nebo zčásti na generálního ředitele správního odboru, pokud se jedná o uplatňování pracovního řádu ostatních zaměstnanců a služebního řádu úředníků kategorií B, C a D. Toto přenesení se nesmí týkat pravomocí, které jsou mu svěřeny ve věcech jmenování a definitivního ukončení služebního poměru úředníků a ve věci přijímání ostatních zaměstnanců.
Článek 2
Zrušují se rozhodnutí 63/9/EHS a 63/2/Euratom.
Článek 3
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
Článek 4
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Komise
ze dne 13. října 1999,
kterým se mění rozhodnutí 97/467/ES, kterým se stanoví prozatímní seznamy zařízení ve třetích zemích, z nichž členské státy povolují dovoz králičího masa a masa farmové zvěře
(oznámeno pod číslem K(1999) 3276)
(Text s významem pro EHP)
(1999/697/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 95/408/ES ze dne 22. června 1995 o podmínkách pro vypracování prozatímních seznamů na přechodnou dobu zařízení třetích zemí, ze kterých je členským státům povolen dovoz některých produktů živočišného původu, produktů rybolovu a živých mlžů [1], naposledy pozměněné rozhodnutím 98/603/ES [2], a zejména na čl. 2 odst. 1 a článek 7 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutím Komise 97/467/ES [3] naposledy pozměněným rozhodnutím 98/556/ES [4] byly stanoveny prozatímní seznamy zařízení třetích zemích, z nichž členské státy povolují dovoz králičího masa a masa farmové zvěře; seznam zařízení vypracovaný podle výše uvedeného rozhodnutí nezahrnuje zařízení, která produkují maso ptáků nadřádu běžci (ratitae).
(2) Seznam třetích zemí, ze kterých členské státy povolují dovoz masa ptáků nadřádu běžci, veterinární podmínky a veterinární osvědčení vyžadované pro dovoz tohoto masa do Společenství, ještě nejsou stanoveny.
(3) Členské státy mohou v souladu s ustanoveními rozhodnutí 97/467/ES do 1. října 1999 schvalovat zařízení pro dovoz masa ptáků nadřádu běžci.
(4) Datum 1. říjen 1999 se nahrazuje 1. říjnem 2000, aby bylo možné další posouzení úpravy, která má být následně uplatněna, zejména na základě připomínek třetích zemí v souladu s ustanoveními přílohy B Dohody o uplatnění hygienických a rostlinolékařských opatření, a v zájmu zachování existujícího obchodu.
(5) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V čl. 1 odst. 2a rozhodnutí 97/467/ES se slova "1. říjen 1999" nahrazují slovy "1. říjen 2000".
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 13. října 1999,
kterým se stanovují ekologická kritéria pro udělení ekoznačky Společenství přenosným počítačům
(oznámeno pod číslem K(1999) 3278)
(Text s významem pro EHP)
(1999/698/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 880/92 ze dne 23. března 1992 o systému Společenství pro udělování ekoznačky [1], a zejména na čl.
5 odst. 1 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
(1) vzhledem k tomu, že čl. 5 odst. 1 první pododstavec nařízení (EHS) č. 880/92 stanovuje, že podmínky pro udělování ekoznačky Společenství jsou vymezeny podle skupin výrobků;
(2) vzhledem k tomu, že čl. 10 odst. 2 nařízení (EHS) č. 880/92 stanovuje, že úspěchy dosažené v oblasti ochrany životního prostředí výrobku se posuzují podle zvláštních kritérií pro skupiny výrobků;
(3) vzhledem k tomu, že je vhodné v období dvou let přezkoumat kritéria, aby se energetické požadavky přizpůsobily technologické inovaci a vývoji trhu;
(4) vzhledem k tomu, že v souladu s článkem 6 nařízení (EHS) č. 880/92 Komise konzultovala hlavní zájmové skupiny v rámci konzultačního fóra;
(5) vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 7 nařízení (EHS) č. 880/92,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Skupinou výrobků "přenosné počítače" (dále jen "skupina výrobků") se rozumějí:
- na trhu dostupné přenosné počítače a nezávislé v tom smyslu, že jejich správný provoz nezávisí na stálém připojení k vnějšímu zdroji programového vybavení, operační kapacity nebo elektrické energie; jsou určeny především ke zpracování dat a vybaveny vstupním a výstupním zařízením.
Článek 2
Úspěchy dosažené v oblasti ochrany životního prostředí a vhodnost skupiny výrobků k použití se posuzují podle zvláštních ekologických kritérií uvedených v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 3
Definice skupiny výrobků a příslušná zvláštní ekologická kritéria jsou platné po dobu dvou let od prvního dne měsíce následujícího po přijetí kritérií.
Jestliže se do konce tohoto období nepřijmou přezkoumaná ekologická kritéria, zůstávají v platnosti další rok nebo do data přijetí nových kritérií, pokud k němu dojde před koncem tohoto dalšího roku.
Článek 4
Pro správní účely se této skupině výrobků přiděluje číselný kód "018."
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 19. října 1999,
kterým se mění rozhodnutí 92/486/EHS, kterým se stanoví forma spolupráce mezi hostitelským střediskem Animo a členskými státy
(oznámeno pod číslem K(1999) 3358)
(Text s významem pro EHP)
(1999/716/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], naposledy pozměněnou směrnicí 92/118/EHS [2], a zejména na čl. 20 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Různé práce provedené na úrovni Společenství zejména během studií a seminářů vyžadují přepracování architektury systémů sítě Animo, aby mohl být zaveden veterinární systém integrující různé počítačové aplikace.
(2) Rozhodnutí 92/486/EHS ze dne 25. září 1992, kterým se stanoví forma spolupráce mezi hostitelským střediskem Animo a členskými státy [3], naposledy pozměněné rozhodnutím 98/222/ES [4], by mělo být změněno, aby byla zajištěna kontinuita sítě Animo.
(3) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 92/486/EHS se mění takto:
V článku 2a se doplňuje nový odstavec 4, který zní: "4. Pro období od 1. dubna 1999 do 31. března 2000 koordinační orgány uvedené v článku 1 zajistí, aby smlouvy uvedené v daném článku byly prodlouženy o jeden rok.
V souvislosti s tímto odstavcem musí být zohledněn tento poplatek:
386 EUR za jednotku (ústřední jednotka, místní jednotka, stanoviště hraniční kontroly) pro všechny jednotky Animo uvedené v seznamu rozhodnutí 96/295/ES, naposledy pozměněném rozhodnutím 98/167/ES [5]."
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 1. dubna 1999.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 28. října 1999,
kterým se mění příloha II směrnice Rady 92/118/EHS o veterinárních a hygienických předpisech pro obchod s produkty živočišného původu ve Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní předpisy Společenství uvedené v kapitole I přílohy A směrnice 89/662/EHS, a pokud jde o patogenní původce, směrnice 90/425/EHS
(oznámeno pod číslem K(1999) 3493)
(Text s významem pro EHP)
(1999/724/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/118/EHS ze dne 17. prosince 1992 o veterinárních a hygienických předpisech pro obchod s produkty živočišného původu ve Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní předpisy Společenství uvedené v kapitole I přílohy A směrnice 89/662/EHS, a pokud jde o patogenní původce, směrnice 90/425/EHS [1] naposledy pozměněnou směrnicí 97/79/ES [2], a zejména na článek 15 druhý pododstavec uvedené směrnice,
(1) vzhledem k tomu, že se připravují zvláštní předpisy pro přípravu želatiny určené pro farmaceutické, kosmetické a jiné technické použití a pro zdravotnické prostředky; že tedy předpisy pro tyto produkty mohou být vyloučeny z rozsahu působnosti tohoto rozhodnutí;
(2) vzhledem k tomu, že je třeba stanovit zvláštní zdravotní podmínky, které lze uplatňovat na přípravu želatiny určené klidské spotřebě; že za předpokladu, že tyto podmínky jsou stejné pro želatinu určenou k lidské spotřebě a želatinu neurčenou k lidské spotřebě a za předpokladu, že hygienické podmínky jsou také stejné, mohou být oba typy želatiny vyráběny a/nebo skladovány v tomtéž podniku;
(3) vzhledem k tomu, že je třeba stanovit podmínky pro povolení, registraci, kontrolu a hygienu, které musí splňovat podniky připravující želatinu; že pro přípravu želatiny jsou důležité určité hygienické podmínky obsažené ve směrnici Rady 77/99/EHS ze dne 21. prosince 1976 o hygienických otázkách výroby masných výrobků a určitých dalších produktů živočišného původu a obchod s nimi [3], naposledy pozměněné směrnicí 97/76/ES [4], a ve směrnici Rady 93/43/EHS ze dne 14. června 1994 o hygieně potravin [5];
(4) vzhledem k tomu, že ve dnech 26. a 27. března 1998 Vědecký řídící výbor přijal stanovisko k bezpečnosti želatiny, které bylo aktualizováno ve dnech 18. a 19. února 1999; že toto stanovisko je zaměřeno na otázky, za jakých podmínek získávání mohou být použité suroviny a/nebo použité typy surovin a/nebo postupy výroby želatiny určené k lidské spotřebě považovány za bezinfekční vzhledem k bovinní spongiformní encefalopatii (BSE); že v tomto stanovisku Vědecký řídící výbor rozlišuje doporučená opatření podle různých kategorií geografického rizika; že konečné uplatňování může následovat pouze po klasifikaci zemí a regionů; že dne 21. května 1999 na všeobecném zasedání Mezinárodního úřadu pro nákazy zvířat (OIE) byl přijat návrh Mezinárodní komise pro zákoník zdraví zvířat OIE o kritériích pro vymezení statutu země nebo zóny vzhledem k BSE; že v souladu s postupem stanoveným v doporučení Komise 98/477/ES [6] ze dne 22. července 1998 o informacích požadovaných k podpoře žádostí o posouzení epidemiologického statutu zemí vzhledem k přenosným spongiformním encefalopatiím, určité členské státy a třetí země předložily údaje nutné pro umožnění posouzení jejich geografického rizika; že se zřetelem na poslední vývoj zákoníku OIE u BSE, do doby provedení výše uvedeného vědeckého posouzení a následného rozhodnutí musí být pozastaveno nabývání účinnosti předpisů pro produkci želatiny získané z kostí přežvýkavců až do doby, kdy bude možné použít právní předpisy týkající se klasifikace zemí nebo regionů se zřetelem na jejich statut vzhledem k BSE; že Komise zahájí postup pro uvedení v účinnost předpisů pro výrobu želatiny získané z kostí přežvýkavců neprodleně po přijetí právních předpisů Společenství týkajících se klasifikace zemí nebo regionů se zřetelem na jejich statut vzhledem k BSE;
(5) vzhledem k tomu, že Komise přijala rozhodnutí 97/534/ES [7] o zákazu používání suroviny představující rizika vzhledem k přenosným spongiformním encefalopatiím, naposledy pozměněné rozhodnutím Rady 98/745/ES [8];
(6) vzhledem k tomu, že Komise přijala rozhodnutí 98/272/ES [9] o epidemiologickém sledování přenosné spongiformní encefalopatie, kterým se mění rozhodnutí 94/474/ES; že toto rozhodnutí stanoví opatření, která se mají uplatňovat u zvířat, u kterých existuje podezření na přenosnou spongiformní encefalopatii (TSE);
(7) vzhledem k tomu, že byla přijata revize Zákoníku zdraví zvířat OIE o BSE (Zákoník OIE o BSE) na valné hromadě OIE v Paříži dne 29. května 1998; že článek 3.2.13.3 tohoto zákoníku doporučuje, aby, jestliže želatina a kolagen jsou připraveny výlučně z kůží a kožek získaných ze zdravých zvířat, veterinární správa mohla bez omezení povolit dovoz této želatiny a kolagenu a jejich tranzit přes svá území, bez ohledu na statut vyvážejících zemí; že článek 3.2.13.15 uvedeného zákoníku doporučuje, za jakých podmínek získávání a zpracování se může obchodovat se želatinou a kolagenem získanými z kostí;
(8) vzhledem k tomu, že želatina se vyrábí z kostí, kůží a kožek farmových přežvýkavců a volně žijící zvěře, vepřových a drůbežích kůží, šlach a vazů a kůží a kostí ryb; že porážení skotu na jatkách pod dozorem a při dodržení hygienických podmínek brání kontaminaci kůží materiálem představujícím rizika se zřetelem na přenosné spongiformní encefalopatie; že je vhodné, aby s těmito surovinami pocházejícími ze zdravých zvířat bylo zacházeno hygienicky při sběru, přepravě, skladování a manipulaci; že za účelem zajištění vysledovatelnosti těchto surovin je vhodné požadovat, aby sběrná střediska a koželužny, které mají v úmyslu zásobovat těmito materiály, musela mít povolení a musela se registrovat že je navíc vhodné stanovit vzor obchodního dokladu, který by měl doprovázet tyto suroviny během přepravy a při jejich dodání do sběrných středisek, koželužen a do podniků zpracovávajících želatinu;
(9) vzhledem k tomu, že Vědecký řídící výbor ve výše uvedeném stanovisku důrazně doporučuje, aby výrobci želatiny prováděli a měli na zřeteli systém analýzy rizika a kontroly kritických míst ve výrobním procesu; že opatření vztahující se k vlastním kontrolám podniků stanoveným v článku 7 směrnice 77/99/EHS se vztahují na vlastní kontroly prováděné podniky vyrábějícími želatinu, jak je uvedeno v čl. 4 odst.
(10) vzhledem k tomu, že musí být stanoveny standardy pro hotový produkt, aby bylo zaručeno, že není kontaminován látkami nebo mikroorganismy představujícími ohrožení zdraví spotřebitele; že do doby vědeckého vyhodnocení takových standardů je vhodné prozatímně zavést obecně uznané standardy týkající se kontaminace;
(11) vzhledem k tomu, že musí být stanoveny požadavky týkající se balení, skladování a přepravy hotového produktu;
(12) vzhledem k tomu, že je nutné stanovit zvláštní hygienické předpisy pro dovoz surovin určených k produkci želatiny určené k lidské spotřebě a pro dovoz želatiny určené k lidské spotřebě; že tam, kde je možné uznat podmínky poskytující rovnocenné záruky, může třetí země návrh na takové uznání předložit Komisi ke zvážení;
(13) vzhledem k tomu, že přijetím zvláštních předpisů pro výrobu želatiny není dotčeno přijetí předpisů pro organizování prevence a potírání přenosných spongiformních encefalopatií;
(14) vzhledem k tomu, že opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Vypouští se druhá odrážka kapitoly 2 přílohy II ke směrnici 92/118/EHS.
Článek 2
Příloha tohoto rozhodnutí se doplňuje jako kapitola 4 k příloze II směrnice 92/118/EHS.
Článek 3
Příloha k tomuto rozhodnutí může být změněna postupem podle článku 18 směrnice 92/118/EHS, zejména se zřetelem na vědecký a technologický vývoj a. s ohledem na stanovisko příslušného vědeckého výboru Komise.
Článek 4
Toto rozhodnutí je použitelné od 1. června 2000.
Nevztahuje se na želatinu určenou k lidské spotřebě, která byla vyrobena před uvedeným datem.
Část II bod 2 a část IV bod 1 první odrážka přílohy se však použije od doby, kterou stanoví Komise postupem podle článku 18 směrnice 92/118/EHS.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 22. října 1999,
kterým se mění rozhodnutí 85/377/EHS o založení klasifikačního systému pro zemědělské podniky ve Společenství
(oznámeno pod číslem K(1999) 3414)
(1999/725/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady č. 79/65/EHS ze dne 15. června 1965 o založení zemědělské účetní datové sítě pro sběr údajů o příjmech a o hospodářské činnosti zemědělských podniků v Evropském hospodářském společenství [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1256/97 [2], a zejména s ohledem na článek 4 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 85/377/EHS ze dne 7. června 1985 o založení klasifikačního systému pro zemědělské podniky ve Společenství [3], naposledy pozměněné rozhodnutím Komise 96/393/ES [4], tvoří základ pro klasifikaci zemědělských podniků podle ekonomické velikosti podniku a typu výrobního zaměření ve zjišťováních o struktuře zemědělských podniků a v rámci zemědělské účetní datové sítě; tento klasifikační systém Společenství je také základem pro výpočet evropských velikostních jednotek (EVJ) a prahů používaných pro vymezení oblasti sledování a sestavení plánu pro volbu vykazujících podniků již zahrnutých v datové síti nebo které do ní budou zahrnuty.
(2) Výsledky zjišťování o struktuře zemědělských podniků tříděné podle EVJ a typu výrobního zaměření slouží jako základ pro vymezení oblasti zjišťování datové sítě, která slouží jako základ pro volbu a vážení výběrového souboru zemědělských podniků datové sítě; výběr vykazujících podniků pro sledovanou oblast musí být reprezentativní, pokud jde o cíle každé plánované analýzy.
(3) Nařízení Rady (EHS) č. 571/88 [5], naposledy pozměněné rozhodnutím Komise 98/377/ES [6], bylo rozšířeno, aby se připravila řada zjišťování o struktuře zemědělských podniků v letech 1998 až 2007 a aby se stanovily seznamy zjišťovaných charakteristických ukazatelů.
(4) Skladba a obsah seznamu ukazatelů pro základní zjišťování v rámci Společenství v letech 1999/2000 již byly pozměněny, takže se ukazatele v novém seznamu liší od ukazatelů již zachycených v předchozích zjišťováních, a je tudíž nezbytné přizpůsobit nařízení 85/377/EHS seznamům ukazatelů zjišťování stanovených nařízením (EHS) č. 571/88.
(5) Úprava tříd ekonomické velikosti zemědělských podniků použitých v tomto klasifikačním systému Společenství je vhodná k tomu, aby ukázala vývoj struktury zemědělství v rámci Společenství.
(6) Opatření tohoto rozhodnutí je v souladu se stanoviskem Výboru Společenství pro zemědělskou účetní datovou síť a Stálého výboru Společenství pro zemědělskou statistiku,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Přílohy II a III rozhodnutí 85/377/EHS se mění tímto způsobem:
1. Příloha II:
a) nadpis části C oddílu I se nahrazuje tímto: "Kódy nově klasifikující některé ukazatele uvedené ve zjišťování o struktuře zemědělských podniků v roce 1999/2000";
b) v části C oddílu II se srovnávací tabulka nahrazuje tabulkou v příloze I tohoto rozhodnutí.
2. Příloha III:
Část C se nahrazuje částí C v příloze II tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Evropské centrální banky
ze dne 7. října 1999
o předcházení podvodům
(ECB/1999/5)
(1999/726/ES)
RADA GUVERNÉRŮ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY,
s ohledem na statut Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky (dále jen "statut"), a zejména na článek 12.3 tohoto statutu,
s ohledem na návrh Výkonné rady Evropské centrální banky (ECB),
s ohledem na stanovisko výboru zaměstnanců ECB,
(1) vzhledem k tomu, že ECB spolu s orgány Evropských společenství a s členskými státy přikládá velký význam ochraně finančních zájmů Společenství a úsilí vynakládanému na boj proti podvodům a jiným nedovoleným činnostem poškozujícím finanční zájmy Společenství;
(2) vzhledem k tomu, že Evropská rada na zasedání v Kolíně nad Rýnem v červenci 1999 označila za nanejvýš žádoucí, aby se ECB připojila k orgánům Evropského společenství v úsilí vynakládaném na boj proti podvodům v Evropské unii;
(3) vzhledem k tomu, že ECB přikládá velký význam ochraně svých vlastních finančních zájmů a úsilí vynakládanému na boj proti podvodům a jiným nedovoleným činnostem poškozujícím její finanční zájmy;
(4) vzhledem k tomu, že k dosažení těchto cílů musí být plně nasazeny všechny dostupné prostředky, zejména v rámci vyšetřovacích povinností přenesených na ECB a orgány Evropských společenství při zachování současné dělby a vyváženosti odpovědností mezi ECB a orgány Evropských společenství;
(5) vzhledem k tomu, že orgány Evropských společenství a členské státy přijaly opatření k boji proti podvodům a jiným nedovoleným činnostem poškozujícím finanční zájmy Společenství na základě článku 280 Smlouvy o založení Evropského společenství (dále jen "Smlouva");
(6) vzhledem k tomu, že nezávislost ECB je stanovena Smlouvou a statutem; že v souladu se Smlouvou a statutem má ECB vlastní rozpočet a vlastní finanční prostředky, oddělené od rozpočtu a finančních prostředků Evropských společenství;
(7) vzhledem k tomu, že k posílení nástrojů použitelných pro boj proti podvodům zřídila Komise rozhodnutím 1999/352/ES, ESUO, Euratom [1] jako jeden ze svých útvarů Evropský úřad pro boj proti podvodům (OLAF) pověřený prováděním správního vyšetřování k tomuto účelu;
(8) vzhledem k tomu, že boj proti podvodům a jiným nedovoleným činnostem poškozujícím finanční zájmy ECB je hlavní funkcí ředitelství interního auditu a toto ředitelství je pověřeno prováděním správního vyšetřování v ECB k tomuto účelu;
(9) vzhledem k tomu, že boj proti podvodům a jiným nedovoleným činnostem v ECB je třeba chápat jako obdobné činnosti definované Evropským parlamentem, Radou Evropské unie a Komisí Evropských společenství v bodě 1 prvním pododstavci interinstitucionální dohody ze dne 25. května 1999 [2];
(10) vzhledem k tomu, že s cílem zvyšovat a posilovat nezávislost činnosti ředitelství interního auditu v boji proti podvodům a jiným nedovoleným činnostem poškozujícím finanční zájmy ECB by toto ředitelství mělo podávat zprávy o těchto záležitostech výboru pro boj proti podvodům, složenému z nezávislých a vysoce kvalifikovaných vnějších osob,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Výbor ECB pro boj proti podvodům
1. Zřizuje se výbor pro boj proti podvodům za účelem posílení nezávislosti ředitelství interního auditu při jeho činnosti a předkládání zpráv o všech záležitostech týkajících se předcházení podvodům a jiné nedovolení činnosti poškozující finanční zájmy ECB a jejich odhalování a o dodržování souvisejících vnitřních předpisů nebo kodexů chování ECB.
Složení a pravomoci výboru pro boj proti podvodům stanoví tento článek.
2. Výbor pro boj proti podvodům je pověřen pravidelnou kontrolou a udělováním absolutoria za plnění činností uvedených v odstavci 1 ředitelstvím interního auditu v ECB.
3. Výbor pro boj proti podvodům je složen ze tří vnějších nezávislých osob, které mají vynikající kvalifikaci, jež odpovídá činnostem výboru pro boj proti podvodům.
Jsou jmenováni rozhodnutím Rady guvernérů, které se zveřejňuje v Úředním věstníku Evropských společenství.
4. Funkční období členů výboru pro boj proti podvodům činí tři roky a mohou být jednou opětovně jmenováni.
Po skončení funkčního období zůstávají členové výboru ve funkci do svého opětovného jmenování nebo do nahrazení.
5. Členové výboru pro boj proti podvodům při výkonu svých funkcí nežádají ani nepřijímají pokyny od rozhodovacích orgánů ECB, ani od orgánů nebo institucí Evropských společenství, ani od žádné vlády nebo od jakékoli jiného orgánu nebo subjektu.
6. Výbor pro boj proti podvodům si volí předsedu a přijímá svůj jednací řád.
Rozhoduje většinou hlasů svých členů.
7. Ředitel interního auditu předkládá každý rok výboru pro boj proti podvodům program své činnosti uvedené v odstavci 1.
Ředitelství interního auditu pravidelně informuje výbor pro boj proti podvodům o této své činnosti, zejména o svých vyšetřováních, o jejich výsledcích a opatřeních přijatých v této souvislosti.
Výbor pro boj proti podvodům může v případě potřeby dát ředitelství interního auditu pokyny k vykonávání těchto činností.
Pokud určité šetření trvá déle než šest měsíců, sdělí ředitel interního auditu výboru pro boj proti podvodům důvody, pro které nebylo možno vyšetřování uzavřít, a očekávaný termín jeho dokončení.
O takovém případě informuje výbor pro boj proti podvodům Radu guvernérů.
Ředitel interního auditu informuje výbor pro boj proti podvodům o případech, u nichž vedení ECB nebo rozhodovací orgány ECB nesplnily doporučení týkající se předcházení podvodům a jejich odhalování nebo dodržování souvisejících vnitřních předpisů nebo kodexů chování ECB.
Ředitel interního auditu informuje výbor pro boj proti podvodům o případech, o nichž je třeba předat informace justičním orgánům členského státu.
8. Výbor pro boj proti podvodům podává zprávu o své činnosti nejméně jednou ročně Radě guvernérů, externím auditorům ECB a Evropskému účetnímu dvoru.
Výbor předkládá zprávy o výsledcích šetření ředitelství interního auditu a o následných přijatých opatřeních i Radě guvernérů, externím auditorům ECB a Evropskému účetnímu dvoru.
9. Výbor pro boj proti podvodům je pověřen stykem s dozorčím výborem Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF), uvedeným v článku 11 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č.
1073/1999 [3]. Tyto vztahy se řídí zásadami stanovenými rozhodnutím ECB.
10. Jestliže existují dostatečné důkazy podporující domněnku, že došlo k porušení vnitrostátního trestního práva, může o tom výbor pro boj proti podvodům informovat příslušný vnitrostátní justiční orgán.
Článek 2
Odpovědnost za podávání zpráv o záležitostech podvodů
Ředitelství interního auditu je v souladu s tímto rozhodnutím a s postupy uplatňovaými v ECB pověřeno vyšetřováním a podáváním zpráv o všech záležitostech týkajících se předcházení podvodům a jiným nedovoleným činnostem poškozujícím finanční zájmy ECB a jejich odhalování a o dodržování souvisejících vnitřních předpisů nebo kodexů chování ECB.
Článek 3
Nezávislost
Aby byla zajištěna schopnost ředitelství interního auditu vyšetřovat a podávat zprávy o všech záležitostech týkajících se předcházení podvodům a jejich odhalování efektivně a s požadovanou úrovní nezávislosti, podává ředitel interního auditu zprávy o záležitostech podvodů výboru pro boj proti podvodům podle článku 1 tohoto rozhodnutí.
Článek 4
Vyrozumění vyšetřované osoby
Vyvstanou-li z vyšetřování podvodu možné osobní důsledky, vyrozumí p tom ředitel interního auditu neprodleně informuje dotčené osoby, pokud to nenarušuje vyšetřování.
V žádném případě nesmějí být vyvozeny závěry odkazující jmenovitě na tyto osoby dříve, než byla dotyčným osobám dána možnost vyjádřit se ke všem skutečnostem, které se jich týkají.
Nelze-li po skončení vyšetřování proti vyšetřované osobě vznést žádné obvinění, je vyšetřování jejího případu zastaveno rozhodnutím ředitele interního auditu, který o tom dotyčnou osobu písemně vyrozumí.
Článek 5
Provádění činnosti
Činnosti uvedené v tomto rozhodnutí se provádějí s výhradou Smluv, zejména článku 6 Smlouvy o Evropské unii, podle Protokolu o výsadách a imunitách Evropských společenství, s řádným ohledem na pracovní řád zaměstnanců Evropské centrální banky a pravidla pro dočasné zaměstnance.
Zaměstnanci ECB musí, a každá jiná osoba může, informovat výbor pro boj proti podvodům nebo ředitelství interního auditu o každém podvodu nebo nedovolené činnosti poškozující finanční zájmy ECB.
Zaměstnanci ECB nesmějí být v žádném případě vystaveni nespravedlivému nebo diskriminačnímu zacházení v důsledku toho, že se zúčastnili činnosti výboru pro boj proti podvodům nebo ředitelství interního auditu uvedené v tomto rozhodnutí.
Článek 6
Stížnosti
Každý zaměstnanec ECB může podat výkonné radě nebo výboru pro boj proti podvodům stížnost na jednání nebo opomenutí, jehož se dopustí ředitelství interního auditu při činnostech uvedených v tomto rozhodnutí a které mělo pro něj nepříznivé důsledky.
Článek 7
Důvěrnost
Každá informace získaná během vyšetřování podvodů, ať má jakoukoli formu, je služebním tajemstvím ve smyslu článku 38 statutu.
Členové výboru pro boj proti podvodům jsou povinni toto služební tajemství dodržovat.
Článek 8
Zveřejnění a nabytí účinku
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady
ze dne 15. listopadu 1999
o provádění společné akce 1999/34/SZBP s ohledem na příspěvek Evropské unie k boji proti destabilizujícímu hromadění a šíření ručních palných zbraní a lehkých zbraní v Kambodži
(1999/730/SZBP)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na společnou akci 1999/34/SZBP ze dne 17. prosince 1998 o příspěvku Evropské unie k boji proti destabilizujícímu hromadění a šíření ručních palných zbraní a lehkých zbraní [1], a zejména na článek 6 ve spojení s čl. 23 odst. 2 Smlouvy o Evropské unii,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nadměrné a nekontrolované hromadění a šíření ručních palných zbraní a lehkých zbraní představuje hrozbu míru a bezpečnosti a zhoršuje vyhlídky na trvale udržitelný rozvoj. Toto je zejména případ Kambodži.
(2) Při uskutečňování cílů stanovených v článku 1 společné akce 1999/34/SZBP počítá Evropská unie s působením na důležitých mezinárodních fórech na podporu opatření k posílení důvěry a podnětů k dobrovolnému odevzdání přebytečných nebo nezákonně držených ručních palných zbraní, demobilizaci kombatantů a jejich následné rehabilitaci a znovuzačlenění do společnosti.
Účelem tohoto rozhodnutí je provedení společné akce 1999/34/SZBP.
(3) Evropská unie soudí, že finanční příspěvek a technická pomoc poslouží k ovlivnění veřejného mínění ve prospěch odzbrojení civilního obyvatelstva, k upevnění a rozvíjení zapojení občanské společnosti do procesu odebírání zbraní a likvidace zbraní, které byly odebrány nebo které se staly v důsledku demobilizace nadbytečnými.
(4) Evropská unie proto zamýšlí nabídnout finanční podporu a technickou pomoc v souladu s hlavou II společné akce 1999/34/SZBP,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
1. Evropská unie přispívá na podporu kontroly, odebírání a likvidace zbraní v Kambodži.
2. Evropská unie za tímto účelem
a) pomáhá kambodžské vládě při vypracování vhodných právních předpisů o vlastnictví, držení, používání, prodeji a přemísťování zbraní a střeliva,
b) pomáhá vládě, policii a bezpečnostním silám Kambodže při vypracování pokynů pro zlepšení evidence a zabezpečení jimi držených zbraní,
c) pomáhá vládě, policii a bezpečnostním silám Kambodže při vypracování postupu pro dobrovolné odevzdání lehkých zbraní a pro identifikaci a zničení nadbytečných lehkých zbraní, zejména v souvislosti s plánovanou demobilizací a restrukturalizací ozbrojených sil,
d) podporuje programy občanské společnosti ke zvýšení úrovně osvěty veřejnosti v otázkách týkajících se ručních palných zbraní a lehkých zbraní a k dalšímu rozvíjení spolupráce občanské společnosti s procesem odebírání zbraní a jejich likvidace, zejména podporováním činnosti nevládních organizací.
Článek 2
1. K uskutečnění cílů uvedených v článku 1 jmenuje předsednictví vedoucího projektu se sídlem v Phnompenhu.
2. Vedoucí projektu vykonává své úkoly pod vedením předsednictví a v rámci svého zmocnění uvedeného v příloze.
3. Vedoucí projektu pravidelně podává zprávy Radě nebo jejím určeným orgánům prostřednictvím předsednictvé, jemuž je nápomocen generální tajemník, vysoký představitel pro SZBP.
4. Při vykonávání své činnosti spolupracuje vedoucí projektu v případě potřeby s místními zastoupeními členských států a s Komisí.
Článek 3
1. Referenční finanční částka pro účely uvedené v článku 1 je 500000 eur.
2. Rada bere na vědomí, že Komise zamýšlí směrovat svou činnost k dosahování cílů a priorit tohoto rozhodnutí navrhováním a prováděním vhodných opatření Společenství.
Článek 4
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.
Je použitelné do 15. listopadu 2000.
Článek 5
Toto rozhodnutí bude přezkoumáno po uplynutí šesti měsíců ode dne jeho přijetí.
Článek 6
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady
ze dne 29. července 1999
o prozatímním provádění Dohody o obchodu, rozvoji a spolupráci mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Jihoafrickou republikou na straně druhé
(1999/753/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 310 této smlouvy ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první a druhou větou,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Společenství a Jihoafrická republika se zavázaly přijmout postupy pro včasné provádění Dohody o obchodu, rozvoji a spolupráci mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Jihoafrickou republikou na straně druhé.
(2) Prozatímní provádění zmíněné dohody prostřednictvím dohody ve formě výměny dopisů je nezbytné pro poskytnutí úplného rámce spolupráce mezi Společenstvím a Jihoafrickou republikou do doby, než budou dokončeny postupy nezbytné pro vstup uvedené dohody v platnost. (3) Dohoda ve formě výměny dopisů by proto měla být schválena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Společenstvím a Jihoafrickou republikou, která stanoví prozatímní provádění části Dohody o obchodu, rozvoji a spolupráci mezi Společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Jihoafrickou republikou na straně druhé, se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody ve formě výměny dopisů se přikládá k tomuto rozhodnutí, stejně jako znění dohody.
Článek 2
Pro účely provádění článku 97 dohody zástupce Komise předsedá Radě pro spolupráci a během období prozatímního provádění dohody v ní zastává postoj Společenství.
Postoj, jenž má Společenství přijmout
Rozhodnutí Komise
ze dne 5. listopadu 1999,
kterým se mění rozhodnutí 97/467/ES, kterým se stanoví prozatímní seznamy zařízení ve třetích zemích, z nichž členské státy povolují dovoz králičího masa a masa farmové zvěře
(oznámeno pod číslem K(1999) 3583)
(Text s významem pro EHP)
(1999/757/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 95/408/ES ze dne 22. června 1995 o podmínkách pro vypracování prozatímních seznamů na přechodnou dobu zařízení třetích zemí, ze kterých je členským státům povolen dovoz některých produktů živočišného původu, produktů rybolovu a živých mlžů [1], naposledy pozměněné rozhodnutím 98/603/ES [2], a zejména na čl. 2 odst. 4 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutím Komise 97/467/ES [3] naposledy pozměněným rozhodnutím Komise 98/556/ES [4] byly stanoveny prozatímní seznamy zařízení ve třetích zemích, z nichž členské státy povolují dovoz králičího masa a masa farmové zvěře.
(2) Nová Kaledonie zaslala seznam zařízení, která produkují králičí maso a maso farmové zvěře a u kterých příslušné orgány osvědčují, že tato zařízení jsou v souladu s pravidly Společenství.
(3) Pro Novou Kaledonii je tedy možné vypracovat prozatímní seznam zařízení, která produkují králičí maso a maso farmové zvěře.
(4) Rozhodnutí Komise 97/467/ES je tedy třeba odpovídajícím způsobem pozměnit.
(5) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V příloze rozhodnutí 97/467/ES se doplňuje text přílohy tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 6. listopadu 1999.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 15. listopadu 1999,
kterým se mění rozhodnutí 91/666/EHS o vytvoření rezerv očkovacích látek proti slintavce a kulhavce ve Společenství
(1999/762/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 uvedené smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle ustanovení čl. 13 odst. 3 směrnice Rady 85/511/EHS ze dne 18. listopadu 1985, kterou se zavádějí opatření Společenství pro tlumení kulhavky a slintavky [3], se může přijmout rozhodnutí zavést v omezené oblasti nouzové očkování, a to v případě, kdy porážka celého stáda nemusí být dostačující k eliminaci viru.
(2) Rozhodnutím Rady 91/666/EHS [4] byly vytvořeny rezervy očkovacích látek Společenství proti slintavce a kulhavce, které jsou založeny na rezervách koncentrovaného inaktivovaného antigenu, který lze rychle přeměnit na očkovací látku pro použití ve stavu nouze a lze ho skladovat v určených prostorách.
(3) Od přijetí uvedeného rozhodnutí dvě antigenové banky určené k uchovávání části rezerv antigenů slintavky a kulhavky Společenství vypověděly své závazky poskytovat Společenství tyto služby.
(4) S cílem dosáhnout souladu s čl. 13 odst. 3 uvedeného rozhodnutí může z různých důvodů vzniknout potřeba určit ve Společenství vhodná zařízení, kam se rezervy antigenu slintavky a kulhavky Společenství rozdělí nebo přemístí za účelem skladování.
(5) Podle čl. 14 odst. 3 směrnice 85/111/EHS skončila pro Komisi dnem 1. dubna 1991 možnost navrhnout Radě vytvoření rezerv očkovacích látek proti slintavce a kulhavce.
(6) S cílem umožnit okamžitou odezvu na potřebu rozdělit nebo přemístit rezervy antigenu slintavky a kulhavky Společenství za účelem skladování na jiných místech je nutné změnit rozhodnutí 91/666/EHS, zejména co se týče postupů pro určování antigenových bank a bank očkovacích látek,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V odstavci 1 článku 3 rozhodnutí 91/666/EHS:
a) se zrušuje první a druhá odrážka;
b) se vkládá nová odrážka, která zní: "— jakékoli jiné zařízení určené postupem podle článku 10."
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 17. listopadu 1999,
kterým se zrušuje rozhodnutí 98/407/ES o určitých ochranných opatřeních týkajících se mlžů a produktů rybolovu pocházejících nebo dovážených z Turecka a kterým se mění rozhodnutí 94/777/ES a 94/778/ES
(oznámeno pod číslem K(1999) 3761)
(Text s významem pro EHP)
(1999/767/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství [1], a zejména na čl. 22 odst. 6 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Komise na základě výsledků veterinární inspekční návštěvy Turecka přijala rozhodnutí 98/407/ES o určitých ochranných opatřeních týkajících se mlžů a produktů rybolovu pocházejících nebo dovážených z Turecka [2].
(2) Komise na základě ochranných opatření a hygienických záruk, které poskytly turecké úřady, přijala rozhodnutí 1999/2/ES [3], kterým se mění rozhodnutí 98/407/ES tak, aby bylo dovoleno pokračovat v dovozech produktů rybolovu z Turecka.
(3) Výsledky nové inspekční návštěvy a hygienické záruky poskytnuté tureckými úřady jsou dostatečné k tomu, aby bylo nyní povoleno pokračovat v dovozu mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů v jakékoli podobě pocházejících nebo dovážených z Turecka.
(4) Na základě výsledků inspekční návštěvy je nezbytné pozměnit seznam produkčních oblastí určených v příloze B a středisek pro expedici určených v příloze C rozhodnutí Komise 94/777/ES [4] naposledy pozměněném rozhodnutím 96/31/ES [5].
Je také nezbytné pozměnit seznam provozoven uvedených v příloze B rozhodnutí Komise 94/778/ES [6] naposledy pozměněném rozhodnutím 96/31/ES.
(5) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 98/407/ES se zrušuje.
Článek 2
Příloha B rozhodnutí 94/777/ES se nahrazuje přílohou A tohoto rozhodnutí.
Článek 3
Příloha C rozhodnutí 94/777/ES se nahrazuje přílohou B tohoto rozhodnutí.
Článek 4
Příloha B rozhodnutí 94/778/ES se nahrazuje přílohou C tohoto rozhodnutí.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 15. listopadu 1999
o uzavření Protokolu o veterinárních otázkách, kterým se doplňuje Dohoda mezi Evropským společenstvím na jedné straně a vládou Dánska a autonomní vládou Faerských ostrovů na straně druhé
(1999/778/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy ve spojení s první větou čl. 300 odst. 2 prvního pododstavce a čl. 300 odst. 4,
s ohledem na návrh Komise [1],
vzhledem k tomu, že je třeba schválit Protokol o veterinárních otázkách, kterým se doplňuje Dohoda mezi Evropským společenstvím na jedné straně a vládou Dánska a autonomní vládou Faerských ostrovů na straně druhé,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Protokol o veterinárních otázkách, kterým se doplňuje Dohoda mezi Evropským společenstvím na jedné straně a vládou Dánska a autonomní vládou Faerských ostrovů na straně druhé, se schvaluje jménem Společenství.
Znění protokolu se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat protokol zavazující Společenství a provést oznámení stanovené v článku 4 protokolu [2].
Článek 3
Komise, jíž jsou nápomocni zástupci orgánů veterinární péče členských států, zastupuje Společenství ve veterinární podskupině zřízené článkem 2 protokolu.
Postoj Společenství ve smíšeném výboru stanoví kvalifikovanou většinou Rada na základě doporučení veterinární podskupiny.
Článek 4
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.
Rozhodnutí Rady
ze dne 22. listopadu 1999
o účasti Společenství v Evropské audiovizuální observatoři
(1999/784/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 157 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) usnesení (97)4 přijaté Výborem ministrů Rady Evropy dne 20. března 1997 potvrdilo pokračování Evropské audiovizuální observatoře, která byla původně zřízena usnesením (92)70 přijatým Výborem ministrů dne 15. prosince 1992;
(2) všechny členské státy jsou členy Evropské audiovizuální observatoře; zastupování Společenství ve vztahu k Evropské audiovizuální observatoři Komisí neovlivňuje přímé zastoupení jednotlivých členských států Evropské unie;
(3) Rada přijala dne 26. dubna 1999 Rozhodnutí, kterým se zřizuje infrastruktura statistických informací Společenství v oblasti audiovizuálního průmyslu a trhu a v souvisejících odvětvích [4];
(4) je tudíž nezbytné zajistit doplňkovost mezi prací prováděnou podle uvedeného rozhodnutí Rady a Evropskou audiovizuální observatoří;
(5) Evropská audiovizuální observatoř významně přispívá k posílení konkurenceschopnosti audiovizuálního průmyslu Společenství zlepšením předávání informací průmyslu, zejména malým a středním podnikům, a podporou většího přehledu na trhu,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Společenství je členem Evropské audiovizuální observatoře.
Článek 2
Komise zastupuje Společenství ve vztahu k Observatoři.
Článek 3
Prostředky potřebné pro finanční příspěvek Společenství do provozního rozpočtu Observatoře schválí rozpočtový orgán v souladu s platným finančním výhledem.
Článek 4
Před uplynutím tří let následujících po roce přijetí tohoto rozhodnutí a po uplynutí doby platnosti tohoto rozhodnutí, předloží Komise Evropskému parlamentu, Radě a Hospodářskému a sociálnímu výboru zprávu o jeho provádění.
Článek 5
Doba platnosti tohoto rozhodnutí končí posledním dnem posledního měsíce pátého roku následujícího po roce jeho přijetí.
Rozhodnutí Komise
ze dne 29. října 1999,
kterým se stanoví nový program statistických tabulek Společenství ukládaných v tabelární databance (BDT) systému Eurofarm
(oznámeno pod číslem K(1999) 3455)
(1999/799/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 571/88 ze dne 29. února 1988 o organizaci statistických zjišťování Společenství o struktuře zemědělských podniků v letech 1988 až 1997 [1], naposledy pozměněné rozhodnutím Komise 98/377/ES [2], a zejména s ohledem na bod 2 druhou odrážku přílohy uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutím 97/341/ES [3] ustavila Komise program statistických tabulek Společenství pro tabelární databanku (BDT) systému Eurofarm; hlavní změny v seznamu zjišťovaných ukazatelů byly stanoveny rozhodnutím Komise 98/377/ES s ohledem na úplná zjišťování o struktuře v rámci Společenství, která se mají provést v letech 1999/2000; proto by se měl ustavit nový program statistických tabulek Společenství pro tabelární databanku (BDT).
(2) Program statistických tabulek by se měl řídit bodem 13 přílohy II nařízení (EHS) č. 571/88, který stanoví, že tabulky obsažené v BDT nesmí umožňovat přímou nebo nepřímou identifikaci podniků.
(3) Program tabulek musí brát v úvahu rostoucí potřeby uživatelů, pokud jde o údaje lépe odrážející jejich informační potřeby.
(4) Měly by se vypracovat tabulky pro různé úrovně agregace tak, aby se vzala v úvahu statistická spolehlivost výsledků zjišťování.
(5) V rámci reformy společné zemědělské politiky je potřebné mít dlouhé časové řady srovnatelných údajů, aby bylo možné sledovat vývojové tendence struktury zemědělských podniků; tyto údaje musí být pro uživatele snadno a rychle přístupné.
Je proto nezbytné dát výsledky zjišťování Společenství o struktuře zemědělských podniků provedených v letech 1988 až 1997 v tabelární databázi k dispozici také ve formátu nového programu statistických tabulek.
(6) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro zemědělskou statistiku,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Program statistických tabulek Společenství pro tabelární databanku (BDT) systému Eurofarm, uvedený v příloze II nařízení (EHS) č. 571/88, se pro úplná zjišťování o zemědělské struktuře prováděná v letech 1999/2000 stanoví v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.
2. Aby se zajistily dlouhé časové řady srovnatelných údajů, používá se výše uvedený nový program statistických tabulek také pro údaje, které byly shromážděny v rámci zjišťování Společenství o struktuře zemědělských podniků v letech 1989/90, 1993, 1995 a 1997.
Tyto dodatečné statistické tabulky týkající se předcházejících zjišťování jsou nedílnou součástí nového programu statistických tabulek BDT a budou také zahrnuty do tabelární databáze BDT systému Eurofarm.
Článek 2
1. Statistické informace uložené v tabelární databance (BDT) nebudou zpřístupněny uživatelům, dokud Statistický úřad Evropských společenství ve spojení s členskými státy nezjistí, že vyhovují kritériím a pravidlům, kterými se řídí statistická důvěrnost a spolehlivost a o kterých rozhodne spolu s členskými státy.
2. Statistické tabulky uvedené v článku 1 a ad hoc statistické tabulky definované v bodu 15 přílohy II nařízení (EHS) č. 571/88 se zpočátku budou ukládat ve zvláštním poli tabelární databanky (BDT), do kterého bude mít přístup jenom Statistický úřad Evropských společenství, jakož i statistické služby členských států v případě statistických tabulek, které se jich zemí týkají.
3. Do tabelární databanky (BDT) lze také ukládat ad hoc statistické tabulky, u kterých příslušné služby členských států zajistily statistickou důvěrnost a spolehlivost, jestliže budou obecně přínosné.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 22. října 1999
o uzavření Protokolu o zvláště chráněných oblastech a biologické rozmanitosti ve Středomoří a o přijetí příloh uvedeného protokolu (Barcelonská úmluva)
(1999/800/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 175 odst. 1 Smlouvy ve spojení s čl. 300 odst. 2 první větou a odst. 3 prvním pododstavcem Smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Společenství je smluvní stranou Úmluvy o ochraně Středozemního moře před znečišťováním [2] (dále jen "Barcelonská úmluva") a uzavřelo také čtyři protokoly přijaté v rámci Barcelonské úmluvy, a sice Protokol o zamezení znečišťování odpady shazovanými z plavidel a letadel [3], Protokol o spolupráci v boji se znečišťováním ropnými a jinými škodlivými látkami [4], Protokol o ochraně před znečišťováním z pozemních zdrojů [5] a Protokol o zvláště chráněných oblastech [6].
(2) Komise se jménem Společenství a v rámci pracovní skupiny zřízené smluvními stranami Barcelonské úmluvy zúčastnila jednání o Protokolu o zvláště chráněných oblastech a biologické rozmanitosti ve Středomoří a tento nový protokol má ode dne svého vstupu v platnost na základě svého článku 32 nahradit první verzi Protokolu o zvláště chráněných oblastech ve Středomoří.
(3) Společenství podepsalo dne 10. června 1995 v Barceloně nový Protokol o zvláště chráněných oblastech a biologické rozmanitosti ve Středomoří (dále jen "protokol").
(4) Kromě ustanovení týkajících se ochrany lokalit významných pro Středomoří stanovuje nová verze protokolu vypracování seznamů ohrožených druhů a druhů, jejichž využívání je regulováno (přílohy protokolu).
(5) Závěrečný akt konference zmocněnců (v Barceloně dne 9. a 10. června 1995), na které byl protokol přijat a podepsán, stanovil, že přílohy protokolu budou přijaty na některém z budoucích zasedání zmocněnců.
(6) Přílohy byly přijaty na konferenci zmocněnců konané v Monaku dne 24. listopadu 1996, které předcházelo zasedání expertů dne 23. listopadu 1996.
Přílohy byly předloženy k podpisu během konference.
Komise nebyla zmocněna zastupovat Společenství.
(7) Středomořské členské státy se jakožto smluvní strany Barcelonské úmluvy a jejích protokolů zúčastnily konference zmocněnců a podepsaly přílohy.
V závěrečném aktu konference však uvedly, že v případech, v nichž se přílohy dotýkají oblastí působnosti Společenství, podniknou případné vyžadované kroky jen za podmínky, že k uvedeným přílohám přistoupí i Společenství.
(8) Podle článku 174 Smlouvy přispívá politika Společenství v oblasti životního prostředí ke snaze o dosažení cílů týkajících se mimo jiné ochrany životního prostředí a zlepšování jeho kvality a k podpoře opatření, která řeší regionální nebo celosvětové problémy životního prostředí, na mezinárodní úrovni.
(9) Protokol a jeho přílohy pokrývají oblasti působnosti Společenství v oblasti životního prostředí (směrnice 79/409/EHS o ochraně volně žijících ptáků [7], směrnice 92/43/EHS o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin [8] a týkají se druhů, jejichž využívání je regulováno společnou rybářskou politikou (SRP).
Společenství v této souvislosti bdí nad tím, aby uzavření těchto mezinárodních dohod nebylo v rozporu s platnými právními předpisy Společenství a aby neměnilo jejich oblast působnosti,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Protokol o zvláště chráněných oblastech a biologické rozmanitosti ve Středomoří a jeho přílohy se schvalují jménem Společenství.
2. Znění uvedeného protokolu a jeho příloh se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
1. Předseda Rady uloží jménem Společenství a v souladu s článkem 30 Protokolu o zvláště chráněných oblastech a biologické rozmanitosti ve Středomoří do depozitáře listinu, kterou se uzavírá uvedený protokol [9].
2. Předseda Rady oznámí jménem Společenství přijetí příloh Protokolu o zvláště chráněných oblastech a biologické rozmanitosti ve Středomoří v souladu s článkem 16 Úmluvy o ochraně Středozemního moře před znečišťováním [10]. Přijetí Společenstvím bude doprovázet následující prohlášení: "Společenství podpoří realizaci opatření stanovených v přílohách zřízením sítě Natura 2000" .
Článek 3
Toto rozhodnutí bude zveřejněno v Úředním věstníku Evropských společenství.
Nabývá účinku dnem přijetí.
Rozhodnutí Rady
ze dne 22. října 1999
o přijetí změn Protokolu o ochraně Středozemního moře před znečišťováním z pozemních zdrojů (Barcelonská úmluva)
(1999/801/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 175 odst. 1 Smlouvy ve spojení s první větou čl. 300 odst. 2 a s prvním pododstavcem čl. 300 odst. 3 Smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Společenství je smluvní stranou Úmluvy o ochraně Středozemního moře před znečišťováním [2]; dále jen "Barcelonská úmluva" a uzavřelo také čtyři protokoly přijaté v rámci Barcelonské úmluvy, a sice Protokol o zamezení znečišťování odpady [3] shazovanými z plavidel a letadel, Protokol o spolupráci v boji proti znečišťování ropnými a jinými škodlivými látkami [4], Protokol o ochraně před znečišťováním z pozemních zdrojů [5] a Protokol o zvláště chráněných oblastech [6];
(2) Komise se jménem Společenství zúčastnila jednání o změnách Protokolu o ochraně Středozemního moře před znečišťováním z pozemních zdrojů (dále jen "protokol");
(3) podle článku 174 Smlouvy přispívá politika Společenství v oblasti životního prostředí ke snaze o dosažení cílů týkajících se mimo jiné ochrany životního prostředí a zlepšování jeho kvality a k podpoře opatření na mezinárodní úrovni, která řeší regionální nebo celosvětové problémy životního prostředí;
(4) oblast působnosti změn protokolu se přinejmenším částečně kryje s oblastmi působnosti Společenství; Společenství přijalo v této oblasti několik směrnic [7] a dohlíží v této souvislosti na to, aby uzavření těchto mezinárodních dohod nebylo v rozporu s platnými právními předpisy Společenství a aby neměnilo jejich oblast působnosti;
(5) přistoupení Společenství k pozměněnému protokolu přispěje k dosažení cílů stanovených v článku 174 Smlouvy;
(6) pozměněný protokol byl přijat a otevřen k podpisu na konferenci zmocněnců v Syrakusách ve dnech 7. a 8. března 1996;
(7) Rada přijala rozhodnutí o podpisu protokolu dne 22. července 1996, avšak v té době již pozměněný protokol nebyl otevřen k popisu, .
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Změny protokolu o ochraně Středozemního moře před znečišťováním z pozemních zdrojů se schvalují jménem Společenství.
Znění uvedených změn je připojeno k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn oznámit jménem Společenství přijetí změn Protokolu o ochraně Středozemního moře před znečišťováním z pozemních zdrojů v souladu s článkem 16 Úmluvy o ochraně Středozemního moře před znečišťováním [8].
Článek 3
Toto rozhodnutí bude zveřejněno v Úředním věstníku Evropských společenství.
Nabývá účinku dnem přijetí.
Rozhodnutí Komise
ze dne 16. listopadu 1999,
kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu pocházejících z Vietnamské socialistické republiky
(oznámeno pod číslem K(1999) 3758)
(Text s významem pro EHP)
(1999/813/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí 97/79/ES [2], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Odborník Komise provedl inspekční návštěvu Vietnamské socialistické republiky, aby ověřil podmínky, za nichž se produkují, skladují a expedují do Společenství produkty rybolovu.
(2) Ustanovení právních předpisů Vietnamské socialistické republiky v oblasti hygienických kontrol a sledování produktů rybolovu lze považovat za rovnocenná ustanovením směrnice 91/493/EHS.
(3) Úřad "National Fisheries Inspection and Quality Assurance Centre (Nafiqacen) of the Ministry of Fisheries" je ve Vietnamské socialistické republice schopen účinně ověřovat dodržování platných právních předpisů.
(4) Pravidla pro získání osvědčení o zdravotní nezávadnosti uvedeného v čl. 11 odst. 4 písm. a) směrnice 91/493/EHS by rovněž měla obsahovat definici vzoruosvědčení, minimální požadavky na jazyk nebo jazyky, v nichž musí být vypracováno, a status osoby zmocněné je podepsat.
(5) Podle čl. 11 odst. 4 písm. b) směrnice 91/493/EHS je nutné připevnit na balení produktů rybolovu značku, která uvádí název třetí země a schvalovací/registrační číslo provozovny, výrobního plavidla, chladírenského skladu nebo mrazírenského plavidla, z nichž produkty pocházejí.
11 odst. 4 písm. c) směrnice 91/493/EHS je nezbytné vypracovat seznam schválených/registrovaných provozoven, výrobních plavidel nebo chladírenských skladů; že by měl být rovněž vypracován seznam mrazírenských plavidel registrovaných podle směrnice 92/48/EHS [3]; že tyto seznamy je třeba vypracovat na základě sdělení Nafiqacen Komisi; že za zajištění shody s ustanoveními, která jsou za tímto účelem stanovena v čl.
11 odst.
4 směrnice 91/493/EHS, proto odpovídá Nafiqacen.
(7) Nafiqacen vydal oficiální ujištění, že budou dodržena pravidla uvedená v kapitole V přílohy směrnice 91/493/EHS a splněny požadavky na schválení či registraci podniků, výrobních plavidel, chladírenských skladů nebo mrazírenských plavidel, z nichž produkty pocházejí, které jsou rovnocenné požadavkům stanoveným uvedenou směrnicí.
(8) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého veterinárního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příslušným úřadem ve Vietnamské socialistické republice, který ověřuje a potvrzuje, že produkty a akvakultury rybolovu splňují požadavky směrnice 91/493/EHS, je "National Fisheries Inspection and Quality Assurance Centre (Nafiqacen) of the Ministry of Fisheries".
Článek 2
Produkty rybolovu a akvakultury pocházející z Vietnamské socialistické republiky musejí splňovat tyto podmínky:
1. ke každé zásilce musí být přiložen očíslovaný originál osvědčení o zdravotní nezávadnosti, který je řádně vyplněn, podepsán, opatřen datem a vyhotoven na jednom listu v souladu se vzorem uvedeným v příloze A tohoto rozhodnutí;
2. produkty musejí pocházet ze schválených provozoven, výrobních plavidel nebo chladírenských skladů nebo z registrovaných mrazírenských plavidel uvedených v příloze B tohoto rozhodnutí;
3. s výjimkou volně ložených zmrazených produktů rybolovu určených ke konzervaci musejí být všechna balení nesmazatelně označena slovem "VIETNAM" a schvalovacím/registračním číslem provozovny, výrobního plavidla, chladírenského skladu nebo mrazírenského plavidla, z nichž pocházejí.
Článek 3
1. Osvědčení uvedené v čl. 2 odst. 1 musí být vypracováno nejméně v jednom úředním jazyce členského státu, v němž se provádějí kontroly.
2. V osvědčení musí být uvedeno jméno, kvalifikace a podpis zástupce úřadu Nafiqacen a úřední razítko Nafiqacen v barvě odlišné od barvy ostatních potvrzení.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 7. prosince 1999,
kterým se přijímají opatření, jimiž se zakazuje uvádět na trh hračky a předměty pro péči o děti určené pro vkládání do úst dětmi do tří let a vyrobené z měkčeného PVC obsahujícího jednu nebo více látek diisononyl-ftalát (DINP), di(2-ethylhexyl)-ftalát (DEHP), dibutyl-ftalát (DBP), diisodecyl-ftalát (DIDP), di-n-oktyl-ftalát (DNOP) a butyl-benzyl-ftalát (BBP)
(oznámeno pod číslem K(1999) 4436)
(Text s významem pro EHP)
(1999/815/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/59/EHS ze dne 29. června 1992 o obecné bezpečnosti výrobků [1], a zejména na článek 9 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) podle článku 3 směrnice 92/59/EHS jsou výrobci povinni uvádět na trh pouze bezpečné výrobky; ve směrnici se zejména zdůrazňuje nezbytnost zajistit vysokou úroveň ochrany zdraví a bezpečnosti dětí;
(2) v článku 9 směrnice se stanoví, že Komise může za určitých podmínek a v souladu s postupem uvedeným ve směrnici přijmout rozhodnutí, kterým se ukládá členským státům povinnost přijmout dočasná opatření, kterými bude zabráněno uvedení výrobku na trh, nebo bude uvedení na trh omezeno nebo podrobeno určitým podmínkám, nebo kterým se ukládá povinnost stáhnout výrobek z trhu, jestliže představuje vážné a bezprostřední riziko pro zdraví a bezpečnost spotřebitelů;
(3) takové rozhodnutí může Komise přijmout, pokud jde o výrobek, který podle informace členského státu představuje vážné a bezprostřední riziko a který je předmětem opatření přijatých jedním nebo více členskými státy, jimiž je omezeno uvádění výrobku na trh nebo je požadováno jeho stažení z trhu;
(4) takové rozhodnutí smí být přijato pouze tehdy, neshodují-li se členské státy na přijetí opatření pro zvládnutí dotyčného rizika, není-li možné riziko zvládnout postupy stanovenými ve zvláštních předpisech Společenství použitelných pro dotyčný výrobek nebo dotyčnou kategorii výrobků způsobem, který odpovídá naléhavosti záležitosti, a je-li možné riziko účinně odstranit pouze přijetím vhodných opatření použitelných na úrovni Společenství s cílem zajistit ochranu zdraví a bezpečnost spotřebitelů a řádné fungování vnitřního trhu;
(5) dánské orgány informovaly v souladu s článkem 8 směrnice 92/59/EHS Komisi čtyřmi oznámeními z dubna a července 1997 o vážném a bezprostředním riziku, kterým jsou kousací kroužky z měkčeného PVC obsahujícího ftaláty DINP, DEHP, DBP, DIDP, DNOP a BBP;
(6) španělské orgány informovaly Komisi oznámením předloženým podle téhož článku v únoru 1998 o riziku, kterým je předmět v podobě imitace ovoce určený pro děti a vyrobený z měkčeného PVC obsahujícího ftalát DINP;